cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ralph de Diceto
Liv og virke
Til å være en forfatter av annaler er han skjødesløs i sin kronologi, og de dokumenter han vedlegger, om enn ofte betydningsfulle, er tilsynelatende valgt uten noen bestemt prinsipp. Han har liten sans for stil, men viser betydelig innsikt når han diskuterer en politisk situasjon. Av denne grunn og for redegjørelsene for detaljene er verket av verdi som en sekundærkilde.
Gård
Bonden og andre beboere
Brukeren av en gård var kjent som bonde, oppsitter eller leilending, avhengig av eierskapet. Som regel bodde vedkommende der sammen med sin familie og noen tjenestefolk. En mannlig tjener ble kalt dreng eller gårdsgutt, mens en kvinne kunne være budeie eller taus. De ble også kalt tyende.
I tilknytning til gården fant man gjerne en eller flere husmannsplasser. Husmannen hadde arbeidsplikt på gården, men rett på bolig og litt privat gårdsdrift, så lenge han oppfylte sin del av avtalen.
Bygninger
Tradisjonelt kan et gårdsbruk ha mange ulike bygninger. På de største brukene var der hus for hver enkelt funksjon på gården, mens mindre bruk hadde færre, men flerfunksjonelle bygninger. Koplingen låve og fjøs synes dog å være gjengs, slik at høyet, som var hoveddyreforet lettvint kunne leveres der det skulle. Dermed fikk man problemet med kumøkka, slik at gjødselkjelleren nødvendigvis ble integrert under deler av fjøsbygningen. (En må da først dem i to grupper; innhusene og uthusene. Deretter etter de enkelte funksjoner. Den betegnelsen som brukes over størst del av landet bør stå først.) De fleste husene var av tre, men i Nord-Norge var det også vanlig med jordgammer. Lafting var en mye brukt teknikk. På Vestlandet var det vanlig med klyngetun; fire-fem gårdbrukere samlet husene sine rundt ett tun. På Østlandet var det flest enkeltgårder.
Ikke alle gårder hadde alle disse husene, men fikk funksjonene dekket i nabolaget. Den tradisjonelle norske gården var utgangspunkt for en allsidig utnytting av ressursene. Sjøbruk og fiske var for mange en integrert del av gårdsdriften. Gårdsdrift hadde ikke bare med landbruk å gjøre. Derfor er også sjøhusene naust og sjøbod tatt med her.
Innhusene:
Uthusene:
Kulturlandskap
Ved siden av å produsere mat, bidrar bøndene ved å drive sine gårder til at kulturlandskapet vedlikeholdes. Nedleggingen av mange småbruk har særlig i de seneste årene ført til at til dels betydelige arealer er ødelagt som kulturlandskap, ved at skog og kratt har etablert seg på tidligere dyrket mark, og at tidligere drenerte arealer har blitt omgjort til myr.
Eksterne lenker
Fazendă
Walther
Walther kan referere til:
Bunbury City
Bunbury City er en kommune i Vest-Australia, Australia. Kommunen, som ligger ved kysten 180 kilometer sør for Perth, i regionen South West, har et areal på 66 kvadratkilometer, og en folkemengde på 34,626 ifølge folketellingen i 2010. Kommunen dekker litt over halvparten av Stor Bunbury byområde, og Bunbury havn.
Historie
Kommunen Bunbury (Municipality of Bunbury) ble grunnlagt i 1871 og i 1899 ble Bunbury Suburban Road District (som ble til Bunbury Road District i 1908) opprettet. De to enhetene ble slått sammen i 1950.
Den 1. juli 1961 ble Municipality of Bunbury en "Town" etter at Local Government Act 1960 ble satt ut i livet. I 1979 fikk den "City"-status.
Campo Magro
Campo Magro er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Tyssedalstunnelen
Tyssedalstunnelen er en tunnel på riksvei 13 i Vestland. Tunnelen ligger langs østsiden av Sørfjorden mellom Tyssedal og Lindenes i Ullensvang og er 1538 m lang.
Da den åpnet avløste den 4 kortere tunneler litt nærmere fjorden, disse er fremdeles intakte.
Herøybrua
Herøybrua er ei fritt frambygg-bru mellom Notøy og Røyra i Herøy kommune i Møre og Romsdal. Brua er 544 meter lang, lengste spenn er 170 meter, og seilingshøyden er 32 meter. Brua ble åpnet av kong Olav V den 4. september 1976. Den er en del av fylkesvei 654.
Djamel Abdoun
Djamel Abdoun (født 14. februar 1986 i Frankrike) er en algirsk profesjonell fotballspiller som spiller for den franske fotballklubben FC Nantes. Han spiller midtbane, og er også en del av. Enyeama har spilt for to andre klubber i sin karriere, Manchester City og AJ Ajaccio.
Terrorizer
Terrorizer var et band dannet i 1986 i Los Angeles i California, USA. Terrorizer anses å være et særdeles nyskapende band innen metal-sjangrene grindcore og death metal. Etter at gruppen ble oppløst har medlemmene oppnått anerkjennelse som medlemmer av andre innflytelsesrike ekstrem metal-band, som Morbid Angel (David Vincent, Pete Sandoval) og Napalm Death (Jesse Pintado).
Djamel Abdoun
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Terrorizer
Gruppen utga sitt første album, World Downfall, i 1989. Dette albumet betraktes som svært betydningsfullt av mange ekstrem metal-tilhengere. I 2003 ble et album inneholdende to av bandets øvelses-sessions fra 1987 utgitt.
Nolinoideae
Nolinoideae er en underfamilie av aspargesfamilien. Disse plantene har vært plassert ulikt i forskjellige systemer. De utgjorde en periode en selvstendig familie, Ruscaceae, men i APG IV-systemet er gruppen en del av aspargesfamilien.
Linda Grubben
Linda Grubben (født Tjørhom 13. september 1979 i Sirdal) er en norsk tidligere skiskytter. Hun er oppvokst på Tjørhom i Sirdal kommune.
Nolinoideae
Artene er urter med eller uten jordstengel, klatreplanter, busker og lite forgrenete trær. De er utbredt på nordlige halvkule og i Afrika. De fem artene som finnes naturlig i Norge, var en periode regnet til konvallfamilien (Convallariaceae).
