cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liu Changqing
Elleve av hans dikt ble samlet i den populære antologien Trehundre Tang-dikt.
Privilegiebrev
Privilegiebrev er et dokument eller en rettsakt som inneholder bestemmelser om statens tildeling av visse goder, eller en fortrinnsrett, for en kjøpstad, en institusjon, en spesifikk person eller en gruppe personer. Begrepet ble benyttet i både Danmark–Norge og Sverige.
En oktroa (av fransk octroi ≈ bevilling og latin auctoritas ≈ innflytelse) var et privilegiebrev fra staten til å drive en bestemt form for økonomisk virksomhet eller selskap. Den første danske aksjevirksomhet som fikk utstedt en oktroa var det Det Danske Ostindiske Kompani, som ble stiftet i 1616.
I dag brukes ordet konsesjon omtrent på samme måte som ordet privilegiebrev.
Yitzhak Ben-Zvi
Yitzhak Ben-Zvi (, født 24. november 1884 i Poltava, Ukraina, død 23. april 1963 i Jerusalem, Israel) var en israelsk historiker, sionistleder og Israels 2. president fra 10. desember 1952 til 23. april 1963.
Biografi
Ben-Zvi ble født i Poltava (dagens Ukraina) som den eldste sønn av Zvi Shimshelevitz, som senere tok navnet Shimshi. Under pogromene i 1905 var han aktiv i de jødiske selvforsvarsgruppene og ble medlem av det sionistiske politiske partiet Poalei Zion («Sions arbeidere»).
Ben-Zvi var en av representantene under Sionistkongressen i 1907, hvor han for første gang møtte Israel Shochat.
Samme år emigrerte han til Palestina og bosatte seg i Jaffa. Bar-Giora, forgjengeren til den jødiske forsvars-organisasjonen Hashomer, ble etablert i hans hjem i 1907. I 1909 organiserte han, sammen med Rachel Yanait, den videregående skolen i Jerusalem.
Åsmund Høeg
Åsmund Andreas Swensen Høeg (født 16. august 1995) er en norsk skuespiller, kjent fra film. Han debuterte i den norske filmen Sønner av Norge fra 2011, i rollen som Nikolaj. Sven Nordin spilte faren i filmen.
Yitzhak Ben-Zvi
Biografi
Etter sine studier ved Galatasaray Lisesi i Istanbul, fra 1912 til 1914, studerte han rettsvitenskap ved Universitetet i Istanbul, sammen med den fremtidige israelske statsministeren David Ben-Gurion. De vendte tilbake til Palestina i august 1914, men ble forvist av den osmanske okkupasjonsmakten i 1915.
I 1915 bosatte Ben-Zvi og David Ben-Gurion seg i New York City, hvor de engasjerte seg i sionistiske aktiviteter og grunnla pionerbevegelsen HeHalutz. De forfattet også den jiddische boken The Land of Israel Past and Present for å fremme den sionistiske saken blant jøder i USA.
Da han vendte tilbake til Palestina i 1918, giftet Ben-Zvi seg med Rachel Yanait. De fikk to sønner: Amram and Eli. Eli døde i 1948 under den arabisk-israelske krig i 1948, mens han forsvarte sin kibbutz Beit Keshet.
Politisk karriere
Sammen med David Ben-Gurion, tjenestegjorde Yitzhak Ben-Zvi i den jødiske legion. I 1919 var han medvirkende til grunnleggelsen av det sosialdemokratiske politiske partiet Achdut HaAvodah og ble i stadig økende grad aktiv i Haganah.
Han ble senere innvalgt i byrådet i Jerusalem og det nasjonale råd, som fungerte som en jødisk skyggeregjering innenfor det området som ble dekt av Palestinamandatet.
Ifølge en bok som ble utgitt i 1985, skal Ben-Zvi i 1924 angivelig ha beordret drapet på Jacob Israël de Haan, en kontroversiell politisk skikkelse innenfor det jødiske fellesskapet i Palestina.
President
Fra 1949 til 1952 var han innvalgt i Knesset, hvor han representerte Mapai
Den 8. desember 1952 ble han valgt til Israels president. Den 10. desember tiltrådte han embedet, og var president frem til sin død.
Ben-Zvi fremhevet at presidentens oppgave var å fremstå som et eksempel for almenheten, og at presidentens hjem skulle gjenspeile samtidens spartanske liv hos den jevne mann og kvinne. I mer enn 26 år bodde han og hans kone i en trehytte i Rehavia utenfor Jerusalem. To bygninger i hagen tjente som resepsjon under statsbesøk.
Forskning
I 1948 ledet Ben-Zvi Institutt for Orientalske studier av jødiske fellesskap i Midtøsten, senere omdøpt til Ben-Zvi Instituttet til hans ære. Dets forskningsområder fokuserte på jødiske fellesskap og sekter i Asia og Afrika, deriblant samaritaner og karaitter.
Minnesmerker
Et foto av Ben-Zvi finnes idag på Israels 100 shekel-sedler. Mange gater og veier i Israel er oppkalt etter ham. I 2008 ble hans trehytte flyttet til Kibbutz Beit Keshet, som hans sønn hjalp til med å finansiere, og interiøret har blitt restaurert med sitt opprinnelige innbo.
Ylva Eggehorn
Ylva Eggehorn (født 6. mars 1950 i Stockholm) er svensk forfatter, oversetter og poet. Hun var bare 13 år gammel da hun debuterte som forfatter med diktsamlingen Havsbarn i 1963. Hun har fått flere priser og utmerkelser for sine bøker.
Isengaard
Isengaard er en roman av Ole Paus, utgitt på Kagge Forlag i 2006. Den handler om en eldre mann og hans følelser overfor en yngre kvinne.
Neverwinter Nights 2
Handling
Handlingen er lagt til Forgotten Realms, og spilleren kan utforske forskjellige områder av Faerûn - inkludert byer, skoger og fangehuller - samtidig som de kan få tak i erfaringspoeng og skatt ved å beseire monster og gjennomføre oppdrag. Elementer som våpen, rustning og lignende kan også brukes. Den første delen av spillet er satt til den kyst-landsbyen West Harbour, hvor karakteren vokser opp som foreldreløs hos en alv kalt Daeghun.
Colosseum (TV-program)
Colosseum var et norsk gameshow som gikk på TVNorge i 1997 og som ble ledet av Anne Marie Ottersen og Stein Johnsen. Programmet ble en seermessig fiasko og fikk også meget dårlig mottakelse av anmelderne.
