cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Euplastius
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, brunlige smellere. Hodet er kort og bredt, med litt utstående fasettøyne. Antennene er 11-leddete, ganske tynne, rundt halve kroppslengden. Brystskjoldet (pronotum) er trapesformet sett ovenfra, betydelig lengre enn bredt, blankt og ganske tett og fint punktert. Sidekantene er tydelig markerte, og bakhjørnene betydelig tilbaketrukket. Dekkvingene er langsmale, omtrent så brede som brystskjoldet, med kraftige lengdestriper.
Larvene er sylindriske, glatte med en voksaktige overflate og spredte hår, gjerne rød- eller gulaktige. Hodet er noe flatt med fremoverstrakte kjever. Det bakerste leddet har vanligvis et par kraftige utvekster av varierende form. Beina er ganske korte.
Levevis
Artenes larver lever i jorda, der de eter planterøtter.
Skadedyr og nyttedyr
Noen arter av tannsmellere er brysomme skadedyr i jord- og hagebruk fordi larvene (kjølmark) spiser røtter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.
Undervannsdrone
En undervannsdrone er en liten fjernstyrt, ubemannet undervannsfarkost, normalt mindre og enklere enn en ROV. Undervannsdroner brukes til flere ulike formål som hobbyfotografering, kommersielle videoproduksjoner, leteaksjoner, i oppdrettsnæringen og til inspeksjon av fartøy og utstyr under vann. Undervannsdroner kan også benyttes til militært bruk.
VM i friidrett 2007 – 800 meter menn
Rekorder
Før konkurransen var rekorder og bestenotering som følger:
Forsøksheat
Kvalifisering: De tre første hvert heat (Q) og de seks raskeste ellers (q) gikk videre semifinaler.
Semifinaler
Kvalifisering: De to første i hver semifinale (Q) og de to raskeste ellers (q) gikk til finalen.
Gerry Peyton
Gerald Joseph Peyton (født 20. mai 1956 i Birmingham i England) er en irsk tidligere fotballspiller og senere trener som spilte målvakt i sin aktive karriere. Han er mest kjent for sine opphold hos klubbene Fulham FC og AFC Bournemouth, men også for en rekke andre klubber. Byrne var en del av Irlands tropp både under EM i fotball 1988 og VM i fotball 1990.
Klubbkarriere
Peyton begynte sin profesjonelle fotballkarriere hos Burnley FC i 1975, hvor han fikk 30 seriekamper fordelt over to sesonger. I desember 1976 ble han solgt til Fulham FC på en overgangssum verdt £35 000 som erstatning for en langtidsskadet Peter Mellor. Hos Fulham etablerte han seg raskt på førstelaget, spilte over 340 seriekamper fordelt på ni sesonger, og fikk sin landslagsdebut for Irland i samme periode. På høsten 1983 ble han lånt ut til Southend United FC, hvor han fikk tildelt ti seriekamper.
I 1986 gikk Peyton på en fri overgang til AFC Bournemouth, som da var under ledelse av Harry Redknapp. Her ble han en av klubbens viktigste førstelagsspillere og spilte over 200 seriekamper over fem sesonger. I 1991 ble han solgt til Everton FC for £80 000, hvor han i realiteten var backup for den walisiske landslagsspilleren Neville Southall. Over de neste to årene ble Peyton lånt ut til klubbene Bolton Wanderers FC, Norwich City FC, Brentford FC og Chelsea FC, hvor han med unntak av Brentford-oppholdet, fikk lite spilletid.
I 1993/1994-sesongen meldte han overgang til West Ham United FC, hvor han ble tiltenkt rollen som backup for klubbens sisteskanse Ludek Miklosko, men han fikk ingen seriekamper og la deretter opp som aktiv fotballspiller ved sesongslutt.
Trenerkarriere
Etter at Peyton la opp som fotballspiller ble han målvaktstrener, først for klubbene Jubilo Iwata og Vissel Kobe i Japan, deretter hos den svenske klubben AIK. I Vissel Kobe arbeidet han under engelskmannen Stuart Baxter, og dette samarbeidet ble siden videreført i AIK. Rundt 2000-tallet returnerte han til England, hvor han ble ansatt som målvaktstrener for sin tidligere klubb Fulham. I juli 2003 ble han ansatt hos naborivalen Arsenal FC under Arsène Wenger.
Mamoru Hosoda
Mamoru Hosoda (細田 守, født 19. september 1967 i Nakaniikawa-distriktet i Toyama) er en japansk filmregissør, tegneserieskaper og manusforfatter. Han har skrevet og regissert Summer Wars og Wolf Children. Han har også regissert The Girl Who Leapt Through Time.
Det var egentlig meningen at han skulle regissere Det levende slottet for Studio Ghibli, men forlot prosjektet, noe som førte til at Hayao Miyazaki regisserte den i stedet.
CARIFTA Games 2000
CARIFTA Games 2000 ble arrangert i St. George’s på Grenada i 2000.
Thinobatini
Utseende
Middelsstore, avlangt-ovale, svært harde, svarte skyggebiller. Oversiden er tett og kraftig punktert. Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Pornotum er rundet, bredere enn langt. Dekkvingene er smalt pæreformede.
Levevis
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i tørre områder i den neotropiske økosonen (særlig Chile).
Palos Verdes Estates (California)
Palos Verdes Estates er en amerikansk by som ligger i Los Angeles County i California.
Den har 13,438 innbyggere (2010) og dekker et areal på 12,36 km²..
Hamburg-Nord
Hamburg-Nord er ett av den tyske delstaten Hamburgs sju distrikter (Bezirke). Distriktet omfatter Hamburg Airport Helmut Schmidt og den store gravlunden Olsdorfer Friedhof.
Distriktet er inndelt i 13 bydeler:
Sverre Olaf Lie
Sverre Olaf Lie (født 27. februar 1938 i Oslo, død 8. mars 2023 ) var en norsk barnelege, dr.med. og professor.
Han tok den medisinske embetseksamen (cand.med.) i 1965 og den medisinske doktorgraden (dr.med.) i 1966. Lie ble utnevnt til professor i medisin (barnesykdommer) ved Universitetet i Oslo og bestyrer for Pediatrisk forskningsinstitutt i 1976. Han var klinikksjef ved Barneklinikken ved Rikshospitalet fra 1988 til gikk av for aldersgrensen i 2006. Han ble deretter rådgiver i Helsedirektoratet, der han ledet direktoratets utvalg for FNs tusenårsmål innen global helse. Senere ledet han etableringen av en profesjonsutdannelse for barne- og mødrehelse i India.
