cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sojusmultfilm
Produksjonen bestod både av propagandafilm og underholdningfilm for barn, ofte med utgangspunkt i tradisjonell russisk folkekultur, men også klassiske eventyr og nyere, populære historier. Etter Sovjetunionens fall i 1991 har produksjonen av tegnefilm gått sterkt tilbake.
Tegnefilmer
Fra 1960- til 1980-årene ble det laget flere animasjonsfilmer som ble en viktig del av sovjetrussisk populærkultur. Noen eksempler er Ole Brumm (Винни-Пух), Krokodillen Gena/Tsjeburasjka (Крокодил Гена), Karlsson på taket (Карлсон, который живёт на крыше), Musikantene fra Bremen (Бременские музыканты), Three from Buttermilk Village (Трое из Простоквашино), Nu, pogodi! (Ну, погоди!), Pinnsvinet i tåka (Hedgehog in the Fog, Ёжик в тумане), Mysteriet på den tredje planet (The Mystery of the Third Planet, Тайна третьей планеты).
Animatører
Sojusmultfilm hadde på det meste rundt 400 ansatte og var arbeidsplass for flere kjente sovjetrussiske animatører og illustratører, deriblant Fjodor Khitruk, Ivan Ivanov-Vano, Jurij Norstein, Aleksandr Ptusjko, Klara Rumjanova, Vasili Livanov og Stanislav Sokolov.
Line of Actual Control
I et brev datert 7. november 1959 sa Zhou til Nehru at LAC bestod av «den såkalte McMahonlinjen i øst og linjen opp til dit hvor hver side praktiserer egentlig kontroll i vest». Under den sino-indiske krig i 1962 hevdet Nehru at han ikke visste hvor linjen gikk: Zhou svarte med å si:
Marek Edelman
Marek Edelman (født rundt 1920 i Homel i Hviterussland, død 2. oktober 2009 i Warszawa) var en polsk politisk og sosial aktivist samt kariolog som var kjent som en av lederne av opprøret i Warszawaghettoen i 1943. Han vokste opp i en jiddisch-talende familie med tilknyting til den ikke–sionistiske og jødiske sosialistbevegelsen Bund.
Edelman var medlem i ungdomsorganisasjonen til Bund, og arbeidet der for et Polen uten anti-semittisme med like rettigheter for alle. Etter at Polen var okkupert av Hitler-Tyskland ble alle jøder samlet i ghettoene, som ble avstengt fra omverdenen. Edelman-familien bodde innenfor det området som ble avsperret i Warszawa, og som ble overfylt med jøder sendt dit fra andre steder av de tyske nazistene. Situasjonen ble snart vanskelig på grunn av matmangel og hygieneproblemer. Titusenvis døde før de store transportene fra Warszawaghettoen til konsentrasjonsleirene tok til sommeren 1942.
På denne tiden møttes de viktige politiske gruppene blant jødene i ghettoen for å diskutere hva de skulle gjøre i den desperate situasjonen de var kommet i. Bundister, venstresionister og kommunister dannet snart den jødiske kampgruppen ZOB og begynte å forberede seg på væpnet motstand. Da det ble gitt ordre om at ghettoen skulle likvideres gikk ZOB til aksjon, og opprøret var et faktum. Motstandskjemperne kjempet hardt, men hadde ingen mulighet mot store tyske styrker som ble satt inn mot dem. Ghettoen ble deretter jevnet med jorda.
På tross av forholdene og styrkeforholdet mente medlemmene av ZOB at det var bedre å dø i kamp enn å dø passivt for fienden. De av lederne i ZOB som ikke kom seg vekk da kampene var over, begikk heller selvmord enn å bli tatt til fange av nazistene. Edelman kom seg ut av ghettoen gjennom kloakksystemet.
I 1944 deltok han også i Warszawaoppstanden.
Etter krigen utdannet han seg til lege og var frem til sin død, den 2. oktober 2009, bosatt i Polen.
Edelman mottok i 1998 Den hvite ørns orden fra Polens president.
375 Ursula
375 Ursula er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 18. september 1893 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Bakgrunnen for navnet er ukjent.
Alf Bjørseth
Utdannelse
I 1960 tok Bjørseth realartium og i 1969 ble han cand.real. ved Universitetet i Oslo.
Arbeid
Etter doktorgraden ble han ansatt som amanuensis ved UiO. Etter en tid ble han ansatt som amanuensis i Bergen. Senere arbeidet han en periode for SI (nå SINTEF) og deretter for Battelle Labs i USA. Han ble så ansatt som forskningsdirektør ved Norsk Hydros forskningssenter på Herøya, og ble senere teknologidirektør i Elkem.
På 1980-tallet etablerte Bjørseth Scatec, som var et privat utviklingsselskap og en inkubator. I 1994 etablerte han selskapet Scanwafer; Scanwafer ble senere omdøpt til Renewable Energy Corporation (REC), og ble børsnotert i 2006 med markedsverdi rundt 50 milliarder kroner. Før REC gikk på børs, forlot Bjørseth ledelsen og solgte sin andel i selskapet. Han realiserte dermed verdier på nærmere én milliard kroner.
Størstedelen av denne kapitalen skjøt han deretter inn i Scatec, som har en rekke industriprosjekter under utvikling, deriblant Norsun, Norsk Titanium, n-Tec, Thor Energy, NorWind mfl. Flere av oppstartsselskapene har vært etablert i samarbeid med andre norske storkonsern, f.eks. Norsun (Norsk Hydro), Thor Energy (Statoil og Statkraft).
I Scatec er Bjørseth nå styreformann og teknologidirektør, og han arbeider med prosjekter innen fornybar energi og avanserte materialer.
Bjørseth er rådgiver for Good Energies, tidligere investor i REC og investor i Norsun.
Saarpfalz-Kreis
Saarpfalz-Kreis er et av de seks administrative distriktene av den tyske delstaten Saarland. Det ligger i den østlige delen av Saarland og har en felles grense med Rheinland-Pfalz og Frankrike. Administrasjonssentrum er byen Homburg. Distriktet har omtrent 150 000 innbyggere. De største byene er Homburg, Sankt Ingbert, Bexbach og Blieskastel.
Fra 1816 hørte regionen til Palatinatet, som var del av kongeriket Bayern. Etter første verdenskrig ble Palatinatet delt og dagens Saarpfalz kom under Folkeforbundets administrasjon sammen med Saar-området. Etter andre verdenskrig ble distriktene Homburg og Sankt Ingbert del av Saarland som var autonom under fransk styrelse. Saarland og dermed også Saarpfalz-Kreis kom til Tyskland i 1957.
