cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Herbert Blankenhorn
Herbert Blankenhorn (født 15. desember 1904 i Mulhouse i dagens Alsace, Frankrike, daværende Mülhausen, i Reichsland Elsaß-Lothringen, daværende Det tyske keiserrike, død 10. august 1991 i Badenweiler) var en tysk diplomat. Etter andre verdenskrig ble han en av de mest innflytelsesrike diplomatene i Forbundsrepublikken Tyskland. Han var fra 1948 Konrad Adenauers høyre hånd, og fikk ansvaret med å gjenoppbygge Auswärtiges Amt. Blankenhorn var medlem av delegasjonen som i 1955 reiste til Moskva, for å forhandle om hjemsendelse av tyske krigsfanger.
Bakgrunn, de første årene
Herbert Blankenhorn gikk på skole i Berlin fra 1913 til 1918, og fra 1914 på Bismarck-Gymnasium Wilmersdorf. Han studerte senere jus i Heidelberg, München og Paris, men avbrøt disse studiene, og gikk senere på London School of Economics. Han tilhørte fra 1929 det tyske utenriksdepartementet (Auswärtiges Amt) under Gustav Stresemann.
Under nasjonalsosialismen
I 1938 ble han medlem av NSDAP. Han ledet 1943 næringsavdelingen i den tyske legasjon i Bern. Blankenhorn ble i 1943 utnevnt som legasjonsråd av første klasse, og var i perioden 1943 til 1945 i utenriksdepartementet i Berlin. Han deltok i attentatet mot Hitler 20. juli 1944. I 1945 ble han arrestert av amerikanske okkupasjonsstyrker, og satt i en fangeleir i Paris.
Karriere etter andre verdenskrig
Fra 1946 til 1948 var han medarbeider, senere stedfortredende leder av sekretariatet til sonerådet for den britiske okkupasjonssonen i Hamburg.
Til det nye utenriksdepartementet i 1951, rekrutterte Blankenhorn en rekke embetsmenn fra det gamle departementet i Wilhelmstrasse i Berlin, og som var nedlagt i 1945. Regjeringen hadde bestemt at ingen medlemmer av NSDAP skulle ansettes i Auswärtiges Amt, men slik gikk det ikke. Som leder av personalavdelingen ble riktignok Wilhelm Haas ansatt, som var uten fortid i noen nazistisk organisasjon. Hans kone var av jødisk avstamming og familien hadde i krigsårene oppholdt seg i Kina. Under Haas var imidlertid alle ansatte tidligere NSDAP-medlemmer, og flere også SS-medlemmer.
Han var medlem av delegasjonen som i 1955 reiste til Moskva for å forhandle om hjemsendelse av tyske krigsfanger, og var Tysklands ambassadør i NATO i perioden 1955 til 1959. I årene 1958 til 1970 var han Tysklands ambassadør i Paris, Roma og London. Fra 1970 til 1976 var han Tysklands representant i UNESCOs eksekutivråd.
Leiv Kreyberg
Virke
Han ble cand.med. 1921 og dr.med. 1929. Kreyberg var blant annet kjent for opprettelsen av Kreftregisteret og påvisning av sammenhengen mellom tobakksrøyking og lungekreft. Han ledet forskningssenteret for lungekreft i Verdens helseorganisasjon frem til 1974 og reiste som deres utsending til blant annet Afghanistan. Han hadde en rekke verv nasjonalt og internasjonalt og var blant annet norsk representant i International Union Against Cancer fra 1933 til 1954.
Under andre verdenskrig tjenestegjorde han som offiser i hærens sanitet i Norge, Canada, Island, Storbritannia, Frankrike, Belgia, Nederland og Tyskland. Fra 1942 til 43 var Kreyberg i London som hygieniker hos sanitetssjefen. Her utviklet han en stridsrasjon, «Kreybergrasjonen». Etter krigen var han sjef for leirene for tidligere krigsfanger i Nord-Norge.
Kreyberg gjorde seg spesielt bemerket for sitt nybrottsarbeid med å avdekke mekanismene for stase og for typebestemmelse av maligne svulster. I samarbeid med britene Doll og Peto avdekket han sammenhengen mellom sigarettrøyking og lungekreft. I senere arbeider bidro han til å påvise potensering av kreftfremkallende stoffer som tjære i tobakk med samtidig eksponering for flere kjemiske stoffer, deriblant nikkel.
Familie
Kreybergs far og farfar var begge leger i Bergen. Leiv Kreyberg videreførte sin fars Legebok for sjøfolk, som kom i omarbeidet versjon i 1947 og 1964. Hans mor Elisabeth Konow var søster av Sten Konow.
Kreybergs bolig i Oslo, «Villa Kreyberg», ble tegnet i 1933 av arkitekt Ove Bang.
I 1976 donerte han et håndkolorert fargetresnitt fra sin omfattende Astrupsamling til Nasjonalmuseet på den betingelse at bildet alltid skulle henge fremme.
Utmerkelser
Han ble tildelt Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning i 1963. I 1965 ble han utnevnt til æresdoktor i Perugia i Italia, i 1969 i Brno i Tsjekkoslovakia.
EMBASE
EMBASE, også kalt Excerpta Medica Database er en biomedisinsk og farmakologisk database produsert av Elsevier som inneholder 11 millioner oppslag fra 1974 til i dag. Hvert oppslag er fullt indeksert og dekker over 5000 biomedisinske tidsskrifter fra 70 land. Databasen er tilgjengelig på internett via en rekke database-utbydere.
Fotballgolf
Fotballgolf (FootGolf) er et ballspill som er en blanding mellom fotball og golf, tidligere kjent som putball. Spillet går ut på å få ballen ned i et visst antall hull på færrest mulig spark, og kan spilles enten som individuell konkurranse eller som lagkonkurranse med inntil 4 spillere pr. lag.
Spillet
Spillet går ut på å sparke en ball fra utsparkstedet og ned i et hull på færrest mulig tilslag. Banen hvor sporten spilles består ofte av 9 hull, der en del av hullene har putballhindre som skal passeres. Disse hindrene er; Tunnelen, Vinduet, Kurven og Labyrinten. Hvert spark gir 1 poeng, og det er satt en grense på maks antall spark (denne varierer fra bane til bane). Blir det brukt mer enn maksgrensen blir det 2 ekstra poeng.