Linda Grubben
Hun gikk på Sinnes skule i 9 år, og syklet ofte til skolen. Senere har hun uttalt at dette la grunnlaget for hennes senere suksesser. Hun begynte med skiskyting da hun var rundt 12 år gammel, da hadde hun allerede drevet på med langrenn en god del år. Etter endt grunnskole flyttet hun 3 mil til kommunesenteret Tonstad, for å gå på skigymnaset Sirdal videregående skole. Her møtte hun sin nåværende ektemann, Roger Grubben, som var lærer ved skolen. Hun har sykdommen cøliaki, og har bevist at det er mulig for enkelte som har sykdommen å prestere på toppidrettsnivå.
Hun vant gull i junior-VM på stafett, sammen med blant andre Gro Marit Istad Kristiansen. Linda Grubben var på det norske elitelaget fra 2000 til 2007. Samtidig som hun satset på skiskyting, tok hun en førskolelærerutdanning ved Dronning Mauds Minne.
Under VM i skiskyting 2005 tok Linda Tjørhom bronse på 15 km. Med det norske stafettlaget tok hun sølv under OL 2002 i Salt Lake City, og gull i VM 2004 i Oberhof. Under VM i skiskyting 2007 tok hun gull på 15 km etter et perfekt løp og 20 treff på standplass. I 2007 tok hun også sølv på jaktstarten etter å ha gått seg opp fra 18.-plassen i sprintrennet.
Hun vant åtte enkeltrenn i verdenscupen.
Etter å ha tatt bronse på stafetten i VM i skiskyting 2007 11. februar 2007, erklærte Grubben til NRK at hun satte karrierepunktum.
OL- og VM-medaljer
OL-medaljer:
VM-medaljer:
The Legend of Zelda: The Wind Waker
The Legend of Zelda: The Wind Waker (ゼルダの伝説 風のタクト Zeruda no Densetsu: Kaze no Takuto) er et Gullstikka-belønnet action-eventyrspill utviklet av Nintendo Entertainment Analysis and Development og utgitt av Nintendo til Nintendo GameCube. Det er det tiende spillet The Legend of Zelda-serien og det første som ble utgitt til Nintendo GameCube. The Wind Waker ble lansert i Japan 13. desember 2002, i Nord-Amerika 24. mars 2003, i Europa 3. mai 2003 og i Australia 7. mai 2003. Den direkte oppfølgeren er Phantom Hourglass til Nintendo DS.
Spillet følger i fotsporene til Ocarina of Time og beholder det enkle gameplay- og kontrollsystemet fra Nintendo 64-spillet. Det er lagt mye vekt på å bruke og kontrollere vinden med en taktstokk kalt «Wind Waker», som brukes til å seile og sveve i lufta. Kritikerne likte likheten til Ocarina of Time, men klaget ofte på at den enorme mengden med seiling ble for langtekkelig. Trass i dette har spillet mottatt kommersiell og kritisk suksess og er det fjerde av bare seks spill som har fått perfekt score fra det japanske magasinet Famitsu.
Fylkesvei 2550
Fylkesvei 2550 går mellom Follebu og Perhus i Gausdal kommune.
The Legend of Zelda: The Wind Waker
Gameplay
Nintendo revolusjonerte ikke spillverdenen med dette spillet, men utvidet selve Zelda-serien ved å bruke elementer som ble brukt i de to Zelda-spillene som ble utgitt til Nintendo 64 og la til nye elementer.
Fylkesvei 2550
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 341 (Oppland).
The Legend of Zelda: The Wind Waker
Gameplay
Basiskontrollen for spillet er den samme som i Ocarina of Time og Majora's Mask til Nintendo 64. Spilleren beveger Link ved å dytte på spillkontrollerens styrespak og angriper med sverdet ved å trykke på B-knappen på kontrolleren. A-knappen har beholdt sin rolle som generell bruksknapp og brukes til både å snakke med andre figurer i spillet, løfte og kaste gjenstander og utføre mer avanserte manøvre i kombinasjon med B-knappen og styrespaken.
Mange av de mer avanserte bevegelsene er også hentet fra Ocarina of Time og Majora's Mask, som å rulle, svinge med sverdet og utføre sverdkombinasjoner. Men det er også blitt pass til nye manøvre. Link kan nå parere fienders angrep med sverdet og lære seg en kraftigere versjon av det tradisjonelle spinnangrepet.
Som i tidligere Zelda-spill, avanserer Link gjennom spillet ved å ta seg inn i templer eller katakomber som er spredt rundt i spillverdenen. På sin vei gjennom katakomben vil Link finne en ny gjenstand som er nødvendig for å forsere resten av templet. Ved slutten av katakomben venter det en tempelfiende (en «boss») som må bekjempes. Når dette er gjort mottar Link et ekstra liv og historien i spillet avanserer.
Til forskjell fra tidligere spill, må Link i to av katakombene i spillet samarbeide med en annen figur som besitter evner han ikke har for å nå tempelfienden.
Gjenstander
Mange gjenstander og våpen fra tidligere Zelda-spill er med i The Wind Waker, blant annet bumerangen, Mestersverdet, pil og bue og hookshot. Noen av gjenstandene er helt nye, blant annet «Wind Waker», en magisk taktstokk som blant annet gjør Link i stand til å styre vinden, endre natt til dag (og omvendt) og kontrollere visse statuer og personer.
Spillet var ganske lett å fullføre for erfarne Zelda-spillere som visste hva som ventet dem når de entret huler og løste gåter, og er et av de letteste spillene i serien. Hele handlingen foregår på et eneste stort hav med mange øyer. Mange spillere mislikte at det var så få store øyer med byer; i spillet var det kun tre øyer med sivilisasjon, mens rundt 30 øyer var mindre.
The Wind Waker inkluderer også et massivt sideoppdrag kalt «Nintendo Gallery», der Link må ta fotografier med et såkalt «Deluxe Picto-Box» av alle fiender og venner gjennom hele hans eventyr og levere dem til en skulptør som lager skulpturer av dem. Med 134 figurer å finne, er dette en av de lengste sideoppdragene i et Nintendo-spill noensinne.
Handling
Handlingen finner sted flere hundre år etter Ocarina of Time og begynner med en ung Link boende ved en stor sjø hvor flere øyer ligger spredt omkring. Link bor med sin yngre søster Aryll og sin bestemor på Outset Island, en av de få bebodde øyene i Great Sea. Folket som bor ved Great Sea har gjennom flere generasjoner overlevert en legende om et blomstrende kongerike som huset en gyllen kraft. Legenden forteller at en ond mann fant og stjal denne kraften og brukte den til å spre mørke gjennom kongedømmet. Men så steg en ung gutt kledd i grønt fram bevæpnet med det legendariske blade of evil's bane. Med det forseglet han det onde og brakte fred til riket. Denne gutten ble kjent som «The Hero of Time» og ble en legende. Men så en dag vendte denne ondskapen tilbake, og selv om folket trodde at the Hero of Time ville vende tilbake, gjorde han ikke det. Hva som ble av dette kongedømmet, vet ingen.
