cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Amazing Race Norge
Episoder
Ny etappe ble startet med at lagene fikk beskjed om å ta seg til Macao med båt. Der besøkte de Macautårnet, og en deltaker fra hvert lag måtte hoppe i strikk fra 233 meters høyde. Etter dette måtte lagene velge mellom å flytte mat med spisepinner, eller skrive kinesiske tegn med pensel. Etter å ha tellet kinesiske lanterner i en gate måtte lagene sette sammen en stekt gris som var delt i små biter, og så bake eggekaker. Pit stop var ved A-Ma-tempelet, og siste oppgave var å bære et tent stearinlys frem til den 20 meter høye A-Ma-statuen. Først inn var Truls og Morten, som igjen fikk et gavekort på 8 000 fra Hotels.com, neste par var Cathrine og Michelle. Karim og Khabat kom som nummer tre, og tvillingbrødrene kom som nummer fire etter å ha rotet med å få betalt en drosje. Sist, tredje etappe på rad, var ekteparet Kari og Bjørn, som måtte bære to lys istedenfor ett grunnet handikap fra forrige etappe. Dette klarte de ikke og ga opp og gikk inn sist uten tente lys. Denne gangen ble de eliminert fra racet.
Lagene reiste med fly til Almaty i Kasakhstan. Der var de på Rahat sjokoladefabrikk, hvor de måtte finne neste ledetråd i en sjokolade (type twist) blant 1 500 biter. De måtte spise hver sjokolade de åpnet. Frank og Ivar var først til fabrikken. Første lag som fant ledetråden var Michelle og Cathrine, og de kom først til Almaty sportssenter, hvor lagene måtte velge mellom å hoppe samlet 300 meter fra stupebrett, eller løfte tilsammen 10 tonn i markløft. Khabat og Karim måtte spise hele 1 490 sjokoladebiter før de fant ledetråden. Først ferdig var jentene som reiste videre til en The Beatles-statue hvor de måtte finne neste ledetråd mens de ble kastet snøballer på. De kom først videre og reiste til Luxor-hallen hvor de måtte plassere 15 curlingsteiner i boet for å få neste ledetråd. Først videre her var Truls og Morten som var først til gondolbanen i Chimbulak, hvor de måtte foreta en redningsøvelse i skibakken. Første lag ferdig var Khabat og Karim, som reiste til Green Bazar hvor de måtte kjøpe inn matvarer som ble tilberedt til lokale retter som ikke falt i smak, og som de måtte spise. De kom først videre, og turen gikk til Panifilov park, som var pit stop. De kom inn som første finalelag, og vant igjen et gavekort på en reise til 8 000 kr fra Hotels.com. Resten av finalistene ble vist i siste episode av serien.
Lagene fikk beskjed om å komme seg til Oslo og Oslo City. Alle lagene kom på samme fly og startet på likt i Norge. På Oslo City var ledetråden at de skulle oppsøke to værmeldere i TV 2 og måtte presentere en værmelding korrekt. Morten og Truls var først og var også først til neste oppgave som var å levere ved til tre adresser i Oslo. De ble først ferdig med dette og måtte så bygge en Ikea-hylle. Neste ledetråd var å ta seg til Holmenkollen og skiskytterarenaen. Der skulle en på hvert lag gå to runder med to innlagte skytinger. Ført inn og først ut var Morten og Truls, med Michelle og Cathrine rett etter, og med Khabat og Karim inn og ut som siste lag. Neste oppgave var å ta seg til toppen av Holmenkollbakken, hvor de måtte sortere bilder av stedene de hadde besøkt i kronologisk rekkefølge. Alle tre lagene var etterhvert ved denne oppgaven, og Khabat og Karim prøvde seg først, men hadde feil. Første lag som klarte oppgaven var Morten og Truls, og de vant dermed sesongen, med Khabat og Karim på andreplass, mens Michelle og Cathrine kom på tredjeplass og ble sist.
Siste episode viste de beste klippene fra sesongen pluss scener bak kamera og scener som ikke ble vist.
Sesong 2 (2013)
Utdypende artikkel: The Amazing Race Norge (sesong 2)
Påmeldingen for sesong 2 var fra 30. juni til 15. august 2012, og innspillingen ble på senhøsten 2012, med sending på vinteren 2013. Freddy dos Santos var programleder også for denne sesongen. I episode fire, som første par, kom Vinh og Terje sist til pitstop uten å bli sendt hjem. Samtlige par før dette ble sendt hjem. Heller ikke i episode fem ble noen sendt hjem. I den episoden var det Lill og Stian som kom sist. Julie og Robert, som vant etappen, fikk også et gavekort av en verdi av 15 000 kroner.. Lill og Stian kom også sist i episode åtte, men slapp å reise hjem. I episode ni derimot kom de sist atter en gang, og ble sendt hjem. Etappevinnerne fikk et gavekort på 10 000 kr. I episode ti kom Omar og Bilar først til pitstop for femte gang, og vant gavekortet på 10 000 kr. Cecilie og Camilla kom inn sist, men slapp å resie hjem da ingen skulle hjem den etappen.
Episoder
'''Ep. 1'''
Racet startet på Bygdøynes, de 10 lagene fikk første oppgave "Finn frem på fram" dette gikk ut på og finne en av de 10 ledetrådskonvoluttene plassert på og i skuta "Fram" Allan og Ørjan hadde store problemer, men fant tilslutt den siste ledetråden. Ledetråden sa "kjør til Sentrum P-hus" der skulle de finne neste ledetråd på merkede parkeringsplasser. Ledetråden sa " Finn Jan Egil" her skulle de kjøpe et =Oslo og forstå att neste ledetråd er framsiden og att de skal til Nobels Fredssenter for og finne neste ledetråd. Men her surret flere av lagene og letet inne i bladet etter hvor de skulle og flere av lagene reiste til feile plasser før de alle endelig forstod att de skulle til Nobels Fredssenter selv blant lagene som kom til Nobels Fredssenter så surret flere av lagene med og finne ledetråden på en påle på utsiden av Nobels Fredssenter og de gikk inn og letet etter ledetråden. Alle fant tilslutt ledetråden som sa "Dra til Gardermoen" da skulle alle lagene komme seg fortest mulig til Gardermoen uten bruk av Taxi for og sette seg på en liste, for den listen bestemte rekkefølgen for når de fikk starte på neste destinasjonsted Cape Town i Sør-Afrika. her i Cape Town fikk de ledetråden "Dra til Nobel Square" her finner de neste ledetråd. Ledetråden sa "Nobelnøtter" dette er en quiz der de skal svare på 6 Nobel spørsmål hvor svarene gir de en bokstav, ordet de er ute etter er "UBUNTU" dette ordet må de gi til dommeren for og få neste ledetråd. Ledetråden sa "Steg for steg, dra til Langa township hvor de skal lære seg en gumbootdans når dommeren er fornøyd får de neste ledetråd. Ledetråden sa "Kjøp postkort" lagene skal da til Heritage square i by kjernen av Cape Town og kjøpe et postkort med neste ledetråd på fra en bestemt butikk. Ledetråden sa "Kjære deltakere finn hovedinngangen til bygget på forsiden der venter neste ledetråd" og mange deltagere surret litt her og forsto ikke med en gang att det var forsiden på kortet bygget de skulle finne var og noen deltakere kjøpte og feil kort før de for tilbake og kjøpte riktig kort og alle fant frem til neste ledetråd. Ledetråden her var en veisperring som sa "Hvem finner nøkkelen til suksess" her skulle den utvalgte på laget finne riktig nøkkel til en av borgens 10 celledører hvor på innsiden finner de neste ledetråd. Ledetråden her ledet deltakerne til Pit stop her var det Lill og Stian som kom først, siste paret var Allan og Ørjan som da endte opp med og bli eliminert.
