cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rogalands Avis
Historie
1. oktober 2014 overtok Mentor Medier AS alle aksjer i Rogalands Avis. Bjørn Sæbø fortsatte som sjefredaktør, men avisen ble ledet administrativt av Dagsavisens sjefredaktør og administrerende direktør Eirik Hoff Lysholm, som gikk inn som administrerende direktør i Rogalands Avis. Mentor Mediers konsernsjef Helge Simonnes tok samtidig over som styreleder i Rogalands Avis AS. I det nye styret sitter også Dagsavisens tidligere sjefredaktør Arne Strand. Fra januar 2015 ble RA relansert som seksdagersavis basert på innhold fra både Dagsavisen og RAs lokale redaksjon. Målet var å lage et fyldigere avisprodukt, basert på internasjonale forretningsmodeller, der Dagsavisen produserte 50 prosent av innholdet, nasjonalt og internasjonalt, mens RAs eksisterende redaksjon stod for 50 prosent lokalt innhold.
Opplag
Kilder: 1936 og 1946: Guri Hjeltnes: Avisoppgjøret etter 1945 (ISBN 82-03-16122-7). Perioden 1947-1995: Sigurd Høst: Aviskonkurransen, IJ 1996 (ISBN 82-7147-159-7), ellers Aviskatalogen.
Sjefredaktør
Følgende personer har vært ansvarlig redaktør i Rogalands Avis. Avisa benytter tittelen sjefredaktør for avisas øverste redaksjonelle stilling.
Øyposten
Øyposten er en avis som blir utgitt i Finnøy og Rennesøy i Rogaland. Redaktør er Rune Nedrebø.
Avisen har kontor på Judaberg på Finnøy. Avisa kommer ut en gang i uken (torsdag), totalt 48 ganger i året.
Historie
Avisa startet som kommunalt informasjonsblad i 1970. I 1999 ble Øyposten aksjeselskap. I dag har avisa fem ansatte. Rune Nedrebø ble ansatt som ny redaktør i september 2019. Tidligare redaktører er blant annet Edd Meby og Jon Asgaut Flesjå. Etter kommunesammenslåing i 2020, hvor Finnøy og Rennesøy ble en del av Stavanger kommune, ble også Rennesøy med som en del av dekningsområdet til avisa.
Oppkjøp: I juni 2021 ble 80 prosent av Øyposten AS kjøpt opp av Schibsted, noe som innebar både Øyposten og nettavisa Randaberg24. I ettertid kjøpte konsernet også opp de siste 20 prosentene, og avisa er dermed heleid av Schibsted.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
Ayotzinapa
Studentforsvinninger
26. september 2014 ble 43 studenter fra Ayotzinapa bortført fra byen Iguala, av det lokale politiet. Studentene skal angivelig ha blitt overlevert til Guerreros Unidos, en kriminell gruppe i området. Saken er ikke oppklart, og har skapt frustrasjon og store demonstrasjoner i Mexico og i solidaritetsnettverk verden over.
Suharto
Haji Mohamed Suharto (født 8. juni 1921, død 27. januar 2008) var en indonesisk militær og politisk leder. Han var en kontroversiell politisk figur i Indonesias historie. Han var president i Indonesia fra 1967 til 1998, og hans regime har blitt sterkt kritisert for å være autoritært og for menneskerettighetsbrudd.
Charles Fort
Charles Hoy Fort (født 6. august 1874 i Albany i New York, død 3. mai 1932 i New York City) var en amerikansk journalist og forfatter som viet det meste av sitt liv til en omfattende kildeinnsamling og undersøkelse av uforklarlige fenomener og unomale hendelser. Fort er særlig kjent for fire utgivelser: «The Book of the Damned» (1919), «New Lands» 1923), «LO!» (1931) og «Wild Talents» utgitt posthumt i 1932).
Suharto
Suhartos regime ble anklaget for omfattende korrupsjon, og han og hans familie ble beskyldt for å ha ulovlig tilegnet seg store formuer. Videre ble hans regjering kritisert for brutal undertrykkelse av uavhengighetsbevegelsene i Øst-Timor og Aceh-regionen, noe som resulterte i mange sivile tap.
Charles Fort
Bakgrunn
Charles Hoy Fort var av nederlandsk avstamning. Han var den eldste av tre barn; hans yngre brødre var Clarence og Raymond. Barna ble strengt oppdratt av faren, som brukte korporlig straff. Allerede i tidslig alder interesserte han seg for naturen, men på skolen gjorde han det likevel ikke særlig godt innen naturfagene.
Suharto
I 1998 kollapset Suhartos regime i kjølvannet av en økonomisk krise og omfattende protester. Selv om han trakk seg som president samme år, ble han ikke rettsforfulgt eller dømt.
Charles Fort
Bakgrunn
Som 18-åring drog han ut på reise i verden, for å sette inn noe kapital på erfaringens bankkonto. Hen reiste rundt i de vestlige Forente Stater, Skottland, England og Sør-Afrika, men der ble han syk og måtte vende hjem. Anna Filing, som han hadde kjent fra barndommen, pleide ham, og den 26. oktober 1896 giftet de seg.
Suharto
Tidlig liv og familie
Suharto ble født i en æra med nederlandsk kolonistyre i Indonesia, i Kemusuk, en del av den større landsbyen Godean, 15 kilometer vest for Yogyakarta, i det sentrale Java. Etter å ha unnsluppet en plagsom barndom, vervet han seg som offiser på et nederlandsk militærakademi på en tid da Indonesia kom med i flere konflikter, blant annet 2. verdenskrig og den indonesiske revolusjonen.
«Ny Orden»-regjeringen (1967-1998)
11. mars 1966 skrev den politiske svekkede Sukarno et brev (Surat Perintah Sebelas Maret eller «Supersemar») der han erklærte unntakstilstand og overførte mesteparten av makten til Suharto. Gjennom dette, etablerte Suharto det han kalte for «Ny Orden» (Orde Baru). Han forbød deretter Kommunistpartiet i Indonesia og deres tilhørende grupper, tømte deretter nasjonalforsamlingen og regjeringen for personer lojale til Sukarno, forbød fagforeninger og innførte sensur på media.
Charles Fort
Forfatter
I 1916 fikk den inntuil da fattige Fort takket være en arv fra sin onkel utgitt sine forskjellige arbeider og viet seg så fullt og helt til skrivingen. I 1917 døde broren Clarence, og hans arv etter onkelen ble delt mellom Charles og Raymond.