Colosseum tok utgangspunkt i folk som utmerket seg på en eller annen måte (for anledningen kalt gladiatorer), enten det var en motorsag-sjonglør, sverdsluker, utbryterkonge, såpeboblemester, gummimann, verdensrekordholder i raping – eller andre ferdigheter som ikke var fullt så vanlig. I tillegg skulle to lag kjendiser kjempe mot hverandre. Lagene fikk utdelt hver sin gladiator, som de måtte hjelpe fram til flest mulig poeng – som ble gitt av publikum.
I første program var kveldens hovedgjester Tine Skolmen og Jon Skolmen, som skulle kjempe mot polfarerne Erling Kagge og Sjur Mørdre. Episodens gladiatorer var Csaba Forras - mester med kniver, Madelene Strøm, Tho, Per Melander, Jens Jepsson og Arpad Nick.
Mottakelse og seertall
Programmet ble dårlig mottatt av Aftenpostens anmelder som beskrev det som kjedelig, rotete og lite engasjerende. VGs anmelder gikk enda lengre og beskrev det som noe av det dummeste han hadde sett på norsk TV.
Seermessig hadde programmet en brukbar start, men endte dårlig. Drøyt 180 000 så programmet i begynnelsen, deretter falt seertallet og ble liggende på mellom 115 000 og 140 000. Etter en måneds tid krøp seertallet til under 100 000 og hadde et notert bunnivå på 66 000.
Steed Malbranque
Steed Malbranque (født 6. januar 1980) er en belgisk-født fransk tidligere fotballspiller.
Olympique Lyon
Han startet sin karriere som lærling hos Olympique Lyon i årene 1995-97 da han vant Under-15 mesterskapet to ganger, Under-17 Cup og mesterskapet for reserverlag. Han var også kaptein for Frankrike U18.
Han debuterte 18 år gammel for Lyon i en uavgjortkamp mot Montpellier 21. februar 1998, der resultatet ble 1-1. Han fortsatte med å spille for førstelaget og spilte totalt 96 kamper, inklusive 12 kamper og 2 mål i Mesterligaen og 7 kamper i UEFA-cupen.
Malbranque var en ubrukt reserve i finalen da Lyon vant den franske ligacupen i 2001.
Under sin tid i klubben hadde han sjansen til å gå til Arsenal etter å ha imponert i en mesterligakamp på Highbury, samt i den følgende kampen, en 3-0 seier over Bayern München på Stade de Gerland men han avslo overgangen da han følte at han ikke var klar for spill i Premier League.
Fulham
Han gikk etterhvert til Premier League i 2001 i en overgang til Fulham for en pris av 4,5 millioner pund. Han gjorde sin debut i et 3-2 tap på Old Trafford mot Manchester United og fortsatte å skåre 10 mål i sin første sesong.
Han ble en favoritt blant fansen i løpet av sine 5 år ved klubben, og spilte totalt 211 kamper og skårte 44 mål, inklusive 6 kamper og 3 mål i Fulhams korte opptreden i UEFA-cupen i 2002-03 sesongen. Han var også toppskårer under 2002-03 sesongen med 13 mål, som hjalp med å sikre Fulham fra nedrykk.
Tottenham
Malbranque debuterte for Tottenham nesten ti uker etter å ha signert for klubben i en kamp 8. november 2006 på White Hart Lane der han spilte 63 minutter i en 3-1 seier i Ligacupen over Port Vale. Han skårte sitt første mål for Spurs i en stor 5-1 seier over Charlton Athletic på White Hart Lane den 9. desember 2006. Han skårte Tottenhams 150. mål i en europeisk turnering med sitt mål i 2. omgang den 14. mars 2007 mot Sporting Braga på White Hart Lane. Han spilte 62 seriekamper og skårte seks mål på sine to sesonger hos klubben.
Sunderland
Malbranque fulgte lagkameratene Pascal Chimbonda og Teemu Tainio til Sunderland og signerte en fireårskontrakt 30. juli 2008. Malbranque sin første seriekamp kom i serieåpningen hjemme mot Liverpool FC 16. august, men han ble byttet ut etter 73 minutt.
Landslagsspill
Selv om han er født i Belgia, ble han tatt med på Frankrike U21 og var del av Les Bleuets som tapte finalen til Tsjekkia U21 under Europamesterskapet for U21-lag i 2002.
Briskebyen Bowlingklubb
Briskebyen Bowlingklubb er en norsk bowlingklubb fra Hamar. Klubben ble stiftet den 1. november 1985 og holder til i bydelen Briskeby. Briskebyen BK har tilsammen 31 medlemmer og spiller i Umbroliga, som er den øverste ligaen arrangert av Norsk Bowlingforbund. Klubben både trener og spiller i den gamle Norrøna skofabrikken ved Østbyen og ledes av Tron Bråten.
Steed Malbranque
Landslagsspill
Malbranque ble tatt med i A-lagstroppen til i februar 2004, men spilte ingen kamper.
Boksing under Sommer-OL 1976
Boksing under Sommer-OL 1976 i Montréal i Canada. USA ble beste nasjon med 5 gullmedaljer.
Steed Malbranque
Meritter
Frankrike
Briskebyen Bowlingklubb
Klubbens medlemmer har over 22 mesterskapsmedaljer for seniorer til sammen. Arne Svein Strøm, en av klubbens mest rutinerte spillere, har 30 NM–titler og er tre ganger verdensmester og europamester for seniorer. Ola Bjørtomt har en sølv og en bronse fra EM, mens Vigdis Bjørtomt har to EM-bronser.
Steed Malbranque
Meritter
Olympique Lyon
Tottenham Hotspur
Trivia
Tidligere britisk statsminister Tony Blair listet Malbranque som en «fantastic player» sammen med Arjan de Zeeuw og Teddy Sheringham under en opptreden på BBCs program «Football Focus».
Brand New Eyes
Brand New Eyes er det tredje studioalbumet til bandet Paramore, som ble utgitt 29. september 2009
Albumet ble spilt inn i Hidden Hills, California fra januar til mars 2009. Den første singlen, «Ignorance», ble utgitt som digital single 7. juli 2009.
Too Far Gone
Too Far Gone er et norsk countryrockeband som ble dannet påska 1993. Bandet har sitt utspring i Flå i Sør-Trøndelag hvor de fleste bandmedlemmene kommer fra.