Han var styremedlem i åtte år og president i fire år i den internasjonale barnekreftforeningen (SIOP), og var også en av stifterne av den nordiske barnekreftforeningen Nordisk Organisasjon for Pediatrisk Hematologi og Onkologi (NOPHO) i 1982.
Han ble som eneste ikke-inder utnevnt til æresmedlem i Indian Academy of Pediatrics. Han var også æresmedlem av den norske barnelegeforeningen samt av Royal Society of Children UK.
Lie publiserte også en betydelig mengde vitenskapelige artikler.
Trilobocarini
Utseende
Små, ovale, tett hårete, mørke skyggebiller.
Levevis
Disse billene har et svært tykt og nokså vanntett hudpanser, og er derfor godt skikket til å overleve under svært tørre vilkår - de fleste lever i ørkener og halvørkener.
Utbredelse
Gruppen er hovedsakelig utbredt i tørre områder i Sør-Amerika, men forekommer også (slekten Salax) i Australia.
Blueye Robotics
Blueye Robotics er et norsk teknologiselskap grunnlagt i Trondheim i 2015 og springer ut fra det maritime forskningsmiljøet ved NTNU. Selskapet har utviklet og produserer undervannsdroner til bruk for hobbymarkedet og det profesjonelle marked.
Somis (California)
Somis er en amerikansk by som ligger i Ventura County i California.
Den har 3 179 innbyggere.
Caprino Filmcenter
Caprino Filmcenter er selskapet bak norgeshistoriens mest suksessrike film, Flåklypa Grand Prix. Det ble grunnlagt i 1948.
Siste forestilling
Siste forestilling (originaltittel The Last Picture Show) er en amerikansk dramafilm fra 1971, regissert av Peter Bogdanovich. Manuset ble skrevet av Larry McMurtry og Bogdanovich og er basert på McMurtrys roman The Last Picture Show fra 1966. Timothy Bottoms, Jeff Bridges, Cybill Shepherd, Ben Johnson, Eileen Brennan, Ellen Burstyn, Cloris Leachman, Clu Gulager, Randy Quaid og John Hillerman spiller i filmen. For estetiske hensyn ble filmen spilt inn i svart-hvitt, som var uvanlig på den tiden. Filmen inneholder også mye musikk av Hank Williams.
Siste forestilling ble nominert til åtte Oscar-priser for beste film, beste regi (Bogdanovich), beste mannlige birolle (Johnson og Bridges), beste kvinnelige birolle (Burstyn og Leachman), beste filmatisering (McMurtry og Bogdanovich) og beste kinematografi (Robert L. Surtees). Johnson og Leachman vant Oscar-priser for sine rolleskildringer. Siste forestilling ble innlemmet i National Film Registry i 1998, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress, filmer som regnes som «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfulle». I 2007 ble den kåret av det amerikanske filminstituttet til filmhistoriens 95. beste spillefilm fra USA på listen «AFI's 100 Years...100 Movies».
Handling
Siste forestilling er en oppvekstskildring om Sonny Crawford (Timothy Bottoms) og hans bestevenn Duane Jackson (Jeff Bridges), som bor i det døende samfunnet Hicksville, en liten by i Texas, tidlig på 1950-tallet. Lokal kinonedleggelse og Koreakrigen er faktorer som preger ungdommenes liv.
CARIFTA Games 2001
CARIFTA Games 2001 ble arrangert i Bridgetown på Barbados i 2001.
Liste over presidentene for Frankrikes nasjonalforsamling etter 1800
Presidenten for Frankrikes nasjonalforsamling er leder for underhuset i parlamentet. Frankrike har til tider også hatt ettkammersystem.
Varsel
Varsel (subst.) og varsling (verb) har flere betydninger:
Angelika Cichocka
Angelika Cichocka (født 15. mars 1988 i Kartuzy) er en polsk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun har sølv på 1500 meter fra EM i friidrett innendørs 2015 og VM i friidrett innendørs 2014 som fremste internasjonale meritter.
Cheb
Cheb (tysk: Eger) er en by i regionen Karlovy Vary i Tsjekkia. Byen ligger helt vest i landet på grensen til Tyskland ved elven Ohře som er kjent som Eger på tysk. Fra middelalderen og frem til 1945 var byen sentrum for et tyskspråklig område kjent som Egerland.
Angelika Cichocka
Idrettskarriere
Cichocha kom på 5.-plass på 1500 meter ved det polske juniormesterskapet innendørs i 2006, og 3.-plass på samme distanse ved det polske mesterskapet utendørs, der hun ble slått ut i semifinalen på 800 meter. Ved det polske mesterskapet utendørs for seniorer kom hun på 9.-plass på 800 meter og 16.-plass på 1500 meter.
Cheb
Historie
Eger nevnes første gang, som Egire, i bevarte kilder i 1061, og helt til midten av 1100-tallet tilhørte byen markgrevene av Vohburg. I 1277 ble den riksstad.
Angelika Cichocka
Idrettskarriere
I 2007 kom hun på 2.-plass både på 800 og 1500 meter ved det polske juniormesterskapet utendørs, og hun deltok også ved det polske U23-mesterskapet, der hun kom på 5.-plass på 1500 meter. Dette året debuterte hun også internasjonalt, og løp 800 meter ved junior-EM i friidrett 2007. Der fikk hun 12. beste tid i innledningsheatet, med 2:07,83, og gikk ikke videre til finalen. Hun deltok også ved EM i terrengløp 2007, der hun kom på 17.-plass i juniorklassen.
Cheb
Historie
I 1322 ble byen innlemmet i Bøhmen som pant fra den tysk-romerske keiseren av kong Johan den blinde. Pantsettelsen innebar at Eger hadde en stor grad av indre selvstyre.
Angelika Cichocka
Idrettskarriere
Ved det polske U23-mesterskapet innendørs i 2008 kom hun på 4.-plass på 1500 meter. Utendørs vant hun 1500 meter ved det polske U23-mesterskapet, og hun kom på 7.-plass på 1500 meter ved det polske U23-mesterskapet.
Cheb
Historie
I løpet av første halvdel av 1300-tallet hadde Eger en omfattende jødisk befolkning, men mesteparten ble drept under opptøyer i forbindelse med Svartedauen. I 1459 ble Freden i Eger underskrevet i byen, traktaten fastla grensene mellom Sachsen og Kongedømmet Bøhmen.
Angelika Cichocka
Idrettskarriere
Hun kom på 2.-plass på 1500 meter og 4.-plass på 800 meter ved det polske U23-mesterskapet innendørs i 2009. Utendørs vant hun 1500 meter ved det polske U23-mesterskapet, og kom på 2.-plass ved det polske mesterskapet for seniorer. Internasjonalt deltok hun ved U23-EM i friidrett 2009 i Kaunas, der hun nådde finalen, og løp inn til 8.-plass med tiden 4:17,41.
