cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sletringen fyr
Bakgrunn for etablering av fyrstasjonen
Sandhollmen ved innløpet til havnen på Titran ble utpekt som et godt alternativ for en enkel fyrlykt. Den lave holmen Sletringen (3,3 meter over havet) lenger ut ble vurdert for en fyrlykt, men konklusjonen ble at det var for værhardt for en slik enkel installasjon. Fyrvesenet mente imidlertid i 1898 at et fyrlyktehus med høy grunnmur kunne bygges på Sletringen. Før jul dette året sa Fyrvesenet at fyret kunne være ferdig innen storsildefisket startet høsten etter om bevilgningene kom raskt. Dette fikk Stortinget til å bevilge 37 000 kroner.
Fyrlyktehuset ble bygget på Sletringen, og bestod av et tømmerhus. Selve tårnet stakk opp av taket på bygningen. Lyskarakteren var fire lysblink hvert tiende sekund, og høyden på lyset var 20 meter over havet. Høsten 1899 ble lyset tent på Sletringen, samt i fyrlyktene på Sandholmen og Kya lenger nord. For å verne fyrlyktehuset på Sletringen mot havet ble det bygget en mur fremfor huset.
Technology Connections
Technology Connections er en YouTube-kanal drevet av Alec Watson. Kanalen har blant annet tatt for seg RCAs CED-videosystem, EL-biler og infrastruktur relatert til de, kamerateknologi, mikrobølgeovner, varmepumper, og LED-lyspærer.
Den 81. Oscar-utdelingen
'''Den 81. Oscar-utdelingen''' fant sted søndag 22. februar 2009 for å hedre de beste prestasjonene innen film fra 2008. Seremonien ble holdt i Kodak Theatre i Hollywood. Oscar, eller Academy Awards, blir delt ut av Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Skuespiller Hugh Jackman var programleder for første gang. Nominasjonene ble kunngjort den 22. januar 2009 i Samuel Goldwyn Theater.
Vinnere og nominerte
Oscar vinnerne er markert med uthevet skrift.
Sletringen fyr
Nytt fyr
I Stortinget ble Sletringen fyr diskutert i 1905–1906, der noen representanter mente at lyset fra fyret ikke nådde langt nok ut i havet. Fyrdirektør Didrik Hegermann Rye kunne i den forbindelse opplyse om at et fyr med lysvidde 19–20 nautiske mil ville kreve et tårn på 50 meter. Kostnaden for dette ble anslått til 190 000 kroner. Krav om et nytt fyr med lang lysvidde ble fremsatt flere ganger i årene etter Titran-ulykken. Først i 1921–1922 ble det bevilget midler til nytt fyr, men da var estimerte totalkostnader kommet opp i 630 000 kroner.
Byggearbeidet startet i 1922, og året etter ble et 11 etasjer høyt fyrtårn av støpejern fullført. Det ble bestemt at Sletringen ikke skulle være en såkalt familiestasjon, det vil si at familiene til fyrvokterne ikke skulle bo på fyrstasjonen. Besetningen bestod av fire mann som hadde sine rom i selve fyrtårnet. I sokkelen til tårnet var det vannbeholdere, og i første og andre etasje i tårnet var det plass for tekniske installasjoner og arbeidsrom. I de seks etasjene over var det oppholdsrom, kjøkken, bad og toalett. Et bifyr ble satt inn i åttende etasje, og her var det også innredet et oppholdsrom. Under lyktehuset i toppen av fyret var det vaktrom, men dette var det ikke lenger bruk for da fyret senere ble elektrifisert. Det nye fyret ble tent i 1923.
Selve fyrtårnet, tilhørende maskinhus og andre bygninger fikk en høy sirkelformet betongmur som le mot havet. Videre ble det anlagt en 120 meter lang skinnegang for båtopptrekk når været var dårlig. Betongarkitekturen ligner på den som også kan sees på Geitungen og Makkaur fyrstasjoner. Støpejernstårnet til Sletringen fyr er 45 meter høyt, eller 48,3 m helt opp til den øverste spissen av lyktehuset. Dette er landets høyeste fyr. Selve tårnet står på en sokkel av betong med et storslagent inngangsparti. Hele den tilhørende bygningsmassen er tett samlet rundt tårnet.
I den nasjonale verneplanen for fyrstasjonene heter det at Sletringen fyrstasjon har høy arkitektonisk verdi med sin presise, tett samlede bygningsmasse med rikt utformede bygninger. Fyret har høy fyrhistorisk verdi som et eksempel på et støpejernstårn kombinert med betongbyggeri. Sletringen er en av kystens mest storslåtte fyrstasjoner, og har miljøbetydning i sammenheng med fiskeværet Titran.
Teknisk utvikling
Det ble satt inn fransk lynblinklinse i det nye fyret, og denne er fremdeles i bruk. Tåkesignal med sirene ble også tatt i bruk ved opprettelsen. Fyrstasjonen ble elektrifisert i 1962. Tyfon for tåkesignal ble satt inn i 1963, men er ikke i bruk.
Fyret ble automatisert og avfolket i 1993. Staten med Kystverket eier fyret. Fredning av fyrstasjonen ble bestemt i 2000.
En kan gå i land på holmen der fyret står, om værforholdene er gode.
Tekniske fyrdata
Fyret består av et rødt tårn med to hvite ringer. Tårnet står på en hvit sokkel. Lyskarakteren er FI(2) W 15s, det vil si to hvite lysblink hvert 15. sekund. Bifyret har karakteren Iso W, noe som viser til okkulterende hvit lys med like lang mørke- og lysperiode, såkalt isophase-karakter. Hovedfyrets lyshøyde er 46 meter og bifyrets lyshøyde er 31,5 meter. Lysvidden er 19 nautiske mil og bifyret 15. Lysstyrken er på 2 700 000 cd for hovedfyret og 11 700 cd for bifyret. Brenntiden for fyret er fra 21. juli til 16. mai.
Stenbråten skole
Stenbråten skole er en barneskole i bydel Søndre Nordstrand i nærheten av Mortensrud i Oslo. Skolen har omkring 510 elever fordelt på 1.-7. trinn, samt byomfattende spesialgruppe.
Audun Grønvold
Audun Grønvold (født 28. februar 1976) er en norsk freestyleutøver. Han drev med alpint fram til 2004, og har NM-gull i utfor fra 2003 og 2004.
Han begynte med freestyle i sesongen 2004/05, og fikk VM-bronse i 2007 og seier i World cup samme år.
Erling Bühring-Dehli
Erling Bühring-Dehli (født 11. september 1887 i Furnes, død 13. desember 1957 i Oslo) var en norsk redaktør og politiker (H) som var stortingsmann for kjøpstedene i Hedmark og Oppland fylker 1928–1933.
