cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Solum prestegjeld
Historikk
Fra 1992 bestod Solum prestegjeld av menighetene i Solum, Skotfoss, Kilebygda og Mælum.
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Jackie Wilson
Jack Leroy «Jackie» Wilson jr. (født 9. juni 1934 i Detroit i Michigan, død 21. januar 1984 i New Jersey) var en betydningsfull USA-amerikansk sanger og låtskriver, sentral i å utvikle soul-sjangeren. Han regnes som en av de mest dynamiske artistene innen rhythm and blues, og han var kjent for sin vitale sceneopptreden (med tilnavnet «Mr Excitement» («herr Begeistring»)). Han blei først kjent som medlem av vokalgruppa The Dominoes, men begynte i 1957 en solokarriere som omfatta rundt 50 hitsingler. I 1975 falt han om under en konsert, han lå noen måneder i koma og var resten av livet på institusjon.
Oppvekst og tidlig karriere
Wilson vokste opp i et av Detroits tøffere strøk, og da han 15 år gammel droppa ut av skolen, hadde han allerede vært dømt til ungdomsfengsel to ganger. Han blei interessert i boksing og hadde en relativt lovende amatørkarriere. Han og flere av slektningene hans var glade i sang; et par fettere blei etter hvert med i The Contours. Sjøl sang han med blant annet fetteren Levi Stubbs (seinere i The Four Tops). Wilson blei oppdaga av talentjegeren Johnny Otis, som plasserte ham i gruppa Thrillers (som seinere blei til The Royals, og til The Midnighters etter at Wilson var slutta) og var med på noen plateinnspillinger med den. Da Clyde McPhatter i 1953 blei med i The Drifters, blei det en ledig plass i The Dominoes. Wilson blei førstesanger her i et drøyt år, med hitlåter som «St. Therese of the Roses», «Stardust» og «Deep Purple».
Solokarriere
I 1957 tegna Wilson solokontrakt med Brunswick Records, ei underavdeling av Decca. Hans første innspilling, «Reet Petite». Sangen var skrevet av Berry Gordy og Billy Davis, og disse leverte i tida som kom ei rekke slagere for Wilson: «To Be Loved», «That's Why», «I'll Be Satisfied» og «Lonely Teardrops». Den siste nådde opp til en sjuendeplass på Billboards generelle hitliste og etablerte Wilson som R&B-stjerne, ikke minst på grunn av stemmen hans med et ekstraordinært tonespenn.
Wilson hadde en svært vital sceneopptreden, noe som gav ham tilnavnet «Mr. Excitement» («herr Begeistring»). Sceneshowa hans inspirerte artister som Michael Jackson og Elvis Presley.
I 1958 røyk Davis og Gordy uklar med Wilsons manager Nat Tarnopol, og de forlot teamet. Wilson utvida nå repertoaret til ballader, bearbeida opera-arier og stoff innen «easy listening». Han hadde hits med «Doggin' Around», «Night», «Baby Workout», «Alone At Last» og «My Empty Arms». I 1961 lagde han albumet You Ain't Heard Nothin' Yet, en hyllest til Al Jolson, som han beundra stort og omtalte som «tidenes største entertainer».
Åsmund Skard
Åsmund Skard (født 1. desember 1939) er en norsk arkitekt og kunsthåndverker. Han har vært teaterarkitekt og bidratt til rehabilitering av flere offentlige bygninger. Han har mottatt flere utmerkelser for sitt arbeid. I tillegg har Skard vært virksom som kunsthåndverker og laget et antall staskniver og en meditasjons-skammel i tre.
Jackie Wilson
Solokarriere
På midten av 1960-tallet spilte Wilson inn et album med Count Basie og en serie duetter med rhythm-and-blues-legenden LaVern Baker. Solokarrieren lå imidlertid moe i dødvanne. I 1966 inngikk han et samarbeid med produsenten Carl Davis, noe som førte til et comeback med hitlåtene «Whispers (Gettin' Louder)», «(Your Love Keeps Lifting Me) Higher and Higher» og «I Get the Sweetest Feeling». Den siste blei etter hvert en stor slager, Wilsons siste på poplistene. Han fortsatte imidlertid å ha en del gode plasseringer innen R&B, der hans siste hit var «You Got Me Walkin'» i 1972. Alt i alt hadde han 47 sanger inne på de amerikanske R&B-listene, og av disse kom 24 også inn blant de 40 øverste på den generelle pop-lista.
Åsmund Skard
Familie
Han er sønn av professor Sigmund Skard og psykologen Åse Gruda Skard, tvillingbror av politikeren Halvdan Skard og bror av psykologene Målfrid Grude Flekkøy, Torild Skard og Anne Skard.
Jackie Wilson
Død
Under en konsert i New Jersey 29. september 1975 fikk Wilson et massivt hjerteinfarkt. Han falt om og blei liggende i koma noen måneder. Etter dette var han i institusjon uten talens bruk inntil han døde i 1984. Al Green og Elvis Presley sies å ha besøkt ham jamnlig på sjukeleiet. Wilson var nokså fattig (manager Tarnopol er beskyldt for å ha tatt det meste av inntektene), og sjukehusutgiftene blei derfor betalt av tv-programlederen Dick Clark, som hadde vært leder for konserten der Wilson falt om.
Alex Maloney
Alex Maloney (født 19. mars 1992) er en newzealandsk seiler.
Jackie Wilson
Familieliv
Wilson gifta seg 17 år gammel (1951) med Freda Hood. De fikk fire barn, før de skiltes i 1965.
Åsmund Skard
Arbeid
Etter eksamen artium tok Åsmund Skard utdanning som sivilarkitekt ved NTH (NTNU) og avla diplomeksamen i 1965. I 1967 vant han arkitektkonkurransen om Ibsenhuset i Skien sammen med arkitekt Ole Fredrik Stoveland. I 1972 tok de initiativ til å etablere Arkitektkontoret 4B AS (seinere 4B Arkitekter AS). Kontoret hadde en flat organisasjon som var banebrytende innen bransjen på den tida, og utførte usedvanlig mange bygnings-prosjekter av varierende art, hvorav en rekke med spesiell betydning i norsk offentlighet og kulturliv. Skard har hatt sitt virke ved kontoret i 50 år og vært oppdragsansvarlig og prosjekteringsleder for flere av kontorets større og mest markante prosjekter.
Alex Maloney
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 12.
Jackie Wilson
Familieliv
Mens Wilson var i institusjon, blei det siste ekteskapet kjent ugyldig, og Harris og Crichet hadde flere juridiske stridigheter om hvem som hadde retten til å ta seg av ham.
