cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oransjegullvinge
Egg og larver
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen
Puppene er gulhvit til grønn-hvit. På dens bakkroppssegment finnes noen svarte prikker. Fasongen er bønneformet og urørlig, og den ligner plantedeler som frø og lignende. Den er festet i et magebelte, til næringsplantens stilk, et stykke over jorden.
Levevis
Oransjegullvinge finnes på lune gresskledde og blomsterrike lokaliteter, omgitt av skog. Arten finnes gjerne i veiskråninger og lignende.
Glansvinger har normalt en rolig og gjerne flagrende flukt. Ofte flyr de korte turer fra blomst til blomst. Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Flygetiden er fra slutten av juni til september. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, og den noe spraglete vingeundersiden gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse.
Voksne glansvinger lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Larvene
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Larven er trege og ikke særlig sky. De har ingen synlige forsvarsfunksjoner, som å kaste hodet til siden fram og tilbake eller å rulle sammen kroppen, ved berøring.
Larven lever som plantespiser særlig på engsyre. Utviklingen som larve tar nesten to måneder.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Puppen
Oransjegullvinge tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) glansvingen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen, vanligvis mellom to til tre uker.
Utbredelse
Oransjegullvinge finnes i Danmark og det sørøstlige Sverige, Finland og Norge. Finnes i Europa og østover i Asia til Kina. Arten har hatt tilbakegang i Europa, men har en mer stabil populasjon i Norden.
Systematisk inndeling
Slektskapet innen gruppen glansvingene er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje. Det har vært ulike måter å dele gruppen inn i. (Systematikken følger Fauna Europaea )
Partikkelstråling
Partikkelstråling er en type ioniserende stråling som skapes ved kjernefysisk nedbrytning, fisjon eller fusjon. Strålingen består av subatomære partikler eller atomkjerner i høy hastighet. Disse partiklene har masse, og kan ha forskjellige hastigheter og energinivåer. Eksempler på partikkelstråling:
Eggedal kirke
Eggedal kirke er en langkirke fra 1878 i Sigdal kommune, Viken fylke. Byggverket er i tre og har 300 sitteplasser. Kirken er tegnet av ingeniørene Støren og Steenstrup, oppført av byggmester Gulbrand Johnsen fra Nes og innviet 18. september 1878.
Kirken ligger i Eggedal sogn, som er tilknyttet Eiker prosti i Tunsberg bispedømme. Adkomst til stedet er via Rv287.
Harry Chamberlin
Harry D. Chamberlin (født 1887, død 29. september 1944) var en amerikansk rytter som deltok i De olympiske leker i 1932 i Los Angeles.
Chamberlin ble olympisk mester i hestesport under OL i 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som vant lagkonkurransen i feltritt. Deltakere på laget var Chamberlain på hesten «Pleasant Smiles», Edwin Argo på «Honolulu Tomboy» og Earl Foster Thomson på «Jenny Camp». I den individuelle konkurransen i feltritt kom han på fjerdeplass.
Chamberlin ble nummer to i sprangridning med hesten «Show Girl».
Lars Joakim Hanssen
Lars Joakim Hanssen (født 22. oktober 1975) er tidligere statssekretær og politiker for Fremskrittspartiet, og kommer fra Kongsvinger. Fra 2021 er han kommunikasjonssjef Volkswagen og Volkswagen Nyttekjøretøy i Norge.
Fra høsten 2013 var han politisk rådgiver i Landbruks- og matdepartementet for statsråd Sylvi Listhaug, og fra desember 2015 til januar 2016 var han hennes politisk rådgiver i Justis- og beredskapsdepartementet.
Den 3. mai 2019 gikk Hanssen tilbake til politikken dag han ble utnevnt til statssekretær ved Statsministerens kontor.
Hanssen var 1. varamedlem til Stortinget for Hedmark FrP i perioden 2005-2013. Han har også sittet i kommunestyret i Kongsvinger, og fylkestinget i Hedmark.