Cheb
Historie
Eger led under husittkrigene og den svenske invasjonen under tredveårskrigen. Under tredveårskrigen ble den bøhmiske feltherren Albrecht von Wallenstein myrdet i Eger av egene offiserer. Pantsettelsen ble aldri innløst og i 1806 ble byen innlemmet fullstendig i Böhmen som da var østerriksk kronland.
Angelika Cichocka
Idrettskarriere
I 2010 ble hun polsk mester innendørs på 1500 meter. Hun ble tatt ut til VM i friidrett innendørs 2010 i Doha, der hun løp 800 meter, men ble diskvalifisert i innledningsheatet for å ha trådt utenfor banen sin. Ved det polske U23-mesterskapet utendørs vant hun 800 meter og fikk bronse på 1500 meter, og hun deltok også ved det polske mesterskapet for seniorer, der hun kom på 2.-plass på 800 meter. Hun ble dermed tatt ut til EM i friidrett 2010, der hun løp inn til ny personlig rekord på 800 meter, med tiden 2:01,17, men gikk ikke videre til finalen. Hun deltok også ved EM i terrengløp 2010, men fullførte ikke løpet.
Cheb
Historie
Etter første verdenskrig ble Eger i likhet med resten av Sudetenland innlemmet i den nye staten Tsjekkoslovakia etter en kort periode i den midlertidige staten Tysk-Østerrike. Under Sudetenkrisen i 1938 ble Sudetenland invadert av Nazi-Tyskland og innlemmet inn i det tredje riket. Etter andre verdenskrig ble Eger/Cheb igjen del av Tsjekkoslovakia og den tyskspråklige befolkningen ble fordrevet i likhet med den tyskspråklige befolkningen ellers i Sudetenland som følge av Beneš-dekretene.
I dag er Cheb del av Euroregionen Egrensis som er et samarbeid mellom lokale styresmakter på tvers av den tysk/tsjekkiske grensen.
Angelika Cichocka
Idrettskarriere
Ved VM i friidrett innendørs 2012 i Istanbul løp hun inn til 8.-plass, men siden både Aslı Çakır Alptekin (3.-plass), Natallia Kareiva (4.-plass) og Jelena Arzjakova (7.-plass) ble diskvalifisert for doping, og mistet plassene sine, så rygget Cichocka opp til 5.-plass på resultatlistene. Hun vant 800 meter ved det polske mesterskapet utendørs i 2012, og ved EM i friidrett 2012 fikk hun 17. beste tid i kvalifiseringen, og gikk dermed ikke videre til finalen. Også her har resultatlistene blitt oppdatert etter dopingdommer, så hun står i dag med 15. beste tid i innledningsheatet.
Trygve Hagen
Trygve Hagen (født 1954 på Aukra på øya Gossa på Romsdalskysten) er en norsk filmklipper, filmprodusent og filmregissør.
Angelika Cichocka
Idrettskarriere
Ved VM i friidrett innendørs 2014 i Sopot løp hun inn til sølv på 800 meter, bak Chanelle Price fra USA. I innledningsheatet der løp hun på 2:00,37, som var personlig rekord. I finalen løp hun på 2:00,45. Hun kom på 2.-plass på 800 meter ved det polske mesterskapet utendørs, og ved EM i friidrett 2014 kom hun på 21.-plass i innledningsheatet og nådde ikke finalen.
Trygve Hagen
Han er mest kjent som filmklipper på spillefilmer, men også produsent og regissør på en rekke kort- og dokumentarfilmer.
Etter oppvekst på Åndalsnes og Molde studerte han på medielinjen ved Møre og Romsdal distriktshøgskole i Volda fra 1976 til 1978, og tok lærerutdanning ved Oslo Lærerhøgskole 1980 til 1983. Fra 1983 til 1992 arbeidet han som frilans er. Fra 1992 til 1993 gikk han NRK s regikurs. Etterpå laget han bare et par filmportretter for NRK, om seriebokforfatteren May Grethe Lerum og om dikteren Einar Økland, før han fortsatte som frilanser, og blant annet laget et filmportrett av Tarjei Vesaas sammen med René Bjerke; Vesaas-portrettet hadde premiere i 1998. I 2011 hadde han manus, produksjon, regi og klipp på filmatiseringen av Vesaas' roman Bruene fra 1966. Denne filmen finansierte han på egen hånd, utenom det offentlige støttesystemet i Norge.
Angelika Cichocka
Idrettskarriere
Cichocka satte ny personlig rekord på 1500 meter innendørs med tiden 4:06,44 ved XL Galan i februar 2015. Hun fikk sølv på 1500 meter ved EM i friidrett innendørs 2015 i Praha. I mai deltok hun på Polens lag som deltok ved IAAF World Relays 2015 på Bahamas. Det polske stafettlaget på 4 x 800 meter kom der på 2.-plass, bak USA, med ny polsk rekord på 8:11.36. De fikk også bronse på medleystafetten, som var 1200 + 400 + 800 + 1600 meter.
Trygve Hagen
Hagen var filmklipper på spillefilmen Brent av frost, som var regissert av Knut Erik Jensen og hadde kinopremiere i 1997. Han fikk Terje Vigen-prisen 1997 fra Kortfilmfestivalen i Grimstad for kortfilmen Naustet, som bygget på en tekst av Jon Fosse, og ble også nominert til Amandaprisen 1997 for beste kortfilm. Han ble nominert til Amandaprisen 2004 for dokumentarfilmen Far og sønn. For Unni Straume klippet han Til en ukjent, som hadde premiere i 1990, og de to prisbelønte spillefilmene Thranes metode, som hadde premiere i 1998, og Musikk for bryllup og begravelser, som hadde premiere i 2002 og ble nominert til Amandaprisen 2003.
Etter Naustet laget Hagen tre andre filmer basert på verker av Jon Fosse: Husa i ein by (2000), Om ikkje lenge er eg også borte (2001) og Ein må jo komme seg heim (2001). I 2001 begynte han arbeidet med den femte Fosse-filmen, Melancholia II.
Hagen har videre regissert et førtitalls kort- og dokumentarfilmer, blant annet portretter av Jon Fosse, Håkon Bleken, Jens Johannessen og Knut Erik Jensen. Han arbeidet også som filmlærer ved Molde videregående skole (2006–2007), Nes videregående skole (2007–2009) og Mailand videregående skole (2010–2019). I 2015 produserte han gjennom sitt produksjonsselskap Hagens Filmverden og Atomfilm – uten noen form for støtte fra staten eller private institusjoner – den skolepolitiske filmen Kampen om klasserommet. , som har som utgangspunkt at voksne har abdisert som voksne og ikke vil være grensesettende.
