cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nils W. Simensen
Simensen var 1 år (1953/54-sesongen) visepresident, i sesongen i forkant av sin presidentperiode (1954/55–1955/56 -sesongene), samt 2 sesonger som styremedlem (1950/51 og 1952/53). I tillegg hadde han også flere andre verv i utvalg og komitéer i skøyteforbundet, blant disse var medlem av hurtigløpskomitéen, medlem av appellutvalget og medlem av valgkomiteen.
I sesongene 1934/35 og 1935/36 deltok han i arbeideridrettens europamesterskap som begge ble arrangert i Oslo på henholdsvis Bislett stadion (1935 - 11.-plass) og Frogner stadion (1936 - uplassert). Som aktiv representerte han IF Grafia Oslo, som var en av flere klubber i Oslo Arbeideridrettskrets.
Yongning
Yongning kan være:
Egil Reichborn-Kjennerud
Egil Reichborn-Kjennerud (født 4. februar 1903 i Kristiansand, død 10. april 1974 i Oslo ) var en norsk høyesterettsadvokat, frontkjemper og idrettsleder som hadde en sentral stilling i Nasjonal Samling under andre verdenskrig.
Han var en kjent idrettsmann i 1920-årene. Han ble Norgesmester i 30 km temposykling i 1925 (30 km) og hadde en rekke verv i Norges Cykleforbund og Norges Idrettsforbund.
Han var sønn av Hans Konrad Reichborn-Kjennerud (1873–1940) og Kathinka Natalie Sewell (f. 1875). Medisinhistorikeren Ingjald Reichborn-Kjennerud var hans onkel på farssiden.
Han vokste delvis opp i Tyskland, men ble utdannet jurist ved Det Kgl. Frederiks Universitet i Oslo og ble i 1936 høyesterettsadvokat.
Han var gift med Lilly Kristine Carlsen (1903–1988).
Okkupasjonstiden
I desember 1940 ble Reichborn-Kjennerud utnevnt til Norges idrettsfører. I 1941–42 var han frontkjemper med grad av SS-Hauptsturmführer i Den norske legion og 5. SS-Panzer-Division «Wiking». Han ble ved fronttjenesten tildelt Frontkjempermerket, Det tyske ryttermerket i sølv og Jernkorset av andre klasse. Da han kom tilbake ble han utnevnt til høyesterettsdommer. I november 1942 ble Reichborn-Kjennerud av Quisling utnevnt som leder av likvidasjonsstyret for de inndratte jødiske formuer. Som leder av styret administrerte han de jødiske eiendeler som var inndratt av Quisling-regimet i henhold til lov om inndragning av jøders formue av 26. oktober 1942.
Han ble medlem i Germanske-SS Norge. I saken mot Gunnar Eilifsen var han hoveddommer i den nyopprettede Politiets særdomstol sammen med Karl Marthinsen og Egil Olbjørn. Eilifsen hadde den erfarne forsvareren Albert Wiesener, og i middagspausen sendte Reichborn-Kjennerud aktor over til Jonas Lie for å få saken trukket. I stedet ankom Lie og Riisnæs svært opprørt og med krav om at rettssaken fortsatte. De presset også dommerne for å få dem til å gi Eilifsen dødsdom. Reichborn-Kjennerud sa at han ikke tolererte deres innblanding på dommernes enemerker. Da dommerne trakk seg tilbake til rådslagning, advarte Marthinsen om at hvis Eilifsen ikke ble dømt, ville tyskerne overta saken, og Eilifsen uansett bli henrettet. Men Reichborn-Kjennerud mente at de skulle klare å redde Eilifsen, for etter den nye loven kunne han ikke dømmes; da måtte den gis tilbakevirkende kraft, som var umulig etter norsk lov. Derimot kunne han dømmes etter bestemmelsen om ordrenekt som alt stod i loven, og her var maksimumsstraffen ti år i fengsel. Reichborn-Kjennerud anså fire år som passende. Olbjørn støttet forslaget, men gikk inn for en lengre fengselsstraff. Marthinsen stemte for dødsstraff. Denne dommen sparte Eilifsens liv, men Lie og Sverre Riisnæs ble rasende, og dommerne fikk høre at Terboven hadde forlangt dødsdom slik at Eilifsen ville bli skutt av tyskerne uansett, enten nordmennene dømte ham eller ei. Det ble truet med at også Reichborn-Kjennerud, Olbjørn og 15 andre politimenn ville bli skutt som represalier. Lie truet med at tyskerne også kom til å innføre militærdiktatur, men Reichborn-Kjennerud og Olbjørn stod på sitt. I flere timer utover kvelden pågikk dette. Reichborn-Kjennerud uttalte at om Norges frihet avhang av et justismord, fikk det heller være med friheten. Da fikk de heller skyte ham. Til sist ringte Marthinsen tysk politi. Da ga Olbjørn seg, slik at det ble flertall blant dommerne for å dømme Eilifsen til døden, vedtatt mot Reichborn-Kjenneruds ene stemme.
Krigsslutt og rettsoppgjør
I maidagene 1945 dro Reichborn-Kjennerud sammen med folk fra Politikompaniene, Jonas Lie og Sverre Riisnæs-fraksjonen til Skallum gård i Bærum, som han disponerte. De vurderte å sette seg til motverge, men han og de fleste politifolkene forlot Skallum mens Henrik Rogstad, Jonas Lie og Riisnæs ble igjen.
Han ble dømt til 10 års tvangsarbeid ved dom i Eidsivating lagmannsrett i september 1949. Han ble også fradømt retten til å være sakfører i 10 år, men slapp bot eller inndragning. Allerede 20. desember samme år ble han løslatt på prøve, og benådet ved kongelig resolusjon 14. august 1951. Faktisk soningstid, iberegnet varetekt, hadde dermed vært fire år og syv måneder.
Tendaho-demningen
Tendaho-demningen er en demning i elva Awash i regionen Afar, Etiopia. Demningen har som formål å gi vann til irrigasjon og utbygging av sukkerindustrien i Etiopia, og er finansiert med et lån fra India. Det forventes at reservoaret vil demme opp 1 800 mill m³ vannmasser.
Eliteserien i volleyball for menn 2020/21
Mizunoligaen 2020–21 var det øverste nivået i volleyball i Norge for menn sesongen 2020-21.