Suharto
«Ny Orden»-regjeringen (1967-1998)
Internasjonalt la Suharto Indonesia på en vest-vennlig kurs, der han forbedret relasjonene med vestlige land, mens han avsluttet de gode relasjonene med Kina. Han sendte sin utenriksminister, Adam Malik, for å reparere forbindelsene med USA, FN og Malaysia. Indonesia ble også et av de første medlemmene i ASEAN.
I Indonesia retter «Ny Orden»-tankegangen seg mot etniske kinesere og flere anti-kinesiske lover ble vedtatt, der de ble forbudt fra å delta i de offentlige Indonesia. Kinesisk litteratur og skrift ble forbudt, og etniske kinesere ble tvunget til å legge sin kinesisk avstamning bak seg og ta indonesisk-klingende navn. Mange ble tvunget i eksil, mens andre ble drept av myndighetene.
«Ny Orden» blir ny institusjon
12. mars 1967 ble all gjenværende makt som Sukarno hadde, fjernet av det midlertidige parlamentet, ledet av Nasution. Suharto ble utnevnt som fungerende president, før han 21. mars 1968 ble formelt valgt for sin første femårstermin.
Charles Fort
Forfatter
Pengene tillot ham å fokusere på sin interesse for unomale fenomener, også omtalt som forteana. Fort var en notorisk kritiker av enhver form for vitenskapelig kategorisering, noe som kommer klart til uttrykk i de fire hovedverkene. Han mente at vitenskapen aksepterte enkelte fenomener fordi de passet inn i kategoriene, mens andre fenomener ble «fordømt» og bortforklart fordi de truet med å velte kategoriene.
Suharto
«Ny Orden» blir ny institusjon
For å opprettholde order, utvidet Suharto budsjettene og makten til det indonesiske statsapparatet. Han etablerte to etterretningsorganisasjoner: Operational Command for the Restoration of Security and Order (KOPKAMTIB) og State Intelligence Coordination Agency (BAKIN) – for å hanskes med trusler mot regimet. Suharto etablerte også Bureau of Logistics (BULOG) for å distribuere ris og andre varer gitt av USAID. Disse nye regjeringsorganene ble satt under militær kommando, som under Shuarto dermed hadde en dobbelfunksjon som både forsvarsstyrke og sivile funksjonærer.
I denne perioden begynte de store bestikkelsene, underslagene og svindlene å starte opp, der både nasjonale og internasjonale selskaper var involvert. Medlemmer av de militære og Golkar-partiet var dypt involvert, da de omtrent var eneherskende i landet. Penger fra slik praksis fløt ofte til fond og stiftelser som var kontrollert av Suharto-familien.
Charles Fort
Forfatter
Ved siden av sine undersøkelser av uforklarlige fenomener og unomale hendelser, forsøkte Fort seg tidlig også som skjønnlitterær forfatter og skrev ti romaner, hvorav bare én, «The Outcast Manufacturers» (1906), ble utgitt. Han forfattet også et selvbiografisk verk, «Many Parts» (1900), hvor han skrev om sin oppvekst, men denne boken ble aldri publisert og har først blitt kjent i senere tid.
Suharto
Politisk utrensing
Mellom 300 000 og en million indonesiere ble drept i massedrapene som kom etter arrestasjoner av PKI-medlemmer i Suhartos regjering 6. oktober 1965. Både de militære og personer fra konservative muslimske, katolske, hinduistiske og nasjonalistisk milits deltok i drapene. Selv om de fleste kommunistene ble identifisert av lokale angivere, er det kjent at CIA forsynte det indonesiske militæret med en liste på 10 000 mistenkte kommunister. Ironisk, forteller en CIA-studie av hendelsene i Indonesia at: «In terms of the numbers killed the anti-PKI massacres in Indonesia rank as one of the worst mass murders of the 20th century...» I tillegg til CIA, var britisk og australsk etterretning godt kjent med hendelsene da de skjedde.
Time Magazine presenterte den følgende beskrivelsen 17. desember 1966:
Blant de verste rammede områdene var Bali, der PKI hadde vokst raskt før utrensningene tok til. 11. november brøt det ut sammenstøt mellom tilhengere av PKI og PNI, som endte i en massakre av PKI-medlemmer og sympatisører. Mens de fleste av anti-PKI pogromene i resten av landet ble utført av islamske politiske organisasjoner i navnet til jihad, ble drapene i Bali utført i navnet til Hinduismen. Bali viste seg å være det eneste stedet i landet der lokale soldater blandet seg inn, for å hindre nedslaktningen.
Charles Fort
Forfatter
Ved minst to anledninger, grunnet depresjoner og motløshet, brente Fort det omfattende kildematerialet som han hadde samlet inn, samt flere av de nevnte manuskriptene. I 1897 satte han fyr på anslagsvis 25,000 notater og i 1920 brente han et kartotek bestående av hele 40,000 møysommelig innsamlede referanser. I 1924 flyttet Fort med sin kone til London, der han bodde til 1926 og ivrig besøkte British Museums bibliotek. Fra 1929 var de tilbake i USA og bosatt i New York City. Hans helse var svakket, men fremfor å la seg behandle satte han alt inn på å fullføre boken Wild Talents. Den 3. mai 1932 brøt han sammen og ble innbragt til Royal Hospital i The Bronx. Hans forlegger kom for å informere ham om lanseringen av Wild Talents, og noen timer etter døde han.
Suharto
Politisk utrensing
I desember erklærte de militære at Aceh hadde blitt renset for kommunister. Samtidig, ble spesielle militære retter satt for å føre PKI-medlemmer for retten. 12. mars 1967 ble partiet formelt forbudt av Suharto, og pro-PKI fagforeningen SOBSI ble forbudt i april.
Etter å ha rettferdiggjort forbudet av kinesisk kommunisme, stengte så Suharto ikke bare kommunistledede partier, men utvidet sitt grep mot alle kinesisk-indonesiske partier og alle aspekter av kinesisk-indonesisk sosio-kultur. Suharto fjernet alle kinesisk-indonesiere fra makt, forbød de å inneha politiske og militære stillinger. Han slåss også for en tvungen assimileringspolitikk mot kinesisk-indonesierne, slik at de skulle glemme sine bånd til Kina. Denne politikken endte med mange anti-kinesiske lover i Indonesia. Suharto godkjente og gjennomført veldig diskriminerende lover. Han fordømte kinesisk kultur og forbød kinesisk skrift og litteratur.
Charles Fort
Forfatter
Han ble gravlagt i Albany, og hans notater på mer enn 60.000 sider ble skjenket til New York Public Library.
Suharto
Territorielle ambisjoner og invasjon
Fra han tok makten som president og helt frem til sin avgang, fortsatte Suharto med Sukarnos politikk om å øke indonesisk suverenitet. Han handlet for å hevde territorielle krav over mye av regionen, gjennom både diplomatiske og militære handlinger.
