cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trichogrammatidae
Utseende
Larvene svært små og uformelige, uten bein.
Levevis
Trichogrammatidae er parasitter i larvestadiene i insektegg, og finnes derfor på en rekke steder, kanskje særlig blant urter, busker og trær, som er steder med mye insektegg.
Flygetiden er hele sommeren. De er ikke gode til å fly, og blir ofte ført med vinden.
Hunnen legger ett eller flere egg i egg fra andre insekter. Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. De lever som parasitter i egg av andre insekter. Utviklingen er hurtig, enkelte arter bruker bare tre dager på utviklingen som larve til puppe.
Enkelte hanner mangler vinger. De forlater ikke egget og dør like etter at de har paret seg med sine søstre, før de forlater egget.
Trichogrammatidae tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) vepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden finner sted i verten og varierer etter temperaturen.
Nyttige vepser
Siden Trichogrammatidae legger er parasitter på andre insekter, er flere av artene nyttige i kampen mot skadedyr. De brukes som biologisk kontroll i veksthus. Særlig brukes de for å bekjempe angrep fra sommerfugler.
Utbredelse
Trichogrammatidae finnes i hele verden. I Europa finnes 147 arter, men bare to er funnet i Norge. Men Trichogrammatidae er litt dårlig undersøkt i Norge og det er antatt at det kan være fem arter totalt.
Systematisk inndeling
De 833 artene i verden fordeler seg i 83 slekter. Familien er ikke inndelt i større delgrupper som underfamilier.
Meksikansk peso
Meksikansk peso (ISO 4217 MXN og symbolet $) er den offisielle myntenheten i Mexico.
Historie
Siden 11. mai 1535 har myntene i Mexico blitt utstedt av Casa de Moneda de México, Det meksikanske myntverket, og fra 15. mars 1861 har pengene blitt oppdelt i desimalsystemet. Fra 1969 av blir pengesedlene blitt utgitt av La Fábrica de Billetes del Banco de México, landets sentralbank.
1. januar 1993 ble el nuevo peso, den nye pesoen, innført. Her ble tre nuller strøket, slik at 1000 gamle pesos ble til én ny. Formålet var å forenkle betalingstransaksjoner i Mexico og gjør elektronisk databehandling av store summer enklere.
De første tre årene skilte man mellom peso nuevo og peso, men fra 1996 av har myntenheten blitt kalt bare peso.
Sedler av typen A
Sedler utstedt av Banco de México i valørene 2000, 5000, 10000, 20000, 50000 og 100000 pesos (MXP). Alle disse sedlene ble ugyldig som betalingsmiddel den 1. januar 1996.
Sedler av typen B
De første sedlene av den nye pengeenheten i valørene 10, 20, 50 y 100 nuevos pesos (MXN) (ny pesos). Disse sedlene var lik i verdi som sedlene følgende sedler av type A (10000, 20000, 50000 og 100000 MXP).
Sedler av typen C
Disse sedlene ble utstedt i valørene 10, 20, 50, 100, 200 og 500 nuevos pesos (MXN). Sedlene fikk samme design og kom ut i 2 forskjellige størrelser. 10, 20 og 50 nuevo peso sedlene hadde størrelsen 129 x 66 mm, mens 100, 200 og 500 nuevo peso sedlene hadde størrelsen 155 x 66 mm.
Sedler av typen D
Disse sedlene var lik i både design, valør og størrelse som sedlene av typen C, men man kuttet ut nuevo i valøren og de var dermed kun påført pesos. Denne seddelrekken var den siste som hadde valøren 10 pesos (MXN).
Sedler av typen F
I 2006 ble sedlenes design endret. Endringen trådte først i kraft for 50$-seddelen, og deretter for 20$ seddelen (august 2007), 200$, 1,000$ (2008) og 500$ (2009)
For å kunne skille mellom sedlene, er de utgitt i forskjellige størrelser som varierer 7 mm mellom valørene. Sedlene med valørene $20 y $50 er av polymer, mens $100, $200, $500, og $1000 er av papir.
Historien til Mexicos mynter
Mynter som var i sirkulasjon: Ved de siste tidligere pesos-seriene frem til 1992 utga man lett gjenkjennelige mynter mellom en centavo og 5 tusen pesos. Ved ulike perioder ble både myntenes legering, størrelse og verdi endret. Spesielt ved inflasjonen på 70- og 80-tallet.
Mynter i sirkulasjon:
Finnmarksviddas grunnfjellsområde
Finnmarksviddas grunnfjellsområde består av tilsvarende bergarter som i Øst-Finnmarks grunnfjellsområde; f.eks. Jergulgneisen og Raisædnokomplekset.
Geachoaivigranitten sørøst for Polmak og Neidengranitten ble dannet for omtrent 2500 millioner år siden. Disse er lite deformerte og skjærer gjennom den eldre gneisen. I den sørlige del av Pasvikdalen ble det for 2500 millioner år siden avsatt vulkanske og sedimentære bergarter som utgjør Petsamo-supergruppen.
Karl Kobelt
Karl Kobelt (født 1. august 1891, død 6. januar 1968) var en sveitsisk politiker og medlem av det sveitsiske Forbundsrådet.
Kobelt ble valgt inn som medlem av Forbundsrådet den 10. desember 1940 og han forlot dette embetet den 31. desember 1954, etter fjorten sammenhengende år som medlem av Forbundsrådet. Kobelt var tilknyttet det sveitsiske Det frie demokratiske partiet. I Kobelts periode i Forbundsrådet hadde han ansvaret for den militære sveitsiske avdeling og han satt som president for den sveitsiske konføderasjonen i to omganger, henholdsvis i 1946 og igjen i 1952.
Heinrich Boller
Heinrich Boller (født 6. september 1921, død 30. juni 2007) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Boller vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og Tsjekkoslovakia.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte med 0-3 mot Canada og 1-7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.
Kunståret 1363
Dødsfall
...
1363 in art
Enrico Celio
Enrico Celio (født 19. juni 1889, død 23. februar 1980) var en sveitsisk politiker.
Celio ble valgt som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet den 22. februar 1940. Han satt som representant i ti år, til 15. oktober 1950. Celio var tilknyttet det sveitsiske kristne demokratiske folkepartiet. I hans periode som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet var Celio blant annet ansvarlig for departementet for post og jernbane, og han satt i tillegg som president for den sveitsiske konføderasjonen i to omganger, henholdsvis i 1943 og 1948.