Under administrasjonsreformen i 1973 ble distriktene Homburg og Sankt Ingbert forent som Saarpfalz-Kreis, men bilskiltene er derfor til i dag både HOM og IGB.
Saarpfalz-Kreis har partnerskap med Henrico County i den amerikanske delstaten Virginia og det franske nabodistriktet departementet Moselle.
De store beginerhusene i Mechelen
De store beginerhusene i Mechelen (ned.: Het Groot Begijnhof van Mechelen) er et bygningskompleks i byen Mechelen i den belgiske provinsen Antwerpen. Anlegget ble stiftet i det 13. århundre av beginerne, en legorden for kvinner, inne i Mechelen, men flyttet snart utenfor bymurene. I det 16. århundre trakk så beginerne inn i Mechelen igjen, innenfor dens murer.
Komplekset er i dag en landsby med mur omkring som ligger ved bygrensen. Det består av flere små bolighus, klostre og den tidligbarokke Begijnhofkirken. Kirken ble påbegynt i 1629, dens arkitekter var jesuittene Frankaert og Huysen, mens billedhuggeren og arkitekten Lucas Faydherbe stod for ferdigstillelsen av interiøret i 1647. Det barokke høyalteret tilskrives Jan vander Steen.
Beginerhusene ligger innenfor trekanten som dannes av gatene Sint-Kathelijnestraat, Nieuw Begaardenstraat og Guido Gezellelaan. Det omfatter flere gater, blant annet Hoviusstraat, Acht-Zalighedenstraat, Conventstraat og Nonnenstraat. Husene var opprinnelig bygget i renessansen, men det finnes hus fra flere epoker. Frem til og med det 18. århundre bodde det opptil 700 beginere her.
Beginerhuset utenfor bymurene
Den første gangen beginerne nevnes i Mechelens historie er i «Chronyke van Mechelen 355-1680» av Remmerus Valerius. I denne krøniken nevnes at et antall beginere bodde i dagens Begijnenstraat i begynnelsen av det 13. århundre, nærmere bestemt skal dette ha vært i 1207. Dette er ikke bekreftet av andre historiske kilder. Dette gjaldt da det som nå er kjent som Het Klein Begijnhof.
Bayon
Bayon er en tempelruin i ruinbyen Angkor i nordre Kambodsja. Det ble bygd i begynnelsen av 1200-tallet av kong Jayavarman VII som dennes statstempel, og ligger i midten av det mur- og vollgravsomkransede Angkor Thom, også det oppført av Jayavarman VII.
Bayon er kvadratisk og bygget etter religiøse og geometriske former etter i østlig retning. Dets mest framtredende særtrekk er de store steinansiktene som pryder de mange tårnene. I det sentrale, høyre tårnet fantes opprinnelig det største buddhabildet i Angkor Thom, men dette ble ødelagt av Jayavarman VIII (det har senere blitt restaurert). Templet har også to oppsetninger av steinrelieffer, som avbilder en uvanlig kombinasjon av mytologiske, historiske og verdslige hendelser.
Brian Schweitzer
Brian David Schweitzer (født 4. september 1955) er en amerikansk politiker for Det demokratiske parti. Han var guvernør i delstaten Montana fra 2005 til 2013. Schweitzer vurderer å stille til valg til Montanas ledige senatsete i 2014.
De store beginerhusene i Mechelen
Beginerhuset utenfor bymurene
Beginernes antall vokste, og på et rundt 20 ha stort område mellom Antwerpse poort og elven Dijle ble hus og kirke bygget. Kirken, som var skjenket av Sophie Berthout (herren til Mechelens kone), var ferdig i 1276. Ti år senere, i 1286, fikk beginerhusene status som eget sogn.
I løpet av få år vokste beginerhuset til å bli en liten by, i et diplom fra 1370 nevnes mer enn hundre hus og klostre. Ifølge krønikeskriveren Azevedo hilste rundt 900 beginere Karl «den modige» velkommen da han i 1467 besøkte Mechelen. Rundt 1550 nådde antallet beboere det høyeste punktet med 1500 beginere. I komplekset lå det da utenom de vanlige husene også et hundretalls klostre der de fattigste beginerne bodde.
Reformasjonen og den påfølgende utrenskningen av kunstverk og avbildninger som fant sted i 1566 – billedstormingen – (kalt beeldenstorm på nederlandsk) ødela mye i komplekset som lå utenfor bymurene. Det skjedde på nytt i 1572 da hertugen av Albas soldater og leiesoldater plyndret byen og beginerhusene. Rundt sytti av beginerhusene ble også satt i brann. I 1578 beordret kompleksets bestyrer, Pontus de Noyelles, at resten av det skulle brennes ned slik at tropper i angrep på Mechelen ikke kunne søke beskyttelse der.
Beginerhusene flyttes inn i byen, bak bymurene
Da beginerhusene ble lagt i ruiner, flyktet de gjenværende beginerne til andre beginerhus, fortrinnsvis i Leuven, Brussel og Antwerpen. Først to år senere samlet de seg på nytt i det tidligere Keizershof i Keizerstraat, og selv om de da også tok i bruk husene i nabolaget, hadde de ikke nok plass.
På Konsilet i Trient (1545–1565 hadde det blitt bestemt at klostere, dets beboere, og andre religiøse måtte slå seg ned innenfor bymurene. Selv om beginerne egentlig ikke ble definert som et klostersamfunn, men et samfunn av lekmenn, fulgte de bestemmelsene fra konsilet. Med støtte fra kong Filip II kjøpte de en del av området som tilhørte abbediet i Baudeloo i 1595, og i årene mellom 1595 og 1614 kjøpte de alle tomtene som lå bak husene langs Katelijnestraat og mellom Antwerpse poort og Winketbroen langs byens vollgraver. Rundt området bygget de en mur med to porter.
På grunnen der et eldre kapell lå begynte man i 1629 å bygge en kirke. Den fikk i 1637 et midlertidig tak av tre, og i 1647 ble den vigslet. Arkitektene Huysen og Franquart kom fra jesuittordenen skapte en barokk kirke i motreformasjonens tradisjon. Interiøret ble utført av en av Peter Paul Rubens sine lærlinger, billedhuggeren Lucas Faydherbe fra Mechelen. Sammen med vander Steen og Beckstuyns stod han for statuene, mens de opprinnelig mer enn 80 maleriene ble utført av blant annet Cossiers, Verhoeven, Boeyermans og van Loon. Selv om noen malerier har gått tapt, er det fremdeles mer enn femti igjen.