Familie
Erling Bühring-Dehli giftet seg i 1914 med Helga Ludoviska Brodtkorb, datter av distriktsingeniør ved NSBs 3. trafikkdistrikt Johan Anton Ross Brodtkorb og hustru Emma Camilla Krogh på Hamar. Hennes bror, Trygve Brodtkorb, ble direktør i Store Norske Spitsbergen Kulkompani.
Utdannelse, yrke og offentlige verv
Han tok artium ved Hamar katedralskole i 1905 og juridisk embedseksamen ved universitetet i 1909. Allerede på katedralskolen markerte han seg i gymnassamfunnet Fram, og i studietiden begynte han å skrive for Aftenposten og Hamar Stiftstidende. Etter studiene ble han ansatt i Morgenavisen i Bergen, et organ for Christian Michelsen, og sendte derfra også korrespondanser til Hamar Stiftstidende om valgkampen det året. Han var stortingsjournalist for Aftenposten 1910–1912, deretter redaksjonssekretær i Dagsposten i Trondhjem, et organ for Frisinnede Venstre, i et halvårs tid.
I 1912 kom han tilbake til hjemtraktene som redaktør i Oplandenes avis på Hamar. I 1916 sørget han for å sammenslutte avisen med Hamar Stiftstidende med seg selv som redaktør. Med Bühring-Dehli som redaktør fortsatte Hamar Stiftstidende som et organ for Høyre og Frisinnede Venstre gjennom 1920- og 1930-årene, trass i fremstøt fra Bondepartiet. Han sørget også for å modernisere avisen teknisk og journalistisk. Han hadde en rekke verv i pressens faglige organisasjoner og bedrifter, som formann i Oplandenes presseforening 1916–1919 og 1923–1931, og styremedlem i Norsk Presseforbund, NTB og NRK.
Bühring-Dehli var også en typisk partipressemann for sin tid som påtok seg offentlige verv. Han var medlem av Hamar bystyre 1926–1928 og stortingsmann for kjøpstedene i Hedmark og Oppland fylker 1928–1933, og satt i Stortingets lønningskomité 1928–1930 og Stortingets administrasjonskomité 1931–1933. Han ledet Hamar Høireforening og Hamar riksmålsforening. Han hadde også sterke kulturelle interesser, og deltok som en skattet revyforfatter og -skuespiller, formann i Hamar og Oplands kunstforening, medlem av representantskapet i Nationaltheatret og styremedlem i Riksteatret.
Han tok avskjed som redaktør i Hamar Stiftstidende i 1932 og begynte å arbeide for Fred. Olsen & Co., hvor han forberedte etableringen av flyselskapet Det norske Luftfartsselskap Fred. Olsen og Bergenske A/S (DNL). I 1934 gikk Bühring-Dehli tilbake til pressen som redaktør i Allers Familiejournal. Under okkupasjonen ble han arrestert og fengslet på Møllergata 19 og Grini fangeleir for å ha drevet etterretningsarbeid for motstandsbevegelsen, og avsatt som redaktør. Han ble gjeninnsatt som redaktør i Allers etter frigjøringen i 1945. Han gikk av med alderspensjon i 1952, men påtok seg i 1955 redaktøransvaret for Nordisk Kontakt, et blad utgitt av Nordisk råd.
Han døde i Oslo i 1957, 70 år gammel, etter noen tids sykdom.
Nøkken (band)
Nøkken er et norsk band som ble dannet i 1979 av vokalist Turid Pedersen og gitarist og låtskriver Bjørn Vassnes, begge med bakgrunn fra folkrock-gruppa Erter, Kjøtt og Flesk.
Barbara Lagoa
Barbara Lagoa (født 2. november 1967 i Miami i Florida i USA) er en amerikansk jurist og føderal dommer ved den 11. amerikanske appelldomstol. Før dette var hun den første spansk-latinamerikanske kvinne som ble utnevnt til dommer ved Supreme Court of Florida.
Bakgrunn
Barbara Lagoa er datter av kubanske foreldre som flyktet fra hjemlandet etter Fidel Castro kom til makten der. og vokste opp i Hialeah i Florida, en by der de fleste er kubansk-amerikanere. Lagoa tok en Bachelor of Arts, cum laude, i 1989 fra Florida International University, og tok den juridiske doktorgrad ved Columbia Law School i 1992; der ble hun også en Associate Editor av Columbia Law Review.
Lagoa tilskrives den skoleretning innen amerikansk jus som kjennes som originalisme (engelsk: originalism) hva gjelder fortolkning av rettslige normer. Det består en betydelig metodestrid i USA om fortolkningskriterier, og originalismen (som finnes i to varianter, gjerne holdt hånd i hånd) er én av dem. Denne metodestriden er av stor politisk betydning i USA, særlig med tanke på den amerikanske grunnloven som det er vanskelig og omstendelig å endre på, og med tanke på USAs høyesterett som dermed får en mektigere rolle som forfatningsdomstol enn hva man ser i de fleste andre land. Metodestriden gjør seg også gjeldende på regional- og delstatsnivåene i rettsvesenet.
Karriere
I 2000 var Lagoa en hovedsakelig pro bono-advokat som representerte Miami-familien til Elián González; den gjaldt en gutt som hadde flyktet til USA fra Cubam og det ble strid om han skulle tilbakeføres til foreldreparten som bodde på Cuba.
I 2003 ble hun en Assistant United States Attorney for Southern District of Florida.
Florida Supreme Court
Lagoa ble utnevnt til dommer ved Third District Court of Appeal av guvernør Jeb Bush i juni 2006 og ble Chief Judge 1. januar 2019. Den 9. januar 2019 ble hun utnevnt til Floridas Høyesterett (Supreme Court of Florida) av guvernør Ron DeSantis. Denne posten fratrådte hun da hun ble utnevnt til United States Court of Appeals for the Eleventh Circuit.
Apiogaster
Apiogaster er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Karl Straume
Bakgrunn
Karl Straume ble født på Strømmegården i Hovdebygda i Ørsta som sønn av fanejunker Ola R. Strømme (1842–1908) og Ane Petrine Hovden (1847–1936), søster til dikterprest Anders Hovden. Han vokste opp i Hovdebygda som den eldste i en søskenflokk på seks barn, og bodde der.
Apiogaster
Utseende
Middelsstore, avlange, blanke, kontrastrikt fargede trebukker. Antennene er kortere enn kroppen. Hode og pronotum er svarte eller røde, dekkvingene kan være farget i svart (noen ganger med blå, metallisk glans), rødt og/eller gult. Dekkvingene er ofte noe innsnevret i midten (timeglass-formet). Beina er forholdsvis lange med utpreget klubbeformede lår.