I 1969 bestemte Suharto for å handle, for å avslutte en langvarig kontrovers rundt det siste nederlandske territorium, vestlige Ny-Guinea. Han arbeidet sammen med USA og FN, for å nå en avtale om å avholde en folkeavstemning om selvstyre, der området kunne velge om de ville forbli en del av Nederland, å integrere seg med Indonesia, eller å bli selvstendig. Selv om dette skulle være en universell avstemning for alle voksne innbyggere, ble bare 1022 "høvdinger" tillat å stemme. Den enstemmige avstemningen var for å gå inn i Indonesia, noe som førte til tvil om validiteten av folkeavstemningen.
I 1975, etter at Portugal trakk sine tropper vekk fra Øst-Timor og Fretilin-bevegelsen tok makten i landet, beordret Suharto en invasjon av landet. Senere ble en regjering innsatt av den indonesiske regjeringen på øyen, denne ba så om at Indonesia skulle annektere landet. Det ble estimert at omtrent 200 000 mennesker, grovt sett ⅓ av befolkningen, ble drept av indonesiske soldater eller tilhørende milits-styrker. 15. juli 1976 ble Øst-Timor provinsen Timor Timur, som den forble til den ble overført til FN-kontroll i 1999.
I 1976 ble regimet utfordret i Aceh-provinsen da Free Aceh Movement, eller GAM, ble dannet. Denne gruppen krevde uavhengighet. Suharto sendte raskt tropper for å slå ned opprøret, noe som sendte flere av lederne i eksil i Sverige. Fortsatte kamper mellom GAM og regjeringsstyrker førte til at Suharto erklærte unntakstilstand i provinsen, ved å erklære provinsen et "militært operasjonsområde" (DOM) i 1990.
En støtte for Suhartos territorielle ambisjoner var den høye veksten i befolkningstallet i indonesiske byer. Som et svar, fulgte Suharto en politikk med transmigrasjon for å fremme flytting av befolkningen fra de overbefolkede byene til utkanter av øygruppen der naturressursene enda ikke hadde blitt uttømt.
Avgang
I 1996 ble Suharto utfordret over lederskapet i Indonesian Democratic Party (PDI), partiet som støttet opp under regimet, Megawati Sukarnoputri, datteren til Sukarno, hadde blitt PDIs forkvinne og var økende kritisk til Suhartos regime. Som et svar på dette, støttet Suharto en annen fraksjon i partiet ledet av Suryadi. Suryadi-fraksjonen annonserte en parti-kongress for å sparke Megawati fra stillingen i Medan 20. juni til 22. juni 1996.
Som et svar på dette uttalte Megawati at hvis hun ble sparket, ville hennes tilhengere holde demonstrasjoner i protest. Suryadi-fraksjonen gjorde alvor av truslene og sparket Megawati, og demonstrasjonene begynte over hele Indonesia. Dette førte til flere konfrontasjoner i gatene mellom demonstranter og politi. En avtale ble gjort med de militære for å tillate Megawatis tilhengere å overta PDI sitt hovedkvarter i Jakarta, i bytte for å ikke arrangere flere demonstrasjoner. I denne perioden arrangerte tilhengere av Megawati demokrati-forum på området, der flere aktivister holdt taler som fordømte Suharto og hans regime.
Etter en måned, gikk politi, soldater og Suryadi-tilhengere til angrep på hovedkvarteret, drepte Megawati-tilhengere og arresterte 200. De arrestert ble tiltalt under «Anti-Subversion» og «Hate-spreading» lover. Dagen ville bli kjent som "Svarte søndag" og markerte begynnelsen på nye innstramninger av "Ny Orden"-regjeringen mot demokrati-tilhengerne, nå kalt for "Reformasi" eller Reformasjon. I 1997 hadde den finansielle krisen i Asia store konsekvenser for den indonesiske økonomien og Suhartos regime. Valutaen i landet sank drastisk, og Suharto selv kom under søkelyset til flere internasjonale lånegivere, som Verdensbanken, Det internasjonale pengefondet og USA, over langvarige underslag av penger og proteksjonistisk politikk. I desember signerte Suhartos regjeringen en avtale med IMF, der de lovte å gjennomføre flere tiltak, inklusive kutt i offentlig forbruk, og fjerningen av subsidier, som retur for støtte fra IMF og andre.
Tidlig i 1998, begynte tiltakene godkjent av Suharto å underminere tiltroen til regimet. Prisen på vanlige varer som drivstoff og ris, samt offentlige tjenester hadde økt dramatisk. Effekten ble forsterket av massiv korrupsjon.
Suharto ble gjenvalgt for 7. gang i mars 1998, og begrunnet det med at hans lederskap var nødvendig for å komme igjennom krisen. Som ved tidligere valg, var det ingen andre motkandidater. Dette førte til protester og opptøyer over hele landet, i det som ble Revolusjonen i Indonesia 1998. Misnøye innenfor hans eget Golkar-parti og blant de militære svekket Suharto, og 21. mai 1998 trakk Suharto seg som president. Han ble erstattet av Jusuf Habibie.
Etter presidentskapet
Etter sin avgang, har Suharto trukket seg tilbake til en familie-eiendom i det sentrale Jakarta, og har kun gjort noen få offentlige opptredener. Forsøk på å tiltale Suharto har for det meste sentrert seg om påståtte misbruk av offentlige midler, men forsøkene har stort sett blitt korte på grunn av helsemessige grunner.
Etterforsking av rikdom
I mai 1999, estimerte en reportasje i Time at formuen til Suhartos familie var på 15 milliarder dollar i kontanter, aksjer, eiendommer i selskap, eiendommer, juveler og kunst. Av dette skal 9 milliarder være deponert i en bank i Østerrike. Familien skal kontrollere omtrent 36,000 km² med land i Indonesia, inkludert 100 000 m² kontorarealer i Jakarta og nesten 40% av landet i Øst-Timor. Over 73 milliarder dollar skal ha passert familien under Suharto sitt 32 år lange regime.
Ifølge Transparency International, skal Suharto ha underslått mere penger enn noen annen verdensleder i historien, med et estimat på 15-35 milliarder dollar i løpet av 32 år ved makten.
Helse og forsøk på tiltale
6. mai 2005 ble Suharto brakt til sykehus med innvendige blødninger. Den politiske eliten i Indonesia. inkludert President Susilo Bambang Yudhoyono og visepresident Jusuf Kalla, besøkte han. Han ble sendt hjem etter seks dager innleggelse.
