cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harald Schjelderup
Harald Krabbe Schjelderup (født 21. mai 1895 i Tvedestrand, død 19. august 1974) ble Norges første professor i psykologi i 1928. Schjelderup tok doktorgrad i eksperimentell psykologi, og i 1922 ble han professor i filosofi ved Universitetet i Oslo. I 1928 ble dette professoratet omgjort til psykologi. Under den andre verdenskrig var han en fremtredende motstandsmann, og han ble i 1943 arrestert og satt i konsentrasjonsleir frem til 1945.
Harald Schjelderup var sønn av biskop i Kristiansand stift Kristian Vilhelm Koren Schjelderup d.e. (1853–1913) og Henriette Nikoline Hassel. Han var bror av den senere biskop i Hamar Kristian Schjelderup (1894–1980). I 1912 tok han realartium ved Kristiansand katedralskole. Deretter begynte han å studere teologi, men gikk senere over til realfagsstudier og ble assistent hos professor Lars Vegard. Sammen med ham utga han et par avhandlinger om krystallanalyse av atomenes struktur. Samtidig studerte han også filosofi og fikk Monrads gullmedalje for avhandlingen «Hovedlinjer i filosofiens utvikling fra midten av det 19. aarhundrede til vor tid». I 1917, bare 21 år gammel, ble han universitetsstipendiat i filosofi og reiste til København, hvor han studerte under professor Alfred Lehmann.
Schjelderup forsøkte å forene de naturvitenskapelige områdene av psykologien med psykoanalysen. Dette gjorde ham til en omstridt person i de medisinske og psykologiske fagmiljø. Mest kjent ble kanskje konflikten med legen Gabriel Langfeldt.
Schjelderup var også interessert i blant annet religionspsykologi og parapsykologi ut fra et psykoanalytisk perspektiv, og han skrev avhandlinger innen disse emnene. Han skrev også forordet til Anna Elisabeth Westerlunds bok Synsk i 1968.
Lokalene til Psykologisk institutt ved Universitetet i Oslo er kalt Harald Schjelderups hus.
Den kjente legen Vilhelm Schjelderup var hans sønn.
Popposteinen
Sagnet forteller at omkring år 960 døpte den hellige Poppo av Slesvig den danske kongen Harald Blåtann i Helligbekken. Popposteinen kalles derfor også for dåpssteinen. Handlingen symboliserte at danskene herved offisielt ble kristne.
Gravhaugen er bygget rundt 3 500 f.Kr. Gravkammeret er ca. 2,4 meter langt og 1 meter bredt. Det er bygget av seks sidesteiner, to stein på hver langside, én stor stein i enden i nord og en lav stein i syd.
Popposteinen ble i 1858 fredet av den danske kong Frederik VII. Han kjøpte minnesmerket av den daværende eier. I kontrakten ble det bestemt at alle og enhver skal ha adgang til minnesmerket.
Slesvig er det danske navnet for den nå tyske byen Schleswig (tysk: Schleswig), men også et nyere navn for Hedeby, en dansk kaupang som var den største og viktigste byen i Norden på 1000-tallet.
Etnesjøen
Etnesjøen (tettstedsnavn Etne) er et tettsted og administrasjonssenteret i Etne kommune i Vestland. Tettstedet ligger innerst i Etnefjorden, og har innbyggere per 1. januar.
Fala
Fala er et romansk språk i den galisisk-portugisiske undergruppa. Språket snakkes i Spania av om lag 10 500, hvorav 5 500 bor i en dal i den nordvestre delen av Extremadura, nær grensa til Portugal. Brukerne av fala bor i byene Valverdi du Fresnu (Valverde del Fresno), As Ellas (Eljas) og Sa Martín de Trebellu (San Martín de Trevejo).
Tar-Telemmaitë
Tar Telemmaitë Kings of Númenor Tar-Telemmaitë Tar-Telemmaitë Tar-Telemmaitë 塔爾-泰勒曼奈特
Sørvik skole
Sørvik skole er en kombinert barne- og ungdomsskole som ligger i bygda Sørvik i Harstad kommune.
Majestic-12
Majestic-12 er en søkemotor som benytter distribuerte teknikker for å indeksere sider.
Middlesex University
Middlesex University er et universitet i London. Det ligger i og har navn etter det historiske grevskapet Middlesex.
Det ble grunnlagt i 1973 som Middlesex Polytechnic. I 1992 fikk det status som universitet og tok sitt nåværende navn. Universitetets forløpere var St Katherine's College og Hornsey School of Arts and Crafts, som ble grunnlagt i 1880-årene.
Det er fire vanlige campuser i det nordlige London: Trent Park, Hendon, Enfield, Cat Hill og en spesiell campus som er fordelt på flere sykehus. I 2005 ble det også åpnet en campus for utenlandsstudenter i Dubai, og samme år ble en campus i Tottenham nedlagt.
Rangeringer
Middlesex University ble rangert som nummer 89 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 81 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet på plass 651-700 av verdens universiteter.
Ragnhildsholmen
Den svenske Hertug Erik overtok Ragnhildsholmen, Konghelle og en del av landet rundt av sin senere svigerfar, norske kong Håkon V i 1304. I maktkampene i de følgende årene ble forholdet mellom hertugen og kong Håkon verre. I 1308 forsøkte kongen å innta borgen, men uten å lykkes. Han valgte isteden å anlegge en egen borg, Båhus festning, et par kilometer oppstrøms. Hertugen oppga borgen i 1309, og tok den tilbake i 1310, men etter freden i Oslo måtte han levere den tilbake igjen, i 1312-15. Rett etter dette ble borgen ødelagt i brann, og mesteparten av murene ble brutt ned for å brukes som bygningsstein på Båhus. Ragnhildholmen fikk altså en brukstid på mindre enn 100 år.
Filippo Giustini
Filippo Giustini (født 8. mai 1852 i Cineto Romano nær Tivoli i Italia, død 17. mars 1920 i Roma) var en italiensk kardinal. Han arbeidet i en rekke sentrale stillinger i Den romerske kurie. Han var sekretær for Kongregasjonen for sakramentsdisiplinen 1908–1920.
Ragnhildsholmen
I 1881-82 gjorde byråchef Wilhelm Berg en undersøkelse av murene. Det ble funnet mange mynter, våpen og draktutstyr, husgeråd, redskap og verktøy. Wilhelm Berg undersøkte og den tidligere norske borg Dyngehus.