Ligaen bestod av 8 lag som spilte en grunnserie og deretter et sluttspill. ble satt inn som lag nummer 9 i serien. De deltok kun i grunnserien og spilte kun hjemmekamper mot alle lag. Før sluttspillet begynte skulle ToppVolley Norge trekkes fra tabellen og lagene justeres deretter.
Grunnserien startet 3. oktober 2020 og ble avsluttet før grunnserien var ferdigspilt grunnet Koronapandemien. Hele sesongen ble annullert, ingen vinnere kåret og ingen rykket ned.
Materialisme
Materialisme er en monistisk filosofisk retning som hevder at materien, som menneskene kan erfare gjennom sine sanser og utforske gjennom vitenskapelige undersøkelser, er det eneste som eksisterer.
Materialistisk metafysikk
Materialisme betegner først og fremst den ontologiske og sinnsfilosofiske posisjonen at alle ting og alle fenomener grunnleggende sett består av materie i bevegelse på grunnlag av fysiske lover. I sinnsfilosofien betegnes den materialistiske posisjonen i dag mest som fysikalisme. Den hevder at vår egen bevissthet og tenkning er et produkt av et stofflig, legemlig organ, hjernen. Ånden forklares som – og reduseres til – et produkt av materien. Materialismen skiller seg dermed både fra idealismen («alt er ånd») og fra dualisme («ånd og materie kan ikke reduseres til hverandre»).
Materialismen ser altså på materien som det primære, og ånd, tanker og idéer som det sekundære. Menneskenes oppfatning av verden rundt dem er en subjektiv avspeiling av den objektive virkeligheten, og ikke omvendt. Idealismen hevder derimot at idéene er det primære. Mens idéen går framfor materien ifølge f.eks. kristendommens skapelsesberetning, der Gud skapte verden i sitt bilde, hevder den materialistiske filosofen Karl Marx at «det er ikke menneskenes bevissthet som bestemmer deres tilværelse, men omvendt: deres samfunnsmessige tilværelse som bestemmer deres bevissthet».
Materialistisk erkjennelsesteori
Ved sin avvisning av at det eksisterer noe åndelig eller «overnaturlig», hevder materialismen at ethvert fenomen grunnleggende sett lar seg forklare gjennom materiens egenskaper og prosesser. Dette betyr ikke at alt lar seg forklare med vår eksisterende kjennskap til materien. Det er mange ting menneskene ikke kan forstå eller forklare i dag. Derimot vil en materialist hevde at å skille et område som for eksempel bevissthet fra materien, å erklære det som uforklarlig, «overnaturlig» eller løsrevet fra den materielle virkeligheten rundt det, er fånyttes.
Materialismens erkjennelsesteoretiske posisjon er vanligvis knyttet til versjoner av empirisme og/eller realisme. Menneskenes subjektive tanker og idéer om verden antas altså å være mer eller mindre korrekte avspeilinger av den objektive virkeligheten. Et viktig spørsmål her er da: hvordan kan vi vite hva som er sant? Hvordan kan menneskene finne ut hvorvidt deres teorier er i samsvar med virkeligheten eller ikke? Ifølge materialismen er den eneste måten å avklare hvorvidt en teori er sann eller ikke, er å prøve den ut i praksis.
Mao Zedong sier følgende om dette: Det som skjer i virkeligheten, er at menneskenes kunnskaper først blir stadfesta når de oppnår de resultatene de hadde venta seg i den samfunnsmessige praksisen (materiell produksjon, klassekamp eller vitenskapelige eksperimenter). Hvis menneskene vil ha framgang i arbeidet sitt, det vil si oppnå de resultatene de venter seg, må de sørge for at ideene samsvarer med lovene for den objektive verden utafor dem sjøl. Hvis ideene ikke samsvarer med virkeligheten, kommer de til å mislykkes i praksis. Etter at de mislykkes, trekker de lærdommer av det og retter på ideene, slik at ideene skal svare til lovene for verden utafor dem sjøl.
Materialistisk etikk
Den etiske maksime at det høyeste gode er materielle verdier og sanselige gleder, kan betegnes som etisk materialisme. Den blir i så fall omtrent sammenfallende med hedonismen.
Materialismens historie
Materialismen er like gammel som filosofien selv. De første greske naturfilosofene var alle materialister. Framfor å lete etter sannheten om verden omkring seg i mytologien, undersøkte de virkeligheten. Tales fra Milet (født ca. 640 f.Kr.), den første kjente filosofen, mente at alle ting er bygget opp av vann i forskjellige former. Filosofen Anaximander mente at alt er bygget opp av urstoffet apeiron. Andre filosofer igjen mente at alle ting er bygget opp av de fire elementene jord, ild, luft og vann. Demokrit mente at dersom en deler opp en ting i mindre og mindre deler, vil man til slutt ende opp med noen ørsmå, udelelige partikler. Disse partiklene kalte han atomer.
Med Platon (født ca. 427 f.Kr.) oppstod den idealistiske filosofi, hvilket etter de greske bystatenes fall oppnådde hegemoni og forble dominerende helt fram til moderne tid.
Materialismen har også hatt stor betydning for sosialistiske filosofier. Den tyske filosofen Friedrich Engels uttalte f.eks.: «Den materialistiske verdensanskuelse innebærer ganske enkelt en oppfatning av naturen som den er, uten noen som helst fremmed tilsetning». Med sine dialektiske og historiske varianter av materialismen avgrenset sosialistene seg ikke bare fra idealismen (og dermed bl.a. kirken), men også fra den rent naturvitenskapelige materialismen.
Blant nyere vitenskapelige materialistiske strømninger har f.eks. behaviorismen vært nokså innflytelsesrik. I dag er materialismen bl.a. representert ved Daniel Dennetts eller Patricia og Paul Churchlands eliminative materialisme og ved Donald Davidsons anomale monisme.
Xeiyi
Xeiyi er et musikkalbum med Anders Jormin, utgitt i 2001.
Park Row Building
Park Row Building er den eldste gjenværende skyskraper i New York. Park Row Building var verdens høyeste bygning (119 meter) fra den ble bygget i 1899 og fram til Singer Building sto ferdig i 1908.
Varietet (biologi)
Varietet er et begrep som brukes innen den botaniske systematikken for å beskrive avvik fra den opprinnelige plantearten i form og utseende. Andre kategorier brukes også for å beskrive variasjoner innenfor det som regnes som én art. En underart viser mer omfattende variasjon, mens undervarietet viser mindre omfattende variasjon, etterfulgt av form og underform.