26. mai 2005 rapportert the Jakarta Post at i et forsøk av President Susilo Bambang Yudhoyono på å bekjempe korrupsjon, møtte riksadvokaten Abdurrahman Saleh foran en parlamentarisk kommisjon for å diskutere forsøkene på å tiltale personer fra Ny Orden-tiden, inklusive Suharto. Riksadvokaten bemerket at han håpte Suharto ville bli friskere, slik at han myndighetene kunne begynne rettsforfølgelsen av korrupsjon og menneskrettighetsbrudd, men uttrykte skepsis om det ville bli mulig. Den indonesiske høyesterett vedtok etter det at riksadvokaten skulle være ansvarlig for å overvåke helsetilstanden til Suharto.
24. april 2006 ble et team av leger utnevnt av riksadvokaten for å evaluere Suhartos helestilstand og evne til å bli tiltalt. En av legene uttalte at han var i tvil på grunn av to permanente defekter i Suharto sin hjerne. 4. mai 2006 ble Suharto igjen innlagt for innvendige blødninger. Hans leger uttalte at Suharto led av delvis organsvikt, og var i en ustabil tilstand.
4. januar 2008 ble Suharto brakt til sykehus. Hans medisinske tilstand var forverret på komplikasjoner på grunn av et svakt hjerte, svulmende lemmer og mage, samt andre organsvikter, Men han var ved bevissthet 5. januar. En operasjon ble nødvendig på grunn av hans pacemaker. Legene fortalte etterhvert at situasjone var «kritisk» for eks-presidenten. 11. januar ble det kjent at han ble holdt kunstig i live.
27. januar 2008 døde Suharto etter å ha gått inn i koma i løpet av dagen. Han døde av flere organsvikt.
Relaterte rettssaker
Ute av stand til å stille Suharto for retten, satte de indonesiske myndighetene i stedet i gang tiltale mot hans tidligere underordnede og familiemedlemmer.
Suhartos sønn Hutomo Mandala Putra, ble innledningsvis dømt til 15 års fengsel for å ha stått bak drapet på en dommer som dømte han til 18 måneders fengsel for landsvindel i september 2000. Han ble det første medlemmet av Suharto-familien som ble funnet skyldig og fengslet for en forbrytelse. Tommy Suharto fastholder at han er uskyldig, og skaffet seg en reduksjon av fengselsstraffen til 10 år i juni 2005. 30. oktober 2006 ble han sluppet fri på "vilkår".
I 2003 ble Suhartos halvbror Probosutedjo tiltalt og dømt for korrupsjon av totalt 10 millioner dollar fra den indonesiske stat. Han ble dømt til fire års fengsel, som senere ble redusert til 2 års fengsel, da han samarbeidet med myndighetene og tilstod i oktober 2005, noe som førte til arrestasjonen av hans advokater. Hans opprinnelige straff ble gjeninnført senere. Etter en episode ved et sykehus der han ble beskyttet av politifolk, ble han igjen arrestert 30. november 2005.
9. juli 2007 saksøkte indonesisk påtalemyndigheter Suharto, for å skaffe tilbake statlige midler. 4. september samme år, endte forhandlinger mellom advokatene til Suharto og påtalemyndigheten med brudd, og det vil derfor ende med rettssak.
10. september 2007 dømte indonesisk høyesterett i favør av Suharto, og dømte Time Asia til å betale ham i overkant av $128,5 millioner i erstatninger. Høyesterett omgjorde en avgjørelse i en lavere rettsinnstans fra 2000 og 2001. Suharto hadde krevd erstatning på grunn av en artikkel i 1999, som hevdet at han hadde ført underslåtte midler utenlands.
Siem de Jong
Siem de Jong (født 28. januar 1989) er en sveitsiskfødt nederlandsk fotballspiller som spiller for De Graafschap.
Hans bror er fotballspilleren Luuk de Jong.
De Jong startet sin fotballkarriere i amatørklubben DZC'68, og ble senere speidet på av den nåværende nederlandske klubben De Graafschap. Dette skjedde da han bare var 12 år gammel. Han spilte med De Graafschap til 2005, da han ble hentet til Ajax sitt berømte ungdomsakademi.
Våren 2010 var De Jong en viktig brikke på et Ajax lag i stort driv. Han scoret begge målene i Ajax sin 2-0 triumf i første finalekamp i cupen mot Feyenoord.
Anarkokollektivisme
Anarkokollektivisme, eller kollektivistisk anarkisme, er en anarkistisk retning som vektlegger fellesskapets sentrale rolle. Den skiller seg ut fra mutualismen ved at den nokså kategorisk avviser markedet. Det er ikke det enkelte individet, men den selvstyrte kommunen som i samarbeid og fellesskap skal beslutte hva som skal produseres. Sammen står man sterkere, og den kollektive produksjonen vil igjen gi velstand og frihet til det enkelte mennesket. Samtidig nyanserer den seg fra anarkokommunismen ved at den også hevder individet bør kunne få motta etter innsats, og ikke bare etter behov. Imidlertid er det essensielle både ved den kollektivistiske- og kommunistiske anarkismen blitt videreutviklet i anarkosyndikalismen.
Som retning har anarkokollektivismen sin opprinnelse hos Michail Bakunin (1814–1876).
HMS «Coventry» (D118)
Falklandskrigen
HMS «Coventry» var en av fem Type 42-jagere som deltok i Falklandskrigen. HMS «Sheffield», HMS «Coventry» og HMS «Glasgow» var med kampgruppen som ble sendt ned etter den argentinske invasjonen. Med missilsystemet Sea Dart var hovedoppgaven til Type 42-jagerne å drive med anti-luft krigføring. Type 42 skipenes rolle i kampgruppen var å beskytte resten av flåten mot flyangrep. Senere ble også HMS «Exeter» og HMS «Cardiff» sendt ned for å erstatte «Sheffield» og «Coventry».
HMS «Coventry» var det første krigsskipet som avfyrte en Sea Dart i kamp, da skipet avfyrte tre missiler mot argentinske fly 7. mai 1982, men ingen traff. Den 9. mai skjøt de to til mot argentinske fly, men bommet igjen. Senere samme dag skjøt de ned et argentinsk Aérospatiale Puma-helikopter med missilsystemet.
Den 25. mai 1982 lå «Coventry» og fregatten HMS «Broadsword» nordvest for Falklandssundet for å virke som narremål for argentinske fly. Målet var å dra oppmerksomheten deres vekk fra San Carlos Water, der flere britiske skip bedrev landgang. «Coventry» og «Broadsword» ble angrepet av to bølger av to argentinske A-4 Skyhawk. «Broadsword» ble truffet av en bombe, men den spratt av helikopterdekket og ut i sjøen uten å eksplodere. Den andre bølgen traff «Coventry» med tre bomber, hvorav to eksploderte. Skipet kantret på 20 minutter og sank like etterpå. 19 døde og 30 ble skadet i angrepet. Én av de skadede døde senere av skadene han pådro seg.
