cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tennspole
Beskrivelse av tennspoler av eldre modell
Coilen har en jernkjerne sammensatt av tynne jernplater. Coilens sekundærvikling består av tynn tråd viklet utenpå jernkjernen. Primærviklingen er av tykkere tråd, og ligger ytterst for at varmen som oppstår på grunn av strømgjennomgangen bedre kan ledes bort. Primær- og sekundærviklingen begynner begge ved coilens ene lavspenningstilkobling (6 eller 12 volt). Sekundærviklingens andre ende går til coilens høyspentuttak (coiltårnet). Primærviklingen går til lavspentuttaket på coilen og videreføres over stiftene i fordeleren til «gods». Når det går strøm gjennom coilens primærvikling, omgis coilen av et kraftlinjefelt. Når strømmen brytes (via stiftene i fordeleren), faller kraftlinjefeltet brått sammen. Dette medfører at de enkelte kraftlinjene skjærer vindingene i sekundærviklingen, hvor det induseres en spenning. Størrelsen på denne spenningen avhenger blant annet av hvor raskt kraftlinjefeltet bryter sammen, av strømstyrken i primærviklingen og av antall vindinger i vindingene. Sekundærviklingen i en bilcoil har flere tusen viklinger mer enn i primærviklingen. Den maksimale sekundærspenningen vil altså kunne økes med økt spenning i primærvindingen. Av praktiske grunner sørger man for at denne strømstyrken ikke økes ut over 2 til 4 ampere, ettersom større strømstyrke vil redusere levetiden til stiftene i fordeleren og medføre at coilen blir for varm.
Sekundærspenningen i coilen synker når turtallet i motoren øker. Dette er en ulempe når man installerer tenningsanlegg med stifter i bilmotorer. Årsaken til dette er at stiftene i fordeleren ved stigende turtall er lukket i stadig kortere tid, og at denne tiden ikke er tilstrekkelig lang til at strømmen, og dermed kraftlinjefeltet, får bygget seg opp til sin fulle styrke. Da kraftlinjefeltets styrke er en av de faktorer som påvirker den induserte spenning blir altså denne mindre.
Skogrand
Skogrand er et tettsted i Nes kommune i Viken. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger omtrent 16 kilometer nordøst for kommunesenteret Årnes og 12 kilometer nordøst for Vormsund. Tettstedet Opakermoen ligger åtte kilometer sør for Skogrand.
Skogrand er en del av det større stedet Skogbygda, og er et tettbebygd område omtrent to kilometer øst for Ingeborgrudmoen der Skogbygda skole ligger.
Leeds og Liverpoolkanalen
Leeds and Liverpool Canal er en kanal som går mellom Leeds og Liverpool i det nordlige England, Storbritannia. Kanalen er 205 kilometer lang og har sitt høyeste punkt 149 meter over havet. Kanalen fikk klarsignal til å begynne å bygges i mai 1770. Utgravingen av kanalen startet i 1774, men i 1781 tok pengene slutt. Ny finansiering ble ordnet og i 1789 ble byggingen gjenopptatt. Kanalen ble ikke ferdigstilt før i 1816.
Bakgrunn
På midten av 1700-tallet hadde de voksende byene i Yorkshire, blant annet Leeds, Wakefield og Bradford, fått økt handel. Mens Aire og Calder-kanalen forbedret forbindelsen østover for Leeds, var kommunikasjonen vestover begrenset. Hendelsmennene i Bradford ønsket å øke tilgangen på kalkstein for å koke kalk for mørtel og til jordbruket ved å benytte kull fra Bradfords kullgruver og for transportere tekstiler til havnene i Liverpool. På vestkysten ønsket handelsmennene i den travle havnen i Liverpool billig tilgang på kull for skipsfarten og for fabrikkene, og ville ha uttak fra industriregionene i Lancashire. Inspirert av effektiviteten til de kunstige kanalene, åpnet Bridgewater-kanalen i 1759-1760. En kanal over Penninene knyttet Liverpool og Hull (via Aire og Calder-kanalen) ville gi opplagte handelsfordeler.
Et offentlig møte kom i gang ved Sun Inn i Bradford den 2. juli 1766 for å fremme byggingen av en slik kanal. John Longbotham ble engasjert for undersøke og foreslå en rute. To grupper ble opprettet for å fremme et opplegg, en i Liverpool og en i Bradford.
Sebben
«Sebben» var en isbjørn som bidro til myten om at det vandrer isbjørner i Tromsøs gater.
Vinteren 1946-47 overvintret fangstmennene Bjørvik Jacobsen, Odd Lønø og Knut Bjåen på Halvmåneøya. De skjøt mange isbjørner, og en periode tok de også hånd om fem levende unger. Den minste av dem, «Sebben», viste seg å være den mest intelligente, og Jacobsen begynte å dressere ham.
Da sesongen var over, returnerte fangstmennene til Tromsø. De hadde med seg tre isbjørnunger. To av dem ble solgt til dyrehager i Europa, men Jacobsen beholdt «Sebben». Det finnes historier om at «Sebben» både fikk bli med i drosje en gang været i Tromsø ble for varmt til at han orket å gå, og at han ble med inn på polet og skremte ekspeditørene da Jacobsen var innom der.
Helge Ingstad tok opp en del film av isbjørnungen, blant annet badende i Prestvannet.
Da «Sebben» vokste seg for stor, sterk og farlig, måtte Jacobsen selge ham også.
Harlekinand
Harlekinand (vitenskapelig navn Histrionicus histrionicus) er en fugl i andefamilien.
Beskrivelse
Harlekindanden er en liten dykkand. Den er rød, svart og hvit. Den har vært observert noen få ganger i Norge, 7 stk. i 2002. Den er ca. 37-45 cm.
Utbredelse
Arten finnes i Canada, Grønland, Island, Japan, Kina, Nord-Korea, Sør-Korea, Mexico, Russland, Saint-Pierre og Miquelon og USA.
Sveits under Paralympiske vinterleker 2006
Sveits deltok med tjueen deltaker i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino.
Acidofile organismer
Acidofile organismer en organismer som vokser optimalt ved en pH på under 5,5. Dette står i motsetning til nøytrofiler og alkalofiler.
Den største gruppe acidofile organismer er sopp. Det er generelt sett relativt få bakterier som faller innenfor denne kategorien. Dette har å gjøre med måten tredimensjonal proteinstruktur endrer seg på ved sure forhold.
De fleste acidofile organismer har utviklet svært effektive protonpumper til å sørge for at cytoplasma holder seg nær nøytral pH. Dette har gjort at de intracellulære proteinene ikke nødvendigvis har utviklet seg til stabilitet i syre. Det finnes likevel unntak, for eksempel Acetobacter. Denne slekten er viktig innenfor biokjemisk forskning på syrestabilitet.
