cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oriontåken
Forskning
Allerede middelalderens arabiske astronomer beskrev Oriontåken, som ble kalt Na’ir al Saif, skjønt de brukte ofte samme navn om stjernen Iota Orionis 0,5° lenger mot sør.
Av europeiske astronomer er tåken dokumentert første gang i 1610 av Nicolas-Claude Fabri de Peiresc. Man kan imidlertid anta at denne relativt lyse tåken også var blitt lagt merke til tidligere.
Fysisk karakteristikk
Tåken er synlig med det blotte øye selv fra områder påvirket av noe lysforurensning. Den ses som miderste "stjerne" i Orions sverd, som er de tre stjernene sør for Orions belte. Stjernen ser uklar ut for skarpsynte observatører, og tåken er tydelig gjennom kikkert eller et lite teleskop. Største overflatelysstyrke for sentralregionen er omtrent 17 Mag/kvadratbuesekund (omtrent 14 millinits) og den ytre blålige gøden har største overflatelysstyrke 21,3 Mag/kvadratbueskund (omtrent 0,27 millinits). (I fotoene vist her er lysstyrken forsterket i stor grad.)
John Noah
John Michael Noah (født 21. november 1927 i Crookston i Minnesota, død 3. september 2015 i Fargo i Nord-Dakota) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Noah vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det amerikanske ishockeylaget som kom på andreplass i turneringen bak Canada.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. USA vant seks kamper, spilte uavgjort 3–3 mot Canada og tapte en kamp, 2–4 til Sverige. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng.
Bob Seger
Robert Clark Seger (født 6. mai 1945 i Detroit, Michigan), kjent som Bob Seger, er en rockemusiker, som etter mange år med lokal suksess i Detroit-området fra midten av 1960-årene, fikk sitt store gjennombrudd i USA på midten av 1970-tallet. Karrièren varte gjennom 1980-tallet og ble avsluttet på 1990-tallet.
Historie
På 1960-tallet opptrådte Bob Seger som Bob Seger and the Last Heard og The Bob Seger System. Han ble best kjent gjennom sitt arbeid i gruppen Silver Bullet Band, en gruppe han dannet i 1974. Seger er en såkalt «Midwestern roots rocker» hvor sangene tar et oppgjør med problemene for arbeiderklassen (blue-collar), og han turnerte kontinuerlig for å støtte alle utgivelsene som kom på rekke og rad.
Seger spilte inn mange rock and roll-hits, inkludert «Turn the Page», «Night Moves», «We've Got Tonight» og «Like a Rock». Disse sangene er mest kjent i USA, men hans ironiske og mest kjente i Norge er «Old Time Rock and Roll», som ble kjent gjennom komiserien The Fresh Prince of Bel-Air som gjorde Will Smith til en stor stjerne. Samt filmen Farlige Forretninger (Risky Business) hvor Tom Cruise spiller hovedrollen som tenåringsgutten Joel Goodsen som får sine drømmer oppfylt. I 2004 ble han innviet i Rock and Roll Hall of Fame.
Biografi
Seger startet sin musikkarrière i 1961 i Detroit som medlem av The Decibels, hvor han møtte på sin framtidige manager og produsent, Punch Andrews. Seger flyttet tilbake igjen til Ann Arbor da han spilte med The Town Cryers og senere Doug Brown and the Omens. Sammen med sistnevnte ga de ut sin første singel i 1965 på det lokale plateselskapet Hideout Records. Seger sang på «Doug Brown and the Omens», en parodi på sangen «Ballad of the Green Berets», med tittelen «Ballad of the Yellow Berets», som var et hån mot gruppen Draft Dodgers. Rett etter denne utgivelsen, truet Barry Sadler og hans plateselskap med søksmål og utgivelsen ble trukket fra markedet. I 1966 forlot Seger Doug Brown and the Omens, men beholdt Doug Brown som produsent. Med Bob Seger and the Last Heard fikk Seger sin første store hit med låten «East Side Story», som solgte mer enn 1 million eksemplarer, nesten alle i Detroit. Suksessen førte til en avtale med selskapet Cameo-Parkway Records. En annen av Segers største hits i Detroit-området var singelen «Heavy Music» i 1967. Denne solgte langt flere enn den første hiten, og hadde potensiale til å slå igjennom i hele USA. Men Cameo-Parkway skrinla «Heavy Music». Låten ble fremført på konserter i mange år framover. I løpet av disse tidlige årene i Detroit, ble Seger venn med Glenn Frey som senere ble medlem av gruppen The Eagles.
Påvirkning
Bob Seger har uttalt at «Little Richard was the first one that really got to me. Little Richard and, of course, Elvis Presley». Seger hørte også på James Brown på 60-tallet og sa at Live at the Apollo var deres favorittalbum etter utgivelsen i 1963. «Come Go With Me» med The Del Vikings var den første platen han kjøpte. Seger oppga Van Morrison som en av sine inspirasjonskilder og har laget en coverinnspilling av en av Morrisons mindre kjente låter, «I've Been Working».
1966–1976
The Decibels & The Town Criers
I 1961 begynte Bob Seger i en trio kalt the Decibels. The Decibels spilte inn en demo på acetat-plate med Segers første komposisjon, «The Lonely One», i Del Shannon sitt studio. Dette var Segers første sang som ble spilt på radio – Ann Arbor radio station. Etter at the Decibels ble oppløst, ble Seger med i The Town Criers, et band bestående av fire personer med Seger som sanger; John Flis på bass, Pep Perrine på trommer og Larry Mason på gitar. The Town Criers, med coverlåter som «Louie Louie», fikk sin lille tilhengerskare.
Doug Brown & The Omens
Da Town Criers begynte å få flere spillejobber, møtte Bob Seger Doug Brown som hadde et band kalt Omens. Seger ble med i Doug Brown & the Omens, som angivelig hadde en større tilhengerskare enn det the Town Criers hadde. Mens Doug Brown var den primære vokalisten for gruppen, fikk Seger enkelte sanger der han var førstesanger, gjerne coverlåter i R&B. Det var med denne gruppen Seger fikk sin første utgitte plate: singelen «TGIF».
The Bob Seger System
Capitol forandret navnet på bandet til Bob Seger System. Deres første singel med Capitol og som Bob Seger System var låten med antikrigsbudskapet «2+2 =?», som reflekterte en markant endring i Seger politiske holdninger fra «The Ballad of the Yellow Beret». Singelen ble igjen en hit i Detroit, men forble ubemerket nesten overalt ellers.