Prestvannet studentboliger
Prestvannet studentboliger er et av Studentsamskipnaden i Tromsø studentboligområder. Boligene ligger rett sør for Prestvannet to kilometer vest for Tromsø sentrum.
Torridincolidae
Torridincolidae er en liten gruppe av små, vannlevende biller som hører til gruppen Myxophaga. I likhet med andre medlemmer av denne gruppen er larvene utstyrt med trakégjeller, noe som ellers er ukjent blant insekter med fullstendig forvandling (holometaboli). Torridincolidae lever på bunnen av små, rasktrennende bekker, og de fleste av de kjente artene stammer fra Brasil.
Utseende
Små (mindre enn 2 mm), tettbygde biller. Pannen har et langt, tungeformet utskudd mellom antennene. Fasettøynene er runde og utstående. Antennene er korte, kølleformede, og består av ni ledd. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, med en opphøyd lengdeås i midten og fremskutte fremhjørner. Dekkvingene er brede med en tydelig skulderbule, og fine punktrekker. Beina er slanke, særlig er fotleddene tynne.
Folgefonna nasjonalpark
Folgefonna nasjonalpark  er en norsk nasjonalpark som ligger på og rundt isbreen Folgefonna i Vestland. Parken ble opprettet i 2005, for å «ta vare på eit stort og tilnærma urørt naturområde, som sikrar heilskapen og variasjonen i naturen frå låglandet til høgareliggjande område med fjell og bre; ta vare på verdfull vassdragsnatur; sikre det biologiske mangfaldet med økosystem, artar og bestandar; sikre viktige geologiske førekomstar  og sikre verdfulle kulturminne» og den dekker et område på 545 km².
Nasjonalparken ligger i kommunene Etne, Kvinnherad og Ullensvang; og den grenser opp til Bondhusdalen landskapsvernområde, Buer landskapsvernområde og Hattebergsdalen landskapsvernområde. Folgefonna er landets tredje største isbre.
Flora og fauna
Klimaet og berggrunnen nær breen innbyr ikke til frodig vegetasjon, men nøysomme arter som rabbesiv, musøre og stivstorr, moselyng, jøkelstorr og snøull er vanlig. I de nedbørsrike områdene vest for breen er det frodigere. Kystplanter som revebjelle, rome, klokkelyng, bjønnkam, smørtelg og storfrytle preger vegetasjonen fra fjorden og opp mot skoggrensa. Bergfrue og søterot er også påtagelige i landskapet.
Fjellrype er en karakterart nær breen, og har selskap av heipiplerke og rovfuglene kongeørn og fjellvåk. I fjellskogen vest for breen finnes et av landets beste hjorteterreng. Hvitryggspetten trives godt i gammel, urørt kystskog.
Kulturminner
Folgefonna og dalene rundt den har vært brukt som ferdselsvei, til setring og annen utmarksnæring. Breen har lenge vært et turistmål, med de første organiserte turene allerede i 1833.
Forvaltning og bruk av området
Turisthyttene Sauabrehytta, Fonnabu, Breidablikk og Holmaskjer ligger inne i nasjonalparken. Turistforeningen har flere ruter i området. Guidede turer tilbys over breen, og skiturer er populært på våren.
Panamerikanske leker 1955
Panamerikanske leker 1955 var de andre Panamerikanske leker, de ble arrangert i Mexico by i Mexico i perioden 12. til 26. mars 1955. Det var 2 583 utøvere fra tjueto nasjoner som deltok i tjue sporter. USA ble beste nasjon med 81 gullmedaljer foran Argentina med 27.
Stingray
Stingray (engelsk for piggrokke) kan betyr flere ting:
NOU 2008: 3, Stjernøutvalget
NOU 2008:3 «Sett under ett – Ny struktur i høyere utdanning» var en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt 24. mai 2006 etter initiativ fra kunnskapsminister Øystein Djupedal. Utvalget avla sin innstilling 22. januar 2008. Det ble ledet av SV-politiker, professor i sosialt arbeid og sosialpolitikk og tidligere rektor ved Høgskolen i Oslo, Steinar Stjernø. Utvalget ble referert til som «Stjernøutvalget». Utredingen var den tredje om høyere utdanning og forskning på 2000-tallet, etter NOU 2000:14 (Mjøsutvalget) og NOU 2003:25 (Ryssdalutvalget).
Stjernøutvalgets forslag
Gjennom NOU 2008:3 kom utvalget med mange forslag til ny struktur i høyere utdanning. Et sentralt forslag var å slå sammen statlige høyere utdanningsinstitusjoner til mellom åtte og ti landsdelsuniversiteter.
Utvalget var ikke enstemmig. Marianne Harg, som representerte mindretallet, uttalte til Aftenposten: «Høyskolenes skepsis er berettiget. Fagmiljøet vil lide i en landsdelsbaserte universitetsstruktur. Høyskolene vil kunne dyrke sin egenart bedre alene, eller i frivillige nettverk. Jeg tror vi taper fokus på de beste forskningsmiljøene, både på universitetene og høyskolene, ved en slik modell, som vil gjøre det vanskelig å dyrke og profilere miljøene.»
Reaksjoner på NOU 2008:3
I et innlegg publisert i Aftenposten 9. februar påpeker rektorene ved Norges musikkhøgskole, Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo, Norges Handelshøyskole, Menighetsfakultetet og Norges idrettshøgskole at «fagmiljøer blir hverken større eller bedre dersom de slås sammen med andre fagmiljøer som arbeider med noe annet.» Kristian Gundersen, professor i molekylærbiologi ved UiO, skrev på debattplass i Morgenbladet «Det er rett og slett slik at Stjernø, høyskolemannen og sekstiåtteren, endelig føler at han er kommet i mål med det nivelleringsprosjekt av høyere utdannelse som begynte på 1980-tallet. [...] Kommentarene til innstillingen er massivt kritiske, og de er kritiske på samme måte. Kanskje er Norge nå moden for en ny fase der faglige hensyn, og ikke politiske, blir avgjørende.»
Gjennomføring
I et intervju med Morgenbladet 25. april uttalte Stjernø «Ettersom det også kan henda at statsråden ikkje er einig i utvalet sitt hovudgrep heller, legg eg alt i alt til grunn at det ikkje blir nokon strukturreform denne gongen.»