Historien
Bandet var i starten et countryrockeband som sang med engelske tekster. Medlemmene da var Frank Kåre Vangen, Ola Buan Øien, Roar Øien, Kåre Andreas Lund, Torstein Sæther og Anders Stensås. Bandets første offentlige spillejobb var på Countryfestivalen på Vinstra, 1993. Da bestod bandet av seks medlemmer. I 1994 spiller de inn en CD med seks sanger i NRK Studio 13 på Tyholt. En av sangene derfra ble gitt ut på en samle-CD i Arizona, USA. Bandet fikk mange gode tilbakemeldinger fra USA. I 1995 leide Too Far Gone Nidaros Studio og spilte inn en CD med nye coverlåter. Fra et større internasjonalt plateselskap fikk de tilbud om platekontrakt. Men ettersom kravet var at de måtte synge på norsk, takket de nei. I 1997 sluttet Frank Kåre Vangen, Kåre Andreas Lund og Torstein Sæther i bandet.
Petter Øien og Tore Dalsaune blir nye medlemmer samme året. Denne gangen var det egne, trønderske låter de spilte. Torstein Flakne og Terje Storli ble interessert i Too Far Gone, og hjalp dem med å gi ut «Zetor'n» i 1998. I 2000 signerte Too Far Gone platekontrakt med Norske Gram. CD-en «Bæst i test» ble gitt ut. Bandet ble fort populært. CD-en «Tia flyg» kom i 2002. Bandet ga ut denne plata på sitt eget plateselskap Trygvasound A/S. Petter Øien og Tore Dalsaune sluttet i Too Far Gone. Magne Kollstrøm ble med som bassist, mens brødrene Roar og Ola Øien sang. Denne omskiftingen førte til at bandet gikk tilbake til engelske tekster igjen. I 2004 kom plata «Like Refugees».
Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn
Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn (STL) ble opprettet i 1996 som en paraplyorganisasjon for tros- og livssynssamfunn i Norge.
Samarbeidsrådet arbeider for likebehandling av religioner og livssyn, og legger til rette for dialogarbeid mellom samfunnene. Samarbeidsrådet kan ikke ta bindende avgjørelser for de enkelte medlemssamfunn, og vedtak fattes med konsensus.
Sammensetning og organisasjon
Per 2019 er det femten samfunn som deltar. De nyeste medlemmene er Muslimsk Dialognettverk Norge (MDN) og Ahmadiyya Muslim Jama´at Norge, som ble tatt opp som medlemmer 25. februar 2019. Da hadde de begge hatt observatørstatus i rådet i ett år.
Samarbeidsrådets viktigste organ er rådet som består av to personer fra hvert medlemssamfunn. Medlemmer i STL som er paraplyorganisasjoner har inntil tre representanter og én vara hver, hvorav én representant med stemmerett. En særegenhet sammenlignet med tilsvarende organisasjoner i andre land er at majoritetssamfunnet Den norske kirke (v/ Mellomkirkelig råd) deltar i arbeidet på lik linje med minoritetssamfunnene, og en annen særegenhet er at et sekulært livssyn er representert i et slikt organ (gjennom Human-Etisk Forbund).
Vanligvis møtes rådet fire ganger i året. Samarbeidsrådets sekretariat har fire fast ansatte, i tillegg til et antall midlertidige stillinger.
Ledere
Stillingen generalsekretær i STL ble opprettet i 2017. Generalsekretæren er ansvarlig for daglig drift og utvikling av STL i tråd med STLs formål og gjeldende plan- og styringsdokumenter. Det er også generalsekretæren som representerer STL utad og uttaler seg på rådets vegne. Generalsekretær fra 2017 er Ingrid Rosendorf Joys.
Dialogarbeid og representasjon
Offentlig støtte til lokalt dialogarbeid fordeles via STL, og de arrangerer bl.a. Religions- og livssynslederforum to ganger i året for de religiøse/åndelige ledere og ledere fra livssynssamfunnene.
I offentlige høringer og faste møter med Kulturdepartementet representerer Samarbeidsrådet bredden av sine medlemmer.
Samarbeidsrådet oppnevner ett styremedlem med vara til Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter.
Abildsø gård
Abildsø gård er en gård i Oslo. Gården ligger på vestsiden av Østensjøvannet. Navnet Abildsø er avledet fra det gammelnorske ordet Apaldasin som betyr eng hvor det gror ville epler. Navnet ble endret i dansketiden.
Gårdens opprinnelse går trolig helt tilbake til jernalderen, men kan også være eldre.
I 1396 tilhører gården Oslo Domkapitel ifølge Biskop Eysteins jordebok. Reformasjonen resulterte i at Kronen tok over Abildsø som mange andre kirkegods i Aker.
På slutten av 1800-tallet drev Mina Wetlesen Europas første husmorskole på Abildsø gård.
Hagemarken rundt tunet er vurdert som «svært viktig» og foreslått vernet som landskapsvernområde.
Mungo Park (teater)
Mungo Park er et teaterhus som ligger i Lillerød i Danmark. Det er oppkalt etter den skotske legen og oppdagelsesreisende Mungo Park (1771–1806).
Det ble grunnlagt av Lars Kaalund i 1992, da Dr. Dante flyttet fra Lillerød til Aveny Teatret, seinere Aveny-T. Lars Kaalund var leder inntil 1998, hvor han ble direktør for Østre Gasværk Teater. I 1998 ble skuespiller og instruktør Peter Reichhardt leder.
Nåværende teaterdirektør er instruktøren Martin Lyngbo. Med hans ansettelse 1. august 2005 blir teatret et repertoarteater med fast tilknyttet ensemble.
Mungo Park har mottatt en rekke priser, blant annet en Reumert for forestillingen Guitaristerne i 2005, og for forestillingen Forstad i 2006.
Judasevangeliet
Judasevangeliet er tittelen på et koptisk papyrusmanuskript fra 200-tallet eller 300-tallet som ble funnet i 1978 i en hule ved Nilen, i nærheten av Minya i Egypt. Manuskriptet setter Judas Iskariot i et annet lys enn de synoptiske evangelier ved å hevde at Judas var den eneste som forstod Jesus, og derfor hjalp Jesus til å frelse menneskeheten ved å forråde ham til myndighetene.