Filippo Giustini
Han ble kreert til kardinal av pave Pius X i 1914.
Ragnhildsholmen
Borgen bestod av en hovedmur som omsluttet en firkantet borggård. Inntil muren lå bygninger for forråd og innkvartering. På østsiden var et kraftig firkantet tårn, og på sørsiden et utenverk som beskyttelse for porten. Hele anlegget var omsluttet av voller og graver. På nordsiden var elven, og rundt på sørsiden var sump og våtmark.
Filippo Giustini
Han deltok ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV.
Aurlandsvangen
Aurlandsvangen er et tettsted og administrasjonssenteret i Aurland kommune i Vestland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger på østsiden av Aurlandsfjorden der Aurlandselvi renner ut i fjorden. Aurlandsvangen ligger omtrent ti kilometer nordøst for Flåm og ca. 32 kilometer sørøst for Lærdalsøyri (gjennom Lærdalstunnelen).
Filosofiåret 1235
Filosofiåret 1235 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1235.
Váhcanjohka naturreservat
Váhcanjohka naturreservat ligger i Beiarn kommune i Nordland. Naturreservatet ligger ved Kyskmoen på vestsiden av Gråtådalen og har et areal på 525 dekar. Området er vernet for å bevare et område med rike skogtyper og stor artsrikdom.
Sørsulawesisk hjortesvin
Sørsulawesisk hjortesvin (Babyrousa celebensis bolabatuensis), som også kalles Bola Batu hjortesvin, er et klovdyr i slekten hjortesvin (Babyrousa).
Dette hjortesvinet er bare kjent fra den sørøstlige delen av Sulawesi i Indonesia. Det er også uklart om dyret er en underart av nordsulawesisk hjortesvin (Babyrousa celebensis), slik det oppføres i dag, eller om det er en egen art (Babyrousa bolabatuensis), slik noen funn kan antyde at det er. I øyeblikket mangler forskerne informasjon nok til å kunne klassifisere dette dyret, som tidligere også ble regnet som en underart av vanlig hjortesvin (Babyrousa babyrussa), på linje med de tre dyrene som nå har blitt klassifisert som egne arter.
Amenhotep, sønn av Hapu
Amenhotep, sønn av Hapu, var en egyptisk arkitekt, prest, skriver og en statstjenestemann som hadde en rekke høye posisjoner under farao Amenhotep III, og ble etter sin tid forfremmet til guddom, tilsvarende som sin forgjenger Imhotep.
Guddommeliggjort
Amenhotep hadde en betydelig posisjon i sin levetid. Etter hans død vokste omdømme og han ble æret for sin lære og som filosof. Han ble også æret som lege og ble til slutt dyrket som gud for legekunsten, tilsvarende hans forgjenger Imhotep. Det er flere statuer av ham som en skriver, framstilt både som en ung mann og som en eldre mann. Han var en guddommelig menneske og ble således avbildet som et menneske. Hans kult var begrenset til området rundt Teben. Her ble et gravtempel bygget for ham ved siden av det til Amenhotep III. Det var åpenbart en unik ære for en person utenfor den kongelige familie. Han fortsatte å bli dyrket i minst tre århundrer etter sin død. I løpet av perioden til det ptolemeiske kongedømme fikk dyrkelsen av ham en fornyelse, og det ble reist kapeller dedikert til ham i tempelet til Hathor ved Deir el-Medina og i gravtempelet til Hatshepsut ved Deir el-Bahari. Statuer ble reist for ham i tempelet til Amun i Karnak og han ble behandlet som et mellomledd og formidler med guden Amun.
Manetho
Den egyptiske historikeren Manetho har gitt en legendarisk redegjørelse av hvordan Amenhotep ga råd til en konge ved navn Amenophis som var «ønsket å bli berømt som tilskuer av gudene, det samme hadde Orus, en av hans forgjengere i dette kongeriket, ønsket det samme før ham.» Denne Amenophis er vanligvis blitt identifisert med Akhenaton mens Orus passer med sistnevntes far, Amenhotep III. Manetho skrev at den vise mann rådet at om kongen ville se gudene burde «fjerne hele landet for spedalske og av andre urene folk,» og kongen sendte da 80 000 spedalske til steinbruddene. Etter dette forutså den vise mannen at de spedalske ville alliere seg med folk som ville komme til unnsetning og undertrykke Egypt. Han kom med profetien i et brev til kongen og drepte deretter seg selv. Manetho knyttet denne hendelsen til jødenes utreise fra Egypt, som fortalt i Andre Mosebok. Den jødiske historikeren Josefus, som formidlet dette, avviste denne tolkningen helt og holdent.
Alle elsker Raymond
Raymond og Debra bor sammen med barna Ally og tvilling-sønnene Michael og Geoffrey, Barone-barna er vanlige roller, men ikke et stort tema i serien, det er heller foreldrene til Raymond, Marie og Frank og broren Robert, som bor på andre siden av gaten. De kommer på besøk til Raymond og Debra støtt og stadig, og til frustrasjon for Ray og kona. Debras klager om Rays familie er en stor vits. Spesielt Marie er en plage for Debra, som kontrollerer, kritiserer og manipulerer Debra, og kjæler Ray, som klart er favorisert av Marie foran Robert.
Robert er sjalu på Raymond på grunn av dette og Rays suksess i jobben og familielivet. Faren Frank er en motbydelig person som alltid kommer med en sarkastisk kommentar. Frank liker ikke å vise følelser og han er den eneste som tør å stå imot og kritisere Marie, han kommer ofte til unnsetning og redder Debra fra Marie. TV-serien er produsert av David Letterman sitt produksjonsselskap, Worldwide Pants Incorporated.
Kopling til andre serier
Alle elsker Raymond har en nær tilknytning til serien Kongen av Queens, og hovedpersonene er ofte å se i hverandres serier, dog i litt forskjellige omstendigheter.
I Kongen av Queens opptrer noen ganger Ray Barone og hans familie i samme roller som i Alle elsker Raymond, og de har følgelig samme rollenavn og lik oppførsel.
I Alle elsker Raymond, derimot, opptrer ofte hovedpersonen fra Kongen av Queens, (Kevin James), men her i varierende rolle. Noen ganger som en nøytral person kalt Kevin, men i de nyere episodene har hans rolle som budbilsjåfør, som i Kongen av Queens, og til og med navnet Doug, dukket opp. Andre rolleskikkelser fra Kongen av Queens, har imidlertid ikke vært å se i Alle elsker Raymond.