Åsmund Skard
Arbeid
Skard hadde i 1997-99 hovedansvar for prosjekteringen av Forsvarets skolesenter på Akershus festning, med rehabilitering og ombygging av fire gamle fredete bygninger til stabsskole og høyskole. I 1999-2000 sto han for rehabiliteringen av Den Gamle Krigsskolen. Skard var også medansvarlig for restaureringen av flere av landets mest kjente gamle bygninger, som kongeboligen i det Kgl. Slott (1997-2001), Kongsgården på Bygdøy (2001-04) og Eidsvollsbygningen (2009-14) samt prosjekteringen av nytt tak på det Kgl. Slott i Oslo (2008-13).
Av andre større arkitekt-arbeider har Skard bidratt ved utbyggingen av boliger i Kværnerbyen, Elvebredden, Elvesiden og Lillo gård i Oslo.
Kunsthåndverk
Åsmund Skard har gjort seg kunstnerisk bemerket som knivmaker. Han har laget godt over 150 forskjellige kniver og er blitt betegnet som "han som tør å lage annerledes staskniver" (Øystein Køhn). Skard har deltatt i mer enn 100 konkurranser og utstillinger i Norge, Sverige og Danmark, og har fått 59 premier for innsendte arbeider. I 2020 hadde Skard en sjelden separatutstilling med 64 kniver i Galleri Albin Upp i Oslo, som er omtalt i "Knivbladet" nr 3 - 2020.
Skard har også hatt suksess med den sammenleggbare knele-skammelen NOMAD i tre, som er solgt til brukere i en rekke land i Europa, Asia, Australia og Amerika.
Utmerkelser
I 1973-79 tegnet Åsmund Skard, i samarbeid med diplomarkitekt Bjørn Hovstad, Kristiansand Folkebibliotek og Billedgalleri, en bygning som i 1983 ble tildelt A. C. Houens Fonds diplom, Norges høyeste utmerkelse for arkitektur.
Skard er videre premiert i en rekke arkitektkonkurranser. I tillegg til Ibsen-huset var han med i teamene som vant konkurransene om Frydenlunds Bryggeri og Norsk Musikkhøgskole i Oslo, kontorbygg for Norsk Hydro i Bergen, rådhus i Grimstad og Henie-Onstad aldersenter i Bærum.
Forøvrig ble Skard tildelt A. Schirmers legat i 1968 og arkitekt Erik Glosimodts legat i 1987.
Tahar Rahim
Tahar Rahim (født 4. juli 1981) er en fransk skuespiller. Han slo gjennom som hovedrolleinnehaver i Profeten, og har siden spilt i blant annet Fortiden og den amerikanske tv-serien The Looming Tower.
Personlig
Rahim er gift med skuespillerinnen Leïla Bekhti, som han møtte på settet til Profeten.
Legemsbeskadigelse
Gjerningsbeskrivelsen
Det mest praktiske alternativet i gjerningsbeskrivelsen er skade på legeme. Hva som er skade må vurderes konkret, og det må trekkes en grense mot påkjenninger av mer bagatellmessig natur. Det må ha skjedd en fysisk forstyrrelse av kroppen, som må være av en viss art og ha et visst omfang, eventuelt en viss varighet. Ting som ikke leges vil fort bli å anse som en skade, eksempelvis en tann som er slått ut, skjemmende arr og lignende. Det skal i slike tilfeller ikke så mye til for at vilkåret anses oppfylt. Der forstyrrelsen leges etter hvert vil det normalt kreves mer. Knivstikk, brudd og lignende vil bli normalt bli ansett som skade, men derimot ikke blåmerker, små rift i huden eller moderate hevelser. Grensen må nødvendigvis bli skjønnsmessig. Skade på helbred vil kunne foreligge uten noen fysisk skade, dersom skadelidte er påført psykiske problemer av en viss alvorlighetsgrad. Forbigående ubehag, som f.eks. kvalme eller svimmelhet, er derimot ikke nok.
Det andre alternativet om å hensette noen i bevisstløshet eller lignende tilstand, kan for eksempel være å bedøve noen ved å tilsette stoffer i vedkommendes mat eller drikke, eller på annen måte alvorlig svekke vedkommendes mulighet til å ta vare på seg selv. Dette alternativet er lite brukt i praksis.
Skyldkrav
Der visse uforsettlige følger øker strafferammen (se nedenfor) er det et vilkår at gjerningsmannen kunne ha innsett at denne følgen ville inntreffe, såkalt culpa levissima.
Strafferamme og straffutmåling
Den alminnelige strafferammen for legemsbeskadigelse er fengsel inntil 4 år, men denne økes til 6 år der handlingen har medført sykdom eller arbeidsudyktighet som varer over 2 uker eller «en uhelbredelig Lyde, Feil eller Skade er voldt». Medfører handlingen døden er strafferammen fengsel inntil 10 år. De alminnelige strafferammene blir i henhold til § 61 fordoblet dersom gjerningsmannen tidligere innen bestemte tidsrom (6 eller 2 år basert på om det er snakk om en forbrytelse eller forseelse) har vært dømt for forhold av samme art.
Straffutmålingen i den enkelte sak vil komme an på mange forhold, som for eksempel gjerningsmannens subjektive forhold, tidligere straffehistorie osv. Generelt kan det imidlertid sies at straffen for en legemsbeskadigelse vanligvis vil gå ut på ubetinget fengselsstraff av en viss lengde. En rent betinget fengselsstraff eller samfunnsstraff vil normalt bare komme på tale der gjerningsmannen er tidligere ustraffet, eller andre særlige forhold gjør seg gjeldende.
EM i friidrett 2010 – 800 meter menn
Herrenes 800 meter under EM i friidrett 2010 fant sted på Estadi Olímpic Lluís Companys den 28., 29. og 31. 2010.
Runde 1
De første utøverne i hvert heat og de 4 utøverne ellers med best tid gikk til semifinale.
Max og Moritz
thumb|Max (til venstre) og Moritz, hovedpersonene i [[Wilhelm Busch' Max und Moritz – Eine Bubengeschichte in sieben Streichen.]]
I 2009 utkom historiene om Max og Moritz i norsk oversettelse under tittelen ''Max og Moritz. En historie om syv guttestreker'' gjendiktet av Gerda Moter Erichsen.
Innhold og form
Max og Moritz beskriver i tekst og tegning sju ville påfunn som to uskikkelige gutter begår mot de voksne rundt seg, og den forferdelige straffen guttene får etterpå.