Karl Straume
Utdannelse
Fra 1895 til 1897 gikk han på Volda lærerskule, før han utdannet seg ved Den kongelige Tegneskole fra 1908 til 1910, Kunstakademiet under Christian Krohg og Halfdan Strøm fra 1910 til 1913, og senere Académie Moderne i Paris under Othon Friesz i 1920. I 1926 gikk han på Søren Onsager s og Anders C. Svarstad s malerskole, i og 1927 på Den Kongelige Tegneskole under Olaf Willums. I 1929 var han elev av Lars Utne.
Apiogaster
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Afrika.
Karl Straume
Kunstnerisk virke
Straume arbeidet mest med oljemaleri, men lagde også tresnitt og arbeidstegninger til billedvev. Han var i tillegg en aktiv lyriker, og ga ut diktsamlingen Lilja i dalen i 1967.
Straume var med å stifte Møre Kunstlag, og ledet dette kunstlaget fra 1931 til 1946. Han var også iniativtaker til Sunnmøre museum, og med i komiteen for Ivar Aasen-monumentet i Ørsta. Han var leder for styret i Aasen-museet fra 1946 til 1967.
Furnariida
Furnariida er en parvorden med spurvefugler (Passeriformes) i infraorden Tyrannides, som dessuten består av parvordenen Tyrannida.
Furnariida består av arter med tilhold i den nye verden.
Inndeling
Furnariida teller 681 arter som er fordelt i 153 slekter, 12 tribus, 10 underfamilier og 7 familier. Inndelingen følger Chesser (2004) og Taxonomy in Flux Checklist 3.01, men familiestrukturen følger treet i Ohlson ''et. al.'' (2013a). Også i denne delen av Tyrannides gjenstår det mye forskning før man nærmer seg en endelig avklaring. Norske navn følger NOF, men norske navn i parentes er nødvendigvis ikke offentlige navn.
Saint-Didier-de-Formans
Saint-Didier-de-Formans er en kommune i departementet Ain i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Trévoux som ligger i arrondissementet Bourg-en-Bresse. Kommunen har et areal på 0 km² og 0 innbyggere.
Sudan Premier League
Sudan Premier League (arabisk: الدوري السوداني الممتاز‎) er det høyeste nivået på nasjonal fotball i Sudan.
CAF-ranking (2021/22)
CAF rangerer ligaene etter de siste fem års prestasjoner i Afrikas Champions League og CAF Confederation Cup.
Helge Væringsaasen
Helge Væringsaasen (født 8. oktober 1836, død 23. august 1917) var skogeier i Elverum.
Familie
Helge Væringsaasen var sønn av skogeieren Peder Væringsaasen (1805–1888) og Inger Olsdotter Hummeldalsbækken (1805–1863). ) 1870 giftet han seg med Berthe Johansdotter Rogstad (1840–1908). Ekteparet fikk én sønn, Peer, som døde som elleveåring, og fire døtre. Én datter døde få dager etter fødselen, og datteren Astrid ble bare 30 år gammel i 1907. Av de to gjenlevende døtrene giftet Ingeborg seg med Otto Svenkerud; de overtar gården Storhof i Heradsbygd fra hans familie.
For sin tid var Væringsaasen en verdensborger. Allerede som attenåring besøkte han London for første gang. Senere i livet dro han til St. Petersburg, Jerusalem, Konstantinopel og Beirut. Han reiste også jevnlig til de nordiske hovedstedene og til Paris.
Venstremann og republikaner
Helge Væringsaasen var elev ved det første kullet på Sagatun Folkehøyskole. Basert på erfaringene derfra ble han livet ut en ivrig talsmann for folkehøyskoletanken.
Væringsaasen tilhørte Venstre-bevegelsen på slutten av 1800-tallet og var aktiv i dannelsen av Norges Venstre.
Allerede i 1877 begynte Helge Væringsaasen å flagge med rent norsk flagg, selv om datidens flagglov påla nordmenn å flagge med «Sildesalaten». Da Norge i 1905 løsrev seg fra unionen med Sverige var Væringsaasen sterkt imot å etablere et nytt monarki. Han mente at Norge måtte bli republikk.
Skog- og industrieier
Han arvet store skogeiendommer av sin far i Norge og Finland. Helge Væringsaasen tjente mye penger på skogsdrift og på videreforedling av tremasse.
I 1888 stod han sammen med Søren Sørensen fra Løten bak etableringen av Klevfos Cellulosefabrikk A/S. Væringsaasen var også medeier i det nærliggende Aadals Brug, der det ble drevet mekanisk industri og jernstøping. Mye av inventaret til Klevfos ble bygget ved Aadals Brug.
Både Helge Væringsaasen og Søren Sørensen var markante personligheter i sin tid. Væringsaasen hadde eierinteresser i Folldal Gruver og i Hallabolaget i Finland, mens Sørensen hadde hatt ansvaret for byggingen av Valdresbanen og Vossebanen.
I 1892 stod et helt nytt anlegg klart, en papirmaskin som gjorde det mulig for fabrikken å videreforedle egen masse til papir, noe en tjente mer på enn bare rå tremasse. Den nye fabrikken fikk navnet Klevfos Cellulose- & Papirfabrik A/S.
Kunstmesén og samfunnsstøtte
Væringsaasen var venn med Per Sivle, som han fikk reist en bauta etter på Nordhue mellom Løten og Elverum. Bjørnstjerne Bjørnson, brødrene Bergslien og Hans Uthuslien var andre kunstnervenner som mottok Væringsaasens støtte.
Han bygget opp Nordens største private boksamling, som talte ca. 60 000 bind. I denne samlingen finnes en sjeldent stor avdeling med bøker av H. C. Andersen, som Væringsaasen fikk i gave av dikteren selv da de bodde hos samme vertinne i København i 1872. Målet hans var at boksamlingen skulle bli til glede og nytte i lokalsamfunnet. Væringsaasens boksamling dannet senere grunnlaget for etableringen av Elverum Bibliotek. Bokinteressen til Væringsaasen førte også til at han etablerte Alfarheim Bokhandel og Alfarheim Forlag.
Han gav også flere hus og gjenstander til Glomdalsmuseet. Også den store kunstsamlingen hans befinner seg i dag på Glomdalsmuseet; den dannet i sin tid fundamentet for etableringen av Elverum Kunstgalleri.