I botanisk nomenklatur brukes ofte forkortelser for disse kategoriene. En varietet, for eksempel lappfuru vil skrives Pinus silvestrus var. lapponica. Som hos andre kategorier (med unntak av arten) er det et rent skjønnsspørsmål hvilken gruppe man velger å kalle varietet.
Hos kulturplanter brukes begrepene sort eller kultivar for å beskrive de mange variasjonene som er oppnådd ved hjelp av bevisst krysning med andre planter innenfor arten. En kultivar er opprinnelig utviklet fra ville planter. Slike variasjoner er et juridisk begrep som beskytter markedsinteressene til dem som har foredlet plantene og svarer til «Plant variety» på engelsk.
CFE-avtalen
CFE-avtalen (norsk: Avtale om konvensjonelle styrker i Europa) (engelsk: Treaty on Conventional Armed Forces in Europe) er en nedrustningsavtale fra 1990 som ble inngått mellom den daværende Warszawapakten og NATO-landene.
Avtalen, som omhandler konvensjonelle styrker i Europa, ble undertegnet den 19. november 1990 i Paris av de 22 enkeltmedlemmene, og trådte i kraft 17. juli 1992. Warszawapakta ble oppløst 1. juli 1991, før avtalen skulle iverksettes.
CFE-avtalen er siden modernisert og tilpasset de endringer som fant sted i europeisk politikk i 1990-årene. CFE-avtalen er en grunnpilar i arbeidet for å begrense offensiv militær kapasitet og sikre politisk stabilitet. Den bidrar således til å hindre destabiliserende styrkeoppbygging, og er ment å virke også i eventuelle krisesituasjoner. Marineavdelinger og deres aktivitet er ikke omfattet av dokumentet.
Avtalen setter rammer for avtalerelatert materiell for medlemslandene. Avtalen gjelder for konvensjonelle våpen i Europa fra Atlanterhavet til Uralfjellene. Det er et ufravikelig krav at materielltakene skal overholdes. Medlemslandene skal holdes rettidig informert om mengden av avtalerelatert materiell og materiellets lokalisering. Avtalen gir rett og plikt til å gjennomføre og motta et antall inspeksjoner og/eller evalueringer av militære avdelinger.
CFE-avtalen dekker materiell innenfor kategoriene stridsvogner, pansrede kampvogner, artilleriskyts med kaliber på 100 millimeter og over, kampfly og kamphelikopter. Avtalen har ført til kraftig reduksjon i antall konvensjonelle våpen i Europa.
Semiardistomis
Semiardistomis er en slekt av løpebiller som lever mer eller mindre underjordiske.
Utseende
Små til middelsstore (gjerne ca. 5-6 millimeter), blanke, brunrøde til svarte løpebiller. Hodet er ganske lite med utstående, rundede fasettøyne, pronotum og dekkvinger rundede. I motsetning til mange andre graveløpere er det ikke noen svært påfallende "stilk" mellom pronotum og dekkvinger. Antenner og bein er gjerne rødlige.
CFE-avtalen
Norge
Avtalen forvaltes i Norge av Rustningskontrollseksjonen i Forsvarsstaben på vegne av Forsvarsdepartementet og Utenriksdepartementet.
Semiardistomis
Levevis
Graveløperne er rovdyr som lever mer eller mindre underjordisk, der de graver ganger.
Utbredelse
Slekten er hovedsakelig utbredt i den neotropiske økosonen, men to arter er også vidt utbredte i det østlige USA.
CFE-avtalen
Historie
Forhandlingene før avtalen starta i 1989 etter at MBFR-forhandlingane om MBFR - Gjensidige og balanserte styrkereduksjoner ble avslutta uten avtale. Arbeidet med avtalen ble i 1990-åra ført videre av KSSE (OSSE) og samarbeidsorganet mellom NATO og den tidligere Warszawapakta, NACC. Etter at Sovjetunionen ble oppløst, klaget Russland over skjev styrkefordeling og krevde derfor endringer i avtalen.
Verifikasjon ved inspeksjoner
Avtalen har krav til detaljert informasjonsutveksling, inspeksjoner innenfor militærbaser, militærleirer og garnisoner, definerte områder også utenfor slike baser - og overvåking av destruksjon av militært materiell.
Status
Russland suspenderte CFE-avtalen med virkning fra 12. desember 2007. Etter at Barack Obama overtok som president prøvde USA å gjenopplive avtalen gjennom forhandlinger med Russland, men forhandlingene stranda i 2011. I 2015 annonserte Russland at de trakk seg helt fra deltakelse, fordi NATO de facto hadde brutt avtalen.
Sadovnik
Sadovnik (originaltittel: Садовник) er en sovjetisk film fra 1987 regissert av Viktor Buturlin.
Gytjebad
Gytjebad eller mudderbad er en slags alternativ behandling der en person legger seg i gytje, eller i leire. Det sies å kunne hjelpe mot blant annet revmatisme, artrose, osteoporose, Bekhterevs sykdom og gynekologiske plager. Selv om det ikke finnes vitenskapelig belegg for disse virkninger, er denne form bad relativt populære på flere tradisjonelle kurbadanstalter, og oppleves som kilde til velvære.
Gytjebad kan foretas med gytje eller leire av forskjellige slags opphav:
Sortland
Sortland, på nordsamisk Suortá, er en kommune og en by i Vesterålen i Nordland. Kommunen omfatter områder på øyene Langøya og Hinnøya. Mellom øyene går Sortlandssundet.
Kommunen grenser i nord mot Øksnes og Andøy, i øst mot Kvæfjord, i sør mot Lødingen og Hadsel, og i vest mot Bø.
De viktigste næringer er handel og tjenesteyting, men også landbruk, fiske og havbruk er viktig.
Kommunesenteret Sortland er også regionsenter for Vesterålen. Sortland profileres som «Den blå byen ved sundet» etter et initiativ om å male alle bygninger i nyanser av blått. I dag er det et tyvetalls bygninger i sentrum som er blå.
Sortland er den eneste kommunen i Vesterålen som har hatt stabil økning i folketallet de siste 25 årene.