Andrzej Kremer
Andrzej Stanisław Kremer (født 8. august 1961 i Kraków, død 10. april 2010 nær Smolensk) var viseutenriksminister i Polen.
Han omkom i den samme flystyrten nær Smolensk 10. april 2010 der Polens president Lech Kaczyński og andre personer fra den polske eliten døde.
John Maxfield Steineger
John Maxfield Steineger (født 13. mars 1960) er en norsk offiser. Han ble i 2009 utnevnt i statsråd som generalmajor i Luftforsvaret og beordret til tjeneste som sjef for Forsvarets sanitet (FSAN).
I 2013 frasa han seg stillingen og fikk innvilget permisjon uten lønn i to år fra primo september.
Steineger er cand.med. Han har tidligere vært sjef for Lovisenberg distriktspsykiatriske senter, sjef over Forsvarets stressmestringsteam for internasjonale operasjoner, sjef for Forsvarets Flymedisinske Institutt, og klinikksjef for Medisinsk klinikk, Oslo universitetssykehus, Aker. Steineger er spesialist i psykiatri, har utdannelse i flymedisin fra US Navy, og har spesialkompetanse innen menneskelige ytelser og begrensninger samt psykoterapi. Han har Forsvarets høgskole, hovedkurs, fra 2006.
Forsvarets forum
Magasinet produseres etter journalistiske prinsipper, og er underlagt Redaktørplakaten, Vær Varsom-plakaten og medieansvarsloven. Forsvarets forum er utgitt av Forsvarets fellestjenester på oppdrag fra forsvarssjefen.
Forsvarets forum gir også ut podkasten Krig & Sånn, som først ble lansert av journalist Silje Kampesæter sammen med produksjonsselskapet Både Og.
Opplag
Magasinet kommer ut fire ganger i året. På det meste kom det ut 22 ganger i året. I tillegg fikk magasinet nye nettsider i 2020, som en del av en større satsing på nettjournalistikk. Opplaget i 2022 var omkring 60.000 eksemplarer, men ifølge en undersøkelse Kantar foretok, leses bladet av om lag 126.000.
Mulig nedleggelse
I 2017 ble publikasjonen foreslått nedlagt. Forsvarsstaben hadde gjennomført en intern kostnadsutredning som førte til at den ønsket å legge ned bladet. Utvalget var satt sammen av ni medlemmer. Sju av disse arbeidet, eller hadde arbeidet, med Forsvarets kommunikasjonsapparat. Planene møtte imidlertid motstand. Samme år fremgikk det i et brev fra Forsvarsdepartementet til Forsvarsstaben at Forsvarets forum skulle bestå. Det var det eneste punktet på listen over anbefalinger, hvor departementet, med forsvarsminister Ine Marie Eriksen Søreide (H) i spissen, gikk imot stabens utvalg.
Redaksjon
Redaksjonen holdt tidligere til på Akershus festning i Oslo, men i 2023 flyttet den ut fra militært område og inn i sivile lokaler i Øvre Slottsgate 4.
Ansvarlig redaktør er Stian Eisenträger. Han tok over etter Tor Eigil Stordahl i august 2020. Andrea Rognstrand er nyhetsredaktør og Paal Ravnaas er redaksjonssjef. Magasinet har til sammen ti årsverk.
I 2023 ble Forsvarets forum tatt opp i Stortingets presselosje.
Utmerkelser
Fagpresseprisene 2011: Fagpressens forsidepris
Fagpresseprisene 2018: Fagpresseprisen; Fagpressens fotopris
Fagpresseprisene 2020: Fagpressens forsidepris
Medieprisene 2021: Årets nisjenettsted
Fagpresseprisene 2022: Fagpressens markedspris
Fagpresseprisene 2023: Årets fagpresseredaktør: Stian Eisenträger ; Årets utgiverpris: Arne Opperud, utgiver for Forsvarets forum
Medieprisene 2022: Årets magasin; Årets cover; Årets nisjenettsted
Menkeøyane
Menkeøyane er en mindre øygruppe beliggende ca 10 km sydøst av Negerpynten på Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. De er de nordøstligste av disse og består av åtte mindre øyer og flate holmer. Øyene utgjør totalt anslagsvis 2 km² landareal, hvorav den største er Havella på ca 1,2 km², mens største høyde er 20 moh. på samme øy.
Øyene er gitt navn etter Theodor Menke (1819-92), en tysk kartograf, uten at han har noen kjent forbindelse med dem.
Fra nordøst er Menkeøyane navngitt som følger:
Avstanden til Bölscheøya i nordvest er ca 20 km, til Brækmoholmane i sydvest ca 12 km.
Odense Bulldogs
Odense Bulldogs er en dansk ishockey klubben stiftet i 1978. Stammer fra tidligere Odense Skøjte og Ishockey Klub, da interessen ble for stor til å huset ishockey i en skøyteklubb.
Etter mange år i lavere divesjon, flyttet klubben første team (kalt Odense Bulldogs) i 1991 opp i øverste rad, Superisligaen nå kalt AL-Bank League. Klubben har ikke vunnet det danske mesterskapet, men har vunnet cupen Tuneringen 3 ganger, sist i 2008-2009 (4-1 over Herning Blue Fox) Klubben trenes av Pär Johansson. Odense Ishockey Klub A / S som selskapet opererer klubben ble stiftet den 26. Mai 2008 og ledes av president Jack Nielsen.