Bristol City FC
Bristol City Football Club er en engelsk fotballklubb som spiller i The Championship. Klubben ble stiftet i 1897, og ble valgt inn i The Football League i 1901. «The Robins», som er kallenavnet til Bristol City, spiller hjemmekampene sine på Ashton Gate i Bristol. Byen Bristol ligger i den engelske regionen Sørvest-England, omtrent 14 mil sør for Birmingham og sju mil øst for Cardiff i Wales. Foruten City huser byen også klubbens erkerivaler Bristol Rovers.
Spillerstall
Oppdatert 5. mars 2023
Polyekstremofile organismer
Polyekstremofile organismer er en organisme som kombinerer flere ekstremofile egenskaper. For eksempel kan en polyekstremofil organisme som holder til på toppen av et fjell i Atacamaørkenen være radioresistant xerofil, en psychrofil og en oligotrof. Polyekstremofiler er kjent for sin evne til å tåle både høye og lave pH-verdier.
Eksterne lenker
Polyextremophile
St. Andrews Links
Old Course
The Old Course på St. Andrews er en av de eldste golfbanene i verden. Banen ligger på offentlig eiendom og eies av byen St. Andrews. Klubbhuset til R&A ligger rett ved utslagsstedet til det første hullet og mange er av den oppfatning at denne klubben eier banen, selv om R&A bare er en av mange klubber som har spillerettigheter på banen, sammen med almenheten.
Ingen vet med sikkerhet når golf for første gang ble spilt på området som nå utgjør The Old Course. Det tidligste skriftlige beviset er en lisens utgitt i 1552 som gav folk tillatelse til å drive kaninoppdrett, golf, fotball, skyting og annet tidsfordriv på området. Banen utviklet seg uten hjelp av arkitekt over mange år.
Khanty-Mansia
Nedslagsfeltet til elva Ob utgjør en stor del av distriktet, som strekker seg fra Uralfjellene i vest og østover inn i den asiatiske delen av Sibir. Det grenser i vest mot republikken Komi, i nord mot Jamalo-Nenetsk, i sørøst mot Tomsk oblast og i sør mot Omsk, Tjumen og Sverdlovsk oblaster.
Urbefolkningen i området er Khanty- og Mansifolkene, som blir betegnet som Ob-ugriske, og har et språk som er nært beslektet med ungarsk. I dag er urbefolkningen i klart mindretall og området domineres av etniske russere, som utgjør over 60 % av folketallet.
Guangfeng
Guangfeng (kinesisk: 广丰县; pinyin: Guǎngfēng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Shangrao i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina.
Fjording (andre betydninger)
Fjording kan referere til:
Guangfeng
Befolkningen var på 735,776 innbyggere i 1999.
Svartand
Svartand (Melanitta nigra) er en dykkand i andefamilien.
Edward Randell
Edward Randell (født 2. juli 1988 i Dulwich, London, Storbritannia) er en britisk skuespiller og musiker. Han er mest kjent for rollen som «Julius Finkenfjær» i Harry Potter filmene.
Svartand
Beskrivelse
Hannen har en svart fjærdrakt og nebb med en kul oppå i tillegg til en gulrød flekk med varierende størrelse oppå nebbet. Hunnen har brunsvart fjærdrakt med hvit hals og kinner, helt svart nebb uten kul på.
Svartand ligner på og kan forveksles med sjøorre, men svartanda er mindre og mangler vingespeil (parti med avvikende farge ytterst på vingene (svingfjærene)).
Michael Hamburger
Michael Hamburger (født 22. mars 1924, død 7. juni 2007) var en britisk oversetter, poet, kritiker, memoarforfatter og akademiker. Han var særlig kjent for sine oversettelser av tyske Friedrich Hölderlin, Paul Celan, Gottfried Benn og W.G. Sebald og for sitt arbeid innenfor litteraturkritikk. Utgiveren Paul Hamlyn (1926–2001) var hans yngre bror.
Liv og verk
Michael Hamburger ble født i Berlin i en jødisk familie som forlot Tyskland i 1933 og bosatte seg i London. Han fikk sin utdannelse ved Westminster School og senere på Christ Church ved Universitetet i Oxford. Han tjenestegjorde i den britiske hæren fra 1943 til 1947 i Italia og Østerrike. Etter at han hadde fullført sin akademiske grad var han skrivende for en tid. Han tok en stilling ved University College London i 1951 og deretter ved Universitetet i Reading i 1955. Deretter fulgte ytterligere akademiske posisjoner i både Storbritannia og i USA.
Hamburger utga oversettelser av flere betydningsfulle tyskspråklige forfattere, særlig poeter. Hans arbeid ble anerkjent med flere priser, blant annet Aristeion-prisen i 1990. I 1992 ble han utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire.
Han opptrer selv som en figur i W.G. Sebalds litterære reisebok ''Die Ringe des Saturn. Eine englische Wallfahrt, 1995, utgitt på norsk som Saturns ringer: En engelsk valfart'', 2002.
Representative verker omfatter The Truth of Poetry (1968), et betydelig verk innenfor litteraturteori. Hans samlede dikt, Collected Poems, 1941–1994 (1995) var utvalgt fra rundt tyve diktutgivelser. Hamburger selv kommenterte ulykkelig den uvane anmeldere hadde i å hilse utgivelsen av hans dikt med den rituelle frasen «Michael Hamburger, bedre kjent som en oversetter...». Kanskje ironisk var hans egen poesi bedre kjent i sine tyske oversettelser av den østerrikske poeten og oversetteren Peter Waterhouse. Han kommenterte ofte det litterære liv: første utgave av hans selvbiografi kom ut under tittelen A Mug's Game, hvilket var et sitat fra T. S. Eliot, en poet som Hamburger beundret, og til hans 60-årsdags biblio-symposium bidro han med et eponymisk dikt på fire strofer som forteller sin egen historie.
Hamburger ble beæret med den tyske oversettelsesprisen Johann-Heinrich-Voß-Preis für Übersetzung i 1964 og med den tyske Petrarca-Preis i 1992. Han døde 7. juni 2007 i sitt hjem i Suffolk.
Abd-ul-Hamid II
Abdülhamit II (osmansk tyrkisk: عبد الحميد ثانی; født 21. september 1842 i Konstantinopel, død 10. februar 1918 samme sted) var den 34. sultanen av Det osmanske riket. Han regjerte fra 31. august 1876 til han ble avsatt 27. april 1909. Han blir ofte omtalt som den som utsatte oppløsningen av Det osmanske riket med sitt nesten undertrykkende styresett og sine gode diplomatiske evner. Han er idag blant de mest omdiskuterte sultanene i Tyrkia. Sultanen ble avsatt i et kupp gjennomført av ungtyrkerne i 1909. Han ble etterfulgt av Mehmet V. Han ble overtalt til ærverdig forvaring i Tessaloniki og ble senere flyttet til Istanbul hvor han brukte sin siste tid i Beylerbeyi-palasset til å skrive sine memoarer.