Sammen med andre bidro han blant annet til å etablere en rekke skoler, særlig Elverum folkehøgskule og Elverum lærerhøgskole. I 1917 etablerte han Peer Væringsaasens Nationalfond på 1 million kroner, til minne om sin sønn. Han stipulerte at avkastningen av fondets midler skulle brukes primært til å opprette en folkehøyskole på Elverum. Det overskytende skulle finansiere andre allmennyttige formål. Hans nære venner Sven Moren og Lars Eskeland ble oppnevnt som to av fondets tre forvaltere; den tredje skulle oppnevnes av Kirkedepartementet. I 1928 kunne Elverum Folkehøgskule åpne dørene. Peer Væringsaasens Nationalfond gir fortsatt støtte til sosiale og nasjonale formål, og er i dag blant annet eier av Elverum folkehøgskule.
Antakya
Antakya (arabisk: أنطاكيّة Antākiyyah, gresk: Ἀντιόχεια Antiókheia) er en by i søndre Tyrkia, nær grensen til Syria. Byen er administrasjonssete for provinsen Hatay. I oldtiden het byen Antiokia og var historisk viktig for kristendommen, da dette var byen der tilhengerne av den nye religionen første gang kalte seg kristne. Byen og festningen var også viktig under korstogene.
Geografi
Byen ligger ved elva Nahr al Asi (Orontes), 22 km fra munningen, i et fruktbart slettelandskap. Et mindre fjellområde kalt Staurin-fjellet eller Silpion-fjellet (509 moh) i retning nordøst-sørvest gir byen naturlig beskyttelse i to retninger.
Byen hadde 46 000 innbyggere i 1970, økt til 139 000 innbyggere i 2001, men er fortsatt langt mindre enn i oldtiden.
Historie
Grunnlagt 300 f.Kr. av Selevkos I Nikator og oppkalt etter hans far, var Antiokia hovedstad for selevkide-dynastiet. Byen vokste raskt, og ble en av de viktigste byene for gresk kultur i konkurranse med Alexandria. Den greske historiker og geograf Strabo (død 24 e.Kr.) kalte Antiokia for Tetrapolis («Fire-by»). Byen besto da av fire byer med hver sine murer, som igjen var omgitt av en sammenhengende 12 km lang ringmur.
Fra 64 f.Kr. var byen hovedsete for romerske stattholdere i provinsen Syria. Flere ganger hadde også romerske keisere residens i byen. I romertiden var det omkring 500 000 innbyggere med omfattende handels- og næringsvirksomhet, keiserrikets tredje største by etter Roma og Alexandria. Under keiser Tiberius ble byen utvidet nordover, fikk en sammenhengende ringmur, og et sentrum dominert av en 30 meter bred aveny parallelt med elva, omkranset av 3 200 søyler. Byplanen ble etter hvert kopiert av de fleste byene i Midtøsten.
Bibelen forteller om den tidlige kristne misjon i byen. Først forkynte man kun blant jødene, deretter kom kristne fra Kypros og Kyrene og forkynte også for de gresktalende. Fra Jerusalem ble apostelen Barnabas sendt (Apg. 11,19-23). Også Paulus virket i byen.
Apostelen Peter ble utnevnt til Antiokias første biskop av den lokale fyrsten etter å ha gjenoppvekket sønnen hans som hadde vært død i fjorten år. Antiokia ble svært tidlig sete for et kristent patriarkat som støttet Peters apostolat. Ved begynnelsen av 2. århundre var kirken i Antiokia velorganisert med St. Ignatius som biskop. Som sete for en av den katolske kirkens fem patriarker, var byen samlingssted for ti kirkemøter mellom 252 og 300. Byen var en av de første i Romerriket som fikk bygget en katedral med kuppel og mosaikker (mellom 327 og 341).
Kalifen Omar erobret Antiokia i 637. Byens betydning var da allerede redusert. De neste 350 årene var byen på frontlinjen mellom to konkurrerende stormakter. Erobret av Bysants 969, armensk styre 1078, under seldsjukkene 1084.
I det første korstoget fikk korsfarerne opprettet fyrstedømmet Antiokia 1098, som varte til ny erobring ved mamelukkene 1268, og fra disse av tyrkerne 1517. Fra da av var Aleppo den viktigste byen i regionen.
I 1938 ble det ved folkeavstemning avgjort at Antakya og området rundt skulle forbli en del av Tyrkia. Folkeforbundet godkjente avgjørelsen, men Syria gjør fortsatt krav på det som nå er provinsen Hatay.
Antakya har flere gang blitt ødelagt av jordskjelv, siste gang 7. februar 2023. Tidligere skjelv med store ødeleggelser av betydning for byens utvikling kom i 148 f.Kr., 37, 115, 526 (250 000 omkomne), 528, 588, ..., og 1822.
Masja (2020)
Masja (originaltittel: Маша) er en russisk film fra 2020, regissert av Anastasija Paltsjikova.
Rutpela maculata
Rutpela maculata er en av blomsterbukkene (Lepturinae), en bille som tilhører trebukkene (Cerambycidae).
Masja (2020)
Handling
Historien forteller om den tretten år gamle Masja og vennene hennes, som vokser opp i Russland i 1990-årene. Men det Masja ikke vet er at vennene hennes noen ganger raner og dreper folk. Resten av byen hater og frykter dem, men for Masja er gjengen de beste menneskene i verden – som elsker og beskytter henne.
Rutpela maculata
Utbredelse
Rutpela maculata har en utbredelse bare lengst sør i Norge. Men finnes på egnede lune lokaliteter helt nord til Trøndelag. Den mangler nord på østlandet (Hedmark og Oppland). Den finnes sørover i Europa, I Tyrkia og noe østover i Asia, inn i Russland.
Masja (2020)
Handling
Masja synger jazz, og drømmer om å bli sangerinne som voksen. Men en dag oppdager Masja endelig hvem vennene hennes egentlig er, og hva dem holder på med. Etter å ha blitt mer moden, velger Masja å forlate sin lille hjemby for å reise til Moskva. Hun forsøker så godt hun kan å komme seg vekk fra sitt tidligere liv. Men fortiden innhenter henne snart, og bringer henne tilbake til stedet hvor barndommen hennes gikk tapt.
Rutpela maculata
Levevis
Rutpela maculata har larver som lever i levende eller død ved av løvtrær, som bjørk eller eik. De voksne (imago) finnes i juli og august, de er varmeelskende og oppsøker gjerne åpne blomster, særlig i skjermplantefamilien og rosefamilien på jakt etter nektar og pollen.
Systematisk inndeling
Slektsnamnet Rutpela har vist seg vanskelig å tolke, men en tolking trengs egentlig ikke. Rutpela er Leptura stavet baklengs (begynn med den nestsiste bokstaven).
Liste over fylker i Delaware
Delawares fylker.
