cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johan Kvalvik Stanghelle
Forskning
Stanghelle har forsket på rehabilitering av pasienter med hjertesykdom, hjerneslag, ryggmargsskade, postpoliosyndrom og ulike bevegelseshemninger og smertetilstander. Han har vært forskningsdirektør ved Sunnaas sykehus, er redaksjonsmedlem i Journal of Rehabilitation Medicine, norsk representant i Europeisk forening for rehabiliteringsmedisin og European Academy for rehabilitation medicine, og har vært ansvarlig for undervisning av medisinstudenter i rehabilitering ved Universitetet i Oslo.
Internasjonal aktivitet
Stanghelle har vært involvert i ulike internasjonale hjelpeprosjekter og samarbeidsprosjekter, blant annet «Vennskapsskipet til Polen» i 1988, oppbygging av Laskisenteret for blinde og multihandikappede barn ved Warszawa i 1990-årene, kompetanseutvekslingsprogram med China Rehabilitation and Research Center i Beijing siden 1988, oppbygging av Lhasa Rehabilitation Center fra 1999, «China-US-Norway seminar in rehabilitation» fra 1999, utvekslingsprogram med Karelen/Russland fra 2000 og med Palestina fra 2004. Han har fra 2005 utviklet det årlige «International Network Seminar in Rehabilitation» utgående fra Sunnaas' internasjonale samarbeidspartnere. Mange av disse prosjektene er dannet som følge av hans nære samarbeid med tidligere direktør ved Beitostølen helsesportsenter, Erling Stordahl.
Lygus punctatus
Lygus punctatus er en tege som tilhører familiegruppen bladteger (Miridae).
Johan Kvalvik Stanghelle
Annet
Sammen med sine sønner Thomas og Jon Anders Stanghelle driver han eget AS inkl. plateselskapet Song Records Norway og JKS Forlag AS. De deltok i en 18-episoders TV-serie på CCTV9 i Kina 2003 («Hold up the blue sky of life»), en dramatisering av fortellingen om de funksjonshemmede «maratonheltene» Ketil Moe fra Lillesand og Mark Wang fra Kina.
Lygus punctatus
Lygus punctatuser vanligst lengst sør, men finnes på egnede steder i sørlige Norge, nord til Trondheim. Finnes bare i fjellområdene i det sydlige Europa.
Utseende
Dekkvingene uregelmessig svart punktur (porer eller punktstruktur) som er tettest inn mot midten. Årene på hele vingen er gjerne svartfarget. Cuneus er vanligvis rød. Membranen er røykfarget brun med gule eller røde årer. Årene danner to lukkede celler, som hos de fleste bladtegene (Miridae).
Det er en fargevariantsom har fått sitt eget navn. …f. franzi Wagn. – oversiden er nesten helt svart farget.
Levevis
Lygus punctatus lever på flere ulike urter. Den foretrekker skyggefulle, udyrkede lokaliteter.
Den overvintrer som voksen (imago). De voksne stadiene finnes tidlig om våren, etter overvintringen og om sensommeren, utover høsten.
Teger har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.
Mika Someya
Mika Someya (født 2. juni 1983 i Atibaia i Brasil), japansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing.
Someya ble olympisk mester i softball under sommer-OL 2008 i Beijing. Hun var med på det japanske laget som vant softballturneringen foran USA og Australia. Japan vant finalen over USA med 3-1. Det var fjerde og siste gangen som softball var med som olympisk sport.
Examen artium
Examen artium (ofte bare omtalt som «artium») var i Danmark og Norge tidligere betegnelsen på opptakseksamenen ved universitetet. Eksamenen ble opprinnelig gjennomført av universitetet selv (Københavns Universitet til 1850 og Det Kongelige Frederiks Universitet fra grunnleggelsen i 1811 til 1883), men ble senere gjennomført av de enkelte skolene (latinskoler og gymnaser). Betegnelsen betyr «eksamen i kunstene»; kunstene viser her til de frie kunstene (artes liberales). De frie kunstene var de akademiske fagene som fantes i antikken og i middelalderen frem til renessansen. Artium er en genitivsform av artes, og brukes også i de akademiske titlene magister artium og doctor artium.
Examen artium ble innført i Danmark-Norge som opptakskrav ved landets eneste universitet, Københavns Universitet, i 1630. I Norge ble vitnemål om bestått examen artium siste gang utskrevet i 1982.
Norge
I Norge var examen artium i nyere tid den avsluttende eksamen fra de tradisjonelle linjene i det tidligere, linjedelte gymnaset i Norge, som f.eks latinlinje, engelsklinje (også kalt nyspråklig linje), reallinje og naturfaglinje. Eksamenspapirer fra handelsgymnas var likeverdige med henblikk på videre studier, men hadde offisielt ikke denne betegnelsen. Her ble avgangsprøven kalt «eksamen økonomisk gymnas».
Fra 1848 og frem til slutten av 1930-årene var middelskolen obligatorisk før man kunne begynne på gymnaset.
Langt de fleste høyere skolene, som forberedte elevene på examen artium, var opprinnelig private. Examen artium var i det meste av sin eksistens forbeholdt et lite mindretall, mens de fleste avsluttet skolegangen etter folkeskolen. Det ble i det 20. århundre opprettet flere mindre krevende alternativer til løpet mot examen artium, bl.a. framhaldsskole, som ikke gav studiekompetanse. For å kunne ta examen artium måtte man etter folkeskolen ta realskole før man gikk videre til gymnaset (folkeskolen og realskolen/framhaldsskolen ble slått sammen til en niårig grunnskole i 1969). Det var frem til et godt stykke ut i etterkrigstiden svært uvanlig for personer fra arbeiderklassen (og det nedre bondeskiktet) å ta examen artium.
Examen artium var kjennetegnet av et høyt nivå som lå godt over det gjennomsnittlige nivået i den senere videregående skolen, og som i mange tilfeller godt kan måle seg med de første årene av et universitetsstudium i dag. Vekten på klassiske fag og klassisk dannelse var større.
Selv om betegnelsen «examen artium» ble avviklet i 1974, brukes den fortsatt uformelt. I den nåværende videregående skole har betegnelsen «generell studiekompetanse» erstattet «examen artium».
Historie
Norge fulgte etter i 1882, da lov om kvinners adgang til examen artium og philosophicum ble vedtatt. Samme år tok Ida Cecilie Thoresen Krog (1858–1911) artium som første kvinne i Norge. Åpningen av examen artium for kvinner fulgte i kjølvannet av åpningen av middelskoleeksamen for kvinner i 1878.