Utstyr
Idretten spilles med fotballer i størrelse nr. 4. Disse har fire fargekombinasjoner (rød, blå, gul, og grønn) og er nummerert fra 1-4.
I tillegg består utstyret av scorekort som fylles ut fortløpende og brikker med samme farge- og tallkombinasjon som ballen. Disse brikkene legges ned istedenfor ballen for å ikke treffe hverandre.
Norges Putballforbund
Norges Putballforbund (NPF) ble stiftet 17. juli 2002, men ble lagt ned 21. oktober 2015.
Tsjerkasy oblast
Tsjerkasy oblast (også skrevet Tsjerkassy oblast, ukrainsk: Черкаська область) er en oblast (fylke) i det sentrale Ukraina. Det er delt i to av Dnepr, og administrasjonsbyen er Tsjerkasy.
Geografi
Tsjerkasy oblast er, med sine 20 000 km 2, Ukrainas 18. største oblast og dekker 3,5% av landets areal. Det grenser i nord til Kyiv oblast, i øst til Poltava oblast, i sør til Kirovohrad oblast og i vest til Vinnytsia oblast. Mesteparten av oblasten ligger på vestsiden av Dnjepr. Østsiden, som ligger lavere enn vestsiden, var i tidligere tider ofte utsatt for flom. Vannkraftutbygging på 1900-tallet har fjernet det problemet.
Demografi
Pr. 2008 hadde Tsjerkasy oblast 1 315 500 innbyggere. Under folketellingen i 2001 bodde 53,7% av befolkningen i byer og 46,3% på landsbygden. En overveldende majoritet er etnisk ukrainere (93,6%), mens russere utgjør 5,4%, hovedsakelig konsentrert i byen Tsjerkasy.
Historie
Menneskelig bosetting går langt tilbake i tid, man har bl.a. funnet rester etter Cucuteni-kulturen som eksisterte ca. 5000–3000 f.Kr. Senere ble området en del av Skyternes kongerike (750–250 f.Kr.). Under Kievriket var det et viktig grensestrøk og en del av vannveien mellom Skandinavia og Konstantinopel. Etter av mongolene hadde knust Kievriket oppsto det et maktvakum, som ga Litauen mulighet til å ekspandere. I 1648 gjorde Kosakkene under hetmanen Bogdan Khmelnytskij opprør mot Polen-Litauen og underkastet seg i stedet Russland. Etter Andrusovo-traktaten (1667) ble grensen mellom Russland og Polen-Litauen trukket langs elven Dnjepr. Etter Polens andre deling i 1793 ble også vestbredden innlemmet i Russland. Etter den russiske borgerkrigen ble området en del av sovjetrepublikken Ukraina. Som følge av Sovjetunionens oppløsning ble Ukraina selvstendig i 1991.
Tsjerkasy oblast ble opprettet 7. januar 1954.
Jamie Vardy
Jamie Richard Vardy (født 11. januar 1987) er en engelsk fotballspiller som spiller for Leicester City FC.
Han har tidligere spilt for de engelske klubbene Stocksbridge Park Steels, FC Halifax Town og Fleetwood Town. Den 18. mai 2012 signerte han for Leicester City for en overgangssum på 1 million pund, noe som er en rekordstor overgangssum for en non-league spiller.
Vardy var en meget viktig spiller for Leicester City, da klubben vant Premier League 2015/16. Han ble kåret til årets spiller for 2015-16 av engelske sportsjournalister.
23. juni 2016 skrev han under en ny fireårs-kontrakt med Leicester.
Landslaget
Han debuterte for det engelske landslaget den 7. juni 2015 mot Irland, der han kom inn som innbytter for Wayne Rooney da det var igjen 15 minutter. Han scoret sitt første landslagsmål 16. mars 2016 i en treningskamp mot Tyskland.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
28. august 2018 ga han seg på det engelske landslaget.
Rock and Roll Hall of Fame
Musikere og grupper er nå kvalifisert til medlemskap 25 år etter utgivelsen av sin første plate.
Museum
Rock and Roll Hall of Fame Foundation ble grunnlagt i 1983. Innvielsen fant sted 7. juni 1993 med Pete Townshend og Chuck Berry som æresgjester. Museet ble åpnet 2. september 1995 i bygningen som er designet av arkitekten I.M. Pei, og etter en del diskusjon rundt beliggenheten, endte de med å plassere den ved Eriesjøen i Cleveland, nær Great Lakes Science Center og Cleveland Browns Stadium.
Det endte med at Cleveland ble museets hjemby, noe som skyldtes lobbyvirksomhet fra byen med tilknytting til DJ-en Alan Freed, som for en tid bodde i byen, ofte kreditert som opphavsmann til begrepet «rock and roll». En rekke meningsmålinger og underskrift kampanjer ble avholdt som alle støttet Cleveland, og det avgjorde saken.
Museet dekker hele historien om rock og roll, uavhengig av innvalgte personene og gruppene i Hall of Fame. De har en uavhengig utstilling i museet.
Selv om museet ligger i Cleveland, holdes den årlige opptaksseremonien i New York, noe som har skapt kontroverser.
Hall of Fame
Hvert år siden 1986 har et lite antall personer blitt innlemmet i æresgalleriet i en årlig innsettelsesseremoni i New York. Den første gruppen med medlemmer, innlemmet 23. januar, inkluderte Chuck Berry, James Brown, Ray Charles, Fats Domino, The Everly Brothers, Buddy Holly, Jerry Lee Lewis og Elvis Presley.
Nåværende praksis er at kunstnere kan kvalifiseres 25 år etter utgivelsen av sitt første album. De nominerte må ha udiskutabel innflytelse og betydning i rock and roll-historien. Det er fire kategorier: Utøvende artister, ikke-utøvende artister, tidlig innflytelse og (siden 2000) bakgrunns musikere.
Per 2021 er det 26 artister som har blitt innlemmet to eller flere ganger. Eric Clapton er den eneste som har blitt innlemmet tre ganger: som soloartist, med Cream og med The Yardbirds.
Numerianus
Numerianus (latin: Marcus Aurelius Numerius Numerianus Augustus; engelsk og tysk: Numerian, fransk: Numérien; ukjent fødsel, død 20. november 284) var romersk keiser fra 282 til 284 sammen med sin eldre bror Carinus. De var sønner av Carus, en general som gikk opp i gradene fra posisjonen som prefekt av pretorianergarden under keiser Probus i 282.