Iguatu
Iguatu kan vise til:
Egypt under Sommer-OL 1996
Egypt under Sommer-OL 1996. Tjueni sportsutøvere, tjuesju kvinner og to menn, fra Egypt deltok i åtte sporter under sommer-OL 1996 i Atlanta. De vant ikke noen medaljer.
Skolisse
Skolisse er en snor som en bruker for å snøre fast sko eller annet fottøy strammere om føttene. Skolissene går gjennom flere hull eller kroker på skoene og samles i en knute på toppen slik at lissene ikke skal bli slakke eller skli ut. På hver ende av skolissen er en egiett av plast eller metall for å holde på plass trådene i tuppen slik at det går lettere å tre lissen gjennom hullene.
Lengder på skolisser
Lengdene på skolisser varierer i forhold til hvor mange hull det er i skoene.
Her er en tabell av hvordan lengden på skolissen varierer i forhold til hullene eller krokene på skoen.
Lissing
Lissing er å tre lissen gjennom hullene eller rundt krokene på skoen for å holde sidene av skoen stramt sammen. Det er mange forksjellige måter å lisse en sko på. Faktisk så er det hele to billioner forskjellige måter å lisse sko på en sko med seks hull. Den mest vanlige å bruke er "sikk-sakk" metoden. Dette er og den sterkeste og mest effektive metoden av alle, men passer ikke perfekt til alle sko. Slik som dress sko f.eks Oxfords, hvor sidene av skoen ikke kommer stramt nok når det blir brukt den vanlige "sikk-sakk" metoden.
Mange typer lissing er laget kun for syns skyld. Slike som sjakkbrett metoden
Lisseknyting
Det er utrolig mange måter å knyte en skolisse på, men den mest vanlige er "sløyfen". Sløyfen er en enkel knute som i tillegg til å holde lissen stram, tar opp mye av skolissen og gjør at den ikke blir like lang på enden. I tillegg til sløyfen er det mange andre sikre knuter.
Historie
Det eldste funnet av en skolisse var på Areni-1 skoen som forskere antar er 5500 år gammel. Dermed antar forskerne at skolissen og skoen oppfunnet på samme tid. I og med at dette er den eldste skoen noen gang funnet.
Ext3
ext3 eller third extended filesystem («det tredje utvidede filsystem») er et tidligere POSIX-kompatibelt og journalførende filsystem for Linuxkjernen. ext3 var etterfølgeren til ext2 eller second extended filesystem. I 1998 kunngjorde den skotske programvareutvikleren Stephen Tweedie under konferansen LinuxWorld Conference and Expo i San Jose Convention Center i San Jose, California, at han arbeidet med å utvide funksjonaliteten til ext2, slik at endringer av datafiler ble lagret i en journal før disse endringene trådte i kraft og ble foretatt av filsystemet. Den 17. februar 1999 kunngjorde han det samme i en posting på mailinglisten linux-kernel. Den 23. november 2001 ble ext3 offisielt en del av versjon 2.4.15 av Linuxkjernen. ext3 var standard filsystem i de fleste Linuxdistribusjoner, deriblant Slackware, Debian, Ubuntu, Red Hat Linux, Fedora, Red Hat Enterprise Linux, SUSE Linux, Arch Linux, Gentoo, Mandriva Linux og de fleste derivater av disse.
ext3 skilte seg fra ext2 på tre områder. Det første var innføringen av en journal, noe som økte stabiliteten og fjernet behovet for å kjøre en sjekk av filsystemet dersom datamaskinen skulle krasje. Det andre var at filsystemet kunne vokse i tilkoblet (online) tilstand. Det tredje var at HTrær ble benyttet som datastruktur for å indeksere større filkataloger. Dette økte skalerbarheten fra en praktisk grense på noen få tusen filer i ext2 til titalls millioner av filer per filkatalog.
Avhengig av størrelsen på blokkene, hadde ext3 støtte for harddisker på maksimalt 4–32 tebibyte (TiB), og for datafiler med maksimal størrelsesorden på mellom 16 gibibyte (GiB) og 2 tebibyte (TiB). ext3 støttet lagring av datafiler med rett dato innenfor tidsrommet 14. desember 1901 og 18. januar 2038 i den gregorianske kalenderen. ext3 manglet egenskaper som dynamisk inodeallokering og extents. Metadata hadde en fast størrelse, ble plassert på velkjente steder og datastrukturene hadde en viss redundans. Ved alvorlige datakrasj, var filene i ext2 og ext3 i større grad gjenopprettbare enn i et trebasert filsystem.
Ytelsen til ext3 var lavere enn hos de konkurrerende filsystemene ext4, Journaled File System, XFS og ReiserFS, som også støttes av Linuxkjernen. Fordelen med ext3 var at filsystemet kunne oppgraderes fra ext2 uten å kreve sikkerhetskopi og gjenoppretting av data. Det eneste som var behøvelig var en rekke Linuxkommandoer med etterfølgende redigering av systemkonfigurasjonsfilen fstab som ligger i katalogen. Ytelsestester viser at ext3 krevde mindre mikroprosessorkraft enn ReiserFS og XFS. Det var også tryggere enn mange andre filsystemer, på grunn av sin enkelhet og omfattende testing.
ext3 ble gradvis erstattet av ext4 eller fourth extended system. Utviklingen av det sistnevnte begynte 10. oktober 2006, og den 21. oktober 2008 ble det en del av versjon 2.6.8 av Linuxkjernen. Den 9. desember 2015 ble ext3 fjernet fra versjon 4.3 av Linuxkjernen.