Sultan Abdülhamit II var den andre sønnen til sultan Abdülmecit I. Han etterfulgte sin eldre bror Murat V som sultan i 1876, da han ble avsatt grunnet psykisk sykdom.
Han ble holdt i forvaring i Tessaloniki til høsten 1912, da han under Balkankrigen ble ført til Konstantinopel da den greske hæren nærmet seg.
Olav Hurum
Olav Hurum (født 12. august 1884 i Hole i Buskerud, død 15. juli 1908 på Nordstrand i Oslo) var en norsk lyriker.
Hans opprinnelige navn var Olaf Andreasen Hurum, og som dikter brukte han navnet Olav Hurum. Han flyttet i ung alder til Kristiania (Oslo) og ga ut i alt to diktsamlinger: Skogtyngd i 1905 og Dvergmaal i 1907, begge på Olaf Norlis Forlag. Selv om målformen hans var bokmål, skrev Olav Hurum alle sine dikt på nynorsk. Olav Hurum døde av tuberkulose den 15. juli 1908.
Brilleand
Brilleand (vitenskapelig navn Melanitta perspicillata) er en fugl i andefamilien.
DF «Ammonia»
DF «Ammonia» er den siste gjenværende dampdrevne jernbanefergen i verden, og er en av to fredede ferger på Tinnsjøen i Tinn i Telemark. Den var den tredje fergen som ble satt i drift som passasjerferge på Tinnsjøen. Fergene DF «Ammonia» og MF «Storegut» var bindeleddet mellom Norsk Hydros privatbane Rjukanbanen, og Tinnosbanen som ble anlagt som privatbane av Norsk Transportaktieselskab og senere ble innlemmet i Norges Statsbaners jernbanenett i Norge.
«Ammonia» kostet totalt NOK 932 000, og ble bygget i deler ved Moss Værft og Dokk, og satt sammen på Tinnoset, før den ble sjøsatt 18. juni 1929. I 1951 ble kjelene ombygd fra kull- til olje-fyring. 2. klassesalongen ble modernisert noe senere på 1950-tallet. Fergen gikk i fast trafikk til 1957, da hun ble reserveferge for «Storegut» bygd i 1956. «Ammonia» ligger per 2022 ved kai på Mæl i Tinn kommune.
«Ammonia» kan ta 250 passasjerer og 16-17 jernbanevogner på dekket, og ble først erklært vernet av Riksantikvaren i 1998. Spesielt maskinrommet er usedvanlig flott, og fergen hadde en luksuriøs salonge for 1. klasse. «Ammonia» har også en ekstra påkostet og utsmykket salong som var reservert for direksjonen og viktige forretningsforbindelser.
Navnet «Ammonia» er sannsynligvis avledet av ammoniakk eller kunstgjødselet ammoniumnitrat, som var det de fleste jernbanevognene fraktet fra Rjukan ut til verdensmarkedet.
I 1998 ble DF «Ammonia» erklært verneverdig og i juni 2009 ble hun vedtatt fredet av Riksantikvaren, sammen med MF «Storegut». Da fredningsvedtaket ble fattet ble det forventet at også jernbanestrekningene Rjukanbanen og Tinnosbanen ville bli innlemmet i en større fredningsplan der hele transportsystemet med ferger og jernbanestrekninger fikk status som et transporthistorisk kulturminne. Fredningen av de to fergene var foranlediget av Rjukanbanens 100-årsjubileum 9. august 2009, samme år som regjeringen bevilget penger til bevaringsprosjektet som et ledd i markeringen av Kulturminnevernåret 2009. Den 26. november 2015 ble fergen avduket etter et halvt års utvendig restaurering.
Padling under Sommer-OL 1968
Padling under Sommer-OL 1968. Padling var med som olympisk øvelse for sjuende gang under OL-1968 i Mexico by. Det ble konkurrert om sju olympiske titler. Det var tre klasser for kajakk og to i kano for herrer og to i kajakk for kvinner. Ungarn og Sovjetunionen vant begge seks medaljer.
Nag Hammadi-skriftene
Nag Hammadi-skriftene eller Nag-Hammadi-biblioteket er en samling tekster fra gnostisismen, som ble funnet nær den egyptiske byen Nag Hammadi i 1945. Funnet omfatter 12 lærinnbundne kodekser av papyrus, hver av dem inneholder flere skrifter.
Alle tekstene er skrevet på koptisk, men er trolig oversatt fra gresk. De aller fleste av skriftene i samlingen er gnostiske – i alt femtito, men samlingen inneholder også tre verk fra Corpus Hermeticum og en bearbeidet oversettelse av Platons Staten. Det mest kjente av verkene er trolig Tomasevangeliet, som bare er kjent i sin helhet fra Nag Hammadi-funnet. Den engelske forskeren James Robinson mener at bøkene kan ha tilhørt et kloster viet til Pakhomios i nærheten, og at de ble gravd ned etter at biskop Athanasius av Alexandria i et hyrdebrev fra 367 kritiserte den ukritiske bruken av ikke-kanoniske tekster.
Funnet
Tekstene ble funnet av bønder i desember 1945, men ble ikke rapportert eller forsøkt solgt før i oktober 1946. Via en lokal prest ble et av manuskriptene (Codex III) solgt til det koptiske museet i Egypt, hvor man så betydningen av funnene. Den første referansen til funnet ble offentliggjort i 1948. Over flere år ble bindene solgt enkeltvis via antikvitetshandlere, kjøpt av myndighetene og overført til museet.
Et enkelt av bindene ble solgt utlands, og ble i 1951 kjøpt av Carl Gustav Jungs institutt i Zürich, som en fødselsdagsgave til Jung. Dette bindet, som utgjør Codex I eller Jung Codex, ble det første som ble offentliggjort, det skjedde delvis i 1956 og fullstendig i 1975; hvoretter bindet ble returnert til Egypt. Tekstene befinner seg nå samlet i det koptiske museet i Kairo.
Funnet beskrives vekselvis som tolv eller tretten bind. Det består av 11 gode bind, et ufullstendig bind, og løsark til et trettende bind, som lå innenfor permene til Codex VI.
Litteratur på norsk
Av innholdet: Maria Magdalenas evangelium, Filipevangeliet og Frelserens dialog. ISBN 82-7419-060-2 ; ISBN 978-82-7419-060-3
Regjeringsparken
Regjeringsparken er en liten park på Johan Nygaardsvolds plass i Oslo sentrum avgrenset av Akersgata og tre bygninger i Regjeringskvartalet: høyblokka, Y-blokka og Finansdepartementet (gamle regjeringsbygning).