I henhold til det upålitelige historieverket Historia Augusta var Numerianus en mann av betydelig litterære kunnskaper, bemerkelsesverdig vennlig og kjent for å være en stor taler og poet. Ingen andre samtidskilder kan utfylle bildet om hans personlighet.
Forfremmet under sin far
I 282 utropte legionene i øvre Donau i Raetia og Noricum hans far Carus som keiser. Det ble begynnelsen på et opprør mot keiser Probus. Probus' hær, som var stasjonert i Sirmium (Sremska Mitrovica, Serbia), besluttet at de ikke ville gå i krig mot Carus og vendte seg mot sin keiser og drepte ham. Carus, som allerede var rundt seksti år gammel, ville etablere et dynasti og umiddelbart forfremmet han sine to sønner Carinus og Numerianus til rangen av cæsar.
I 283 etterlot Carus sin eldste sønn Carinus med ansvaret for administrasjonen av den vestlige delen av Romerriket og tok med seg Numerianus og sin pretoriansk prefekt Arrius Aper for på en storstilt militær kampanje østover for å føre krig mot det persiske Sassanideriket. Sassanidene hadde på denne tiden var innviklet i en innbyrdes strid om etterfølgere til tronen og var dårlig forberedt på å mønstre forsvar mot romernes angrep.
I henhold til kilder som Zonaras, Eutropius og Festus, vant Carus en betydelig seier mot perserne, erobret byene Seleukia og Ktesifon på motsatt side av Tigris i Mesopotamia (i dagens Irak). I feiringen av disse seirene tok Numerianus, Carinus og Carus alle ærestitlene Persicus Maximus. Den aldrende Carus døde brått i juli eller tidlig i august 283, under en fryktelig storm, muligens grunnet en lynnedslag.
Numerianus og Carinus som augusti
Ved mars 284 hadde Numerianus fortsatt ikke kommet lengre enn til Emesa (Homs) i Syria; ved november, kun til Anatolia. I Emesa var han tilsynelatende fortsatte i live og ved god helse da han utstedte den eneste bevarte reskript i sitt navn der. Mynter ble preget med hans navn i Kyzikos (latin: Cyzicus; Mysia) en tid før slutten av året 284, men det er umulig å vite om han fortsatt var eksisterende for den romerske offentligheten ved dette tidspunktet.
Etter Emesa hadde Numerianus' stab, inkludert prefekten Arrius Aper, rapportert at Numerianus hadde fått en betennelse i øyene og måtte reise i en lukket vogn. Da hæren hadde kommet fram til Bitynia i Anatolia, mente en del av hans soldater at de luktet råtne lik fra vognen. De åpnet forhenget til vognen og fant Numerianus død.
Etter Numerianus' død
Arrius Aper var den som offisielt brakte videre nyheten om Numerianus' død i Nicomedia (dagens İzmit) i november 284. Numerianus' generaler og tribuner sammenkalte til et råd for å velge hans etterfølger og besluttet å gå for Diokletian som ny keiser. Han var kommandant for kavaleriavdelingen i den keiserlige livvakten. til tross for Apers forsøk på å samle støtte. Hæren i øst samlet seg på en høyde utenfor Nicomedia og enstemmig klappet for deres nye augustus. Diocletian aksepterte den keiserlige purpurkappen og løftet sitt sverd opp mot solens lys, sverget en ed hvor han nektet å ta ansvaret for Numerianus' død. Han forsikret isteden at Arrius Aper hadde drept Numerianus og skjult udåden. I fullt utsyn for hæren, snudde han seg og drepte Aper der han sto.
Blandede lag under Sommer-OL 1896
Blandede lag under Sommer-OL 1896. Under de første olympiske leker var det tillatt med lag med utøvere fra ulike nasjoner. IOK har kategorisert blandede lag (mixed team) med landskoden ZZX. Under Sommer-OL 1896 var to av parene i tennisturneringen som fikk medaljer, blandede lag.
Medaljer
Det ble ikke delt ut gull, sølv og bronsemedaljer under Sommer-OL 1896 i Athen. Vinneren fikk sølvmedalje og den som kom på andreplass fikk bronse. Det var først under Sommer-OL 1904 det ble utdelt medaljer til de tre beste, men IOK har med tilbakevirkende kraft besluttet at medaljefordelingen også gjelder for de olympiske leker 1896 i Athen og 1900 i Paris
Hatsune Miku
Hatsune Miku (japansk: 初音ミク) er en virtuell sanger utviklet av Crypton Future Media og opprinnelig illustrert av KEI. Hun ble først utgitt i 2007 til VOCALOID2. Stemmen er basert på Saki Fujita, som er en japansk stemmeskuespillerinne. I 2013 ble Miku oppgradert til VOCALOID3 og fikk i tillegg en engelsk stemme. Seinere, i 2016, ble hun oppgradert til Hatsune Miku V4X til VOCALOID4 og dette er i tillegg den siste utgivelsen til Vocaloid. I november 2020 lanserte Crypton Hatsune Miku NT til sin egen vocal editor Piapro Studio.
Karakteren blir framstilt som en 16 år gammel jente med lange turkise musefletter og japansk skoleuniform. Den japanske illustratoren Kei Garou skapte henne etter oppdrag av Crypton.
555 California Street
555 California Street (tidligere Bank of America Center) er en 237 meter høy 52-etasjers skyskraper i San Francisco i California. Den er byens nest høyeste bygning etter Transamericapyramiden, og den største bygningen etter gulvareal.
Skyskraperen ligger i San Franciscos Financial District, og var tidligere det globale hovedkvarteret til Bank of America fram til denne slo seg sammen med NationsBank i 1998 og flytta hovedkvarteret sitt til Bank of America Corporate Center i Charlotte i Nord-Carolina. 555 California Street eies 70 % av Vornado Realty Trust og 30 % av Donald Trumps The Trump Organization, og driftes av Shorenstein Company.
Odontolabis sommeri
Odontolabis sommeri er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor (hannen 32-65 millimeter), bred og kraftig, rødbrun til svart hjortebille. Pronotum er hovedsakelig lyst rødbrunt, dekkvingene brungule, ofte med svart rot. Hannen har stort hode og forstørrede kjever, disse kan være lange og krumme eller korte og brede. Hos hanner med lange kjever er disse sigdformede med en enkelt, butt, i spissen kløvet tann litt utenfor midten, gjerne noe sagtakkede innenfor denne. Pronotum er rundet uten markerte bakhjørner, kraftig inbnskåret ved roten. Dekkvingene er blanke, noe hvelvede, bredest bak roten. Beina er mørkbrune. Hunnen er bredere, dekkvingene har en bred, rødlig svart til kullsvart kile i midten, uten forstørrede kjever, hodet med et rundet utskudd under fasettøynene, hode og forkropp kraftig punkterte og litt matte.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten er utbredt i Vest-Malaysia, på Sumatra og Borneo.