Nico Pattyn
Nico Pattyn (født 26. oktober 1968 i Roeselare, Belgia) er en av Belgias mest suksessfulle quizere, og er nå europamester i quiz. Det ble han i det europeiske quizmesterskapet i Blackpool i november 2007.
Han vokste opp i Langemark, men bor nå i Gent. Han arbeider som psykolog.
Tidligere har han også endt på tredjeplass ved to anledninger i verdensmesterskapet i quiz.
Digitaltrykk
Digitaltrykk eller digitalprint er en reproduksjonsteknikk der digitale bilder gjengis på forskjellige materialer som vanlig papir, fotopapir, plastfolie eller tøystykker. I motsetning til offsettrykk bruker de digitale skriverne en type film som kan brukes flere ganger til ulike bilder, i stedet for kjemisk behandlede aluminiumsplater. Toneren som fargen består av, legges som et tynt lag på utsiden av papiret, i stedet for å trekke inn som flytende blekk. Det gir mulighet for høy oppløsning i rastergrafikken. I trykkeribransjen brukes ofte digitaltrykk for å lage trykksaker i små eller mellomstore opplag.
Digitalprint eller bare print (engelsk for «grafisk trykk») brukes også om digitale utskrifter framstilt ved hjelp av blekkskrivere, laserskrivere og kopimaskiner, teknologi som representerer et annet reproduksjonsprinsipp enn tradisjonell trykking som likner bruk av stempler og trykksverte.
Fordeler
Digitaltrykk kalles også lumigraphie, digigraphie eller giclee. Metodene benyttes av en rekke fremtredende kunstnere verden over, til fremstilling av fotografiske forstørrelser eller reproduksjon av grafisk arbeider. Metodene er i ferd med å bli anerkjent som en fullverdig kunstnerisk gjengivelsesmetode. Noen anser at et digitaltrykk med opplag på høyst fem «kopier» kan kalles et originalt kunstverk.
Pireusløven
Pireusløven er en antikk gresk marmorløve med runeinnskrifter på sidene. Den står i dag ved inngangen til Arsenalet i Venezia. Løven er av pentelisk marmor og er omkring 10 fot høy.
Historie
Løven stod tidligere på stranden ved havnen i Pireus i Hellas, tett ved veien til Athen. Den antas for å være et gresk kunstverk fra antikken, men omtales ikke av Pausanias eller noen annen klassisk forfatter. Alt på et venetiansk sjøkart fra 1318 kalles Pireus Porto Leone. Alt da må altså løven ha stått på sin plass ved havnen. Den er også avbildet på et kart over Pireus fra 1665. I september 1687 ble den betraktet av to svenske damer, Anna Agriconia, adlet Åkerhjelm, og grevinne Königsmark. Anna Agriconia, som var selskapsdame hos grevinnen, skriver i et brev, at grevinnen en dag rodde inn til havnen for å se den store marmorløven. Grevinnen var nemlig gift med grev Königsmark, som deltok i den krig venetianerne den gang førte mot tyrkerne. Den venetianske admiral Morosini førte flåten, mens grev Königsmark kom med hæren. Tyrkerne overgav snart Akropolis i Athen, og Morosini førte marmorløven hjem som trofé til Venezia, for løven var symbol for Venezias skytshelgen St. Marcus.
Tolkninger av innskriftene
Den lærde svenske diplomaten Johan David Åkerblad var den første, som omkring 1797–99 så, at det var risset runeinnskrifter i løvens sider. Han avtegnet disse og meddelte oppdagelsen til flere lærde i forskjellige land. Allerede han foreslo at runene måtte være innrisset av nordiske væringer. Noen franske og italienske lærde ville imidlertid ikke gå med på Åkerblads oppfatning, og mente at tegnene på løven var pelasgiske eller etruskiske bokstaver. Men for de sakkyndige var det ingen tvil om, at det var runer. Flere tyske forfattere omtalte dem offentlig, og trykket tegninger av dem. Nærmere opplysninger om dem fikk man først i et skrift av C. C. Rafn fra 1856. Han tolket noen av ordene i innskriften riktig, men trodde at den omtalte en viss Harald den høye. Denne Harald mente han måtte være Harald Hardråde, som var hos keiseren i Bysants før han ble konge i Norge. Denne oppfatningen fikk en viss utbredelse, men var feilaktig.
I 1875 uttalte professor Montelius i Stockholm og Sophus Bugge uavhengig av hverandre, at innskriftene måtte være innrisset av en mann fra Svitjod, nærmere bestemt trolig fra Uppland. Runene på løvens sider er nemlig anbragt i slyngninger, som er typiske for svenske runeinnskrifter. Av de runer som var brukt mente Bugge også at innskriften måtte være risset inn ved midten av 1000-tallet av væringer.
Ut fra dette resultatet mente den tyske historikeren Gregorovius, i sin bok Geschichte der Stadt Athen im Mittelalter (Byen Athens historie i middelalderen), at runene kunne henføres til det nøyaktige året 1018, fordi det var dette året keiser Basil bulgardreper var i Athen. Dette mente imidlertid Bugge ikke kunne stemme, siden innskriften måtte være yngre.
Senere ble innskriften studert av den norske arkeologen Ingvald Undset. Etter hans forslag gav det svenske Vitterhetsakademi den danske arkitekturmaleren I. T. Hansen i oppdrag å tegne innskriftene på ny. Dette arbeidet ble utført 1885–86. På grunnlag av disse tegningene gav så de to svenskene Kempff og Fredrik Sander helt nye tolkninger av innskriftene, men heller ikke disse klarte å gi en riktig tolkning. Sander lot på egen bekostning ta en gipsavstøpning av hele løven og skjenket denne til Nasjonalmuseet i Stockholm.
Bugge reiste også til Venezia for å studere løven, og kom frem til følgende tolkning av innskriften: En nordisk høvding, Håkon var falt i kamp. Andre nordiske krigere fikk siden høre om dette i Pireus' havn. De tok da hevn for Håkons fall og risset minneruner over ham på løvens sider.