Under den franske revolusjonen ble alle beginerhusenes eiendommer overdratt til Kommissie der Burgerlijke Gasthuizen en Godshuizen («Kommisjonen for Borgerlige Lasaretter og Gudshus») selv om disse ikke falt under kirken. I 1798 ble portene revet og kirken solgt til fromme mennesker. Disse overdro den senere til beginerne igjen. Pateren fikk tillatelse til å vende tilbake for å holde messe i 1804, og fra 1814 av kunne beginerne igjen kle seg i sin typiske klesdrakt.
Mechelens to siste beginere døde på slutten av 1980-tallet.
Söta bror, söta syster
Söta bror, söta syster er den første episoden, av den andre sesongen i dramakomedie-serien Uti vår hage. Den ble sendt på NRK1 kl. 22.30, og ble sett av 600 000 personer.
Handling
Historien begynner med at vi ser Bendik ligge på gulvet omgitt av roseblader. Blod renner sakte ut fra hodet hans. Vi får vite at han endte opp slik ved å følge sin drøm. Tidslinja går så tilbake, der vi får vite mer om Bendiks homofile partner Thomas og jobben hans, som består av å være tivoliinspektør. Bendik forteller at denne jobben ikke inspirerte han lenger. Han sier til Thomas at han vil ta en pause fra ham og barna, som er adoptert fra Kina, for å kunne ta seg litt tid til å tenke. Han leverer barna til deres biologiske foreldre, og tar farvel. Samme dag drar han på teater for å se «Den Hatafulla Magistern». Der blir han forelsket i stjernen i stykket, Maria von Klintbjerg.
Bendik går tilbake til pakistaneren der han spør om å få returnere ønske. Pakistaneren sier det er greit, siden kjøpsloven er den eneste norske loven han respekterer. Hjemme i leieligheten kaster Maria han ut. Når han kommer hjem finner han ikke Thomas, bare et brev der han forklarer at han vil drive ut homofilien sin. Ved siden av brevet finner Bendik en haug med annonser, hvor en av dem (som er utringet) er for en prest som hjelper folk med å bli kvitt homofil legning. Når Bendik ser dette, løper han så fort han kan dit presten holder til. Før han har kommet rukket å kommer frem, sitter Thomas og venter på tur. Presten forklarer at for å bli kvitt homofili, så finnes det to metoder; den ene går helt tilbake til sant Euge Sten, med bønn og meditasjon, mens den andre er å «skremme homoskrulla ut av deg». Han forklarer også at det er en svakhet med denne metoden, som er at homofilien ikke forsvinner, men bare blir hjemløs, slik at den går fra en person til en annen. Da kommer Bendik brasende inn, og sier til Thomas at han fortsatt elsker han. Thomas sier at det gjør han også.
Treinta y Tres
Treinta y Tres er en by og kommuner i det østlige Uruguay. Byen, som har om lag 25 477 innbyggere, er hovedstad i Treinta y Tres-departementet.
Historie
Treinta y Tres ble grunnlagt i 1853.
Navn
Treinta y Tres ble grunnlagt i 10. mars 1853 av Dionisio Coronel. Treinta y Tres er oppkalt etter Treinta y Tres Orientales (trettitre uruguayanske menn som kjempet for uavhengighet i 1825).
Klima
Klimaet er mildt, med en snittemperatur på omtrent 16.8°C, med sommertemperaturer (desember–mars) på 35°C og mer om sommeren.
Befolkning
Treinta y Tres har 25 477 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Transport
Ruta 7 forbinder Treinta y Tres med Montevideo og Melo (nord).
Ruta 8 forbinder Treinta y Tres med Minas og Melo-Aceguá (nord).
Fly
Treinta y Tres har en flyplass, Treinta y Tres lufthavn.
Baiage
Inspirasjon
Bandet var inspirert av alt fra 50- og 60-tallets Elvis, The Beatles og Jerry Lee Lewis til mer moderne og hardere rock og punk. På låta Hallingsprætten henter Eldar Vågan inspirasjon fra gitaristen Bo Diddley.
Aldersundet
Aldersundet er den største krets i Lurøy kommune, etter areal. Den består av Fastlands-Lurøy, fra Sila i sør til Okstinden og Olvikvatnet i nord. Kretsen omfatter også Aldra. Vel 40% av kommunens aktive gårdsbruk ligger i kretsen, som også har flere Norges-rekorder i nedbør. Målestasjonen ved Vassvatnet har en historikk på hundre år tilbake og har målt nedbør i fire generasjoner.
Kalk og krabbe er to betydningsfulle ressurser. Det lokale fiskemottaket i Aldersundet er bygget på dugnad, og herfra sendes det hvert år en anselig mengde levende krabber sørover. På Aldra skjuler det seg store kalkmengder i grunnfjellet. Det har vært undersøkelser om disse egner seg til gruvedrift og kalkutvinning. I dag er det under ti fastboende familier på Aldra, men befolkningen mangedobles når ranværingene tar ferie eller helgeutflukter.
Den eneste omegastasjonen i Norge lå på Brattland i Aldersundet. Den var en av 8 stasjoner i et verdensomspennende navigasjonssystem som i Aldersundet ble opprettet i 1966. Den var i prinsippet hemmelig, men samtidig svært synlig med en stor kabel trukket over sundet mellom fjelltoppene Aldertinden på Aldra og Liatiden på Bratland. Etter mer enn 30 års drift ble systemet avslått den 30 september kl. 0500 i året 1997. Dermed forsvant også 10 arbeidsplasser i Aldersundet. De siste restene av bygninger ble fjernet så sent som 2022.
DKB-Arena
DKB-Arena, frem til 2. juli 2007 kjent som Ostseestadion, er en fotballarena beliggende i den tyske byen Rostock. Arenaen er hjemmebanen til fotballaget Hansa Rostock og har blitt brukt som arena for flere frilutskonserter.
Kommuner i departementet Haut-Rhin
Dette er en liste over de 377 kommunene i departementet Haut-Rhin i regionen Grand Est i Frankrike. Per 1. januar 2022 er antall kommuner redusert til 366.
Guanting-demningen
Guanting-demningen er en demning med et vannkraftverk ved Taihang-fjellene i den 650 km lange elva Yongding, ved tettstedet Guanting i fylket Huailai i Hebei provins, men nær grensen i øst til de vestligste traktene av fylket Yanqing i Beijing, nordlige Kina. Utbyggingen skjedde på 1950-tallet.