Den andre singelen fra The Bob Seger System var «Ramblin 'Gamblin' Man». Det var en hit i Detroit, men det ble også Seger første nasjonale hit med plass nummer 17. Sangens suksess førte til utgivelsen av et album med samme tittel i 1969. Ramblin 'Gamblin' Man-albumet nådde nr 62 på Billboard Pop Albums-listen. Suksessen ble kortvarig.
Seger klarte ikke å følge opp denne tidlige moderate suksessen; The Bob Seger Systems oppfølgende album, Noah, klarte ikke å nå listene i det hele tatt, noe som førte til Segers midlertidige avbrudd fra musikkbransjen for å gå på college. Seger returnerte året etter med The Systems siste album, Mongrel. Albumet med den kraftige singelen «Lucifer», ble ansett som et sterkt album av mange kritikere og Detroit-fans, men klarte ikke å gjøre det bra kommersielt.
Solo
I 1971 ga Seger ut sitt første soloalbum. Det helakustiske Brand New Morning som han spilte for å oppfylle sin Capitol Records-kontrakt.
Segers neste album, Smokin' O.P.'s, utgitt på plateselskapet Punch Andrews Palladium og distribuert av Reprise Records, var stilistisk uberegnelig. Albumet besto hovedsakelig av coverlåter, og ga en mindre hit med en versjon av Tim Hardins «If I Were a Carpenter» (nr. 76 i USA), selv om det inneholdt «Someday», en ny Seger-original og en nyutgivelse av «Heavy Music». Albumet nådde 180 på Billboard 200.
I 1973 ga Seger ut Back in '72, spilt inn delvis med Muscle Shoals Rhythm Section, en kjent gruppe studiomusikere som hadde spilt inn med slike som J. J. Cale og Aretha Franklin. Back in '72 inneholdt studioversjonen av Segers senere live-klassiker «Turn the Page» (senere covret av Metallica og Waylon Jennings) og «Rosalie», en sang hvor Seger skrev om CKLW-musikksjef Rosalie Trombley (og som senere ble spilt inn av Thin Lizzy); og «I've Been Working», en sang opprinnelig av Van Morrison, en sterk innflytelse på Segers musikalske utvikling. Seger opprettholdt sin regionale appell i Detroit, og hadde bygd en beskjeden følgerskare i Florida, men forøvrig ble han regnet som en én-hit-artist.
The Silver Bullet Band
I 1974 dannet Seger bandet Silver Bullet Band. De opprinnelige medlemmene var gitarist Drew Abbott, trommis og backup-vokalist Charlie Allen Martin, keyboard-spiller Rick Mannassa, bassist Chris Campbell og saksofonisten Alto Reed. Med dette nye bandet ga Seger ut albumet Seven som inneholdt hard-rock hitten «Get Out of Denver». Dette sporet var riktignok en beskjeden suksess, men nådde 80.-plass nasjonalt.
I april 1976 hadde Seger and the Silver Bullet Band et enda større gjennombrudd med albumet Live Bullet, innspilt over to netter i Detroits Cobo Arena i september 1975. Albumet holdt seg på Billboard-listene i 168 uker, kom som nummer 34 som ble Seger høyeste listeplassering på den tiden. Det inneholdt også Segers tolkning av «Nutbush City Limits» samt Seger egne klassiske «Turn the Page» fra Back in '72.
Live Bullet inkluderte også noen av de tidligere suksessfulle utgivelsene som «Heavy Music» og «Ramblin 'Gamblin' Man». Til slutt nådde Live Bullet 5x platina-status, og er et av de 10 mest solgte konsertalbum gjennom alle tider.
Kritiker Dave Marsh skrev senere at Live Bullet er en av de beste konsertalbumene noensinne. I juni 1976 spilte han på Pontiac Silverdome utenfor Detroit foran nesten 80 000 fans. Neste kveld spilte Seger for mindre enn tusen mennesker i Chicago.
Nasjonal suksess: 1976–1987
Seger oppnådde endelig sitt udiskutable kommersielle gjennombrudd med sitt album Night Moves i oktober 1976. Tittelen på sangen «Night Moves» var en svært stemningsfull, nostalgisk fortelling som ikke bare ble kritikerrost, men ble også nr. 4-hitsingel på Billboard Pop Singles Chart. Albumet inneholdt også «Mainstreet», en ballade som understreket at Seger også er en artist med heartland rock som sjanger. Night Moves var Segers første Topp 10-album på Billboard 200, og på slutten av 2006 hadde det solgt i over 6 millioner eksemplarer i USA.
Året etter ble Silver Bullets trommeslager, Charlie Allen Martin, påkjørt bakfra og ble ute av stand til å gå. David Teegarden, trommeslager for Seger på Smokin 'OP's-album, erstattet ham. Til tross for tapet fulgte Seger opp med Stranger in Town i 1978. Den første singelen, «Still The Same», nådde nr. 4 på pop Singles Chart. «We've Got Tonight» var en langsom ballade som ikke bare var en nr 13-hit på egen hånd, men skulle bli en mye spilt sang i årene som kom. Den var en stor hit igjen da den ble covret i 1983 av countrymusikk-superstjernen Kenny Rogers og popsangerinnen Sheena Easton. Den siste singelen, «Old Time Rock & Roll», var den minst vellykkede singelen fra albumet, nådde bare nr. 28, men oppnådd betydelige antall radiospillinger. Sangen oppnådde større popularitet etter å ha blitt omtalt i Tom Cruise-filmen Risky Business fra 1983, der Tom Cruises karakter danser i undertøyet til sangen. Den har siden blitt rangert som den nest mest spilte Jukebox-singelen gjennom tidene, bak Patsy Clines «Crazy». Rundt denne tiden skrev Seger også med på nr. 1-sangen til The Eagles «Heartache Tonight» fra albumet fra 1979 The Long Run. Samarbeidet var et resultat av Seger og Glenn Freys tidlige dager sammen i Detroit.
Segers utgivelse i 1980 av Against the Wind (med eks-Grand Funk Railroad-medlem Craig Frost som erstattet Robyn Robbins på keyboard) ble hans første og eneste album nr. 1 på Billboard 200. Den første singelen «Fire Lake» inneholdt The Eagles Don Henley, Timothy B. Schmit og Glenn Frey på backing-vokal og Muscle Shoals gitarist, Pete Carr, og nådde # 6 på Singles Chart. Tittelsporet «Against the Wind» nådde # 5 som singel. «You'll Accomp'ny Me» ble den tredje hitsingelen fra plata og nådde 14.-plass. Against the Wind vant to Grammy Awards. På slutten av 2006 hadde både Stranger in Town og Against the Wind solgt over 5 millioner eksemplarer i USA. Det ble etterfulgt av konsertalbumet Nine Tonight (1981) som det siste av de tre albumene som er toppen av Segers kommersielle karriere. Segers innspillinger av Eugene Williams' «Tryin' to Live My Life Without You» ble en Topp 5-treff fra Nine Tonight og solgte 4 millioner kopier.