Inferno 2008
Inferno-festivalen ble arrangert på Rockefeller og John Dee, i tillegg til Maiden, Rock In og Blå i Oslo 19-22. mars 2008. For første gang ble festivalen arrangert over fire dager. Den nye dagen blir onsdagen, som vil være en «klubb-dag» hvor bandene kommer til å spille på Subscene, John Dee, Garage, Maiden, Rock In og Blå. I motsetning til alle tidligere år, og de tre øvrige dagene, er det umulig å få med seg alle konsertene. Inferno har alltid hatt fokus på at man skal ha muligheten til å se de bandene man vil, og derfor aldri hatt to band spillende samtidig. Subscene hadde fri aldersgrense slik at yngre kunne få en «smakebit» av festivalen, mens Rock In hadde 20 årsgrense. Øvrige spillesteder hadde 18 årsgrense som vanlig.
Inferno Kick Off ble arrangert på John Dee 26. januar 2008. Denne dagen ble det fulle programmet offentliggjort. Goat the Head, Stonegard og Iskald spilte denne kvelden. Det ble også arrangert et Kick Off party i Trondheim samtidig. Her spilte de tre norske death metal-bandene Mindgrinder, The Sickening og Metherra.
NFI
NFI kan vise til:
Parlamentsvalget i Storbritannia 1918
Parlamentsvalget i Storbritannia 1918 var det første valget til House of Commons som ble holdt i henhold til Representation of the People Act 1918, og dermed det første britiske valget med kvinnelig stemmerett. Stemmegivning foregikk 14. desember, men opptellingen begynte ikke før 28. desember.
Buøy stadion
Buøy stadion (også kalt «Hompen») er Buøy ILs hjemmebane og stadion på øya Buøy utenfor Stavanger. Fotballbanen ligger like ved Buøy skole, som ligger på toppen og midten av øya.
I nyere tid har både grus- og gressbane blitt anlagt for klubben. Den originale gressbanen har imidlertid blitt erstattet med en bedre og mer slitesterk kunstgressbane (100x65m.). Siden banen ligger sammen med skolen, benytter også elevene der seg av den.
Parlamentsvalget i Storbritannia 1918
Valget ble vunnet av en koalisjon av Det konservative parti under Andrew Bonar Law, de fleste av det liberale partis representanter under David Lloyd George og noen uavhengige representanter. Det ble dannet regjering med Lloyd George som statsminister.
I Irland markerte valget et vendepunkt. Irish Parliamentary Party mistet nesten alle sine seter, som ble tatt av Sinn Féin under Éamon de Valera. Partiet vant hele 73 seter; perioden før hadde de ingen. Ettersom Sinn Féin hadde besluttet å boikotte det britiske parlamentet tok de ikke sine seter. Det irske valget er også spesielt siden nesten hele ledelsen i Sinn Féin, inkludert de Valera og Arthur Griffith, hadde blitt arrestert 17. mai 1918, slik at hele 47 av representantene satt fengslet da de ble valgt. Til sist var dette valget det første hvor en kvinne ble valgt inn i House of Commons, da Constance Markiewicz ble valgt inn for Sinn Féin.
Resultat
''Totalt antall avlagte stemmer: 10 434 700. Alle partier med mer enn 1 000 stemmer er vist. Stemmene for de konservative innen koalisjonen er sammenlignet med stemmene for de konservative ved det foregående valget. For alle de øvrige partiene er stemmene for partiet utenfor koalisjonen sammenlignet med partiets tidligere stemmetall.''
EM i turn for menn 1981
Det 14. europamesterskapet i turn for herrer ble arrangert i Roma i Italia i 1981.
Sjøveisreglene
Sjøveisreglene (fullt navn: forskrift om forebygging av sammenstøt på sjøen) er en norsk forskrift fastsatt av Sjøfartsdirektoratet 1. desember 1975. Den trådte i kraft 15. juli 1977.
Forskriften er basert på regelverk utarbeidet av International Maritime Organization (IMO) og er et sett med regler for hvordan skip, fartøyer og andre farkoster som ferdes på havet skal forholde seg til hverandre. Flere land, blant de Norge og USA har utfyllende regler som kompletterer de internasjonale reglene.
Den internasjonale konvensjonen som angir sjøveisreglene – konvensjonen om internasjonale regler til forebygging av sammenstøt på sjøen – ble vedtatt av IMOs medlemsstater den 20. oktober 1972 og trådte i kraft 15. juli 1977 og erstattet da en eldre konvensjon om samme forhold vedtatt i 1960. Bestemmelsene har blitt revidert flere ganger, senest i 2001.
Lumen Field
Lumen Field, tidligere Qwest Field og CenturyLink Field, er et flerbruksstadion i Seattle i USA. Den er hjemmearena for Seattle Seahawks i National Football League og Seattle Sounders FC i Major League Soccer. Stadionet het opprinnelig Seahawks Stadium, men skiftet navn til Qwest Field i juni 2004 etter at navnerettighetene ble kjøpt av telekommunikasjonsselskapet Qwest. Stadionet heter i dag CenturyLink field. Bygningskomplekset inneholder også Event Center med WaMu Theatre, en garasje og offentlige områder. Stadionet brukes til konserter, handels- og konsumentmesser i tillegg til sport. Stadionet liggen under 1,5 km fra bykjernen, og er tilgjengelig via flere motorveier og kollektivtransport.
Stadionet ble bygget mellom 2000 og 2002 etter en folkeavstemning i delstaten den 17. juni 1997. Delstaten opprettet Washington State Public Stadium Authority. Seahawks' eier, Paul Allen, opprettet First & Goal Inc. for å drive anlegget. Allen var nært involvert i planleggingen og ønsket et åpent stadion med intim atmosfære. Stadionet er en moderne fasilitet med utsikt over skylinen i sentrum. Det har plass til 67,000 tilskuere.
Jonny Ditlefsen
Jonny Ditlefsen (født 19. mai 1964) er en tidligere fotballdommer fra Mo IL. Han debuterte i Tippeligaen 16. mai 1991 i kampen mellom Tromsø og Sogndal. Han var også autorisert FIFA-dommer i periodene 1993-1994 og 1998-2000. Ditlefsen startet dommerkarrieren sin i 1982 og allerede i 1986 dømte han finale i Norway Cup. Det påfølgende året ble han oppnevnt til divisjonsdommer, det vi i dag kaller regionsdommer. Kun 3 år etter fikk han status som elitedommer og Tippeliga-debut våren 1991. Samme året dømte han cupfinalen for junior.
Lumen Field
Qwest Field ble også designet for fotball. Den første kampen som ble holdt var en kamp i United Soccer Leagues (USL) med Seattle Sounders. USL-laget begynte å bruke banen regelmessig fra 2003. Et ekspansjonslag for MLS, Seattle Sounders FC, begynte å bruke banen i 2009. Den huset cupfinalen i 2009.