Harrogate (distrikt)
Harrogate er et administrativt distrikt i North Yorkshire i England. Det har navn etter administrasjonssenteret Harrogate.
The Legend of Zelda: The Wind Waker
Handling
På Outset Island har det blitt en tradisjon at unge gutter blir kledd i de samme grønne klærne som den legendariske helten når de blir myndige. De vise håper på denne måten å gi dem mot til å kjempe mot ondskap med sverd i hånd. Det er Links bursdag når spillet åpner og vi får se når han mottar den grønne klesdrakten fra sin bestemor. Han får også en bursdagsgave fra søsteren sin: tillatelse til å bruke teleskopet hennes. Med det får han plutselig øye på Helmaroc King, en gigantisk rovfugl, som flyr bærende på en jente i sine klør. Den blir beskutt av et piratskip og mister jenta ned i en skog på øyas fjelltopp. Etter å ha gjort seg fortjent til et sverd, begir Link seg avgårde til skogen for å undersøke, men i mellomtiden blir Aryll kidnappet av Helmaroc i stedet, og slik begynner eventyret.
Link klarer å redde jenta, som viser seg å være en pirat ved navn Tetra. Hun er kapteinen på skipet som beskjøt Helmaroc King. Link ber om å få bli med skipet for å redde Aryll. De finner ut at Aryll har blitt bortført til en øy med en festning ved navn The Forsaken Fortress, hvor også flere andre jenter holdes fanget. Men forsøket på å redde Aryll mislykkes, og Link blir kastet på sjøen av Helmaroc, men ikke før han har fått et glimt av den mystiske personen som kontrollerer monsterfuglen. Han blir reddet av en snakkende båt ved navn «King of Red Lions». Båten forteller at herren over festningen er ingen annen enn Ganon, den onde mannen som i legenden ble beseiret av Hero of Time. Etter å ha kjøpt et seil på Windfall Island drar Link til Dragon Roost Island.
Harrogate (distrikt)
Den 1. april 1996 ble sognene Nether Poppleton, Upper Poppleton, Nessay og Rufforth overført fra distriktet for å bli en del av den enhetlige myndigheten York.
The Legend of Zelda: The Wind Waker
Gudinnenes perler
Når de ankommer Dragon Roost Island ber King of Red Lions Link om å finne en drage ved navn Valoo og be ham om en edelstein ved navn Din's Pearl. Båten gir Link en magisk taktstokk ved navn Wind Waker, som er i stand til å låne gudenes kraft til å kontrollere vinden og andre ting. Deretter stiger han i land på øya og drar for å finne bostedet til Rito-stammen, en fugleliknende rase som holder til på øya. Link får vite at Prins Komali, sønn av Ritoenes leder, har Din's Pearl, men han nekter å gi den fra seg. Komali er nå blitt gammel nok til å gjennomgå en prosess som tradisjonelt alle Ritoer gjør; å dra opp på toppen av øya for å motta et magisk skjell fra Valoo som gjør at de får vinger. Men av en eller annen grunn har Valoo blitt voldelig og uforutsigbar og ingen tør nærme seg ham, og minst av alle Komali. Prinsen går med på å gi perlen til Link om han kan nå Valoos tilholdssted og finne en måte å roe ham ned på. Hjulpet av Komalis verge Medli forserer Link hindringene fram mot Valoo og beseirer monsteret Gohma, som hadde skylden for Valoos raseri. Han får så Din's Pearl av Komali, som endelig er beredt til å bestige fjellet og motta vingene sine.
Deretter seiler Link i tråd med King of Red Lions instruksjoner, sørover til Forest Haven for å få juvelen Farore's Pearl fra Great Deku Tree. Innenfor havna redder Link Deku Tree fra en gruppe med ChuChus og blir introdusert for korokene, små planteliknende vesener som betegnes som «skogens barn». Deku Tree går med på å gi Link perlen så snart den årlige seremonien for skogens gjenfødelse er fullført. Linder, en av korokene, dukker opp og meddeler at en annen korok ved navn Makar har falt ned i naboskogen Forbidden Woods, og seremonien kan ikke fullføres uten ham. Deku Tree mener det ikke er noen tilfeldighet at Link ankom på akkurat dette tidspunktet og ber ham om hjelp. Link drar så dypt inn i Forbidden Woods og redder Makar fra et stort plantemonster ved navn Kalle Demos og vender deretter tilbake til Forest Haven. Seremonien blir fullført og Link mottar Farore's Pearl fra Great Deku Tree.
Link seiler deretter til Greatfish Isle hvor den store vannånden Lord Jabun holder til. Men det viser seg at øya har blitt knust av Ganondorfs krefter. Heldigvis har Jabun greid å flykte og oppholder seg nå på Links fødeøy, Outset Island. Etter en rask tur innom Windfall Island får Link hendene på en pakke bomber og bruker dem til å sprenge opp inngangen til Jabuns skjulested. King of Red Lions og Jabun diskuterer så sammen og Link får den siste av Gudinnenes perler; Nayru's Pearl.
Link får deretter beskjed av den snakkende båten om å dra til tre øyer kalt Triangle Islands og plassere en perle i hver av de tre statuene som står på hver av øyene. Når dette er gjort dannes det et glødende bilde av the Triforce midt i vannet mellom øyene, og et gigantisk tårn stiger opp av havet, det såkalte Tower of the Gods. Link entrer tårnet og etter mange hindringer møter han på vesenet Gohdan, som han må beseire for å bevise at han er verdig for det som venter ham. Etter å ha slått Gohdan åpnes en portal i form av en lysring på vannflaten. Portalen fører Link og båten ned under havoverflaten, hvor de finner Hyrule Castle liggende intakt på havbunnen, beskyttet fra de enorme vannmassene av et kraftfelt. Hele slottet og alle fiendene i det har blitt frosset i tiden. I slottet finner Link en hemmelig trapp ned til et kammer, og her finner han Mestersverdet, det legendariske «blade of evil's bane». Idet Link tar sverdet vekkes slottet og alt i det. Link ødelegger alle fiendene i slottet og vender så tilbake til overflaten.