Historie
Sortland regnes gjerne som hjemstedet til sagaens Karle og Gunnstein, som var med på Tore Hunds bjarmelandsferd. Det er imidlertid usikkert om Karle og Gunnstein faktisk var fra Sortland.
Kirka på Sortland er først nevnt i skriftlige kilder i 1370. Trondhjems Reformats 1589 forteller at Sortland kirke var annekskirke under Hadsel og at den ble betjent av presten som bodde på Hadsel.
Jekteskipperen Søren Mørch fra Bergen slo seg ned på Sortland og begynte med jektehandel i 1659. Med dette som utgangspunkt feiret Sortland kommune i 2009 350-årsjubileum for Sortland som handelssted. Det kan imidlertid stilles spørsmål ved dette jubileet, siden Søren Mørch ikke var den første som drev jektehandel på Sortland. I 1610 drev Michel Baltarssønn (Baltzersen) jektehandel på Sortland. Det er også et definisjonsspørsmål om Sortland virkelig kan kalles et handelssted på denne tiden. Først i 1777 fikk Jonas Christensen Falch kongelig bevilling som privilegert gjestgiver på Sortland.
Da formannskapslovene ble vedtatt i 1837 ble prestegjeldet i Hadsel opprettet som ett formannskapsdistrikt fra 1. januar 1838. Prestegjeldet hadde fra 1810 bestått av et hovedsogn i Hadsel og et anneks i Sortland. Sognene hadde felles prest, men begge sogn var selvstendige rettskretser, hadde egen lensmann og hver sin bygdekommisjon som stelte med fattigomsorg og skolevesen. I 1841 benyttet almuen i Sortland retten til å bli et selvstendig formannskapsdistrikt og fra sommeren 1841 var Sortland en egen kommune. De to kommunene tilhørte fortsatt samme prestegjeld, men med virkning fra 1. januar 1852 ble også prestegjeldet de to sognene lå i delt.
Sortland kommune besto i 1841 av områdene på begge sider av Sortlandssundet; på Langøya fra Rise i sør til Bremnes i nord, og på Hinnøya fra Fiskfjorden i sør til Forfjorden i nord. I 1963 ble bygda Holm overført fra Langnes (nå Øksnes) kommune til Sortland. Samtidig ble indre Eidsfjorden overført fra Hadsel kommune til Sortland. I 2000 ble Godfjorden overført fra Kvæfjord kommune til Sortland kommune.
Tettstedet Sortland med innbyggere per 1. januar har vokst jevnt og trutt siden andre verdenskrig. Handelen på stedet har økt, ikke minst hjulpet av utbyggingen av kommunikasjonene i Vesterålen.
Sortland utnevnte seg selv til by den 19. juni 1997, etter at reglene for bystatus i Norge ble kraftig oppmyket.
Natur og geografi
Sortland kommune dekkes om lag 70% av gammelt arkeisk grunnfjell av inntil 2 500 millioner års alder, bestående for det meste av båndgneis og migmatitt. Mange av formasjonene har fått senere forkastninger og strekk. De største områdene med slikt gammelt grunnfjell finner vi nord for tettstedet Sortland og i øst på Hinnøya-siden. Mellom grunnfjellsstrukturene finner vi på lavslettene på Langøya innslag av paleo-proterozoisk glimmergneis som er 1 870 – 1 770 millioner år gammel, men kanskje inntil 2 100 millioner år. Disse strukturene består også av grafittskifer og marmor, med innslag av jern, kvarts og mørk brungul feltspat. Det er et stort felt av amfibolitt fra Sortland og vestover, samt gabbro, dioritt og anortositt helt i sørvest, begge inntil 2 500 millioner år gamle men ofte atskillig yngre.
Kommunen består ellers av en flik av det paleo-proterozoiske grunnfjellet vest i kommunen ved Slåttnes, det strekker seg sørvestover på Langøya i Hadsel kommune, og er fra 1 870 – 1 790 millioner år før vår tid. De vanligste bergartene i denne strukturen er mangeritt og charnoctitt. I havet utenfor Lofoten og Vesterålen er derimot grunnfjellet på havbunnen dekket av yngre sedimenter.
Topografien i Sortland er variert. Østsiden av Eidsfjorden og Sortlandssundsida av Langøya har myke former, med jordbruksland nær sjøen, og en del myr. Det har også en del av Hinnøya langs Sortlandssundet, fra Sigerfjord og nordover. Vestsiden av Eidsfjorden og Hinnøya fra Sigerfjord og mot sør har mer knudrete topografi. Vesterålens høyeste fjell er Møysalen på Hinnøya, 1262 moh. Kommunegrensa mellom Sortland og Lødingen går over Møysalen, mens Hadsel kommune når til et stykke nedenfor toppen av Møysalen. På vestsiden av Eidsfjorden er fjellet Reka, 605 moh.
I Forfjorddalen på grensa til Andøy finnes en forekomst av gamle furutrær. De eldste daterte trærne er rundt 750 år gamle. Det finnes også litt furu spredt lenger sør på Hinnøydelen av kommunen. I store deler av kommunen, særlig på Langøya, har det de siste årene blitt plantet gran. Granplantingen er imidlertid noe omstridt, fordi plantefeltene ofte er svært tette og uframkommelige, og fordi det flere steder har blitt pløyd dype grøfter i myrene der grana har blitt plantet, slik at også myrene har blitt uframkommelige. I tillegg har det i forbindelse med granplantingen blitt bygd mange skogsveier.
Sortland har midnattssol mellom 23. mai og 23. juli. Gode steder å se midnattssola i kommunen er Sortlandsbrua, Ramnflauget, Godfjorden, Holm og Skytterhaugen i Vestmarka.
På Dalsand i Sigerfjord finnes ei populær badestrand. På Holm finnes også ei strand med korallsand. Osvollvatnet og Kjerringnesdalsvatnet er også populære for bading. I Godfjorden er det også fine strender på begge sider av fjorden. Stranda ved Reinstad Kirkegård i Godfjorden er også et godt egnet sted for kiting.