Jonny Ditlefsen
Han dømte 137 kamper i Tippeligaen.
Ditlefsen var aktiv i Tippeligaen frem til 2008, deretter i Adeccoligaen frem til 2010, da han la opp.
Ace of Base
Ace of Base er en svensk popgruppe dannet i Göteborg i 1990 av Ulf Ekberg (Buddha) og de tre søsknene Jonas Berggren (joker), Malin Berggren og Jenny Berggren. Etter at deres debutalbum ble utgitt i 1992 har de opplevd stor suksess gjennom 1990-tallet, med over 32 millioner solgte album.
Det meste av gruppens materiale skrives av Jonas og Ulf. De tre søsknene, som kommer fra et hjem med stor interesse for musikk, hadde arbeidet med musikk siden midten av 1980-årene. Malin og Jenny hadde blant annet sunget i kirkekor og begge hadde blitt undervist i klassisk musikk. Opprinnelig het gruppen Tech Noir, men gruppen endret stil fra egentlig techno til en dancesound med lån fra pop, reggae, jazz og funk, og endret samtidig navn.
Via et demobånd innspilt i John Ballards Tuff Studio i Göteborg fikk Ace Of Base kontrakt med Mega Records i Danmark i 1992. Gruppen singledebuterte med Wheel Of Fortune, som ble en radiohit i Danmark og Norge – og senere Sverige. Et egentlig skandinavisk gjennombrudd kom med gruppens andre single All That She Wants, produsert av Denniz Pop.
Ace of Base solgte over 8 millioner album bare i USA i løpet av 1994 og ble nominert til Grammy Awards, inklusive beste nye artist. Våren 1995 var All That She Wants fortsatt på de amerikanske singlehitlistene. I Europa var Living In Danger en hit vinteren 1994-95.
Ace of Bases andre album The Bridge kom høsten 1995, og selv om det oppnådde platinastatus i sine første 6 måneder etter utgivelsen ble det aldri en like stor suksess som The Sign. I 1998 fulgte albumet Flowers, relansert i USA som Cruel Summer.
Gruppens image som tenåringsidoler ble i begynnelsen av 1993 kortvarig forstyrret etter opplysningene om at Ulf Ekberg som tenåring hadde hatt tilknytning til svenske høyreradikale skinheads. Ace of Bases tekster og hele attitude viste likevel et annet, antirasistisk uttrykk, og Ekberg tok offentlig avstand fra sin fortid.
I april 1994 ble Jenny Berggren overfalt i sitt hjem i Göteborg av en sinnsforvirret, tysk kvinnelig fan. Jennys mor Birgitta Wennerberg-Berggren ble såret i hånden med en kniv.
Jonas Berggren stod i 1994 bak Göteborg-pop/danceduoen Yaki-Da med Marie Knutsen og Linda Schönberg i forgrunnen.
Ace of Base har solgt cirka 32 millioner album, noe som gjør dem til Sveriges tredje største gruppe gjennom tidene, etter ABBA og Roxette.
Ace of Base gjorde comeback i 2007, men da uten Malin Berggren. De turnerte rundt i Europa i 2007 og 2008, og har også planlagt en del konserter i 2009. I november 2008 ga de ut Greatest Hits, som blant annet inneholder en del nye versjoner av låter fra Happy Nation / The Sign fra 1992.
I 2010 gjorde Ace of Base comeback på platemarkedet med albumet The Golden Ratio. Gruppen består nå av Jonas Berggren, Ulf Ekberg og to nye vokalister, Clara Hagman og Julia Williamson.
Goterkrigen 377–382
Goterkrigen 377–382 var en rekke gotiske slag og plyndringer av det østlige Romerriket på Balkan sent i det 4. århundre. Krigen, og særlig slaget ved Adrianopel, var et avgjørende vendepunkt i Romerrikets historie, den første av de barbariske invasjonene som til slutt førte til Romerrikets fall.
Bakgrunn
Sommeren og høsten 376 ankom titusenvis av omplasserte gotere og andre stammer Donau–grensen til Romerriket og ba om asyl fra hunnerne. Goternes leder Fritigern appellerte til den romerske keiseren Valens om å få slå seg ned med sitt folk på den sørlige bredden av Donau hvor de håpet å finne tilflukt fra hunnerne som manglet evnen til å krysse den brede elven i full styrke. Valens tillot dette og hjalp til og med goterne over elven, antagelig ved festningen Durostorum.
Valens lovet goterne dyrkbar jord, rasjoner med korn og beskyttelse under de romerske arméene som foederati. Hans viktigste grunn for å raskt akseptere goterne inn i romersk territorium, var å øke størrelsen på sin hær og få et nytt skattegrunnlag for å øke inntektene. Utvelgelsen av gotere som fikk krysse Donau var utilgivelig. De svake, gamle og syke ble etterlatt på den nordlige bredden til sin skjebne mot hunnerne. De som krysset skulle ha fått sine våpen konfiskert, men romerne som hadde ansvaret aksepterte bestikkelser for å la goterne beholde sine våpen.
Utbrudd
Så mange mennesker i et så lite område førte raskt til hungersnød blant goterne, og Roma var ikke i stand til å levere maten de var blitt lovet eller jord. De samlet goterne i en midlertidig oppbevaringsområde omgitt av en bevæpnet romersk garnison. Der var bare nok korn til den romerske garnisonen, derfor lot de bare goterne sulte. Romerne gav et forferdelig alternativ: bytte slaver (ofte barn og unge kvinner) mot hundekjøtt. Da Fritigern appellerte til Valens om hjelp, ble han fortalt at hans folk ville finne mat og handle i markedene i byen Marcianopel langt unna. Uten alternativ, dro noen gotere sørover i en dødsmarsj og mistet sine gamle og syke på veien.
Da de til slutt nådde Marcianopels porter, ble de stengt ute av byens militære garnison og nektet å komme inn, og for å fornærme ytterligere forsøkte romerne uten hell å myrde de gotiske lederne under en bankett. Åpent opprør fulgte. Hovedmengden av gotere tilbrakte resten av 376 og tidlig i 377 nær Donau mens de plyndret mat fra den omkringliggende regionen. Romerske garnisoner var ute av stand til å forsvare isolerte fort, men mesteparten av området var sårbart for gotisk plyndring.