Geotrogus
Geotrogus er en slekt av biller som hører til gruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), blanke, gulbrune eller rødbrune oldenborrer. Beina er forholdsvis lange. Undersiden er kledt med lange, lyse hår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone, særlig i Nord-Afrika. I Europa forekommer den bare på Sicilia og Sardinia.
Al Mintaqah al Wusta
Al Mintaqah al Wusta(Den sentrale regionen) var en kommune i den nordlige delen av Bahrain. I 1988 ble en del av den sørlige delen av kommunen en egen kommune, Madinat 'Isa.
Asker og Bærum leksikon
I januar 2011 ble leksikonet lansert som en lokalwiki på nett under navnet ABleksikon.no. Nettstedet ble lagt ned i november 2014, grunnet liten trafikk på sidene over tid. Innholdet i leksikonet ble i 2016 overført til lokalhistoriewiki, og er fritt tilgjengelig der. (Se ekstern lenke under.)
Organisation Todt
Organisation Todt (OT) var en halvoffentlig organisasjon som ble opprettet i det nasjonalsosialistiske Tyskland i februar 1938. Dens formål var å konstruere militære installasjoner og veier som tålte trafikk med stridsvogner. Organisasjonen sto for en rekke større utbyggingsprosjekter, både før krigen i Tyskland, og senere i tyskokkuperte områder fra Frankrike til Sovjetunionen under andre verdenskrig.
Både Organisasjon Todt og Reichsarbeitsdienst var av paramilitær karakter, både med hensyn til den hierarkiske oppbyggingen som uniformering med distinksjoner, epåletter og andre insignier som viste den enkeltes rang. Utover i krigen også krigsfanger og konsentrasjonsleirfanger i arbeidet. Mot utgangen av 1944, er det beregnet at organisasjonen hadde rundt 1,4 millioner arbeidere totalt. Av disse var rundt 1 % tyskere som var avvist av de militære og 1,5 % konsentrasjonsleirfanger. Resten var krigsfanger og tvangsutskrevne arbeidere fra okkuperte land. I praksis ble alle behandlet som slaver, og mange overlevde ikke arbeidet eller krigen.
Organisering og virksomhet
Organisasjonen hadde seks «områdekontorer», hvorav et i Oslo som dekket Norge og Danmark, det såkalte OT-Einsatzgruppe Wiking. Dette ble etablert i 1940 og startet med å bygge ubåtbunkerne Dora i Trondheim. Etter hvert ble det en rekke byggeprosjekter, blant annet kystfort, veier og jernbanestrekninger. Opprinnelig skulle arbeidet utføres med norsk, dansk og tysk arbeidskraft, men både passiv sabotasje og mangel på personell førte fra 1943 til stor bruk av tvangsutskrevet arbeidskraft og krigsfanger, særlig russere, jugoslaver og polakker.
Organisasjonen hadde navn etter sin første leder, Fritz Todt. Etter at han døde i en flystyrt i februar 1942, tok Albert Speer over ansvaret for virksomheten.
Organisasjonens arbeid kan deles inn i tre faser:
1938 - 1942: Organisation Todt under Fritz Todt
I 1938 grunnla Todt den egentlige Organisation Todt som en integrering av en rekke virksomheter som han personlig hadde organisert i forbindelse med utbyggingen av autobahn. Dette var private virksomheter som både var underleverandører og sto for den ingeniørfaglige ekspertisen, samt Reichsarbeitsdienst som arbeidskraft. Han ble av Hitler utnevnt som leder for sysselsettingen i den andre fireårsplanen og undergravde på denne måten Hermann Görings posisjon. Investeringene i ingeniørarbeidene ble sterkt redusert. Mellom 1939 og 1943 sank utbyggingen av motorveier til mindre enn 1 000 km fordi innsatsen ble overført til militære formål.
Organisation Todts første store prosjekt var Siegfriedlinjen, som ble bygget parallelt med Maginotlinjen i Frankrike, og med samme formål. Tilsvarende ble Todt selv utnevnt til minister for våpen og ammunisjon i 1940. I 1941 fikk Todt og hans organisasjon også ansvar for et enda større prosjekt, byggingen av Atlanterhavsvollen, som skulle komme til å strekke seg fra Norge til den franske grensen mot Spania. Denne medførte også befestninger av de britiske Kanaløyene, som ble okkupert av Tyskland 30. juni 1940.
Den voldsomme økningen av behovet for arbeidskraft som disse prosjektene skapte, ble dels dekket av endringer i lovene om arbeidstjeneste som tvangsutskrev tyske arbeidere på ubestemt tid. Mellom 1938 og 1940 var 1,75 millioner tyskere utskrevet til arbeidstjeneste.
Fritz Todt døde i en flyulykke den 8. februar 1942, kort etter et møte med Hitler i Wolfsschanze. Todt var på dette tidspunktet overbevist om at krigen ikke kunne vinnes og trodde at han var så uunnværlig at han kunne si dette direkte til Hitler. Det har derfor i ettertid vært spekulert i om Todts død var en iscenesatt ulykke, uten at man har kunnet påvise dette.
1942 - 1945: Organisasjon Todt under Albert Speer
Etter Todts død fortsatte Organisation Todt som en ingeniørenhet som fikk en rekke byggeoppdrag. I begynnelsen av 1943 fikk den i tillegg til byggingen av Atlanterhavsvollen oppgaven med å bygge avfyringsramper i det nordlige Frankrike til V1- og V2-raketter. Sommeren samme år, etter at den tyske krigsinnsatsen stadig ble mer defensiv, ble organisasjonen også satt til å bygge tilfluktsrom og til reparasjon av utbombede bygninger i Tyskland, samt underjordiske raffinerier og våpenfabrikker.
Rent administrativt ble organisasjonen i praksis integrert i Albert Speers rustningsministerium i 1943. Speers ansvar var i en tid med stadig større knapphet på vitale varer og mangel på arbeidskraft, økt til å omfatte i praksis hele den tyske krigsøkonomi. Gjennom stadig økt bruk av tvangsarbeidere lyktes det Speer å øke produksjonen betraktelig, inklusive for Organisation Todt.
Ved krigens avslutning var den obligatoriske arbeidstjenesten for tyskere blitt redusert til seks uker, og all tysk arbeidskraft var overført til militære enheter og støttefunksjoner. Fra senest begynnelsen av 1942 ble de oppgavene som tidligere var løst av tyske arbeidere overtatt av krigsfanger og tvangsutskrevet arbeidskraft fra okkuperte land. Utlendinger og krigsfanger ble ofte omtalt som Fremdarbeiter («fremmedarbeidere»). I 1943 og 1944 ble disse ytterligere supplert med fanger fra konsentrasjonsleire og andre fanger.