Den amerikanske delstaten Delaware består av tre fylker, Kent, New Castle og Sussex County. Staten har dermed færrest counties av alle delstater. Flest har Texas med 254 fylker. Countiene har oppstått fra den tidligere inndelingen i rettsdistrikt og har begrenset lovgivende makt. Hovedsakelig tar de seg av sonering og (by)planleggingsoppgaver.
Politikk og styresett
Hvert enkelt county velger sitt eget lovgivende organ, i New Castle og Sussex kalles disse County Council mens det i Kent County heter Levy Court. Countiene kan kreve inn skatt og låne penger. De har dessuten kontrollen over søppeltømming, tilførsel av drikkevann, kloakk, (by)planlegging og lovgiving med hensyn til bygging (building codes).
Delaware har sentralisert de fleste funksjonene som andre stater har lagt på county-nivå, som for eksempel politi og domstoler. Dette fører til at makten er sentralisert i statens regjering. Opprinnelig var de ulike countiene inndelt i herreder, som ble brukt som stemme- og skatte-distrikt frem til 1960-årene. Etter dette mistet herredene sin administrative rolle. De brukes nå bare i eiendomsmegleres beskrivelser.
Historie
Etter engelskmennenes erobring i 1664 ble alle landområdene på vestsiden av Delawareelven og Delawarebukten lagt under styret i kolonien New York med sete i New Castle. Etter hollendernes gjenerobring av kolonien i 1673, ble flere rettsdistrikter opprettet rundt Upland og Whorekill. Sistnevnte var også kjent som Hoornkill, og er i dag byen Lewes. Retten i New Castle tok seg av den sentrale delen av kolonien. Dette ble til New Castle County, og administrasjonssenteret forble i New Castle frem til 1881 da Wilmington overtok. I 1680 ble Whorekill District delt i Deale County og St. Jones County. Etter denne delingen ble Lewes Deales administrasjonsby, Deales skiftet senere navn til Sussex County. Upland District hadde blitt oppkalt etter det svenske nybyggerområdet Upland. I 1682 skiftet dette navn til Chester County og i dag ligger countiet i staten Pennsylvania.
Lord Baltimore, Marylands eier, krevet retten til hele dagens Delaware, og statens nordlige og østlige deler ble til Durham County, Maryland. Dette countiet fantes kun på papir. De sørlige og vestlige delene av dagens Sussex County falt under flere ulike counties i Maryland, og ble ikke sett som deler av Delaware før Mason-Dixon lijen ble trukket i 1767 I 1791 ble grensene til Sussex County utvidet mot sør og vest, og administrasjonssetet flyttet til Georgetown. St. Jones, som skiftet navn til Kent County i 1681, har sitt administrasjonssete i Dover.
De gamle distriktenes grenser var ikke klart definert, og det finnes noen tegn på at Upland District før 1682 var sentrum for den svenske og finske befolkningen i den sentrale delen av Delaware Valley og New Castle var sentrum for hollenderne og den lille engelske befolkningsgruppen.
Statistisk informasjon om countiene
USAs administrasjon har gitt alle amerikanske fylker en unik Federal Information Processing Standard (FIPS) kode. Koden for hvert enkelt county er lenken til folketellingsdata for countiet.
Julia Mancuso
Julia Mancuso (født 9. mars 1984 i Reno i Nevada i USA) er en amerikansk tidligere alpinist.
Karriere
Hun debuterte i verdenscupen i november 1999, 15 år gammel.
I 2002 ble hun tredobbelt juniorverdensmester i Tarvisio i Italia, da hun vant både utfor, storslalåm og kombinasjonen. Hun vant ytterligere to junior-VM-titler i 2003 og 2004, i henholdsvis Super-G og kombinasjonen.
Under VM i alpint 2005 tok hun bronse i super-G, og en uke senere kjørte hun også inn til bronse i storslalåm.
Karrierens høydepunkt kom under OL 2006, der hun overraskende tok gullmedaljen i storslalåm foran finske Tanja Poutiainen og svenske Anna Ottosson. Rennet var preget av tykk tåke og kraftig snøfall. Hun deltok også i OL 2010 og oppnådde da en andreplass i kombinasjonen og i utfor.
MK «Austli» (1917)
MK «Austli» var en motorkutter bygget i 1917. Den ble solgt til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) i 1920 som selskapets første motorfartøy. «Austli» gikk i lokalrutefart i Sunnhordland frem til 1948 da den ble solgt og tatt i bruk som fraktefartøy. Den ble slettet fra norsk register i 1975.
Alagwa
Alagwa er et kusjittisk språk som snakkes av rundt 30,000 mennesker i regionen Dodoma i Tanzania. Det er i nær slekt, men ikke innbyrdes forståelig, med iraqw. Lenger ute er det også i slekt med burunge og gorowa.
Sukhoj Su-24
Sukhoj Su-24 ( NATO-kallenavn: «Fencer» ) er et taktisk angrepsfly utviklet i Sovjetunionen. Flyet fløy opprinnelig med deltavinger i form av prototypen T-6-1 første gang 2. juli 1967, og første gang med variabel vingegeometri som T-6-2I 17. januar 1970. Su-24 ble satt i produksjon i 1971, og ble formelt tatt i bruk av det sovjetiske flyvåpen i 1974. Su-24 har også blitt eksportert til en rekke land. Produksjonen av Su-24 stanset i 1993, og flyet er ment å bli erstattet av Su-34. Men da de to første Su-34 ble levert i 2006, ble også fire oppgraderte Su-24M2 levert til det russiske flyvåpenet. Dette kan tyde på at Su-24 vil fortsette å være i bruk i mange år fremover.
Su-24
De første 500 flyene som gikk under betegnelsen Su-24 ble først utstyrt med to Ljulka AL-21F-1 turbojetmotorer, men disse ble snart erstattet av de mer kraftige Ljulka AL-31F-3. Omtrent halvveis i produsksjonsserien ble skroget mer avrundet rundt utløpsdysene og kapselen som inneholdt bremseskjermen ble flyttet til oversiden av skroget og plassert i roten av halefinnen (disse fikk NATO-kallenavnet «Fencer-B», mens de tidligere flyene ble «Fencer-A»). Senere ble også luftinntakene endret, og flyet fikk oppgradert avionikk («Fencer-C»).
Su-24M/MK
En oppgradert variant som fløy første gang 23. juni 1977, og ble satt i produksjon i 1978 under betegnelsen Su-24M («Fencer-D»). Denne hadde et oppgradert våpensystem som inkluderte kompatibilitet med laser- og TV-styrte missiler og forbedret avionikk. Utvendig ble skroget forlenget og radomen ble senket. En eksportvariant med mindre avansert avionikk og begrensninger i våpensystemet ble produsert fra 1988 under betegnelsen Su-24MK.