Fra 2017 fram til 2020 har Trygve Hagen og Hagens Filmverden produsert mange dokumentarfilmer, blant annet filmen Melkebonde Magnhild Vik (2017), en bildefortelling uten ledsagende kommentar, der vi følger melkebonden gjennom et helt år, og Gudstjenesten - hva den er og hva den betyr, (2019) og Klangen av SKRUK (2020), om koret Sunnmøre Kristelige Ungdomskor (SKRUK). Han har også produsert kortfilmen Olso 26.juni 2019. Disse filmene er publisert på internett.
OLD
OLD (noen ganger kalt O.L.D. eller Old Lady Drivers) var et heavy metal-band fra New Jersey, USA. De ble dannet under navnet Regurgitation i 1986 og ga ut demoen Bathrooms Rule. Innen debuten Old Lady Drivers (1988) kom på Earache Records, hadde de endret navn. Alan Dubin og James Plotkin var med i bandet gjennom hele karrieren. De fortsatte samarbeidet senere i doom-bandet Khanate.
Edward Savage (maler)
Robert Edge Pine begynte den første fremstillingen av Congress Voting Independence (Historical Society of Pennsylvania Samling, Atwater Kent Museum, Philadelphia) i 1784, men det var uferdig ved hans død. Savage fullførte maleriet i 1801, og masse-produsert bildet som en mezzotint. Hans portretter av Anthony Wayne, Benjamin Rush, og Thomas Jefferson ble høyt verdsatt. Savage er i hovedsak kjent for en stor portrettgruppe, The Washington Family (påbegynt 1789, fullført 1796) som viser president George Washington, First Lady Martha Washington, to av hennes barnebarn, George Washington Parke Custis og Eleanor Parke Custis, og en tro tjener, sannsynligvis Christopher Sheels. Maleriet var i samlingen opprettet av William F. Havemeyer, New York, før det ble kjøpt av Andrew Mellon og donert til National Gallery of Art, Washington, DC.
Brasils herrelandslag i volleyball
Brasils herrelandslag i volleyball er det brasilianske landslaget i volleyball for menn som konkurrerer for Brasil under Panamerikanske leker, Sommer-OL og Verdensmesterskapet i volleyball.
EM i skiskyting 1999
EM i skiskyting 1999 (europamesterskapet i skiskyting) ble arrangert i Izjevsk i Russland i 1999.
Sanna Marin
Sanna Mirella Marin (født 1985) er en finsk politiker (SDP). Hun var Finlands statsminister fra desember 2019 til juni 2023.
Marin har vært innvalgt i Finlands riksdag siden 2015, og var transport- og kommunikasjonsminister fra 6. juni 2019 til hun i desember samme år tiltrådte som statsminister. Marin var ved tiltredelsen verdens yngste, sittende regjeringssjef.
Marins regjering var basert på en koalisjon mellom sosialdemokratene med sju ministere, Centern fem, Gröna förbundet tre, Vänsterförbundet to og Svenska folkpartiet to ministere. Regjeringen bestod av tolv kvinner og sju menn.
Hun var andre nestleder i Finlands sosialdemokratiske parti 2014–2017 og ble valgt som første nestleder 2017–2020. Den 23. august 2020 ble hun valgt til partileder.
Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 tok hun et klart standpunkt til fordel for de ukrainske forsvarerne. På russisk statskontrollert TV ble hun omtalt som "provokatør" og "brannstifter".
Priser
23. november 2020 ble Marin valgt til BBCs liste over de 100 mest inspirerende og innflytelsesrike kvinnene i verden. 9. desember 2020 ble hun rangert på 85. plass på Forbes 'liste over verdens 100 mektigste kvinner, sammen med statsministre i Norge og Danmark.
I 2020 ble hun også valgt til Young Global Leader av World Economic Forum. 17. februar 2021 var Marin på Times-listen over hundre ledere som forventes å påvirke samfunnet i fremtiden. Marin prydet også forsidebildet i en av utgavene.
Galloway Township (New Jersey)
Den har 37 349 innbyggere (2010) og dekker et areal på 115,21 kvadratmile.
Pterotister
Pterotister er en slekt av stumpbiller.
Utseende
Små (ca. 1,5 millimeter), bredt ovale, fint hårete, blanke, rødbrune stumpbiller.
Levevis
Denne gruppen er myrmekofiler, det vil si at de lever sammen med maur i slekten Pheidole i reirene/tuene deres.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige USA (Texas, Arizona) og Mellom-Amerika.
Anita Marthinussen
Anita Jonhill Elin Hegstad Marthinussen (født 19. juli 1961 ) er en norsk lokalpolitiker (H) som var ordfører i Lødingen kommune fra 2011 til 2015. Hun har vært medlem av kommunestyret siden 2007.
Marthinussen er utdannet kontorarbeider og har bakgrunn som lønnskonsulent for en bedrift i Lødingen.
Keith Campbell
Keith H.S. Campbell (født 23. mai 1954 i Birmingham, død 5. oktober 2012) var en britisk professor i biologi, mest kjent for å ha vært medlem av den forskningsgruppa som i 1996 ble de første til å klone et pattedyr, sauen Dolly, fra en voksen differensiert pattedyrcelle.
Fra 1991 var han ansatt ved Roslin Institute som bedriver forskning på dyr.
I 1997 offentliggjorte Campbell sammen med kollegaen Ian Wilmut at Dolly, det første pattedyret til å ha blitt klonet av et voksent pattedyr var blitt født i Skottland sommeren før.
Fra 1999 var han professor ved Universitetet i Nottingham. Han døde 5. oktober 2012.
Varsler (andre betydninger)
Varsler har flere betydninger:
Snowshoe (Vest-Virginia)
Snowshoe er en amerikansk by som ligger i Pocahontas County i Vest-Virginia.
Britt Egeland Gulbrandsen
Britt Hansine Egeland Gulbrandsen (født 6. april 1961) er politiker som representerer Kristelig Folkeparti. Hun var varaordfører i Spydeberg kommune fra 2007 og overtok som ordfører da den valgte ordføreren, Stein Håland, døde i 2009. Hun var ordfører ut perioden til 2011. Gulbrandsen er valgt inn i Fylkestinget i Østfold, og er medlem i Fylkesutvalget. Hun er vararepresentant nr. 4 til Stortinget fra Østfold for perioden 2013-2017.
Snowshoe (Vest-Virginia)
Den har 163 innbyggere.