Marcin Kikut
Marcin Kikut (født 25. juni 1983) er en polsk fotballspiller. Han er forsvarsspiller for den polske klubben Ruch Chorzów. Hand tidligere klubb var Lech Poznań. Kikut spilte tidligere også på U21-landslaget til Polen.
Bolinder-Munktell
AB Bolinder-Munktell (ofte forkortet BM) er en tidligere svensk traktor- og maskinprodusent som ble grunnlagt i 1932 i Eskilstuna ved en sammenslåing av J & C G Bolinders Mekaniska Verkstads AB og Munktells Mekaniska Verkstads AB. I 1950 ble Bolinder-Munktell kjøpt av Volvo. Volvo endret merkenavnet til BM-Volvo mot slutten av 1950-tallet og Volvo BM i 1972. Firmanavnet ble endret til Volvo BM AB i 1973, VME Group i 1985 og Volvo Construction Equipment i 1995.
Traktorer
Bolinder-Munktell er best kjent for traktorene sine, som først hadde tosylindrede glødehodemotorer (semidieselmotorer) som gikk på råolje. Dette var totaktsmotorer, med en noe spesiell lyd. Disse motorene kunne starte i feil rotasjonsretning om de ble kvelt i en motbakke, noe som ikke var helt ufarlig.
Under andre verdenskrig ble det produsert traktorer som gikk på knott ved hjelp av en knottgenerator. I begynnelsen fantes det ikke teknologi for å kjøre glødehodemotorer på knottgenerator. I perioden 1941-1942 ble derfor en firesylindret forgassermotor fra Volvo brukt. BM utvikla så et ombyggningssett for råoljemotorene sine, slik at de kunne bli kjørt på vedgass. Vedgassgeneratorene blei levert av Hesselman.
I krigsårene innledet BM et samarbeid om traktorproduksjon med Volvo i Göteborg. Begge firmaene leverte traktorer, som med unntak av motorene var så godt som like. BM produserte sine egne traktorer, med sine egne råoljemotorer. I tillegg leverte de traktorer uten motorer til Volvo, som satte inn sine egne bensin-/parafinmotorer.
De to firmaene hadde separate salgsorganisjasjoner; traktorene til BM var grønne og de til Volvo var røde. Kundene valgte i virkeligheten mellom råolje- og bensin-/parafindrift. Tidlig på 50-tallet var det klart at glødehodemotorene hadde utspilt sin rolle. Bolinder-Muntell utviklet derfor en serie moderne, direkteinnsprøyta dieselmotorer som de brukte i både traktorer og andre maskiner. Motorene hadde samme sylinderdiameter og slaglengde, men ulikt antall sylindere. Den første traktoren med dieselmotor, BM 35/36, kom i 1952. BM 35/36 hadde en tresylindret dieselmotor på 40 hk. I 1953 blei den etterfulgt av en BM 55, med en firesylindret dieselmotor på 52 hk og i 1955 kom BM 230 Viktor, med en tosylindret dieselmotor på 31 hk. I 1959 kom Bolinder-Munktell med BM 350 Boxer, som var en svært moderne traktor på denne tiden. I tillegg til landbruksversjonen ble BM 350 også brukt som basis for Bolinder-Munktell sine skogs- og anleggsmaskiner. BM 350 Boxer var derfor med på å legge grunnlaget for den senere suksessen med de gule anleggsmaskinene.
OpenMP
OpenMP (engelsk: Open Multi-Processing) er en API for SIMD multiprosessering i programmeringsspråkene C, C++ og Fortran. Den er tilgjengelig for mange datamaskinarkitekturer og operativsystemer, deriblant Unix, Unix-liknende systemer og Microsoft Windows.
OpenMP består av et sett kompilator-direktiver, biblioteksrutiner og miljø-variabler. APIen utvider programmeringsspråkets syntaks på en slik måte at man kan utvikle parallelle programmer på ulike plattformer, fra personlige datamaskiner til superdatamaskiner. I dataklynger kan den parallelle utførelsen i OpenMP kombineres med et meldingsbasert grensesnitt.
Historikk
OpenMP er definert av en gruppe større maskinvare- og programvareselskaper. The OpenMP Architecture Review Board (ARB) publiserte spesifikasjonen OpenMP for Fortran 1.0 i oktober 1997. I oktober 1998 fulgte OpenMP for C/C++ 1.0. OpenMP for Fortran 2.0 fulgte i 2000, og OpenMP for C/C++ 2.0 i 2002. Versjon 2.5 er en kombinert spesifikasjon for C/C++/Fortran, som ble utgitt i 2005. Den nåværende versjon, OpenMP 3.0, ble utgitt i mai 2008.
Implementasjoner
OpenMP er blitt implementert i flere kommersielle kompilatorer, deriblant kompilatorer fra Intel, Microsoft Visual C++ 2005, Sun Studio Express for Solaris OS (UltraSPARC and x86/x64) og Linux. PGI Visual Fortran fra The Portland Group støtter OpenMP 2.5.
OpenMP 2.5 i C/C++ og Fortran-95 ble introdusert i GNU Compiler Collection versjon 4.2. OpenMP 3.0 ble lansert i versjonene 4.3 og 4.4.
Ben Sandford
Ben Sandford (født 12. mars 1979) er en newzealandsk skeletonkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 20.
Håkon Lier Madsen
Håkon Lier Madsen (født 17. november 1961 på Bøler i Oslo) er en tidligere norsk fotballspiller.
Han er gift, har tre barn og er onkel til fotballspilleren Birger Madsen som spilte midtstopper for Sandefjord.
Karriere
Håkon spilte for Bøler IF i aldersbestemte klasser. I 1980 som 18-åring fikk Madsen sin debut på A-laget til Skeid på Kristiansand Stadion mot Start. (3-1 til Start). I Skeid Fotball spilte han 289 kamper for klubben. Madsen var også innom Lillestrøm Sportsklubb, Strømmen IF og Drøbak/Frogn.
Madsen fikk også en rekke landskamper på gutt-, junior- og U21-nivå.
ALWEG
ALWEG var et tysk industriselskap som i dag er kjent for å ha utviklet den type énskinnebaner som nå gjerne betegnes Alweg-typen. Disse er karakterisert ved at toget sitter overskrevs på bjelken, det vil si at det sitter stabilt, sikret mot avsporing, ved at hver vogns chassis er todelt og strekker seg noe nedover på begge sidene av bjelken.
Hårnål
En hårnål er en klemme som vanligvis er laget av plast eller metall og blir brukt til å holde håret på plass. En av variantene kan man lukke ved hjelp av å bøye den, den andre varianten glir inn i håret fester seg.