Su-24MR
Su-24MR («Fencer-F») er et taktisk rekognoseringsfly basert på Su-24M. Denne fløy første gang september 1980 og over 200 av denne varianten ble produsert. Den interne kanonen ble fjernet, våpensystemet ble nedgradert, og flyet ble utstyrt med rekognoseringssystemet BKR-1 som var svært omfattende og ble regnet for et av de mest avanserte i verden. Visuelt er det lite som skiller Su-24MR fra Su-24M, mest tydelig er den forstørrede kondesatoren, plassert på ryggen av flyet, som er nødvendig for å gi tilstrekkelig med kjøling til flyets rekognoseringspakke.
Su-24MP
Su-24MP er et elektronisk overvåkningsfly basert på Su-24M. Bare 10 Su-24MP ble produsert, og de har ikke blitt benyttet i større grad.
Su-24 i kamp
Su-24 fikk sin ilddåp i Afghanistan under den sovjetiske offensiven i Panjshir i 1984, hvor de fløy regulære bombetokt, vanligvis utstyrt med to 1500 kg bomber, i grupper med opptil 30 fly. Laserstyrte våpen ble brukt i Afghanistan, men med liten suksess, angivelig på grunn av terrenget. I kampanjen i 1988/89 for å dekke tilbaketrekningen av sovjetiske tropper ble Su-24M brukt til å bombe mål i de nordlige delene av Afghanistan, vanligvis med bruk av konvensjonelle bomber eller klasebomber. Ingen Su-24 gikk tapt under krigen i Afghanistan.
Russland har brukt Su-24 i kamp ved flere anledninger siden. I 1993 ble Su-24M brukt mot islamistiske opprørere støttet av Taliban i Tadsjikistan. Både Su-24M og Su-24MR ble brukt i den første kampanjen i Tsjetsjenia som startet i 1994. Her ble også laser- og TV-styrte våpen brukt med større hell. I 1996 ble den tsjetsjenske opprørslederen Dzjokhar Dudajev drept av en laserstyrt bombe sluppet fra en Su-24M. I den andre kampanjen i Tsjetsjenia i 1999/2000 ble Su-24M og Su-24MR brukt igjen, men denne gangen mest med konvensjonelle bomber mot opprørere i fjellregionene. Her ble også en Su-24M skutt ned for første gang av en håndholdt bakke-til-luftrakett, i oktober 1999.
Algerie har også benyttet sine Su-24MK til angrep på islamistiske opprørsgrupper. De har stort sett brukt konvensjonelle bomber uten imponerende resultater, noe som angivelig har motivert Algeries flyvåpen til å investere i oppgraderinger av deres fly.
Iran har også brukt Su-24MK mot mål i Irak i september og oktober 1997, mot iranske opposisjonelle.
Den 24. november 2015 ble et russisk Su-24M skutt ned av et F-16 jagerfly fra det tyrkiske flyvåpenet ved grensen mellom Syria og Tyrkia. Hendelsen markerte første gang et russisk eller sovjetisk krigsfly hadde blitt skutt ned av et NATO-medlemsland siden Koreakrigen i 1953, og skapte stor spenning mellom Russland og Tyrkia.
Belarus under EM i svømmesport 2018
Belarus deltok under EM i svømmesport 2018 i Glasgow i Storbritannia fra 3. til 12. august 2018.
Alvey Augustus Adee
Bakgrunn
Alvey Augustus Adee var den yngste av fem barn til marinelegen Augustus Alvey Adee og hans frue Amelia Kinnaird Graham Adee.
Diplomatiet
Adee begynte som diplomat som privatsekretær for Daniel Sickles. Adee hadde vært med til Madrid da Sickles i 1869 ble utnevnt til USAs minister i Spania. I Madrid stiftet han bekjentskap med John Hay, som på denne tiden var sekretær for USAs legasjon i Spania.
Adee ble ved legasjonen i Madrid i åtte år, frem til 1877, da han fikk en midlertidig jobb i USAs utenriksdepartement i Washington, D.C.. I 1878 ble han leder av departementets diplomatiske kontor. I 1882 ble han forfremmet til tredje viseutenriksminister og i 1886 ble han igjen fremmet til andre viseutenriksminister, et embede han besatt frem til sin død.
Adee var igjen den reelle lederen av utenriksdepartement under bokseropprøret i 1900, da Hay ble syk, og viseutenriksminister David Jayne Hill var fraværende fra Washington.
Etter 1909 sank Adees innflytelse og helse, selv om han fortsatte som andre viseutenriksminister frem til sin død.
Adee var ugift og barnløs. Han var velkjent for sine årlige sommerlige sykkelturer gjennom Europa, som han fortsatte med frem til utbruddet av første verdenskrig, da han vanligvis var ledsaget av Alexander Montgomery Thackara, USAs konsul i Berlin og senere Paris, og hans kone Eleanor, datter av general William Tecumseh Sherman.
Jean Maurice Fiey
Jean Maurice Fiey (født 30. mars 1914 i Armentières i Frankrike, død 10. november 1995 i Beirut i Libanon) var en fransk katolsk prest tilhørende dominikanerordenen som var kirkehistorier og syriakist.
Bakgrunn
Jean Maurice Fiey trådte inn i dominikanerordenen i ung alder og tok lisensiat i filosofi og teologi ved ordenens skoler i Frankrike.
Forskning og prestelig virke
Fiey ble kjent med syrisk kristen tradisjon under sin tid bosatt i Irak fra 1939 til 1973. Han var en av hrunnleggerne av dominikanernes kollegium i Mosul i 1944 og fungerte som dets dekan til 1959.
Etter Baathistenes maktovertakelse i 1968 ble Fiey sett på med mistenksomhet av den irakiske regjering. Han ble beskyldt for å være spion og ble utvist. Andre irakiske vitenskapsfolk, blant dem den kaldeiske patriark Louis Sako hevder at bakgrunnen var at han ikke gikk med på å rette seg etter regjeringens historiesyn i sine skrifter.
Etter utvisningen bodde Fiey i Beirut og underviste der ved jesuittenes universitet, Saint Joseph. Han fikk sitt doktorat fra Universitetet i Dijon i 1982.
Fiey ble i årtier betraktet som den fremste autoritet på de syrianske kristnes historiske geografi. Han publiserte over 127 bøker og artikler.
Major Grom: Plague Doctor
Major Grom: Plague Doctor (originaltittel: Майор Гром: Чумной Доктор) er en russisk film fra 2021, regissert av Oleg Trofim.