Frederik III av Hessen-Kassel
Frederik III landgreve av Hessen-Kassel (født 11. september 1747, død 20. mai 1837) var sønn av Frederik II av Hessen-Kassel og Maria av England.
Frederik giftet seg i 1787 med Karoline av Nassau-Usingen.
Barn
Ekteparet fikk flere barn, deriblant:
Ernst Ludwig von Gerlach
Ernst Ludwig von Gerlach (født 7. mars 1795 i Berlin i kongeriket Preussen, død 18. februar 1877 i Berlin) var en konservativ politiker på 1800-tallet i kongeriket Preussen. Sammen med Friedrich Julius Stahl, var han i lengre tid leder for det ytterste høyre i Preussen. Sammen med sin bror Ludwig Friedrich Leopold von Gerlach, tilhørte han kretsen omkring den konservative avisen Kreuzzeitung.
Stortingsvalget 2013 i Lødingen
Stortingsvalget 2013 i Lødingen ble avholdt 9. september 2013 i Lødingen kommune i Nordland. Det var 1,652 stemmeberettigede velgere i Lødingen. Av disse avga 1,313 stemme. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:
Enrique Garcia kraftverk
Enrique Garcia kraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk i Ecuador. Det har en installert produksjonskapasitet på 204 MW, fordelt på 2 like store blokker. Anlegget ble påbegynt omkring 1990, og stod ferdig i 1997. Brenselkilden er naturgass og råolje.
Darja Parsjina
Hun representerte Russland under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fri.
Li Kuchan
Li Kuchan (kinesisk: 李苦禅, pinyin: Lǐ Kǔchán, opprinnelig Li Ying; født 1898 i Gaotang i provinsen Shandong i Kina, død 1983) var en betydelig kinesisk maler.
Han stammet fra en fattig bondefamilie. I 1919 traff han kunstnerne Xu Beihong og Qi Baishi, som underviste ham i malerkunsten. Han studerte i Beijing og livnærte seg som rickshaw kuli. Der fikk han tilnavnet Kuchan.
I en alder av 29 år ble han professor ved kunstfagskolen i Hangzhou.
Hans bilder kan innordnes som klassisk tusjmaleri, og viser særlig landskaper, fugler og blomster. Dessuten var han virksom innen kalligrafi.
John Hospers
John Hospers (født 9. juni 1918 i Pella, Iowa; død 12. juni 2011 i Los Angeles, California ) var en amerikansk filosof og politiker.
Hospers tok sine mastergrader ved University of Iowa og Columbia University. Han underviste i filosofi og estetikk. I begynnelsen av sin karriere underviste han i filosofi ved Brooklyn College og California State University i Los Angeles. Hospers var redaktør av tidsskriftene The Personalist (1968–1982) og The Monist (1982–1992). Ved siden av dette var han en av Liberty magazines redaktører.
Da han underviste i filosofi ved Brooklyn College ble Hospers svært interessert i Ayn Rands objektivisme-filosofi. Han opptrådte på radioprogrammer med henne, og viet betydelig plass til hennes idéer i den moralfilosofiske tekstboken Human Conduct. Ifølge Rand-biografen Barbara Branden møtte Hospers Rand da hun holdt forelesninger for studentene ved Brooklyn College. De ble venner, og hadde lengre filosofiske konversasjoner. Rands diskusjoner med Hospers påvirket henne til å skrive sakprosa. Hospers leste De som beveger verden, og så på boken som en estetisk seier. Han ble også overbevist over sannhetsverdien i Rands moral- og politikksyn, men var likefremt uenig med henne når det kom til erkjennelsesteori. Rand avsluttet sitt vennskap med Hospers efter at han hadde kritisert et foredrag hun hadde holdt for American Society of Aesthetics ved Harvard.
Ved presidentvalget i USA 1972 var Hospers førstekandidaten til det nylig stiftede Libertarian Party. Sammen med visepresidentkandidaten Theodora Nathan fikk han kun 8,715 stemmer, og kom på stemmeseddelen i kun to stater. Hospers støttet George W. Bush ved presidentvalget i 2004 og uttrykte støtte til hans krig mot terror.
Courtenay
Det er flere steder som heter Courtenay:
Abraham Angermannus
Abrahamus Andreae Angermannus, også kalt Mäster Abraham (født ca 1540 i Sidensjö i Ångermanland i Sverige, død i desember 1607 på Gripsholms slott i Mariefred) var svensk erkebiskop av Uppsala 1593–1599.
Bakgrunn, kritikk av kongen, landflyktighet
Etter studier ved Rostocks universitet ble Angermannus skolemester og predikant i Stockholm. Han var fra 1572 til 1574 predikant ved Tyska kyrkan i Stockholm. Ved sitt ekteskap med Magdalena, datteren til den første lutherske erkebiskopen i Sverige, Laurentius Petri (Nericius), ble han svoger til den da amterende erkebiskop Laurentius Petri Gothus.
Angarmannus kritiserte den humanistisk-reformatolsk orienterte kong Johan III og de katolikkvennlige i skarpe ordelag, blant annet ved å sende bitre vers til jesuitten Laurentius Nicolai Norvegus, kjent som «Klosterlasse». Denna motsetning gjorde det umulig for ham å forbli i Sverige, og han ble derfor nødsaget å flykte til Tyskland. Han levde i 13 år i landflyktighet med hela sitt hushåll rikeligen försörgder af Konung Carl IX, tå warande Hertig af Södermanland.
I Tyskland var han ved universitetene i Wittenberg, Leipzig og Frankfurt. Han preket hele tiden kraftig mot den nye liturgien og mot papismen, og hertug Karl støttet ham fra Sverige så meget han kunne. I Tyskland publiserte han skrifter om kirken, læren og liturgien. All oppstandelsen gav Angermannus en ganske sterk støtte i Sverige, ettersom han av flere ble ansett å være en mann med integritet som våget å slåss for hva han trodde på.