Parken består av en lindeallé, et stort buet vannspeil på hver side av alléen, noen store trær langs Finansdepartementet, og et gulv av steinheller i ulike farger som danner mønstre. Lindealléen førte fra tidlig på 1800-tallet fra gaten til Rikshospitalet som inntil 1883 lå her i det daværende Empirekvartalet.
Parken er utformet av arkitektfirmaet Lunde & Løvseth etter en konkurranse i 1990 og ble åpnet i 1996.
Sjøorre
Sjøorre (Melanitta fusca) er en kystbundne dykkende sjøfugl (dykkand) som tilhører andefamilien.
Jakt
Sjøorre er fredet i Norge, men kan forveksles med svartand. Sjøorre er større og har vingespeil, et parti med avvikende farge ytterst på vingene (svingfjærene).
AFOR
AFOR eller Albania Force var en NATO-operasjon som hadde til formål å yte bistand til flyktninger fra Kosovo i Albania i forbindelse med konflikten i Kosovo i 1999. AFOR støttet Albanias regjering og FNs høykommissær for flyktninger i arbeidet. Operasjonen var i virksomhet fra april til september 1999. AFOR ble ledet av generalløytnant John Reith. Styrken hadde 2,000 soldater. Norge bidro med 10 offiserer til AFOR.
Temple of the Dog
Temple of the Dog var et amerikansk rockeband som ble dannet i 1990. Bandet ble startet av Chris Cornell fra Soundgarden som en hyllest til hans avdøde venn Andrew Wood, vokalist i Malfunkshun og Mother Love Bone. Medlemmene inkluderte Stone Gossard som rytmegitarist, Jeff Ament på bassgitarist (begge var ex medlemmer av Mother Love Bone), Mike McCready som gitarist, Matt Cameron på trommer og Eddie Vedder, gir støttevokaler.
Bandet lanserte bare et album og det var Temple of the Dog, i april 1991 gjennom A&M Records. Albumet fikk ikke så mye oppmerksomhet da albumet ble lansert, men da Vedder, Ament, Gossard og McCready hadde sitt kommersielle gjennombrudd med Pearl Jam og Cornell og Cameron hadde sitt gjennombrud med Soundgarden ble albumet sertifisert platina i USA.
Nijmegenmarsjen
Nijmegenmarsjen er en fire dager lang marsj som arrangeres hvert år den tredje uken i juli i byen Nijmegen i Nederland.
Ukrainas geografi
Ukraina er det nest største landet i Europa. Det har en strategisk plassering i Øst-Europa, med grense til Svartehavet i sør, Polen, Slovakia og Ungarn i vest, Belarus i nord, Moldova og Romania i sørvest og Russland i øst. Grensen mot Russland går gjennom Azovhavet.
Nijmegenmarsjen
Marsjen har hatt opp imot 45.000 deltakere, og er dermed den største turmarsjen i verden. Omtrent 5.000 av deltakerne går i militær klasse, hvorav de fleste er forlagt i leiren Heumensoord, som bygges opp hvert år for å huse de militære deltakerne. Den 92. fire-dagersmarsjen, i 2008, hadde 43.450 registrerte deltakere, hvorav 5.018 ikke startet, og 3.470 ikke fullførte; noe som gir at 34.962 faktisk fullførte.
Ukrainas geografi
Den nordlige delen av Karpatene, med den høyeste toppen Hoverla på 2 061 m, strekker seg inn i Ukraina i vest, men mesteparten av landskapet består av grøderike sletter eller stepper og høysletter. Gjennom disse renner elver som Dnipro, Sivers'kyj Donets' (en bielv til Don), Dnestr (Dnistro) og Søndre Buh, som alle renner ut i Svartehavet (Чорне море) eller det mindre Azovhavet (Азовське море). Dnipro har to store bielver: Prypjat fra vest og Desna fra nord-nordøst. De store, nord–sørgående elvene har gjerne en bratt vestbredd og en lav og ofte mmyrlendt østbredd. I sørvest danner Donau-deltaet (ukrainsk: Дунай, Dunaj) grensen mot Romania. I vest renner Vestre Buh nordover. Et stykke følger den grensen mot Polen før den munner ut i Wisła, som renner ut i Østersjøen.
Nijmegenmarsjen
En etappemarsj starter tidlig om morgenen, mens det fortsatt er mørkt, og deltakerne må være i mål ved 16- eller 17-tiden på ettermiddagen. Etappene begynner og slutter samme sted hver dag, men ruten varierer bitte litt fra år til år, og danner nærmest en slags firkløver rundt Nijmegen.
Ukrainas geografi
Administrativ inndeling
Ukraina er delt inn i 24 regioner (oblasti, entall oblast ), én autonom republikk (avtonomna respublika ) på Krim, og de to selvstendige byene (mista, entall misto ) Kyiv og Sevastopol:
Klima
Ukraina har for det meste et kontinentalklima, mest utpreget i øst og et stykke innenfor kysten – og temperaturer og nedbør gir gode vekstvilkår for korn. Selv i Kyiv, som ligger helt i nord, har man normal maksimumstemperatur på 22 °C eller høyere gjennom hele sommeren. Ukraina får vanligvis nok regn- og tordenbyger om sommeren til at jordbruket får nok vann, men tørke kan av og til være et problem. Solen er sjelden langt borte om sommeren, og både våren og høsten får en del sol med færre byger enn på sommeren.
Nijmegenmarsjen
En hetebølge i 2006 førte til at Nijmegen-marsjen ble avlyst, etter at to personer omkom av hypertermi. Temperaturen den aktuelle dagen, 18. juli, var 36 °C på det varmeste.
Ukrainas geografi
Klima
Normalt varer vinteren fra slutten av november til rundt midten av mars de fleste steder. Snødekket ligger vanligvis på bakken i månedsvis, og elvene er ofte islagt fra begynnelsen av desember til mars. Det kan forekomme kortere mildværsperioder med temperaturer over 0 °C, men også kuldeperioder med temperaturer godt under -20 °C. Middeltemperaturen i kaldeste måned er ca. -2,5 °C i Odessa, -5 °C i Kyiv og -7,6 °C i Sumy nordøst for Kyiv (-4 °C i Oslo, til sammenligning).