Innsjøer og elver i Stockholm
Innsjøer og elver i Stockholm er et utvalg av noen av Stockholms viktigste ferskvannsløp og saltvannsbukter, og en beskrivelse av deres betydning for byen. Stockholm er en by som er bygget på vann. Byen ble grunnlagt på et landområde og på utallige øyer som gjennom de siste årtusener har reist seg gjennom den postglasiale landhevingen opp av Østersjøens og Mälarens vann. Innsjøer og elver utgjør derfor i stor grad Stockholms bybilde.
I Stockholm kommune er det utallige innsjøer og elver som helt eller delvis ligger innenfor byens grenser. Enkelte av disse, som Mälaren, Brunnsviken, Ulvsundasjön og Saltsjön med sine bukter, deler Stockholm med omkringliggende kommuner. Bornsjön i kommunene Botkyrka og Salem eies og ivaretas av Stockholm Vatten, og er Stockholms drikkevann.
Graden av forurensning i Stockholms innsjøer varierer. Enkelte av innsjøene er kraftig overernærte, eller har sterkt forurenset bunnsediment, mens andre er forholdsvis rene. Flaten er i dag Stockholms reneste innsjø. For tiden er det mulig å fiske laks og ørret midt i byen, og Stockholm kommune kan vise til 24 offentlige badeplasser. Slik har det imidlertid ikke alltid vært.
Historikk
For 50 til 150 millioner år siden ble den skandinaviske fjellkjeden dannet, og det oppsto sprekker og forkastninger i fjellgrunnen. Innlandsisen fra siste istid slipte etterhvert ned kantene.
Etter at innlandsisen hadde trukket seg tilbake, lå hele Stockholmsområdet minst 150 meter under havet. Den delen av Stockholmsåsen som senere skulle bli Stockholms middelalderby, Stadsholmen, reiste seg ut fra Østersjøen gjennom den postglaciale landhevelsen og gjennom havnivåets tilbakegang i verdenshavene ca midten av 900-tallet. Sør for Stockholms bykjerne har man funnet rester av steinalderjegeres bosetninger fra ca 6000 f.Kr., funn som i dag ligger 55-60 meter over havet.
For ca 8-10 000 år siden forsvant tyngden av den kilometertykke iskappen, og bakken begynte å heve seg. Det gikk 6000 år før de første øyene stakk opp over vannflaten, og ytterligere 2-3000 år før Mälaren ble skilt av fra Østersjøen og ble til en innsjø.
Lenge før Stockholm ble grunnlangt på 1200-tallet, var det gjennom jern- og bronsealderen bosetninger i området, noe gravhauger på Djurgården (Walmundsö og Kaknäs) vitner om. Over Brommalandet var det tidlig i vikingtiden fortsatt en seilbar sjøvei, Linta-sundet, som forbandt Mälaren ved dagens Ängbybadet med Ulvsundasjön via Judarn og Lillsjön. På Åsöns høyland ble en bukt adskilt fra omgivelsene, og den lille innsjøen Fatburen ble dannet. Landhevelsen foregår fortsatt med ca 4 mm per år, og påvirker Stockholms innsjøer og elver.
I de tallrike kløftene som hovedsakelig går i retningen øst-vest, har det dannet seg innsjøer. Mälaren og Saltsjön fyller de største sprekkdannelsene, og der finnes også de største forkastningene. Mange mindre innsjøer ligger også i kløfter, spesielt i den sørlige delen av Stockholm, for eksempel Långsjön, Magelungen og Orlången. Utenfor Stockholm har man eksempler i Tullingesjön i Botkyrka kommune og Källtorpssjön i Nacka.
Stockholm hadde tidligere flere innsjøer og elver enn i dag. Forandringen skyldes både landhevelsen og på nivåsenkninger i innsjøer, men også på tørrlegginger og igjenfyllinger som er gjort for å gi plass for bebyggelse, og for å skape et mere helsefremmende miljø.
Innsjøer som Fatburen på Södermalm, Katthavet, Träsket på Östermalm, Ormträsket på Norrmalm og Lillsjön på Norra Djurgården finnes ikke lengre. I Fatburen ble Södra stationsområdet anlagt på slutten av 1800-tallet. I Katthavet, eller mere offisielt «Packaretorgsviken», finner man i dag Berzelii park, og i området hvor Ormträsket lå, ble 74 meter høye Wenner-Gren Centers «Pylon» satt opp i 1962.
Husarviken og Uggleviken var en gang store bukter i Østersjøen. Uggleviken er i dag et våtmarksområde med Stockholms fineste våtløvskog. På Erland Ströms historiske kart fra 1696 ser det ut til at store deler av Fisksjöäng fortsatt var en del av Husarviken, som igjen var en del av en havbukt i Lilla Värtan. For tiden er Fisksjöäng en eng, og i de senere år har Djurgårdsförvaltningen latt et femtentalls Highland cattle beite på området, slik at landskapet forblir åpent.
Klara sjö var, inntil den i stor grad ble utfylt på slutten av 1800-tallet, en bred bukt i Riddarfjärden. Der hvor man i dag finner Stadshusbron, var det på slutten av 1600-tallet en 500 meter lang flytebro, sannsynligvis en av datidens lengste broer i Europa. Dagens bro er bare 85 meter lang.
Brunnsvikens med tiden forverrede vannsituasjon ble berget ved at man i 1863 sprengte en kanal (Ålkistan), og man skapte på den måten en åpen forbindelse med Østersjøen igjen. Samtidig ble innsjøens vannivå senket med ca 1,25 meter, noe som medførte at en del parkkanaler i Hagaparken og Tivoliparken gikk tapt. Vannivået i Hammarby sjö ble senket med nesten fem meter da fartøyskanalen gjennom Danvikstull og Hammarbyslussen ble bygget på 1920-tallet.
Men det har ikke bare forsvunnet innsjøer; minst to mindre innsjøer eller våtmarker har blitt skapt på 1900-tallet. Lappkärret ble til i 1960 ved et uhell, og Isbladskärret ble til i 1980, etter panlagt arbeid. Begge innsjøene ligger i Ekoparken, i den delen som ligger på Djurgården. I 2007 ble også Årstaskogens bäckravin restaurert. I bekkefaret har dammer blitt bygd for å hindre at bekkefaret ikke periodevis skal tørrlegges, og utløpet har blitt mudret og åpnet slik at forbindelsen med Årstaviken har forblitt åpen.
Innsjøer og elver i dag
I Stockholm er det i dag 15 innsjøer, hvorav ti ligger innenfor kommunens grenser. Regner man med alle innsjøer, bukter og elver i Stockholms län, kommer man opp i over 1250.