Seger ga ut The Distance i 1982. Under innspillingen av dette albumet forlot gitarist Drew Abbott bandet på grunn av sin frustrasjon med Seger sin hyppige bruk av studiomusikere, og ble erstattet av Dawayne Bailey. Etter at albumet ble utgitt, forlot også David Teegarden bandet på grunn av interne konflikter, og ble erstattet av ex-Grand Funk Railroad-trommis Don Brewer.
Kanskje fordi Seger og bandet hans var dårlig rustet til å utnytte MTV-tiden, sank Segers albumsalg merkbart, med The Distance som solgte omtrent 1 million kopier. Dette albumet var kanskje det siste ordinære rockealbumet som ble utgitt på 8 spors-kassett. Capitol hadde ingen planer om å gjøre det, men Seger antok at en god del av hans fans fremdeles hadde 8 spors-kassettspillere i sine biler.
Året etter, i 1983, ville Kenny Rogers sammen med Sheena Easton covre «We've Got Tonight». Denne versjonen ble en verdensomspennende hit, dobbelt så vellykket som Bob Segers opprinnelige. Rogers selv brukte den som tittel-kutt til en av sine egne album.
I 1984 skrev og spilte Seger inn power-rockballaden «Understanding» til soundtracket for filmen Teachers.
I 1986 skrev han og spilte inn «Living Inside My Heart» for lydsporet til filmen About Last Night.
Senere år: 1988 og videre
Bob Segers neste album The Fire Inside kom i 1991. Hans nye musikk fikk lite spilletid. Det samme gjaldt It's a Mystery (1995), selv om albumet solgte til gull (500 000 eksemplarer). I mellomtiden var imidlertid hans Greatest Hits en stor suksess, og oppnådde en omsetning på over 8 millioner eksemplarer. Seger gikk tilbake på turné igjen, den var vellykket og solgte det fjerde største antall billetter det året.
I juni 1997 kjørte Seger ut med bilen sin på Trans-Canada Highway i Nipigon i Ontario og ble tiltalt av politiet etter å ha krasjet bilen sin.
Seger tok fri fra musikkbransjen i omtrent ti år for å tilbringe tid med sin kone og to små barn. I 2001 og 2002, vant Seger den prestisjetunge Port Huron til Mackinac-regattaen med sin 52 fots seilbåt, Lightning.
Han ble tatt inn i Rock and Roll Hall of Fame den 15. mars 2004. Kid Rock, også fra Detroit, holdt introduksjonstalen og Michigan-guvernør, Jennifer Granholm, proklamerte at datoen var Bob Segers dag.
Seger første nye album på 11 år, med tittelen Face the Promise, ble utgitt i 2006. På 45 dager solgte albumet mer enn 400 000 eksemplarer. Siden har salget nådd over 1 million eksemplarer. Det var på Billboard-listen i månedsvis. Hans turné var populær og mange av konsertene ble utsolgt i løpet av noen minutter. Segers appell i Michigan var ikke blitt mindre. Hele 15 000 billetter som var tilgjengelige for første forestilling på Grand Rapids Van Andel Arena ble utsolgt på under fem minutter, tre ekstrakonserter ble senere lagt ut, og også disse ble utsolgt.
Ole Vollan
Ole Kristian Vollan (født 27. juni 1837 i Lyngdal, død 19. april 1907) var en norsk journalist og politiker. Han arbeidet først ved Bergensposten, siden ved Vestlands-Posten, hvor han ble redaktør 1891. Han var en av lederne i Moderate Venstre.
Gjennom sin datter Helga Vollan var Ole Vollan morfar til Harald og Nordahl Grieg.
Husby (Stockholm)
Husby er en bydel i Västerort i Stockholm kommune. Den ligger i bydelsområdet Rinkeby-Kista.
Husby er bygd på Järvafältet som frem til 1965 ble brukt av militæret som øvingsfelt. Husby gård ligger fremdeles på Järvafältet, hovedbygningen er fra 1840-tallet, og brukes i dag til fritidsaktiviteter.
Det moderne Husby stod klart til innflytting i 1974. Sentrum ligger ved Edvard Griegsgången. I Husby finnes blant annet Husbybadet, en ishall og deler av Kista bydelsforvaltning. Her ligger det også tre matvarebutikker, et apotek, helsesenter, helsestasjon for barn samt en folkehøyskole.
Bebyggelsen i Husby består nesten utelukkende av leilighetshus som ble bygd som del av millionprogrammet.
Den 19. og 20. mai 2013 har det vært tilløp til opptøyer i Husby, hvor blant annet biler har blitt satt i brann og en alene politimann ble angrepet av flere ungdommer.
23. serierunde i Tippeligaen 2007
23. serierunde i Tippeligaen 2007 startet lørdag 6. oktober klokken 19:00 med Start mot Fredrikstad. Runden fortsatte med fem kamper søndag 7. oktober, fire kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden avsluttet mandag 8. oktober klokken 19:00 med Brann mot Lyn. Sandefjord ble etter 4-0 tap for Strømsgodset klar for Adeccoligaen i 2008.
Kholargos
Kholargos (gresk Χολαργός) er en forstad i Athen i Hellas. Den ligger nordøst for sentrum, omkring seks km fra Syntagmaplassen. Kommunen har 32 166 innbyggere (2001). Den regnes som en del av Athens velstående nordlige forsteder.
Navnet kommer fra demen Kholargos, som tilhørte stammen (fylen) Akamantis (Ακαμαντίδα φυλή). Demen lå ikke på samme sted som forstaden, men nærmere Kamatero, eller ifølge noen forskere Peristeri eller Sepolia. Den mest kjente borgeren fra demen var Perikles, og dagens Kholargos kommune har også en byste av Perikles i sitt byvåpen. Geografisk hørte imidlertid området hvor dagens Kholargos ligger, til demen Flya, som tilhørte fylen Kekropis (Κεκροπίδα φυλή).
Befolkningsutvikling
Kholargos fikk status som landkommune eller «samfunn» (κοινότητα) i 1933 og ble gitt status som bykommune eller «deme» (δήμος) i 1963.
Terroristene (musikkgruppe)
Terroristene er en politisk reggae-gruppe fra Norge. Besetningen varierer, men kjernen av bandet er en vokaltrio som synger om kjærlighet, marijuana, politikk og gangstere i trestemt harmoni. Terroristene har skapt sitt eget umiskjennelige lydbilde, med blant annet norske tekster. De ga i 2005 ut EP-en «Hei Bondevik» på Luckee Records. Terroristene deltok også på by:Larm 2006 i Tromsø.