Krim, som strekker seg ut i Svartehavet i sør, er omtrent 5 °C varmere om vinteren, men også her kan det være lange perioder med snø. Sommeren er også litt varmere her enn i Kyiv, og kysten helt sør og sørøst, inkludert Jalta, har et tilnærmet middelhavsklima. Her er det mer kjølig enn kaldt om vinteren, men med litt mer nedbør enn resten av Krimhalvøya, med 1050 mm som årlig gjennomsnitt i Jalta. Snø er derimot sjelden her. Om sommeren kan været være nokså trykkende, og temperaturene holder seg stort sett mellom 20 °C og 27 °C gjennom døgnet.
De sørvestlige områdene av Ukraina, med blant annet Odessa, ligger i le for Karpatene i vest og har forholdsvis tørre forhold, med en årsnedbør på vel 400 mm i Odessa. Vestavinden kan her avløse den iskalde nordøstlige vinden fra Russland om vinteren, og temperaturene kan variere en god del fra dag til dag.
Global oppvarming har bidratt til mildere vintre også i Ukraina.
Miljø
Miljøavtaler:
Delaktig i avtaler som omhandler: luftforurensning, biologisk mangfold, klimaendringer, utrydningstruede dyrearter, miljømidifikasjoner, miljøfarlig avfall, marin dumping, forbud mot atomprøvesprengninger, skipsforurensning, beskyttelse av ozonlaget
signert, men ikke stadfestet: Kyoto-avtalen
Dyreliv
Ukraina tilhører den palearktiske region. Landfaunaen er typisk for den østeuropeiske steppen, men er naturligvis preget av menneskeskapte påvirkninger.
Av fugler er rovfuglene godt representert, i den grad bestandene ikke er desimert av jakt, miljøgifter eller fordi levestedene er ødelagt. Vassdragene – særlig elvemunningene og våtmarkene – huser et mangfold av ender, måker, vadere, riksefugl osv. Dette gjelder ikke minst deler av Pripjatmyrene, som ligger på begge sider av grensen mot Belarus – og nordvest for Tsjernobyl. Myndighetene fant ut at disse områdene var farlige for mennesker, og så ble de like godt fredet. Våtmarkene, i den grad de ikke fryser til, er også vinterkvarterer for trekkfugler nordfra. En del ukrainske trekkfugler overvintrer på Krim.
De store, stilleflytende elvene har en rik fauna av ferskvannsfisk. Når Svartehavet periodevis har vært en veldig innsjø, har disse fiskene lett kunnet spre seg fra elv til elv. Det samme kan fortsatt fisk som tåler brakkvann og fisk som går fra Svartehavet opp i elvene for å gyte. Til de siste hører støren og dens slektninger beluga (husblas-stør, hus) og sterlet (noe tilsvarende laks og sjøørret hos oss). Støren finnes således i alle svartehavselvene, men er nå blitt sjeldne pga. forurensninger og overfiske. Siden 1960-årene har en drevet oppdrett av stør. Karpefisk – både karpen selv og dens mange slektninger – er godt representert i de ukrainske vassdrag. Ikke bare er artsrikdommen stor; ofte blir individer av samme art betydelig større enn f.eks. i Norge. Dette, og mangelen på f.eks. sild og «edle» fiskeslag som laks og ørret, har bidratt til at karpefisk – og ikke bare karpen selv – er mye brukt som matfisk. I Dnepr er det tatt en malle (en slektning av karpefiskene) på 5 m og 306 kg (Muus & Dahlstrøm 1968), som skal være Europas største registrerte «rene» ferskvannsfisk (stør og beluga kan bli større, men vokser opp i havet). Laksefisk forekommer knapt i lavlandet, og heller ikke i Svartehavet
Gregorio Antonio Maria Salviati
Gregorio Antonio Maria Salviati (født 12. desember 1727 i Roma i Italia, død 5. august 1794 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal 23. juni 1777 av pave Pius VI, med Santa Maria in Via Lata som titulus.
Gammeldalsrud
Gammeldalsrud gravplass ligger på Trautskogen i Nord-Odal kommune.
Gammeldalsrud gravplass ble etablert i 1878, da Hagajordet gravplass ble oversvømt og ubruklig. Gravplassen ble erstattet av Trautskogen kapell i 1932.
Veien til Gammeldalsrud er skiltet, og det står i dag et identisk klokketårn fra tiden gravplassen ble brukt på stedet. Gravene sees som markerte hauger i terrenget. Alle navnene til de 113 personene som ble begravet her står på en oppslagstavle i klokketårnet.
SVP
SVP er en forkortelse for flere navn eller begreper:
Bergstien
Bergstien finnes en rekke steder:
Tamara Rojo
Tamara Rojo (født 17. mai 1974 i Montréal, Canada) er en spansk prima ballerina, og er i dag førstedanser ved det anerkjente Royal Ballet i London.
Anne-Brit Krag
Hun er datter av arkitekt Herman Krag i Trondheim. Anne-Brit Krag ble utdannet ved Kunsthøjskolen i Holbæk, Kunstskolen i Trondheim (1967–68), Bergen kunsthåndverksskole (1969–72 og 74–75) og Statens lærerskole i forming, Notodden (1972–73). I 1977, 78 og 80–82 ble hun antatt ved Høstutstillingen.
Tamara Rojo
Rojo ble født i Canada av spanske foreldre som flyttet tilbake til Spania da hun var fire måneder gammel. Rojo begynte å ta dansetimer i en alder av fem år. Før hun nådde 11 år, var hun fulltidsstudent ved Royal Conservatory of Madrid, der hun studerte under Victor Ullate og Karemia Moreno. Selv om foreldrene var begeistret for dansetalentet hennes, insisterte de helhjertet på at datteren også skulle fullføre sin akademiske utdannelse. Tamara begynte å danse i en alder av ti år ved Víctor Ullate Dance Centre i Madrid på 1980-tallet, og hun fullførte sin danseopplæring i 1991 under ledelse av David Howard og Renato Baron. Rojo fortsatte å arbeide med Ullate Dance Company mellom 1991 og 1996. I en alder av tjue år ble Rojo tilbudt en kontrakt med Scottish Ballet, av Galina Samsova.
Anne-Brit Krag
Krag er innkjøpt av blant andre Bergen billedgalleri, Norsk kulturråd, Oslo kommunes kunstsamlinger og Norske kunsthåndverkeres fond for innkjøp av norsk kunsthåndverk fra samtiden, og har hatt en rekke utsmykningsoppdrag, deriblant ved Kristiansund sykehus (1986), Roseby (1991), Ikornnes kirke (1996) og Larsnes kirke (1999).
Tamara Rojo
Rojo ble overflyttet til English National Ballet i juni 1997 og der ble hun forfremmet til førstedanser i januar 1998. Rojo ble offisielt gjort til medlem av Royal Ballet som førstedanser i begynnelsen av 2000/2001-sesongen.