Krigen
I 380 delte goterne seg inn i tervingi og greuthungi stammene, delvis på grunn av vanskeligheter med å holde et så stort antall med forsyninger. Greuthungi flyttet nordover inn i Pannonia hvor de ble beseiret av den vestlige keiseren Gratianus. Tervingi under Fritigern flyttet sørover og østover til Makedonia hvor de innhentet «beskyttelsespenger» fra landsbyer og byer fremfor å plyndre dem umiddelbart. I 381 drev styrkene til det vestlige riket goterne tilbake til Thrakia hvor de til slutt i 382 inngikk fred 3. oktober.
Konsekvenser
Lærdommen gikk ikke tapt for andre stammer i tillegg til goterne selv som ikke ville forbli fredelige så lenge. Innen hundre år kollapset det vestlige riket under presset for fortsatte invasjoner ettersom riket ble delt opp i barbariske kongedømmer.
Fiskå (Vanylven)
Fiskå (eller Fiskåbygd) er et tettsted og administrasjonssenter i Vanylven kommune i Møre og Romsdal. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger på nordsiden av Syltefjorden, øst for Stadlandet, ved fylkesvei 61. Her kommer avisen Synste Møre ut. Fiskå jernverk lå i Fiskå på 1700-tallet.
Cinemateket
Cinemateket er navnet på en gruppe kinoer i Norge og Norden som er knyttet opp til et filmarkiv og viser filmer av historisk eller kunstnerisk interesse:
Wells-next-the-Sea
Wells-next-the-Sea, lokalt kjent bare som Wells, er en havneby og et verdslig sogn i Norfolk i England. Wells ligger 24 km øst for feriestedet Hunstanton, 32 km vest for Cromer, og 16 km nord for Fakenham. Byen Norwich ligger 51 km i sørøst. Blant landsbyer i nærheten finner man Blakeney, Burnham Market, Burnham Thorpe (Horatio Nelsons fødested), Holkham (med herregården Holkham Hall) og Walsingham (et viktig pilegrimssted i middelalderen).
Sognet har et areal på 16,31 km², og i 2001 en befolkning på 2 451 innbyggere, noe som ble redusert til 2 165 innbyggere ved folketellingen i 2011.
Navnet kommer fra de mange naturlige kildene (spring wells) som fantes i området; kun noen få av disse eksisterer fortsatt. På begynnelsen av 1800-tallet la man til «next-the-Sea» for å skille byen fra andre steder kalt Wells. Etter at jernbanen kom i 1857 ble det tatt i bruk en kortere form av navnet, Wells-on-Sea, men i 1956 besluttet byrådet å ta tilbake den eldre, lange formen.
Geografi
Øst for stranden ligger et annet strandområde med skog helt ned til sjøen. Det er mulig å gå dit ved lavvann, men dette er meget farlig på grunn av den raske vekslingen mellom høy- og lavvann i området, og de tidevanns- og understrømmer dette medfører.
Dt var tidligere jernbaneforbindelse via to linjer, men begge er nedlagt. Linjen mot King's Lynn ble aldri gjenåpnet etter omfattende skader under Nordsjøflommen i 1953, mens linjen til Norwich ble lagt ned under nedskjæringene i 1960-årene.
Redningsbåtkatastrofen
I 1880 inntraff en katastrofe utenfor Wells, da elleve av de tretten i mannskapet på redningsbåten omkom. De etterlot seg ti enker og 27 farløse barn. Det står et minnesmerke ved den gamle redningsstasjonen, som nå er havnekontor.
Tysklands politiske system
Tysklands politiske system preges av at Tyskland er en føderal og parlamentarisk republikk.
Republikkens statsoverhode kalles president. Presidenten velges av Forbundsforsamlingen, som har dette valget som sin eneste oppgave.
Forbundsdagen er landets folkevalgte parlament. Valgene til Forbundsdagen gjennomføres som en kombinasjon av person- og forholdstallsvalg. De politiske partiene har stor betydning, og det er tradisjon for flertallsregjeringer i Forbundsdagen.
Forbundskansleren er sjef for Tysklands regjering og trekker opp linjene for regjeringens politikk. Kansleren velges av Forbundsdagen. Regjeringens ministre oppnevnes av presidenten etter forslag fra kansleren.
Det føderale system vises ved at delstatene velger representanter til Forbundsrådet. Forbundsrådet deler lovgivningsmakten med Forbundsdagen, uttaler seg i føderale spørsmål og har i visse tilfeller direkte innflytelse på landets EU-politikk.
Tysklands føderale statsinstitusjoner er regulert i landets grunnlov, kalt Grundgesetz. I grunnloven reguleres også oppgavefordelingen mellom de føderale myndigheter og delstatene. Forfatningsdomstolen som fungerer utenfor det instansbaserte domstolsystemet, våker over grunnloven.
Den politiske strukturen i Tyskland etter gjenforeningen er bare en større utgave av den som var i det tidligere Vest-Tyskland. Grunnloven gjelder for hele landet. De sentrale institusjonene, herunder Forbundsdagen og Forbundsrådet, Forfatningsdomstolen og Forbundsbanken har det samlede Tyskland som sine myndighetsområder.
Etableringen av Forbundsrepublikken Tyskland
Den andre verdenskrigen endte med tap for det nasjonalsosialistiske Tyskland, Det tredje riket. Ved kapitulasjonen i mai 1945 var Tyskland okkupert av USA, Storbritannia, Frankrike og Sovjetunionen. Samarbeidet mellom på den ene siden Sovjetunionen og på den andre siden de tre øvrige okkupasjonsmaktene utviklet seg raskt i negativ retning og det oppsto en kald krig mellom de tidligere allierte. I 1948 ble det sammenkalt til en konferanse i London for å diskutere etableringen av en ny tysk stat på de okkuperte områder. Sovjetunionen var ikke invitert til konferansen og landet trakk seg deretter fra Det allierte kontrollrådet. Londonkonferansen munnet imidlertid ut i de såkalte London-anbefalingene om innholdet av en ny tysk grunnlov.