Funn og restaurering
Etter å ha blitt funnet, ble manuskriptet solgt til en kjøpmann på svartebørsen. Deretter ble det angivelig stjålet og fraktet til Europa. Eieren skal likevel ha fått det tilbake og solgt det i Sveits i 1983. Derfra ble det fraktet til USA og lagt i en bankboks. Først i 2001 ble restaureringen påbegynt, igjen i Sveits. Det hevdes at manuskriptet var blitt mer ødelagt av årene i bankboksen enn av de 1.700 årene det lå gjemt i den egyptiske ørkenen. I 2001 var interessentene forferdet over å oppdage hvor ødelagt det var blitt siden 1983 – pagineringen manglet og var kanskje fjernet for å ordne sidene på en annen måte, og skape inntrykk av at manuskriptet var mer innholdsrikt. I 2001 utgjorde Judasevangeliet 26 sider og omkring tusen fragmenter. Bortimot 90% kunne restaureres og oversettes. Det ble ikke offentliggjort i 1983, da det ble lagt ut for salg første gangen, men selgeren forlangte en enorm sum, og lot ikke interesserte få studere manuskriptet nærmere. Judasevangeliet var det tredje av fire tekster til salgs, og alle vestlige museer er tilbakeholdne med å kjøpe oldfunn av ukjent opprinnelse. Offentliggjøringen kunne blitt forsinket ytterligere om man ikke, som med Jung-kodeksen, besluttet å skjelne mellom rett til offentliggjøring og det fysiske dokumentet. Teksten er lagt ut på Internet, og får ikke gjengis derfra uten tillatelse. Salget av rettighetene dekket kjøpernes kostnader, og den egyptiske staten ble garantert å få dokumentet tilbake i utbedret tilstand.
Kodeksen med Judasevangeliet ligner både av innhold og utseende mye på skriftene fra Nag Hammadi som trolig ble skjult i ørkenen for å unngå ødeleggelse. Kodeksen består av i alt fire tekster, hvorav tre er nokså komplette, mens én bare er et fragment. Språket er koptisk, som ble avledet av gammelegyptisk, men skrevet med det greske alfabetet. Den foreliggende, koptiske kopien av Judasevangeliet kan med karbondatering tidfestes til mellom 220 og 340. Noen formuleringer tolkes dithen at manuskriptet er en koptisk oversettelse av en gresk original. Biskop Ireneus av Lyon kunne gresk, som vant utbredelse som følge av Aleksander den stores erobringer, og på Ireneus’ tid var kirkespråk. (Latin begynte først å bli kirkespråk i løpet av 200-tallet.) Men av den greske originalen er det aldri blitt funnet så mye som et fragment. Også Thomasevangeliet foreligger kun i koptisk oversettelse, men der finnes det lengre fragmenter av den greske originalen. Av Judasevangeliet finnes det ikke en gang senere fragmenter på koptisk. Dette er helt uvanlig, men kan forklares med at kirken har gjort seg særlig umak med å finne og ødelegge alle eksemplarer av teksten.
Geistlige og kirkeledere har ment at Judasevangeliet ikke er troverdig, men forskere har akseptert at det er ekte. Tester utført på fem separate prøver av papyrusen og lær-innbindingen ved universitetet i Arizona, tidfester teksten til mellom 220 og 340. Blekket virker som en gammel oppskrift. Koptiske lærde hevder at avslørende vendinger i språket tyder på at det er oversatt fra gresk, språket som de fleste av de eldste kristne tekstene opprinnelig ble skrevet på.
Save Your Kisses for Me
«Save Your Kisses for Me» (norsk oversettelse: spar kyssene dine til meg) er en britisk popsang som vant Eurovision Song Contest 1976 for Storbritannia. Sangen ble fremført av gruppen Brotherhood of Man og var skrevet av Tony Hiller, Lee Sheriden og Martin Lee. De to sistnevnte var også medlemmer av gruppen. Sangen ble en enorm salgssuksess verden over og toppet hitlistene i en rekke land, inkludert Norge. I Storbritannia ble den også årets mest solgte singel og er fremdeles et av de mestselgende Eurovision-bidragene gjennom historien.
Judasevangeliet
Fordømt av kirkefedrene
Allerede omkring år 180 ble Judasevangeliet fordømt av Ireneus (ca 140-200). Han skrev om en gruppe kalt kainitter som han utpekte som kjettere: «''Og de hevder at forræderen Judas visste noe, at bare han og ikke de andre kjente sannheten, og at han derfor tok på seg forræderiets hemmelighet. De sier at alle ting i himmelen og på jorden dermed ble oppløst. Som belegg for denne teorien anfører de en beretning som de kaller Judasevangeliet.''»
Save Your Kisses for Me
Sangens opprinnelse
«Save Your Kisses for Me» ble opprinnelig skrevet av medlemmet Lee Sheriden i august 1974. Da han presenterte sangen for resten av gruppen, synes de tittelen var klossete og skrev den om til «Oceans of Love». Sheriden likte ikke endringene, og han la derfor sangen bort.
Året etter manglet gruppen en sang til sitt neste album, og da tok Sheriden frem igjen «Save Your Kisses for Me». Denne gangen falt sangen i smak hos resten av gruppen. Under et intervju over 30 år senere, fortalte Sheriden mer om innspillingen:
Judasevangeliet
Fordømt av kirkefedrene
Epifanios (ca 315-403) skrev om kainittene: «''De bekrefter at Judas altså visste alt om disse ting. De anfører også at han var i slekt med ham’’ [Jesus]. (..) ‘’De går så langt at de i hans navn har utgitt et makkverk med navnet Judasevangeliet.''» Ireneus og Epifanios var altså enige om at det fantes et Judasevangelium, og at Jesus i dette evangeliet hadde spesiell tillit til Judas. Epifanios mente også at Jesus og Judas var slektninger.
Save Your Kisses for Me
Sangens opprinnelse
"«Jeg visste nøyaktig hva jeg ville gjøre med arrangementet: Klokkespillet i begynnelsen og den store tolvstrengers akustiske gitaren og strykerne. Så kom dagen da vi skulle spille inn sangen. Det var rundt midnatt, og jeg sang den, og det gikk bra. Jeg kunne se at alle bak glasspanelet ble oppildnet, og jeg tenkte «Flott. De liker virkelig sangen». Idet jeg var ferdig, ventet jeg bare på at de skulle si: «Fantastisk, vi har en hit» eller noe. Men personen som trykket ned høyttalerknappen, sa: «Lee, vi synes Martin skulle synge den sangen». Men jeg brydde meg ikke om det, for Martin kom inn og perfeksjonerte den.»" Manager Tony Hiller ivret for at gruppen skulle prøve seg i Eurovision Song Contest med sangen, noe de også gjorde. Sangen ble plukket ut til å delta i den britiske finalen, A Song for Europe, 25. februar 1976. Der vant «Save Your Kisses for Me» en knapp seier og ble Storbritannias bidrag til Eurovision Song Contest 1976 i Haag.
«Save Your Kisses for Me» ble utgitt på singelen Pye 7N 45569 5. mars 1976, og den gikk til topps på den britiske singellisten to uker før finalen i Eurovision Song Contest. Produsent var Tony Hiller.