Demningen har tidligere forsynt hovedstaden Beijing med drikkevann, men nå kommer dette fra Miyun-demningen og fra grunnvann.
Magnus av Sachsen
Magnus av Sachsen (1042–1106) var hertug av Sachsen 1072–1106.
Han tilhørte slekta Billung, og var eldste sønn av hertug Ordulf av Sachsen og Ulvhild av Norge. Han etterfulgte faren som hertug i 1072.
Siden Magnus hadde støttet Otto II av Bayerns opprør mot Henrik IV ble han tatt til fange i 1070, og satt fanget i tre år. Han ble på nytt tatt til fange av Henrik IV i 1075, og denne gangen ble han frigitt året etter. Etterhvert kom en forsoning i stand mellom Henrik IV og Magnus, og stod Magnus på Henriks side under kampene mot liutieserne. Huset Billungs herredømme over Sachsen endte i 1106 da Magnus døde uten å etterlate seg mannlige arvinger.
I sin tid som hertug var Magnus i strid med erkebiskop Adalbert av Bremen. Før Magnus ble hertug drev han gjennom hans avsettelse i 1066 fordi erkebiskopen hadde utnyttet sin herskermakt til å berike kirken med krongods. Adalbert kom senere tilbake, og Magnus ble hans vasall.
Magnus var gift med Sophia av Ungarn (-1095), datter av kong Béla I av Ungarn, enke etter Ulrich I av Weimar, markgreve av Istria, og med henne hadde han barna:
Indre Breim Idrettslag
Indre Breim Idrettslag (IBIL) er et tidligere fleridrettslag fra Byrkjelo i Gloppen kommune. Idrettslaget ble stiftet i 1911, og hadde aktive grupper innen friidrett, fotball og orientering og alpin. I 1989 slo IBIL seg sammen med Breim IL og skipet Breimsbygda IL.
Historie
Reed hadde et idrettslag etablert i 1900, ved navn Breim Idrætsforening, men det er uvisst hvor lenge dette laget eksisterte. I 1911 ble Indre Breim Idrettslag etablert for området rundt Byrkjelo. Seks år senere, i 1917 ble Breim IL skipet i for innbyggerne rundt Reed.
Begge klubbene hadde markante utøvere, og spesielt fra 1970-tallet kom flere utøvere til gode resultater. Fra Indre Breim IL var alpinisten Even Hole den største, men ca. ti NM-titler, og deltakelse i en rekke verdenscuprenn fra siste del av 1970-årene og fremover. Klubben hadde også håndballag som spilte kvalifisering til toppdivisjonen på 1970-tallet, og hadde fem sesonger i andre divisjon.
I 1981 fikk Byrkjelo stadion kunstdekke (Spurtan), og året etter etablerte idrettslaget friidrettsstevnet Byrkjelo Games. I flere år trakk stevnet verdensstjerner til den vesle bygda. Merlene Ottey, Mary Slaney og Steve Cram er blant navnene som deltok. I 1988 stod IBIL som arrangør for Hovedmesterskapet i friidrett.
I 1987 slo friidretten i bygda seg sammen i navnet Breimsbygda friidrettslag (Breimsbygda FIL (BBFIL)). Samme året vant Bård Sandal junior-NM på 400 meter hekk, og BBFIL vant gull på 1000 meter stafett i det samme mesterskapet. Året etter kvalifiserte Arne Indrebø seg for junior-VM i friidrett i Canada.
Den vellykkede sammenslåelsen av friiidretten og det tette samarbeidet mellom klubbene i forbindelse med Byrkjelo Games og NM 1988 gjorde at idrettslaga slo sammen all aktivitet under navnet Breimsbygda idrettslag i 1989.
BBIL har senere fått tildelt NM i friidrett i 1999, og søker nå nytt NM-arrangement i 2011. 2011 vil være 100-årsjubileum for Indre Breim IL, den eldste av moderklubbene. Byrkjelo Games ble siste gang arrangert i 1998, og det foreligger ikke planer om å ta opp igjen arrangementet.
2. serierunde i Premier League 2006/07
2. serierunde i Premier League 2006/07 ble åpnet med kampen mellom Tottenham Hotspur og Sheffield United og Watford FC mot West Ham United 22. august. Runden avsluttes litt forskjellig på grunn av Mesterligakvalifisering for Liverpool FC og Arsenal FC. De to klubbene spilte henholdsvis mot Newcastle United den 20. september og mot Wigan Athletic den 13. desember.
22. august 2006
SIST SESONG: Møttes ikke
23. august 2006
SIST SESONG: 1 – 3
SIST SESONG: 3 – 0
SIST SESONG: 0 – 2
SIST SESONG: 2 – 1
20. september 2006
SIST SESONG: 2 – 0
13. desember 2006
SIST SESONG: 2 – 3
376 Geometria
376 Geometria er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 18. september 1893 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Navnet betyr geometri.
MediEvil
MediEvil er et plattformspill utgitt i oktober 1998 for Sony PlayStation-konsollen. I 2002 kom oppfølgeren MediEvil 2 ut til samme format. Spillet starter langt tilbake, i det 13. århundre i det engelske kongedømmet Gallowmere.
Hovedpersonen i spillet er Sir Daniel Fortesque som tidligere var fiende og i krig med trollmannen Wizard Zarok. Han døde i den første kampen mot Zarok da han blei truffet i øyet av en bueskytter tilbake i 1286. Ett århundre senere, nøyaktig 1386 returnerer Zarok, han slår til mot befolkningen i nærmeste bygd og stjeler deres sjeler og vekker sin utdødde armé. Men den kraftige magien han bruker gir også liv i hans fiende Sir Daniel Fortesque. Sir Daniel får dermed returnere tilbake for å bekjempe og drepe Zarok engang for alle.
Mottagelse
Spillet fikk generelt gode anmelselser.
Lambert Redd
Charles Lambert Redd (født 18. februar 1908, død februar 1986) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Redd vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i lengdehopp med et hopp på 7,60 meter, bak sin landsmann Ed Gordon som vant med 7,64.
Apologetikk
Apologetikk er teologisk disiplin som skal begrunne og forsvare religiøse doktriner ved systematisk argumentasjon og forsvar av et standpunkt. Begrepet kommer fra det greske ordet apologia (απολογία), som betyr forsvar av en posisjon mot et angrep.
Apologetene
Uttrykket apologetene brukes om en gruppe forfattere som på 100-tallet skrev forsvarskrifter for de kristne, ofte til staten.