Også andre tyske instanser, som Wehrmacht, drev byggevirksomhet i Norge. OTs virksomhet var imidlertid den mest omfattende. I årene 1943-4, da virksomheten var på sitt største, sysselsatte OT i Norge til enhver tid rundt 50 000 arbeidere, og utgjør dermed en av de største virksomhetene i Norge gjennom tidene.
Einsatzgruppe Wiking
Einsatzgruppe Wiking, Oslo: I Bergen overtok Einsatzgruppe Wiking Nagelgården 5 i C. Sundtsgate. Skadeverk skulle betales, ikke av Wehrmacht, men derimot av Bergens borgermester. Kilde:
Arkiv etter Organisation Todt i Norge
Riksarkivet oppbevarer arkivet etter OT i Norge. Materialet utgjør 440 hyllemeter og er blitt ordnet over flere tiår av 15-20 ulike medarbeidere. Derfor er det ingen i dag som kjenner hele arkivet. Arkivlisten er på omkring 670 sider. Det er uklart om dette utgjør det opprinnelige arkivet, eller om noe er gått tapt.
TSI Innebandy
TSI Innebandy er innebandylaget i Tromsøstudentenes Idrettslag. Laget består hovedsakelig av studenter og har i underkant av 100 medlemmer fordelt på 2 herrelag og 2 damelag. TSI Innebandy holder til i Studentidrettshallen Kraft i Tromsø.
Historie
TSI Innebandy ble grunnlagt i 1995 og har siden den tid vært med på å prege innebandyen i Nord-Norge. Både dame- og herrelaget har forsøkt seg i eliteseriekvalifisering, men uten å klare å rykke opp.
Sesongen 2009/10
TSI Innebandy stilte sesongen 2009/10 med 3 lag i seriespill. Dame 1 spilte i 1. divisjon avdeling Nord, Herre 1 spiller i 1. divisjon, mens Herre 2 spilte i 2. divisjon. I tillegg stilte klubben med 2 lag i bedriftsserien; Dame 2 og Herre 3. Sesongen endte med seier i alle 4 divisjonene, og ble klubbens beste noensinne.
Dansk Folkeparti
Partiets ungdomsparti heter Dansk Folkepartis Ungdom. I Europaparlamentet tilhører partiet gruppen Identitet og demokrati sammen med andre EU-skeptiske og innvandringskritiske partier som AfD og Lega Nord, men har tidligere samarbeidet med EU-skeptiske konservative i ECR.
Politisk plattform
Partiets prinsipprogram stadfester at partiets formål er å «hevde Danmarks selvstendighet, å sikre det danske folks frihet i eget land, samt å bevare og utbygge folkestyre og monarki.» Dansk Folkeparti fremhever innvandringspolitikk, helse- og sosialpolitikk, dyrevelferd, justispolitikk, grensekontroll og forholdet til EU som politiske merkesaker.
Partiet ønsker å beskytte det danske folks frihet og kulturarv, herunder familien, monarkiet og kirken, å føre en stram justispolitikk, å motarbeide at Danmark blir et multikulturelt samfunn ved å begrense innvandringen og fremme assimilering, å opprettholde en omfattende velferdsstat, å fremme økonomisk vekst ved å styrke skolevesenet og gjøre det attraktivt å jobbe, samt beskytte miljøet og naturressursene. Dansk Folkeparti fremhever kristendommen som en kulturell grunnpilar, men bortsett fra Enhedslistens velgere er det ingen som besøker kirken så sjeldent som Dansk Folkepartis velgere.
Historie
Ved folketingsvalget i november 2001 fikk DF 22 mandater, tilsvarende 12 prosent av de avgitte stemmene ved valget. Dermed ble DF det tredje største partiet i Folketinget etter valget i 2001. Partiet ga sin støtte til den liberal-konservative koalisjonsregjeringen som var ledet av statsminister Anders Fogh Rasmussen. Til gjengjeld skulle regjeringen iverksette noen av Dansk Folkepartis kjernesaker, blant annet en mer restriktiv innvandringspolitikk.
Ved folketingsvalget 8. februar 2005 fikk Dansk Folkeparti ytterligere 1,2 prosent av stemmene, noe som ga partiet ytterligere to mandater i Folketinget. Ved folketingsvalget 2007 gikk partiet ytterligere fram, til 13,8 prosent og 25 mandater.
Kjærsgaard varslet 7. august 2012 at hun ikke stilte til gjenvalg som leder ved partiets årsmøte i september 2012. Kristian Thulesen Dahl overtok som leder den 15. september 2012.
Fjarðabyggð
Fjarðabyggð er en kommune (islandsk sveitarfélag) på Island, med en befolkning på 5 111 innbyggere (1. desember 2007).
Kommunen, som ligger i Austurland øst i landet ble til den 7. juni 1998 da Neskaupstaður, Eskifjarðarkaupstaður og Reyðarfjarðarhreppur ble sammenslått.
8. oktober 2005 ble det vedtatt å slå sammen kommunene Fjarðabyggð, Mjóafjarðarhreppur, Austurbyggð og Fáskrúðsfjarðarhreppur i en kommune med navnet Fjarðabyggð. Dette trådte i kraft 9. juni 2006.
Skrivarhelleren
Skrivarhelleren er et sted og en arkeologisk lokalitet i Årdal kommune, Sogn og Fjordane. Helleren ble gravet ut på 1980-tallet som en forskningsgraving ledet av arkeolog Christopher Prescott. Utgravningen ga ny kjennskap til jordbruksutvikling, bosetningsforhold og ressursutnyttelse i Indre Sogn i yngre steinalder og bronsealder.
Lagastigen
Lagastigen er navnet på den urgamle veien som fulgte elven Lagans løp opp gjennom Sverige. I dag er den fra Markaryd og nordover blitt til Europavei og motorvei E4.
Skrutvinge
En skrutvinge er et redskap som brukes for å holde på plass eller holde sammen materialer som skal limes, sveises, nagles eller festes sammen på annen måte.
Tvingen er vanligvis u-formet, men gjerne med en lang stang i bunnen, der en av delene til «kjeften» kan skyves fram og tilbake for å lette tilpasningen i forhold til tykkelsen på det som skal holdes sammen. Den endelige sammenklemmingen foregår med en skrugang.
Slike tvinger er blitt brukt av snekkere og skipsbyggere i uminnelige tider. Dagens tvinger er i metall, men med så godt som uendret konstruksjon. Tvingene er lett flyttbare og enkle å plassere, og fås i flere størrelser til forskjellig bruk.