Seier i Eurovision Song Contest
I Eurovision Song Contest lørdag 3. april 1976, var «Save Your Kisses for Me» det første bidraget ut på scenen av 18 deltakere. Kvartetten fremførte sangen med en legendarisk bein- og håndkoreografi og var iført hvite og sorte dresser med sleng, mens kvinnene hadde hvit og rød overall med sleng med matchende baskerluer.
Judasevangeliet
Fordømt av kirkefedrene
Judasevangeliet er også omtalt av Theodoret av Kyros, men han skriver: «''De fremlegger også et evangelium de selv har satt sammen. De sier han fikk et rep i belønning.''» Av dette fremgår det at Theodoret ikke kan ha lest Judasevangeliet. Det er Matteusevangeliet som hevder at Judas hengte seg, mens Judasevangeliet slutter der Judas tar imot betaling for sviket sitt. Trolig skyldes Theodorets uvitenhet at Judasevangeliet ikke lenger var i omløp.
Save Your Kisses for Me
Seier i Eurovision Song Contest
Under avstemningen tok Storbritannia raskt ledelsen og endte til slutt opp med 164 poeng – som relativt sett fremdeles er den høyeste poengsummen i konkurransen. I snitt fikk sangen 9,65 poeng fra hvert land, inkludert syv 12-poengere, blant annet fra den norske juryen. Etter å ha vunnet Eurovision Song Contest oppnådde sangen raskt en enorm popularitet og toppet singlelistene i mange land i Europa. Totalt solgte singelen nærmere seks millioner eksemplarer, et av de høyeste salgstallene for en singel noensinne. I Storbritannia ble den sertifisert til platina av British Phonographic Industries.
Judasevangeliet
Innhold
Teksten har sitt opphav i en gnostisk sekt i Egypt, men allerede den tidlige kristne kirke anså gnostiske strømninger som heretiske (kjetterske). Teksten dekker 13 papyrusark, som sannsynligvis er en oversettelse av en eldre tekst. Ifølge magasinet National Geographic i Washington, som publiserte en komplett oversettelse til engelsk, samt bilder av de falmede arkene 6. april 2006, gjengir teksten samtaler mellom Judas Iskariot og Jesus, og redegjør for Jesu siste dager. I stedet for den bibelske versjonen der Judas tar sitt liv, beskriver Judasevangeliet hvordan Judas forsvinner i en skinnende sky. Folk på bakken hører en stemme fra skyen, men hva den sier, blir kanskje aldri kjent, på grunn av en sprekk i papyrusen her. I Judasevangeliets åpningsscene ler Jesus av disiplene fordi de ber til «guden deres», det vil si den katastrofale guden som skapte verden. Jesus sammenligner disiplene med en prest i tempelet, som planter «trær uten frukt, i mitt navn, på en skammelig måte». Han utfordrer disiplene til å se på ham og forstå hva han virkelig er, men de snur seg vekk. I nøkkelscenen sier han til Judas: «Du skal ofre den mannen som innhyller meg.» Han ber videre Judas om å se skyen, lyset inni den og stjernene rundt: «Den stjernen som viser vei, det er din stjerne.»
Save Your Kisses for Me
Eurovision Song Contest 50 år
I 2005 ble «Save Your Kisses for Me» plukket ut til å delta i Eurovision Song Contests jubileumsshow i København i oktober 2005. Sangen var en av 14 tidligere Eurovision-sanger som deltok i feiringen av konkurransens 50 år. Under sendingen var Brotherhood of Man på plass i København og sang sangen.
Judasevangeliet
Innhold
Noen forskere anser at dette dokumentet i likhet med mange andre gnostiske evangelier er skrevet på 100-tallet e.Kr. Rodolphe Kasser og andre har datert Judasevangeliet til å være fra mellom år 90-100 (da Apostlenes gjerninger også ble skrevet) og år 180, da biskop Ireneus stemplet den som kjettersk. Den eldste grensen er satt ut fra en antakelse om at en opplysning er hentet fra Apostlenes gjerninger. Har opplysningen en eldre felles kilde, kan Judasevangeliet vise seg å være eldre enn først antatt.
Save Your Kisses for Me
Eurovision Song Contest 50 år
I avstemningen kom «Save Your Kisses for Me» på en femteplass og ble dermed den femte mest populære Eurovision-låten fra konkurransens 50 første år. Resultatet ble avgjort av 2,5 millioner telefonstemmer som ble ringt inn fra seere over hele Europa.
Teksten
På slutten av teksten kommer overraskelsen: Hans elskede er hans tre år gamle barn. Derav sluttstrofen: «Won't you save them for me, even though you're only three?».
Norsk versjon
Philip A. Kruse har skrevet en norsk tekst med tittelen «Du får det beste».
Listeplasseringer
«Save Your Kisses for Me» med Brotherhood of Man:
Valle (Bergen)
Valle er et boligområde og en grunnkrets i Fana bydel i Bergen, som ligger ved Osveien mellom Kirkebirkeland i nord og Kalandsvatnet i sør. Grunnkretsen hadde 1 389 innbyggere 1. januar 2010, og et areal på 1,39 km². Tettbebyggelsen på Valle omfatter i tillegg mindre deler av grunnkretsen Sandven i sør. På Hatlestad Terrasse i området gikk det natten til 14. september i 2005 et skred kjent som Hatlestad-raset, hvor fem rekkehus ble rasert og flere mennesker omkom.
Negerhollandsk
Negerhollandsk er et gammelt kreolspråk som ble brukt på De amerikanske Jomfruøyer, tidligere dansk Vestindia, fra rundt år 1700. På øyene Saint Thomas og Saint John var språket i bruk blant plantasjeslavenes etterkommere frem til slutten av 1800-tallet, men da måtte det etterhvert vike plassen for engelsk. Etter sigende var språket utdødd så tidlig som i begynnelsen av 1900-tallet. Dette er ikke helt korrekt, da den siste som hadde dette som morsmål, Alice Stevens, døde i 1987.
Den nederlandske dialekten zeeuws lå til grunn for negerhollandsk, med innflytelse fra dansk, engelsk, fransk, spansk og forskjellige afrikanske språk.
Historikk
Språket fikk sitt navn av L.Ph.C. van den Bergh i artikkelen «Iets over het Neger-Hollandsch» som ble publisert i Taalkundig Magazijn of gemengde bijdragen tot de kennis der Nederduitsche taal [bijeenverzameld door A. de Jager]. Av andre hadde det blitt kalt creole, cariolisch, criolisch og creolisch. Herrnhutiske og danske misjonærer introduserte en akrolektisk versjon av språket som de kalte høykreolsk. I 1770 utga de en lesebok og en liten luthersk katekisme, og i 1781 kom en oversettelse av Det nye testamentet til høykreolsk.