The Missing – Bortført
The Missing – Bortført (originaltittel The Missing) er en amerikansk westernthriller fra 2003, regissert av Ron Howard. Filmen er basert på romanen The Last Ride av Thomas Eidson. Filmen gjorde seg spesielt kjent for den autentiske bruken av indianerspråket apache, som flere av skuespillerne brukte flere timer på å lære seg.
CARIFTA Games 2002
CARIFTA Games 2002 ble arrangert i Nassau på Bahamas i 2002.
Britt Egeland Gulbrandsen
Som yrke er Gulbrandsen interiørkonsulent i Norske Kontormøbler AS.
The Missing – Bortført
Tommy Lee Jones og Cate Blanchett spiller hovedrollene i filmen.
Handlingsreferat
Mot slutten av 1800-tallet i New Mexico dukker Samuel Jones opp igjen i håp om å forsone seg med sin voksne datter Magdalena "Maggie" Gilkeson. Men datteren vil ikke tilgi ham for at han tidligere forlot familien og overlot moren hennes til et tøft liv og tidlig død. Denne situasjonen endres når Apache Pesh-Chidin, alias El Brujo, og et dusin av hans tilhengere (som har forlatt reservasjonen) passerer gjennom området, dreper nybyggere i området, og kidnapper døtrene deres for å bli solgt som sex-slaver i Mexico. Blant de kidnappede er Maggies eldste datter, Lilly. Maggies kjæreste Brake Baldwin eier en ranch i området, og var blant de drepte bosetterne.
Amerikanske myndigheter nekter å hjelpe de kidnappede ​​kvinnene, ettersom de er opptatt med å gjennomføre en tvungen omplassering av indianere i fangenskap. Dette etterlater Maggie, hennes far, og hennes yngre datter Dot alene om å spore opp de som stod bak. Gruppen møter også Kayitah, en Chiricahua, og en gammel venn av Samuel Jones, som også sporer angriperne sammen med sin sønn Honesco, for blant de kidnappede er en ung Chiricahua-kvinne som var forlovet med Honesco. Med de to familiens samlede innsats må de forsøke å frigjøre alle kvinnene, og komme seg unna uten at kidnapperne oppdager dem.
Petr Házl
Petr Házl (født 29. august 1971 i Litoměřice) er en tsjekkisk tidligere håndballspiller, som konkurrerte for Tsjekkoslovakia.
Házl deltok for Tsjekkoslovakia i Sommer-OL i 1992.
Funny Girl (film)
Filmen handler om den eksentriske tenåringsjenta Fanny Brice (Streisand), som drømmer om en karrière innen teater. Hun får etter hvert jobb på et vaudevilleteater og arbeider seg oppover karrièrestigen. En dag har hun blitt en stor Broadway-stjerne under Florenz Ziegfelds (Pidgeon) ledelse. Hun gifter seg med en sjarmerende ungkar (Sharif) og stifter familie, men ektemannens uberegnelige gamblerkarrière står i veien for lykken i forholdet deres.
Lennarts filmmanus er basert på scenemusikalen, mens Streisand gjentok rollen som Fanny. Jule Styne og Bob Merrill, som hadde komponert og skrevet låtene for musikalen, skrev nye sanger for filmen, blant annet tittelsporet «Funny Girl». Flere sanger fra musikalen ble kuttet ut, mens tre sanger som Brice selv har fremført ble lagt til, blant annet sluttsangen «My Man». Innspillingen varte fra august til desember 1967.
Filmen hadde verdenspremière i New York 18. september 1968. Den fikk god kritikk, spesielt for Streisands rolletolkning, og ble en publikumssuksess med en totalomsetning på over 50 millioner dollar i billettinntekter. Streisand vant Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rolleskildringen. Filmen ble nominert i ytterligere sju kategorier, blant annet beste film, beste kvinnelige birolle (Medford), beste musikalmusikk (Walter Scharf) og beste sang (Styne og Merrill). Streisand vant også en Golden Globe for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal eller komedie.
Bakgrunn
Isobel Lennart skrev egentlig Funny Girl som et manus til en dramafilm med navnet My Man for filmprodusent Ray Stark. Han tilbød filmen til skuespiller Mary Martin, men hun foreslo at manuset kanskje passet bedre til en scenemusikal. Lennart bearbeidet manuset og det ble etter hvert en populær Broadway-musikal med Barbra Streisand i hovedrollen. 17. desember 1965 offentliggjorde Columbia Pictures at de hadde kjøpt filmrettighetene til Funny Girl. Flere regissører ble vurdert til filmen, blant annet Mike Nichols og George Roy Hill. Sidney Lumet fikk etter hvert jobben, men han forlot prosjektet etter seks måneder. En produsent hos Columbia foreslo William Wyler, som hadde regissert thrilleren Samleren for filmselskapet to år tidligere. Wyler takket ja til tilbudet.
Handling
Handlingen foregår i New York like før og etter første verdenskrig. Fanny Brice (Barbra Streisand) er en eksentrisk tenåringsjente som drømmer om en karrière på scenen, til tross for sitt lite glamorøse utseende. Når hun mister dansejobben hos Keeney's Oriental Palace, lyver Fanny for å bli med i et rulleskøytenummer. Publikumet er i ekstase over Fannys mangel på danseferdigheter og det blir en suksess. Etter opptredenen møter hun den sjarmerende gambleren Nicky Arnstein (Omar Sharif) bak scenen, som lurer Fannys arbeidsgiver (Frank Faylen) til å gi henne mer lønn. Fannys komiske talent blir etter hvert oppdaget av Florenz Ziegfeld (Walter Pidgeon), som tilbyr henne en rolle i sine Follies-revyer. På premièren improviserer Fanny en scene ved å spille en gravid brud, som blir en stor suksess hos publikum.
Etter premièren møter hun også Nicky igjen. Han blir med Fanny hjem til premièrefesten som moren Rose (Kay Medford) holder for henne. Etter å ha tilbragt kvelden sammen må Nicky dra til Kentucky på forretningsreise. Ett år senere, mens Fanny er på turné i Baltimore, treffer hun Nicky nok en gang, og de innleder et forhold. Når Nicky taper mye penger i et hesteveddeløp, bestemmer han seg for å vinne tilbake pengene om bord i et passasjerskip på vei til Europa. Fanny skal til å gå på toget til Chicago med de andre Follies-jentene når hun får en rosebukett og et kort fra Nicky. Hun sier opp jobben på stedet og drar til Europa med Nicky.