Restaureringen av Mestersverdet
Ved hjelp av portalen drar Link og Tetra tilbake til Hyrule Castle på havbunnen, hvor de møter Daphnes Nohansen Hyrule, kongen av Hyrule. Han avslører at det er han som er King of Red Lions og forteller så om hva som skjedde med Hyrule da Ganondorf vendte tilbake etter å ha blitt forseglet av Hero of Time. Siden helten ikke kom tilbake, måtte folket legge sin tillit i gudenes hender. Gudene bestemte seg for å forsegle Ganondorf og hele Hyrule med ham ved å oversvømme landet under et voldsomt styrtregn. En del av folket ble utvalgt til å ta tilflukt på Hyrules høyeste fjelltopper hvor de skulle grunnlegge nye bosetninger. Disse fjelltoppene er nå blitt til øyene i the Great Sea. Kongen gir så Tetra et Triforce-fragment og kombinerer det med det hun bærer rundt halsen. Hun holder nå det komplette Triforce of Wisdom og oppdager at hun er Prinsesse Zelda. Det viser seg at Ganondorf leter etter Triforce-merket som hun bærer fordi han vil kombinere alle tre merkene til det fulle Triforce som oppfyller alle ønsker. Link drar deretter tilbake til overflaten mens Zelda blir igjen i Hyrule Castle.
Vel oppe på overflaten forteller King of Red Lions Link at Mestersverdet har mistet kraften sin fordi noe har skjedd med de to vismennene som holder til i Vind- og Jordtemplet i Hyrule. Deres ansvar var å be til gudene så sverdet alltid skulle beholde kraften sin. Link begir seg til de to templene som nå ligger over havet som øyer, og oppdager at Ganondorf har drept de to vismennene for å tappe Mestersverdet for sin kraft. Åndene til vismennene ber ham finne deres direkte etterkommere for å få kraften tilbake til sverdet. Link lærer så to melodier som vil vekke opp disse to etterkommerne når de spiller den. Den første er Medli, Komalis forstander, som er etterkommeren etter Jordtemplets vismann. Link vekker henne og sammen begir de seg tilbake til Jordtemplet. Ved å spille den samme melodien på instrumentet Medli bærer åpnes den blokkerte inngangen til templet. De to forserer så sammen hindringene og Link ødelegger det massive gjenferdet Jalhalla. Medli begynner så å be og spille på instrumentet og noe av kraften til Mestersverdet blir gjenopprettet. Link lar så Medli bli igjen i templet for å fortsette å be til gudene. Han oppdager at Makar, koroken han reddet fra Forbidden Woods er etterkommeren etter Vindtemplets vismann. De drar til Vindtemplet, åpner inngangen, forserer hindringene og beskjemper den gigantiske sandormen Molgera. Makar begynner deretter å be og synge til gudene, og Mestersverdet får tilbake sin fulle kraft. Nå er det igjen blitt til det legendariske Blade of Evil's Bane.
King of Red Lions har i mellomtiden oppdaget at det ikke har blitt sett noe til Ganondorf på overflaten siden hovedkvarteret hans ble ødelagt av Valoo. Båten frykter at Ganondorf har dratt til Hyrule. Han forklarer så om hva som har skjedd med det tredje Triforce-merket, det som the Hero of Time engang bar. Det ble splittet opp i åtte fragmenter som ble skjult på forskjellige steder i kongedømmet. Link er nødt til å finne disse åtte fragmentene, for portalen som fører ned til Hyrule kan ikke åpnes igjen før dette siste Triforce-merket er blitt satt sammen.
Link seiler derfor rundt omkring the Great Sea på leting, først etter de åtte kartene som viser hvor fragmentene av Triforce-merket er skjult, deretter etter fragmentene selv, som nå befinner seg under havet. Når dette er gjort, blir the Triforce of Courage gjenopprettet og den guddommelige kraften i det overføres inn i Links kropp, som vises av Triforce-merket som dukker opp på hånda hans. King of Red Lions forklarer da at Link har blitt en helt, og gir ham tilnavnet Hero of Winds.
Konfrontasjonen med Ganondorf
Med det restaurerte Mestersverdet og the Triforce of Courage kan Link nå dra tilbake til Hyrule Castle på havbunnen. Men idet han møter Zelda, forsvinner hun i løse lufta foran ham. Ganondorfs stemme taler så gjennom rommet og forklarer at han har kidnappet prinsessen. Med Mestersverdet ødelegger Link barrieren som Ganondorf har satt opp rundt slottet og drar til Ganon's Tower. Etter å ha nedkjempet fiendene som står i veien for ham, finner han Zelda og Ganondorf, som skaper svære marionettmonstre som Link må kjempe mot. Når disse er beseiret viser Ganondorf seg for Link og erkjenner at Link må være reinkarnasjonen av the Hero of Time. Link forfølger ham så til taket på tårnet. Der forklarer Ganondorf ham hvorfor han ønsket å herske over Hyrule. Han beretter om ørkenen hvor hans fødested lå, der dagens skjærende vind og nattens iskalde pust alltid førte med seg død; i sterk kontrast til Hyrules velsignende marker hvor den kjølige brisen ga folket liv. Han avskydde denne dødens vind og ønsket å styre et rike som ikke ble forpestet av den. Ganondorf kommenterer at det må være skjebnen som har gjort det mulig for ham å samle alle delene av the Triforce, akkurat som med da han kjempet mot the Hero of Time. Plutselig slår han til: raskt som et lyn går han til handling og slår Link bevisstløs. Ganondorf trekker deretter ut de tre Triforce-merkene fra seg selv og de bevisstløse Zelda og Link og kombinerer dem til det fulle Triforce. Med det kan han få alle sine ønsker oppfylt. Han kommer deretter med sitt ønske, der han krever at gudene igjen skal føre Hyrule opp til overflaten og blottes for solens lys, og la han herske over det. Men før han rekker å berøre the Triforce for å få ønsket oppfylt, dukker plutselig Kong Daphnes opp ingensteds fra og berører det først. Han ber gudene om å gi Link og Zelda en fremtid og å la Hyrule en gang for alle bli skylt vekk av havet. Deretter splittes the Triforce opp igjen og vannet begynner å fosse ned fra havet ovenfra rundt om tårnet.
Ganondorf utstøter en vill latter, idet han tror at kongen bare har sikret Link og Zeldas undergang og kaller tanken om et håp for de to får tåpeligheter. For å bevise dette, trekker han sverd og angriper Link. Zelda hjelper Link ved å skyte lyspiler mot Ganondorf. Link beseirer ham til slutt ved å plante Mestersverdet i hodet på ham, noe som gjør ham til stein. Hyrule blir begravd under vannmassene, men Link og Zelda blir beskyttet av to magiske luftbobler og flyter opp til overflaten. Ganondorf og Kong Daphnes blir begravd med Hyrule under vannmassene.