Tidlig i det 19. århundre begynte engelsk å overta den posisjonen negerhollandsk hadde hatt. Frem til 1830 ble gudstjenestene i øyenes lutherske kirker holdt på høykreolsk, etterhvert ble dette også det eneste stedet som språket ble brukt. Langsomt ble språket forlatt.
Da antropologen J.P.B. de Josselin de Jong undersøkte språket i 1926, og Nelson ti år senere, viste det seg at det fremdeles fantes noen titalls mennesker som brukte negerhollandsk. Disse bodde hovedsakelig på St. John, men brukte språket lite av frykt for å bli ansett som raringer.
Etter at jernteppet falt i 1989 ble det enklere for forskere fra vestlige land å undersøke den evangeliske brødremenighetens arkiver i Herrnhut. I arkivene fant man et stort antall manuskripter skrevet på negerhollandsk. Blant disse var ikke bare bibeltekster, men også for eksempel rundt 150 brev skrevet av slaver i det 18. århundre.
Andre kreolspråk i Karibia som er basert på nederlandsk språk eller en dialekt av dette er skepi og berbice-nederlandsk.
Litteratur og forskning
Generelt sett kan forskning på negerhollandsk deles i to områder:
Det muntlige språket undersøkes blant annet av Robin Sabino (Auburn University) og Gilbert Sprauve (University of the US Virgin Islands), mens det skriftlige språket undersøkes av blant annet Hans den Besten (Universiteit van Amsterdam), Peter Stein (Universität Regensburg), Thomas Stolz (Duitsland) og Cefas van Rossem, Hein van der Voort (Radboud Universiteit Nijmegen).
Litteratur
Viktige publikasjoner på dette området er blant annet:
Charles Wright
Charles Seymour Wright, også kalt «Silas» Wright etter forfatteren Silas Hocking, (født 7. april 1887 i Toronto, død 1. november 1957) var en kanadisk fysiker og medlem av Robert Falcon Scotts Terra Nova-ekspedisjon mot Sydpolen i 1910–1913.
Under ekspedisjonene utførte Wright en rekke eksperimenter på isformasjoner og grunnstrålinger. Fra januar til midten av mars 1911 var han en av fire ekspedisjonsmedlemmer (med Thomas Griffith Taylor, Frank Debenham (geolog) og Edgar Evans) som utforsket og kartla de vestlige fjellene i Victoria Land og utførte vitenskapelige studier og geologiske observasjoner. 1. november 1911 var Wright en del av gruppen som gikk sørover fra basen på Cape Evans med den intensjon å nå Sydpolen. Han håpte å bli en del av gruppen, utvalgt av Scott, som skulle gjøre det siste fremstøtet mot Sypolen; han ble imidlertid sendt hjem den 22. desember da de befant seg på 85°15’S.
Wright har blitt tildelt Order of the Bath, Order of the British Empire og Military Cross.
Lugdunum
Colonia Copia Claudia Augusta Lugdunum (dagens Lyon i Frankrike) var en viktig romersk by i Gallia. Byen ble grunnlagt i år 43 f.Kr. av Lucius Munatius Plancus, og fungerte som hovedstad i den romerske provinsen Gallia Lugdunensis. Den opprinnelige romerske byen var plassert vest for stedet hvor elvene Rhône og Saône møtes, på Fourvièrehøyden.
István Csurka
István Csurka (født 27. mars 1934 i Budapest, død 4. februar 2012 ) var en ungarsk forfatter og politiker, partileder for det nasjonalistiske partiet MIÉP.
Lugdunum
300 år etter sin grunnleggelse var byen en fortsatt en av de viktigste i den vestlige delen av Romerriket. To romerske keisere, Claudius og Caracalla, ble født her. I perioden 69-192 e.Kr. hadde byen en befolkning som kunne være så stort som mellom 50 000 og 100 000. Selv tall så høyt som 200 000 har blitt antydet av den franske historikeren Albert Grenier.
István Csurka
Fra 1952 til 1957 studerte Csurka på teater- og filmhøyskolen med sikte på å bli dramaturg. I 1956 ble han leder av teaterhøyskolens nasjonalgarde. På grunn av dette ble han internert et halvt år. Hans første artikkel kom ut i 1954 og hans første bok i 1956. Fra 1973 til 1986 arbeidet han i avisen Magyar Nemzet (Den ungarske nasjonen). Siden 1988 har han arbeidet i redaksjonen i avisen Hitels.
Lugdunum
Navn
Den romerske byen ble opprinnelig grunnlagt som Colonia Copia Felix Munatia, et navn som påkaller fruktbarheten og velsignelsen fra gudene. Byen ble i økende grad omtalt som Lugdunum (og tidvis som Lugudunum) ved slutten av 100-tallet e.Kr. I løpet av middelalderen ble Lugdunum endret til Lyon ved naturlig lydendring.
Lugdunum er en latinisering av galliske *Lugudunon i betydningen «Festningen (eller bygdeborgen) til (guden) Lugus» eller alternativt «Festningen til forkjemperen» (om *lugus er et felles substantiv beslektet med gammelirske lug, «kriger, helt, forkjemper»). Den galliske/keltiske guden Lugus var åpenbart populær i Irland og Britannia da han er funnet i middelalderens irske litteratur som Lug(h) i middelalderens walisiske litteratur som Lleu (også stavet Llew).
Førromersk bosetning
Det er påvist gallisk bosetning i området før den romerske byen, og av før-gallisk bosetning så langt tilbake som til neolittisk tid (bondesteinalderen). Arkeologisk bevis antyder handel med Campania i sørlige Italia for keramikk og vin, og det er avdekket en del innbo i italisk stil før den romerske erobringen. Gallia ble erobret for romerne ved Julius Cæsar mellom 58 og 53 f.Kr. I hans beskrivelse, Commentarii de Bello Gallico, den fremste skriftlige kilden for førromerske Gallia, er det ingen særskilt omtale av dette området.
Doris de Agostini
Doris de Agostini-Rossetti (født 28. april 1958 i Airolo, død 22. november 2020) var en sveitsisk alpinist.
Utforspesialisten de Agostini vant sin første seier i verdenscupen i 1976 i Bad Gastein. Det skulle imidlertid ta fem år før hun kunne gjenta bedriften, denne gangen i Schruns.
I sesongene 1980/81 og 1981/82 kom hun på andreplass i sammendraget i utforcupen, etter henholdsvis Marie-Therese Nadig og Marie-Cécile Gros-Gaudenier). Sesongen 1982/83 vant hun utforcupen sammenlagt. Totalt vant hun åtte enkeltrenn i verdenscupen.