Erkebiskop av Uppsala
Etter at Johan III døde i 1592 ble Angermannus året derpå valgt til erkebiskop. Han ble bispeviet i 1594 av Petrus Benedicti.
Angermannus utførte Sigismunds kroning. Det var Angermannus som personlig gjennomdrev kravet at Sigismund skulle sverge troskap mot lutherdomen og at Sverige skulle befris fra utenlandsk innflytelse. Som et ledd i dette foretok han under en stor inspeksjonsreise gjennom Sverige 1596–1597 en «rensning» av alt som ikke tilsvarte lutherdommens lærestandpunkter i de forskjellige forsamlingene, noe som rammet alt fra gamle katolske og hedenske tradisjoner til utenomekteskapelig seksualitet; det førte også til en rekke hekseprosesser, som imidlertid ikke synes å ha ført til dødsdommer (for eksempel mot Gunnil från Visingsö).
Til tross for denne religiøse tvist stod han med prestestanden på Sigismunds side da Karl IX erklærte krig (krigen mot Sigismund). Dette skyldtes blant annet at Karl IX hadde hindret ham i å visitere landets gudstjenester for å kontrollere at en rent evangelisk linje ble holdt ute i landet, men fremfor alt en prinsipiell kongetroskap (avstandstagen mot opprør). Denne lojalitet overfor Sigismund fikk som følge at Angermannus ble satt i fengsel på Gripsholms slott etter en dom ved riksdagen i Jönköping i 1599, og da han ble erstattet som erkebiskop av sin motstander Nicolaus Olai Bothniensis.
Han døde etter åtte år i fengslig forvaring i 1607.
Engelsk 1. divisjon 1967–68
'''Engelsk 1. divisjon 1967–68''' var den 69. sesongen i Football League. Manchester City vant sin andre ligatittel.
== Tabell ==
Opprykk
De to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1967–68:
Cardon Genevapca kraftverk
Cardon Genevapca kraftverk er et kombinert oljekraftverk og gasskraftverk i Venezuela. Det har en installert produksjonskapasitet på 315 MW, fordelt på 3 like store blokker. Anlegget ble påbegynt omkring 1990, og stod ferdig i 1995. Brenselkilden er naturgass og råolje.
Okergul ringspinner
Okergul ringspinner (Malacosoma neustria) er en sommerfugl som tilhører familien ekte spinnere (Lasiocampidae). Denne lille spinneren forekommer i Norge langs kysten av Østlandet og Sørlandet.
Levevis
Okergul ringspinner finnes i solrike, åpne områder som buskmarker og havnehager. Larvene lever selskapelig på busker og trær i rosefamilien, for eksempel apal, slåpetorn, hagtorn og steinnype. Lenger sør i Europa kan de til tider gjøre en del skade i frukthager, men de er sjelden noe problem i Norden. Om larvene blir forstyrret, slipper de seg gjerne ned og kroppen bli merkelig dvask, noesom kan lure et rovdyr til å tro at larven er død og har begynt å gå i forråtnelse. Larvene lager et felles, hvitt silkespinn som de oppholder seg i når de ikke er ute og spiser. Om morgenen sitter de gjerne oppe på spinnet og soler seg. De voksne spinnerne flyr på ettersommeren og tidlig på høsten, mest fra solnedgang til midnatt. Hunnen legger 150 – 300 egg i ringer rundt en kvist av en brukbar fødeplante, denne atferden har gitt opphav til navnet ringspinner. Larvene som klekkes holder sammen gjennom hele larvetiden.
Utbredelse
Okergul ringspinner finnes fra Nord-Afrika, gjennom det meste av Europa, østover til Korea og Japan. I Norge forekommer den langs kysten på Østlandet og Sørlandet, vestover til Vest-Agder.
Arantxa Ramos
Hun representerte Spania under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fri.
Svartkruttskyting
Svartkruttskyting er en skytesport hvor det skytes med antikke våpen fra svartkruttperioden eller kopier av disse. Det norske forbundet for svartkruttskyting er Norsk Svartkruttunion (NSU), som internasjonalt er tilsluttet Muzzle Loading Association International Committee (MLAIC) og Muzzle Loading Association Scandinavian Committee (MLASC).
Werner Heisenberg
Werner Karl Heisenberg (født 5. desember 1901 i Würzburg, død 1. februar 1976 i München) var en tysk teoretisk fysiker. Han er kjent for sin pionérrolle i utviklingen av kvantemekanikken fra 1920-årene og utover. Bare 26 år gammel ble han i 1927 professor ved universitetet i Leipzig, og fikk i 1932, 31 år gammel, nobelprisen i fysikk. I samarbeid med Max Born og Pascual Jordan utviklet han en teoretisk beskrivelse av kvantemekanikken som med en egen justerende teori, Heisenbergs uskarphetsteori, vant bred faglig tilslutning. Heisenberg bidro også til forskning på kosmisk stråling, ferromagnetisme og subatomære partikler.
Mellom 1942 og 1945 ledet han Kaiser-Wilhelm-Institut für Physik i Dahlem og underviste som professor ved Humboldt-universitetet i Berlin, hvor han deltok i hærens uranprosjekt. Hans rolle i tysk kjernefysisk forskning under andre verdenskrig har gjort ham kontroversiell siden det kunne ha ført til at Nazi-Tyskland hadde fått utviklet atomvåpen. I etterkrigstiden ble han utnevnt til leder av Kaiser-Wilhelm-Institut für Physik, en stilling han hadde inntil han ble overflyttet til München da det ble utvidet og omdøpt til Max Planck-instituttet for fysikk og astrofysikk. Han var sentral i utviklingen av den første vesttyske kjernefysiske reaktoren i Karlsruhe. Heisenberg ble i 1957 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.
Med sin kone Elisabeth, som han giftet seg med i 1936, fikk Heisenberg syv barn, deriblant genetikkprofessoren Martin Heisenberg.
Bakgrunn
Heisenberg ble født i en meget intellektuell professorfamilie i Würzburg i 1901. Hans far var August Heisenberg, moren var Annie, født Wecklein. Faren August hadde selv studert middelaldersk og moderne gresk kultur og språk i Würzburg, og han ble senere professor i bysantinske studier på universitetet i München.