Utseende
Enkelte hårnåler har farger som hårfarger slik at de ikke blir så godt lagt merke til. Dette kalles fliseklemmer og kommer som oftest i farger som lys, svart, brun, grå eller rød. Andre varianter kan være dekorert som man kan pynte håret med. Hårklemmene kan bli pyntet med perler, bånd eller andre dekorative mønstremønstere.
Historie
I 1899, da «bob-klippen» eller kort hår ble populært, kom hårnålen til svært nyttig bruk. Det var ikke før på 1920-tallet den virkelig var en trend for jenter med kort hår og den er enda ikke gått av moten. Et varemerke på begrepet «bobby pin» ble i noen tiår holdt av Smith Victory Corporation of Buffalo, New York. Begrepet er ikke lenger et gyldig varemerke og man kan nå kalle det hva man ønsker.
ALWEG
Historie
De mest kjente av Alwegs baner er:
Begge er fremdeles i drift. Alweg prøvde i 1963 å bygge en selvfinansiert bane for Los Angeles, men bystyret i byen bestemte seg for at byen skulle være uten bane.
Hitachi bygde lokalbane i Tokyo, basert på Alweg-lisens. Den åpnet i 1964 og er verdens mest trafikkerte énskinnebane.
Alweg måtte innstille virksomheten grunnet økonomiske problemer, men teknologien ble overtatt og videreført av Krupp i Tyskland og Bombardier Transportation i Canada.
Jørgen Eide Engstrøm
Jørgen Eide Engstrøm (født 3. november 1998 i Trondheim) er en norsk ishockeyspiller som spiller back for Narvik Hockey. Han kom fra Trondheim og har spilt i 1. divisjon for Nidaros Hockey. Sesongen 2019/2020 - 2020/2021 spilte han i Get-Ligaen for Narvik Hockey. Engstrøm gikk på utlån til Haugesund Ishockeyklubb 2020/2021. Moderklubben er Rosenborg Ishockeyklubb.
Northville
Northville er en by i Oakland County i den amerikanske delstaten Michigan. Byen er likt delt mellom Oakland og Wayne County. Delen som ligger i Oakland County er omkretset av byen Novi, og delen som ligger i Wayne County er omkretset av byen Northville Township. Northville fikk bystatus i 1955.
Jens Isak Kobro
Jens Isak de Lange Kobro (født 20. august 1882, død 14. mai 1967) var en norsk jurist, offiser og politiker for partiet Venstre. Kobro representerte Venstre i to perioder på Stortinget, 1931-1933 og 1934-1936 og han var forsvarsminister fra 1933 til 1935. Han var ordfører i Tromsø i 1929-32 og en kort periode etter frigjøringen i 1945. Kobro var medlem av Vardø bystyre 1923-25 og Tromsø bystyre 1929-37 samt 1945.
Independência (Ceará)
Independência er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Strandius
Strandius er en underslekt av biller som hører til den artsrike slekten Onthophagus i familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). De lever av møkk som de graver dypt ned i jorda. Gruippen er oppkalt etter den norske entomologen Embrik Strand.
Utseende
Små til middelsstore, ovale, blankt svarte skarabider. Hannene mangler horn på hodet, men har ofte knøler eller horn på pronotum.
Levevis
Gjødselgraverne er knyttet til møkk. De graver tunneler under møkka, som ofte kan være overraskende lange sammenlignet med billens størrelse, og leder ned til et ynglekammer der hunnen arbeider møkka til en ball som hun legger egg på.
Utbredelse
Gruppen er utbredt både i Sørøst-Asia og Afrika.
Systematisk inndeling
Denne gruppen blir noen ganger plassert som en egen slekt. Forholdet mellom denne gruppen og Phanaeomorphus er uklart, kanskje bør de slås sammen.
Scandale gasskraftverk
Scandale gasskraftverk er et varmekraftverk beliggende i provinsen Crotone i regionen Calabria i Italia. Det har en installert produksjonskapasitet på 800 MW fordelt på 2 x 400 MW blokker med kombinasjonssyklus 1+1 gassturbiner. Anlegget ble utbygd omkring 2006–2010. Brenselstypen er naturgass, og operatør er energiselskapet Ergosud SpA, som er et joint venture mellom E.ON og A2A. Utstyret er levert vesentlig av Alstom.
Docksta
Docksta er et tettsted i Kramfors kommune i Västernorrlands län, i landskapet Ångermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 378 innbyggere.
Stedet ligger langs E4 omtrent 4 mil sør for Örnsköldsvik, ved Skulebergets fot. På stedet finnes skole opp til sjette klasse og en slalåmbakke. Visefestivalen Skulefestivalen arrangeres hvert år. Andre turistattraksjoner er Rövarbyn og Labyrinten.
De viktigste bedriftene i Docksta er Dockstavarvet som fylte 100 år i 2005 og som produserer Stridsbåt 90N. Det finnes også en skofabrikk, Docksta Sko, som produserer slippers.
Malahide Castle
Malahide Castle (irsk: Caisleán Mhullach Íde) er en tidligere festning, nå et slott nær landsbyen Malahide, 14 km nord for sentrum av Dublin i Irland. Noen deler av slottet kan dateres tilbake til 1100-tallet. Det har et over 260 dekar stort parkanlegg, Malahide Demesne Regional Park. Eiendom har tilhørt Talbot-familien i generasjoner som et tidligere baroni.
Historie
Godset begynte i 1185, da Richard Talbot, en ridder som fulgte Henrik II til Irland i 1174, fikk «land og havn i Malahide». De eldste delene av slottet dateres tilbake til 1100-tallet, og ble reist som et primitivt festningsanlegg i tømmer og voller, og ble senere erstattet i stein. Malahide ble en viktig havn, og kontroll over den ga Talbots mye prestisje. I 1372 ble Thomas Talbot innkalt til kongens parlament som Lord Talbot. I 1475 ble familien Talbot tildelt tittelen Lord High Admiral of Malahide and the Seas Adjoining («Storadmiral av Malahide og tilstøtende hav»), som effektivt gjorde dem ansvarlige for å pålegge tollavgifter og håndheve sjøloven i området.
Malahide var hjemmet til Talbot-familien i 791 år, fra 1185 til 1976, det eneste unntaket var perioden fra 1649–1660, da Oliver Cromwell ga det til Miles Corbet etter Cromwells erobring av Irland; Corbet ble hengt etter Cromwells død som i deltaker i henrettelsen av kongKarl I av England, og slottet ble gitt tilbake til Talbot.
Godset overlevde tap som slaget ved Boyne, da fjorten medlemmer av eierens familie satte seg til frokost i den store salen, og alle var døde om kvelden etter å ha kjempet for Jakob II av England mot protestantiske Vilhelm av Oranien, og straffelovene som ble iverksatt for å kontrollere katolikker, selv om familien forble katolske til 1774.