Hanssen har jobbet i kommunikasjonsbyrået Kruse Larsen.
Han er utdannet innen økonomi og PR-fag ved Høgskolen i Hedmark (Nå: Høgskolen i Innlandet)
Ron Clarke
Ronald William «Ron» Clarke (født 21. februar 1937 i Melbourne, død 17. juni 2015 på Gold Coast) var en australsk friidrettsutøver. Han var en av de mest kjente mellom- og langdistanseløperne på 1960-tallet. Han huskes først og fremst for at han satte 17 verdensrekorder, men også for at han aldri vant noen gullmedalje i De olympiske leker. Han fikk en bronsemedalje på 10 000 meter i OL i Tokyo i 1964.
I 1956, mens Clarke fremdeles var en lovende junior, ble han utvalgt til å tenne den olympiske ild under åpningsseremonien til De olympiske sommerlekene i Melbourne.
14. juli 1965 satte Ron Clarke en utrolig verdensrekord på 10 000 meter på Bislett stadion. Han løp på 27.39,4, en forbedring av sin egen verdensrekord med 34,8 sekunder. Han ble dermed den første i verden som løp distansen under 28 minutter.
Han var borgermester i Gold Coast i Queensland.
Svensenga (Oslo)
Svensenga (7–67, 2–174) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går nordvestover fra Frysjaveien mot Maridalsveienog ender i en snuplass.
Veien fikk navn i 1952 etter den tidligere husmannsplassen Svensenga (gnr./bnr. 59/499) under Brekke. Den lå ved Frysjaveien 25.
Veien har for en stor del rekkehusbebyggelse.
Alt for Norge (reality-TV)
Alt for Norge er en norsk reality-serie som gikk på TVNorge i perioden 2010 til 2019. Programmet ble i starten ledet av Henriette Bruusgaard frem til Fridtjof Nilsen tok over fra 2016. I serien konkurrerer en gruppe norskamerikanere om hvem som er «mest norsk» ved hjelp av forskjellige oppgaver med norsk tilsnitt. Vinneren av konkurransen får i siste program møte noen av sine norske slektninger i et slektstevne, i tillegg til en pengepremie (50 000 amerikanske dollar i 2015-sesongen).
Seertall
Serien hadde høye seertall. Blant annet hadde første sesong 435 000 seere, sesong to 442 000, sesong tre 408 000, sesong fire 454 000 og sesong fem 469 000.
Premieren ble sett av 549 000, noe som (per 2010) var de fjerde beste seertallene for en premiere i kanalens 21 år lange historie.
Sesong 1
Sesongen besto av åtte episoder og hadde premiere 8. april 2010. Programleder var Henriette Bruusgaard. Vinner var Doug Miner som mottok en premie på 50,000 dollar og i tillegg fikk møte sine norske slektninger for første gang.
Sesong 4
Sesongen ble sendt høsten 2013 med finale 3. november og programleder var nok en gang Henriette Bruusgaard. Vinneren ble 28 år gamle Berit Rodsater fra Los Angeles. Hun fikk se gården Rødseter der hennes slekt bodde, og treffe slekten som fremdeles bor der. I tillegg fikk hun en pengepremie.
Sesong 6
Sjette sesong av Alt for Norge gikk på TVNorge høsten 2015, og hadde premiere 30. august. Henriette Bruusgaard var programleder. Vinneren ble David Engen fra Minneapolis, Minnesota. Hans norske "hjemby" er Gausdal.
Sesong 7
Syvende sesong av Alt for Norge gikk på TVNorge høsten 2016, og hadde premiere 11. september. Fridtjof Nilsen var programleder. Vinneren ble Johnny Bartz fra Miami, Florida. Hans norske "hjemby" er Rennebu.
Sesong 8
Åttende sesong av Alt for Norge gikk på TVNorge høsten 2017, og hadde premiere 27. august. Fridtjof Nilsen var programleder. Vinneren ble Odessa Stevens fra Seattle, Washington. Hennes norske "hjemby" er Fræna.