Under VM 1978 i Garmisch-Partenkirchen tok hun bronse i utfor, etter Annemarie Moser-Pröll og Irene Epple. Hun la opp etter sesongen 1982/83.
Antoine François Prévost
Antoine François Prévost d'Exiles (1. april 1697 – 25. november 1763), vanligvis kjent under sin geistlige tiltale Abbé Prévost, var en fransk forfatter og historiker. Han er mest kjent for romanserien Mémoires et aventures d’un homme de qualité, hvorav romanen Histoire du chevalier des Grieux et de Manon Lescaut fortsatt leses.
Liv og virke
Prévost ble født i Hesdin i Artois som sønn av en kongelig tjenestemann. Han kom i skole hos jesuittene i Rouen, og lot seg deretter innrullere i hæren. I ungdomsåra skiftet han mellom tjeneste i hæren og opphold i ulike klostre og religiøse institusjoner, der han samtidig tok til å skrive skjønnlitteratur.
Etter at han fikk utgitt to bind av romankretsen Mémoires et aventures d’un homme de qualité qui s’est retiré du monde (Memoarer og opplevelser av en hedersmann som har trukket seg tilbake fra verden) i 1728, ble det utstedt kongelig arrestordre på han, og han måtte flykte til London. Under sine år i eksil tok han navnet Prévost d'Exiles. Han utga tre nye bind av romanserien Mémoires et aventures d’un homme de qualité; det siste av disse var Histoire du chevalier des Grieux et de Manon Lescaut (1731), som han i dag er mest kjent for. Historia om ridder des Grieux' kjærlighet til en fallen kvinne vakte anstøt hos myndighetene i hjemlandet, og boka ble vedtatt offentlig brent i Paris.
I London begynte han i 1733 å gi ut tidsskriftet Le Pour et contre, som hovedsakelig dreide seg om engelsk litteratur og kultur, etter modell av Joseph Addisons og Richard Steeles The Spectator. Le Pour et contre fortsatte å komme ut regelmessig til 1740. I 1734 kom det til forlik med geistligheten i hjemlandet, slik at han kunne vende tilbake, protesjert av prinsen av Conti.
Ungdomens Nykterhetsförbund
Ungdomens Nykterhetsförbund (UNF) er en svensk avholdsorganisasjon for ungdom, tilsluttet den svenske IOGT-NTO. UNFs visjon er «en demokratisk og solidarisk verden fri for rusmidler.»
UNF utgir tidsskriftet Motdrag.
Virksomhet
UNF arbeider både politisk og på andre måter i sitt arbeid mot visjonen sin: en demokratisk og solidarisk verden fri for rusmidler. Alle medlemmer i organisasjonen har valgt å være avholds. Det jobbes både ut mot allmennheten, politikere med flere, i tillegg til at det drives foreninger. I foreningene er det viktig å skape alkoholfrie møteplasser, og det satses derfor på festivaler, fritidsgårder, fester med mer. På solidaritetsfeltet jobber UNF spesielt med å skolere medlemmene i kameratstöd, som handler om å diskutere hvordan det er å vokse opp med rusmisbrukende foreldre og å gjøre livet enklere for disse barna, både de innenfor og utenfor organisasjonen. De driver også solidarisk arbeid gjennom IOGT-NTO-bevegelsens internasjonale institutt, som tilsvarer norske FORUT.
Noen av UNFs politiske standpunkter er:
Medlemskap
For å bli medlem i UNF må man stille seg bak medlemsløftet, som er slik:
Foreningene
Fra et organisasjonsperpektiv har de lokale foreningene alltid vært viktig for UNF. Brorparten av de aktiviteter som skjer i organisasjonen, skjer i regi av de lokale foreningene, som det finnes over 100 av i hele Sverige.
Internasjonal tilknytning
UNF er, i likhet med norske Juvente, tilknyttet ACTIVE. ACTIVE er en europeisk paraplyorganisasjon som samler avholdsorganisasjoner for ungdom. UNF er også tilknyttet NORDGU som samler avholdsorganisasjoner for ungdom fra hele Norden. Videre er UNF tilknyttet IOGT International, som er en verdensomspennende organisasjon som samler avholdsorganisasjoner over hele verden.
Historikk
UNF ble stiftet i 1970 gjennom en sammenslåing av Sveriges Godtemplares Ungdomsförbund (IOGTs ungdomsforbund) og Heimdal (NTOs ungdomsforbund). Samme år ble også IOGT i Sverige og NTO slått sammen til IOGT-NTO.
På kongressen i Göteborg i 2009 ble Vidar Aronsson valgt til forbundsleder i organisasjonen. Elin Lundgren har vært generalsekretær siden august 2009.
Hilde Hummelvoll
Hilde Hummelvoll (født 10. oktober 1960 i Sandefjord) er en norsk programleder som har jobbet i NRK siden midten av 1980-årene og som siden 1990 har ledet en rekke underholdningsprogrammer på kanalen.
Hun har vunnet Gullruten som beste kvinnelige programleder to ganger: i Gullruten 2002 for Forandring fryder og i Gullruten 2004 for Venneprøven. I 2012 sluttet hun i NRK, etter 25 år, og ble lærer på Åssiden videregående skole i Drammen.
Personlige forhold
Hummelvoll har vært gift tre ganger. Fra 2007 var hun samboer med NRK-kollega Petter Nome, og de giftet seg i 2009.
Hun er søster til journalist Helge Hummelvoll. Han ble drept i Sudan i 1992 i forbindelse med jobben, 29 år gammel.
Ski-VM 2015 – 10 kilometer fri teknikk kvinner
Ski-VM 2015 – 10 kilometer fri teknikk kvinner med intervallstart ble avholdt 24. februar 2015 i Falun. Et kvalifiseringsrenn hvor de ti beste ble kvalifisert til løpet ble avholdt 18. februar.
Resultat
Langrennet startet kl. 13:30.
Litteraturåret 1871
Litteraturåret 1871 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1871.
Petsjorahavet
Geografi
Havet avgrenses i vest av Kolgujevøya, i øst av kysten av Vajgatsjøya og Jugorskijhalvøya, og i nord av sørkysten på Novaja Semlja. Petsjorahavets utstrekning er rundt 400 km øst-vest og 180 km nord-sør, og det dekker et areal på rundt 80 000 km².
Petsjorahavet er relativt grunt, med en gjennomsnittlig dybde på bare 6 m. Den største dybden er 210 m. I den sørlige delen av havet går Kolgujevstrømmen mot øst. Det finnes noen få øyer nær kysten, hvorav den største er Dolgijøya.