Samferdsel
Det meste av Sortland kommune er knyttet sammen med veier. Riksvei 85 (tidligere europavei 10) kommer østfra gjennom Langvassdalen i Kvæfjord til Strand. Den tidligere strekningen på E10 mellom Fiskebøl/Melbu og Sortland er i dag en del av fylkesvei 82. Denne veien fortsetter via Sortlandsbrua til Andøya. Fylkesvei 82 går fra Sortlandsbrua til Andøya. Fylkesvei 820 går fra Sortland via Vikeidet og Frøskeland til Bø. Fra Frøskeland går fylkesvei 821 til over Frøskelandseidet til Myre. Fylkesvei 822 går fra Langvassdalen via Blokken til Kaljord i Hadsel. Det går også veier inn Hognfjorden til Godfjorden (Hognfjordveien), til Bremnes og Holm, fra Storvika til Kavåsen og Smines i Øksnes, på Eidsfjordens østside fra Frøskeland til Sandnes, over skaret fra Sortland til Holmstad, og fra Reinsnes til Stamnes. Den gamle veien gjennom Sigerfjord er i dag kommunal. Det er også gammelveien mellom Kleiva og Rise, etter at hovedveien ble lagt om for en del år siden. Veien gjennom Osvolldalen til Sørfjorden er nå privat. Det går også en smal privat vei fra Sørfjorden over til Gombogen i Kvæfjord. Den eneste delen av Sortland kommune som ikke har veiforbindelse er Eidsfjordens vestside. Det området ble vurdert da veien til Bø ble bygget, men den veien ble i stedet lagt om Auenfjorden i Øksnes.
Bruene er viktige for samferdselen i Vesterålen, og ikke minst i Sortland. Sortlandsbrua over Sortlandssundet mellom Langøya og Hinnøya ble åpnet i 1975. Samme år ble Kvalsaukan-brua over Hognfjorden åpnet. I 1983 åpnet Brokløysatunnelen og Djupfjordstraumen bru over Djupfjorden. Høsten 1995 åpnet Sigerfjordtunnelen og veien i Kjerringnesdalen, og tok E10 bort fra den krokete og smale veien i Sigerfjorden. Viktige for Sortland er også Andøybrua (åpnet 1974), Hadselbrua (åpnet 1978) og Ryggedalstunnelen (Bøtunnelen) (åpnet 1980), selv om disse ikke ligger i Sortland kommune.
Tour of Norway 2016 Ungdomstrøye
Eksterne lenker
Offisiell resultatside
Sortland
Samferdsel
Nærmeste flyplass for Sortland er flyplassen på Skagen ved Stokmarknes, ca. 20 minutter eller 23 km fra Sortland sentrum. Noen reiser også via Harstad/Narvik lufthavn, på Evenes ca. 1 time og 45 min fra Sortland sentrum. Det går flybuss til begge flyplassene.
Transportskapet Veolia har overtatt Nordtrafikk (tidligere Vesterålens Trafikklag. Nordtrafikk hadde hovedkontor på Sortland, og kjøpte opp flere andre transportselskaper mellom 1990 og 2001, deriblant Lofoten Trafikklag og Harstad Oppland Rutebil. I oktober 2006 ble Nordtrafikks buss- og ferge-/lokalbåtdivisjoner kjøpt opp av Veolia Transport Norge. Veolia har bestemt at bussdriften i Nordland skal drives under navnet Vestfjord Buss, mens bussdriften i Troms skal drives under navnet Hålogaland Buss. Den maritime delen av selskapet i Nordland skal drives under navnet Helgelandske, et transportselskap som ble oppkjøpt av Veolia i 2005.
Næringsliv og sysselsetting
Sortland er handelssenter for Vesterålen. Tettstedet har mange butikker, og handelen pr innbygger er større enn selv i Bodø og Tromsø. Sortland har flere sentrale kjøpesentre av betydelig størrelse. Tidligere fantes det nærbutikker flere steder i kommunen, men i dag er det nærbutikker igjen bare på Holmstad og i Blokken.
Nortura (tidligere Gilde Norsk Kjøtt BA – Region Nord) har i mange år drevet slakteri- og nedskjæringsvirksomhet på Sortland. I oktober 2009 ble slakterivirksomheten besluttet nedlagt fra sommeren 2010.
Kystvaktbasen i Norge ligger på Sortland. Den ble åpnet i 1984. Flere av skipene til Kystvakten ligger ved kai ved basen på Sortland.
Turisme er også en viktig del av Sortlands næringsliv. Det finnes to hotell en campingplass og et sjøhussenter på Sortland – Sortland Hotell (tidligere Sortland Nordic Hotel), Strand Hotell, Sortland Camping & Motell som ligger like ved Sortland sentrum og Sortland Sjøhussenter ligger like nord for Sortland. I tilknytning til Sortlands nye kulturhus blir det bygget et nytt hotell med planlagt åpning i 2015.
Sortland er en jordbrukskommune, med gårder spredt over store deler av kommunen, og særlig på Langøya.
Eidsfjorden var i siste halvdel av 1800-tallet kjent som en av Norges beste sildefjorder. Sildeeventyret i Eidsfjorden var med på å legge grunnlaget for etableringen av Hurtigruten. Det store sildefisket er i dag for lengst historie, men det finnes fremdeles fiskere i Sortland, selv om fiske er mindre viktig for Sortland enn for de andre kommunene i Vesterålen. Tradisjonelt har fiskerbonden her som i hele Nord-Norge vært vanlig med kombinasjon av fiske og gårdsdrift.
En av bedriftene som har gjort Sortland kjent er Vesteraalens Hermetikkfabrikk. Den ble stiftet den 19. april 1912 av Georg Ellingsen, en av distriktets store grundere. Fabrikken er nok mest kjent for hermetikkboksene med Vesteraalens fiskeboller.
Refleksologi
Refleksologi er en alternativ medisinsk behandlingsform som baserer seg på trykk, strykninger og tøyninger over hele kroppen. Soneterapeutisk behandling kan muligens føres tilbake til blant annet Egypt, ca. 2330 f.Kr. Betegnelsen refleksologi ble tatt i bruk første gang i USA på 1950-tallet, men har sitt utspring i gamle tradisjoner. Det finnes ingen vitenskapelig dokumentasjon for prinsippene for refleksologi eller for effekt av behandlingen.