Studier
Werner Heisenberg studerte selv fysikk og matematikk i perioden 1920-1923 på universitetet i München og universitetet i Göttingen. I München studerte Heisenberg blant annet under fysikeren Arnold Sommerfeld som han senere (i 1923) mottok sin doktorgrad fra. Av andre kjente fysikere som hadde studert i München under Sommerfeld kan blant andre nevnes den østerrikske fysiker Wolfgang Pauli som Heisenberg senere skulle få et tett vennskap med.
På universitetet i Göttingen studerte Heisenberg blant annet under Max Born som senere også mottok nobelprisen i fysikk. Det var i Göttingen under Born at Heisenberg i 1924 mottok sin habilitasjon. Det var likeledes i Göttingen at Heisenberg for første gang møtte Niels Bohr i 1922. Dette møte skjedde i forbindelse med en begivenhet, «Bohr-Festival», der Niels Bohr var gjesteforeleser. Niels Bohrs teorier med hensyn til atomfysikk hadde interessert Heisenberg i en lang periode, og møtet med Niels Bohr hadde stor innflytelse på den da unge fysiker.
Tidlig forskning
Samarbeidet mellom Niels Bohr, Wolfgang Pauli og Heisenberg utviklet seg til et meget fruktbart samarbeid som blant annet resulterte i tilblivelsen av det som senere kjennes som den moderne kvantemekanikk.
I perioden 1924-1927 fungerte Heisenberg som Jus docendi ved Universitetet i Göttingen. Her fikk han tildelt et stipend av Rockefeller Foundation som gjorde at han i en periode fra 17. september 1924 til 1. mai 1925 studerte under Niels Bohr ved Niels Bohr Institutet i København.
Bidrag til kvantefysikken: Da han kom tilbake til Göttingen utviklet han i samarbeid med Max Born og Pascual Jordan en teoretisk beskrivelse av kvantemekanikkken som matrisemekanikk. Alt dette ble utarbeidet på seks måneder våren og sommeren 1925.
Tilblivelsen av denne teori skyldes primært Heisenberg selv, som sommeren 1925 alene gikk rundt på den lille klippeøya Helgoland, mens han led av høyfeber, og funderte over noen av fysikkens store spørsmål. Her skrev han så ned hovedtrekkene til nevnte teori, og etter å ha brevvekslet med Wolfgang Pauli om riktigheten av teorien, sendte han så et utkast tilbake til Göttingen og Max Born. Dette utkast ble så publisert i noen vitenskapelige tidsskrifter. Born og hans assistent Pascual Jordan tilføyde ytterligere noen rettelser samt andre viktige elementer, hvoretter den ferdige artikkel ble publisert. Denne artikkel var den første store artikkel som Heisenberg var med på å utgi, og den gav ham dermed hans helt store gjennombrudd som fysiker.
Problemet med nevnte artikkel var at resultatene bygde på noen teorier som tidligere var blitt fremlagt av blant andre Niels Bohr. Selv om man i nyere tid har godkjent og faktisk også påvist at Bohr hadde rett, var det på det daværende tidspunkt ikke påvist at teoriene var sanne - riktignok passet matematikken, men teorien brøt også med noen andre fundamentale fysiske resultater. Man kunne ikke påvise Bohrs teorier med datidens utstyr og instrumenter, og dette gjorde at ikke alle fysikere var særlig store tilhengere av teorien. Niels Bohr stod på den ene side som den store talsmann for sin teori, mens Albert Einstein stod i spissen for den andre gruppe av fysikere som var mer skeptisk overfor Bohrs teori. Einstein ble aldri overbevist om teorien, og da han døde trodde han fremdeles ikke på teorien.
I begynnelsen av 1926 befant Heisenberg seg i København, hvor han fungerte som assistent for Bohr ved Niels Bohr-instituttet, og han hadde dermed rik mulighet til å diskutere de seneste resultater med Bohr. I mai 1926 kom også Erwin Schrödinger forbi København for å argumentere for sin såkalte bølgemekanikk og argumentere mot Heisenbergs matrisemekanikk. De kunne ikke bli enige om de uoverensstemmelser som var mellom de to teorier, og Schrödinger ville ikke anerkjenne Heisenbergs resultater.
Disse uoverensstemmelser ledet til flere heftige debatter mellom Schrödinger og Heisenberg. De reiste rundt til forskjellige forelesninger som Schrödinger avholdt om sin bølgemekanikk, og så forsvarte Heisenberg sin matrisemekanikk når Schrödinger angrep den. Debatten mellom de to sider fortsatte, og det var åpenlyst at det måtte utvikles en tredje teori for å løse striden.
Nyklassisimen
Nyklassisismen er en betegnelse som brukes ofte som et synonym til klassisime.
Werner Heisenberg
Tidlig forskning
Niels Bohr og Heisenberg deltok begge sent i 1927 i Solvaykonferansen sammen med mange andre av datidens mest anerkjente fysikere, som Albert Einstein og Erwin Schrödinger. Heisenberg og Bohr benyttet anledningen til å diskutere riktigheten av sine teorier med Einstein og Schrödinger. Med oppdagelsen av Heisenbergs uskarphetsrelasjon maktet Bohr å svare på alle de kritiske spørsmål Einstein og de andre hadde til hans teorier. Da konferansen sluttet, var det bred enighet blant de fleste fysikere om at Bohrs og Heisenbergs teorier var sanne, og de kunne dermed reise tilbake til København som de store vinnere.
I slutten av 1927 ble Heisenberg utpekt til professor, deretter ble han ansatt på universitetet i Leipzig. Han ble utpekt som instituttleder ved instituttet for fysikk, og han holdt sin tiltredelsesforelesning 1. februar 1928.
Selv om Heisenberg allerede i 1928 ble nominert til nobelprisen, så var det først fire år senere at han vant prisen. Heisenberg mottok nobelprisen i fysikk i 1932 for «skapelsen av kvantemekanikk, som blant annet er anvendt til oppdagelsen av de forskjellige former for brint».
Heisenberg under Naziregimet i mellomkrigstiden
Fram til annen verdenskrig ble Heisenberg sjikanert og fikk økenavnet den hvite jøde. Denne sjikanen skyldtes delvis de to landsmenn og nobelpris-mottagende fysikerne Philipp Lenard og Johannes Stark som var svært nasjonalistiske. Johannes og Philipp stod opp gjennom 1930-årene i spissen for en bevegelse innenfor de tyske fysikkretser som gikk under navnet tysk fysikk (eller arisk fysikk). Denne bevegelsen var blant annet motstander av Albert Einsteins og andre fremtredende fysikeres teorier. De teorier som bevegelsen var motstander av gikk under betegnelsen jødisk fysikk. På dette tidspunkt var mange av de fremtredende atomfysikere jøder, eller de hadde på annet vis jødiske røtter. Her kan nevnes personer som Niels Bohr, Albert Einstein, Wolfgang Pauli med flere som senere emigrerte til USA på grunn av det nazistiske styret.