Patxi Vila
Francisco Javier "Patxi" Vila Errandonea (født 11. oktober 1975 i Hondarribia, Baskerland) er en profesjonell spansk landeveissyklist. Vilas eneste seier per dags dato, er den 3. etappen i Paris-Nice 2006. I mars 2008 testet han positivt på testosteron, og ble utestengt i to år
Kvinner på tvers
Kvinner på tvers er et samarbeid mellom kvinnedominerte fagforeninger, kvinneorganisasjoner og andre interesseorganisasjoner, på tvers av skillene mellom fagbevegelse og kvinnebevegelse, mellom ulike forbund og hovedsammenslutninger, mellom offentlig og privat sektor, mellom mannsdominerte og kvinnedominerte yrker, mellom norske kvinner og minoritetskvinner, mellom homofile og heterofile etc. Samarbeidet organiseres først og fremst rundt en årlig landsomfattende konferanse i september og har pågått i femten år. Temaene for konferansene varierer fra år til år; mye er konsentrert rundt spørsmål som angår kvinner i arbeidslivet, som lønn, arbeidstid og arbeidsforhold, men konferansen har også tatt opp en rekke andre spørsmål som ulike sider ved velferdsstaten, f.eks. pensjon og forholda for eneforsørgere, kvinners helse, situasjonen til kvinner med minoritetsbakgrunn, menns vold mot kvinner og internasjonal kvinnesolidaritet.
Ferdinand Cattini
Ferdinand Cattini (født 27. september 1916, død 17. august 1969) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Cattini vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1948 i St. Moritz. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i turneringen bak Canada og Tsjekkoslovakia.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte med 0-3 mot Canada og 1-7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.
Meinickeøyane
Meinickeøyane er en mindre øygruppe beliggende ca 20 km sydvest av Negerpynten på Edgeøya, Svalbard, og regnes til øygruppen Tusenøyane. De består av to øyer, Store og Lille Meinickeøya, som totalt utgjør anslagsvis 0,3 km² areal. De er begge lave og flate uten spesielle høydedrag.
Antiloper
Antiloper er en polyfyletisk gruppe drøvtyggere og er partåete klovdyr.
Meinickeøyane
Øyene er gitt navn etter professor Karl Eduard Meinicke, (1803-76) en tysk geograf, uten at han har noen kjent forbindelse med dem.
Avstanden til Bölscheøya i nord er 12 km, til Brækmoholmane i sydøst 10 km og Tiholmane i syd 12 km.
Antiloper
De forekommer i Afrika og Eurasia med flest arter på de afrikanske gresslettene. Den nordamerikanske gaffelbukken blir også av og til kalt antilope. Gruppen er ikke enhetlig, og mange arter er mer i slekt med sauer og geiter enn de er med hverandre.
Ofte lever antiloper som impalaer, grant og thomsen i flokker med en hann og flere hunner. Men blant arter som hos antilopinae forekommer det også flokker med kun hanner. Antilope flokkene på savannene lever også sammen med sebra og gnu. De danner da felles flokker og følger årstidene og regnet.
Det er vanligvis de antilopene som lever på åpne gressletter som har behov for å springe raskest, for å komme unna rovdyrene. De kan også hoppe høyt, raskt forandre retning og de har bedre utholdenhet enn rovdyrene. Thomsengasellen kan ha en fart på opptil 83 kilometer i timen (km/t) og kan hoppe 2 meter (m) høyt og 6 m langt. Springbukken sin fart er opptil 88 km/t og den kan stå stille og hoppe 3 m rett opp. Impalaen kan løpe opptil 90 km/t og den hopper 3 m høyt og 10 m langt.
De større antilopene som vannbukker og eland lever ikke i store flokker men mer spredt i skog eller i våtere savanneområder de beveger seg sjelden langt ut på gresslettene. Men selv om elandantilopen er stor og tung, veier opp mot 900 kg, kan de løpe i opptil 70 km/t og også hoppe 1,5 m høyt.
Det finnes også små antiloper som kongeantilope (25–30 cm høy) og dik-dik (40–45 cm) som lever i par skult av busker og annen vegetasjon.
Antiloper er planteetere som hovedsakelig spiser gress. De er drøvtyggere og har derfor velutviklede kinntenner. Det finnes mange forskjellige arter innenfor antilopegruppen og de skaffer seg mat på forskjellige måter. Noen (for eksempel gaseller) spiser tørt gress på savannen, mens andre spiser blader og planter i våtere områder. Noen antiloper (f.eks. gerenuk) kan også stå på bakbena for å nå blader på trær og busker.
Kunståret 1362
Kunståret 1362 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1362.
Dødsfall
1362 in art
Fionn mac Cumhaill
Fionn mac Cumhaill (i tidlig tekster Finn eller Find mac Cumail eller mac Umaill, anglisert til Finn McCool i den romantiske perioden på 1800-tallet) var en mytisk jeger og kriger i irsk mytologi som også opptrer i mytologier i Skottland og på Man. Fortellingene om Fionn og hans følge, Fianna, danner Fenian-syklusen eller Fiannaidheacht, hvor mye av dette er påstått å være fortalt av Fionns sønn, poeten Oisín.
Fionn eller Finn er egentlig et tilnavn som på irsk betyr «lys», tilsvarende engelsk «fair» (i referanse til håret og/eller huden), «hvit», eller «skinnende». Hans navn i barndommen var Deimne (som kan tolkes som «sikkerhet», «pålitelighet») og flere legender forteller hvordan han fikk tilnavnet Fionn eller Finn da hans hår ble hvitt lenge før han ble gammel. Navnet «Fionn» er beslektet med det walisiske navnet Gwyn, som i den mytologiske figuren Gwyn ap Nudd, og til den kontinentale romersk-britiske Vindos, også et tilnavn for en gud som Belenos.
Fødsel
De fleste av Fionns tidligste eventyr er gjenfortalt i fortellingen Fionns dåder i gutteårene. Han var sønn av Cumhall, leder av Fianna, og Muirne, datter av druiden Tadg mac Nuadat som levde i åsen Almu i Kildare. Cumhall hadde bortført Muirne etter at hennes far hadde nektet å gifte henne bort, og Tadg appellerte da til overkonge Conn av de hundre slag som lyste Cumhall fredløs. Slaget ved Cnucha ble utkjempet mellom Conn og Cumhall, og her ble Cumhall drept av Goll mac Morna, som ble den nye lederen av Fianna.
Muirne var allerede gravid og ble avvist av sin far som beordret at hun skulle brennes. Dette kunne ikke Conn tillate og plasserte henne inn under beskyttelse av Fiacal mac Conchinn. Dennes hustru, duiden Bodhmall, var Cumhalls søster. I Fiacals hus fødte hun en sønn som hun kalte Deimne.