Historiene fortelles på såkalte knittelvers, som er en nordgermansk verseform med ganske fri rytme, i hver versrad skal det finnes tre eller fire stavelser, som alle avsluttes med enderim eller assonans. Totalt er det syv rampestreker, hver rampestrek har fått hvert sitt vers, tekstsamlingen inneholder også en prolog og en epilog. Moralen i versene er at ondskap ikke er noen god måte å leve på.
Betydning
Fortellingene er gjennomillustrert som en tidlig tegneserie uten snakkebobler og ruteinndeling, og har fått stor betydning som inspirasjonskilde til de eldste moderne seriene, særlig Rudolph Dirks' populære Knoll og Tott.
Max og Moritz har blitt skrevet om til teaterforestillninger atskillige ganger, først og fremst i hjemlandet Tyskland, og også filmatisert.
Serien har også gitt navn til den tyske tegneserieprisen Max-und-Moritz-Preis som ble opprettet sammen med den internasjonale tegneseriemessa Comic-Salon Erlangen i 1984.
Sciara militaris
Sciara militaris er en art sørgemygg som er vanlig i Europa. Larvene lever i jord, og spiser sopphyfer og råtnende plantemateriale. De voksne dyrene er svarte med mørke vinger og måler bare et par milimeter. Enkelte ganger vil larver fra mange hunner legge ut på vandring og danne lange bånd av larver, såkalt hærorm. På engelsk kalles arten «armyworm», på tysk «Heerwurm», og dette fenomenet har også gitt arten sitt vitenskapelig navn.
Sciara militaris er ikke registrert i Norge, men den nærstående arten S. hemerobioides som også danner hærorm finnes her.
Håkon Christie
Håkon Andreas Christie (født 30. august 1922 i Nannestad, død 14. desember 2010 i Oslo) var en norsk arkitekt, kjent for sitt arbeid med de norske stavkirkene.
Liv og arbeid
Christie ble født på Holter prestegård i Nannestad i Akershus. Hans mor, Elisabeth Theodora Stabell (1898–1977) var redaktør av firebindsverket Prestegårdsliv (1966–69) og faren Hartvig Caspar Christie (1893–1959) var prost og stortingsmann for Høyre. Christie studerte arkitektur ved arkitektlinjen ved NTH i Trondheim, og i 1949 ble han uteksaminert med en diplomoppgave om restaurering. I studietiden arbeidet han med undersøkelser, oppmåling og utgraving av middelalderbygninger i Bergen og Trondheim som assistent for arkitekt Gerhard Fischer, blant annet ved Nidarosdomen, Håkonshallen og Bergenhus festning. I 1944 ble han engasjert av Riksantikvaren og ansatt der i 1950. Fra 1979 var han ansatt som førsteantikvar til han ble alderspensjonist i 1991. Deretter ble han engasjert som forsker hos Riksantikvaren og fra 1994 ved Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU).
I 1949 giftet han seg med Sigrid Marie Bing Refsum (1923–2004) og sammen arbeidet de for bevaring og vern av kulturarven ikke minst med bokverket Norges kirker.
Christie gjorde et banebrytende arbeid innen norsk stavkirkeforskning og skrevet en rekke verk om emnet. Ikke minst er hans tegninger av stavkirkene av stor verdi. Håkon Christie ble i 1976 innvalgt i Det norske Videnskaps-Akademi. I 1995 ble han ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. I 1999 fikk han Urnesmedaljen, og senere ble han æresmedlem i Fortidsminneforeningen. I 2005 ble han tildelt Grosch-medaljen og hedret med æresmedaljen Europa Nostra.
Victoria Park (Dingwall)
Victoria Park, og kalt Global Energy Stadium etter sponsor, er et fotballstadion i Dingwall i Highland i Skottland og er hjemmebanen til fotballlaget Ross County.
Stadionet har to tribuner, hovedtribunen West Stand, og East Stand. Begge disse har seter under tak og går langs begge langsidene. I tillegg er det to ståtribuner bak de to målene – North Terrace og South Terrace – disse går også under navnene Academy End (North Terrace) og The Jail End (South Terrace). Jail End har dette kallenavnet siden det gamle fengselet og politistasjonen lå rett ved denne delen av anlegget. Den tidligere fengselstomten er nå bygget ut med boliger, men politiet er fortsatt der.
Bortesupportere blir som regel plassert på den nordlige enden av West Stand, men dersom disse er mange vil de også bli sluppet inn på ståtribunen i Nord, Academy End.
Opprusting av anlegget i 2012 etter opprykk
Etter at Ross County First Division og rykket opp i Scottish Premier League (SPL), ble stadionet opprustet våren og sommeren 2012 for å møte kravene fra SPL, blant annet kravet om 6 000 sitteplasser. Laget inngikk imidlertid også en avtale med Inverness Caledonian Thistle FC om å kunne spille kamper på Caledonian Stadium, ca. 30 minutters kjøring unna, om utbyggingene skulle bli ferdig i tide. 19. juli 2012 ble det imidlertid meldt at Victoria Park var godkjent til bruk i SPL. Opprustingen av anlegget medførte monering av sitteplasser på Jail End, bygging av en ny North Stand, installere undervarme på banen og utvidelse av parkeringsmulighetene. Victoria Park fikk sponsornavnet Global Energy Stadium, etter selskapet som var etablert av styrelederen i Ross County chairman, Roy MacGregor, etter at opprustingen var fullført i juli 2012.
Aulë
Aulë er en fiktiv person fra Tolkiens univers, og blir på begynnelsen av Silmarillion betegnet som den tredje av valaene i mektighet. Hans område er smed- og håndverkkunsten, og han smidde lenkene Angainor som ble brukt til å binde Melkor. Han skapte dvergene, alt før Ilúvatars barn, alvene og menneskene, satte fot på jorden. Sauron var en av hans elever.
Lynn Margulis
Lynn Margulis (født 5. mars 1938 i Chicago, død 22. november 2011 ) var en amerikansk biolog.
Hun var professor ved University of Massachusetts i Amherst, og er kjent sitt arbeid med endosymbiontteorien. Margulis’ arbeid med denne teorien førte til dens endelige gjennombrudd.
Trevor Immelman
Trevor Immelman (født 16. desember 1979) er en sørafrikansk golfspiller. Han ble profesjonell i 1999, og kvalifiserte seg for Europatouren på høsten samme år. Siden har han spilt på Europatouren, hvor han har vunnet tre turneringer, og fra og med 2003 har han også spilt på PGA-touren.
Lynn Margulis
Mye av hennes øvrige forskning er langt mer kontroversiell. Hun kritiserte nydarwinismen for å legge alt for stor vekt på konkurranse mellom organismer, og for lite vekt på symbiose. Margulis samarbeidet med James Lovelock i forbindelse med gaiahypotesen.