Nordisk benevning
I Norden er det vanlig å benytte begrepene soneterapi eller fotsoneterapi for det som ellers i verden blir kalt refleksologi. Begrepet refleksologi blir benyttet om terapiformen som ble utviklet av Karl Axel Lind, som utvidet den klassiske soneterapien til å omfatte hele kroppen. Det følger derav at refleksologien omfatter øreakupunktur, ansiktsrefleksologi, hånd- og fotsoneterapi, irisdiagnose, samt tungediagnose. Det felles kjennetegnet for disse teknikkene er indirekte behandling ved projeksjoner av kroppsbilde på andre deler av kroppen. Hypotesen er at alle deler av kroppen har projeksjoner (speilbilder) i seg av andre kroppsdeler, både utvendig og innvendig. Projeksjonene er gjensidige, altså de går begge veier. De forskjellige projeksjonene har ulike egenskaper og tilgjengelighet. Den generelle målsettingen med behandlingen er å fjerne spenninger i vev, noe som i stor grad er forbundet med smerte.
Sortland
Næringsliv og sysselsetting
Miljøselskapet Reno-Vest IKS er ansvarlig for søppeltømming og gjenvinning av avfall i Vesterålen og Lødingen. Selskapet har administrasjonskontor i Ramnflauget i Sortland, gjenvinningsstasjon samme sted, og en søppelplass på Bremnes.
Refleksologi
Forskning
Det finnes relativt lite forskning på effektene av refleksologi, og selv om enkelte studier viser effekt, foreligger det ikke forskningsresultater som tilfredsstiller vitenskapelige krav og som kan dokumentere effekt. En oversiktsstudie har konkludert med at «De beste resultatene til nå kan ikke vise at refleksologi er en effektiv behandling av noen medisinsk tilstand». Hypotesen om projeksjoner har aldri blitt sannsynliggjort gjennom biologiske funn, det samme gjelder prinsippene som er nedarvet fra tradisjonell kinesisk medisin.
Eksterne lenker
Рефлексологія (психологія)
Sortland
Næringsliv og sysselsetting
Bladet Vesterålen er den største avisa i Vesterålen, og har base på Sortland. I 2008 startet en konkurrent opp på Sortland – SortlandsAvisa.
Gambling in Souls
Gambling in Souls er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Harry F. Millarde.
Sortland
Næringsliv og sysselsetting
Nettavisa Vesterålen Online ble startet i Bø, men har i dag hovedbase på Sortland.
Gambling in Souls
Handling
Robert Dunning begår selvmord etter at han blir ødelagt økonomisk av en listig megler fra Wall Street. Marcia Dunning lover hevn etter ektemannens død, og skaffer seg jobb ved et spillested hvor meglerens sønn ofte kommer på besøk. Hun jukser for å narre sønnen for penger, og han raner deretter faren sin for å skaffe mer penger, noe som forårsaker mannens økonomiske ruin. Men Marcia oppdager snart at hennes egen datter i all hemmelighet har giftet seg med meglerens sønn.
Sortland
Næringsliv og sysselsetting
Opplysningen 1881 hadde en av sine største avdelinger her, før den ble nedlagt.
På Sortland finnes kommunens eneste postkontor, etter at de andre postkontorene i kommunen ble nedlagt fra ca. 1990 og utover. Tidligere har det vært postkontor på Jennestad, Frøskeland, Kleiva, Maurnes, i Sigerfjorden, Blokken, Reinstad og Mehus i Godfjorden.
Utdanning, sport og kultur
Sortland har videregående skole. På Kleiva ligger Kleiva landbruksskole (nå Sortland videregående skole, avdeling Kleiva). Maskinførerskolen på Vikeid ble endelig nedlagt sommeren 2005. Sortland kommune har barneskoler på Sortland (to), Jennestad, Holmstad (kombinert barne- og ungdomsskole), Holand, Strand, [Maurnes] og i [Sigerfjord]. Barne-og ungdomsskolen i Blokken ble midlertidig nedlagt i 2005, og elevene der går på skole på Hennes i Hadsel. Ungdomstrinnet har skole på Sortland, i tillegg til den kombinerte barne- og ungdomsskolen på [Holmstad]. Skolen i Godfjorden ble nedlagt i 2004 og elevene ble overført til Maurnes barneskole.
Det finnes mange idrettslag og flere idrettsanlegg i Sortland. Blåbyhallen er hjemmebane for Sortland IL sammen med Sortland idrettspark, som også har løpebane for friidrett. Det finnes også fotballbaner på Folkvang sør for Sortland, og på Maurnes. Gamle Sortland stadion er en grusbane som bare blir brukt i nødstilfeller for seniorkamper. Sortland har idrettshall med svømmebasseng. På Sortland finnes også en tennisbane, bowlinghall og treningssenter. Sortland Orienteringslag har orienteringskart flere steder i kommunen. I Ånstadblåheia er Vesterålens eneste alpinanlegg. Det finnes flere lysløyper i kommunen. På Kjerringnes er Vesterålens eneste golfbane. I Sandstranddalen er en skytebane. Sortland hadde for øvrig landsskytterstevnet i 1925, på en bane som i dag er dekket av boligfelt. På Jennestad er en treningsbane for travsport, men den er ikke i bruk.
Andre idrettslag i kommunen er SFK Ajaks på Kleiva, IL Holmgang i Hognfjorden, Nord/Sprint IL på Holmstad og Sigerfjord IL.
Mest kjent av idrettsutøvere fra Sortland er nok Sortland Volleyballklubbs damelag, som på begynnelsen av 1980-tallet var i Norges-toppen. Dessverre satte dårlig økonomi og mangel på spillere en stopper for volleyballsatsinga på Sortland etter noen år. Det er en skjebne Sortland Volleyballklubb deler med flere andre volleyballklubber i Nord-Norge.
Sortland har også vokst en stor håndballkultur siden 2010. Idag [2019] er det 6 aktive lag.
Vesterålen Turlag arrangerer turer i hele Vesterålen. Turlaget har også ei aktiv ungdomsgruppe.
I 2014 åpnet Sortlands nye kulturhus, Kulturfabrikken, blant annet med storsal, nytt bibliotek, ny kinosal og konferansefasiliteter. Av annen kultur i Sortland finnes blant annet Galleri Vesterålen og Galleri 14 på Sortland, og Lihallen Kulturgård i Sigerfjord.
Forfatteren Lars Saabye Christensen bodde i flere år på Sortland, og han har skrevet deler av flere av de mest kjente bøkene sine på stedet.
Sortland har også musikkskole, og musikklinje ved Sortland videregående skole. Sortland Musikkforening har vært viktig for kulturen i Sortland i over 100 år. Sortland Jazz- og Viseklubb er aktiv, og klubben arrangerer Sortland Jazzweekend hvert år. Sortland Rockeklubb startet opp i 2003.