I vestmaktenes soner var det i mellomtiden avholdt valg til delstatsforsamlinger. Det var opprettet regjeringer i delstatene, ledet av en ministerpresident. Vestmaktenes militærguvernører overrakte i 1948 anbefalingene fra London til de tyske ministerpresidentene. Dokumentene ble siden kalt Frankfurtdokumentene etter stedet hvor overrekkelsen foregikk. De nyvalgte tyske myndigheter gikk deretter igang med arbeidet med en ny grunnlov. Ministerpresidentene behandlet saken under den såkalte Rittersturzkonferansen som resulterte i Koblenzbeslutningene etter byen ved Rhinen like i nærheten. Senere ble det avholdt en juridisk konferanse, det såkalte forfatningskonventet på Herrenchiemsee. Herrenchimsee er en øy i den store innsjøen Chiemsee i Bayern. Endelig ble en ny grunnlov vedtatt med virkning fra 23. mai 1949 av Det parlamentariske råd i Koenigmuseet i Bonn. Okkupasjonsmaktene ga sin tilslutning til vedtaket og samtlige delstatsparlamenter med unntak av Bayern stemte for grunnloven. Bayern som hadde ønsket en sterkere stilling for delstatene, aksepterte imidlertid flertallsbeslutningen og dermed også at grunnloven også fikk gyldighet for dem. Det første valget til Forbundsdagen ble avholdt 14. august 1949. Konrad Adenauer dannet den første regjering. Bonn ble valgt til foreløpig hovedstad.
Den nye grunnloven fikk bare virkning for de vestlige okkupasjonssoner, det såkalte Vest-Tyskland. Landets gamle hovedstad Berlin var som resten av landet oppdelt i fire okkupasjonssoner. De franske, britiske og amerikanske soner, det såkalte Vest-Berlin ble i 1949 ikke del av Forbundsrepublikken Tyskland, men fikk en assosiert stilling.
Forbundsrepublikken Tyskland var en ny stat basert på et nytt rettsgrunnlag. Samtidig hadde denne staten dype historiske og politiske røtter i tidligere tyske statsdannelser. Det gjaldt blant annet den demokratiske Weimarrepublikken dannet etter den første verdenskrigen og dessuten keiserriket som ble etablert i 1871. For eksempel ble de politiske partier i det nye Tyskland etablert etter omtrent det samme mønster som under Weimarrepublikken.
De deler av Tyskland som var okkupert av Sovjetunionen fikk en annen utvikling og på dette terrioriet ble staten Den tyske demokratiske republikk etablert. Øst- og Vest-Tyskland ble gjenforent i 1990.
Evighetsklausulen
En sentral bestemmelse i grunnloven er artikkel 79. I bestemmelsen beskyttes menneskeverdet, selve kjernen i menneskerettighetene og dessuten den tyske føderalstaten. Disse bestemmelser kan etter artikkelens egen ordlyd ikke endres og bestemmelsen kalles derfor gjerne «evighetsklausulen». Grunnlovens artikkel 20 verner om demokratiet, rettsstaten, maktfordelingsprinsippet og den sosiale stat. I artikkel 79 bestemmes at heller ikke denne bestemmelse i grunnloven kan endres.
Begrunnelsen for å gi artikkel 79 en «evig» gyldighet skyldes at forfatterne av grunnloven ønsket seg et «motstandsdyktig og slagkraftig demokrati». Deler av grunnloven ble derfor gitt rang av naturrett, en norm som ikke kan endres. Bakgrunnen var erfaringene med Weimarrepublikkens fall. Under denne fulgte ikke statsmaktenes myndighet direkte av grunnloven, men måtte vedtas med lov. Lovene kunne imidlertid endres, noe som medførte dårlig forutsigbarhet og en svakere stilling for statsorganene enn ønskelig.
Den frihetlig-demokratiske grunnordningen
Den frihetlig-demokratiske grunnordningen er et begrep som nevnes flere steder i grunnloven. Det er forbudt å motarbeide de demokratiske prinsipper som inngår i grunnordningen. Et særskilt føderalt organ, det såkalte Verfassungsschutz er opprettet for å overvåke mulige trusler mot dette demokratiske systemet. Til etatens oppgaver hører også kartlegging av mulige trusler mot Tysklands eller den enkelte delstats sikkerhet, planer om terrorhandlinger, eller arbeid som motarbeider mellomfolkelig forståelse. Det finnes også tilsvarende etater i de enkelte delstater. Den enkelte tyske borger kan i siste instans selv bekjempe den som motarbeider den frihetlig-demokratiske grunnordningen.
Parlamentarisk demokrati
Tyskland er et parlamentarisk demokrati, i dette tilfellet slik at regjeringen må ha Forbundsdagens tillit. Med grunnloven ble det dessuten innført en regel om såkalt konstruktiv mistillit. Dersom en gruppe i Forbundsdagen ønsker å felle regjeringen, må den vise til at det finnes et annet flertallsalternativ. Formålet var å hindre stadige regjeringsskifter, slik tilfellet var under Weimarrepublikken.
Tyskland har en sperregrense på 5 prosent for partiers representasjon i Forbundsdagen. Unntak gjelder likevel dersom et parti oppnår tre direktemandater. Denne sperregrensen hindrer oppsplitting av Forbundsdagen i et stort antall mindre partier.
Føderalstaten
Den tyske føderalismen etter 1949 er bygget på tanken om en «vertikal» maktfordeling, det vil si mellom delstatene på grunnplanet og myndighetene på forbundsplan. Dette til forskjell fra den ordinære «horisontale» maktfordeling, mellom de lovgivende, utøvende og dømmende statsmakter. Grunnlovens artikkel 30 bygger på at makten tilligger delstatene, med mindre noe annet følger av grunnloven. De føderale myndigheter skal bare ha makten dersom de kan løse oppgavene bedre enn delstatene. Tanken er at når makten ligger i delstatene kan borgerne ta del i den og kontrollere den. Samtidig kan delstatene kontrollere myndighetene på forbundsplan gjennom Forbundsrådet.
Motkreftene til denne horisontale maktfordeling har etter 1949 vist seg i flere former. For det første uttrykkes det gjennom det syn at en effektiv styring av landet «blokkeres» av delstatenes vedtak i Forbundsrådet. Forbundsrådets medlemmer tenker riktignok ikke alltid som et kollektiv, men splittes av partitilhørighet og noen ganger politikernes personlige ambisjoner. For det andre har Tysklands ønske om europeisk integrering svekket delstatenes betydning i politikken. En reform i 2006 har imidlertid sikret at dersom EUs ministerråd behandler saker som gjelder skole, kultur eller kringkasting, skal Tyskland være representert av en person oppnevnt av Forbundsrådet, ikke regjeringen. For det tredje har befolkningens krav til likeverdige levekår i alle deler av landet gitt mindre spillerom for ulike løsninger fra delstat til delstat.