Rekreasjonsområdene
Innenfor nasjonalbyparken, Ekoparken, ligger et stort antall innsjøer og elver; Spegeldammen, Lappkärret, Isbladskärret, Laduviken, Brunnsviken, Husarviken, Uggleviken, Lillsjön, Djurgårdsbrunnsviken og den vestlige delen av Edsviken.
Selv om Stockholms skjærgård offisielt ikke regnes for å være en del av Stockholms innsjøer og elver, utgjør den en viktig del av Stockholms innbyggeres friluftsliv på og ved vannet. Det er et unikt vannlandskap i Østersjøen med over 30 000 øyer langs kysten av landskapene Uppland og Södermanland. Skjærgården strekker seg fra enden av Fjäderholmarna til Saltsjön og Stockholms inlopp.
Badeplasser
I Stockholm finnes det (pr 2008) 24 offisielle badeplasser. Av disse ligger 15 i Mälaren, åtte i mindre innsjøer og ett i Saltsjön Større deler av vann i sentrum av byen er klassifisert som havneområde, havneområde, og der gjelder badeforbud, med unntak for kommunale friluftsbadeplasser. Klassikerne blant sandstrandbadeplasser er Flatenbadet ved Flaten, med sine 1200 meter lange sandstand. Badeplassen ble åpnet 1934, og bygningene er tegnet av arkitekt Paul Hedqvist. En annen klassiker er Ängbybadet, som åpnet sommeren 1936.
Åtte nye steder med mulighet for tilrettelegging med tanke på frantidige badeplasser, erundersøkt med tanke på vannkvalitet. De nye åtte stedene er valgt ut i samarbeid med Stadsdelsförvaltningen, som har ansvar for driften av badeplassene. For å utrede om et sted er egnet som offentlig badeplass, skal badevannkvaliteten undersøkes over to år.
I løpet av somrene kan det noen ganger oppstå algevekst i vannet. Det er et vanlig fenomen i overernærte innsjøer som Trehörningen i Gröndal. Miljøvernsmyndighetene i Sverige advarer mot bading på steder med algevekst. Spesielt barn, samt hunder og andre kjæledyr, er ekstra følsomme for algevekst.
Vekster og dyr i og ved Stockholms vannområder
Totalt finnes det 21 hekkende sjøfuglarter i Stockholms vannområder. Mest artsrik er Magelungen og Flaten, hvor henholdsvis 19 og 13 arter ble registrert 1994. Utover alminnelige arter har man ved Flaten og i Kyrksjön to rødlistede arter, storlom og horndykker.
I betydelige områder i Stockholm foregår det forsøksfiske, til dels i forbindelse med utsetting av fisk og til dels med forsknings- og miljøovervåkingsformål. I innsjøer uten direkte forbindelse med Mälaren eller Saltsjön, var det omkring åtte arter. Totalt, med fiskeartene som lever i Saltsjön og Mälaren, dreier det seg om et trettitalls arter innen Stockholmsområdet. Hvert år gjennomføres det utsetting av ørret og laks i elver i Stockholm. I 2006 ble det satt ut over 160 000 ørreter og laks i Strömmen, i bekker og i skjærgården. Utsettingen er en forutsetning for det verdensunike ørretfisket «midt i byen». Bare i Strømmen fanges det årlig 2-3000 ørreter. Fortsatt er det elvekreps igjen i Mälaren, i innsjøer på Skjærgårdsøyer samt i den nordlige og sørlige delen av Stockholms län.
I blant annet Flatens naturreservat ved Listudden, i Nackareservatet ved Källtorpssjön og Sicklasjön, samt ved Kärsön langs Mälaren er det beverkolonier, med rikelig med spor etter bever på trestammer i områdene.
I løpet av 1990-tallet har bunnfaunaen blitt undersøkt ved flere tilfeller. Resultatene fra innsjøene viser et varierende artsmangfold, med arter som er vanlige i næringsrike innsjøer. Flest arter fant man i Flaten. En for Stockholmsområdet å være ganske uvanlig ferskvannssnegle (Bithynia leachii) ble funnet i Judarn og Sicklasjön. Også Saltsjön ble undersøkt, og ved Waldemarsudde fant man tilsammen ti arter.
Større områder av Stockholms innsjøer ble undersøkt på 1990-tallet med tanke på strand- og vannvekster. Resultatene viser at artsmangfoldet varierer fra innsjø til innsjø, og at de strand- og vannvekster som ble funnet, for det meste utgjør de artene som er vanlige å finne i næringsrike innsjøer.
Vern av Stockholms innsjøer og elver
De fleste av Stockholms innsjøer og elver er påvirket av omkringliggende bybebyggelse, industri og veitrafikk. De to største vannmiljøproblemene i området i dag består av overernæring og miljøgifter. Miljøgiftene eksisterer først og fremst i innsjøenes bunnsedimenter, samt i grunnvannet i bakken.
Stockholms sentralt beliggende vassdrag Riddarfjärden hadde på 1920-tallet så dårlig vannkvalitet at Ridderfjärdssimningen («Ridderfjärdssvømmingen») måtte innstilles av hensyn til deltakernes helse. Først femti år senere kunne den årlige konkurransen starte opp igjen. I 1936 ble det populære Strömbadet revet av samme årsak. Så sent som på 1930-tallet begynte man byggingen av avløpsrenseanlegg i Stockholm. Fram til da hadde Stockholms innsjøer tatt imot forurenset vann fra husholdninger og industri. Dette har ført til at de fleste av byens innsjøer fortsatt inneholder mye næringsstoffer og miljøgifter.
Stuor Reaiddávággi
Stuor Reaiddávággi, er en tverrdal i Kebnekaiseområdet i Kiruna kommune i Sverige. Dalen strekker seg fra Visttasvággi i øst til Tjäktjavagge i vest og er relativt bred. Midt i dalen ligger den karakteristiske fjelltoppen Nállu og en av Svenska Turistföreningens fjellstuer.
Innsjøer og elver i Stockholm
Vern av Stockholms innsjøer og elver
Arbeidet med å forbedre vannkvaliteten i Stockholms innsjøer og elver har pågått siden 1970-tallet. Utviklingen har hatt stor framgang, og vannet som har gått til innsjøene har blitt renere, blant annet takket være utbyggingen av byens renseanlegg. Mange forbedringer har også blitt utført direkte i innsjøene gjennom ulike restaureringstiltak. Fortsatt tilføres imidlertid Stockholms innsjøer og elver ulike typer forurensning, med blant annet overflatevann som inneholder skadelige stoffer fra veitrafikk, luftnedfall og gammel forurensning fra bakken. Det forekommer også utslipp av avløpsvann ved høy vannføring, noe som innebærer at mer eller mindre uttynnet avløpsvann fra et overbelastet ledningsnett havner i nærmeste innsjø eller elv. Stockholms Vatten har derfor begynt å anlegge mindre anlegg med forsedimentering og filtrering av overflatevann langs for eksempel Essingeleden.