Gutteår
Muirne etterlot gutten i omsorgen til Bodhmall og en krigerkvinne, Liath Luachra, som oppfostret ham i hemmelighet i skogen Sliabh Bladma, hvor hun lærte ham krigskunst og jakt. Da han ble eldre gikk han i tjeneste hos lokale småkonger uten å oppgi sitt rette navn, men da de oppdaget at han var Cumhals sønn ble han bedt om å gå, da de ikke trodde at de ville greie å stå imot hans fiender.
Den unge Fionn møtte den trollignende druiden og poeten Finn Eces, eller Finnegas, i nærheten av elven Boyne og ble hans elev. Finn Eces hadde tilbrakt syv år i å forsøke å fange en bestemt fisk, kunnskapens laks, som levde i en dam ved Boyne. Den som spiste denne laksen vill få all kunnskap i verden. Til sist greide han å fange laksen og ba gutten om å koke den for seg. Mens Fionn drev på med matlagingen brente han tommelen, og da han stakk tommelen i munnen for å suge på den svelget han samtidig små rester av laksen. Slik skjedde det at det var Fionn som fikk allverdens kunnskap. Han visste nå hvordan han skulle få hevn mot Goll.
Laksen plassering i denne fortellingen viser den særstilling som den særskilte fiskearten har i mange forskjellige mytologier. Innenfor irsk mytologi synes det som om laksen har en særskilt posisjon grunnet sin framtoning (påfallende vakker fargesprakende kropp), sin styrke, og at den er relativ sjelden. Fortellingen om Fionn og kunnskapens laks har en sterk likhet med den walisiske fortellingen om Gwion Bach.
Voksenliv
Hvert år i 23 år ved festen Samhain, ville den ildblåsende alven Aillen dysse mennene fra Tara i søvn med sin musikk før palasset ble brent til grunnen, og Fianna, ledet av Goll mac Morna, var maktesløse i å forhindre det. Fionn kom til Tara, bevæpnet med sin fars traneskinnbag med magiske våpen. Han holdt seg selv våken med spissen av sitt eget spyd og deretter drepte han Aillen med det. Etter dette ble hans slektskap gjenkjent og han ble gitt kommandoen over Fianna. Goll gikk velvillig til side og ble en lojal tilhenger av Fionn, skjønt i mange fortellinger er deres allianse vanskelig og med strid som følge. Fionn krevde erstatning for sin fars død av Tadg, og truet med krig og tvekamp mot ham om han nektet. Tadg tilbød ham sitt hjem, Alans ås, og Fionn tok imot dette tilbudet.
Kjærlighetsliv
Fionn møtt sin mest berømte hustru Sadhbh mens han var på jakt. Hun hadde blitt forvandlet til et dådyr av en druide, Fear Doirich (som betyr «Mørk mann»), da hun nektet å gifte seg med ham. Fionns hunder, Bran og Sceolan, som selv hadde en gang vært mennesker, gjenkjente mennesket i dådyret, og Fionn slaktet ikke dyret. Det øyeblikket hun satte føttene på Fionnas land ble hun øyeblikkelig forvandlet tilbake til vakker kvinne, skjønt det var kun på dette sted hvor hun ville beholde sin sanne form og skikkelse. Hun giftet seg med Fionn og hun ble snart gravid. Imidlertid hadde Fear Doirich kommet tilbake og forvandlet henne på nytt til et dådyr og hun forsvant. Fionn tilbrakte syv i å søke etter henne, men uten resultat. Lykkeligvis ble han senere forent med deres sønn, Oisín, som siden ble en av de beste blant Fianna.
I Forfølgelsen av Diarmuid og Gráinne, en av de mest kjente fortellingene i syklusen, lover overkonge Cormac mac Airt bort sin datter Gráinne som brud til den nå aldrende Fionn, men Gráinne blir isteden forelsket i en annen fra Fianna, Diarmuid Ua Duibhne. Det forelskede paret flykter av sted, men Fionn tar opp jakten på dem. De to unge får støtte fra Diarmuids fosterfar, guden Óengus eller Aengus. Til sist slutter Fionn fred med det unge paret. Flere år senere inviterer Fionn sin tidligere rival Diarmuid på bjørnejakt, og Diarmuid blir fryktelig kvestet av en bjørn. Vann som blir drukket fra Fionns hender har helbredende kraft, men når Fionn samler vann mellom hendene lar han det med vilje sildret ut mellom fingrene før han kommer tilbake til Diarmuid. Hans barnebarn truer ham for å få ham til å gi vann til Diarmuid, men når Fionn endelig kommer med vann er det for seint, Diarmuid har dødd av skadene.
Død
Redegjørelsene om Fionns død varierer; i henhold til den mest populære fortellingen er han ikke død i det hele tatt, men sover i en hule i nærheten av Dublin, omgitt av resten av Fianna. En dag vil de våkne opp og forsvare Irland i landets vanskeligste stund. En redegjørelse hevder at de vil våkne når Dord Fiann (Fionns jakthorn) har gitt lyd tre ganger, og de vil da være like sterke som de alltid har vært. Dette kan dog være et lån eller en forveksling med kong Arthur og ridderne av det runde bord.
Fionn som en kjempe
Flere steder og særegne geografiske trekk har blitt tilskrevet Fionn. En legende hevder at han bygde Giant's Causeway, et sted i nordlige Irland som består av formasjoner rundt 40 000 sorte steiner formet som polygoner, for å få en bro til Skottland slik at han ikke ble våt på beina. Han skal også ha skuffet opp deler av Irland for å kaste jorda mot en rival, men traff ikke og jorda havnet langt ute i Irskesjøen og ble til øya Man. Man kan fortsatt se stedet hvor han tok jorda, for der ligger innsjøen Lough Neagh den dag i dag. Fingal's Cave i Skottland er oppkalt etter ham, men det er en senere tilskrivelse som i kjølvannet av begeistringen for James Macpherson. Grottens opprinnelige gæliske navn var Uamh-Binn.
På Newfoundland, og noen deler av Nova Scotia, er «Fingal's Rising» nevnt i en særegen nasjonalistisk mening. Gjort populær i sanger er det å tale om «Fingle», slik hans navn også kan uttales på engelsk, i motsetning til «Fion MaCool» som er en form for Newfoundland-irsk, er tidvis benyttet som en omskrivning for Newfoundland eller dets kultur.