Diskusjonen rundt Nintendos valg av grafikk
Nintendos beslutning til å rendrere spillets grafikk med en teknikk kalt cel-shading (en avansert datagrafikk-tenknikk som tilpasses tredimensjonale objekter for å gi spillet ett tegneserieaktig-utseende.) var en av konsollgigantens mest kontroversielle trekk på flere år. Grafikken i The Wind Waker skilte seg veldig ut fra The Legend of Zelda: Ocarina of Time som brukte en mer realistisk anime-påvirket stil. Når spillet først ble vist frem på Nintendos spillmesse Spaceworld, ble publikum delt i to: en gruppe som støttet den nye grafikken og hyllet Nintendo for å ha gjort dette, mens den andre fordømte Nintendos valg. Dette var selvfølgelig overraskende, siden Nintendo viste fram en demo under Spaceworld 2000, der man fikk se en realistisk demo som viste en sverdkamp mellom Link og Ganondorf. Utvikleren av Zelda, Shigeru Miyamoto, fortalte at han hadde begynt å lage spillet i slik grafikk, men bestemte seg for å prøve noe nytt. Den realistiske demoen var aldri ment å være en trailer for et kommende spill til GameCube, men bare en teknisk demo som skulle vise hvor kraftig konsollen var.
Effekter som snirklende røyk og slikkende flammer er flotte å se på, og gir hele spillet en tegneserie-effekt. Den unge Link har blitt sammenliknet med tegneseriefiguren Samurai Jack. Spillets animasjonssystem er veldig avansert, og karakterer beveger seg på en veldig troverdig måte til tross for deres noen urealistiske proporsjoner. I tillegg har Link mange ansiktsuttrykk som viser hvordan karakteren føler seg (uten å snakke).
En av spillets mer imponerende visuelle aspekter er dets synsrekkevidde; når ikke alle objekter er synlige fra havet, kan de fleste øyene sees som ujevne linjer når de er langt borte.
Oppfølger
Den direkte oppfølgeren The Legend of Zelda: Phantom Hourglass ble sluppet til Europa den 19. oktober 2007 til Nintendo DS. Både grafikken og spillmekanismen bygger videre på oppsettet i Wind Waker.
MS «Bohus»
MS «Ionian Star» er en ferje som går på Adriaterhavet imellom Brindisi i Italia og Vlorë i Albania. Ferjen het tidligere MS «Bohus» og var en bil- og passasjerferge i eid av Color Line som trafikkerte strekningen Sandefjord–Strömstad. MS «Bohus» ble bygd om to ganger siden det ble bygd i 1971. MS «Bohus» har et søsterfartøy som heter MS «Wind Solution». Bohus hadde sin siste tur 15/8-2019 i ruten Sandefjord-Strømstad. Den ble byttet ut til fordel for MS «Color Hybrid» som hadde sin første tur på denne strekningen den 6. august 2019 klokken 10.00. MS «Bohus» fikk nytt navn «Ionian Star» med tilhørighet i Panama.
Campo Mourão
Campo Mourão er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Snipefamilien
Snipefamilien (Scolopacidae) eller sniper er en stor familie i underordenen snipefugler (Scolopaci), som er én av flere underordner i ordenen vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes).
Familien består av 91 arter (hvorav fem er bekreftet utdødd) med tilsammen cirka 146 taxa, fordelt i flere underfamilier, tribus og slekter. Mest tallrik er slekten Calidris, som inkluderer 24 av artene i underfamilien Calidrinae. Den mest tallrike underfamilien er imidlertid Scolopacinae, som inkluderer 34 arter. Nær 50 arter har siden 1. januar 1950 blitt registrert som besøkende til Norge, og flere av dem hekker også her.
De fleste artene hekker i borealt, subarktisk eller arktisk klima, og bare noen fåtalls arter hekker sør for den tempererte sonen. Snipene, ei gruppe som i tillegg til sniper også inkluderer spover, bekkasiner og rugder, er stort sett trekkfugler, som i varierende grad overvintrer på lavere breddegrader. Noen få (tropiske arter) er imidlertid standfugler, ofte med en naturlig sterkt begrenset geografisk spredning, som for eksempel tuamotusnipe (Prosobonia parvirostris), som bare finnes på Tuamotuøyene i Fransk Polynesia (Stillehavet).
«Årets fugl 2019»
Norsk Ornitologisk Forening (NOF) valgte storspove (Numenius arquata) til «Årets fugl 2019» i Norge. Samme art ble også valgt til «Årets fugl 2019» i Nederland.
Taksonomi
Scolopacidae er en svært variert familie, som trolig oppsto tidlig i tertiær, sannsynligvis sent i eocen, for omkring 40 millioner år siden. Sekvensen av arter i denne familien er for en stor del basert på funn gjort i en fylogenetisk studie av Gibson & Baker (2012). Studien viste at slektene Aphriza, Philomachus, Limicola, Eurynorhynchus og Tryngites burde slås sammen med Calidris, noe som også ble resultatet da Banks (2012) litt senere reviderte klassifiseringen.
Biologi
Artene er små til mellomstore og varierer typisk i størrelse, mellom 12–66 cm. Fuglene karakteriseres av sine lange undre ekstremiteter, tilpasset vading i gruntvannsområder, og slanke, halvlange til svært lange nebb, som enten er rette eller svakt buede, oppover eller nedover. Lengst nebb av alle vadere har hunnfuglene av arten østspove (Numenius madagascariensis). Det måler i snitt 18,4 cm og er nedoverbøyd. Østspova er dessuten den største av vadefuglene, med en vekt opp mot 1 350 g hos hunnene, mens hannene i snitt veier 110 g mindre. Fjærdrakten er variert, men som oftest kamuflasjefarget (spettet eller flekket i ulike jordfarger), og hannens hekkedrakt gjerne mer prangende enn vinterdrakten.
Artene er nært tilknyttet våtmarksområder, strandsoner og tidevannssonen langs kysten, der de livnærer seg av små virvelløse dyr, som de plukker opp fra bunnslammet eller bakken med nebbet. Artene er i hovedsak saktegående vadere, men de er også hurtige løpere på land og habile svømmere til vanns.