Heisenberg underviste blant annet i Einsteins relativitetsteori, som gjorde at denne bevegelsen (tysk fysikk), med Johannes og Philipp som frontfigurer, hadde sett seg lei på Heisenberg og prøvde å motarbeide ham. Det skal påpekes at Johannes og Philipp opp gjennom 1930-årene hadde lyktes å bygge seg opp mye makt, idet deres nasjonalistiske synspunkter stemte godt overens med de nazistiske verdier, og dermed hadde bevegelsen gunstige muligheter til å sjikanere Heisenberg personlig.
Konflikten mellom Heisenberg og den nasjonalistiske bevegelse er best symbolisert ved hva man kjenner som Heisenbergaffæren. Den startet 1. april 1935, da man skulle finne en avløser for Arnold Sommerfeld som instituttleder ved universitetet i München. Fakultetet i München fremla i 1935 en liste på i alt tre kandidater som man ville støtte hvis de overtok den ledige stilling etter Sommerfeld. Heisenberg var en av kandidatene som dessuten også talte to andre tidligere elever av Sommerfeld. Fakultetet gav videre uttrykk for at Heisenberg var deres favorittkandidat. Da Johannes og Philipp (og resten av bevegelsen tysk fysikk) hørte at Heisenberg var favorittkandidaten, begynte de å motarbeide Heisenbergs kandidatur. Johannes og Philipp hadde på dette tidspunkt stor administrativ og politisk makt, og begynte å utgi artikler som beskyldte Heisenberg for å ha den såkalte «jødiske attityde». Disse angrepene på Heisenberg resultert i at SS, med Heinrich Himmler i spissen, ble engasjert i stridighetene. Heisenberg forlangte å bli renvasket, og etter en grundig undersøkelse dikterte Heinrich Himmler i 1938 at Heisenberg ikke lenger måtte angripes politisk. Dette kom i stand etter at Heisenberg hadde inngått et kompromiss som blant annet gikk ut på at han ikke lenge måtte nevne noen jødiske fysikere ved navn når han underviste, og dessuten skulle han også være klar til at inngå i den tyske hær i tilfelle krig.
Til tross for dette kompromis endte Heisenberg ikke med å få den ledige stillingen i München. Wilhelm Müller ble 1. desember 1939 presentert som etterfølger av Sommerfeld. Dette kan sees som en politisk seier og ikke en akademisk seier, ettersom Müller i motsetning til Heisenberg aldri hadde fått utgitt noen vitenskapelig artikkel i et anerkjent tidsskrift. Müller var ikke en av de tre opprinnelige kandidater som fakultetet i 1935 hadde anbefalt.
Annen verdenskrig; Uranverein
Da krigen brøt ut i 1939 regnet Heisenberg med å bli innkalt til den tyske hær. Dette skjedde imidlertid ikke, da det nazistiske regime hadde andre planer for ham.
I 1938 lyktes det nemlig for Heisenbergs landsmann Otto Hahn å spalte en urankjerne i to. Dette resultat var oppnådd ved å bestråle urankjerner med nøytroner, hvorpå man blant annet hadde observert barium-isotoper, som er et mye lettere isotop enn de opprinnelige uranisotopene, og dermed måtte konklusjonen være at det var skjedd en spaltning av de opprinnelige urankjernene. Det Hahn hadde oppdaget var det fenomen som kjennes som fisjon. Foruten spaltning av isotopene skapes det også termisk energi i forbindelse med fisjonsprosessen. Det var nettopp denne termiske energien som var interessant, idet man raskt innså at denne fisjonsprosessen gav muligheter for å skape en ny energikilde, atomkraften, som både kunne anvendes til fredelige samt militære formål. Da annen verdenskrig brøt ut, var oppdagelsen av fisjonsprosessen helt ny, og det krevde stadig mye forskning og forståelse før man kunne anvende den nye viten til et praktisk formål som for eksempel en atombombe.
Det nazistiske styre valgte derfor blant andre Heisenberg til å inngå i et forskningsprosjekt som hadde som formål å finne ut av hvordan man utnyttet slik atomkraft til blant annet fremstilling av en atombombe. Dette forskningsprosjekt ble kalt Uranprojekt, som kan sammenlignes med den amerikanske utgave av forskningsprosjektet, Manhattan Project. Heisenbergs status og omdømme blant (atom)fysikere var ved begynnelsen av annen verdenskrig meget høy - faktisk ble han regnet som en av de ledende (atom)fysikere på det daværende tidspunkt. Det var også mange innenfor fysikkretsene som mente (da det gikk opp for dem at oppdagelsen av fisjon i teorien kunne anvendes til å skape en atombombe) at hvis det var én fysiker som hadde evnene og kunne lykkes med å skape et slikt våpen, måtte det være Heisenberg.
Hvorvidt Heisenberg helhjertet gikk inn for prosjektet, er en åpen diskusjon. Han fortalte Bohr om det i København i september 1941. Etter møtet sluttet deres tette vennskap. Heisenberg ga etter krigen selv uttrykk for at han hadde moralske skrupler, men Bohr var av den motsatte oppfatning.
Etter annen verdenskrig
I 1946 ble han direktør for Max-Planck-Institut für Physik i Göttingen, og fra 1958 til 1970 var han direktør for Max-Planck-Institut für Physik und Terrestrische Physik i München.
I etterkrigstiden stod Heisenberg Konrad Adenauer nær, og gikk inn for styrket kjerneforskning og bygging av kjernereaktorer. Samtidig var han motstander av militær bruk av kjernekraften.
Heisenberg spilte en viktig rolle i forbindelse med opprettelsen av CERN i 1954. Han var tysk delegat til CERNs råd og ble valgt til den første formannen i organisasjonens vitenskapskomite.
Sammen med 17 andre fysikere (Göttinger Achtzehn) gikk han i april 1957 med Göttinger mot en atombevæpning, etter at Adenauer og hans forsvarsminister Franz Josef Strauß hadde gått inn for at Bundeswehr fikk taktiske atomvåpen fra USA. Heisenberg engasjerte seg også i Tübinger Memorandum i 1961, der man gjentok det samme standpunkt og dessuten bad om at regjeringen skulle anerkjenne Oder-Neisse-grensen.