Handling
Igor Grom arbeider for politiet i St. Petersburg, og følger etter tre bank-ranere kledd i røde sportsdresser og forkledd som hockey-spillere. Han arresterer dem, men samtidig forårsaker han betydelig skade på eiendom. Han blir derfor irettesatt av sin overordnede: Fjodor Prokopenko. Like etter begynner en rettssak mot Kirill Gretsjkin, som står tiltalt for å ha skadet en jente med bilen sin. Til tross for alle bevisene mot ham, blir Gretsjkin frikjent.
Broren til den avdøde, Ljosja Makarov, mistenker at retten er korrupt. IT-millionær Sergej Razumovskij, grunnlegger av det sosiale nettverket «Vmeste» - samt vennen Oleg Volkov, som vokste opp ved samme barnehjem som den avdøde kvinnen, blir også rasende over rettens avgjørelse. Samtidig begynner det å dukke opp videoer på internett – en person har opprettet sitt egen borgervern i maske og drakt, og bevæpnet med bomber og flammekastere - som lover å rense byen for kriminelle.
Personen brenner først Kirill Gretsjkin til døde i bilen hans. Etter drapet kommer Oleg til Razumovskij, og innrømmer at han stod bak dette angrepet. Razumovskij blir opprørt over dette, men nøler med å overgi kameraten sin til myndighetene. Grom, som var vitne til drapet, forsøker å etterforske saken - men den ansvarlige anses nå av mange for å være en helt. Jevgenij Strelkov fra FSB kommer fra Moskva for å arrestere den ansvarlige.
I mellomtiden redder Grom en ung kvinne fra kjeltringer, men hun viser seg å være journalisten og bloggeren Julija Ptsjolkina - og hun iscenesatte angrepet mot seg selv, i håp om å komme nærmere Grom, og få mer informasjon til bloggen hennes. Samtidig blir andre skurker også angrepet: lederen for en bank som har svindlet kundene sine, og eieren for et deponi som driver med forurensning - sammen med hele sistnevntes familie.
Together
Together er S Club Juniors' første album. Together solgte 6 millioner album.
Rivuliner
Rivuliner er en gruppe tannkarper som lever i fersk- eller brakkvann. Navnet kommer fra det latinske rivus som betyr «elv». De varierer i lengde fra 22 mm til 22 cm. De fleste artene blir under 10 cm lange.
Belinda Wright
Belinda Wright (født 16. september 1988 i Cessnock i New South Wales), australsk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing.
Wright vant en olympisk bronsemedalje i softball under sommer-OL 2008 i Beijing. Hun var med på det australske laget som kom på tredjeplass i softballturneringen bak Japan og USA.
Dunderland (film)
Dunderland er en norsk skrekkfilm, som hadde premiere i. De sentrale rollene er ved Miriam Prestøy Lie, Reidar Sørensen, Brage Bang, Sven Henriksen, Marit Østbye, Hanne Marte Sørlie og Ingar Helge Gimle i de sentrale rollene.
Dunderland har manus av Nils J. Nesse, som også regisserte filmen sammen med Finn-Erik Rognan. Filmen startet opptak 6. februar 2011 og avsluttet 31. juli samme år. Filmen hadde totalt 40 innspillingsdager, fordelt på vinter og sommer.
Handling
Filmen er satt til 1695 og handler om en ung pike ved navn Johanne Nilsdatter, som beskyldes for hekseri. Rettegangen ender med henrettelse i det bunnløse tjernet Djupkista i Dunderlandsdalen. Dette var den siste hekseprosessen i Norge. I årene som følger rammes dalen, av en rekke tragedier. Lokalbefolkningen mener en forbannelse hviler over stedet.
Tre århundrer senere ankommer teaterregissør Laura til Dunderlandsdalen. På en nedlagt speiderleir skal hun og fem skuespillere sette opp «Anne Pedersdotter», et teaterstykke om hekseprosessene. Filmen er inspirert av virkelige hendelser fra Dunderlandsdalen. De sentrale stedene for opptakene er gårdstunet Gullbekkheia og tjernet Djupkista.
Kjell Bergqvist
Kjell Bertil Leonard Bergqvist (født 23. februar 1953 i Enskede, Stockholm) er en svensk skuespiller.
Montreals metro
Montréal Métro er tunnelbanesystemet i Montréal i Canada. Systemet opereres av Société de transport de Montréal (STM) og åpnet 14. oktober 1966. Systemet besto opprinnelig av tre linjer med 26 stasjoner; dette har siden blitt utvidet til fire linjer med 68 stasjoner. Systemet er 65,33 km langt og bruker dekk i stedet for konvensjonelle skinner. Det dekker den nordlige, østlige og sentrale delen av Île de Montréal, i tillegg til deler av Laongeuil og Laval. Med 382,5 millioner reisende i 2008, er systemet det nest største T-bane systemet i Canada, etter Toronto Subway.
Kjell Bergqvist
Bergqvist gikk ut av Dramatens elevskola 1973 og debuterte i En enkel melodi og Jack. Han har i mange år samarbeidet med manusforfatteren og regissøren Ulf Malmros. På 1990-tallet var Bergqvist med i flere Beck-filmer der han spilte Martin Becks kollega Kollberg. 2001 fikk han en Guldbagge for hovedrollen i Den bästa sommaren og 2002 ble han nominert for hovedrollen som Leif i Leva livet.
Skudefestivalen
Skudefestivalen er en kystfestival som arrangeres i Skudeneshavn den første helgen i juli hvert år. Den første Skudefestivalen ble arrangert i 1994 av de tre foreningene Lions Club Skudeneshavn, Karmøy Råseglarlag og Skudeneshavn Båtforening. Festivalen samler ca 35 000 besøkende og 500-600 båter i løpet av festivaldagene.
Festivalen er blitt en av Norges største kystfestivaler, og davæende riksantikvar i 1994, Stephan Tschudi, sa om Skudeneshavn: "Norges best bevarte småby med kystkultur på sitt beste". På festivalen er det båter i alle kategorier, trebåter, veteranbåter, lystbåter, småbåter og seilskuter.
Festivalen legger vekt på et variert spekter av utstillinger og stands, som bl.a. demonstrerer gammelt håndverk som båtbygging, repslaging, tønnemaker, knivsmed og lignende. De siste årene har festivalen også samlet en del motorforeninger, som viser frem gamle restaurerte skipsmotorer av ulike årsmodeller og typer.