Spagat
Spagat er en kroppslig posisjon der begge bein er strukket ut i linje i motsatt retning av hverandre. Posisjonen krever stort leddutslag i hofteleddet. I kombinasjon med andre posisjoner regnes spagat som et akrobatisk kunststykke innen, for eksempel, gymnastikk, dans, sirkus, synkronsvømming, cheerleading eller yoga, som utføres enten i sittende posisjon, stående eller i luften. Man deler ofte inn i to ulike typer, kalt jentespagat og guttespagat. I jentespagat, skal det ene benet peke rett frem og det andre rett bakover. I guttespagat, skal begge bena ha en horisontal posisjon ut mot sidene. Det skal ofte mye innsats og øvelse til før man mestrer dette.
Tyin
Tyin er en innsjø i den sørvestlige delen av Jotunheimen. Innsjøen er privateid av 3 grunneiere. Mesteparten av innsjøen ligger i Vang kommune i Innlandet fylke, mens mindre deler langs vestbredden ligger i Årdal i Vestland. Den nordlige bredden følger stort sett grensa mellom Vang og Årdal. Sjøen er magasin for Tyin kraftverk og høyden reguleres mellom 1 082,84 og 1 072,50 moh. Volumet er 313 millioner kubikkmeter.
Snipefamilien
Biologi
Snipefuglene hekker for det mest i åpne områder og forsvarer gjerne territoriet sitt med akrobatisk luftatferd. Selve redet er gjerne kun ei enkel grop i bakken, der hunnen typisk legger 2–4 egg. Atferden rundt redet varierer imidlertid mye mellom artene. Avkommet til de fleste artene klarer seg raskt selv. De mindre artene er gjerne flygedyktige i løpet av et par uker, mens det blant de større artene kan ta opp mot tre–fem uker.
Tyin
Langs sørsiden av sjøen går (Tyin–Årdal) og langs østsiden går riksvei 252 (Tyin–Eidsbugarden).
Snipefamilien
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).
Arnulf av Lisieux
Arnulf av Lisieux, også nevnt som Arnold eller Arnoul, Lexoviensis eller Luxoviensis (født 1105/1109; død 31. august 1184) var en fransk biskop og betydelig politisk figur i Frankrike og England på 1100-tallet, særlig knyttet til kong Henrik II av England. Han var biskop av Lisieux i 1141. Han trakk seg fra sitt bispesete i 1181 og pensjonerte seg ved klosteret Saint-Victor i Paris hvor han døde.
Far til fire (film)
Far til fire er en dansk komedie- og familiefilm fra 1953. Filmen handler om en alenefar med fire barn, der den eldste datteren, Søs, både styrer huset og er omsvermet.
Arnulf av Lisieux
Liv og virke
Arnulf tilhørte en geistlig familie som støttet hans framgang i kirkens tjeneste. Hans onkel var biskop av Lisieux og hans eldre bror Jean de Neuville, biskop av Sées, var hans lærer, og han studerte senere kirkerett i Roma. Hans intellekt ga ham framgang og hans avhandling om seremoniens splittelse holdt han ved rådet i Tours i 1163. Han skrev i forsvar av pave Innocent II et brutalt brev mot biskop Gerard i Angoulême, en forkjemper av motpaven Anacletus II (Petrus Leonis).
Far til fire (film)
Det er den første i en serie av i alt åtte Far til fire-filmer, som ble laget i perioden 1953–1961.
Arnulf av Lisieux
Liv og virke
I 1141 valgte kannikene ham til etterfølge hans bror ved bispesetet Lisieux. Han viste seg som en lidenskapelig reformator og som refser av prestenes utsvevende moral. I årene 1160–1170 begynte han gjenoppbyggingen av katedralen i Lisieux, og var nyskapende i å vedta at den nye byggingen skulle være i gotisk stil mens det øvrige Normandie ennå forble i den romanske.
Far til fire (film)
Sang
Filmen huskes ofte for sangen «Det er sommer, det er sol og det er søndag». Nora Brockstedt ga denne ut på singel i 1954 sammen med Egil Monn-Iversens orkester og «Studiokoret» (Musica A 5162). Sangen er skrevet av Sven Gyldmark (melodi) og Erik Leth (tekst).
Arnulf av Lisieux
Liv og virke
Mot slutten av sin embetstid lå han i konflikt med andre geistlige som anklaget ham for sløse med kirkens midler mens han selv mente at bispeverdigheten måtte gå hånd i hånd med rikdom og prakt. Han trakk seg fra sitt embete på grunn av alderdom og svekkelse, og pensjonerte seg ved klosteret St. Victor i Paris hvor han døde tre år senere.
Han var onkel til Hugh Nonant, biskop av Coventry fra 1185 til 1191.
Den grønne mil
Den grønne mil er en amerikansk dramafilm fra 1999. Filmen er regissert av Frank Darabont, som også regisserte Frihetens regn (1994). Hovedrollen som Paul Edgecomb spilles av Tom Hanks.
Filmen er basert på en roman med samme tittel av forfatteren Stephen King.
Handling
I 60 år har Paul Edgecomb slitt med søvnløshet og dårlig samvittighet. En hendelse fra hans tid som fangevokter på 1930-tallet har festet seg i sinnet for alltid. Paul var på avdelingen for dødsdømte i det beryktede Cold Mountain i depresjonstiden. Her ventet fangene på å gå sin siste vandring, «den grønne mil», over det grønne linoleumsgulvet mot den elektriske stol.
Paul og hans kolleger hadde sett det meste, men var ikke forberedt på John Coffey. En dag ruver giganten i døråpningen, dømt for å ha drept og voldtatt to ni år gamle søstre. Personligheten hans bryter tvert med utseendet. Bak musklene befinner det seg en enkel, mørkredd mann med et godt hjerte.
Snart kommer det for en dag at Coffey har unike evner. Paul er den første som får nyte godt av dem. Den sindige fangevokteren utvikler et vennskap med den milde kjempen, og lar kollegene få ta del i hemmeligheten om ham. Paul begynner for alvor å lure på om Coffey kan være uskyldig.
Men tiden er knapp. Coffey skal snart gå «den grønne mil».
Annet
Filmen ble nominert til en rekke priser, blant annet til Oscar-utdelingen i 1999. Den vant også enkelte priser, som BMIs Film & TV Award, og prisen for beste skuespiller under Bram Stoker Awards, begge i 2000.