I Stockholm tar blant annet Stockholm Vatten regelmessig prøver på et stort antall kontrollpunkter i innsjøer, og Stockholm Vatten utfører også vannvernsforebyggende tiltak. Bornsjön i kommunene Botkyrka og Salem eies og ivaretas av Stockholm Vatten. Innsjøen er en drikkevannsreserve, og er også tiltenkt å brukes dersom Mälaren skulle bli forurenset. Stockholm Vatten har også del i Miljömiljarden, som ble satt av for å forbedre Stockholms miljø og forhindre nye miljøproblem i å oppstå i framtiden. Stockholm bys politiske ledelse satte i juni 2003 av en miiliard svenske kroner til formålet. Fordelingen av milliarden er for bakkesanering (ca 32 %), innsjøer og elver (ca 28 %) og andre miljøprosjekt (ca 40 %).
For Stockholm by er det vedtatt et program for vannvernsarbeid, som gjelder fra 2006 til 2015. Vannprogrammet inneholder mål og intensjoner for hvordan man skal få renere vann i Stockholms innsjøer og elver, samt hvordan disse kan vernes og videreutvikles ut fra rekreasjonssynspunkt. Vannprogrammet ble godkjent av kommunens ledelse 12. juni 2006. Vannprogrammet omfatter alle byens innsjøer og elver, deler av Mälaren og Saltsjön, samt et større våtmarksområde. Også grunnvann inngår, men ikke drikkevann. Programmet angir hvordan byens vannområder skal oppnå «en god vannstatus» i henhold til EUs vanndirektiv. Senest i 2015 skal Stockholms vannområder oppnå statusen beskrevet i direktivet.
I 2007 gjorde länsledelsen en foreløpig vurdering av vannkvaliteten i alle større innsjøer, elver og kystområder innenfor Stockholms läns grenser. Undersøkelser viste at kun to av ti vannområder i länet hadde den status som var nødvendig for å innfri EUs rammedirektiv for vann. Største kilde til forurensning er overernæring gjennom utslipp fra avløp.
Innsjøer, bukter og elver
Følgende er et utvalg av innsjøer, bukter og elver i og i nærheten av Stockholm:
Sjöar, vikar och vattendrag
Några sjöar, vikar och vattendrag i och omkring Stockholm (urval)
Kronblom
Kronblom er en klassisk svensk tegneserie som ble skapt og tegnet av Elov Persson. Serien ble opprinnelig utgitt i det svenske magasinet Allt för Alla i juli 1927. Tegneserien er av de mest populære i Sverige noensinne. I Sverige i dag er "Kronblom" en kultfigur som symboliserer latskap. "Kronblom" ble første gang utgitt i Norge i "Arbeidermagasinet" i 1931. Frem til 1960-tallet har serien blitt utgitt i diverse norske magasin.
Elov Persson sluttet å tegne serien i 1968. Hans sønn, Gunnar Persson, tok da over tegnearbeidet med serien. Pr året 2010 er det Elov Perssons sønnesønn, Jonas Persson, som tegner serien.
Justin Long
Justin Jacob Long (født 2. juni 1978) er en amerikansk skuespiller. Han spilte Kevin i filmen Herbie, Fully Loaded. Han har gitt stemme til Alvin i Alvin og gjengen og Alvin og gjengen 2. Han er kjent for sine roller i Galaxy Quest, Jeepers Creepers, Dodgeball, Live Free or Die Hard, He's Just Not That into You, skrekkfilmen Drag Me To Hell og Youth in Revolt.
Han vokste opp i Fairfield. Hans far, R. James Long, er professor i filosofi ved Fairfield University, og hans mor, Wendy Lesniak, er en tidligere skuespiller.
Killian Sardella
Killian Sardella (født 2. mai 2002) er en belgisk fotballspiller som spiller for RSC Anderlecht.
Reckless
Reckless kan sikte til:
Tadbhava
Tadbhava (sanskrit: तद्भव, IPA: [t̪əd̪bʱəʋə]) er en lingvistisk benevnelse som benyttes av grammatikere om låneord fra sanskrit i moderne indiske språk, i første rekke indoariske språk, men også i dravidiske språk og mundaspråk. I motsetning til den lingvistiske benevnelsen tatsama, som benyttes om ord som er lånt direkte fra sanskrit, anvendes benevnelsen tadbhava om ord som er lånt indirekte fra sanskrit via middelindoariske språk, apabhramsha og andre prakriter, og som har gjennomgått en fonologisk endring gjennom disse. Det øvrige ordforrådet, som ikke stammer fra sanskrit, blir kalt deśi-ord.
Volleyball under Sommer-OL 1964 – Volleyball kvinner
Volleyball for kvinner under Sommer-OL 1964 fant sted fra 11. til 23. oktober 1964 i Tokyo.
Adrian Dziółko
Adrian Dziółko (født 1990) er en polsk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men er flere ganger polsk mester i badminton, samt at han har enkelte turneringsseire i toppen.
Eddystone Rocks
Eddystone eller Eddystone Rocks er en gruppe skjær om lag 14 kilometer sørvest for Rame Head i Cornwall i England. Skjærene var tidligere en fare for skipsfarten ved innløpet til Den engelske kanal og havnebyen Plymouth. Derfor ble det opprettet fyrtårn på Eddystone Rocks. Det nåværende fyrtårnet er det fjerde som er bygd.
Selv om skjærene ligger nærmest fastlandet i Cornwall, hører skjærene til Plymouth og således grevskapet Devon.
Den tradisjonelle sjantien, «The Eddystone Light», som omhandler et fiktivt møte mellom fyrvokteren og en havfrue har blitt spilt inn av artister som The Seekers, the Weavers og Peter, Paul and Mary.
Bording
Bording er å i strid entre (ta seg ombord på) et fiendtlig fartøy. Bording var en vanlig stridsmetode i seilskutenes tid, og utføres stadig blant annet av sjørøvere på Somalias kyst.
Mellom fartøy av ulike typer og i spesielle situasjoner kunne bordingen fortsatt være en effektiv taktikk. For eksempel hadde sjørøvere ingen interesse for å skyte istykker det fartøyet de skulle plyndre, hvilket dessuten ofte var kraftigere bestykket, men mindre lettmanøvrert enn sjørøverskipet.
Horia Tecău
Horia Tecău (født 19. januar 1985 i Constanța) er en rumensk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i double.