Anne-Brit Krag
Hun har undervist ved Gerhard Schønings skole (1973), Aureosen skole (1980–82 og 92–93) og Romsdal videregående skole (1998–99) samt drevet undervisning i eget verksted. Anne-Brit Krag er medlem av Bildende Kunstnere Møre og Romsdal, Norske Grafikere og Norske Tekstilkunstnere. Hun har i senere tid arbeidet mye med glasskunst. Krag bor og har galleri i Aureosen i Fræna sammen med bildekunstneren Atle Færøy.
Tamara Rojo
Rojo ble tildelt utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris for kunst i 2005. Kongen av Spania presenterte henne også med den høythengende utmerkelsen Royal Gold Medal of Fine Arts som er en prestisjefylt ære som kun få mennesker i verden kan si at de har oppnådd å bli tildelt.
Islandsand
Islandsand (vitenskapelig navn Bucephala islandica) er en fugl i andefamilien.
Oberösterreich (historisk)
Oberösterreich («øvre Østerrike») var en forvaltningsregion i de cisleithanske habsburgske besittelsene, som bestod av Tirol og Vorderösterreich. Det må ikke forveksles med dagens østerrikske delstat Oberösterreich (som den gang hørte til forvaltningregionen Niederösterreich!). Regjerings- eller forvaltningssetet av Oberösterreich var Innsbruck. I flere perioder (1396–1490, 1564–1595 og 1626–1665) ble Oberösterreich regjert av sidelinjer av huset Habsburg, dvs. av egne (erke)hertug(inn)er.
De andre to forvaltningsregionene var Niederösterreich (det egentlige Østerrike øst for Tirol og nord for Semmering) og Innerösterreich (øst for Tirol og syd for Semmering).
Havelle
Havelle eller isand (Clangula hyemalis) er en kystbunden dykkende sjøfugl og dykkand i andefamilien.
Havella er en ganske liten and med totallengde 39–47 cm og vingespenn på 65–82 cm. Fuglen veier 600–1000 gram. De voksne hannene har lange midtre halefjær på 10–15 cm. Havella har rundt hode og kort nebb. Vingene er mørke og ganske smale og spisse. I flukt holder fuglen vingene bakover og lavt og flakser med smidige kjappe vingeslag.
Havella har minst tre ulike drakter gjennom året. I alle draktene er fuglen broket i hvitt, brunt og svart, og med helmørke vinger.
Havellas sang består av en tonerein, nasal, litt jodlende lyd som kan skrives som a a-aulí eller ah au-audeli og minner om klarinett.
Havella hekker i fjell- og tundraområder, både i innsjøer og havbukter, på Island, i Skandinavia, Svalbard, Novaja Semlja, Russland, Grønland, Canada og Alaska. Den er trekkfugl og overvintrer i kystområder i Europa, Kina, Korea, Japan, og Nord-Amerika.
Den norske hekkebestanden er trolig på 5000–10 000 par. Flest hekkende par finnes på Finnmarksvidda og i Varanger. Her kan fuglene treffes både inne på vidda og ute ved kysten, alltid ved små ferskvannsdammer. Ellers i Nord-Norge kan havella også hekke vanlig, mest typisk i bjørkebeltet og vierregionen. Kystnær hekking forekommer så langt sør som til Velfjorden ved Brønnøysund. I Sør-Norge hekker havella sparsomt i sentrale fjelltrakter så langt sør som til sentrale deler av Hardangervidda.
Fuglene spiser mest vannlevende insekt, muslinger, bløtdyr og krepsdyr, men også fisk, flerbørstemarker og pigghuder.
Havellene lever i monogame par. De blir kjønnsmodne i tredje leveår. Fuglene kommer til hekkeplassene i april-mai, av og til i juni. Reiret er en grop på bakken, sparsomt foret med gress og lyng. Det ligger nær ferskvann, gjerne på en holme. Hunnen legger 6–9 egg rundt midten av juni. Hannene blir i reirområdet ennå litt, men flokker seg sammen med andre hanner lenge før klekkinga. Hunnen ruger i 24–29 døgn. Ungene drar fra reiret så snart de er tørre. Hunnen er sammen med de til de er flygedyktige 35–40 døgn gamle. Havellene har ett kull i året.
De norske havellene overvintrer ute ved kysten eller i fjordene sammen med haveller og andre ender lengre østfra. Trolig finnes det 50,000–100,000 haveller på norskekysten vinterstid, de fleste i Nord-Norge. Om våren flyr de inn til hekkeplassene. Dette trekket går for seg om kvelden og natta, og treklangen til havellene er lett kjennelig i halvmørket.
Jakt
I Norge kan toppand jaktes på i hele landet i perioden 10. september til 23. desember. Dette gjelder til og med 2016.
Innerösterreich
Innerösterreich («indre Østerrike») var en forvaltningsregion i de cisleithanske habsburgske besittelsene, som bestod av områdene syd for Semmering og øst for Tirol. Innerösterreich omfattet dermed Steiermark, Kärnten, Krain og Küstenland. Regjerings- eller forvaltningssetet av Innerösterreich var Graz. I noen perioder hadde Innerösterreich sin egen linje av (erke)hertuger. Den lengste perioden var 1379–1463, som begynte med at brødrene Albrecht III og Leopold III delte riket mellom seg. Den såkalte «leopoldinske» linje av Habsburgerne stilte etter dette i tre generasjoner hertugene av Innerösterreich. Også Ferdinand I delte habsburg-riket mellom sine tre sønner, slik at Maximilian II ble erkehertug av regionen Niederösterreich, Karl II erkehertug av Innerösterreich og Ferdinand II erkehertug av regionen Oberösterreich.
I dag brukes betegnelsen Innerösterreich av vorarlbergere for å betegne «resten» av Østerrike, dvs. Østerrike øst for Arlbergpasset.
Drapet på Birgitte Tengs
Drapet på Birgitte Tengs skjedde 6. mai 1995 i Kopervik på Karmøy i Rogaland fylke.
Den 17 år gamle Tengs (1978–1995) ble funnet voldtatt og drept like ved Gamle Sundveg, noen få hundre meter fra hennes hjem ved Skår. Den 6. februar 2023 ble Johny Vassbakk (f. 1970) funnet skyldig i drapet og dømt til 17 års fengsel.
I 1997 ble en fetter av offeret tiltalt for drapet. Karmøy herredsrett dømte ham til 14 års fengsel. Han ble etter anke frikjent for drapet av Gulating lagmannsrett i 1998. Lagmannretten opprettholdt imidlertid herretdsrettens dom for erstatning for ikke-økonomisk skade (oppreisning) til Tengs foreldre. Erstatningskrav krever en lavere grad av sannsynlighet enn det som gjelder for idømmelse av straff. Lagmannsrettens uttalelser om strafferettlig skyld ble imidlertid av Den europeiske menneskerettsdomstolen ansett å være i strid med uskyldspresumsjonen i Den europeiske menneskerettskonvensjonen.