Politisk bruk
I en politisk bruk, blir begrepet brukt i en negativ forstand for å beskrive et forsvar av kontroversielle handlinger eller politikk, som terrorisme og politisk undertrykkende regimer.
Fylkesvei 2392
Fylkesvei 2392 går mellom Grime skole og Hornslien i Søndre Land kommune.
Holmevatnet (Drangedal)
Holmevatnet er en innsjø i Søvassmarka helt vest i Drangedal i Telemark, nær grensa til Nissedal. Sjøen er en del av Kragerøvassdraget. Hovedtilløpene kommer fra Hellersvatnet og Mjonevatnet, mens utløpet er via Søvatna og Søvasselva til Gautefallelva.
Usj-Kurgan-demningen
Usj-Kurgan-demningen er en demning med et vannkraftverk på et meget smalt sted i den sterkt utbygde Naryn-elva i Kirgisistan i Sentra-Asia. Installert kapasitet i kraftverket er om lag 180 MW fordelt på fire like store turbiner. Anlegget sto ferdig i 1962.
Demningen er kun 18 meter lang og 56 meter høy. Årsproduksjonen er i gjennomsnitt 0,82 TWh (820 GWh).
Kuensel
Kuensel er Bhutans eneste avis. Den ble grunnlagt i 1967 som en regjeringsintern avis og ble gjort om til en offentlig ukeavis i 1986.
Avisen utgis nå på Dzongkha (offisielt språk i Bhutan), engelsk og nepalsk. I 1992 ble avisen gjort selvstendig, men fortsatte å motta subsidier fra regjeringen. I 1996 økte avisens innhold fra 12 til 16 sider på dzongkha og fra 8 til 12 sider på nepalsk.
1. februar 2006 annonserte det Bhutanske informasjons- og kommunikasjonsdepartementet at det fra april 2006 vil lanseres to private aviser i Bhutan – Bhutan Times og Bhutan Observer.
Europavei 91
Europavei 91 går mellom Toprakkale i Tyrkia og grensen mot Syria. Veiens lengde er rundt 170 km.
Walther Modell 4
Walther Modell 4 er en tysk halvautomatisk pistol
Historikk
Walther Modell 4 ble produsert av Carl Walther GmbH. Rett før den første verdenskrig ønsket den tyske hæren et nytt og bedre håndvåpen enn det som var tilgjengelig. Carl Walter Waffen tok modell 3 og gjorde den større. Straks pistolen var i tjeneste under den første verdenskrig ble den populær blant soldatene i skyttergravene.
Per Teigen
Per Teigen (født 28. juli 1915 i Kristiania, død 10. juli 1998) var en norsk tegner, grafiker og maler.
Walther Modell 4
Produksjon
Pistolen ble produsert mellom 1910 og 1929, og det ble laget omtrent 500,000 modell 4. I mai 1915 bestilte den tyske regjeringen 250,000 eksemplarer.
Per Teigen
Liv og virke
Sin første tegneundervisning fikk Teigen av faren, Karl Kn. Teigen. Senere fikk han formell kunstutdannelse som elev ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i Oslo under Carl von Hanno, Karl Høgberg, Per Krohg og Carsten Lien 1935–1936. Han var også elev av Gunnar Janson i 1938 og 1940.
Teigen arbeidet som avistegner i Tidens Tegn 1933–1939, noe for illegal presse under andre verdenskrig og i Arbeiderbladet 1947–1962. Han arbeidet også som bokillustratør og illustrerte mange av Ingeborg Refling Hagens bøker fra før krigen, blant annet Hans Hagas (psevdonym for Refling Hagen) Første og andre natt i Møllerkammerset som ble belønnet med en bokkunstpris i Årets vakreste bøker i 1937.
Teigen deltok på utstillinger i blant annet Oslo, Bergen, Trondheim, Lillestrøm, og han mottok flere priser, legater og stipender.
Erik Svensson
Erik Svensson (født 10. september 1903, død 22. september 1986) var en svensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Per Teigen
Liv og virke
Per Teigen ble tildelt Finnes legat 1937-38, Oslo bys kulturstipend 1968, Stipend for eldre fortjente kunstnere fra 1977, Statens garantiinntekt 1977–82, 3%-fondets stipend fra 1983. Han tilbrakte tre måneder i Italia i 1927, tok siden flere studiereiser til Frankrike, Italia og London.
Kenkichi Oshima
Kenkichi Oshima (født 10. november 1908, død 30. mars 1985) var en japansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Per Teigen
Liv og virke
Per Teigen var sønn av Karl Teigen og Ragnhild Væring Teigen og far til psykologiprofessoren Karl Halvor Teigen.
Erik Svensson
Svensson vant en olympisk sølvmedalje i friidrett i Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i tresteg med et hopp på 15,32 meter, bak Chuhei Nambu fra Japan som vant med 15,72 som var ny verdensrekord. Svensson ble nummer fire i lengdehopp, fire centimeter bak bronemedaljevinneren Chuhei Nambu fra Japan.
Kenkichi Oshima
Oshima vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass i tresteg bak sin landsmann Chuhei Nambu og Erik Svensson fra Sverige.
Anatolij Konev
Anatolij Konstantinovitsj Konev (russisk: Анатолий Константинович Конев; født 10. januar 1921, død 9. november 1965) var en sovjetisk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Han ble europamester i basketball tre ganger med Sovjetunionen, 1947, 1951 og 1953.
David Lee Roth
David Lee Roth (født 10. oktober 1954 i Bloomington, Indiana) er en amerikansk sanger.
Han var frontfigur i rockegruppa Van Halen, hvor han var med fra 1972 til 1985 og igjen fra 2006 til 2020. Roth har også hatt en solokarriere, og kjente sanger fra denne perioden er «Just a Gigolo» og «California Girls», begge fra EP-en Crazy from the Heat (1985).
Diskografi
Van Halen
Solo
Jon Istad
Jon Istad (født 29. juli 1937, død 17. mai 2012) fra Voss var en norsk skiskytter og skytter. Han ble skytterkonge på Landsskytterstevnet på Kongsberg i 1959.
Med det norske laget var han med å ta sølv på 4 x 7,5 km stafett under OL 1968 i Grenoble.
Han tok også gull på 20 km under VM 1966 i Garmisch-Partenkirchen, og ble dermed Norges andre verdensmester i skiskyting gjennom tidene.