Styrkeprøven
Styrkeprøven, også kalt Den Store Styrkeprøven Trondheim–Oslo, er et 540 km langt sykkelritt med start i Trondheim og mål i Oslo. Det er også kortere traseer.
Rittet ble første gang arrangert i 1967 med 121 deltagere. Initiativtaker var Erik Gjems-Onstad fra SK Rye. Fra 1899 hadde distansen vært gjennomført som rekordforsøk av enkelt-ryttere. Fra 1967 ble den arrangert hvert år, og i 1979 var det for første gang over 1000 deltagere med. Det foreløpige høydepunktet hva gjelder antall deltagere kom i perioden 1990–92. I disse årene var det over 5000 deltagere med fra Trondheim hvert år. Oslo Cyklekrets var arrangør til og med 2013. Fra 2014 er Styrkeprøven et eget aksjeselskap.
Trasé
Styrkeprøven starter ved Nidarosdomen i Trondheim sentrum. Deretter går løypa ut på E6, og følger E6 inn i Innlandet fylke, til løypas høyeste punkt på Hjerkinn (1000 moh etter 170 km). Løypa følger E6 videre til Dombås, Otta og videre til Kvam (270 km).
Etter Kvam følger løypa E6 videre til Kvitfjell (300 km), og forlater E6 ved Øyer for å sykle «gamleveien» inn til, og gjennom Lillehammer (360 km). Løypa følger «gamleveien», fylkesvei 213, til Moelv, videre Mjøsbrua over til vestsida av Mjøsa, deretter riksvei 4 til Gjøvik. Videre følger løypa fylkesvei 33 forbi Lillo, Bilitt og Skreia til Minnesund. Fra Minnesund følger løypa Trondheimsveien til Eidsvoll Verk, Råholt og Dal til Jessheim. Fra Jessheim går løypa parallelt med E6 til Kløfta, videre Trondheimsveien til Frogner og Skedsmokorset. Fra Olavsgaard til Oslo bygrense følges E6. Derfra følges Østre Akervei til Økern og mål på Løren Idrettsanlegg. Til og med 2011 gikk traseen på østsiden av Mjøsa: fra Moelv og Brumunddal til Olrud utenfor Hamar, hvor det var matstasjon. I Wien-krysset gikk løypa ut på E6 igjen. Ved avkjøringen til Ottestad tok løypa av E6 og fulgte fylkesvei 222 gjennom Stange og Tangen, deretter gamleveien langs Mjøsa inntil denne gikk sammen med E6 for så å følge E6 til Minnesund. Traseen ble lagt om i 2012 med en varighet på minimum fire år på grunn av veiarbeid ved Mjøsa.
Styrkeprøven omfatter nå 5 distanser på landevei, Trondheim – Oslo 540 km, Dombås - Oslo - 348 km, Lillehammer – Oslo 188 km, Gjøvik – Oslo Jentetråkket 133 km og Eidsvoll – Oslo 57 km.
Referanser
Tidene inntil 1962 gjelder solo sykling.
Sammatti
Sammatti er en tidligere kommune i landskapet Nyland i det sørlige Finland. Den strekker seg ut over et område på 85 km², derav 12 km² vann. Kommunen har cirka 1 300 innbyggere. Sammatti ble 1. januar 2009 innlemmet i bykommunen Lojo. Den finske filologen Elias Lönnrot ble født i Sammatti.
Bagn Bygdesamling
Bagn Bygdesamling er et friluftsmuseum i grenda Dølven 4 km sør for Bagn i Sør-Aurdal kommune, i Innlandet fylke. Museet er en del av Valdresmusea. Museet ligger ovenfor Europavei 16 ved elva Begna, nedenfor gårdstunet på Islandsmoen og ovenfor gamle Dølven skule, Valdresvegen 3250. Det opprinnelige gårdsmuseet fra 1920 ble skjenket bygda i 1939 av grunnleggeren Olaus Islandsmoen. Siden er bygdesamlingen blitt utvidet betydelig. Museet består i dag av 17 bygninger, inkludert et administrasjonsbygg, permanente utstillinger, foto, privatarkiv og 1.500 katalogiserte gjenstander. På museet er det en utstilling om komponisten Sigurd Islandsmoen (1881 – 1964) og en utstilling om forfatteren Mikkjel Fønhus (1894 – 1973).
Forfatteren Fønhus bodde hele livet litt lengre ut i dalen, ved Lundby hvor han ble født. Kun under to korte opphold bodde han i Oslo, først som student og senere som journalist i Norske Intelligenz-Seddeler. Svært mange av hans bøker om villmarken sentrerer rundt steder i lokalområdet.
Komponisten Sigurd Islandsmoen virket det meste av sitt liv som organist i Moss kirke. Hans kanskje mest kjente verk er melodien til «Det lysnet i skogen» med tekst av Jørgen Moe. Ellers inkluderer hans produksjon dødsmessen «Requiem» (1935–36). Dette verket forsvant fra Nasjonalbiblioteket, men en mikrofilm fra krigen hadde overlevd i museets hvelv.
Museets permanente utstillinger viser gjenstander fra gårdsdrift i eldre tid, bl.a. tekstiler og klesplagg, møbler og husgeråd, håndverk, jakt og fiske, musikk og skole. En egen utstilling er viet krigshandlingene i Bagn i 1940. På sørsiden av Islandselva er det en natursti på 550 meter, med skogen som tema.
Ishme-Dagan
Ishme-Dagan var ifølge den sumeriske kongelisten den fjerde kongen i det første dynastiet i oldtidsbyen Isin i nedre Mesopotamia. Han regjerte fra 2237 f.Kr. til 2218 f.Kr.
Han var sønn av Iddin-Dagan. Han ble etterfulgt av Lipit-Eshtar.
Bagn Bygdesamling
Aksel Waldemar Johannessen, hans kone Anna og Hulda Garborg utarbeidet valdresbunaden med broderi hentet fra en gammel gråbrun fløyelslue med prydsøm i lin og bomull, utlånt fra Bagn Bygdesamling. I 1948 gjorde Valdres kulturnemnd vedtak om å endre bunadens design ved å fjerne forkleet. Dermed kom broderiet også på stakken.
Ishme-Dagan
Ifølge inskripsjoner på en kjegle fra Ishme-Dagans regjeringstid lot han bygge en vollgrav rundt Isin og forsterket bymuren; man mener at inskripsjonen ble til etter ordre fra Ishme-Dagan selv. Det er ellers lite som er kjent fra hans regjeringstid.