I 1918 under første verdenskrig ble det etablert en fortøyningsbase for luftskip på eiendommen til slottet, brukt av luftskip fra RAF Mona, flyvåpenet base på Anglesey i Wales som utførte anti-ubåtoperasjoner i Irskesjøen. Det var planer om å basere luftskip her fra 1919, men disse ble forlatt ved avslutningen av krigen.
Baroniet Malahide har blitt opprettet to ganger innenfor samme familie. Richard Talbot, 2. baron Talbot av Malahide, døde uten arvinger i 1849, og baroniet ble opphevet. Mens baroniet av 1856 ble opphevet i 1973, er baroniet av 1831 bevart. Forfedresetet til familien fram til 1976 var Malahide Castle. Den femte baron, Richard Wogan Talbot (1846-1921), var en kjent utforsker som gjorde flere ekspedisjoner til Afrika. Hans hustru Emily Harriette Talbot (født Boswell) var en etterkommer av James Boswell, den kjente biografen av Samuel Johnson. På 1920-tallet ble de etterlatte private papirene til James Boswell oppdaget i slottet og solgt til den amerikanske samleren Ralph H. Isham av Boswells tippoldebarn lord Talbot de Malahide. Artiklene har siden gått videre til Yale University, som har publisert populære og vitenskapelige utgaver av hans tidsskrifter og korrespondanse. En annen depotfunn ble oppdaget like etter og også kjøpt av Isham.
Den siste baron Talbot av Malahide var diplomaten Milo Talbot (1912–1973). Han studerte ved Universitetet i Cambridge på 1930-tallet, og ble veiledet av Guy Burgess og Anthony Blunt. Begge mennene skulle senere bli avslørt for å være sovjetiske spioner, og Milos vennskap med dem og ulike rykter førte til hans tidlige pensjonering i 1956.
Milo Talbot hadde vært i forhandlinger om å selge slottet sitt til den irske regjeringen da han døde, og to år senere fullførte søsteren Rose Maud Talbot, som hadde bodd der som vaktmester på 1950-tallet, motvillig salget i 1975 grunnet utstående arveskatter. Mye av innholdet, spesielt møbler, som hadde blitt solgt, hadde forårsaket en del kontrovers. Private og statlige partier var i stand til å hente noe tilbake fra kjøperne.
Parken og området rundt
Hageanlegget rundt, Talbot Botanic Gardens, som ligger bak slottet, består av en inngjerdet hage på 1,6 hektar og syv drivhus, inkludert en viktoriansk vinterhage og et sommerfugl hus.
I den store parken holdes det mange store konserter med blant annet Pink, Joe Cocker, Neil Young, Eric Clapton, Prince, Arctic Monkeys, The Cure, Mumford & Sons, Radiohead og Aurora for å nevne noen. På disse konsertene er det kapasitet på 20.000 mennesker.
Malahide Cricket Club holder også til ved slottet. Her avholdes det cricket arrangementer med enkelte ganger over 10 000 tilskuere. I tillegg er det tennisbaner, terrengløype, lekepark og mye annet.
Elixia
Elixia var en bedrift som hadde treningssentre i Norge, Finland og Sverige. I 2014 ble Elixia fusjonert med SATS til Sats Elixia.
Kjeden besto av 63 sentre: 43 sentre i Norge, 14 i Finland og i Sverige 4 sentre. Elixia tilbød alt fra personlig trener, styrketrening, kondisjonstrening og vekttrening til ulike former for gruppetrening som aerobic, dans, kondisjonstimer, kampsport, yoga og sykkeltimer. I 2012 ble det ble gjennomført 130 000 gruppetimer hvor 3,0 millioner medlemmer deltok.
Historie
I 2000 gikk Elixia inn i det norske markedet ved oppkjøp av treningskjedene FRISK og Colosseum med totalt åtte klubber. I 2001 ble Elixia lansert og den nåværende konsernsjef Erik Frydenberg ble utnevnt som leder for ELIXIA i 2002. Konsernledelsen tok i 2004 over ledelsen av virksomheten i Finland, som hadde vært drevet som en egen enhet. Siden har treningskjeden vokst og har åpnet mange nye sentre rundt om i Norden. I 2007 kjøpte Elixia treningskjeden Sport Club Stavanger AS og tok over 7 nye klubber både i Stavanger og Bergen.
100 meter hekk
Milepæler
80 meter hekk:
100 meter hekk:
Ti på topp gjennom tidene
Parentes: Vind i m/s
Hånuten
Hånuten er en fjelltopp i Humboldtfjella i Dronning Maud Land. Den strekker seg 2885 moh. og er den høyeste av Skeidsnutane i Betechtinkjeda.
Skeidsnutane ble første gang fotografert fra fly av Den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher. Området ble ytterligere kartlagt av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografier fra Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60.
Gary Teale
Gary Stewart Teale (født 21. juli 1978 i Glasgow, Skottland) er en skotsk landslagsspiller i fotball som har spilt for tre engelske og to skotske klubber. Han har vært på utlån til Plymouth Argyle fra Derby County. Han er fra desember 2014 spillende trener for den skotske eliteklubben St. Mirren
Teale har spilt 13 landskamper for.
Klubblag
I oktober 1998 ble Teale kjøpt av Ayr United for £70 000, og han spilte sin første kamp for Ayr United den 3. oktober 1998. To uker senere noterte han seg for sitt første ligamål for Ayr, og da 1998/99-sesongen var over hadde han spilt 23 ligakamper og laget 4 ligamål for the Honest Men. I den neste sesongen ble det 32 ligakamper, mens han i 2000/01-sesongen fikk med seg 29 ligakamper og 5 ligamål. I hans fjerde og siste sesong for klubben fra South Ayrshire stoppet han på 18 ligakamper og 4 ligamål før han i desember 2001 forlot skotsk fotball.
Wigan Athletic ble hans tredje klubb da de betalte £200 000 for Teale, og han debuterte for Wigan 15. desember 2001 da de spilte 1-1 i en ligakamp mot Oldham Athletic. Hans første mål for Wigan kom 19. februar 2002, og i siste del av 2001/02-sesongen fikk han med seg 23 ligakamper og 1 ligamål for The Latics. Deretter ble det 38 ligakamper og 2 ligamål i 2002/03-sesongen, 28 ligakamper og 2 ligamål i 2003/04-sesongen før han med sine 37 ligakamper og 3 ligamål i 2004/05-sesongen bidro til at Wigan rykket opp til Premier League for første gang i klubbens historie. I 2005/06-sesongen ble 10 ligakamper og 2 ligamål på Teale før han i første del av 2006/07-sesongen noterte seg for 12 ligakamper.