I folkeminne på Man er Fionn en kjempe kjent som Finn MacCooill. I en munter fortelling fortelles det at han en gang kom til øya Man og da ble han oppsøkt av en mansk buggane, et form for troll på Man, som ville slåss med den berømte irske helten. Finn ville unngå stridigheter og skjulte seg i en krybbe mens hans hustru underholdt bugganen og lot som om hennes ektemann var hennes barn. Hun ga bugganen en kake med jern inn, noe han ikke klarte å fordøye, og fikk da vite at hennes ektemann alltid spiste slike kaker. Hun ga da en andre kake til Finn i krybben som spiste den med letthet. Da bugganen så at barnet var så sterk kom han i tanker om hvor sterk måtte ikke da Finn være og fant ut at han hadde noe bedre å gjøre et annet sted.
Senere kom de to likevel til å møtes på sørenden av Man i det området som tidligere het Kirk Christ Rushen, i dag Rushen, og de utkjempet en stor strid. Finns føtter sparket bort jorda slik at det ble en kanal mellom øya Calf of Man og den mindre øya Kitterland, og enda en kanal mellom Kitterland og Man. Bugganens føtter ved Port Erin gjorde åpningen som siden ble havnen der. Til sist fikk bugganen overtaket og en såret Finn måtte flykte. Finn hadde den egenskapen at han kunne gå ute på vannet, noe bugganen ikke kunne. Rasende rev bugganen opp et stort stykke med torv og kastet den etter den irske kjempen, men bommet og dette ble siden Chicken Rock, den sørligste øya på Man. Finn snudde seg og forbannet denne lille øya. Det er derfor den fortsatt er en slik fare for skip og sjøfolk.
I moderne litteratur
I 1761 annonserte James Macpherson «oppdagelsen» av et epos skrevet av Ossian (Oisín) på skotsk-gælisk om emnet «Fingal» (Fionnghall i betydningen «hvite fremmed»: det er blitt antydet at Macpherson gjenga navnet som Fingal via en villfarelse av navnet som i den gammelgælisk verden ville ha opptrådt som Finn. ). I desember 1761 publiserte han Fingal, an Ancient Epic Poem in Six Books («Fingal, et eposdikt fra oldtiden i seks bind») Han syklus av dikt fikk omfattende gjennombrudd og begeistret diktere som Goethe og den unge Walter Scott, men det kom etterhvert strid om utgangspunktet for Macphersons påstand om at han hadde oversatt diktene fra verker fra oldtidskilder. Ektheten i diktene ble den gang og er fortsatt betvilt, skjønt de kan i bestefall ha vært basert på fragmenter i gælisk legender. At Macpherson selv holdt fast på at han selv ikke var forfatteren, men «oversetteren» har siden overskygget diktenes litterære kvaliteter og den påvirkning de hadde på romantikken som litterær utvikling på 1800-tallet.
En fortelling om kampen mellom Fionn MacCumhail, som i denne historien skal ha bodd i dalen Glencoe i Skottland, og en hær av vikinger som ble ledet av Earragan, blir fortalt i boken Glencoe: The Story of the Massacre (1966) av John Prebble. Her fortelles det at førti vikinggaleier (sic) kom opp innsnevring ved Ballachulish og inn sjøen Loch Leven, og det påfølgende kampen mellom nordboerne og Feinn i dalen Glencoe. Her blir Earragan drept av Goll MacMorna.
Fionn mac Cumhaill opptrer hyppig i moderne irsk litteratur. Mest kjent er det gjentatte opptredende i James Joyces Finnegans Wake, og tittelen er antagelig tatt fra den folkelige balladen «Finnegan's Wake», som kan være en sammentrekning av «Finn again is awake», en referanse til Finns eventuelle oppvåkning for å forsvare Irland.
Fionn opptrer også som en figur i Flann O'Briens komiske roman At Swim-Two-Birds (1939) i avsnitt som fungerer som parodier på den litterære stilen til irske myter. Morgan Llywelyns bok Finn Mac Cool (1994) forteller om Finns framgang som leder av Fianna og kjærlighetsfortellingene som kom i livet hans. Figuren er også omtalt i sangen «The Legend of Finn MacCumhail» til den Boston-baserte musikkgruppen Dropkick Murphys på deres album Sing Loud Sing Proud! (2001):
Den samtidige skotske poeten Marie Marshall har skrevet delvis seriøse ballader som parodierer stilen til middelalderdyrkingen på 1800-tallet; How Finn McCool became Lord of Tara. Den forteller om hvordan Finn reddet adelsfamilien Tara fra de onde forhekselsen til Allan-of-the-Harp, en alvekonge med et hat mot menneskelig framgang:
I en diskusjon om Tom O' Neills noe uærbødig bok med «nye» fortellinger om Fionn Mac Cumhaill, har Gary Chapman hevdet at moderne gjengivelser av irske legender som heltesyklusen og fortellinger om Finn McCool møter interessante utfordringer om de gjør magien levende for dagens lesere. Med denne boken som bakteppe diskuterer han de utfordringer som dagens forfattere har i forsøket på å holde ånden i heltelegendene levende i moderne litteratur. Han forsikrer at konteksten og det medium hvor folkeminne og legende hviler på i dag er så forskjellig fra den som da disse ble først nedskrevet (først av munker og siden av folkeminneforskere) at dagens forfattere står overfor valget om være sannferdig til de siste nedtegnelsene eller til ånden av de eldste historifortellerne og skaldene, som han hevder hadde hovedsakelig underholdning som mål.
Smørkleppåi
Smørkleppåi er en elv i Vinje kommune i Telemark. Den har sitt utspring i Grungevatn, og munner ut som hovedtilløp i Vinjevatn. Systemet er en del av Skiensvassdraget.
Campari
Campari er en alkoholholdig aperitiff som produseres av Gruppo Campari. Den ble første gang laget i 1860. Den har fra 20,5 til 28% alkohol, avhengig av fra hvilket land man kjøper den. Den består av forskjellige røtter, krydderurter, krydderier og frukter som er blandet med destillert vann og etanol (sprit). Den brukes mest i cocktailer eller blandet med soda. Drikken er en type bitter, og har en dyp, rød farge.