Trevor Immelman
Som amatør vant Immelman South African Amateur Championship i 1997 og US Public Links Championship og South African Amateur Stroke Play Championship, begge i 1998.
Lynn Margulis
Lynn Margulis var en periode gift med Carl Sagan.
Trevor Immelman
Seire på Europatouren
I tillegg vant han i 2000 Tusker Kenya Open på Challenge-touren og Vodacom Players Championship på Sunshine Tour.
Denis Makarov
Denis Makarov (født 18. februar 1998) er en russisk fotballspiller som spiller for FK Dinamo Moskva.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Marika Green
Marika Nicolette Green (født 21. juni 1943 i Stockholm) er en svensk og fransk skuespiller.
Liv og virke
Green er født i Södermalm i Stockholm. Hennes mor er franske Jeanne Green-Le Flem, og hennes far er Lennart Green, en svensk journalist. Hennes farmor var fotografen Mia Green, og hennes morfar var den franske komponisten og musikkritikeren Paul Le Flem. I 1953 flyttet hun fra Sverige til Frankrike. Hun er tanta til Eva Green.
Da hun var 16 år gammel, spilte hun den kvinnelige hovedrollen i Robert Bressons Pickpocket.
Hun er gift med den østerrikske filmfotografen Christian Berger.
Bob Stinson
Bob Stinson (født Robert Neil Stinson 17. desember 1959, død 18. februar 1995) var grunnleggeren og sologitaristen i det legendariske post-punkbandet The Replacements.
Kampfront
En kampfront eller simpelthen front er den fremste linje av en armé, til forskjell fra flanke. Dette kan være en lokal eller taktisk front, eller et større, strategisk krigsområde.
Bob Stinson
Stinson dannet bandet i Minneapolis, Minnesota i 1979 sammen med trommeslager Chris Mars og sin yngre halvbror Tommy. Bob Stinson var da bare tolv år gammel. Ett år senere tok Stinson inn Paul Westerberg på andregitar og vokal.
Stinsons gitarstil var sterkt påvirket av 70-tallets klassiske rock og punk. Blant Stinsons helter var gitaristen Steve Howe fra Yes. Ifølge historien spilte The Replacements i sine tidlige år «Roundabout» i halsbrekkende hastigheter i kjelleren hvor de øvde.
Både på scenen og i studio hadde Stinson en tendens til å få innfall som like ofte var idiotiske som geniale. På grunn av dette, ble Stinson snart den komiske motparten til Westerbergs stadig mer oppriktige følelse for pop. De kreative spenningene mellom de to var en av grunnene til at The Replacements' første fire fulle albumene – spesielt det tredje og fjerde – av mange regnes som deres beste arbeider.
I 1985, mens de spilte inn Tim, nådde maktkampen et metningspunkt, og Westerberg presset Stinson ut av bandet sent i 1986. Da Stinson forsvant ble Tim og alle senere opptak, mer pop-orientert enn tidligere. Stinsons siste bidrag i bandet var på demoene til albumet Pleased to Meet Me.
Stinsons første band etter The Replacements var en kortlivet affære kalt Model Prisoner, som brøt opp i 1988.
Senere samme år dannet han Static Taxi. De spilte inn to album, Stinson Boulevard (sluppet i 2000) og Closer 2 Normal (sluppet i 2003), før de ga seg sommeren 1991.
Stinsons siste band var The Bleeding Heards, som han dannet sammen med Mike Leonard. En av deres høyst profilerte opptredener var på åpningen til broren Tommys band Bash & Pop i 1993. Hans siste offetlige opptreden var med Trailer Trash sent i 1994.
Stinson døde i 1995 etter lengre misbruk av alkohol og narkotika. Ifølge Hennepin Country Medical Examiner's Report døde han ikke av en overdose (som ofte blir hevdet), men kroppen hans var rett og slett utslitt etter år med misbruk. Han ble funnet død i sin leilighet med en ubrukt insulinsprøyte ved siden av seg.
«We all knew that it was coming, but that didn't soften the blow one bit.» – Paul Westerberg
Artisten & Marlene
Artisten & Marlene er det andre studioalbumet til Janove.
Molly Meech
Hun representerte New Zealand under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok sølv i 49erFX.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 12.
Nasser Givehchi
Nasser Givehchi (født 12. november 1932, død 15. mai 2017) var en iransk bryter.
Hans beste resultat i et OL var en sølvmedalje i 1952.
Frank Matre
Frank Martin Matre (født 16. oktober 1936 i Oslo) har vært pastor, misjonær og rektor innenfor den norske pinsebevegelsen. Matre har også vært engasjert i lokalpolitikken i Sandefjord for Kristelig Folkeparti. Han har vært med å etablere bibelskole og lokalradio.
Bakgrunn
I perioden 1983 til 1985 bodde familien i California. Frank M. Matre tok doktorgrad ved Fuller Theological Seminary, den kalles: Doctor of Ministry in Theology. Doktoravhandlingen fra 1985 er på 277 sider og fikk tittelen: A theological foundation to design a strategy for the renewal and growth of the Norwegian Pentecostal Movement.
Misjonær
Matre var utsendt som misjonær av menigheten Salem Oslo fra januar 1966 til sommeren 1972, i Zaire gjennom De Norske Pinsemenigheters Ytre Misjon. Han var leder for trykkeri og forlagsvirksomhet i Bukavu. Maino og Frank Matre bodde i provinshovedstaden Bukavu og i en periode på misjonsstasjonen Kalonge. Gjennom aksjonen: «Guds Ord til Afrika», samlet Matre penger til å bygge opp misjonens trykkeri og forlagsvirksomhet i Kongo.
Pastor og rektor
Matre har vært pastor eller forstander i flere pinsemenigheter:
Matre var med å etablere en bibelskole med statlig godkjenning, MBS - menighetsbibelskolen, i tilknytning til menigheten Salem i Sandefjord. Matre var rektor ved menighetsbibelskolen fra 1975 til 1983 og i perioden 1985 -1990. I perioden 1993 – 1999 var Matre rektor ved Hedmarktoppen folkehøyskole, ved Hamar.
Forfatter
Frank M. Matre har skrevet følgende bøker:
Emporion (antikkens Hellas)
Emporion (flertall emporia) er et gresk begrep for et sted som en nasjons handelsfolk hadde reservert for deres handelsinteresse innenfor området til en annen nasjon. Begrepet kommer fra émporos, em- = i + poros = reise / sjøreise, det vil si reisende, handelsmann
Emporia hadde omtrent den samme funksjon som de europeiske handelskoloniene i Kina.