Historie
Historisk sett var Petsjorahavets navn etablert lenge før Barentshavet fikk sitt nåværende navn. Resten av dagens Barentshav ble da kalt «Murmanskhavet» (Murmanskoje More).
Petsjorahavet ble brukt som utgangspunkt for utforskningen av de til da ukjente ishavsområdene lenger øst. Den første nedskrevne beretning om en reise over Petsjorahavet og gjennom Jugorskijstredet var om den tidlige russiske utforskeren Uleb fra Nizjnij Novgorod. Ulebs reise inn i Karahavet ble skrevet ned i 1032.
Russiske «Pomorer», kystbeboerne ved Kvitsjøen, utforsket Petsjorahavet og kysten av Novaja Semlja fra 1000-tallet av. Den første arktiske skipsruta, kalt «Den store Mangazearuta», fra Kvitsjøen til elva Ob og Jenisejbukta, kom i drift på siste del av 1500-tallet. Denne ruta åpnet veien til rikdommene i Sibir og var i drift til 1619, da den ble nedlagt av militære og politiske årsaker, i frykt for at europeerne skulle kunne trenge inn i Sibir.
Økologi
Fiskeriene i Barentshavet, spesielt torskefisket, er av stor viktighet for både Norge og Russland. Det finnes en stor artsrikdom av bentisk fauna på bunnen av Petsjorahavet. Det finnes også en genetisk distinkt bestand av isbjørn med tilknytning til Barentshavet.
Det foregår for tiden boring etter olje i Petsjorahavet ved oljefeltene Dolginskoje og Prirazlomnoje. Den negative økologiske virkningen av denne virksomheten ved kysten av Petsjorahavet er betydelig.
Fotball under Sommer-OL 1924
Fotballturneringen under Sommer-OL 1924 ble spilt i Paris og 22 lag deltok og for første gang ikke bare lag fra Europa.
Resultat
! Dato ! Kamp ! Res. ! Stadion ! Tilskuere
Lan-nang
Lan-nang, eller egentlig Lán-nâng-ōe (咱人話, også 咱儂話, også kalt Philippine Hokkien), er en filippinsk variant av den kinesiske språket hokkien. Navnet Lán-nâng-ōe betyr 'vårt (lán) folks (lâng) språk (ōe)'. Bakgrunnen er amoydialekten med sin hjemstavn i og rundt havnebyen Xiamen i Kina, og det er mye av ordforrådet som er nokså typisk nettopp for det gamle Xiamen og Choan-chiu. Lan-nang er svært dominerende i den kinesiskættede befolkning på Filippinene. Dialekten er karakterisert av innlån fra tagalog (eller cebuano, blant kinesere i Visayas) spansk og kantonesisk. Godt over 90 prosent av alle kinesisktalende filippinskkinesere taler denne dialekten.
Historie og utvikling
Philippine Hokkien har utviklet seg siden århundreskriftet til 1800-tallet blant filippinske migranter saom ble bofaste på Filippinene.
Fra tidlig på 1800-tallet ble den kinesiske immigrasjon fra det sørlige Fujian langt mer fremtredende og dominerende enn den fra naboprovinsen Guangdong. Det gjaldt særlig folk fra havnebyen Quanzhou og dens omland.
Hoveddelen av den kinesiske innvandringen til Filippinene og mange av kineserne i andre sørasiatiske land, som Thailand, Vietnam og Singapore, kom fra Quanzhou og byens omliggende fylker. Dette skyldtes i utgangspunktet at handelsfolk derfra etablerte handelshus i de land og havner man handlet med, og utfoldet en stor økonomisk aktivitet der.
Endringene i skipsfarten utløste økonomisk tilbakegang og nød i Quanzhou-området. Men ettersom mange familier allerede var vel etablert utenlands og i trygge sosiale og økonomiske kår, var det relativt lett for dem å emigrere til de samme land.
Den dominerende stilling kinesere fra Quanzhou-området raskt fikk blant kineserne på Filippinene gjorde at hokkien ble det dominerende språket blant dem. De drev handel med etniske filippinere, alt etter landsdel men kontakten med tagalogtalende var den viktigste. De fikk også språkkontakt med spansk og engelsk. Deres kinesisk tok opp i seg som innlån ord for ting og forhold som de ikke hadde rede språk for i hokkien. Og ettersom de fleste kinesiske migranter fra Fujian var forretningsfolk og handelsmenn, hadde eller utviklet de også en egen ervervsmessig slang som fungerte godt uten å alltid innpasses i korrekt grammatikk. Disse faktorer har gitt Philippine Hokkien et meget sterkt innslag av slang fra engelsk, tagalog (og tildels andre filippinske språk) og fra deres kinesiske hjemstavner.
Anne Hébert
Anne Hébert (født 1. august 1916 i Sainte-Catherine-de-Fossambault som i dag heter Sainte-Catherine-de-la-Jacques-Cartier i Quebec i Canada, død 22. januar 2000 i Montréal) var en franskspråklig kanadisk forfatter og poet. Hun skrev for det meste lyrikk og drama, men det er likevel romanene hennes som hun er mest kjent for.
Bakgrunn
Anne Héberts far, Maurice Hébert, var en poet og en litteraturkritiker. Anne Hébert er en etterkommer av den kjente fransk-kanadiske historikeren Francois-Xavier Garneau, «og har båret videre familiens litterære tradisjon på praktfull måte.»
Hun var kusine og barndomsvenn av den modernistiske poeten Hector de Saint-Denys Garneau.
Forfatterinne
Hun begynte å skrive poesi og fortellinger i ung alder, og hun fikk sitt arbeid utgitt i en rekke tidsskrifter mens hun fortsatt var tidlig i tjueårene." Les Songes en Équilibre (1942) var hennes først diktsamling som ble utgitt. Den fikk gode omtaler og hun vant prisen Prix David for den.
I 1943 døde hennes fetter Hector de Saint-Denys Garneau av hjerteanfall kun 31 år gammel. I 1952 døde hennes eneste søster Marie brått av sykdom. Disse to hendelsene kom til å forme hennes videre poetiske visjon, preget av bilder av død og drukning.
Ingen utgiver i Quebec ville i 1945 utgi hennes samling av fortellinger, Le Torrent. Den ble til sist utgitt i 1950 på bekostning av Roger Lemelin. Hébert var tilknyttet Canadas første filmbyrå. Hun arbeidet for Radio Canada, Film Board of Canada og National Film Board of Canada i løpet av 1950-tallet.
Hennes fortellinger skildret ofte en sterk lidenskap. Hennes mest kjente bøker er Kamouraska som kom ut i 1970, Les enfantes du Sabbat som kom ut i 1975, og Les fous de Bassas som kom ut i 1982.