Eksterne lenker
グリーンマイル
Gjemnessundbrua
Gjemnessundbrua er ei hengebru som krysser Gjemnessundet mellom Gjemnes på fastlandet og Bergsøya i Møre og Romsdal. Gjemnessundbrua ble åpnet i 1992. I dag er brua en del av Europavei 39. I totallengde var den Norges lengste hengebru frem til Hardangerbrua ble åpnet i 2013. Askøybrua hadde lengst enkeltspenn. Brua er 1 257 meter lang, hovedspennet er 623 meter, og seilingshøyden er 43 meter. Brua har 21 spenn og er 108 meter høy.
Krifast
Gjemnessundbrua er en del av «Krifast», fastlandsforbindelsen til Kristiansund. Krifast er et trekantsamband, der tre veier har sitt møtepunkt på Bergsøya. Bompenger finansierte en andel av veianlegget og bomstasjonen lå på Bergsøya i knutepunktet mellom disse tre veiene. 1. desember 2012 ble bomstasjonen fjernet og det ble gratis å kjøre på Krifast.
Krykkjekoloni
Gjemnessundbrua har den nest største krykkjekolonien i Møre og Romsdal og en av de største i landet. Langs hele brospennet er det tett med krykkjereir i fire rekker. Krykkjer er kolonihekkere og bygger reir i bratte fjell (fuglefjell) på små berghyller. De små framspringene på bruspennet er utmerket rugeplass for krykkjer.
Et stort problemet er fugleskitt som tærer på betongen og skader den. Betongen blir mer sårbar for saltinntrengning som gjør at armeringen ruster. Mange bruer må repareres fordi det salte sjøvannet trekker inn i betongen og får armeringsjernet til å ruste.
Kolonien har vært uønsket i flere år, men krykkjene har nektet å forlate hekkeplassen. I stedet for å jage vekk krykkjene legger Veivesenet til rette for at krykkjene kan bruke brua som rugeplass. Brua har blitt spylt og rengjort, og en elastisk, sprekkoverbyggende membran er lagt på betongen for å beskytte mot stoffene i fugleskitten.
Charles Pfizer
Charles Pfizer (eller Karl Pfizer, født 22. mars 1824 i Ludwigsburg i Tyskland, død 19. oktober 1906 i Newport i Rhode Island i USA) var en tysk kjemiker som immigrerte til USA og grunnla legemiddelselskapet Pfizer.
Han reiste ofte til Europa, og møtte sin kone Anna Hausch, som han giftet seg med i 1859, i hjembyen Ludwigsburg. De fikk fem barn.
Korrelasjon medfører kausalitet
Korrelasjon medfører kausalitet (latin: post hoc ergo propter hoc) er en feilslutning som er vanlig i statistisk analyse. Feilen består i å forveksle korrelasjon med årsakssammenheng.
Logikken bak
Tilfelle A inntreffer på gitte premisser.
Arbeids- og velferdsetaten
Arbeids- og velferdsetaten er en norsk statlig etat under Arbeids- og sosialdepartementet. Etaten er en sammenslåing av trygdeetaten og arbeidsmarkedsetaten. Etaten inngår, sammen med sosialtjenesten i kommunene, i arbeids- og velferdsforvaltningen (NAV). Etaten ledes av Arbeids- og velferdsdirektoratet, et statlig direktorat lokalisert i Oslo. Lederen for både direktoratet, etaten og NAV-forvaltningen forøvrig har tittelen arbeids- og velferdsdirektør. I 2010 ble Joakim Lystad utnevnt til arbeids- og velferdsdirektør.
Korrelasjon medfører kausalitet
Logikken bak
Tilfelle B inntreffer på like eller liknende premisser.
Arbeids- og velferdsetaten
Arbeids- og velferdsetaten har cirka 14 000 ansatte over hele landet, og har nesten hele befolkningen som brukere. Etaten forvalter en tredel av statsbudsjettet gjennom ordninger som arbeidsledighetstrygd, attføring, pensjon, barnetrygd, kontantstøtte, med mer.
Korrelasjon medfører kausalitet
Logikken bak
Altså må A forårsake B.
Arbeids- og velferdsetaten
I samarbeid med alle landets kommuner har etaten etablert lokale NAV-kontorer over hele landet. Lokalkontorene skal tilby tjenester fra den statlige arbeids- og velferdsetaten og den kommunale sosialtjenesten. Dette er en av de største endringer i nyere tid i velferdsordningene i Norge. Et sentralt mål med reformen er å få flere i arbeid og færre på stønad.
Korrelasjon medfører kausalitet
Logikken bak
Det er mulig at A forårsaker B, men det kan også være andre forhold og variabler som påvirker både A og B. Det kan for eksempel være et tilfelle C som påvirker både A og B slik at disse korrelerer. Det er også mulig at hele sammenhengen er fullstendig vilkårlig.
Eksempler
Jo flere storker det er i et område, desto flere barnefødsler skjer der per familie, altså må storken komme med ungene
Dette er et reelt eksempel, basert på en dansk undersøkelse. Her er det et forhold C som spiller inn. Det er nemlig ofte slik at familier på landet har en tendens til å få flere barn enn familier i byene. Det er også på landet storkene stort sett oppholder seg.
''Jo flere brannmenn som deltar i brannslukking, desto større blir skaden. Altså fører flere brannmenn til mer skade''
Dette eksempelet er lett å forstå. Jo verre brannen er, jo flere brannmenn blir sendt for å slukke den. Større branner påfører også mer skade enn små branner.
''Jo flere politifolk i en by, desto mer kriminalitet. Altså fører flere politifolk til mer kriminalitet.''
De fleste vil nok mene at en mer nærliggende forklaring er at myndighetene har ansatt flere politifolk for å møte kriminaliteten. Det kan selvsagt ikke utelukkes logisk at politiet opptrer slik at kriminaliteten øker, eller at den målte kriminaliteten stiger på grunn av hyppigere statistiske føringer av politiet, mens den reelle både kan muligens synke og øke.
''Tekst A kom før tekst B. Tekstene er så like at det ikke kan være tilfeldig. Altså er tekst B plagiat av tekst A.''
Det kan ikke utelukkes at begge forfattere har latt seg inspirere av samme tekst C. Ved vurderinger av om studenter har fusket, kan det være avgjørende: Selv om det sjeldent regnes som faglig kredibelt å skrive for nøyaktig av en kilde man har opplyst om (C), er det et helt annen normbrudd å skrive av en tekst man ikke har oppgitt som kilde.