Historie
Camparis historie starter i 1860, da den ble oppfunnet av Gaspare Campari i Novara i Italia. Han ga drikken først navnet Bitter Uso Olanda. Den originale oppskriften er fortsatt i bruk, men er hemmelig, og er kjent av bare noen få personer. Noen kilder sier også at kun én person kjenner hele oppskriften, mens en liten gruppe mennesker kjenner deler av den. Den ble opprinnelig farget med karmin, som ble utvunnet fra cochenillelusen, som ga drikken den distinkte rødfargen.
Den 7. januar 1889 ble den første reklamen for Campari trykket i avisen Corriere della Sera, den ledende avisen i Italia.
I 1904 åpnet den første fabrikken for produksjon av Campari, i Sesto San Giovanni, som ligger i nærheten av Milano. Selskapet krevde da at barer som solgte Campari måtte ha en plakat med Campari Bitters synlig. Dette bidro til å øke omsetningen av Campari. Da Davide Campari, Gaspare Camparis sønn, ledet selskapet, begynte de også eksport av drikken; først til Nice, senere også til andre land. Campari eksporteres i dag til over 190 land, der Italia, Brasil, Tyskland, Belgia og Frankrike var de største markedene i 2009.
I Italia selges Campari også ferdig blandet med soda, under navnet Campari Soda. Denne drikken har 10% alkoholprosent, og flasken ble designet av Fortunato Depero in 1932.
William Mattus
William Mattus Vega (født 17. april 1964 i Barva-Heredia i Costa Rica) er en costaricansk fotballdommer som er mest kjent for å ha dømt to kamper i fotball-VM 2002 i Sør-Korea og Japan. Han dømte også en kamp i Copa América 2004.
Kamper i VM
VM 2002
27. serierunde i Tippeligaen 2009
27. serierunde i Tippeligaen 2009 startet lørdag 3. oktober med to kamper, én kamp klokken 16:00 og én kamp klokken 18:15. Runden fortsatte med fem kamper søndag 4. oktober, fire kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden ble avsluttet mandag 5. oktober klokken 19:00 med Vålerenga mot Viking.
Tax-free-handel
Tax-free-handel eller avgiftsfri handel er en form for grensehandel hvor kundene handler i spesialbutikker som ikke innberetter moms eller særavgifter. Begrepet er engelsk hvor tax betyr avgift og free betyr fri (uten).
Tax-free-ordningen er en unntaksordning som er opprettet for handel på reiser mellom ulike land. Når man krysser en grense, bestemmer det landet man reiser til hvor mye varer man kan ta med, og hvor mye man eventuelt må betale for å føre inn mer enn det som inngår i kvoten. Det er normalt også tidskrav for utenlandsoppholdet. Rasjonalet bak tax-free er at man ikke betaler skatt når man eksporterer, men at importøren betaler i mottakerlandet. Når eksportøren er en reisende, er han også importør. Det er da vanlig at mottakerlandet ikke krever inn småbeløp i skatt av den reisende, fordi dette er ineffektivt og gjør det tungvint å reise. I praksis blir dermed varene man medbringer på reisen skattefrie, innenfor de kvoter og beløpsgrenser som er satt.
Selv om tax-free-utsalg normalt stiller krav om at den handlende krysser en landegrense, etablerer et økende antall land «tax-free ved ankomst», det vil si utsalg hvor man kan handle etter å ankommet til landet man skal til. Tax-free-butikker etter ankomst finnes både i Norge, Australia, Brasil, India, Sveits og en rekke andre land, men er forbudt i EU. Tax-free-ordningen har kommet under kritikk, men den forsvares med at den bidrar til større fortjeneste for transportselskapene og økt trafikk, noe som kan gjøre det mindre kostbart å opprettholde ellers ulønnsome ruter.
Norge
Norske reisende kan lovlig føre inn avgiftsfrie varer til Norge dersom de har vært utenfor rikets grenser i minst 24 timer med ferge eller fly, ikke tog, buss eller bil. Kvoten er lik ved innreise fra alle land, og er på 1 liter brennevin, 1,5 liter vin, 2 liter øl, 10 kg mat, 200 sigaretter eller 250 gram tobakk og 200 blad sigarettpapir. Ved å avstå fra å medføre brennevin kan man få med opptil 3 liter vin eller 3,5 liter øl. Avstår man også fra vin, kan man få med 5 liter øl. Maksimal innførselsverdi er 6000 kroner. Om man ikke har vært utenfor landegrensen i mer enn 24 timer kan man ikke føre inn tax-free varer, kun varer som er beskattet i et annet land. Om det gjelder alkohol og tobakk kan dette kun være kjøpt og beskattet i et EØS-land. Total verdi når man har vært utenfor Norge i mindre enn 24 timer er opptil 3000 kr.
EU
Den europeiske union avviklet den interne tax-free-handelen i 1999. Samtidig ble kvoten avskaffet og erstattet med en anbefalt mengde for normal avgiftsbelagt grensehandel hvis det er for personlig forbruk. Den ble opptrappet i 7 år for nye EU-land, for Sverige og Finland til år 2003. Den anbefalte mengden er på 10 liter brennevin, 90 liter vin og 110 liter øl. Dette er en grense for når tollvesenet i de respektive land bør begynne å undersøke om det virkelig er til personlig forbruk. Grensen blir ofte misoppfattet som en absolutt grense og omtales ofte som «EU-kvota». Skal man for eksempel ha bryllup, kan man godt ha med mer enn anbefalt mengde. Man må deklarere det hvis man har mer, for å vise på att man ikke reiser flere gange. Man kan da ha mye mer sprit, fordi sprit har lang holdbarhet, og man kan argumentere at det er for personlig bruk. Ved bestilling over internett i EU skal skatter og avgifter på alkohol og tobakk bestilt over nettet betales i mottagerlandet, noe den som ordner transporten plikter å sørge for.
Sharon Kay Penman
Sharon Kay Penman (født 13. august 1945 i New York City, død 22. januar 2021 i Atlantic City i New Jersey) var en amerikansk forfatter av historiske romaner. Hun er kjent for sin romaner og kriminalromaner om engelske og walisiske kongelige i middelalderen.