Don Everly
Isaac Donald «Don» Everly (født 1. februar 1937 i Kentucky, død 21. august 2021 ) var en amerikansk musiker og komponist som var medlem av duoen The Everly Brothers i perioden 1957–1973 og igjen fra 1983, sammen med sin yngre bror Phil Everly. Deres mor Margaret (født 1919) levde fortsatt da Don døde i 2021.
Don Everly gav ut tre soloalbum i country-genren, som fikk lite oppmerksomhet. I 1976–1977 hadde han tre låter på Billboards countryliste, hvor den høyest plasserte, «Yesterday Just Passed my Way Again» nådde 50.-plass.
Duoen ble innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 1986, mens Don Everly ble valgt inn i 2019.
Diskografi
Album
Singler
Aa (elv i Nederland)
Aa er ei lita elv i Nederland. Den har sitt utspring nær Meijel sørøst i provinsen Limburg i Peel-regionen. Den renner nordvestover gjennom provinsen Noord-Brabant mot 's-Hertogenbosch, omtrent langs kanalen Zuid-Willemsvaart. I 's-Hertogenbosch renner Aa sammen med Dommel og danner Dieze som igjen munner ut i Maas et par kilometer lenger nede. De største byene langs Aa er Asten, Helmond, Veghel og 's-Hertogenbosch.
Roman breton
Roman breton, fransk for «bretonsk roman», er en verdslig litteratursjanger fra middelalderen, som regnes til ridderromanene. Roman breton var inspirert av keltiske legender fra Wales. Kong Arthur var et gjentagende motiv, og det kanskje mest kjente er kjærlighetstragedien Tristan og Isolde, et såkalt fluktmotiv som var populært.
Alexandre Pichot
Alexandre Pichot (født 6. januar 1983 i Caen) er en tidligere profesjonell, fransk landeveissyklist. Han la opp etter 2019-sesongen etter å ha syklet hele karrieren for det franske laget Bouygues Télécom/Team Total Direct Energie.
Roman breton
Begrepet «roman» har en annen mening her enn i moderne tid. Første gang begrepet ble benyttet på fransk var i normanneren Waces diktverk Roman de Brut. Fra andre halvpart på 1100-tallet ble det benyttet for å beskrive de bøker som var oversatt (eller bygde på) latinske verker og til romansk språk, det vil si fransk og dens franske dialekter. Dagens begrep roman henspiller på en fortelling i prosa, men disse var på vers. Wace fabulerte videre om kong Arthurs bedrifter og la således grunnlaget for videre utvikling av denne fortellingen.
Andre sjangre innenfor ridderlitteraturen og samme tidsepoke var roman d’antique og roman d’adventure.
Dave Farrell
David Michael Farrell (født 8. februar 1977 i Plymouth, Massachusetts, USA) er en amerikansk plateprodusent, musiker og bassist i alternativ rock/nu metal-bandet Linkin Park, bedre kjent under navnet «Phoenix». Han har tidligere vært med i bandet Tasty Snax. Farrell spiller ikke bare bassgitar, men også elektrisk gitar, cello, fiolin og kontrabass.
Bakgrunn
Da Farrell var fem år gammel flyttet familien til Mission Viejo i California, der han fullførte high school. Han studerte videre ved University of California, Los Angeles, der han ble uteksaminert i 1999. I studietiden spilte Farrell i et kristent ska/punk-band kalt Tasty Snax, og han spilte regelmessig sammen med Brad Delson på hybelen. Det var umulig for Farrell å være aktivt med i bandet som Delson hadde startet med noen venner, han skulle på turné med Tasty Snax. Delsons band utviklet seg til Linkin Park.
Farrel ble bandets bassgitarist etter at det hadde skiftet navn til Snax, men forlot det igjen i 2000 for å gå inn i Linkin Park som bassgitarist på heltid. Et annet av Snax' medlemmer, Mark Fiore, ble Linkin Parks video-mann. I innlegget til CD-en Reanimation bruker Farrell en Ernie Ball Music Man bassgitar.
Inspirasjonen får Farrell fra sin mor og sin eldre bror, og dessuten Weezer, The Beatles, the Deftones, The Roots, Bob Marley, Sarah McLachlan, Hughes & Wagner og Harrod & Funck.
28. desember 2002 giftet han seg, og i 2007 ble han far.
Eksterne lenker
Linkin Park
Amartya Sen
Amartya Kumar Sen (født 3. november 1933 i Santiniketan i Britisk India) er en indisk økonom. Han ble i 1998 tildelt Sveriges Riksbanks økonomipris til minne om Alfred Nobel for sine arbeid om hungersnød, utviklingsteori, velferdsøkonomi, mekanismer som skaper fattigdom og bidrag til politisk liberalisme. Han ble i 2020 tildelt de tyske bokhandlernes fredspris.
Fra 1998 til 2004 var han «Master of Trinity College» ved University of Cambridge, den første akademiker fra Asia som ledet et college ved «Oxbridge». Sen er også dypt engasjert i debatten om globalisering. Sen har gitt foredrag for om globalisering for seniorledere i Verdensbanken, men har også vist sin interesse for reform ved å bli ærespresident i den humanitære organisasjonen Oxfam.
I tillegg til sine mange bidrag til utviklingsøkonomi har Sen også levert viktige studier i ulikhet mellom kjønnene; og han bruker vanligvis hunnkjønnspronomen når han refererer til abstrakte personer. Han regnes også som en feministisk økonom.
Sen er professor ved Harvard University. Sen har også undervist ved Jadavpur University, Delhi School of Economics, London School of Economics, og University of Oxford. Sens bøker har blitt oversatt til mer enn tretti språk.
«Økonomisk teori er (…) alltid politisk ladet. I dag er de implisitte målene ofte knyttet til vekst, sysselsetting og lav inflasjon. De kunne like gjerne ha vært bærekraft, jevn fordeling og finansiell stabilitet - avhengig av hvilken skole man tar utgangspunkt i. Hvis nyutdannede økonomer får en større bevissthet om fagets politiske natur, får vi spillerom til å løse flere presserende samfunnsproblemer. (…) Amartya Sen er en av mange som har rettet den samme kritikken mot fagets innbilte vitenskapelige nøytralitet».
Han er gift med Emma Georgina Rothschild, professor i økonomisk historie ved Harvard, datter av Victor Rothschild og halvsøster av Jacob Rothschild.