Bagn Bygdesamling
Museet har i tillegg permanente utstillinger på Bagnsbergatn. Bagnsbergatn er et fredet krigsminne fra kampen om Bagnsbergatn gård, hvor tyske styrker under den andre verdenskrig prøvde å omgå norske stillinger. Tyske styrker gikk opp lia ytterst i Bagnsgryta, gikk østsiden oppover mot Breidablikk og dreide mot Bergatn. På morgenen kom de ned i de bakre linjene til de norske styrkene og støtte sammen med dem i Gråbeinhølet. Senere ble kompaniet etterlatt av de tyske styrkene som rømte dalen.
Ishme-Dagan
I likhet med de ti andre kongene i Isins kongerekke bekjente Ishme-Dagan og hans undersåtter seg til den sumeriske tro. Følgelig ble han som konge opphøyd til guddom, og alle skriftlige kilder fra hans tid omtaler ham som «guden Ishme-Dagan».
Gert-Inge Sigfridsson
Gert-Inge Sigfridsson (født 1946) er en svensk tidligere fotballspiller. Sigfridsson, som var forsvarsspiller, spilte to kamper for Malmö FF i Allsvenskan i 1971.
FIS-cupen i skihopping
FIS-cupen for menn blir iblant kalt «C-verdenscup». Dette er imidlertid en noe upresis betegnelse, siden hoppere kan veksle mellom FIS-cupen og kontinentalcupen (og i prinsippet verdenscupen) underveis i sesongen. De fleste av deltakerne i FIS-cupen er yngre hoppere som samler erfaring og prøver å bli tatt ut til å hoppe kontinentalcup og verdenscup. Enkelte hoppere i FIS-cupen er fra land som er mindre meritterte innen skihopping, som f.eks USA, Canada, Bulgaria, Estland, Romania og Ungarn.
Tom Erik Oxholm
Tom Erik «Oxen» Oxholm (født 22. februar 1959) er en norsk trener og tidligere skøyteløper. Oxholm vokste opp i Larvik og kom tidlig med i skøytemiljøet på Fram-banen der Hans Trygve Kristiansen virket som trener. 14 år gammel kom Oxholm med på samlinger i regi av skøyteforbundet og han utviklet seg raskt som skøyteløper. Han deltok i sitt første junior-NM 15 år gammel i 1976. I 1977, 1978 og 1979 vant han de norske allroundmesterskapene for junior med klare marginer. I 1980 fikk han sitt gjennombrudd som seniorløper. Dette ble også hans beste sesong totalt. Under allround-EM i Trondheim i 1980 ble han nummer tre sammenlagt etter å ha vunnet begge de to lengste distansene på norske rekordtider. Det overordnede målet for Oxholm, og de øvrige norske landslagsløperne, foran 1980-sesongen var å ta igjen forspranget som amerikaneren Eric Heiden hadde opparbeidet seg. Og de var svært nære under OL i 1980 i Lake Placid. På sin første distanse, 5,000 meter, gikk Oxholm ut med innbitt seiersvilje. Han passerte første 1,000 meter på 1.21.6, en tid som ville vært verdensrekord på 1,000 meter 14 år tidligere. Heiden, som gikk i paret etter, passerte til sammenligning på 1.25. Oxholm merket den harde åpningen og falt noe av mot slutten, men kom inn til en tredjeplass på distansen. Som på 5,000 meter måtte Oxholm ut i første par på 10,000 meter, og en tid ned mot verdensrekordnotering for nordmannen gjorde at Heiden måtte revurdere sitt eget løpsopplegg. Det holdt for Heiden, og Oxholm fikk sin andre bronsemedalje i OL. Oxholm avsluttet en sterk 1980-sesong med å bli nummer tre i allround-VM. Her imponerte han særlig på 5,000 meter som han vant med en margin på sju sekunder til nummer to, verdensmesteren Hilbert van der Duim. Tom Erik Oxholm ble også norgesmester allround i 1980.
Oxholm tilhørte det norske skøytelandslaget fram til med 1986, (sesongen 1986/87 var han utenfor skøyteforbundets treningsgruppe, men deltok internasjonalt i både mesterskap og verdenscupen på skøyter) men levde ikke helt opp til forventningene som ble skapt i 1980-sesongen. Store deler av 1981-sesongen var han ute på grunn av skade. Foran 1982-sesongen fikk han trent godt og hevdet seg hederlig i EM med en 4.-plass og i VM med en 6.-plass. Nye helseproblemer kom til de neste sesongene, og i 1984 overtok han ansvaret for et treningsstudio i Larvik, noe som reduserte mulighetene for å drive effektiv egentrening. Han holdt likevel et høyt nasjonalt nivå fram til og med 1987-sesongen. I 1986 vant han det norske allroundmesterskapet og i 1987 ble han nummer to.
Etter at han la opp som aktiv skøyteløper, engasjerte han seg som trener. Fra 1989 var han noen år trener for det norske kvinnelandslaget på skøyter. Fra 1992 trente han sprinteren Roger Strøm og seinere Ådne Søndrål, før han fikk oppgaver av skøyteforbundet som trener for gutte- og herreløpere.
Før skøytesesongen 2012/13 var igang hadde Oxholm med hjelp av Arne Skuterud fått i gang et nytt norsk skøytelag utenfor Norges Skøyteforbund med navnet Norges Skøyteakademi, med løpere som Fredrik van der Horst, Christoffer Fagerli Rukke, Espen Tveit, Even Johansen, Kristian Fredriksen og Einar Døving Agdestein i tillegg til fire norske juniorløpere.
Han har tidligere også vært landslagstrener for vannskilandslaget for herrer. På slutten av 1990-tallet var han skøyteteknikk-konsulent for skiløperne Bente Martinsen, nå Skari, Rønnaug Schei og Marit Roaldset. Idag eier han og driver treningskjeden «Akropolis» i Drammen.
Norgesrekorder
Liste over norgesrekordnoteringer gjort av Tom Erik Oxholm.
Iranian Anti-Vivisection Association
Iranian Anti-Vivisection Association (IAVA) er en ideell vitenskapsbasert ikke-statlig organisasjon. Det er den første organisasjonen for dyrerettigheter i Iran som på profesjonelt vis jobber for dyrerettigheter under labforsøk. I 2012 ble IAVA anerkjent som Irans mest aktive organisasjon for dyrerettigheter og fikk tildelt Brown Bear-statuetten av Iran Animal Rights Watch og en rekke miljøpartier.
Biliran
Biliran kan sikte til:
Howard Shu
Howard Shu (født 28. november 1990) er en chilensk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men ble i 2010 og 2011 ble Shu nasjonal mester i badminton.