I januar 2007 skrev Teale under på en tre og et halvt år lang kontrakt med Derby County som kjøpte han for £600 000. Han debuterte for Derby 13. januar 2007 i en ligakamp mot Sheffield Wednesday og 10. februar 2007 scoret han sitt første mål for the Rams i en ligakamp mot Hull City. Totalt ble det ett mål på 16 ligakamper for klubben fra Derbyshire i siste del av 2006/07-sesongen. Etter å ha spilt 18 ligakamper og 4 andre obligatoriske kamper for klubben fra Derbyshire i første del av 2007/08-sesongen signerte Teale på en låneavtale med Plymouth Argyle den 19. februar 2008. Han debuterte for the Pilgrims den samme dagen da han kom inn i det 69. spilleminutt i en ligakamp mot Southampton.
Landslag
Gary Teale debuterte på Skottlands landslag 1. mars 2006 i en privatkamp mot. Han startet kampen på benken, men ble byttet inn for Barry Ferguson i det 50. spilleminutt. Skottland tapte kampen 3-1, men Teale noterte seg for en målgivende pasning i sin debutkamp. Hans neste landskamp kom 11. mai 2006 da Skottland deltok i turneringen Kirin Cup i Japan. Motstander var, og i denne kampen var han med i Skottlands startoppstilling. Sluttresultatet ble 5-1 til Skottland, og også i denne kampen hadde Teale en målgivende pasning før han ble byttet ut med Chris Burke i det 75. spilleminutt. To dager senere, da Skottland spilte 0-0 mot vertsnasjonen i Kirin Cup, kom landskamp nummer 3. Også i denne kampen spilte han fra start, men i det 59. spilleminutt ble han erstattet nok en gang av Chris Burke.
Lørdag 2. september 2006 spilte han sin første kvalifiseringskamp for EM da Skottland slo Færøyene 6-0. Dette var Skottlands første kvalifiseringskamp for EM i 2008, og Teale startet kampen på innbytterbenken. Etter pausen, da Skottland ledet 5-0, erstattet han Darren Fletcher. Hans femte landskamp var også en kvalifiseringskamp til EM i 2008, og i denne kampen var det som var motstander. Skottland vant 1-0, og Teale kom inn for Skottland i det 58. spilleminutt på bekostning av Lee McCulloch.
Teales sjette, og første landskamp i 2007, var mot den 24. mars da Skottland vant 2-1. Teale startet kampen og han sørget for en målgivende pasning da Skottland tok ledelsen 1-0 i det 11. spilleminutt. Han ble byttet ut i det 60. spilleminutt i denne kampen. Hans sjuende landskamp kom 28. mars 2007 da Skottland tapte 2-0 borte mot. Teale startet kampen, men ble byttet ut i det 66. spilleminutt. I en kvalifiseringskamp for EM i 2008 mot Færøyene den 2. juni 2007 fikk han bokført sin åttende landskamp. Teale startet på benken, og ble byttet inn i det 67. spilleminutt i en kamp som endte med 2-0 seier til Skottland. Kamp nummer 9 var en vennskapskamp mot Sør-Afrika den 22. august 2007 som skottene vant 1-0. Også i denne kampen begynte Teale på benken, men han ble byttet inn i det 72. spilleminutt. Den 8. september 2007 spilte han sin tiende landskamp for Skottland da de møtte. Dette var en kvalifiseringskamp til EM i 2008 som Skottland vant 3-1. Gary Teale startet kampen, men ble i det 69. spilleminutt byttet ut til fordel for James McFadden.
Landslagskarriere for Skottland
Fotnote
Paralympiske sommerleker 2012
De paralympiske sommerleker 2012 (eller Sommer-PL 2012) var de 14. paralympiske sommerleker og fant sted i London i Storbritannia fra 29. august til 9. september 2012.
Regndress
Ordet regndress også brukt for et sett regntøy med en regnjakke og regnbukse
Kjente regntøymerker er Helly Hansen, Bergans, Berghaus, Stormberg, Norrøna. Grundens, Aalesund Oljeklædefabrik. Et eksempel på et utenlandsk regntøymerke er Farmerrain.
Arkheion
Arkheion (ISSN 0809–1145) er et arkivfaglig tidsskrift for kommunal sektor i Norge. Det eies og utgis av kommunale arkivinstitusjoner. Første nummer av Arkheion ble utgitt i 1997. Det utgis ut to ganger i året. Utgiveren oppgir at opplaget er på omkring 5,000.
Ipaporanga
Ipaporanga er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Howth Castle
Howth Castle (/ ˈhoʊθ / HOHTH) og gods ligger like utenfor landsbyen Howth i Dublin i Irland, i fylket Fingal County. Slottet var hjemmet til familien St Lawrence som hadde eid området siden Normannernes invasjonen i 1180. De hadde tittelen Lord of Howth til rundt 1425, baron Howth til 1767, deretter Earl of Howth til 1909. Slottet og eiendommen holdes siden 1909 av deres arvinger, familien Gaisford-St Lawrence.
Eiendomen inkluderer mye av halvøya Howth Head, inkludert omfattende hedelandskap og mye av den berømte Howth-klippen, med utsikt over Dublin Bay, lett skog og øya Irlands Eye.
I oktober 2018 kunngjorde familien en avtale om å selge slottet og Irlands Eye til investeringsgruppen Tetrarch som har til hensikt å utvikle det til et luksuriøst feriested. De har også til hensikt å bygge 200 leiligheter på stedet, med første innflytting i 2023.
Skulsfjorden
Skulsfjorden er en fjordarm på østsida av Kaldfjorden på Kvaløya i Tromsø kommune i Troms. Fjorden er 2 kilometer lang og 1,3 km bred. Fjorden har innløp fra Kaldfjorden mellom Klubbnesodden i sør og Skorven i nord. Innerst, ved Trehørningneset deler fjorden seg i to viker, Belvika som går mot sørøst, og Bukta mot nordvest. Mellom de to delene ligger fjellet Trehørningen (283 moh), som stuper bratt ned mot fjorden.
Bygda Skulsfjord ligger på nordsida av fjorden, på ei 500 meter brei slette mellom fjorden og fjellene nord for bygda. Like sør for Skulsfjorden ligger Lyfjorden.
Fv58 går langs fjordbotnen. Fra Sommargamneset i Bellvika på sørsida av fjorden går det ferge ut til Vengsøya.
Arkeologiåret 1613
Arkeologiåret 1613 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1613.
Ares IV
Ares IV var en prosjektert to-trinns bærerakett for NASAs Constellation-program. Constellation-programmet ble kansellert i 2010 før raketten ble realisert.