Bakgrunn og utdannelse
Sen ble født i Santiniketan i Vest-Bengal, en universitetsby etablert av poeten Rabindranath Tagore, en annen indisk nobelprisvinner. Sens foreldre kom opprinnelig fra Wari, Dhaka, i dagens Bangladesh, faren underviste i kjemi og ble etter hvert professor. Sen gikk på Tagores skole og hans holdninger ble farget av skolens ideologi; vitebegjær og nysgjerrighet var viktigere enn karakterer. Sen begynte videre utdanning ved «St Gregory's High School» i Dhaka i 1941, men da engelsk India ble delt i to stater ved selvstendighet i 1947 flyttet han med sine foreldre til India. Sen studerte ved Visva-Bharati University, Presidency College i Calcutta og ved Delhi School of Economics før han flyttet til Trinity College i Cambridge, hvor han avla Bachelor of Arts i 1956 og deretter Ph.D. i 1959.
Sen har undervist i økonomi ved University of Calcutta, Jadavpur University, Delhi, University of Oxford, London School of Economics, Harvard University og var «Master of Trinity College» mellom 1998 og 2004. I 2004 vendte Sen tilbake til Harvard.
Viktige arbeid
Sens arbeid i slutten av 1960-årene og tidlig i 1970-årene var med og utviklet teorien om sosiale valg, som først kom til sin rett med arbeidet av den amerikanske økonomen Kenneth Arrow.
I 1981 publiserte Sen Poverty and Famines: An Essay on Entitlement and Deprivation, en bok hvor han viste at hungersnød ikke bare kommer fra mangel på mat, men også fra ulikheter etablert i mekanismene for distribusjon av mat. Sens interesse for hungersnød kom fra personlige erfaringer. Han var ni år gammel da han ble vitne til hungersnøden i Bengal i 1943, hvor tre millioner omkom. I boken viser Sen at det var nok mat i India under hungersnøden, men at distribusjonen ble forstyrret ved at grupper av landarbeidere mistet arbeidet og følgelig ikke hadde penger til å kjøpe mat.
I sin undersøkelse av hungersnøden fokuserte Sen på «positiv frihet», en persons faktiske mulighet til å gjøre noe, i stedet for «negativ frihet» som er vanlig i økonomi og som kun ser på ikke-innblanding. I hungersnøden i Bengal ble ikke landarbeidernes «negative frihet» til å kjøpe mat berørt. De ble uansett rammet av sult, siden de ikke hadde «positiv frihet» til å gjøre noe med situasjonen.
Sens arbeid i utviklingsøkonomi har også betydd mye; blant annet med etableringen av Human Development Report som utgis av United Nations Development Programme. Denne årlige rapporten som rangerer verdens land etter en rekke økonomiske og sosiale statistiske verdier har hentet mye fra Sens bidrag på området økonomisk registrering av fattigdom og ulikhet.
Sens revolusjonerende bidrag til utviklingsøkonomi er begrepet «capability approach», behandlet i hans artikkel «Equality of What». Han argumenterer for at regjeringer bør måles mot innbyggernes faktiske muligheter. Det er fordi tradisjonell utviklingshjelp alltid vil gå foran menneskerettigheter så lenge definisjonen av termer er usikker. I USA har for eksempel innbyggerne en teoretisk rett til å stemme ved valg, men for Sen er dette temmelig meningsløst. For at innbyggerne skal ha en mulighet til å stemme, må de først ha «funksjonalitet». Slik «funksjonalitet» kan variere fra det generelle; som tilgang til utdanning, til det spesielle som transport til valglokalet. Bare når slike hindre har blitt fjernet kan man virkelig si at innbyggerne kan velge fritt. Det er da opp til samfunnet at hver innbyggers grunnleggende kapasitet garanteres av samfunnet.
Sigmund Moren
Sigmund Moren (født 27. november 1913 i Trysil, død 4. februar 1996) var en norsk rektor, forlagskonsulent, kulturarbeider og barnebokforfatter.
Amartya Sen
Utmerkelser
Sen ble i 1999 tildelt Bharat Ratna, Indias fremste sivile utmerkelse. I 2000 ble han utnevnt til medlem av den britiske Order of the Companions of Honour. I 2021 ble han tildelt Fyrstinnen av Asturias' pris for samfunnsvitenskap.
Sigmund Moren
Han ble ansatt i Gyldendal i 1945, og som rektor ved Elverum folkehøgskule i 1956. han debuterte som barnebokforfatter i 1953 med Dimmi får vener, som vant Dammprisen. Han skrev deretter Nattegjester på Jonsvangen (1957) og har ellers redigert nyutgaver av farens bøker og begått enkelte oversettelser.
Ved siden av daglig arbeid har han vært litteraturkritiker i Østlendingen, styremedlem i Det norske teatret, initiativtager til Festspillene i Elverum og medlem av Norsk språkråd.
Traneberg
Traneberg er en bydel i Västerort i Stockholm kommune. Bydelen ligger i Bromma bydelsområde, og grenser til bydelene Kristineberg, Fredhäll, Alvik, Ulvsunda og Ulvsunda industriområde.
Her ligger Alvik tunnelbanestasjon.
Phil Everly
Philip Everly (født 19. januar 1939 i Chicago i USA, død 3. januar 2014 ) var en amerikansk musiker og komponist, kjent som medlem av duoen The Everly Brothers i perioden 1957–1973 og igjen fra 1983, sammen med sin eldre bror Don Everly.
Agano (elv)
Agano (阿賀野川 - Agano-gawa) er en japansk elv som renner fra prefekturet Fukushima til prefekturet Niigata. Den er 210 km lang og har et nedbørfelt på 7 710 km². Dette er blant de største elvene i Japan.
Phil Everly
Phil Everlys solokarriere var betydelig større enn hans brors. På sitt album fra 1983 hadde han med seg gitaristen Mark Knopfler og han sang duett med Cliff Richard på to låter, hvorav den ene var «She Means Nothing to me».
Agano (elv)
Elva har sitt utspring i Arakai-fjellet på grensen mellom Fukushima og Tochigi. Den renner nordover og har tilsig fra bielva Okawa, før den møter elva Nippashi som kommer fra Inawashirosjøen – Japans fjerde største innsjø. Her møter Agano også Tadami i Aizu-bassenget, med tilsig fra Okutadamisjøen som er oppdemmet av Okutadami vannkraftverk. Nå svinger elva vestover og renner ut i Japanhavet ved storbyen Niigata på Japans vestkyst. Vannføringen ved utløpet er det høyeste av alle elver i Japan.
Phil Everly
Duoen ble innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 1986.