Panzerschreck
Raketenpanzerbüchse (RPzB), på tysk populært kalt Panzerschreck («panserskrekk») eller Ofenrohr («ovnsrør»), var et tysk panservernvåpen med rakettdrevet granat brukt mot fiendlige panservogner under andre verdenskrig.
François Weill
François Weill er en fransk forretningsmann. Han er direktør for France Ferries et Croisières og var tidligere leder for Hurtigruten France. Han arbeidet i sistnevnte egenskap for å markedsføre Norge som reisemål i allmennhet og Hurtigruten i særdeleshet.
Panzerschreck
Våpenet ble avfyrt fra skulderen og avfyrte en finnestabilisert rakett med en hulladningskjerne.
François Weill
I 2008 ble Weill ble utnevnt til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden for fremme av norsk reiseliv i Frankrike.
Panzerschreck
Under kamphandlingene i Afrika fikk tyske soldater tak i amerikanske bazookaer. Tyskerne laget en kopi, bare enda større og kraftigere, og den fikk navnet Panzerschreck. Granatene fra denne klarte å gjennomtrenge dobbelt så tykt panser som fra bazookaer. Den er skulderholdt og skyter en rakett med en rettet sprengladning.
Panzerschreck ble gitt til infanterisoldater for bruk mot allierte panservogner. Skuddene klarte å gjennombore alle typer panservogner på den tiden, og var et fryktet våpen. Den veier 11 kg uten rakett, er 164 cm lang, og har en rekkevidde på ca. 150 meter. Det ble produsert 289 151 enheter av RPzB 54 og 25 744 enheter av RPzB 54/1 mellom 1943 til 1945. Antallet er mindre enn for Panzerfaust, et engangsvåpen som også var effektivt mot panservogner.
Ytelse
Penetrering målt mot fra de engelske forkortelsene "FHA" og "RHA" pansring.
Pan Am Flight 214
Pan Am Flight 214 var en planlagt innenriks passasjerflyvning mellom Puerto Rico, Baltimore og Philadelphia. 8. desember 1963 styrtet flyet som opererte flyvningen, en Boeing 707, i nærheten av Elkton i Maryland etter å ha blitt truffet av lyn. Alle ombord, 81 passasjerer og besetningsmedlemmer, omkom. Det er fortsatt (2016) den dødligste flyulykken i Marylands historie.
Andrea Duran
Andrea Duran (født 12. april 1984 i Selma i California), amerikansk softballspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing.
Pan Am Flight 214
Ulykken
Den 8. desember 1963 lettet Pan American Flight 214, en Boeing 707-121 Clipper Tradewind (dette var det første jetfly levert til et amerikansk flyselskap ), fra Isla Verde internasjonale lufthavn i San Juan, Puerto Rico. Det landet som planlagt på Baltimore's Friendship Airport (nå Baltimore-Washington International Thurgood Marshall Airport, eller BWI), og 69 passasjerer ble satt av flyet.
Flyet tok av for Philadelphia med 73 passasjerer og åtte besetningsmedlemmer ombord. På grunn av kraftig vind i området valgte besetningen å vente i en «Holding position» sammen med fem andre fly, heller enn å forsøke å lande i Philadelphia.
Klokken 20:58 mens flyet var i luften, eksploderte det etter å ha blitt truffet av et lyn. Mannskapet klarte å sende en siste melding;– «Mayday, mayday, mayday ... Clipper 214 ute av kontroll ... here we go»– før de havarerte i nærheten av Elkton, Maryland. Alle 81 personer om bord ble drept.
Lynnedslaget antente drivstoffet i den venstre tanken, hvor eksplosjonen antente innholdet i midt- og høyretankene også.
Etterforskning
Den sivile flyhavarikommisjonen, (CAB) undersøkte ulykken og avga foreløpig rapport om den sannsynlig ulykkesårsak den 3. mars 1965: og kom med sin anbefaling for å hindre lignende ulykker i fremtiden.
Etter CABs undersøkelser har Federal Aviation Administration (FAA) bedt alle operatører om å installere lynavledere (eller statiske utløsere) på alle passasjerfly flyr i amerikansk luftrom.
Andrea Duran
Duran vant en olympisk sølvmedalje i softball under sommer-OL 2008 i Beijing. Hun var med på det amerikanske laget som kom på andreplass softballturneringen bak Japan. USA tapte finalen mot Japan med 1-3. Det var første gangen som USA ikke ble olympiske mestere i softball og det var fjerde og siste gangen som softball var med som olympisk sport.
Camptozygum aequale
Camptozygum aequale er en tege som tilhører familiegruppen bladteger (Miridae).
Camptozygum aequale er den eneste norske bladtegen i slekten Camptozygum. Den er vanligst lengst sør i Norge, til og med Hordaland. Den finnes på egnede steder særlig langs kysten (ytre strøk), men det er gjort funn i både Hedmark og sørlige Oppland. Vanlig sørover i Europa.
Utseende
Camptozygum aequale 4-5 millimeter lang. Den er vanligvis svart, men kan være lysere brun. Oversiden har fin lys hårbekledning. Hodet er gulbrunt med mørke tegninger. Brystskjoldet (pronotum) og scutellet er glinsende, og spredt, og har tydelig punktstruktur. Halsringen fremst på halsskjoldet er alltid gul.
Dekkvingens membran er rødlig, brun med brune årer. Årene danner to lukkede celler, som hos de fleste bladtegene (Miridae). Antennene er lysere, nesten gule, med noen mørkere parti. Beina er gulbrune med brune flekker ut mot spissen av lårene. Føttene (tibia) har brunrøde ringer.
Levevis
Camptozygum aequale lever på furu (Pinus sp.).
Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.
Badan Pengembangan dan Pembinaan Bahasa
Badan Pengembangan dan Pembinaan Bahasa, tidligere Pusat Bahasa, er instituttet som er ansvarlig for å standardisere og regulere det indonesiske språket i Indonesia. Det sorterer under Indonesias utdannings- og kulturdepartement.
Instituttet ble oppretta i 1947 som en del av Indonesia-universitetet. Det har skiftet navn en rekke ganger opp gjennom åra.
Lille Lørdag
Lille Lørdag er et norsk humorprogram som gikk på NRK-TV fra 1995 til 1996. Harald Eia og Bård Tufte Johansen i fremtredende roller. Mye av serien parodierer gamle NRK TV-produksjoner og stjerner, som Erik Bye.
Min drømmeserie
Det andre året av Lille Lørdag inneholdt en seksjon kalt Min drømmeserie, med handling fra Arendal (rutebilstasjonen og andre steder) der Eia og Tufte Johansen spilte sørlandsguttene Jan-Tore Kvålsvik og Vidar Stangenes. Min drømmeserie introduserte begreper som i årene etter ble kjent over hele Norge, for eksempel «blandings» – en blanding av ketsjup og sennep som man skal ha på sine «ruglete påmmfri».