Da tyske radikale studenter okkuperte også hans institutt mot slutten av 1960-årene, reagerte Heisenberg sterkt og dro paralleller med nasjonalsosialistiske studentbevegelser i 1930-årene.
Kamuflasje
Kamuflasje (av fransk camouflage) er maskering mot oppdagelse eller villedende tiltak. Eksempler er stripene til en tiger eller feltuniformen til en moderne soldat.
Naturlig kamuflasje
Noen dyr og planter har farger som passer inn i omgivelsene, eller evne til å skifte farge.
Militær kamuflasje
I rundt 100 år har militære institusjoner oppdaget verdien av kamuflasje. Hensikten er ikke så mye å gjøre objektet usynlig, men gjøre det vanskeligere å oppdage, vanskeligere å skille ut hva det er og å telle.
Militær bruk av kamuflasje innbefatter både farge og mønster. Fargen skal passe inn med omgivelsene, og mønsteret skal skjule konturene av objektet. Den menneskelige hjernen er konstruert slik at den vil ha problemer med å oppfatte et objekt som separat fra omgivelsene hvis mønsteret bryter opp konturene.
Typegodkjennelse
Typegodkjennelse, også kalt samsvarssertifikat, er godkjennelse av et instrument eller en annen produkttype basert på grundige undersøkelser av ett eller få eksemplarer av produktet. Dette blir blant annet gjort for å sikre at produkttypen tilfredsstiller krav fra myndighetene i en forskrift før produktet kan legges ut for salg. Det kan også dreie seg om krav fra en profesjonell kunde før det blir bestilt store mengder av produktet.
Typegodkjennelse er en del av forutsetningen for CE-merking og salg av mange produkttyper med hensyn til EØS-regelverket. I tillegg blir det gjort stikkprøver av produktene når de er i salg for å sikre at de er i samsvar med typeproduktet.
Tønsbergfjorden
Tønsbergfjorden er en fjord like sør for Tønsberg i Vestfold. Fjorden strekker seg i retning nord-syd. Den grenser i vest til Sandefjord og i øst til Færder med øyene Tjøme og Nøtterøy. Fjorden er ca. 25 km lang. Den er merket som seilingsled for kystfarten og har forbindelse til Oslofjorden gjennom Vrengensundet og Kanalen i Tønsberg. Innseilingen til Tønsbergfjorden markeres av Tønsberg tønne, sydligst og ytterst på Østerøya (Yxney) i Sandefjord kommune. Det ligger flere kjente øyer i Tønsbergfjorden, som Hui (Hudøy), Veierland og Håøya. Der fjorden deles i to av Veierland heter det Vestkjæla mot fastlandet i vest og Tjømekjæla mot øst.
Den del av Tønsbergfjorden som ligger vest for Nøtterøy kalles også for Vestfjorden.
Teodor Peterson
Teodor Anders Peterson (født 1. mai 1988 i Umeå) er en svensk skiskytter og tidligere langrennsløper som hadde sprint som sin beste konkurranseform. Han debuterte i verdenscupen i Lahtis i 2009.
Peterson deltok i langrenn under vinter-OL 2010 i Vancouver, hvor han endte på 11.-plass i den individuelle sprintkonkurransen og på 15.-plass i sprintstafetten sammen med Marcus Hellner. Han deltok også i sprintkonkurransen under ski-VM 2011 i Oslo, hvor han røk ut i kvartfinalen og endte på 16.-plass.
Peterson vant den første sprintkonkurransen i verdenscupen i langrenn 2011/12 i Kuusamo 25. november 2011 under Nordic Opening Tour, og vant den påfølgende helgen sprintstafetten i verdenscupen i Düsseldorf sammen med Jesper Modin. Peterson fikk deretter sin første pallplassering i verdenscupen utenom Nordic Opening Tour den 11. desember 2011 da han ble nummer to på sprint fristil i Davos, og han tok sin første individuelle verdenscupseier utenom Nordic Opening Tour den 2. februar 2012 på sprint fristil i Moskva. Peterson vant også den totale sprintcupen under verdenscupen 2011/12 etter å havnet blant topp ti i tolv av tretten sprinter, deriblant to seire, tre andreplasser og en tredjeplass. Peterson deltok igjen i langrenn under vinter-OL 2014 i Sotsji, hvor han tok en sølvmedalje i sprint fristil og en bronsemedalje i lagsprint.
Han la opp som langrennsløper i 2020. I 2022 ble han nummer tolv i svensk mesterskap i fellesstart skiskyting.
Sondre Matias Rudi
Sondre Matias Rudi (født 12. juni 2000) er en norsk friidrettsutøver, som fra 2020 representerer idrettsklubben Moelven Idrettslag.
Under NM i friidrett 2023 tok Rudi gull sammen med Carl Emil Kåshagen, Alexander Løvik Nyheim og Håvard Bentdal Ingvaldsen på 1000 meter stafett med tiden 1.51.02. Dette var også ny norsk rekord. Han har en bronse fra 2022 i 1000 meter stafett. Rudi har som junior tatt seks medaljer fra ungdomsmesterskapene fordelt på 60m, 100m og 200m.
Polart lavtrykk
Et polart lavtrykk er et småskala og oftest kortvarig lavtrykk som dannes når meget kald luft fra is- eller snøkledde områder strømmer ut over åpent og forholdsvis varmt hav. De finnes i havområdene på polsiden av Polarfronten på både den nordlige og sørlige halvkule. Systemene har vanligvis en horisontal lengdeskala som er mindre enn 1000 km og kan vare fra 6 timer til et par dager. De er ofte vanskelige å oppdage, siden de som regel oppstår i polare havområder der det er langt mellom observasjonene, og ofte er for små til å fanges opp av vanlige værmodeller. Man oppdager dem derfor ofte ikke før de kan observeres på satellittbilder, og de utgjør derfor en fare for skipstrafikk og gass- og oljeplattformer.
Polare lavtrykk går under flere navn, som kommaskyer, mesosykloner, polare mesoskala virvler, arktiske orkaner, arktiske lavtrykk og kaldluftslavtrykk. I dag blir uttrykket «polart lavtrykk» brukt om kraftige lavtrykkssystemer med vind på minst stiv kuling (15 m/s).