Antikkens grekere referert til både ulike greske og fønikiske bystater og handelsposter i Egypt, Nord-Afrika, Spania og Den arabiske halvøya. En del av begrepet omfattet også byer som Avaris og Syene i Nedre Egypt og i Øvre Egypt Tebens havn mot Rødehavet, Elim og Elat ved enden av Akababukten mellom Edom og Midjan. For hettittene omfattet det Kanesh og Kadesh på grensen av Libanon, Syria og Kanaan og for fønikerne Gadges, Kartago, Lepcis Magna og Kyrene blant andre (selv om Kyrene var grunnlagt av grekere).
Annen bruk
Begrepet har gått videre til moderne tid. Det er tre byer i USA som heter Emporia, i Indiana, Kansas og Virginia. Byen Empúries i Spania er avledet fra antikkens stedsnavn Emporia. I den svenske bydelen Hyllie i Malmö ligger kjøpesenteret Emporia.
Eidanger kirke
Eidanger kirke ligger sentralt i det som tidligere var Eidanger kommune, som nå er en del av Porsgrunn kommune i Vestfold og Telemark fylke. Kirken var opprinnelig en forholdsvis enkel steinkirke i romansk stil, sannsynligvis bygget ca. 1150.
Kirken ble påbygget i 1787 og fikk nytt sakristi i 1981. Utvidelsen og sakristiet er i tre. På nordsiden av kirken har vært to tilbygg; Halvor Nielsens sakristi og den såkalte «Løvenskioldske begravelse». Den siste var et murt tilbygg på nordsiden, nær vestre dør. Her lå blant andre konferensråd Herman Leopoldus Løvenskiolds to hustruer Inger Borse (d. 1714) og Kirsten Sørensdatter Brinck (d. 1736).
Altertavlen, glassmaleri og prekestolen er fra 1991 og laget av Terje Grøstad. Motivet på altertavlen er Jesu fødsel, nattverden, Jesu dåp og Marias bebudelse. Glassmaleriene viser Faderen, Sønnen og Den hellige ånd. Døpefonten er i stein. Den regnes for å være svært gammel, men ble omhugget i 1890-årene. Kirken har to kirkeklokker: en fra 1720 med inskripsjonen Gloria in exelsis Deo og en fra 1940 med inskripsjonen Land, Land, Land, Hør Herrens Ord.
DK
DK kan vise til:
Mariholtet
Mariholtet er en turisthytte som ligger i Østmarka. Hytta ligger i Oslo kommune, ved Mariholtvika på vestsiden av innsjøen Nord-Elvåga, som skiller kommunene Oslo og Lørenskog.
Mariholtet var opprinnelig en plass under Ellingsrud gård, før den ble kjøpt av Aker kommune i 1917. Elvvåga skulle brukes som drikkevann, og områdene rundt ble derfor kjøpt opp av kommunen. Folk fikk imidlertid bo på Mariholtet frem til 1955.
Mariholtet har en lang historie som turisthytte, allerede i 1920-årene var den et vanlig turmål for Oslos friluftslivsinterreserte. Mariholtet er en populær destinasjon for mange som er bosatt på Ellingsrud, da det er skiløyper hele veien inn til Mariholtet sportstue. Avstanden fra parkeringsplassen på Ellingsrudjordet til Mariholtet sportstue er 4,5 kilometer en vei.
Hytta har innlagt vann. Det er vei til hytta (stengt med bom). Det er oppvarming med ved i ovner og noe supplerende gass om vinteren. Gass koketopp til matlaging.Tilgjengelig dobbelt toaletter inni hytta. Stue med peis og kjøkkenkrok samt bord, stoler, bestikk etc. for 30-40 personer. I tillegg er det vaskerom etter behov.
Stedet har gitt navn til Mariholtputten.
Azlania
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Oseaniatouren i landeveissykling 2010–11
Oseaniatouren i landeveissykling 2010–11 var den 7. sesongen av UCI Oceania Tour. Sesongen startet med Tour of Wellington i New Zealand den 26. januar 2011 og ble avsluttet med Oseaniamesterskapet i landeveissykling den 20. mars 2011.
Front (organisasjon)
En front er en organisasjon som opprettes og kontrolleres av en annen organisasjon, enten for å holde moderorganisasjonens navn utenfor offentligheten, eller for å bedrive en annen virksomhet enn den tilsynelatende gjør på vegne av moderorganisasjonen. Frontorganisasjoner etableres gjerne av etterretningsorganisasjoner, kommersielle selskaper, kriminelle organisasjoner, forbudte organisasjoner, eller andre organisasjoner som foretrekker å være anonyme. I tillegg har frontorganisasjoner vært mye brukt av kommunistiske partier og regimer for å tiltrekke seg støtte fra personer som ikke nødvendigvis er kommunister. Frontorganisasjonen vil ofte utydeliggjøre sitt formål eller fokusere på enkeltsaker, og fungerer som et rekrutteringsmiddel.
24. serierunde i Tippeligaen 2006
24. serierunde i Tippeligaen 2006 startet med seks kamper den 22. oktober, mens oppgjøret mellom Lillestrøm og Tromsø ble spilt den 23. oktober.
Jena Mai Hansen
Jena Mai Hansen (født 10. desember 1988) er en dansk seiler.
Walter Wreszinski
Walter Wreszinski (født 18. mars 1880 i Mogilno, død 9. april 1935) var en tysk egyptolog.
Jena Mai Hansen
Hun representerte Danmark under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok bronse i 49erFX.
Walter Wreszinski
Wreszinski ble professor på åremål i 1915 og fast stilling som professor i 1920 i egyptologi ved universitetet i Königsberg. Han forfattet blant annet Die Hohenpriester des Amon (doktoravhandling, 1904), Die Medizin der alten Ägypter I–III (1909–1913), Ägyptische Inschriften aus dem k.k. Hofmuseum in Wien (1906) og Atlas zur altägyptischen Kulturgeschichte (I, 1915–1923; II, 1924–1925).
Sea of Love (sang)
«Sea of Love» er en amerikansk sang, skrevet av John Phillip Baptiste (alias Phil Phillips) og George Khoury. Phillips' innspilling av sangen fra 1959 lå på en førsteplass på den amerikanske Billboard R&B-listen og en andreplass på Billboard Hot 100-listen I Storbritannia spilte Marty Wilde inn en coverversjon, og Philips lyktes ikke å komme på listen der. Det var den eneste Top 40-låten for Phillips, som aldri spilte inn flere hits.