Grunnlovens geografiske virkeområde
Grunnlovens artikkel 23 slo i 1949 fast at den skulle gjelde i andre deler av Tyskland etter at de var gjenforent. Med «andre deler av Tyskland» mente man de områder som var del av Tyskland i 1937, men som ikke ble en del av Forbundsrepublikken i 1949. Grunnlovsbestemmelsen ga hjemmel for innlemmelse av Saarland i 1956. Videre ga den i 1990 grunnlag for innlemmelse av delstatene Mecklenburg-Vorpommern, Sachsen, Sachsen-Anhalt, Brandenburg og Thüringen. Det ble derfor ikke laget noen ny grunnlov som følge av Murens fall og heller ikke avholdt noen folkeavstemning om ny konstitusjon. Grunnlovens område ble utvidet til de østlige delstatene.
Artikkel 23 i grunnloven er siden opphevet, for å understreke at Tyskland ikke har ønske om innlemmelse av flere områder som tidligere var tyske.
Generelt om domstolens rolle
Forfatningsdomstolen (Bundesverfassungsgericht) har som oppgave å våke over grunnloven. Avgjørelsene har politisk virkning forsåvidt som de setter grenser for Statens maktutøvelse. Domstolen gjør imidlertid ingen vurdering av hva som er politisk hensiktsmessig, men forholder seg kun til Grunnlovens bestemmelser. Domstolen ble etablert i forbindelse med vedtakelsen av grunnloven i 1949, og var da en nyskapning sammenliknet med Weimarrepublikkens statsorganer. Den opptrer selvstendig innenfor sitt område og inngår ikke i den ordinære instansordning.
Konkret normkontroll
Forfatningsdomstolen vil avsi dom når en av de øvrige domstoler i landet er i tvil om hvorvidt en lov er i samsvar med grunnloven og forelegger spørsmålet for Forfatningsdomstolen i forbindelse med saken. Dette kalles konkret normkontroll, idet normen (gjerne en lov) måles mot grunnloven i den konkrete sak.
Tvister mellom samfunnsorganer
Et annet område er å avgjøre tvister om rettigheter og plikter etter grunnloven mellom de føderale statsorganer, herunder mellom partifraksjoner i Forbundsdagen (organstrid, tysk: Organstreitigkeiten). Videre avsier den dom i saker om føderal lov er i samsvar med grunnloven, når saken reises på generelt grunnlag (abstrakt normkontroll). Et særlig område for den abstrakte normkontroll er når det oppstår tvil om den føderale lovgivningsmakt kan gripe inn med føderal lov for å utjevne ulikheter mellom delstatenes lover. Slik lovgivning kan komme i stand for å ivareta likeverdige levevilkår i forbundsrepublikken og for å bevare Tyskland som en juridisk og næringsmessig enhet.
Grunnlovsklager
Forfatningsdomstolen må behandle saker som reises av enhver borger og som innebærer en påstand om brudd på en av hans eller hennes grunnleggende samfunnsrettigheter eller rettigheter etter grunnloven Slike saker kalles grunnlovsklager (tysk: Verfassungsbeschwerde). Også kommuner kan reise sak dersom Staten truer det kommunale selvstyre på nærmere bestemte områder.
Andre spørsmål
Endelig dømmer Forfatningsdomstolen i saker hvor det påstås at noen motarbeider den frihetlig-demokratiske grunnordningen (for eksempel presse og forsamlingsfrihet), saker om partiforbud, om godkjenning av valg og i saker mot Forbundspresidenten og mot dommere.
Tysklands president
Tysklands president er landets statsoverhode og velges for fem år av gangen. Gjenvalg kan bare skje en gang. Valget av president foretas av Forbundsforsamlingen, et organ som er sammensatt av medlemmer av Forbundsdagen og et tilsvarende antall representanter valgt av delstatsparlamentene.
Forbundspresidenten foreslår for Forbundsdagen kandidater til embetet som forbundskansler og utnevner kansleren når valget er gjennomført. Han utnevner og avskjediger ministre i den føderale regjering etter forslag fra kansleren. Presidenten sanksjonerer også lover og utnevner embetsmenn, offiserer og dommere. Han utlyser nyvalg dersom et kanslervalg mislykkes for tredje gang.
Den lovgivende makt
Retten til å gi lover tilligger som hovedregel delstatene, med mindre det er uttrykkelig nevnt i grunnloven at det er Forbundsdagen som skal gi lovene. Forbundsdagen har enerett på å gi lover blant annet i sivil rett, familierett, asylrett, skatterett, strafferett og sosialrett.
Tysklands parlament og lovgivende makt på føderalt nivå, består av Forbundsdagen med minst 598 medlemmer og Forbundsrådet med 69 medlemmer. Parlamentet vedtar føderale lover og dessuten statsbudsjettet.
Forbundsdagen
Forbundsdagen velges direkte av folket gjennom partilister og enkeltkretser. Forbundsdagen vedtar lover og velger Forbundskansleren og utgjør en del av Forbundsforsamlingen ved valget av Forbundspresidenten. Forbundsdagen kontrollerer statsbudsjettet og regjeringen, bestemmer over Tysklands væpnede styrker og kontrollerer de hemmelige tjenester.
Forbundsrådet
Forbundsrådets medlemmer er utsendt av delstatsregjeringene. Forbundsrådet må samtykke i lover som gjelder delstatenes rettigheter og plikter. Dette innebærer at et føderalt budsjett må ha Forbundsrådets samtykke. Forbundsrådet deltar under lovgivningsprosessen og kan nedlegge veto. I de fleste saker kan Forbundsrådets veto omgjøres av Forbundsdagen med 2/3 flertall. I andre saker som for eksempel endringer av grunnloven kreves 2/3 flertall også i Forbundsrådet. Hver delstat får 3 til 6 representanter i Forbundsrådet avhengig av folketallet. Hver delstat må avgi sine stemmer samlet. Forbundsrådet er ikke bare et lovgivende organ, men har også uttalerett ved enkelte føderale regjeringsbeslutninger, for eksempel samferdselsspørsmål.
Rettsgrunnlag og organisasjon
Forbundsregjeringen er regulert av grunnloven og består av forbundskansleren og forbundsministrene. Forbundskansleren fremsetter forslag for presidenten om utnevning og avskjed av regjeringens ministre.
Forbundsregjeringen har ansvaret for landets utenrikspolitikk og forsvar. Gjennom finansministeren har regjeringen ansvaret for det føderale budsjett. Regjeringen foreslår lover for Forbundsdagen og iverksetter de føderale lover som vedtas.