Jon Istad var onkel til skiskytterne Gro Marit Istad Kristiansen og Sverre Istad. Sverre er med andre ord ikke sønn til Jon, slik det feilaktig opereres med enkelte steder.
Einar Bergsland
Einar Bergsland (født 11. desember 1909 i Oslo, død 12. juli 1982) var en norsk idrettsleder og forfatter, som arbeidet spesielt med norsk og internasjonal skiidrett. Han ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1973.
Han var rennleder og løypesjef i Holmenkollrennene fra 1938 til 1973, en jobb han også hadde under Vinter-OL 1952 i Oslo. I forbindelse med Ski-VM 1966 i Oslo var han formann i organisasjonsomiteen.
Bergsland var selv en aktiv idrettsutøver innen både langrenn, alpint, roing, hundekjøring og golf, hvor han vant NM i 1939.
Bibliografi
Bergsland gav ut flere bøker om skiidrett, blant disse er:
Utmerkelser
Bergsland mottok St. Hallvard-medaljen i 1982.
Kay Stammers
Katherine «Kay» Esther Stammers (født 3. april 1914 i St. Albans, Hertfordshire, død 23. desember 2005) var en britisk tennisspiller.
Stammers vant tre Grand Slam-turneringer, alle i double, i løpet av sin tenniskarriere. Hun vant både Franske Mesterskapet og Wimbledon i 1935 og hun vant også damedoublen i Wimbledon 1936. Doublefinalene i Wimbledon vant hun sammen med Freda James, i 1935 beseiret de Simone Mathieu/Hilde Krahwinkel Sperling med 6-1, 6-4 og i 1936 det amerikanske paret Sarah Palfrey/Helen Jacobs med 6-2, 6-1. Doubletittelen i Franske mesterskapet vant hun sammen med Margaret Scriven.
Som singlespiller i Grand Slam-sammenheng gjorde hun sin beste innsats i Wimbledon i 1939. På vei til finalen beseiret hun blant andre både Sarah Palfrey og Helen Jacobs. I finalen møtte hun Alice Marble, som hun tapte til med 2-6, 0-6.
Choctaw horse
Choctaw horse er navnet på en amerikansh hesterase som blir brukt spesielt innen westernridning.
Opprinnelse
Rasen har sitt navn etter en indianerstamme, og er etterkommere av spanske hester som ble fraktet til USA av de første oppdagerne. Før oppdagerne kom hadde ikke indianerne hester. Choctaw horse ble til ved at Choctaw-indianerne fanget inn villhester i sitt område og temmet dem. Dette er senere blitt til Choctaw horse. Indianerne var svært opptatt av å holde rasen ren, derfor er det strenge vilkår for å si at en hest er en choctaw horse. Hestene har svært tydelig trekk fra spanske hester.
Rasebeskrivelse og bruk
Lett, muskuløs kropp. Bena er ganske korte, men de er derimot svært sterke. Hovene er tykke og sunne, siden rasen har vært vant til å leve ute i villmarken. Dette har ført til at rasen også er svært hardfør og har et sterkt overlevelsesinstinkt. Siden overlevelsesinstinktet er så sterkt er rasen noe vanskeligere å trene enn andre raser. Choctaw horse er kjent for å være svært intelligente. Hestene er ikke så store, de er vanligvis ponnier. Mankehøyden kan variere fra ca.139 cm.-152 cm (ponnigrensen går på 148 cm).
Mahathir bin Mohamad
Mahathir bin Mohamad (født 10. juli 1925) er en malaysisk politiker som var landets statsminister statsminister fra 10. mai 2018 til 1. mars 2020. Han var også statsminister i 22 år fra 1981 til 2003. Han har hatt en lang politisk karriere og har blitt sett på som en av Malaysias mest innflytelsesrike statsministre.
Politisk karrière
Mahathir ble medlem av United Malays National Organisation i 1946 og representerte partiet inntil 2008.
I 1981 ble Mahathir statsminister for første gang, han holdt posten i første omgang i 22 år frem til 2003. Mahathir styrket den økonomiske politikken som styrket etnisk malayisk eierskap, og eksperimenterte med faser av både privatisering og nasjonalisering. Malaysia i 1980- og 1990-årene ble kjennetegnet av rask, eksportdrevet industrialisering, urbanisering og stor utbygging av infrastruktur. Asiakrisen i 1997 rammet Malaysia hardt, men gjenopphentingen gikk raskere enn i nabolandene.
I 2016 etablerte han partiet Malaysian United Indigenous Party. Ved valget i 2018 var han statsministerkandidat for alliansen Pakatan Harapan, som ble valgets vinner.
Mahathir ble statsminister for andre gang 10. mai 2018. Etter å ha vært statsminister for en koalisjonsregjering, trakk Mahathir seg i februar 2020 som følge av splittelse blant koalisjonspartiene. Mahatir ønsket Anwar Ibrahim som sin etterfølger, men kongen utpekte i stedet Muhyiddin Yassin til statsminister.
Auguste Beernaert
Auguste Marie François Beernaert (født 26. juli 1829 i Oostende i Belgia, død 6. oktober 1912 i Luzern i Sveits) var en belgisk jurist og politiker. Beernaert ble tildelt Nobels fredspris i 1909 for sitt arbeid som medlem av Den faste voldgiftsdomstolen i Haag og sin innsats for å løse internasjonale konflikter.
Bakgrunn
Auguste Beernaert var sønn av en finansmann. Han studerte rettsvitenskap ved Katholieke Universiteit Leuven, og reiste deretter på studiereiser til Tyskland og Frankrike.
Yrke, karriere
Han vendte så hjem igjen til Belgia, der han ble en framgangsrik advokat.
Fra 1873 ble han involvert i den nasjonale politikk som medlem av det katolske parti i Belgia. I 1884, da partiet fikk flertall i parlamentet, ble han først finansminister i Jules Malous regjering, og senere samme år statsminister.
Statsminister
Han ble sittende som statsminister i hele ti år. Som statsminister brukte Beernaert mange krefter på å forbedre infrastrukturen i Belgia; både kanalene, sjøveiene, jernbanen og veinettet. En utvikling av hovedstadsområdet var også et sentralanliggende. Han førte også en diplomatisk linje med nabolandet Nederland. Han spilte en viktig tolle for å overvinne den belgiske språk- og konfesjonsstrid som skilte mange av de sterkere katolske flamlendere fra manmgew av de mer sekulært sinnede valloner.