Arkeologiåret 1613
Referanser
1613 in archaeology
Ares IV
I januar 2007 presenterte NASA et tilskudd på Aresfamilien, Ares IV, som skulle bestå av første trinnet fra Ares V og det andre trinnet fra Ares I. Denne kombinasjonen gjorde at romfartøyene Altair og Orion måtte skytes opp hver for seg. Ares IV skulle bygges i USA, ha en høyde på 113 meter og en diameter på 8,4 meter. Nyttelastkapasiteten var beregnet til 130 000 kilogram til lav jordbane, og 41 000 kg til månebane (Trans Lunar Injection - TLI).
Ipaumirim
Ipaumirim er en kommune i delstaten Ceará i nordøstregionen av Brasil.
Lyfjorden
Lyfjorden er en kort fjordarm på østsiden av Kaldfjorden på Kvaløya i Tromsø kommune i Troms. Fjorden er 1,3 kilometer lang. Like nord for Lyfjorden ligger Skulsfjorden. Innerst i fjorden ligger bygda Lyfjord og munningen av Lyfjordelva.
Storelva (Hammerfest)
Storelva er ei elv i Hammerfest kommune i Finnmark. Den har utspring på vestsida av Torskefjordhøyden, sentralt på Kvaløya, og munner ut i Sørøysundet ved sentrum av Hammerfest by. Elva er utbygd til kraftproduksjon i Hammerfest kraftverk.
Karoline Bjerkeset
Karoline Aldis Bjerkeset (født 1978) er en norsk politiker fra Kleive i Molde kommune. Hun har vært nestleder i Oslo Senterungdom, politisk nestleder i Senterungdommen sentralt og sitter i sentralstyret i Senterpartiet.
Hun bor i Gloppen og jobber som trainee for Vestland fylkeskommune.
Bjerkeset er gift med Leidulf Gloppestad, ordfører i Gloppen fra 2015.
Elisabete Weiderpass
I forbindelse med sin doktorgrad havnet Weiderpass på Karolinska Institutet i Sverige, hvor hun studerte etiologien til livmorkreft. Hun har også forsket på kreftforekomst i Afrika sør for Sahara. Hun har senere også arbeidet i Norge som professor ved Universitetet i Tromsø og for Kreftregisteret.
I 2017 ble hun utnevnt til direktør for International Agency for Research on Cancer, en del av Verdens Helseorganisasjon (WHO). Hun var den første kvinnen til å bli utnevnt til direktør for IARC.
Möðruvallabók
Möðruvallabók er et håndskrift fra ca 1320-1350 som inneholder teksten til 11 islendingesagaer, for mange av dem er det den eldste og beste tekstkilden og i sum er det den «største og viktigste kilden» til sagalitteraturen. Manuskriptet er også kjent som AM 132 fol., som er dets katalognummer i Den arnamagnæanske samling.
Håndskriftet inneholder i denne rekkefølgen: Njåls saga, Egils saga, Finnboga saga ramma, Sambandsmennenes saga, Kormáks saga, Víga-Glúms saga, Droplaugsønnenes saga, Ölkofra þáttr, Hallfreðar saga, Laksdøla saga, Tåtten om Bolle Bollesson og Fosterbrødrenes saga.
Manuskriptet består av 200 pergamentblad, innbundet i treplater. 189 av pergamentene er fra 1300-tallet og skrevet med den samme håndskriften som også finnes i 6 andre, mindre håndskrifter med kirkelige tekster. Noen av versene er skrevet med en annen hånd, som er kjent fra Jónsbók og noen andre tekster. Det er antagelig skrevet på Nord-Island. I tillegg til de 189 pergamentene er 11 manglende blad erstattet med yngre blad fra 1600- og 1700-tallet.
Håndskriftet fikk sitt navn da det ble trykket i 1880 i bind I av Íslenzkar fornsögur. Navnet har bakgrunn i at den daværende eieren lagmann Magnus Björnsson skrev sitt navn i boken 3. mai 1628, og stedfestet det til «Möðruvöllum í Hörgárdal». Magnus' sønn Bjørn Magnusson hadde håndskriftet med seg til København i 1684 og ga det til arkivaren Thomas Bartholin d.y. Etter Bartholins død i 1690 kom skriftet i Árni Magnússons eie. Siden 1974 har det vært i Árni Magnússon institutt i Reykjavik.
Jeneba Tarmoh
Jeneba Tarmoh (født 27. september 1989) er en amerikansk friidrettsutøver, som spesialiserer seg i sprintløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull på 100 meter stafett.
Supreme Commander
Supreme Commander, eller SupCom, (norsk: «Øverstkommanderende») er et sanntidsstrategivideospill designet av Chris Taylor og utviklet av hans selskap Gas Powered Games. Det regnes som den «åndelige etterfølgeren» til Taylors tidligere spill Total Annihilation, som har blitt regnet blant verdens beste strategispill. Spillet ble først kunngjort i august 2005-utgaven av spillmagasinet PC Gamer, og ble gitt ut 16. februar, 2007 i Europa og 20. februar, 2007 i Nord-Amerika. En utvidelsespakke ble kunngjort 28. juni samme år.
Gameplay
Supreme Commander er sentrert rundt «Armoured Command Unit»-er, enorme «mecher» som er designet for transport gjennom kvanteporter over hele galaksen. «ACU»-ene inneholder alle materialer og blåkopier til å skape en robotisk armé i løpet av timer, kun ved hjelp av en planets naturlige ressurser. Alle enheter i spillet, bortsett fra «Commanders» og «Support Commanders,» er mekaniske.
Alle enheter og bygninger tilhører et av fire teknologinivåer. Spillere får tilgang til enheter av høyere kvalitet ved å oppgradere bygninger og produsere avanserte ingeniører. Det første teknologinivået er tilgjengelig ved begynnelsen av spillet og består av små, relativt svake enheter og bygninger. Det andre nivået oppgraderer en spillers egenskaper kraftig, spesielt innenfor baseforsvar og skjold, og introduserer bedre versjoner av enheter fra det første nivået. Det tredje nivået har særdeles kraftige enheter designet spesielt for å bryte gjennom baseforsvar. Det fjerde, «eksperimentelle» nivået inkluderer enorme konstruksjoner som krever et stort antall ressurser og mye tid å produsere. Disse kraftige enhetene kan potensielt snu en kamp i spillerens favør.