Fanny og Nicky gifter seg, flytter inn i en overdådig herregård og får en datter sammen. Fanny begynner å øve til et nytt show, mens Nicky taper mye penger og er nødt til å selge huset. Nicky føler seg overmannet av Fannys suksess og bruker stadig mer tid på gambling. Fanny tilbyr å hjelpe til med Nickys gjeld, men han nekter og blir involvert i en obligasjonssvindel. Svindelen blir oppdaget, og Nicky blir fengslet for underslag. Ett år senere, når han slippes fri fra fengselet, besøker han Fannys garderobe før hun skal opptre. De blir enige om å avslutte forholdet og sier adjø til hverandre. Filmen slutter med at Fanny går på scenen og synger «My Man».
Valg av roller
Selv om Barbra Streisand ikke hadde spilt i filmer, var hun Ray Starks førstevalg for rollen som Fanny Brice. Streisand hadde tidligere spilt rollefiguren i Funny Girl på Broadway og West End. Stark hadde i tillegg en kontrakt med skuespilleren om å produsere fire spillefilmer. Columbia Pictures viste interesse i prosjektet, men var usikker på valget av Streisand. De ønsket heller at Shirley MacLaine skulle få hovedrollen. Etter hvert fikk Stark overbevist Columbia om å gå for Streisand.
Flere ble vurdert til rollen som gambleren Nicky Arnstein, blant annet Tony Curtis, Sean Connery, Gregory Peck, David Janssen, James Garner og Marlon Brando. Jule Styne ville ha Frank Sinatra i rollen. Sinatra var interessert, men hadde krav som ikke imøtekom budsjettet. Styne mente også at han var for gammel til rollen og så for seg en skuespiller med «Cary Grant-aktig klasse». Valget falt til slutt på egypteren Omar Sharif, som var under en kontrakt med Columbia.
Southern Pines (Nord-Carolina)
Den har 517 innbyggere (1900) og dekker et areal på 43,58 km².
Funny Girl (film)
Innspilling
Innspillingen av Funny Girl begynte i august 1967 i et forlatt jernbanedepot i New Jersey. Den første delen av «Don't Rain on My Parade»-scenen ble spilt inn i Central Railroad of New Jersey. I den siste delen av sangen synger Fanny låten på en taubåt mens kameraet panorerer rundt henne. Luftfotograf Nelson Tyler utviklet et spesielt kamerastativ slik at han kunne filme denne scenen fra et helikopter. Andre scener ble spilt inn på Santa Monica Pier i California (hummerrestauranten), Columbia Ranch og «Brownstone Street» (Henry Street) og en større eiendom i San Marino (Nickys herregård). Innspillingen tok slutt i desember 1967 med nye opptak av sluttnummeret «My Man» på Streisands forespørsel. Hun mente at versjonen hun hadde spilt inn på forhånd ikke var følelsesladd nok. Som et resultat av dette ble sangen delvis spilt inn live, delvis dubbet. Funny Girl hadde et budsjett på 8, 5 millioner dollar. Ifølge magasinet New York lå imidlertid budsjettet på 8, 8 millioner dollar.
Musikk
I Shaun Considines biografi Barbra Streisand: The Woman, the Myth, the Music forklarte Jule Styne at han var misfornøyd med instrumentasjonen for filmen. «De gikk for popinstrumentasjoner. De droppet åtte sanger fra Broadway-showet og ba oss om å skrive nye låter. De ønsket ikke å gå for suksess. Det var den gammeldagse MGM/Hollywood-måten å lage en musikal på.» Funny Girl: Original Soundtrack Recording fikk god kritikk og ligger på 166.-plass på listen over de beste Billboard 200-platene noensinne. Da albumet ble utgitt nådde den 12.-plass på Billboard-listen og solgte til platina i USA. På VG-lista i Norge fikk platen en 6.-plass. Barbra Streisand ble nominert til en Grammy Award for beste kvinnelige popartist for sangarbeidet på musikkalbumet.
Anmeldelser
I Norge ga Verdens Gang filmen terningkast 6 og kalte Funny Girl «en av de fineste musicals som er laget». Anmelderen roste rolleskildringene, og skrev at Omar Sharif er en verdig motspiller, mens Walter Pidgeon spiller Florenz Ziegfeld med «selvfølgelig eleganse». Anmelderen var spesielt fornøyd med Streisands rolletolkning som Fanny Brice: «Fra første scene hvor hun opptrer i en ukledelig matroskjole, og til hun er den store diva i elegant pelsverk, er hun i sentrum av vår interesse. [...] Handlingen er både rørende og levende, impulsiv og underholdende, og alle melodiene kunne vel neppe få en bedre tolkning enn den Barbra Streisand gir dem. [...] Og æren tilkommer i første rekke Barbra Streisand. Hun er et eventyr av spilleglede, sangglede og levende skjønnhet.»
Utmerkelser
Funny Girl ble nominert til åtte Oscar-priser under utdelingen i 1969. Barbra Streisand vant Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rolleskildringen sin (delt med Katharine Hepburn for Løven om vinteren). Filmen ble i tillegg nominert til beste film (Ray Stark), beste kvinnelige birolle (Kay Medford), beste kinematografi (Harry Stradling), beste filmklipp (Robert Swink, Maury Winetrobe og William Sands), beste musikalmusikk (Walter Scharf), beste sang (Jule Styne og Bob Merrill for låten «Funny Girl») og beste lydmiks (Columbia Pictures' lydavdeling). Streisand vant også en Golden Globe for rollen. Funny Girl ble nominert til tre andre Golden Globe-priser, tre British Academy Film Awards og én Directors Guild of America Award. Isobel Lennart vant en Writers Guild of America Award for manusarbeidet.
Video
Filmen ble utgitt på DVD 23. oktober 2001 i etterkant av nyutgivelsen. Den inneholdt to videoklipp om produksjonen av filmen, Barbra in Movieland og This Is Streisand. This Is Streisand inneholdt stillbilder av Streisands sminke- og kostymeprøver, mens Barbra in Movieland handlet blant annet om innspillingen av «Don't Rain on My Parade»-scenen. DVD-discen inneholdt også filmografier og filmtrailere. Funny Girl ble restaurert på nytt i 2013 for en Blu-ray-utgivelse i forbindelse med filmens 45 års-markering. Den ble også utgitt samtidig som Streisands nyeste film på den tiden, The Guilt Trip.