Agano (elv)
Tadami gawa er den største tilførselselva til Agano, og noen kilder bruker Tadami-gawa som navn på hele elvefaret. Den har kilder i fjellkjedene vest i prefekturet Fukushima, hvor den reguleres av Numazawanuma vannkraftverk. Videre gir Taki-demningen også elektrisk kraft. Elva krysser deretter grensen og renner inn helt sør i Niigata-prefekturet ved Echigo Sanzan Tadami Quasi nasjonalpark. Den oppdemmede Okutadamisjøen her oppe er Japans største kunstige innsjø som oppdemmes av Okutadami-demningen. Tadami har store høydeforskjeller og er spesielt godt egnet for vannkraft, og er utbygd med Tadami-demningen som gir vannfall til Tagokura vannkraftverk.
Franck Renier
Franck Renier (født 11. april 1974 i Laval) er en profesjonell fransk landeveissyklist. Han syklet for det franske laget Bouygues Télécom fra 2000 til 2008.
Phil Everly
Diskografi
Album
Ć
Ć eller ć (C med akutt aksent) er den femte bokstaven i det bosniske, kroatiske og polske alfabetet. Den har samme posisjon i de latinske alfabetene som brukes for å skrive serbisk og makedonsk. Det hviterussiske Łacinka alfabetet, inneholder også denne bokstaven, som den femte i rekken. Ć har lydverdien [t̠͡ɕ]. I serbisk kyrillisk brukes bokstaven Ћ, mens man med makedonsk kyrillisk bruker bokstaven Ќ som likeverdige tegn. Ellers vil denne bokstavens lydverdi skrives som Tь eller Kь med kyrillisk skrift.
Fylkesvei 771
Fylkesvei 771 (Fv771) går mellom Skei i Leka og Saltbotn i Nærøysund.
Smith & Wesson
Smith & Wesson (S&W) er en amerikansk våpenprodusent med hovedkontor i Springfield, Massachusetts. Selskapet ble etablert i 1856 av Horace Smith og Daniel B. Wesson under navnet «Smith & Wesson Revolver Company» etter at deres tidligere selskap, som også het «Smith & Wesson Company», senere omdøpt «Volcanic Repeating Arms», ble solgt til Oliver Winchester, som døpte om selskapet til Winchester Repeating Arms Company.
Sandane Golfklubb
Sandane Golfklubb er en golfklubb i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane. På slutten av 1990-tallet ble det iverksatt bygging av en sekshulls golfbane på gården Eide, i området ved Gloppeelva. Banen er privat og drevet av grunneiere. Fra bana er det direkte utsikt til den kaskaderende Eidsfossen. I 1999 stod banen klar, og Sandane Golfklubb ble stiftet. I 2008 ble banen utvidet til en nihullsbane. Klubben har per 2009, 500 medlemmer.
Fylkesvei 771
Den tar av fra fylkesvei 770 ved Saltbotn og går i nordøstlig retning gjennom Gråmarka og langs Årsetfjorden til Bogen og videre over Austra til Gutvik der det går ferge til Skei. Veien (unntatt fergestrekningen) er 44,9 km lang.
Sandane Golfklubb
Eide Stabburet
I tilknyting til golfbanen har grunneierne lagt til rette for et restaurert stabbur som kan nyttes for spesielle anledninger. Huset tilbyr matservering og har alle rettigheter.
Fylkesvei 771
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Smith & Wesson
Smith & Wesson har hatt forskjellige eiere opp gjennom årene, men ble 11 mai 2001 kjøpt av Saf-T-Hammer Corporation, som den 15. februar 2002 skiftet navn til Smith & Wesson Holding Corporation. Den 7. november 2016 skiftet det navn til American Outdoor Brands Corporation.
Phil Everly
Diskografi
Singler
Agano (elv)
Det mektige elvefaret har en rekke større bielver, den viktigste er Ina og Nipashi, som kommer fra Inawashiro-sjøen – den fjerde største innsjøen i Japan. Nedenfor denne innsjøen renner Tadami og Nipashi sammen med Agano-elva, som har tilsig fra bielva Okawa. Agano er navnet på vassdraget herfra og har utløp i storbyen Niigata på Japans vestkyst.
«Bøkesuden»
«Bøkesuden» var kong Inge Haraldsson kongeskip fra 1158 til 1162. Skipet betegnes også som en kongesnekke. «Bøkesuden» ble brukt i et par større sjøslag.
Se også
Andre skip med navnet som slutter på «-suden»
Protium
Protium er en stabil isotopvariant av hydrogen. Den kjemiske betegnelsen er 1H, og det kalles også hydrogen-1. Atomkjernen inneholder kun et proton, og et elektron sirkler rundt denne kjernen. Det er den vanligste varianten av hydrogen, og den utgjør 99.9885 % av all hydrogen. Ionemassen av protium er 1.00782503207 u.
Se også
Brintatomet
Fourplay
Fourplay er en jazzgruppe fra USA, som har vært aktiv siden 1991. De opprinnelige medlemmene var Bob James (keyboard), Lee Ritenour (gitar), Nathan East (bass, vokal) og Harvey Mason (trommer). I 1998 forlot Lee Ritenour gruppen og valgte Larry Carlton som sin erstatning. Mellom 1991 og 2000 hadde de kontrakt med Warner Bros. Records, og fra 2002 med Bluebird Records.
Č
Č eller č (C med hake) er den femte bokstaven i både det skoltesamiske og det nordsamiske alfabetet. Det er den fjerde bokstaven i det bosniske, kroatiske, tsjekkiske, slovakiske og slovenske alfabetet og har samme posisjon i de latinske alfabetene som brukes for å skrive serbisk og makedonsk. Det er den femte bokstaven i det latviske og litauiske alfabetet. Den har lydverdien. Den tilsvarende bokstaven i kyrillisk skrift er Ч.
Tandoor
Tandoor er en sylinderformet leirovn som er vanlig i hele Sentral-Asia, men først og fremst i det nordlige India og Pakistan.
Tandoorovnen minner om en stor keramikkpotte som er snudd opp-ned. Den har tykke vegger av leire, og er plassert over glødende kull. Kullet fortsetter å brenne mens maten tilberedes, og temperaturen kan derfor bli svært høy, opp til 480°C.
En tandoor benyttes til tilberedelse av kjøtt (for eksempel den berømte tandoorikyllingen), til fersk fisk, til å bake brød (som naan), til kebab, og til tikka (små kylling- eller fiskebiter). Mat stekt i tandoorovn er marinert i krydder og syrlige ingredienser, og har tradisjonelt også fått tilsatt et oransje fargestoff. Den sterke varmen gjør at maten holder på fuktigheten, og forblir mør og saftig innvendig.