Tallrike artister har spilt inn coverversjoner av sangen siden da, mest notabelt av The Honeydrippers, hvis versjon (fra albumet The Honeydrippers: Volume One) lå på en tredjeplass på Billboard Hot 100-listen tidlig i 1985 og en førsteplass på Billboard Adult Contemporary-listen i 1984.
Bakgrunn
Baptiste, som jobbet som pikkolo i Lake Charles, Louisiana, skrev «Sea of Love» til en [love interest]. Han ble introdusert for den lokale plateprodusenten George Khory, som tok med seg Baptiste inn i sitt studio for å spille inn sangen. På Khoursys anmodning tok Baptiste navnet Phil Phillips. Sangen, som opprinnelig var kreditert Phil Phillips med The Twilights, ble utgitt på en single på et lite platemerke eid av Khoury, men grunnet suksessen ble den til slutt leaset til Mercury Records. Tross sangens suksess påstod Phillips at han han bare har mottatt US$ 6.800 for å spille inn sangen
DL
DL, Dl, dL og dl kan bety:
Pereš
Pereš (ungarsk: Peres) er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg vest for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice II.
Bydelen ble grunnlagt i 1937.
Myslava
Myslava (ungarsk: Miszlóka, tysk: Deutschendorf eller Teutschendorf) er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg vest for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice II.
Bydelen ble for første gang nevnt i en skriftlig kilde i 1230, og da som Mysloa. Etter tatarenes innfall i det 13. århundre lot kong Bela IV av Ungarn tyskere bosette seg i området. I århundrenes løp har disse blitt assimilert inn i den slovakiske befolkningen. Navnet Deutschendorf vitner om denne delen av bydelens historie. Myslava er siden 1968 en av Košices bydeler.
Hefaisteion
Hefaisteion (Ἡφαιστεῖον) eller Theseion (Θησεῖον) er regnet som verdens best bevarte greske tempel. Det er et dorisk tempel som ligger ca. 500 m nordvest for Akropolis. Tempelet ble oppført ca. 449 f.Kr. og arkitekten bak Hefaisteion er Iktinos, som også var en av arkitektene bak Parthenon.
Tempelet ble bygget på en høydedrag med flott utsikt over Athens hovedtorg (Athens agora), i et område som på den tiden utgjorde den vestlige delen av Athen. Her befant det seg mange støperier og smier, noe som sikkert var medvirkende til at tempelet var viet til smedguden Hefaistos.
Hefaisteion tatt i bruk som kristen kirke på 7-hundretallet e.Kr., og ble etter hvert den viktigste gresk-ortodokse kirken i Athen. Derigjennom ble tempelet bevart for ettertiden
I dag er tempelet blitt ført tilbake til sin opprinnelige utseende, og har status som arkeologisk minnesmerke.
David Gilmour
Etter at Gilmour erstattet Syd Barrett i Pink Floyd utviklet bandet en progressiv space-sound basert særlig på Gilmours elektriske gitar. På 1970-tallet var han en av stilskaperne på elektrisk gitar. Bandet er at av de sentrale innenfor progressiv rock og utviklet seg rundt 1970 fra et undergrunnsband til et av rockehistoriens betydeligste band.
På 1970-tallet fikk han via bekjentskaper en demotape med musikk av den 14 år gamle Kate Bush. Gilmour betalte et par år senere for hennes prøveinnspilling i Abbey Road Studios. Gilmour ledet selv prøveinnspillingen som ledet til platekontrakt med EMI da hun var 17 år gammel.
Bakgrunn
Gilmour ble født 6. mars 1946 i Cambridge i England. Han vokste oppp i det velstående området Grantchester Meadows i Cambridge. Hans far, Douglas Gilmour, hadde doktorgrad og var førsteamanuensis (senior lecturer) i zoologi og genetikk ved Cambridge University, og hans mor, Sylvia, var filmklipper.
Moren flyttet til USA da David var 12 år gammel og hun sendte ham Bob Dylans første album som akkurat kom ut, og dette albumet gjorde David interessert i rock. Gilmour fikk gitar som ung og fordypet seg i kopiering The Shadows' instrumental «Apache». Han var stillferdig som gutt.
Gilmour gikk på Perse School i Hills Road, Cambridge, og møtte Syd Barrett, som gikk ved Hills Road Sixth Form College i samme gate. Gilmour ble tidlig en god gitarist og medvirket i lokale band i Cambridge. Her studerte han språk, og i lunsjpausene spilte han gitar sammen med Barrett. Gilmour var en teknisk mye bedre gitarist lærte Barrett å spille gitar. Gilmour, Barrett og Roger Waters gikk alle tre på Cambridge High School for gutter. Alle tre flyttet til London.
I 1963 dannet Gilmour bandet Joker's Wild som han tildels reiste rundt i Europa sammen med. Gilmour var deretter en tid i Frankrike for å lære språket og han arbeidet der en periode som modell. Gilmour forlot bandet i 1966 og reiste rundt i Spania og Frankrike som gatesanger sammen med noen venner. De hadde lite suksess og levde fra hånd til munn, og Gilmour havnet til slutt på sykehus på grunn av feilernæring. I 1967 returnerte de til England i en van, med bensin stjålet fra en byggeplass i Frankrike.
Pink Floyd
I januar 1968 ble han invitert til å bli med i Pink Floyd, da hans barndomsvenn og bandets daværende frontfigur, gitarist og vokalist, Syd Barrett, ble stadig mer ustabil trolig som følge av et overdrevent forbruk av hallusinogene stoffer. På denne tiden lå Gilmours band, Joker's Wild, an til å gjøre det omtrent like bra som Pink Floyd. Pink Floyd spilte opprinnelig coverversjoner av rhythm and blues og begynte sent i 1966 å spille Barretts komposisjoner. Bandets første album ble gitt ut av EMI i august 1967.
Gilmour ble offisielt med i Pink Floyd 18. februar 1968. Barrett var vanskelig å ha med på konserter og de håpet å kunne beholde ham som komponist. Før han ble med i Pink Floyd jobbet Gilmour både som modell og som budbilsjåfør for et designfirma. David Gilmour viste seg som en god vokalist og teknisk god gitarist med sans for harmoniske og lange gitarsoloer. Kort tid etter at Gilmour ble med, sluttet Barrett i bandet etter oppfordring fra de andre, men Gilmour var hovedprodusent og bassist på Barretts to soloalbum The Madcap Laughs og Barrett.
I mars 1968 ble Barrett bedt om å forlate gruppa. På Pink Floyds andre album, A Saucerful of Secrets innspilt i Abbey Road Studio, medvirket Barrett på tre låter og David på fire. Barrett sto som komponist for en av låtene. Albumet nådde 9. plass på britiske platelister og bandet reiste på stor turne i USA sammen med The Who og Soft Machine.