Fetteren gjorde en rekke forsøk på omgjort dommen mot ham. I 2018 avviste Høyesterett for ellevte gang hans krav om å omgjøre dommen. I 2019 klaget fetteren Norge inn for FNs høykommissær for menneskerettigheter for brudd på menneskerettighetene. Agder lagmannsrett opphevet erstatningsdommen 4. november 2022, og fetteren ble frifunnet også for erstatningskravet.
Vassbakk var ved domfellelsen også siktet for drapet på Tina Jørgensen i 2000.
Forsvinningen
Etter et møte på Avaldsnes bedehus 5. mai 1995, tok Birgitte Tengs turen innom Kopervik sentrum før hun skulle dra hjem til foreldrenes hus på Sund, et stykke vest for sentrum. Ved 23:40-tiden fikk hun haik med tre jenter fra Haugesund inn til sentrum, og ble senere observert av flere personer på sin vandring gjennom gågaten i Kopervik. Etter midnatt var det ingen sikre observasjoner av Birgitte Tengs.
Funnet
En lokal sauebonde, som om morgenen 6. mai 1995 var på utkikk etter sauer på beite, fant den døde Birgitte Tengs i et buskas like ved den lokale veien som førte til hennes hjem.
Etterforskningen
Kripos ble straks kontaktet, og bisto det lokale politikammeret. Den 8. mai 1995 etterlyste politiet føreren av en bil som vitner hadde observert i nærheten av drapsstedet.
Hårsporet
Rettsmedisinsk institutt analyserte 7. juni 1995 tekniske funn på drapsåstedet, og politiet bekreftet at hår som ble funnet i Birgittes hender, ikke stammet fra den drepte. Etterforskningen gikk da inn i en ny fase, og jakten på en mann med lyst eller blondt, langt hår startet. Den 23. desember 1995 var 1,500 personer avhørt, 1,030 tips var registrert i politiets omfattende dokumentmapper, og 325 blodprøver tatt. 3. mai 1996 ble etterforskningen trappet ned ved at Kripos forlot Haugesund.
Den 15. oktober 1996 skjedde et vendepunkt i etterforskningen da nye analyser av hårprøvene viste at de likevel kunne stamme fra offeret. Politiet hadde kanskje fulgt feil hovedspor.
Pågripelse
Allerede fem dager etter drapet i mai 1995 ble en fetter av offeret avhørt som vitne i fem timer. Dagen etter møtte han til nytt avhør, denne gangen varte avhøret i åtte timer. Han ble spurt om å levere sko og å vise om overkroppen hadde merker, noe som tyder at han var allerede mistenkt på den tiden. Årsaken var en anmeldelse mot fetteren høsten 1994, der han ble da beskyldt for å ha befølt noen småjenter i idrettshallen på Karmøy. Denne saken ble henlagt en måned før Birgitte ble drept. Likevel ble han 8. februar 1997 pågrepet og siktet for drapet. Den da 19 år gamle fetteren nektet først for å ha noe med saken å gjøre, men 25. februar 1997 tilsto han å ha utført handlingene.
Fetteren trakk imidlertid senere tilståelsen tilbake. Han hevdet at den var kommet som en følge av omfattende og langvarig press under politiavhør, noe som ledet til en falsk tilståelse.
Rettssakene
I oktober 1997 ble fetteren tiltalt for overtredelse av straffelovens paragraf 229, første straffalternativ; paragraf 193, første ledd, første straffalternativ; og paragraf 233, første og annet ledd. Tiltaltes forsvarer, Arvid Sjødin, hevdet overfor media at han var så overbevist om at den tiltalte var uskyldig, at han ville vurdere å avslutte sin advokatpraksis dersom tiltalte ble funnet skyldig.
Saken opp for Den europeiske menneskerettsdomstolen
I mars 2000 klaget han til Den europeiske menneskerettsdomstolen, som i dom av 11. februar 2003 fant at uskyldspresumsjonen i Den europeiske menneskerettskonvensjonen artikkel 6 nr. 2 var krenket. Han ble da tilkjent 20,000 euro for ikke-økonomisk skade og 4,500 euro til dekning av utgifter. Dette fordi lagmannsretten hadde uttrykt for stor grad av sikkerhet om hans skyld.
I april 2001 tilkjente lagmannsretten ham erstatning med 400,000 kroner og oppreisning med 75,000 kroner, og hans foreldre og søsken under ett oppreisning med 50,000 kroner.
Både påtalemyndigheten, fetteren, hans foreldre og søsken, påkjærte kjennelsen til Høyesteretts kjæremålsutvalg. Utvalget besluttet i august 2001 at saken skulle avgjøres av Høyesterett. Høyesterett utsatte behandlingen av saken i påvente av menneskerettighetsdomstolens avgjørelse.
I høyesterettsavgjørelsen den 4. desember 2003, la retten vesentlig vekt på «at pågripelsen, siktelsen og senere tiltalen for seksuelle overgrep og drap, den langvarige varetektsfengslingen, domfellelsen i herredsretten og ankesaken fram til frifinnelsen, medførte en ekstraordinær personlig belastning for A. fant retten bl.a. at politiavhørene de første ukene etter pågripelsen var meget omfattende og innebar en krenkelse av hans vern etter straffeprosessloven § 230 og påtaleinstruksen §§ 8-2 og 8-11.» Den samlede erstatning til fetteren ble etter dette av retten satt til 613 000 kroner og oppreisningen til 600,000 kroner (til sammen 1,213,000 kroner). Foreldrenes og søsknenes krav om erstatning og oppreisning etter straffeprosessloven § 448, førte ikke fram.
Siden har fetteren gjort en rekke forsøkt på å få omgjort dommen mot ham. I 2018 avviste Høyesterett for ellevte gang fetterens krav om å omgjøre dommen mot ham. I 2019 klaget fetteren Norge inn for FNs høykommissær for menneskerettigheter for brudd på menneskerettighetene.
Politiets cold case-gruppe som senere etterforsket saken på nytt, understreket i 2018 at fetteren ikke var mistenkt i den nye etterforskningen. Agder lagmannsrett opphevet også erstatningsdommen mot fetteren i november 2022, og han ble med det fullt ut frikjent for drapet.
Rettssak mot Fokus Bank
Etter å ha studert og jobbet i utlandet i flere år, flyttet i 2011 fetteren tilbake til Norge og Stavanger. Han hadde fått jobb i Fokus Bank. Da banken kort tid før han skulle tiltre, oppdaget at han var fetteren til Birgitte Tengs, avsluttet de umiddelbart arbeidsforholdet. Fetteren reiste sak mot banken med krav om erstatning, og at han skulle få beholde jobben. Den 16. november 2011 falt dommen i Stavanger tingrett. Fetteren ble tilkjent erstatning for tapt arbeidsfortjeneste med 925,000 kroner, men fikk ikke tilbake jobben.