Andre holderedskaper finnes som høvelbenker, skrustikker, fileklør og nyere universalarbeidsbord. Disse brukes mest for å holde arbeidsstykket i ro under bearbeiding.
Nytt Norsk Tidsskrift
Nytt Norsk Tidsskrift er et norsk, flerfaglig vitenskapelig tidsskrift om politikk, kultur og vitenskap. Tidsskriftet skal være et forum for kritisk analyse på tvers av etablerte disipliner, bevegelser og politiske retninger. Målet er å bidra med innsikt og profilert argumentasjon i norsk offentlig debatt.
Kiss Chronicles: 3 Classic Albums
Kiss Chronicles: 3 Classic Albums er en samleboks fra det amerikanske hardrock/heavy metal-bandet Kiss.
Nytt Norsk Tidsskrift
Om tidsskriftet
Nytt Norsk Tidsskrift ble først utgitt i 1984. Initiativtagere var Hans Skjervheim, Rune Slagstad, Øyvind Østerud og Francis Sejersted. Tidsskriftet kommer vanligvis ut med fire utgaver årlig.
Norsk Skipsfartshistorisk Selskap
Norsk Skipsfartshistorisk Selskap ble stiftet i 1975 og arbeider for å stimulere interessen for skip, skipsfart og sjøfartsmiljø, med særlig vekt på den immaterielle historien omkring både enkeltfartøyer og norsk skipsfart generelt.
Kiss Chronicles: 3 Classic Albums
Sporliste
Disk 1 – Kiss
Nytt Norsk Tidsskrift
Om tidsskriftet
Tidsskriftet er redaksjonsstyrt. Alle innsendte bidrag blir lest og vurdert av redaksjonens medlemmer, som hovedsakelig dekker følgende fagområder: samfunnsvitenskap, humaniora, juss, økonomi og medisin. I tilfeller der innsendte bidrag faller utenfor redaksjonens kompetanseområde brukes eksterne  fagkonsulenter. Nytt Norsk Tidsskrift er et vitenskapelig tidsskrift på  nivå 1 i henhold til Universitets- og høgskolerådets rangering.
Norsk Skipsfartshistorisk Selskap
Foreningen har rundt 1 500 medlemmer og er medlem av Norges kulturvernforbund.
Austurland
Austurland (østlandet) er et av totalt 8 fylker (landsvæði) på Island. Austurland hadde 15 300 innbyggere i 2007 og er delt inn i 13 kommuner (sveitarfélög). Arealet er 22 721 km.
Tropehjelm
Tropehjelm, også kalt tropehatt og stanleyhatt, er en lett, melonformet hjelm eller stiv hatt med brei skygge som skal beskytte mot sterkt solskinn og regn. Slike hodeplagg er ofte laget av kork overtrukket med tekstil. De har særlig blitt brukt i tropene og andre varme strøk av folk fra de tidligere vestlige kolonimaktene. Tropehjelmer har blitt båret både som militære og sivile hodeplagg, vanligvis i lyse farger som hvitt, khaki og beige, og ofte sammen med et uniformliknende turantrekk.
Historikk
Tropehjelmen er historisk sett en videreutviklet variant av den såkalte casquen, på dansk og svensk kalt kaske og kask, en høy soldathjelm av lær delvis besatt med metall, som ble vanlig over hele Europa tidlig på 1800-tallet. En annen videreføring av casque-hjelmen er den tyske pikkelhjelmen med pigg på toppen, som var i bruk fram til første verdenskrig. Også den høye, svarte politihjelmen custodian helmet er en type casque. Den er særlig kjent fra britiske bobbies, men ble tidligere også brukt i USA, Italia og andre steder.
Tropehjelmer har tradisjonelt blitt laget av kork, pappmasjé eller margen i karplanter, derav navnet pith helmet, det vil si «marghjelm», på engelsk.
Betegnelsen stanleyhatt viser til Afrikas berømte walisisk-amerikanske oppdagelsesreisende og eventyreren Henry Morton Stanley (1841–1904) som bar en slik hjelm.
Kiss Chronicles: 3 Classic Albums
Sporliste
Disk 2 – Hotter Than Hell
Disk 3 – Dressed to Kill
Magnus Jacob Crusenstolpe
Magnus Jacob Crusenstolpe (født 11. mars 1795 i Jönköping, død 18. januar 1865 i Stockholm) var en svensk forfatter, historiker, forlagsmann, riksdagsledamot og hovrättsassessor. For ettertiden er Crusenstolpe mest kjent for hans opposisjon mot Karl XIV Johan og de såkalte Crusenstolpe-opptøyene (svensk: Crusenstolpe-kravallerna).
Biografi
Magnus Jacob Crusenstolpe var sønn av Johan Magnus Crusenstolpe, vice presidenten i Göta hovrätt. Hans mor var Christina Charlotta Nymansson, datter av hoffpresten (svensk: hovpredikant) Nils Jacob Nymansson og Ulrica Grawe. Hans farfar var Magnus Crusenstolpe og han var bror til Johan Fredrik Sebastian Crusenstolpe.
Crusenstolpe avla juridisk embetseksamen ved Lunds universitet i 1814 og ble samme år aspirant (svensk: auskultant) ved Göta hovrätt. I 1820 ble han auskultant ved Svea hovrätt og ble häradshövding. I 1821–1822 var han landssekreterare i Skaraborgs län og i 1825–1834 assistent (svensk: assessor) ved Svea hovrätt. Crusenstolpe ble ansett som begavet og spirituell, og fikk tidlig velvillige støttespillere. En brosjyre om Sveriges næringsliv som Crusenstolpe publiserte i 1822 fikk kong Karl XIV Johan interessert i han. I 1823 debuterte han på riddarhuset som representant til riksdagen (svensk: riksdagsledamot), men først ved den neste riksdagen i 1828–1830 trådte han i forgrunnen som politisk aktiv.
Redaktør for Fäderneslandet
Crusenstolpe hadde tidligere vært konservativ aristokrat, men under riksdagen 1828–1830 gikk han over til den liberale opposisjonen mot regjeringen. Sammen med Lars Johan Hierta utgav Crusenstolpe en for regjeringen kritisk avis under riksdagen. Etter kontakter med Magnus Brahe gjorde imidlertid Crusenstolpe en helomvending, brøt med opposisjonen og ble begunstiget av Brahe og kongen. Grunnlaget for hans overgang til å støtte regjeringen er ikke kjent. Han ble utnevnt til redaktør for kongens egen avis, Fäderneslandet, grunnlagt i 1830. Med støtte av avisen var regjeringens hensikt å beseire den kritiske pressen, både den liberale og den konservative.