Dessuten var han rådgiver for den belgiske konge Leopold II hva gjaldt den første fase av hans kolonipolitikk i Fristaten Kongo. I september 1891 tok kong Leopold II som personlig besittelse alt herreløst land i Kongo. Hans stadig mer usmakelige metoder ved anskaffelsen av elfenbein ble i noen grad kjent omtrent til samme tid. Begge de to forhold mishaget systatsminisdter Beernaert, som brukte sin innflytelse dor å få moderert kongen.
Da han i 1894 trakk seg fra regjeringsarbeidet var det dels fordi han var åpent kritisk mot kongens Kongo-politikk som raskt slo over til en meget grov slaveri- og utbyttingspolitikk. En annen grunn var at hans utkast til en forholdstallsvalgordning i ble avvist av det belgiske parlament.
Senere virke
Han trakk seg tilbake til advokatvirksomheten, men forble som medlem av det katolske parti i parlamentet. Beernaert var en utmerket taler og politisk taktiker. Etter at han gikk av i 1894, ble han president i deputertkammeret fra 1895 til 1900.
Beernaert representerte Belgia i Haag-konvensjonene av 1899 og 1907. Han var også sterkt involvert i Den faste voldgiftsdomstolen i Haag, der han satt som president i perioder. For arbeidet sitt her vant han sammen med Paul-Henri-Benjamin d'Estournelles de Constant Nobels fredspris i 1909.
Han var den drivende kraft bak arbeidet med å forene og harmonisere internasjonal maritim lovgivning. En rekke konvensjoner som dreide seg om kollisdjoner og assistanse til sjøs utviklet i 1910 ble på kort tid undertegnet av mange nasjoner.
Blant flere høytstående verv stod Beernaert som formann i International Law Association og han var æresmedlem av Folkerettsinstituttet.
I 1911 ble han innen rammene for Voldgiftsdomstolen valgt til den kommisjon som behandlet Savarkarsaken. Året etter døde han av lungebetennelse under et opphold i Sveits.
Actual Ground Position Line
Actual Ground Position Line (AGPL) («Den faktiske linjen på bakkenivå») refererer til dagens gjeldende grense mellom indiske og pakistanske soldater på Siachen-breen. Linjen strekker seg fra det nordligste punktet til Line of Control (LoC) til Indira Col.
Historie
Siachen-breen og den tilstøtende fjellkjeden Saltoro var sted for militær aktivitet for første gang i 1984 da den indiske hæren okkuperte breen og Saltorofjellene, først og fremst for å hindre pakistanerne i gjøre det samme. Denne operasjonen fikk kodenavnet Operasjon Meghdoot («skyenes guddommelige budbringer»), og ledet til Siachen-konflikten. Det har blitt gjort flere mindre endringer i de kontrollerte områdene, men den indiske hæren har holdt seg på høyden Saltorofjellene.
Geografi
Denne linjen går over randen av Saltorofjellene, som er et fjellplatå med fjell som overstiger 8 000 moh. Indiske soldater holder seg på toppen av platået, og hindrer dermed de pakistanske soldatene fra å klatre opp. Nåværende AGPL følger i hovedsak denne linjen:
Indira Col – Sia La-passet – Saltoro Kangri 1 – Bilafond La-passet – K12 – Gyong La-passet – NJ9842
Rotterdams metro
Rotterdams metro (Rotterdamn Metro) er en undergrunnsbane i Rotterdam i Nederland. Pr. juli 2010 består systemet av 5 linjer med 48 stasjoner fordelt på 53,3 km med spor.
Den var den første undergrunnsbanen i Nederland da Nord-Sørlinjen (Noord-Zuidlijn) åpnet i 1968. Ved åpningen var den også den korteste undergrunnsbanenettverket i verden med kun 5,9 km med spor. I 1982 ble nettverket utvidet med Øst-Vestlinjen (Oost-Westlijn). Sent på 1990-tallet ble linjene omdøpt etter to kjente personer fra Rotterdam (Erasmus av Rotterdam og Pieter Caland). På 2000-tallet ble navnet droppet og linjene fikk enkeltbokstavnavn og fargekoder.
Utvidelser
Det er planlagt en utvidelse til Hoek van Holland over en jernbanelinje som tidligere var brukt av Nederlandse Spoorwegen som skal stå ferdig i 2012.
Himmelretning
Himmelretninger er de fire hovedretningene på kompasset: nord, sør, øst og vest. De fire himmelretningene tilsvarer de fire gradverdiene på et kompass: nord: 0 grader, øst: 90 grader, sør: 180 grader og vest: 270 grader. Enkelte kompass bruker enheten gon, hvor de fire retningene da tilsvarer henholdsvis 0, 100, 200 og 300 gon.
Svein Ivar Moen
Svein Ivar Moen (født 25. juli 1973) fra Ål i Hallingdal, bor i Åsmarka) er en norsk hundekjører.
Himmelretning
Fire himmelretninger
Med bare fire himmelretninger å forholde seg til blir inndelingen av vinklene svært grov og strengt tatt vil enhver vinkel mellom 315 og 45 grader bli angitt som nord, enhver vinkel mellom 45 grader og 135 grader angitt som øst og så videre. Følgende tabell angir de primære vinklene for de fire himmelretningen og vinklenes yttergrenser:
Svein Ivar Moen
Han var skismører for det norske elitelaget i skiskyting i fra 1998 til 2016. Som hundekjører oppnådde han andreplass i det 14 etapper lange Pirena («La Ruta Blanca del Pirineo») i 2008. Han har deltatt i flere verdensmesterskap, og tok gullmedalje under VM i hundekjøring 2011, VM-gull i stafett Alaska 2013 og gullmedalje under VM kickbike med én hund, Kreis Borken, Tyskland 2011.
Han deltok i TV-serien min idrett på NRK i 2012, med følge av hunden «Sheriff».
Himmelretning
Åtte himmelretninger
I praksis trenger en ofte en finere inndeling enn kun fire himmelretninger. For eksempel innen værvarsling er det vanlig å bruke åtte himmelretninger. En ny retning er da definert mellom hver av de fire hovedretningene: retningen nordøst er midt mellom nord og øst, retningen sørøst er midt mellom øst og sør og så videre.
16 himmelretninger
I enkelte tilfeller trenger man en enda finere inndeling. På ny defineres en ny retning mellom hver av de foregående åtte himmelretningene. Dette gir følgende 16 himmelretninger:
Snyltefluer
Snyltefluer (Tachinidae) er en gruppe (familie) av fluene (Brachycera), som sammen med mygg (Nematocera),  utgjør Tovingene (Diptera). De er fra 4 mm. og opp til ca. 20 mm. Det er kjent ca. 220 arter i Norge. I verden er det beskrevet ca. 8 000 arter. Snyltefluer kan brukes i biologisk kontroll av skadedyr, ved at de er parasitter.