Etter Barrett
Albumet Ummagumma (1969) var eksperimentelt og uvanlig innenfor popmusikk, og nådde 5. plass på britiske salgslister. Albumet Atom Heart Mother var det første som nådde til topps på salgslistene. Etter en omfattende turne i Europa og USA 1970-1971, produserte bandet Meddle der Gilmour hadde en mer fremtredende rolle. I 1975 etter en omfattende turne begynte Waters å arbeide med en ny komposisjon basert på et firenoters motiv spilt av Gilmour. Resultatet ble den lange «Shine on You Crazy Diamond» som fylte store deler av Wish You Were Here.
Sammen med de opprinnelige bandmedlemmene Roger Waters, Nick Mason og Richard Wright var Gilmour med på å utvikle Pink Floyd fra et undergrunnsband til en av 1970-tallets supergrupper. De storslåtte konsertene deres var attraksjoner og i 1970 var 100.000 til stede under konserten i Hyde Park i London. På konsertscenen har de visuelle effektene og avansert lydteknikk dominert mens bandmedlemmene gjorde lite av seg. Turneen med Atom Heart Mother i 1970 inkluderte kor og orkester. Musikkutgivelser som The Dark Side of the Moon og The Wall regnes blant hovedverk i rockehistorien.
Musikken til The Dark Side of the Moon ble fremført på konsert første gang i Rainbow Theatre i London 17. februar 1972, ett år før albumet kom ut. Sceneshowet var på den tiden uvanlig omfattende med 9 tonn utstyr som det tok seks timer å sette opp. Bootleg-album fra konserten på Rainbow Theatre solgte i 120.000 kopier. Med Dark Side of the Moon viste bandet en vesentlig utvikling i sin evne til å komponere med mer vekt på melodi, fyldigere arrangementer, og mer konsise og strukturerte komposisjoner. Albumet hadde mer avanserte tekster med sammenhengende tema. Det var dette albumet som gjorde Pink Floyd store og er at de mest solgte rockealbum. Fire album fra og med Dark Side of the Moon til og med The Wall er høydepunktene i Pink Floyds historie.
I juli 1990 gjennomførte Waters en stor The Wall-konsert i Berlin (etter Berlinmurens fall) med inviterte bidragsytere som Sinéad O'Connor og uten Gilmour og de andre fra Pink Floyd.
Etter Waters
I 1994 kom Pink Floyd med albumet The Division Bell hvor Gilmour sto for det meste av musikken. Wright var formelt innleid musiker, men ble kreditert som komponist på fem spor. Albumet nådde til topps på platelistene i USA og Storbritannia.
Barrett døde i 2006 og Wright i 2008. I 2014 ga Gilmour og Mason ut albumet The Endless River dedisert til Wright med noe av musikken laget av Wright. Deler av materialet ble innspilt før Wright døde blant annet i forbindelse med Division Bell. Albumet er hovedsakelig instrumentalt med innslag av tekst fra Polly Samson, Gilmours kone. Rolling Stone skriver albumet er preget av Gilmours karakteristiske gitarsolo. The Guardian ga albumet god omtale og mente det var en fin måte å avslutte Pink Floyd. The Independent kaller albumet kjedelig og skuffende. Albumet solgte godt i mange land og nådde 3. plass på platelistene i USA.
Forholdet mellom Gilmour og Pink Floyds tidligere medlem Roger Waters har forverret seg etter å ha vært kjølig i mange tiår. Pink Floyd, med Gilmour, og den ukrainske musikeren Andrij Chlywnjuk ga i 2022 ut protestsangen «Hey Hey Rise Up!!» til støtte for Ukraina, noe Waters ikke likte. Waters har vært motstander av at andre land skal hjelpe Ukraina med våpen og annen støtte.
Solokarriere
Ved siden av karrieren i Pink Floyd har David Gilmour jobbet som studiomusiker, produsent og lydtekniker på konserter. I 1974 produserte han albumet Blue Pine Trees for det britiske bandet Unicorn.
Han har samarbeidet med Roy Harper, Kate Bush, The Dream Academy, Grace Jones, Arcadia, Bryan Ferry, Robert Wyatt, John Martyn, Hawkwind, Paul McCartney, Sam Brown, Jools Holland, Propaganda, Pete Townshend, The Who og Queen.
I 1984 medvirket Gilmoure på Paul McCartneys Give My Regards to Broad Street låten «No More Lonely Nights»; i 1999 på McCarnetys Run Devil Run; i 1979 på Back to the Egg av Wings. I 2003 medvirket på han på Ringo Starrs Ringo Rama.
Han har gitt ut tre soloalbum. Det første, David Gilmour, som kom i 1978 (innspilt i Super Bear Studios i Frankrike), var et prosjekt som han mange år i forveien hadde avtalt å gi ut i samarbeid med gamle kolleger i bandene han spilte i før han ble med i Pink Floyd, Joker's Wild og Flowers. Det er demoinnspillingen til dette albumet musikken til «Comfortably Numb» stammer fra. I mars 1984 ga Gilmour ut About Face som fikk bedre kritikker enn Waters' album på den tiden, men solgte ikke særlig. I 1985 medvirket han som vokalist på Nick Masons andre soloalbum sammen med Maggie Reilly. Gilmour slet med å sette sammen et nytt album fra Pink Floyd uten Waters. I 1987 kom med A Momentary Lapse of Reason som ble godt mottatt av platekjøperne og bandet innledet en kommersielt vellykket verdensturne som varte i tre år.
Det finnes også en EP med innspillinger av coverlåter gjort av Joker's Wild. Denne finnes i svært få eksemplarer og er et meget ettertraktet samleobjekt.
I 2001 og 2002 holdt Gilmour en rekke konserter som førte til utgivelsen av DVD-en David Gilmour in Concert. Denne utgivelsen var en blanding av Pink Floyd-klassikere, andre sanger Gilmour likte og den nye låten «Smile». Med et akustisk lydbilde ispedd elektrisk gitar på enkelte av sporene, mente enkelte kritikere at Gilmour hadde oppfunnet stilarten kammerrock.
I november 2003 ble han tildelt kommandørgraden av ordenen Order of the British Empire for filantropi og sine bidrag til musikken. Gilmour har i motsetning til svært mange andre filantroper ikke gjort noe nummer ut av sin giverglede, og de fleste av hans bidrag er ukjente. Men i 2003 ble det kjent at han gav hele salgssummen av et hus han eide i London til organisasjonen Crisis, som driver veldedig arbeid blant hjemløse i Storbritannia. Gilmour ble senere visepresident i organisasjonen. Etter opptredenen på Live 8 i 2005 ble det en midlertidig økning i salget på 1343% av platen Echoes: The Best of Pink Floyd, og Gilmour sendte ut et opprop der han ba alle som hadde fått økte inntekter som følge av økt platesalg etter den verdensomspennende konserten, om å gi bort dette til veldedige formål.