Ordet tandoor kommer fra hindi og urdu tandūr og tannūr; disse ordene kommer fra persisk tanūr, som i sin tur stammer fra arabisk tannūr.
Ostrakon
I oldtidens Egypt ble ostrakon benyttet som billig og tilgjengelig materiale for å skrive beskjeder, notater og tegne på.
I tidlig kristendom var ostrakon fortsatt enkel og utbredt måte å gi skriftlige beskjeder på, men også av religiøs art da de også fylte behovet for bibelsitater og salmer.
Egyptisk ostraka
Alt med en glatt overflate kunne bli benyttet for å skrive på. Ostrakon var generelt materiale som ikke kunne benyttes til noe annet enn å kaste det, og var derfor billig, tilgjengelig og derfor ofte benyttet for skriving av enkle beskjeder, resepter, oppskrifter, studentøvelser, og notater. Potteskår, flak fra kalkstein, tynne fragmenter av andre steintyper, men kalksteinskår som var lys i fargen var mest vanlig. Ostraka var vanligvis små, dekket med kun noen få ord eller en liten tegning skreket opp med blekk. Et unntak er graven til håndverkeren Sennedjem ved Deir-el-Medineh som inneholdt en enormt stor ostrakon som hadde Sinuhes fortelling innskrevet.
Betydningen av ostraka for egyptologien er meget stor. Kombinasjonen av deres fysiske vesen og det egyptiske klima har bevart tekster fra medisinske til det meget hverdagslige som i andre kulturer har gått tapt. Disse kan ofte tjene som bedre vitnemål om dagliglivet enn litterære avhandlinger bevart i biblioteker.
Medisinske ostraoa i Deir-el-Medineh
De mange ostraka funnet ved Deir-el-Medineh har gitt et dypt innsyn i de medisinske arbeid i det nye riket. Disse ostraka viste, som ved andre egyptiske samfunn, at arbeidere og beboere ved Deir-el-Medineh fikk behandling via en kombinasjon av medisinsk behandling, bønn og magi. Nedtegnelsene ved Deir-el-Medineh viser også en del nivåer av inndelinger da nedtegnelser fra landsbyen noterer både en «lege» som tok imot pasienter og skrev ut behandling og en «skorpiontrollmann» som spesialiserte seg med magisk behandling ved hjelp av skorpionbitt.
Ostraka fra Deir-el-Medineh skilte seg ut i sitt omløp. Magiske forhekselser og botemidler ble omfattende spredt blant arbeiderne; det er flere tilfeller av forhekselser som ble sendt fra den ene arbeider og til en annen, uten noen profesjonell mellomledd. Skriftlige medisinske tekster synes å ha vært langt mer sjeldne, kun en håndfull ostraka inneholdt resepter, noe som kan indikere at profesjonelle leger blant de mer kompliserte botemidlene selv. Det er også flere dokumenter som viser at avsenderen av skriften sendte ut etter medisinske botemidler, men det er uklart om disse var sendt i henhold til en leges resepter, eller for å dekke rent hjemlige hjelpemidler.
Saqqaras drømmeostraka
Fra 1964–1971 utgravde Bryan Emery ved Saqqara i letingen etter Imhoteps grav; isteden ble omfattende katakomber med mumier av dyr avdekket. Tilsynelatende var det et sted for pilegrimer. Det var så mange som 1½ millioner ibisfugler som var blitt gravlagt, foruten også katter, hunder, geitebukker, og løver. Stedet besto også av store mengder med keramikkskår og ostraka som var ofringer fra pilegrimer.
Emerys utgravninger avdekket «drømmeostraka», skapt av en skriver ved navn Hor fra Sebennytos. Han var en tilhenger av guden Tot og levde i nærheten av Tots helligdom ved inngangen av den nordlige katakombe og arbeidet som en form for terapeut, rådet og trøstet pasienter. Han overførte sin guddommelige inspirerte drømmer ned på ostraka. De avdekkete drømmeostraka utgjør 65 demotiske tekster skrevet på potteskår og kalkstein.
Ostraka fra bibelsk tid
I tillegg er loddtrekning gjort i Masada antatt å ha vært ostraka, og en del potteskår som minner om dette har blitt funnet.
I oktober 2008 avdekket den israelske arkeologen Yosef Garfinkel ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem hva han mente kunne være den tidligste kjente hebraiske teksten. Denne teksten var skrevet på ostrakon og kan være datert til tiden rundt kong David av Israel for rundt 3000 år siden. Karbondatering og analyser av keramikken har datert inskripsjonen til rundt 1000 år eldre enn Dødehavsrullene. Inskripsjonen er ennå ikke dechiffrert og tolket, men en del ord, som «konge», «slave» og «dommer», har blitt oversatt. Potteskåret ble funnet rundt 32 km sørvest for Jerusalem i Elahfestningen ved Khirbet Qeiyafa, den tidligst kjente befestede by fra den bibelske epoken i oldtidens Israel.
Kristne ostraka
Inskripsjoner på potteskår, tre, metall og andre harde materialer, i tillegg til papyrus, er verdifulle som litterære kilder også for forståelsen av den tidlige kristendom. Disse er funnet hovedsakelig østlige delen av Middelhavet og i Midtøsten, og særlig i Egypt. Den største mengden er på potteskår, skrevet med blekk. De eldste ostraka som er identifisert som kristne, er skrevet på gresk og stammer fra 400-tallet e.Kr. Deretter er det koptisk og arabisk ostraka. En del tekster er ennå ikke tolket, blant annet flere nubisk ostraka skrevet på et språk som ble snakket i de gamle kristne kongedømmene i nærheten av Den blå Nil i dagens Sudan før den islamske invasjonen.
En del ostraka som ble avdekket i Menas i Den libyske ørken besto av greske bokstaver og andre tegn. Dets innhold var av hovedsakelig verdslig art, korte beskjeder, eksempelvis spørsmål og tidvis svar på motsatt side. Pottskår med religiøst innhold i snever forstand besto av bibelsitater og tidvis av salmer.
Koptiske ostraka er utstrakt i den bysantinske tid. Fra slutten av 1800-tallet ble det avdekket rundt 20 kristne ostraka i Øvre Egypt, antagelig fra 600-tallet, med gresk og koptisk skrift. Disse hadde utdrag fra Det nye testamente. Av særlig interesse er de som omtalte eller siterte emner som ikke har sin direkte referanse i Bibelen.
Gammel er min fjord
Gammel er min fjord er et musikkalbum med Erik Bye. Det ble utgitt i 1974.