Liv og utvikling
Snyltefluer er parasitter (rovdyr) i larvestadiet. De voksne lever helst av pollen og nektar fra blomster.
Kroppen er kraftig og er besatt av lange børster (stive hår) over hele kroppen. Snyltefluer er gjerne store og noen har kraftige farger i gult (orange) og svart, og kan ligne på en bie, eller de har uanselige grå svarte farger, og ligner en stor husflue. De skiller seg allikevel ut på at de har mange hårbørster, særlig på bakkroppen. Snyltefluer har et ekstra scutellum, et såkalt postscutellum, en «puteformet» forlengelse på brystets ryggside, dette er det bare snyltefluene som har. Bremser har et langt mindre utviklet scutellum, men har postscutellumet, slik at det ser ut som det er to små likestore scutellum.
Antennene har alltid to ledd (scapus og pedicullus) først, disse skiller seg ut fra de andre leddene i antennen. Deretter følger flere ledd (postpedicel som i eldre litteratur benevnes flagellum). Det første av disse er mer eller mindre rundt eller avlangt, stort, noe tykt, med en litt lang mangeleddet, tynn hårbørste (artista) festet litt foran eller på toppen.
Eggene legges på utsiden av vertsdyret, når larven klekkes borer den seg inn i vertsdyret. Eller eggene stikkes inn i verten av hunnen, hun kan også legge eggene omtrent inne i munnen på versdyret. Men noen legger egg i blomster, der larven venter på at vertsdyret kommer for å spise nektar og pollen.
Larvene hos de fleste arter er uten ytre bein og er «hodeløse», ofte kalt maggott. De er nokså butte bak, men smalner av framover, hodeenden er smal og forholdsvis spiss. Den er tydelig ledd delt med noen små utvekster (pigger) på hvert ledd. De lever som parasitter i andre insekter.
Systematisk inndeling
Snyltefluer tilhører overfamilien Oestroidea. De andre familiene i denne gruppen er Hudbremser, Nesebremser, Magebremser, Spyfluer, Kjøttfluer og  Skrukketrollfluer.
Det er ca. 200 norske arter.
Syndikalisme
Syndikalisme er en politisk radikal retning innen arbeiderbevegelsen som ivrer for direkte aksjoner utenom det tradisjonelle parlamentariske systemet. Betegnelsen kommer av det opprinnelig franske ordet syndikat, som betyr en sammenslutning med et økonomisk formål. Herav følger også at enhver form for sammenslutning (eller organisasjon) er et syndikat, slik også med arbeidernes økonomiske sammenslutninger. Fagforeningsbevegelsen, som i sin tid var det eneste uttrykk for arbeidernes økonomiske kamp, kaltes derfor i Frankrike for syndikalisme.
Det finnes hovedsakelig tre former for syndikalisme: anarkosyndikalisme, revolusjonær syndikalisme og nasjonalsyndikalisme. Syndikalisme kalles også gjerne for industriell sosialisme.
Syndikalisme og reformisme
Akkurat som reformistene forsøker også syndikalistene å gjennomføre reformer innenfor rammen av det nåværende samfunn. Derfor kan også de som betrakter de to bevegelser helt overfladisk, anse den revolusjonære og den reformistiske klassekampen som helt likeartede foreteelser. Men forskjellen er enda ganske stor. For den revolusjonære syndikalistiske klassekampen er kampen for reformer bare et ledd i klassekampen, et middel for å oppnå større styrke. For reformistene er derimot slike kamper hele klassekampen, og deres resultat er hele målet.
Historisk materialisme
Syndikalistene aksepterer den materialistiske historieforståelsen. Både det åndelige og det politiske livet er en gjenspeiling av det rådende økonomiske systemet. Parlamentet er børsens barometer. Endringer i økonomien medfører også endringer i politikken. Derfor bør arbeidernes kamp rettes mot basis, dvs. de rådende produksjonsforhold, og ikke overbygningen, det politiske systemet. Syndikalistenes motto er identisk med Den første internasjonales: «Arbeiderklassens frigjøring må være denne klasses eget verk». Mot statens og partienes politikk stiller syndikalistene arbeidets økonomiske organisasjon. Regjeringen over menneskene skal avløses av forvaltningen av tingene. I samsvar med den materialistiske historieoppfatningen hevder syndikalistene at kampen må føres på det økonomiske området av arbeidernes økonomiske sammenslutninger, deres fagforeninger. Bare på det økonomiske feltet kan arbeiderne organiseres som klasse i sin egenskap av produsenter. Syndikalistene vil organisere arbeiderne på et økonomisk grunnlag, uten hensyn til filosofiske, politiske eller religiøse meninger, gjennom en felles interesse; sammenslutte dem med hverandre for å skape en organisasjon som bæres oppe av en allmenn interesse, og følger opp et mål som er felles for dem alle.
Mot partipolitikk
Som organisasjon befatter den syndikalistiske bevegelsen seg overhode ikke med partiene. De politiske partiinteresser splitter arbeiderne. Den økonomiske kamp forener dem. I sitt arbeide innen den syndikalistiske organisasjonen har medlemmene ingen rett til å opptre i partipolitisk hensikt. Utenfor organisasjonen kan de uforhindret bli medlem av politiske partier og arbeide for dem. Bare på det industrielle område kan arbeiderne bli enige. Arbeidsplassen er revolusjonens verksted.
Georges Sorel og syndikalisme i Syd-Europa
Sorels siste skrift var et hyldningsskrift til Lenin, hvor han sluttet seg til den russiske bolsjevismen.
I Norge ble ikke Sorel anerkjent i nevneverdig grad. Norsk Syndikalistisk Føderasjons tidsskrift Solidaritet nr. 5, mai 1946 hadde artikkelen «Georges Sorel. 100-årsdagen for hans fødsel.» av Harald Winge: «Sorels betydning som syndikalismens teoretiker har vært svært omtvistet blant de eldre franske syndikalister og blant syndikalistiske forskere i andre land. Og man kommer lett til den anskuelse at hans historiske virksomhet har vært i en viss grad konjunkturbetont. [...] I tidene straks før siste verdenskrig dukket Sorels navn opp i diskusjonen på nytt. Den fikk en eiendommelig høykonjunktur i enkelte intellektuelle kretser, hvor man søkte å gjøre hans teorier identiske med fascismen»