Blant artistene som har opptrådt på Skudfestivalen er:
a1, Trine Rein, Vamp, Sveinung Hølmebakk, Kari Bremnes, Lido Lido, Bjørn Berge, Vinni & The Vagabonds, Staut, Vidar Johnsen, Vassendgutane, DDE, Big Bang, CC Cowboys, Heine Totland, Silje Nergaard, FordRekord, Bjørn Eidsvåg, Hellbillies, Rita Eriksen, Sigvart Dagsland, Morten Abel, Kaizers Orchestra, de Lillos, di Derre, Postgirobygget, Åge Aleksandersen, Hanne Krogh, Jan Eggum, Wig Wam, Tramps, Donkeyboy, Kurt Nilsen, Huldra, Wenche Myhre, Nora Brockstedt, Nordic Tenors, Toralv Maurstad, Herborg Kråkevik, Hanne Boel, Vestlandsfanden, Steven Ackles, Hellbillies, Brit Synnøve Johansen, Rein Alexander, Hanne Sørvaag, Erik Bye, Per Inge Torkelsen, Dag Schreiner, Rune Bjerga, Kjell Magnus Sandve, Reidar Larsen, Jørn Hoel, Steinar Lyse, Han Innante, Jan Werner Danielsen, Helge Toft, Vidar Busk, Matti Røssland, Dag Ingebrigtsen, Torstein Sødahl, September When, Tom Russel, Gøran Fristorp, Marian Aas-Hansen, Benny Borg, Knut Reiersrud, Iver Kleive, Hans Petter Hansen, Helge Jordal, Torhild Sivertsen, Sigmund Groven, Brazz Brothers, Hard Luck Blues Band, Lillian Boutte, Haugesund Popensemble, Leif og kompisane, Bytunets Antikvariske Jazzensemble, Leif og kompisane, Tiger City Jukes, Smokie, Tre Busserulls, Svein Tang Wa, New Jordal Swingers, Det Betales, Janove.
Eksterne lenker
Skudefestivalen
Jean-Baptiste Marchand
Jean-Baptiste Marchand (født 22. november 1863 i Thoissey i departementet Ain, død 13. januar 1934 i Paris) var en fransk offiser og oppdagelsesreisende. Han er mest kjent for sin rolle under Fashodakrisen 1898/99.
Landhockey under Sommer-OL 2004
Landhockey var med på det olympiske programmet for tjuende gang under OL-2004 i Athen.
Jean-Baptiste Marchand
Liv og virke
Marchand ble i 1883 offiser. Han deltok i flere ekspedisjoner i Vest-Afrika; blant annet deltok han i den franske erobring av Senegal og ble alvorlig såret i 1889 ved franskmennenes erobring av Diena. I 1890 utforsket han elven Nigers kilder, og var med på erobring av Segou og Konakri.
Han fikk i 1896 ledelsen av en ekspedisjon som fra Fransk Ekvatorial-Afrika skulle trenge frem til øvre Nilen. Han forlot den 21. mars 1897 Brazzaville, for opp langs Oubangui og dens sideelv Mbombou, førte ekspedisjonens farkoster over til Nilens vannsystem og nådde den 10. juli 1898 med åtte offiserer og 120 soldater Fashoda ved Den hvite Nil. Han fant der restene etter et gammelt egyptisk citadell, slo i august tilbake et angrep av sudanesiske dervisjer og proklamerte et fransk protektorat i området. Marchand gjenoppbygget fortet mens han ventet på franske og abyssinske forsterninger, men ingen kom ham til unnsetning.
Derimot ankom umiddelbart etter sin seier over dervisjene den britiske Sudanekspedisjonens kommandant Horatio Herbert Kitchener (september) med en styrke, som krevde at franskmennen rømmet plassen, men nøyde seg med å heise britisk og egyptisk flagg og etterlate seg en troppestyrke. Marchand dro med Kitchener til Europa, kom tilbake, forfremmet til major, og fømte den 11. desember samme år Fashoda, etter at Frankrike hadde gått tilbake på sine krav. Han tok hjemveien over Abessinia.
I Frankrike ble han ved hjemkomsten feiret som nasjonalhelt.
Han deltok deretter i ekspedisjonen til Kina under bokseropprøret og ble i 1902 forfremmet til oberst. I 1904 tok han demonstrativt avskjed ettersom han ikke fikk tillatelse til å kjempe med den russiske hær under den russisk-japanske krig. Han forsøkte seg med beskjeden fremgang som journalist, og giftet seg.
Ved utbruddet av første verdenskrig 1914 meldte Marchand seg igjen til tjeneste og deltok som brigadegeneral i stridighetene i Champagne og ved Somme. Han ble såret både ved det andre slaget ved Champagne i 1915 og mer alvorlig under slaget ved Somme året etter. Han trakk seg tilbake fra militæret i 1919.
Sivert Westerlund
Sivert Eriksen Westerlund (født 12. juni 1999) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Rane Willerslev
Rane Willerslev (født 5. juni 1971 i Gentofte, Danmark) er en dansk sosialantropolog og professor på Aarhus Universitet. Han har en Ph.D. fra University of Cambridge (2003) og en mastergrad i visuell antropologi fra University of Manchester (1996). Fra 2004-6 var han lektor ved Granada Centre for Visual antropologi ved University of Manchester. I 2010 ble han utnevnt til professor i antropologi ved Universitetet i Aarhus. Fra 2008-11 var han også leder av etnografiske samlinger på Moesgaard Museum. I 2011 blev han direktør for Kulturhistorisk museum i Oslo, men 5. juni 2013 ble det kjent at han fratrådte stillingen i august samme år, og at han ville vende tilbake til professoratet i Århus.
Willerslev er idag professor II på Kulturhistorisk Museum. Fra 2013 til nå har han ledet ARTS arktisk forskning fokus og koordinert tverrfaglig arktisk forskning ved Aarhus Universitet Arctic Research Centre. I 2013 ble han tildelt en Jens Christian Skou Fellowship ved det nyetablerte Aarhus Institute for Advanced Studies. To ganger (2006 og 2010), har han blitt tildelt eliteforskningspriser af Danmarks Frie Forskningsråd, og han har gitt den prestisjetunge Malinowski Memorial Lecture på LSE i 2010. Han er forfatter og medforfatter av en rekke artikler og bokkapitler, vitenskapelige monografier, og har redigert flere antologier og spesielle utgaver av magasiner. Siden 2007 har han vært medredaktør av Acta Borealia: Nordic Journal of Circumpolar Societies. Han er også redaktør og medredaktør av tre bokserien: Etnografi, teori, Experiment (Berghahn Books) og Studies in Death, Materiality and Time og Culture, Environment and Adaptation in the North (begge Ashgate Publishing). I 2007 blev boken Soul Hunters: Hunting, Animism, and Personhood among the Siberian Yukaghirs (University of California Press) publisert, som har blitt brukt mye for sin innovative teoretiske nytenkning av animisme.