Tax-free-handel
EU
Reisende som krysser EU-grensa (eksempelvis til Norge) har fortsatt mulighet til å handle avgiftsfritt dersom butikkene på flyplassen eller båten tilbyr dette. Når EUs borgere har vært utenfor unionen er den tollfrie innførselskvoten deres på 1 liter brennevin (eller 2 liter sterkvin eller musserende vin), samt 4 liter vin, 16 liter øl, 200 sigaretter (eller 100 cigariller eller 50 cigarer eller 250 gram annen tobakk). Snus er ikke omfattet av tobakkskvoten, men inngår i kategorien «øvrige varer» som har en verdibegrensning på €300 for reisende med bil og €430 for reisende med fly eller båt. Enkelte EU-områder som Åland, Livigno og Kanariøyene har avstått fra å være med i EUs momsunion, og har på den måten kunne fortsette å ha tax-free-salg for alle reisende. Unntak er også områder som ikke er med i EU, men tilhører EU-land, for eksempel Færøyene, Caymanøyene og Kanaløyene.
Sharon Kay Penman
Forfatterkarriere
Sharon Kay Penman ble født i New York, men vokste opp i New Jersey. Hun tok bachelor-grad fra Universitetet i Texas i Austin hvor hennes hovedfag var historie. Hun mottok også en juridisk embetsgrad, som Juris Doctor (J.D.), fra Rutgers University School of Law, og arbeidet deretter som en skattejurist for en tid. Hun lever for tiden i New Jersey.
I Storbritannia har hun benyttet forfatternavnet Sharon Penman da hun tidlig i sin karriere fikk høre fra sin britiske utgiver at hele hennes navn, Sharon Kay Penman, lød altfor amerikansk ut. Penman har fortalt at hun gjorde en avtale om å utelate mellomnavnet for å kunne beholde tittelen på hennes andre roman, Here Be Dragons, som utgiveren heller ikke var begeistret for.
Tax-free-handel
Butikker
Butikkene er ofte plassert i den internasjonale sonen på flyplasser, havner, togstasjoner og veier, for å sikre at kun grensekryssende passasjerer handler. Men salg ombord på fly, båter og tog forekommer også, ofte mer plassbegrenset. I tax-free-handelen er brennevin, tobakk og kosmetikk overrepresentert sammenlignet med normalt forbruksmønster.
Sharon Kay Penman
Forfatterkarriere
Som student drev hun undersøkelser og skrev manuskriptet på den historiske romanen The Sunne in Splendour som beskrev livet til Rikard III av England. Manuskriptet ble stjålet fra hennes bil og aldri siden gjenfunnet. Hun klarte ikke å gå tilbake til skrivningen på seks år. Hun skrev til slutt romanen for andre gang og den ble utgitt i 1982, og har siden da vært forfatter på fulltid.
Tax-free-handel
Tax-free med bil
En rekke av USAs grenseoverganger med Canada og Mexico har tax-free-butikker for bilreisende. Reisende langs vei eller jernbane har ikke tax-free i Norge, Sverige eller Finland, men grenseovergangen ved Storskog har en tax-free-butikk etter tollstasjonen på den russiske siden, liksom langs den russisk-finske grensen.
Sharon Kay Penman
Forfatterkarriere
Etter at The Sunne in Splenour var utgitt begynte hun arbeide med sin walisiske trilogi som hovedsakelig hadde handling fra Wales. Denne ble etterfulgt av hennes trilogi om Henrik II av England som fokuserte på kongens liv. I 1996 utga Penman den første i en serie på fire kriminalromaner med handling fra middelalderen. Den første, The Queen's Man om Justin de Quincy, ble nominert for en Edgar-pris for beste kriminalroman fra amerikanske kriminalforfattere. Penman har til hensikt å fortsette sine fortellinger om Angevin-rikets kongelige med en roman med denne tidsalderens konger som Rikard Løvehjerte, Johan uten land og Joan av England, dronning av Sicilia, alle barn av kong Henrik II av England og dronning Eleanora av Aquitaine. Romanens tittel vil være Løvehjerte.
Tax-free-handel
Tax-free med tog
På Finland-terminalen i St. Petersburg er det en egen tax-free-butikk for de reisende med toget til Helsingfors.
Sharon Kay Penman
Stedene for handlingen
Penmans romaner om Wales i hennes walisiske trilogi har vekket interesse i nordlige Wales i en slik grad at besøksinformasjon og lokaler reiser og turer til stedene hvor handlingen i bøkene utspiller seg har blitt en liten industri. Selv om handlingen foregår på 1100- og 1200-tallet har Penman handling på steder som fortsatt eksisterer og som kan bli besøkt, inkludert festninger, kirker og arkeologiske områder. Slike områder omfatter Aber Falls og Dolwyddelan Castle og som var viktige scener i hennes romaner. Penman innrømmer at Dolwyddelan var et yndet sted for henne.
Tax-free-handel
Tax-free med fly
Verdens første tax-free-butikk ble åpnet på Shannon Airport i Irland i 1947, og er fortsatt i drift. Verdens største tax-free-butikk finnes på Seoul-Incheon lufthavn i Sør-Korea, med 18 milliarder kr salg i 2016. Ved norske flyplasser har man mulighet til å handle avgiftsfrie varer både på utreise og innreise. Ved reiser innenfor Norden (inkludert innreise til Norge) er butikkene pålagt å kun selge kvoten til respektive land. Tyske GEBR Heinemann AG er den største aktøren innen tax-free-utsalg i Europa, og eier også deler av selskapet som driver tax-free-butikkene på Oslo lufthavn, Gardermoen. I Norge er driften av flyplassnettet selvfinansiert av transportetaten Avinor, og inntekter fra tax-free-ordningen er en viktig bidragsyter til dette.
Tax-free med båt
Selv om Norge har over 130 innenriks ferjesamband har utenlandsferjene godt hjulpet av tax-free-handel blitt de mest populære. Danskebåtene topper listen med rundt 9300 passasjerer om dagen, mens skip til Sverige og Tyskland står for rundt 6400 passasjerer. Til sammenlikning har Hurtigruten kun 1200 passasjerer per dag, mens Norges mest brukte innenriksferge, Moss-Horten, har rundt 9000 passasjerer per dag.