Tusenårssted
I nærheten av den gamle kirkegårdstomta ligger en trehusbebyggelse, som er rundt 100 år gammel og regulert til bevaring.
Kommunen har utarbeidet skisseplan for opprusting av gateløp inn til tusenårsstedet i tillegg til tilrettelegging inne på tusenårsstedet, i form av grusganger, avdekking av gammel kirkegårdmur med mer.
Området har også vært brukt ved fremføring av kirkespillet «...om en tårnene faller» og til årlige friluftsgudstjenester.
Kirke
Sortland kommune har 3 kirker: Sortland kirke (fra 1901), Sigerfjord kirke (fra 1933) og Indre Eidsfjord kirke (fra 1970) på Holmstad.
På Sortland finnes 3 kirkegårder. Dessuten finnes det kirkegårder på Maurnes, i Bogen, i Godfjorden (2), på Dalsand i Sigerfjord (2) og på Holmstad.
Sortland, Sigerfjord og Indre Eidsfjord kirkesogn ble i 2005 slått sammen til ett sogn.
Samisk aktivitet
Sortland er ikke spesielt kjent som en samisk kommune, men det har tidligere vært samisk bosetting i Vesterålen, også i Sortland. I dag (2008) driver fremdeles en samisk familie med reindrift på Kvalsaukan på Hinnøya. Tidligere var det også reindrift på Langøya, men den opphørte da reindrifta i Eidsfjorden ble nedlagt i 1972. I dagens Sortland kommune har det særlig vært samisk bosetting i fjordene på Hinnøya og i Eidsfjorden. Det antas at stedsnavn som Kjerringvika (i Eidsfjorden), Kjerringnes og Gåsfjorden/Gåsbøl kan ha samisk opphav, i tillegg til at stedsnavn med «Finn» i Sortland og ellers i distriktet vitner om samisk aktivitet.
Monroe County (Ohio)
Monroe County er et fylke i den amerikanske delstaten Ohio. Det ligger i sørøst i staten og det grenser mot Belmont County i nord, Washington County i sør og mot Noble County i vest. Det har også grense mot delstaten Vest-Virginia i øst.
Fylket ble opprettet i 29. januar 1813 fra utskilte områder fra Belmont County, Guernsey County og Washington County og fikk fulle rettigheter 1. mars 1815. Monroe County er oppkalt etter utenriksminister James Monroe som senere ble USAs femte president.
Fernando Scherer
Fernando Scherer (født 6. oktober 1974) er en brasiliansk svømmer.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i semifinalen på 50 meter fri. Han tok bronse på distansen både under Sommer-OL 1996 og Sommer-OL 2000.
Entitet (andre betydninger)
En entitet er noe som eksisterer som seg selv.
Entitet kan også referere til:
A Four Legged Friend
«A Four Legged Friend» er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Jack Brooks. Den ble fremført av Bob Hope og Roy Rogers i filmkomedien, Sønn av blekansiktet (Son of Paleface), fra 1952
Norsk versjon
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. Den bærer tittelen «Min firbente venn».
Rødekro kommune
Rødekro kommune (tysk: Rothenkrug) var en kommune på østkysten sør i Jylland i Sønderjyllands amt, Danmark som ble dannet ved kommunalreformen i 1970. Kommunens administrasjonssentrum lå i Rødekro. Ved den påfølgende kommunalreformen i 2007 ble kommunen del av den nye Aabenraa kommune.
Rundt Rødekro lå kommunene Aabenraa i øst, Haderslev og Vojens i nord, Nørre-Rangstrup og Løgumkloster i vest, Tinglev i sør.
Kommunalreformen av 1970
Under kommunalreformen i 1970 ble de følgende sognene slått sammen til Rødekro kommune:
Kommunalreformen av 2007
Ved Kommunalreformen i 2007 ble kommunen slått sammen med Bov, Lundtoft, Tinglev og Aabenraa til Aabenraa kommune i den nye Region Syddanmark. Kommunens areal er etter dette 951 km² og den har 60 044 (2007) innbyggere.
Løvetannprydvikler
Løvetannprydvikler (Celypha striana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae). Arten har tidligere vært plassert i slektene Olethreutes og Phiaris.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 15-20 millimeter), gråbrun vikler. Forvingens grunnfarge er lysgrå med et fint, brunt eller gråbrunt nettmønster. Midt i vingen er det et bredt, skrått tverrbånd av samme farge som nettmønsteret, og ved ytterkanten et buet tverrbånd av samme farge. Bakvingen er gråhvit med mørkere bestøvning og grå årer.
Levevis
Arten finnes på blomsterenger, i veikanter og andre åpne, gresskledte steder. Larvene borer i røttene på løvetann (Taraxacum spp.). De voksne sommerfuglene flyr på kvelds- og nattestid fra juni til august og kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Den er utbredt over det meste av Europa, unntatt lengst i nord, og i det nordlige Asia. I Norge er den utbredt på Østlandet og vestover til Vest-Agder.
Christopher Morgenstierne Munthe
Christopher Morgenstierne Munthe (født 14. juli 1875 i Christiania, død 21. desember 1939) var en norsk embedsmann, offiser og slektsforsker.
C.M. Munthe ble student i 1893. Etter bestått krigsskole ble han premierløytnant i Kristiansandske brigade. Senere gikk han over i Feltartilleriet, og ble kaptein i 1911.
Han tok juridisk embedseksamen i 1908, og ble så fullmektig hos sorenskriveren på Romerike. Senere tjenestegjorde han ved Generalkrigskommissærens kontor, før han i 1912 ble sekretær i Forsvarsdepartementet. Fra 1917 var Munthe byråsjef samme sted.
Frem til 1926 redigerte han tidsskriftet Norsk tidsskrift for genealogi, personalhistorie, biografi og litteraturhistorie sammen med Stian Herlofsen Finne-Grønn og Erik Andreas Thomle. Dette var Norges første tidsskrift om slektsgransking. I 1926 grunnla han sammen med andre Norsk Slektshistorisk Forening. Foreningen startet utgivelsen av Norsk Slektshistorisk Tidsskrift fra 1926.
Munthe skrev i tidsskriftet en viktig oversiktsartikkel om norske slektsvåpen, «Norske slegtsmerker», i bind I, Oslo 1928. Artikkelen har illustrasjoner med en rekke våpenskjold.