Gilmour utdannet seg til flyver og hadde sitt eget flyfirma i «Interpic Aviation», før han solgte seg ut. Dessuten har han en viss interesse for racerbiler, om enn ikke like lidenskapelig som bandkollega Nick Mason.
Musikkstil
Gilmour er kjent for presise soloer med røtter i blues selv om Pink Floyd sjelden spilte blues. Soloene hans er kjent for å være velkomponerte, sparsommelige, lyriske og emosjonelle. Gilmour har forklart at det han manglet på teknikk og fart, måtte han ta igjen på melodi. I tillegg har han eksperimentert mye og laget nye effekter ved hjelp av forsterkere. Han var tidlig ute med bruk av ekko inspirert av Syd Barrett. Gitaren som er mest knyttet til Gilmour, er en Fender Stratocaster, men Gilmours lydbilde kommer mer som et resultat av valg av toner og spillestill fremfor utstyr. En av hans mest kjente soloer («Another Brick in the Wall Part II») ble for eksempel spilt på en Gibson Les Paul.
Selv om han er mest kjent som gitarist, spiller Gilmour også bass (som han gjorde på mange Pink Floyd-sanger), trommer, tangentinstrumenter og, i det siste, saksofon. Da Pink Floyd måtte spille «Money» inn på nytt, for samlealbumet A Collection of Great Dance Songs, ble dette gjort av Gilmour alene på alle instrumentene, bortsett fra saksofon.
Soloutgivelser
Studioalbum Konsertalbum
Countryfest 3
Countryfest 3 er det tredje albumet i serien Countryfest utgitt på Talent Produksjon. I tillegg til de nummererte utgavene, finnes også platen Vill Vest - Countryfest. Platen var i salg høsten 1978, og omtalen lød: «22 Festlige Countrymelodier på norsk». På de tidligere utgavene hadde gruppa Country Snakes medvirket som band, nå var de byttet ut med «The Country Team». Medvirkende på denne tredje platen var Lillian Askeland, Bjøro Håland, Ottar Johansen og Vidar Lønn-Arnesen. På forsiden av coveret var alle sangene listet opp i sin originaltittel på engelsk, og man kunne høre i norsk språkdrakt blant annet: «Four Strong Winds», «Only The Lonley» og «The Streets Of Laredo». Lillian Askeland hadde mye radiospilling med sangen «U.S of A», og ble en slager for henne fra denne produksjonen. Ottar Johansen laget en ny sang til denne produksjonen: «Vamos Mexico».
Lars-Erik Skiöld
Lars-Erik Skiöld (født 19. mars 1952, død 21. mai 2017) var en svensk bryter.
Luník IX
Luník IX er en av den slovakiske byen Košices bydeler. Den befinner seg vest for byens sentrum og er en del av distriktet (slovakisk Okres) Košice II.
Bydelen ble oppført i årene 1981 til 1989, og er siden 1990 en offisiell bydel. I Luník IX hører rundt halvparten av innbyggerne til Romanifolket.
Luník IX er et skoleeksempel på hvordan Romanifolket i østlig Sentral-Europa ble plassert i gettoer etter kommunismens fall. Romanifolket bodde da hovedsakelig i sentrum av Košice, men ble flyttet – dels med vold – til Luník IX som lå perifert i forhold til sentrum. Etter dette har flere mindre sammenstøt funnet sted, i mars 2009 ble seks romani-barn mishandlet på en politistasjon.
Det er meningen at et borgervern som Romanifolket selv driver skal ta seg av den offentlige orden, og bydelens beboere støttes av mange menneskerettsinitiativer både i og utenfor Slovakia.
Bergsfjorden
Bergsfjorden kan vise til:
Ku Kuo-Chian
Ku Kuo-Chian (født 10. november 1968), taiwansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona. Ku vant en olympisk sølvmedalje i baseball under sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med laget som representerte Kinesisk Taipei og kom på andreplass i den første olympiske baseballturneringen bak Cuba. Kinesisk Taipei tapte finalen til Cuba med 1-11.
Katja Salskov-Iversen
Katja Salskov-Iversen (født 19. august 1994) er en dansk seiler.
Rebecca Mark-Jusbasche
Rebecca Mark-Jusbasche (født 13. august 1954 i Kirksville, Missouri) er en amerikansk forretningskvinne. Hun ble kjent som administrerende direktør og styreleder i Enron International, en divisjon i Enron. Hun ble senere forfremmet til nest-styreleder i Enron, men sluttet i selskapet i 2000, etter at en rekke mislykkede investeringer i infrastrukturen kostet selskapet over 2 milliarder dollar.
Katja Salskov-Iversen
Hun representerte Danmark under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok bronse i 49erFX.
Peres
Peres er i Bibelen navnet på en sønn av Juda. Juda fikk tvillingene Peres og Serah med sin tidligere svigerdatter Tamar. Peres var far til Hesron og Hamul.
De Frikonservative
De Frikonservative var et konservativt politisk parti i Danmark. Partiet utøvde betydelig innflytelse i dansk politikk på begynnelsen av 1900-tallet, hadde gode forbindelser til de skiftende regjeringene i perioden 1899–1918, og satt ofte i en vippeposisjon i Landstinget. De Frikonservative var med på å muliggjøre systemskiftet i 1901.
I 1890-årene kom moderate høyremenn i Landstinget i økende uoverensstemmelse med sitt eget parti under Estrups ledelse. En fraksjon av åtte landstingsmenn under ledelse av Mogens Frijs kom til å bli kjent som «de otte» eller «de frikonservative». Landstingets behandling av Sehested-regjeringens skattereform i november 1900 ble den utløsende årsaken til at de frikonservative brøt med Højre for å danne «en uavhengig konservativ gruppe». Etter systemskiftet i 1901 opptok gruppen et mer systematisk samarbeid med venstreregjeringen. På Hotel Phønix i København den 4. desember 1902 konstituerte De Frikonservative seg formelt som et eget parti med Frijs som leder. Andre ledende skikkelser var Christian Michael Rottbøll, Frederik Hey, Tage Reedtz-Thott og Hans Nicolai Hansen. De Frikonservative bestod som et parti i Landstinget, men forsøkte aldri å danne noen gruppe i Folketinget eller noen velgerorganisasjon.