Oppfølger
Ray Stark ønsket å lage en oppfølger til Funny Girl, men Streisand protesterte. Hun takket til slutt ja fordi hun likte manuset: «Fanny Brice-figuren i Funny Lady er en fantastisk rollefigur jeg ikke fikk spille i Funny Girl.» Oppfølgeren Funny Lady ble den siste filmen i Starks kontrakt med Streisand (etter Funny Girl, Uglen og pusekatten og Våre beste år). I filmen er Fanny Brice en Broadway-stjerne som fremdeles er forelsket i Nicky Arnstein (Omar Sharif), som har giftet seg på nytt. Fanny er ulykkelig, men det blir fort glemt når hun gifter seg med låtskriveren Billy Rose (James Caan). Én dag finner hun imidlertid Billy i seng med svømmeren Eleanor Holm (Heidi O'Rourke). Filmen hadde kinopremière i USA 15. mars 1975 og fikk god kritikk. Den ble nominert til fem Oscar-priser.
Analyser
Funny Girl har stadig blitt analysert for skildringen av sin jødiske hovedfigur, samt for filmens multikulturelle undertoner. Felicia Herman skrev teksten «The Way She Really Is: Images of Jews and Women in the Films of Barbra Streisand» for boken Talking Back: Images of Jewish Women in American Popular Culture, hvor hun påsto at Barbra Streisands filmer ofte skildrer temaer som «jøder, kvinner og jødiske kvinner». Hun skrev blant annet om Funny Girl og mente at «Fannys jødiskhet er en jødiskhet fri for religion. [...] Fannys jødiskhet er også fri for kulturelt innhold – det er ingen politiske eller intellektuelle uttrykk for jødiskhet. [...] I stedet skildrer Funny Girl et nostalgisk og sentimentalt blikk på Lower East Side; filmens Henry Street er en renovert, jovial-etnisk utopi. Det er ingen konflikt blant etniske grupper, og irske og jødiske immigranter lever sammen fredfullt, og samler seg til og med for sitt regelmessige pokerspill hos Fannys mor.»
Herman skrev videre at «Fanny uttrykker sin jødiske identitet kun gjennom sitt utseende og evnen til å underholde. Hun bruker sin jødiskhet som et kjøretøy for humoren; jødiskheten blir redusert til en morsom dialekt, en morsom nese og korte vitser. [...] Reduksjonen av jødiskhet til stort sett fysiske kvaliteter reduserer jødenes kamp om aksept til det nesten banale spørsmålet om et samfunn kan akseptere at en kvinne som «ser jødisk ut» er vakker eller ikke. [...] Filmen overforenkler betydningen av jødisk «ulikhet» slik at de faktiske kompleksitetene av jødisk integrering forblir ignorert.»
Henry Bial skrev i boken Acting Jewish: Negotiating Ethnicity on the American Stage & Screen at «Fannys jødiskhet blir etablert hovedsakelig ved kontrast». Han brukte en av Fannys replikker i filmen som et eksempel. Rett før hun synger «I'm the Greatest Star» forteller Fanny arbeidsgiveren sin at hun er «er en bagel på en tallerken full av løkrundstykker» (I'm a bagel on a plate full of onion rolls.). «Denne erklæringen er et lite, men betydningsfullt eksempel på dobbeltkoding. [...] I 1968 (og spesielt i 1920-årene, da scenen finner sted) var bagelen «etnisk mat», ukjent for flertallet av seerne. Dermed understreker en dominant tolkning av replikken Fannys eksotiske Annethet. Men for det jødiske publikumet [...] bærer Fannys selvkarakterisering en rikdom av sensoriske og kulturelle assosiasjoner – assosiasjoner som er kjente og ikke eksotiske.»
Ifølge Felicia Herman er filmens hovedspørsmål om Fannys forhold med Nicky Arnstein vil lykkes eller ikke. Hun skrev at Fanny gjør sin profesjonelle suksess «sekundær til spørsmålet om Nick vil ta henne tilbake eller ikke. Hun «velger» endelig å skille seg fra ham først etter at holdningen hans indikerer at han allerede har bestemt seg for å skille seg fra henne». Herman mente at filmen slutter med Fannys nederlag ettersom det er forholdet – og ikke karrièren – som har fått hovedfokuset i filmen.
Flere kritikere tolket avslutningssangen «My Man» som «Fannys triumferende uttrykk for sin tro på seg selv og evnen til å lykkes uten Nick.» Herman mente imidlertid at sangteksten motsier denne tolkningen: «Uansett hva min mann er, er jeg hans, for alltid.» (Whatever my man is, I am his, forever more.) «Dermed lærer seerne at romantiske forhold er altoverskyggende, at uansett hvor dårlig en mann behandler en kvinne, bør hun bli ved hans side, at uansett hvor stor suksess en kvinne kan få på egen hånd, må hun undergrave den for at de romantiske forholdene skal lykkes.» Herman skrev at det feministiske innholdet i filmen står i kontrast til Streisands andre filmer.
Anerkjennelse
Funny Girl har også fått ros fra filmkritikere i ettertid. Mario Tarradell fra The Dallas Morning News anmeldte nyutgivelsen i 2001 og roste spesielt Barbra Streisands rolleskildring: «Streisand viser oss alle sidene til Fanny. Fremførelsen av «Second Hand Rose», med en morsom Brooklyn-dialekt og sære ansiktsuttrykk, er ufattelig morsom. Deretter følger den gripende tolkningen av tittelsporet på slutten av filmen, som er hjerteskjærende. De er ikke bare sanger; de er minifilmer. Der ligger dybden i rolleskildringen hennes. Streisand blander sang og dialog feilfritt sammen til en enhetlig helhet som definerte Fanny Brice. Det spilte ingen rolle hvordan hun formidlet tankene sine til publikum; hun var alltid målbevisst.» Hun roste også rolleskildringene til Kay Medford, Walter Pidgeon og Omar Sharif og skrev at «Funny Girl fremdeles tilbyr et kraftig slag i dag, 33 år etter originalutgivelsen. Det er fordi filmen i bunn og grunn er en fortelling om de menneskelige svakhetene som gjemmer seg bak rampelysets glød.»
Filmen har dukket opp på flere av det amerikanske filminstituttets lister. Den ligger på 16.-plass på «AFI's Greatest Movie Musicals», en oversikt over de beste filmmusikalene fra USA. «People» og «Don't Rain on My Parade» ligger på henholdsvis 13. og 46.-plass på listen «AFI's 100 Years…100 Songs», som består av de beste filmlåtene fra amerikanske spillefilmer. Funny Girl ligger på 41.-plass på «AFI's 100 Years…100 Passions», som er en oversikt over de beste kjærlighetsfilmene fra USA. Den første replikken i filmen, «Hello, gorgeous.», som Fanny sier til seg selv i speilet, ble stemt fram som det 81. beste amerikanske filmsitatet på listen «AFI's 100 Years…100 Movie Quotes». Filmen ble nominert til en plass på komedielisten «AFI's 100 Years...100 Laughs», men nådde ikke opp i kåringen. Den ble også nominert til listen «AFI's 100 Years…100 Movies», en oversikt over de beste spillefilmene fra USA, både i 1998 og i 2007. Funny Girl ble innlemmet i National Film Registry i 2016, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress, filmer som regnes som «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfulle».