Syklotron
Syklotron er en type partikkelakselerator som blir brukt til å akselerere ladede partikler for blant annet å fremstille supertunge isotoper. Syklotroner har vært viktige i oppdagelsen og fremstillingen av flere av de transurane grunnstoffene. Den ble oppfunnet i 1929 av Ernest Lawrence ved Berkeley-universitetet i California, USA, og han fikk innvilget patent på syklotronen 2. februar 1934 (patentnummer 1948384). Lawrence mottok i 1939 Nobelprisen i fysikk for oppfinnelsen av syklotronen, og de eksperimentene han utførte med den.
I dag benyttes syklotroner til å produsere radioaktive isotoper for bruk i positronemisjonstomografi (PET-scanning).
Virkemåte
Syklotronen består av et vakuum-kammer hvor ladede partikler blir akselert av høyfrekvent vekselspenning. Ved hjelp av magnetfelt blir partiklene holdt i en tilnærmet sirkelformet bane. For hver gang partiklene passerer åpningen mellom de halvmåne-formede elektrodene blir de akselerert. Syklotronen kan akselerere ladede partikler som protoner, deuteroner, alfapartikler og tyngre ioner.
Åge Aleksandersens beste
Åge Aleksandersens beste er en samleplate utgitt av Åge Aleksandersen i 1977.
Eikesneglespinner
Eikesneglespinner (Apoda limacodes) er en sommerfugl som tilhører familien sneglespinnere (Limacodidae). Den er funnet ved Oslofjorden og i Vest-Agder i Norge.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 23-28 mm, hunnen litt større enn hannen), kraftig, rødbrun eller gulbrun spinner. Antennene er trådformede hos begge kjønn og hvite unntatt ved roten. Kroppen er gulbrun og ligner på en spinner (Lasiocampidae). Forvingen er trekantet, gulbrun eller rødbrun, hos hannen med mørk bestøving. Den har to mørke skråstriper, en som går fra bakkanten skrått utover og en fra ytterkanten skrått innover. De møtes nesten ved vingens framkant. Dessuten er det en mindre tydelig skråstripåe mellom disse, parallell med den indre stripen, som når fra bakkanten til omtrent midt på vingen. Bakvingen er mørkere enn forvingen, innerkanten lysere. Vingene har delvis oppstående skjell og virker litt rufsete. Larven er lysgrønn, oval sett ovenfra, avflatet og litt sneglelignende. Den har to rader av lyse vorter langs ryggen og trekantede utvekster langs sidene, disse blir mindre tydelige etter som larven vokser.
Levevis
Larven lever på bladene av eik (Quercus spp.), sjeldnere bøk. Arten finnes i lysninger i eikeskogen og i eikekratt. De voksne sommerfuglene flyr mest om natten, men kan også av og til fly i solskinn, i juni og juli.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa østover til Ural. I Norge ble den ikke registrert før i 1974, men er nå funnet på en del lokaliteter i Østfold og Vestfold, dessuten ved Kristiansand. Den kan være truet av hogst av eikeskog.
Chapati
Chapati (urdu چپاتی hindi चपाती capātī) er et usyret indisk brød med tre ingredienser: mel, vann og salt.
Chapati brukes ofte som spiseredskap, der man bretter brødet sammen og «skraper» maten opp. Det passer til gryteretter og retter med ris.
6. serierunde i Tippeligaen 2010
6. serierunde i Tippeligaen 2010 startet onsdag 14. april med fire kamper klokken 19, etterfulgt av kampen mellom Rosenborg og Brann på Lerkendal stadion klokken 20. Ytterligere to kamper ble spilt torsdag 15. april med Molde mot Strømsgodset klokken 18 og Sandefjord mot Vålerenga klokken 20. Runden ble avsluttet først onsdag 21. april med Stabæk mot Hønefoss klokken 19 fordi Stabæks hjemmebane Telenor Arena var opptatt den opprinnelige kampdagen.
Løvøya
Løvøya finnes flere steder:
Woosungbanen
Woosungbanen (engelsk: Woosung Road) var den første jernbanestrekningen som ble bygd i Kina. Den var en 20 km lang strekning fra Shanghai til Woosung (Wusong), som var Shanghais ytre havn ved Yangtzeelven. Den var smalspors, og ble bygd i 1876. Men allerede året etter demonterte Qing-regjeringen sporene.
Historie
Det var britiske forretningsfolk i Shanghai som stod bak jernbanen. De benyttet seg av en finte.
I søknaden fremstilte man prosjektet som en «Waggon Way». Selskapet som fikk anleggstillatelse i 1875 kalte seg «Woosung Road Company», og intet sted forekom ordet «jernbane». Foranledningen var at de største handelsskipene som ikke var i stand til å befare elven opp til selve Shanghai las til kai i Wusong, og varene måtte der omlastes til kjerrer og bringes inn til byen. Med en jernbanelinje ville denne prosessen forenkles.
Den var Kinas første jernbanelinje, og håpet var at kineserne ville overvinne sin skepsis mot jernbanelinjer. Det gikk ikke så bra. Et viktig hinder var at den kinesiske landsbygden hadde mange gravfelter, og at selv om det med en del strev kanskje ville la seg gjøre å legge jernbanesporene slik at de ikke ble berørt, var det mange som mente at støyen fra toglinjene ville forstyrre forfedrenes ånder i nærliggende graver. Folk som bodde nær Woosungbanen protesterte kraftig mot jernbanen. Én dag ble et tog stanset av demonstrerende mennesker - menn, kvinner og barn. Da toget langsomt banet seg vei, forsøkte mengden å stanse det ved å gripe tak i vognene. En annen gang ble en mann overkjørt av toget, og dette var nær ved å utløse et folkeoppløp.
Thomas Wade fikk overbevist det britiske selskapet om å innstille trafikken. Qing-regjeringen kjøpte opp og demonterte anlegget, og sendte det hele over til Taiwan. Der var det meningen å benytte den ved en kullgruve. På øya Taiwan var det færre forfedregraver, og befolkningen var ikke så skeprisk. Imidlertid viste det seg at linjen ikke hadde meget for seg der.
Materialet ble så sendt tilbake til fastlandet, og skulle benyttes til jernbanebygging i Kaiping (i Tangshan provinsen Hebei). Dette var et område som var tynnere befolket, og med få forfedregraver. Imidlertid foretrakk den fremsynte sjefsingeniøren for Kaipingprosjektet, Claude W. Kinder, å benytte standard sporbredde for den 10 km lange strekningen. Dermed ble Woosongbanens utstyr ikke benyttet.
Ny jernbane i 1898
Stemningen mot jernbaner endret seg etterhvert. I 1898 ble det igjen anlagt jernbane mellom Wosung og Shanghai. Den bar navnet Songhubanen.