Liberaldemokratiske parti
Det liberaldemokratiske parti eller det demokratisk liberale parti er betegnelse på et stort antall politiske partier verden rundt:
Historiske partier:
Bristol Bay Borough
Bristol Bay Borough er en bykommune i den amerikanske delstaten Alaska. Den ligger i de sørvestlige delene av staten, i den indre delen av Bristolbukta, med grenser til bykommunen Lake and Peninsula i nord, sør og øst.
Bristol Bay Borough er Alaskas minste bykommune, og har et totalt areal på 2,299 kvadratkilometer, hvorav 1 308 km² er land. Området strekker seg 55 kilometer fra Kvichakbukta i vest til Nakneksjøen øst. Fra utløpet av elva Kvichak strekker bykommunen seg 30 kilometer i sørlig retning.
Bykommunen har 960 innbyggere (2013), og administrasjonssenteret er Naknek, som ligger ved utløpet til elva Naknek. King Salmon, som er administrasjonssenter i Lake and Peninsula, ligger i Bristol Bay Borough.
Bristol Bay Borough ble skilt ut fra Bristol Bay Census Division i 1962, og ble da etablert som Alaskas første bykommune.
Nykvarn
Nykvarn er et tettsted i Stockholms län i Södermanland i Sverige. Det er Nykvarn kommunes administrasjonssenter. I 2010 hadde tettstedet 6 497 innbyggere.
Morris (serieskaper)
Maurice de Bevere (født 1. desember 1923 i Courtrai i Belgia, død 16. juli 2001 i Brussel), bedre kjent som Morris, var en belgisk tegneserieskaper og mannen bak Lucky Luke.
Bakgrunn
Ellerede da han var seks år gammel og leste Tintins eventyr visste den unge Maurice de Bevere hva han ville gjøre i framtiden.
Maurice tilbrakte all sin tid til å tegne. ''«Foreldrene mine ble snart klar over at det var tegner jeg ville bli. Og tenkte jeg ville bli illustratør eller noe i den retningen. Siden, da de fant ut at jeg ville begynne med tegneserier, fryktet de det verste for meg, for det yrket var jo ikke noe man kunne leve av...»'' har han fortalt om sin barndom. Han ble sendt til jesuittenes velkjente kollegium i Aalst. Hans matematikklærer fortalte hans foreldre at ungdommen dessverre neppe ville gjøre stor karriere i livet, ettersom han ikke konsentrerte seg i timene men satt og regnet i margen av mattebøkene. Studentuniformene på skolen inspirerte imidlertid senere hans valg av uniformer til begravelsesagentene i Lucky Luke. Som ung studerte han senere også ved universitetet i Leuven.
Tegneserier
Ved siden av serietegning laget han skjemtetegninger, men ble senere nødt til å fatte et valg. Da ble det serier han satset på. Morris begynte sin karriere i serieskaperen Joseph «Jije» Gilliains ateliér.
Morris skapte Lucky Luke i 1947. Lucky Luke er en ensom cowboy som reiser omkring i Det ville vesten og hjelper mennesker i nød. Han har hjelp av sin trofaste hest Jolly Jumper. Den første Lucky Luke-historien, Arizona 1880, ble trykt i «L'Almanach Spirou 1947». Morris bodde i USA i seks år, der han samlet materiale til flere eventyr med figuren sin.
Maurice de Bevere lød for belgisk syntes han, så derfor begynte han å kalle seg Morris, som lød mer amerikansk.
I motsetning til mange av sine samtidige arbeidet Morris aldri på andre serier, skjønt han gjorde en god del illustrasjoner til fortellinger på 1940- og 1950-tallet. På 1990-tallet gjorde han Rantanplan, en avlegger-serie fra Lucky Luke, om den dummeste hunden i ville vesten, Rattata.
Diwan
Tittelen ble opprinnelig benyttet om den fremste skatteoppkreveren i en provins i Mogulriket. Vedkommende hadde ansvar for skatteinnkreving og andre finanssaker, men hadde også domsmakt i sivilrettslige saker. Disse fullmaktene ble kalt diwani, som også kan vise til territoriet innkrevingsretten gjaldt i. Det britiske Ostindiakompaniet fikk i 1764 tilstått diwani av stormogulen og fikk dermed rett til å kreve inn inntekter i Bengal og ble på den måten en faktor som statsmakt i India.
Etter hver som Mogulriket gikk i oppløsning og mindre, selvstendige enheter vokste fram, gikk tittelen over til å betegne den fremste tjenestemannen ved de ulike herskernes hoff. Tittelen diwan ble benyttet for førsteministeren, også kalt statsministeren eller finansministeren, i de indiske fyrstestatene.
Diwan kunne også benyttes som tittel for fremstående indiske tjenestemenn i statsetater og i privat virksomhet. Den kan også benyttes som ærestittel.
Rhône-streber
Rhône-streber er en art i abborfamilien. Det er en fisk som lever i hurtigstrømmende ferskvann. Den er endemisk til Rhône-vassdraget. Den blir opptil 22 cm lang og 100 gram tung.
Rhône-streberen er pelagisk når den er ung, men blir bentisk ved en størrelse på 2–2,5 cm. Den lever av bl.a. insektlarver og små krepsdyr.
Rhône-streber er truet på grunn av forurensning og at habitatene ødelegges.
Dave Steen
David Lee Steen (født 14. november 1959 i New Westminster, Britisk Columbia) er en canadisk tidligere mangekjemper, tre ganger OL-deltaker, og første canadier til å klare over 8000 poeng i tikamp.
Han er oppkalt etter onkelen, David Lorne Steen, som vant kulestøt for Canada i Samveldelekene i 1966. Faren, Don Steen, var canadisk mester i tikamp i 1956. Han vant en bronsemedalje i kulestøt i de Panamerikanske leker 1967 i Winnipeg i Canada.
Steen er medlem av Order of Canada.
Midlands
Midlands er et område i England, som navnet antyder, ligger midt i landet. Det tilsvarer omtrent det gamle kongeriket Mercia.
Området defineres normalt som bestående av greskapene Derbyshire, Herefordshire, Leicestershire, Lincolnshire, Northamptonshire, Nottinghamshire, Rutland, Shropshire, Staffordshire, Warwickshire, West Midlands og Worcestershire. Det ligger mellom Sør-England, Nord-England, East Anglia og Wales.
De to administrative regionene Vest-Midlands og Øst-Midlands dekker ikke hele det tradisjonelle området Midlands. Deler av det tradisjonelle Lincolnshire ligger nå i regionen Yorkshire og Humber, mens Peterborough som tidligere lå i Northamptonshire nå ligger i regionen Øst-England.