Collier-troféet
Collier-troféer er en årlig luftfartpris, administrert av U.S. National Aeronautic Association (NAA), som tildeles den eller de de som har gjort «the greatest achievement in aeronautics or astronautics in America, with respect to improving the performance, efficiency, and safety of air or space vehicles, the value of which has been thoroughly demonstrated by actual use during the preceding year.»
Prisen ble opprettet av Robert J. Collier, utgiver av Collier's Weekly magazine. Collier var luftsportspioner og president i Aero Club of America. Han ga en skulptør i Baltimore, Ernest Wise Keyser, i oppdrag å lage et 240 kg tungt trofé i 1911. Prisen het opprinnelig Aero Club of America Trophy. Collier var også eier av et Wright Model B fly som han hadde kjøpt i 1911. Etter at han selv stod for utdelingen i flere år, døde han i 1918 ved slutten på første verdenskrig.
Enkeltpersoner som har fått prisen
''Listen omfatter personlige mottagere. Fabrikker og institusjoner er utelatt, likeledes grupper av personer, og personer som har ledet et team.''
Den angolanske borgerkrigen
Den angolanske borgerkrigen var en borgerkrig i Angola, som begynte i 1975 og fortsatte, med mellomspill, til 2002. Krigen begynte umiddelbart etter at Angola ble uavhengig av Portugal i november 1975. Krigen var en maktkamp mellom to tidligere antikoloniale geriljabevegelser, kommunistiske. Movimento Popular de Libertação de Angola (MPLA) og den antikommunistiske União Nacional para a Independência Total de Angola (UNITA). Krigen ble brukt som en surrogatslagmark for den kalde krigen av de rivaliserende stormaktene Sovjetunionen og USA og deres allierte.
MPLA og UNITA hadde forskjellige røtter i det angolanske samfunnet og gjensidig uforenelige lederskap, til tross for deres felles mål om å få slutt på kolonistyret. En tredje bevegelse, Frente Nacional de Libertação de Angola (FNLA), deltok også i uavhengighetskrigen, men spilte nesten ingen rolle i borgerkrigen. I tillegg kjempet Frente para a Libertação do Enclave de Cabinda (FLEC), en sammenslutning av separatistiske militante grupper, for uavhengigheten til provinsen Cabinda fra Angola.
Med hjelp fra kubanske soldater og sovjetisk støtte klarte MPLA å vinne den innledende fasen av de konvensjonelle kampene, de avskjære FNLA fra Luanda og ble den de facto angolanske regjeringen. FNLA gikk i oppløsning, men UNITA støttet av USA og Sør-Afrika fortsatte sin uregelmessige krigføring mot MPLA-regjeringen fra sine baser i øst og sør i landet.
Den 27 år lange krigen kan deles omtrent i tre perioder med store kamper - fra 1975 til 1991, 1992 til 1994 og fra 1998 til 2002 - med skjøre perioder med fred. Da MPLA oppnådde seier i 2002, hadde mer enn 500.000 mennesker dødd og over en million hadde blitt internt fordrevet. Det som markerte slutten på borgerkrigen, var at opprørslederen Jonas Savimbi fra UNITA ble drept i februar 2002. Restene av UNITA signerte en fredsavtale med MPLA, og det ble fred. UNITA og FNLA fikk status som politiske parti som del av et flerpartisystem.
Krigen ødela Angolas infrastruktur og skadet offentlig forvaltning, økonomi og religiøse institusjoner alvorlig.
Den angolanske borgerkrigen var bemerkelsesverdig på grunn av kombinasjonen av Angolas voldelige interne dynamikk og den eksepsjonelle graden av utenlandsk militær og politisk involvering. Krigen blir allment ansett som en proxy-konflikt for den kalde krigen, ettersom Sovjetunionen og USA, med deres respektive allierte, ga hjelp til de motstridende fraksjonene. Konflikten ble tett sammenvevd med den andre Kongo-krigen i den tilgrensende demokratiske republikken Kongo og den sørafrikanske grensekrigen. Landminer ligger fortsatt på landsbygda og bidrar til pågående sivile tap.
Oversikt over de stridende partene
Angolas tre opprørsbevegelser hadde sine røtter i de antikoloniale bevegelsene på 1950-tallet. MPLA var primært en bybasert bevegelse i Luanda og omegn. Den var i stor grad sammensatt av Mbundu-folk. Derimot var de to andre store antikoloniale bevegelsene FNLA og UNITA landlige grupper. FNLA besto i stor grad av Bakongo-folk som stammer fra Nord-Angola. UNITA, en avskalling fra FNLA, var hovedsakelig sammensatt av Ovimbundu-folk fra det sentrale høylandet.
MPLA
Siden dannelsen på 1950-tallet har MPLAs viktigste sosiale base vært blant Ambundu-folket og den blandingsraseintelligensen i byer som Luanda, Benguela og Huambo. Under sin antikoloniale kamp i årene 1962–1974 ble MPLA støttet av flere afrikanske land, så vel som av Sovjetunionen. Cuba ble MPLAs sterkeste allierte og sendte betydelige kontingenter av kamp- og støttepersonell til Angola. Denne støtten, så vel som fra flere andre land i østblokken, f.eks. Øst-Tyskland, ble opprettholdt under borgerkrigen. Kommunistiske Jugoslavia ga finansiell militær støtte til MPLA, inkludert $14 millioner i 1977, samt jugoslavisk sikkerhetspersonell i landet og diplomatisk opplæring for angolanere i Beograd.
CARIFTA Games 2003
CARIFTA Games 2003 ble arrangert i Port of Spain på Trinidad og Tobago i 2003.
Den angolanske borgerkrigen
FNLA
FNLA dannet seg parallelt med MPLA, og var opprinnelig viet til å forsvare interessene til Bakongo-folket og støtte restaureringen av det historiske Kongo-imperiet. Imidlertid utviklet den seg raskt til en nasjonalistisk bevegelse, støttet i sin kamp mot Portugal av regjeringen til Mobutu Sese Seko i Zaire. I begynnelsen av 1960-tallet ble FNLA også støttet av Folkerepublikken Kina, men da UNITA ble grunnlagt på midten av 1960-tallet, byttet Kina side og støtte UNITA. USA nektet å gi FNLA støtte under bevegelsens krig mot Portugal, som var en NATO-alliert med USA, FNLA mottok imidlertid amerikansk hjelp under borgerkrigen.