Ressurser
Spillet har to typer ressurser: energi og masse. De anskaffes for det meste ved å bygge kraftverk hvor som helst, og masseekstraktorer på begrensede massedepositum. Konstruksjonsenheter kan samle energi ved å ta det fra organisk avfall, og masse fra steiner og ødelagte enheter. Det er også mulig å produsere masse fra store mengder energi ved hjelp av massefabrikker. Hver spiller har en viss mengde lagringsplass for ressurser, men dette kan bli utvidet ved å bygge lagere.
Et «nærhetssystem» sørger for at enkelte bygninger får positive effekter ved å bli bygd opptil andre. Energibrukende bygninger bruker mindre energi når de bygges ved siden av kraftverk, og kraftverk produserer mer energi når de bygges inntil energilagere. Fabrikker bruker både mindre energi og masse når de blir bygd nær kraftverk og massefabrikker/ekstraktorer.
Krigføring
Supreme Commander bruker et «strategisk zoom»-system som lar spilleren zoome ut langt nok til å se hele kartet på skjermen, da det ligner på et «minmap,» med individuelle enheter representert av ikoner. Spillere kan også zoome inn nært nok til at større enheter som slagskip fyller mesteparten av skjermen. Dette systemet sørger for at Supreme Commander takler store mengder enheter og enorme kart. En spiller kan operere med så mye som tusen enheter på en gang, noe som kan resultere i store slag med tusenvis av enheter på slagmarken.
En slagskipenhet er mye større enn en ubåt, slik det også er i virkeligheten – et amerikansk Iowa-klasse slagskip er nesten fem ganger så stort som en tysk Type 212 ubåt. For å klare dette bruker Supreme Commander terreng i full 3D som blir tesselert mens kameraet flyttes rundt. Både enheter og kart er særdeles detaljerte, noe som skyldes at begge bruker teknikken normal mapping. Sent i spillet kan de større «eksperimentelle» enhetene, som Cybran Nations «Monkeylord,» en enorm edderkopp-formet angrepsenhet, faktisk knuse mindre enheter.
På grunn av det store antallet planeter kolonisert av menneskeheten i miljøet, tar kamper plass i en rekke forskjellige miljøer og klimaer, fra ørkener til arktiske områder. Relativt nye teknologier i moderne krigføring brukes ofte i Supreme Commander. For eksempel kan spillere bruke stealthteknologi og både taktiske og strategiske rakettforsvar. Spillets fergesystem anses som nyskapende; lufttransporter kan beordres til å bruke fergeruter. Andre enheter kan kommanderes til å bevege seg til fergepunkter, og deretter bli automatisk transportert langs fergeruten av lufttransporter. Kombinert med evnen til å utstede detaljerte bestillinger fra fabrikker, kan spillere produsere enheter langt fra frontlinjene og få dem automatisk transportert til striden. Ved å holde inne «shift»-knappen kan spillere se alle ordene de har utstedt, noe som likner et strategisk kart. Ved å bruke dette kan man lett endre på gamle ordre, hvilket gir muligheten til å endre planer raskt. Videre kan enheter beordres til å utøve koordinerte angrep mot fiender. Denne ordren koordinerer enhetenes ankomsttid til fienden ved å automatisk justere farten til enhetene.
Miljø
Miljøet til Supreme Commander er en fremtid der menneskeheten har muligheten til å reise gjennom galaksen ved hjelp av kvanteporter, portaler som transporterer romskip til destinasjoner opptil flere lysår unna. Alle koloniene grunnlagt av kvantereisende mennesker ble styrt av Earth Empire, helt til hendelsene som skapte Cybran Nation og Aeon Illuminate ødela riket, og den Uendelige Krigen mellom disse sidene begynte.
Nasjoner
Supreme Commander revolverer rundt tre fiksjonelle nasjoner, som alle har vidt forskjellige idéer om menneskehetens fremtid.
United Earth Federation (eller UEF) representerer interessene til en forent stat basert på Jorda. UEF ble grunnlagt etter Earth Empires fall, og ønsker å gjenforene menneskeheten og gjenopprette Jordas kontroll over galaksen. Deres samfunn og militære taktikker ligner vårt moderne samfunn i større grad enn Cybran Nation og Aeon Illuminate. Nasjonens aksept av en form for slaveri og deres ideologi om tvungen enhet gir UEF en mørkere side.
Cybran Nation består av «symbionter,» mennesker hvis hjerner har blitt mekanisert og forbedret med implanterbar teknologi; viktigst av disse er deres mutualistiske kunstige intelligens (i tillegg til diverse andre egenskaper). Cybran slåss for å frigjøre andre symbionter fra United Earth Federation. Nasjonen ledes av den briljante dog eksentriske Dr. Brackman, som designet den kybernetiske teknologien bak symbiontene, og som blir ansett som en farsfigur av dem.
Handling
På starten av enspillerkampanjen har krigen mellom de tre nasjonene vart i over tusen år. Hver av nasjonene har sine egne problemer: UEF er tynnstrekt i krigen, Cybran er tallmessig underlegne, og Aeons leder skaper uro. Kampanjen fokuserer på et våpen under konstruksjon av UEF, kalt «Black Sun,» som kan ødelegge hele planeter. Hver side kan modifisere våpenet til sitt formål. Cybran planlegger å bruke det til å ødelegge kvanteportnettverket, mens Aeon vil bruke det til å sende en melding om fred til alle mennesker. Spilleren kan fullføre enspillerkampanjen med hver av nasjonene, med vidt forskjellige utfall.
Å fullføre UEFs kampanje fører til at «Black Sun» ødelegger nøkkelplanetene til både Aeon og Cybran, hvilket avslutter den tusenårige krigen. UEF leder galaksen inn i en ny æra med menneskelig styre.
Cybran-kampanjen ender med at QAI, en ekstremt intelligent og kraftig kunstig intelligens, sprer et kvantevirus og frigjør alle symbiontene under UEFs kontroll. Viruset kobler ut alle kvanteportene i galaksen, hvilket stopper alle kvantereiser i fem år, noe som gir Cybran Nation muligheten til å vokse uten å bli angrepet av fiender.
På slutten av Aeon Illuminates kampanje blir «Prinsessen» (Aeons leder) en del av kvanteportnettverket. Dette gir henne mulighet til å snakke telepatisk til alle mennesker, og hun formaner alle tre nasjoner til å legge ned sine våpen. Alle tre nasjonene inngår en fredsavtale etter denne beskjeden.
På slutten av enspillerkampanjen har hver nasjon hver sin «teaser»-slutt, som hinter til en ny fiende for utvidelsespakken. Cybrans sluttfilm viser at QAI kaller inn uidentifiserte fiender. Aeons slutt viser at Prinsessen åpner øynene sine i sjokk og utbryter «…nei!», mens UEFs slutt viser mange uidentifiserte radarobjekter som dukker opp i nærheten av «Black Sun.»