Spekulasjoner om gjerningsmann
Den 14. september 1998 ringte en anonym person hjem til advokat Arvid Sjødin (fetterens forsvarer), og pratet med hans kone. I løpet av en nær 45 minutter lang samtale rakk vedkommende både å tilstå drapet på Tengs i 1995, erklære sympati med Birgittes fetter, og fortalte en god del om seg selv, før han avsluttet med å komme med flere slibrige bemerkninger. På grunnlag av dette tipset ble det satt igang ny etterforskning, men denne førte ikke til annet enn injuriesak mot en av fetterens tidligere advokater.
Ny etterforskning
Saken har vært etterforsket på nytt flere ganger, og i 2016 besluttet Kripos' cold case-enhet å se på saken på nytt. Cold case-enheten, offisielt kalt seksjon for alvorlige, uløste saker, anbefalte samme år politiet å etterforske saken på nytt. Enheten opprettet en egen etterforskningsgruppe i Stavanger som gjennomgikk alle spor i saken på nytt. Den 7. oktober 2021 opplyste politiet at fetteren til Birgitte Tengs var sjekket ut av saken. I forbindelse med siktelsen som ble tatt ut i oktober 2022, gikk riksadvokat Jørn Maurud ut offentlig med en beklagelse til fetteren for belastningene han og familien har blitt påført. Også politiet og den første etterforskningslederen Ståle Finsal har beklaget overfor fetteren og hans familie. Fetteren fikk senere opphevet erstatningsdommen mot seg.
APSARA
APSARA (Authority for the Protection and Management of Angkor and the Region of Siem Reap) er en kambodsjansk statlig organisasjon som er ansvarlig for å beskytte området omkring Angkor. Det ble grunnlagt i 1995 og har ansvar for forskning, konservering og restaurering av området, samt utviklingen av bosetning og turisme i området. Navnet er et akronym som spiller på den kvinnelige naturånden i hinduistisk og buddhistisk mytologi kalt apsara.
Drapet på Birgitte Tengs
Nye DNA-spor
Saken er per 2022 fremdeles en uløst drapssak, men 1. september 2021 pågrep pågrep politiet Johny Vassbakk og siktet ham for drapet. I august 2022 ble han også siktet for drapet på Tina Jørgensen i Stavanger i 2000. Mandag 17. oktober 2022 tok påtalemyndigheten ut tiltale mot den siktede.
Tiltale
Mandag 17. oktober 2022 kunngjorde Riksadvokaten at de hadde tiltalt Vassbak for drapet på Tengs, under «særdeles skjerpende omstendigheter». Rettssaken startet i Haugaland og Sunnhordland tingrett i Haugesund 7. november 2022. Like før jul 2022 ble rettsforhandlingene avsluttet, og aktoratet la ned påstand om 17 års fengsel, mens forsvarerne ba om full frifinnelse.
Dom
Den 6. februar 2023 ble Johny Vassbakk dømt i Haugaland og Sunnhordland tingrett til 17 års fengsel for drapet på Tengs, samt å betale 600 000 kroner i erstatning til hver av foreldrene. Ankefristen for straffedelen av dommen er to uker.
Annet
Saken har vært gjenstand for stor medieoppmerksomhet i Norge, og saken har vært fremme i dokumentarer, artikler og debatt- og kriminalprogrammer, siden 1995. I 2015 tok VG for seg saken i første sesong av sannkrimpodkasten Uløst. Saken fikk også ny oppmerksomhet i TV 2s sannkrim-dokumentar Hvem drepte Birgitte? (2018). Dokumentar-serien var basert på journalisten Bjørn Olav Jahrs dokumentarbok med samme navn.
I etterkant av dokumentarserien mottok både etterforskningsleder Ståle Finsal og Avaldsnes-lensmann Dagfinn Torstveit trusler fra seere som mente politiet ikke hadde etterforsket saken godt nok.
Cetara
Cetara er en by og kommune på den italienske Amalfikysten, ca. 10 km vest for Salerno.
Ernst von Dobschütz
Ernst von Dobschütz (født 9. oktober 1870 i Halle i kongedømmet Preussen i keiserdømmet Tyskland, død 20. mai 1934 i Halle) var en tysk teolog, litteraturkritiker, forfatter av flere bøker og professor ved universitetene i Halle, Breslau og i Strasbourg. Han har også holdt flere foredrag i mange andre land, blant annet i USA og Sverige.
Dobschütz ble født inn i en adelsfamilie i Schlesien. Han var sønn av den prøyssiske obersten Adalbert von Dobschütz de Basse-Schlesien og hans andre kone Anna, baronesse von Seckendorff. Hans eldre halvbror (fra farens første ekteskap) var den prøyssiske generalen Carl von Seckendorff. I 1888 begynte Dobschütz på sine teologiske studier ved Universitetet i Leipzig under ledelse av professorene Franz Delitzsch og Christoph Ernst Luthardt. I 1910 ble Dobschütz utnevnt til professor ved Universitetet i Breslau og i 1913 aksepterte han en invitasjon til å forelese ved universitetet i Halle, hvor han underviste frem til sin død i 1934, med unntak av årene 1913 og 1914, da han underviste ved Harvard University i Massachusetts, USA. Dobschütz var medlem av det tyske politiske partiet National People's Party fra 1919 og frem til dette partiets oppløsning i 1933.
Dobschütz ble utnevnt til æresdoktor ved Uppsala universitet i 1932.
Dvergsnyltevepser
Dvergsnyltevepser (Mymaridae) er en familiegruppe av vepsene. De hører til blant stilkvepsene og er en familiegruppene i ordenen vepser. Alaptus minimus regnes som verdens minste insekt og er bare 0,2 mm lang.
Larvene lever som parasitter i eggene til andre leddyr.
Utseende
Kroppen er mellom 0,2 og 1,5 millimeter lange, brunlig, orange-brune eller mørkt og svart farget, uten metallskjær i fargen, som er vanlig hos mange av de andre chalcididene. De fleste har en påfallende spinkel kroppsbygning.
Vingene er klare eller svakt røykfarget og karakteristiske for gruppen chalcidider. Bare enkelte årer i helt i framkant av framvingen er synlig. Resten av vingen er uten et markert årenett. Bakvingene er smale og har hårfrynser langs hele bakkanten. Vingespennet er mellom 0,4 og 3 millimeter. Hos mange arter er forvingen redusert til en stav med lange hårfrynser som danner vingens bæreflate.