Under navnet Vidar & The Jan-Tores ga duoen ut flere singler: «Min drømmesang» ble en landeplage vinteren 1995–1996, mens oppfølgersingelen «Sørlandets delfin» ikke ble fullt så populær.
Beverly Hills purk
Beverly Hills purk (originaltittel: Beverly Hills Cop) er en amerikansk action- og kriminalkomedie fra 1984 regissert av Martin Brest. Filmen handler om en tøff etterforsker i Detroit som tar opp jakten på den som stod bak drapet på en venn av ham. Jakten fører ham helt til Beverly Hills i California hvor to politifolk blir satt til å passe på ham. Ved hjelp av en venninne og de to politifolkene klarer Axel å finne bevis mot drapsmannen. Hovedrollen spilles av Eddie Murphy, mens sentrale biroller spilles av Judge Reinhold, John Ashton, Ronny Cox, Lisa Eilbacher, Steven Berkoff og Jonathan Banks.
Filmen ble den mest innbringende filmen i USA i 1984. Den ble Eddie Murphys stor gjennombrudd som skuespiller.
Handling
Filmen handler om den gatevante Detroit-etterforskeren Axel Foley som igangsetter en privat etterforskning når hans beste venn blir myrdet. Sporene fører ham til helt Beverly Hills i California. Der lærer han raskt at hans direkte stil ikke passer og derfor får to lokale politibetjenter i oppgave å sørge for at situasjonen ikke kommer ut av kontroll under hans opphold. Ved hjelp av sin muntre stil klarer Axel å etablere et vennskap med de to politifolkene og etterhvert dras de inn jakten på den han mistenker stod bak mordet. Vedkommende er en rik forretningsmann som nyter stor respekt i samfunnet - og som attpåtil er sjefen til hans venninne, Jenny.
Popularitet og økonomi
Beverly Hills purk hadde svært gode besøkstall på kino, både i USA og mange andre land. Den innbragte hele $316 millioner på verdensbasis, hvorav $235 millioner i USA alene. Den ble den mest innbringende filmen i USA i 1984.
Det kan ellers nevnes at den ble den mest besøkte filmen ved Oslo-kinoene i 1985, med 150 000 besøkende.
Anmelderne
Den ble godt mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 81 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert var bare halvfornøyd og gav den 2,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 3,5 av 4 stjerner.
Også de norske anmelderne var positive. Blant annet så gav både Aftenposten, Arbeiderbladet og VG den terningkast fire. Det norske nettstedet CINERAMA gav den terningkast fire i 2013.
Arne Åkesson
Arne Åkesson er en svensk tidligere fotballspiller. Åkesson, som var keeper, spilte to kamper for Malmö FF i Allsvenskan fra 1977 til 1979.
Beverly Hills purk
Musikk
Filmens tittellåt, "The Heat is On", ble fremført av Glenn Frey og ble en stor hitt midt på 1980-tallet. Den instrumentale kjenningsmelodien "Axel-F", fremført av Harold Faltermeyer, ble også en slager. Begge ble utgitt på filmens soundtrack.
Annet
Sylvester Stallone var egentlig tiltenkt rollen som Axel, men han ville ha mer action enn det produsentene hadde budsjettert for og dermed gikk rollen isteden til Murphy.
Den 91. Oscar-utdelingen
'''Den 91. Oscar-utdelingen''' er en seremoni som fant sted 24. februar 2019 og kåret de beste prestasjonene innen film fra 2018. Utdelingen ble holdt i Dolby Theatre i Hollywood i Los Angeles i regi av Academy of Motion Picture Arts and Sciences (AMPAS). Dramafilmen Green Book vant Oscar for beste film, mens musikkfilmen Bohemian Rhapsody vant flest priser, 4 stykk.
Innstilt til nominering for beste fremmedspråklige film
17. desember ble ni filmer innstilt til nominering for beste fremmedspråklige film.
Du (Unix)
(forkortelse for disk usage) er et Unix-program som viser diskforbruket i en katalog eller på et filsystem.
På Linux er  en del av GNUs coreutils-pakke.
oppsto med versjon 1 av AT&T UNIX.
Øre (valuta)
En øre er en myntenhet i Norge, Sverige, Danmark og på Færøyene som tilsvarer 1⁄100 krone. Det vil si at 100 øre tilsvarer 1 krone. Den var også i bruk på Island til 1. oktober 2003.
Ordet «øre» kommer antakelig fra det latinske aureus som betyr gullmynt, av aurum, gull.
Norsk myntrekke
Øremyntene tok over for skillingene i perioden 1874–1876.
Den opprinnelige rekken av øremynter i Norge var 1, 2, 5, 10, 25 og 50. 1- og 2-øremyntene ble tatt ut av sirkulasjon i 1972. 5- og 25-øremyntene ble tatt ut i 1982. Siste 10-øre ble preget i 1991, og den ble tatt ut av sirkulasjon i 1993. Det ble i september 2010 bestemt at også 50-øren skulle tas ut av sirkulasjon. Endelig dato for dette var 1. mai 2012
Sakaraha
Sakaraha er en liten landsby øst for den mye større byen Toliara på Madagaskar. Sakaraha opplevde rene klondike-stemningen da det ble funnet safirer i området rundt.
Lycée privé Sainte-Geneviève
Lycée privé Sainte-Geneviève er en privat videregående skole, som ligger i Versailles og tilbyr forberedende klasser til de store skolene. Den ble grunnlagt av jesuittene i Paris i april 1854. Den har ofte tilnavnet Ginette og noen ganger BJ, som står for Boite à Jèzes (jesuittboks).
Sainte-Geneviève er kjent for å ha en av de høyeste suksessratene i opptaksprøvene til de mest selektive franske grandes écoles innen ingeniørfag (École Polytechnique, Mines ParisTech, École des Ponts ParisTech og CentraleSupélec) og handel (HEC Paris, ESSEC Business School og ESCP Business School).
Wadi Zered
Wadi Zered er en elveleie (wadi) vest i Jordan, også kalt Wadi-Has. I oldtiden var den grensen mellom Moab og Edom. Dalen er nevnt i Toraen (Femte Mosebok 2,13-14 og Fjerde Mosebok 21,12).
Wadien er stor og lang og ender ved Dødehavet i byen Safe (Al-Safi). Området er et jordbruksområde hvor bøndene benytter vannet til å dyrke grønnsaker som tomater og meloner.