Han var sønn av obersten og historikeren Hartvig Andreas Munthe (1845–1905). Han var grandnevø av historikeren og kartografen Gerhard Munthe, nevø av maleren Gerhard Munthe, forfatter Margrethe Munthe og generalmajor Carl Oscar Munthe, og fetter av bibliotekar Wilhelm Munthe og maleren Lagertha Munthe.
Vestpommerske voivodskap
Det vestpommerske voivodskap, eller Voivodskapet Pomorze Zachodnie, (polsk Województwo zachodniopomorskie eller bare Zachodniopomorskie) er et voivodskap i nordvestlige del av Polen med et areal på 22 892 km² og 1 718 861 innbyggere (01.01.14). Hovedstaden er Szczecin.
Større byer
Voivodskapets største byer (innbyggertall og areal per 31. desember 2006):
Fullstendig liste over byer
Vestpommerske voivodskap består av 62 byer. ):
Meigs County (Ohio)
Meigs County er et fylke i den amerikanske delstaten Ohio. Det ligger i sørøst i staten og det grenser mot Athens County i nord, Gallia County i sørvest og mot Vinton County i vest. Det har også grense mot delstaten Vest-Virginia i sør og øst.
Meigs Countys totale areal er 1 120 km² hvorav 8 km² er vann. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 23 770 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Pomeroy.
Fylket ble grunnlagt i 1804 og er oppkalt etter guvernør Return J. Meigs, jr.
Light My Fire
«Light My Fire» en låt spilt inn av The Doors i august 1966 og gitt ut 24. april 1967.
Opprinnelse
Sangen startet som en uferdig komposisjon av gitarist Robby Krieger, og videre utviklet sammen med de andre bandmedlemmene. Krieger skal ha vært inspirert av melodien på Jimi Hendrix' «Hey Joe» og teksten i Rolling Stones' «Play with Fire». Trommeslager John Densmore foreslo at den skulle få en mer latinsk rytme, og Jim Morrison skrev et nytt vers to med refrenget «Try to set the night on fire», mens Ray Manzarek la på det karakteristiske orgelmotivet. Det var også Densmores forslag å starte sangen med et enkelt slag på skraptrommen.
Opole voivodskap
Opole voivodskap, eller Voivodskapet Opole, (polsk Województwo opolskie eller bare Opolskie) er et voivodskap i sørvestlige del av Polen med et areal på 9 412 km² og 1 004 416 innbyggere (01.01.14). Voivodskapet dekker de nordvestlige områdene til den historiske regionen Øvre Schlesien. Hovedstaden er Opole.
Større byer
Voivodskapets største byer (innbyggertall og areal per 31. desember 2006):
Fullstendig liste over byer
Opole voivodskap består av 35 byer ):
1. Opole (128,034)
2. Kędzierzyn-Koźle (65,572)
3. Nysa (47,283)
4. Brzeg (38,303)
6. Prudnik (23,133)
7. Strzelce Opolskie (20,059)
8. Krapkowice (18,112)
10. Głuchołazy (14,887)
11. Głubczyce (13,389)
12. Zdzieszowice (13,329)
13. Olesno (10,106)
14. Ozimek (9,944)
15. Grodków (8,771)
16. Zawadzkie (8,331)
17. Praszka (8,230)
19. Niemodlin (6,849)
20. Kietrz (6,365)
21. Wołczyn (6,139)
22. Gogolin (6,077)
23. Lewin Brzeski (5,826)
24. Głogówek (5,816)
25. Otmuchów (5,261)
26. Dobrodzień (4,168)
28. Kolonowskie (3,432)
29. Baborów (3,175)
30. Leśnica (2,945)
31. Prószków (2,713)
33. Gorzów Śląski (2,606)
34. Korfantów (1,883)
35. Ujazd (1,652)
Direktoratet for mineralforvaltning med Bergmesteren for Svalbard
Direktoratet for mineralforvaltning med Bergmesteren for Svalbard er et norsk statlig direktorat med ansvar for forvaltning og utnyttelse av mineralske ressurser. Direktoratet er underlagt Nærings- og fiskeridepartementet og har sitt hovedkontor i Trondheim. Direktoratet skiftet navn fra Bergvesenet med Bergmesteren for Svalbard 1. januar 2010.
Direktoratet utsteder og registrerer rettigheter til undersøkelser og utvinning av statens mineraler, gir driftskonsesjon til uttak av mineralske ressurser, godkjenner driftsplaner og fører tilsyn med drift av mineraluttak. Direktoratet har også ansvar for tiltak mot avrenning fra nedlagte bergverk.
Historie
Direktoratet ble opprettet i 1986 da fem gruvedistrikter ble slått sammen til én etat. Denne prosessen ble avsluttet i 1994. Fra 2003 ble Commission er Mines at Svalbard fusjonert inn i direktoratet.
Rødstrupe (bok)
Rødstrupe er en roman skrevet av forfatteren Jo Nesbø. Det er den tredje boken om politimannen Harry Hole. Handlingen spinner rundt skyld, svik, makt og kjærlighet. Jo Nesbø mottok Bokhandlerprisen for romanen, og den ble av Nitimens lyttere kåret til tidenes beste norske kriminalroman. Bokklubben Krim og Spenning kåret den også til tidenes beste norske kriminalroman
Handling
Tilbake i Norge etter et langt utenlandsoppdrag får Harry Hole et oppdrag der han deltar i sikkerhetsopplegget i forbindelse med president Bill Clinton sitt norgesbesøk. Ved en misforståelse skyter og sårer Harry Hole en amerikansk Secret Service-agent. Denne hendelsen blir dysset ned, og Hole sparkes oppover til overvåkingspolitiet. Her får han kunnskap om at en automatrifle av merket Märklin, som er verdens attentatvåpen nummer en, har havnet i Oslo. Harry Hole er raskt på sporet av norske frontkjempere, nynazister og en kontakt med kodenavnet Prinsen som tilsynelatende har forbindelser til politiet. En morder går løs i Oslo.
Det Norske Kartselskapet
Det Norske Kartselskapet var et norsk firma etablert i 2007 som ble beskrevet som en kataloghai og som fikk oppmerksomhet for å svindle offentlige virksomheter som sykehus og kommuner for over 50 millioner kroner over flere år.