Tax-free-reglene knyttet til båter har alltid vært spesielt kompliserte i Norge. Politikerne har gjerne ønsket et godt rutetilbud til utlandet, og vært villig til å bruke lovverket og tax-freesalg for å sikre det. Tidlig på 1960-tallet var det et mylder av tax-free-ferger, spesielt mellom Norge, Sverige og Danmark i Skagerrak. Da kom en 24-timersregel som var ment å stoppe avgiftslekkasjen, særlig knyttet til spritsalg. Antall ferger sank drastisk, fordi lønnsomheten var knyttet til prisforskjellen mot sprit på land. En rekke ferger til Danmark fikk dispensasjon, selv om reisen tur/retur var 23 timer (hvis en ferge avgår den samme tid hver dag må den ankomme til havna en time eller mer før det). Et fergetilbud mellom Danmark og Norge gjør veien til kontinentet kortere for tungtransporten, og ble derfor ansett som samfunnsnyttig. For å rettferdiggjøre skillet presiserte reglene at fergene måtte ha betydelig med plass til nyttetransport og i reglene ble det skilt mellom korte og lange ruter. På ruter lenger inn i Oslofjorden enn navngitte havner var tax-free til havner langt ned i Sverige forbudt (vanligvis ned til Lysekil), begrunnet i at det var regnet som kort rute. Først var grensen Langesund, men da begynte det bare ferger fra Kragerø til Sverige. Så ble grensen flyttet til Risør, da kom ferge fra Arendal. Avstanden til Sverige begynte imidlertid å bli lang.
I 1970-årene hadde alle Sverige-ferger gitt opp, men tidvis prøvde enkeltrederier å ta opp tråden. Som regel med konkurs som resultat. Scandi Line var svært nær konkurs da de etter flere års drift i 1986 fikk tillatelse til tax-free-salg på sin ferge fra Sandefjord til Strömstad, selv om overfarten var bare 2,5 timer. Her ble det ikke gitt dispensasjon fra 24-timersregelen, men derimot en tillatelse til tax-free-salg så lenge man kun kjøpte enkeltbillett. For å unngå en oppblomstring av tax-freesalg i den mest befolkningsrike delen av Oslofjorden ble det presisert at muligheten for dispensasjon fra grensen ved Risør kun gjaldt ferger med norsk havn fra Sandefjord til Risør, og kun med helårs rutetrafikk og betydelig kapasitet til godstransport. Kronargumentet for norsk tillatelse var at fergen kunne bidra til å avlaste Moss-Horten for en del tungtransport. Svenskene vektla derimot i sin tillatelse lovnader om at det ville være positivt for næringslivet på land i Sverige å få flere turister dit. I de mest optimistiske anslagene håpet Scandi Line at 15–20 prosent av Bastøferjas kunder heller ville ta Sandefjord-fergen. Fasit i dag er at Color Line, som har kjøpt Scandi Line, i dag har rundt 40 prosent av Bastøferjas trafikk med sin rute Sandefjord-Strömstad. Hvor mye den avlaster er usikkert. Svært mange av de reisende ankommer med bil til Sverige, og reiser tilbake til Vestfold via Bastøferja.
I henhold til tollreglene skal de da oppholde seg 24 timer i Sverige for tax-free, mens det går bra å kjøpe med svensk avgift på Systembolaget på dagstur, men håndhevelsen av denne regelen på motorveier tilbake til Norge er i praksis fraværende.
Den enorme trafikken har gjort at svært mange andre aktører har prøvd å få en del av ferjemarkedet i Oslofjorden. For å unngå en retur til 1960-årenes ferjemylder har myndighetene nektet å gi andre ferjeruter fra Tønsberg, Sarpsborg og andre større byer i nærheten av Sverige dispensasjon. En trekantrute mellom Sarpsborg, Strömstad og Skagen ble stoppet i 2008 etter iherdig innsats fra tollmyndighetene for å tette et smutthull rederne mente å ha funnet i reglene. Konkurrerende rederier på strekningen Sandefjord-Strömstad har derimot vært vanskeligere for myndighetene og Color Line å forhindre. Avtaler om enerett til bruk av havnene gjorde dog i praksis at Color Line hadde monopol, og i 2011 ga ESA-domstolen rederiet en rekordstor bot på 145 millioner kroner. I 2014 var det på ny bråk rundt havnemyndighetenes tildeling av anløpstider. Fjord Line startet høsten 2014 en ferjerute fra Sandefjord til Strömstad, men fikk ugunstig avgangstid fra Sandefjord - før klokken 07 på morgenen. Da EU avviklet tax-free handel mellom EU-land i 1999 begynte fergen Göteborg-Newcastle å stoppe i Kristiansand. Fra Kristiansand gikk, og går det også fergerute til Hirtshals i Danmark.
Avgiftstapet knyttet til dispensasjonen Sandefjord-Strömstad-ruten har er stort for staten. Trolig er det snakk om et milliardbeløp hvert år. På slutten av 1990-årene innrømte finansminister Gudmund Restad at en slik dispensasjon ikke ville blitt gitt da. Noen hevder at dispensasjonen i 1986 skyldtes en saksbehandlingsfeil og misforståelse, andre mente det skyldtes regjeringsskifte fra Høyre til Ap og iherdig innsats fra den daværende Vestfold-representant og senere stortingspresident Jørgen Kosmo i Stortinget. Pussig nok har flyplassen Torp i Sandefjord i tiår har vært den desidert største utenfor Avinor-systemet, noe som gjør at det totale avgiftstapet samferdselen i denne ene byen påfører Finansdepartementet er eksepsjonelt stort sammenliknet med resten av landet, som i hovedsak selger alkohol på måter som gir inntekter i statskassa.
Innenlands tax-free
Ikke alle land har tax-free-butikkene koblet til selve reisen. I Thailand har kjeden King Power butikker hvor man forhåndsplukker varer som deretter blir transportert til flyplassen og levert ut ved avreise. I Filippinene er det et eget tax-free-kjøpesenter noen kilometer fra Ninoy-flyplassen hvor bare ankommende passasjerer fra utlandet får handle, og må vise pass og billett for å slippe inn. En annen vanlig metode i mange land er at utlendinger betaler full pris, men kan få beløp refundert når man forlater landet via oppmøte i en bestemt skranke. Det inkluderer Norge. I Australia forsvant alle de rendyrkede tax-free-butikkene, unntatt på flyplassene, når man i 2000 gikk over til refusjonsordning fra et system med forseglede poser.