Sesong 9
Niende sesong av Alt for Norge gikk på TVNorge høsten 2018, og hadde premiere 27. august. Fridtjof Nilsen var programleder. Vinneren ble Kelsey Jaffer fra Geneva, Illinois. Hennes norske "hjemby" er Lærdal.
Sesong 10
Tiende sesong av Alt for Norge gikk på TVNorge høsten 2019, og hadde premiere 26. august. Fridtjof Nilsen var programleder. Vinneren ble Emma Boyum fra Minneapolis, Minnesota. Hennes norske "hjemby" er Olden.
Realitykonseptet
8. november 2019 ble det offentliggjort at TV-konseptet blir lagt på is inntil videre. Sesong 10 er derfor den foreløpig siste sesongen av TV-serien. Det skal dog sies at konseptet fortsatt kjører i Sverige under navnet Allt för Sverige. Det er ikke kjent hvorvidt også denne serien blir lagt på frys.
I tillegg til å kjøre i både Sverige og Norge har også TV-konseptet kjørt en sesong i Danmark i 2012.
Santiago Luis Copello
Santiago Luis Copello (født 7. januar 1880 i San Isidro i Argentina, død 9. februar 1967 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Buenos Aires 1932–1959 – skjønt han residerte i Vatikanet fra 1955 på grunn av kirkens konflikt med peronistregimet i Argentina.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius XI i 1935.
Konflikten som gjorde det nødvendig for kardinalen å dra i eksil, toppet seg i mai 1955 da et hyrdebrev fra de 23 argentinske biskoper ble lest fra alle prekestoler i landet. Der ble regimets kampanje mot Den katolske kirke fordømt.
Året før hadde president Juan Peron begynt å bekymre seg over den innflytelse det katolske presteskap hadde begynt å få blant arbeidere, akademikere og studenter, og enda mer over det som så ut som spiren til et katolsk politisk parti i provinsen Cordoba. I oktober 1954 innledet Peron-regjeringen en mangeartet kampanje mot den katolske kirkes innflytelse.
Kardinal Copello deltok ved konklavet 1939 som valgte pave Pius XII, ved konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII og ved konklavet 1963 som valgte pave Paul VI.
Han deltok under Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Kate Ashfield
Kate Ashfield (født 28. mai 1972 i Birmingham i England) er en engelsk skuespiller mest kjent for sin rolle i filmen Shaun of the Dead.
Ashfield utdannet seg på Rose Bruford College, før hun begynte som skuespiller. For et internasjonalt publikum ble hun først kjent i 2004 gjennom den romantiske zombiekomedien Shaun of the Dead, men hadde allerede da rukket å bli nominert som beste skuespillerinne tre ganger for British Independent Film Awards. I 2000 for The Low Down, i 2001 for Late Night Shopping (som hun vant) og i 2004 for This Little Life. I 2004 vant hun også en Royal Television Society Television Award for sistnevnte film. I 2001 ble hun også utnevnt til en Shooting Star av European Film Promotion.
Frynsegode
Frynsegode er en fordel arbeidstakere mottar i tillegg til lønn, men ikke i kontante penger. Eksempler på frynsegoder er såkalt fri bil, telefon, hjemme-PC, internettilgang, avis, lunch, syke- og pensjonsforsikringer, bolig, barnehage, treningstid og -muligheter i arbeidstiden, aksjer og opsjoner, forslagspremie samt ekstra fridager eller ferie.
Selv om godene kalles «frie» er de som regel skattepliktige. Imidlertid vil så vel arbeidsgiver som arbeidstaker i mange tilfeller få lavere skattebelastning totalt ved å benytte slike ordninger på grunn av høyt skatte- og avgiftsnivå på lønnsinntekter.
Eksempelvis er 2 500 kroner skattefritt mye mer verdt netto enn tilsvarende beløp som lønn eller skattepliktig naturalytelse. For å ha igjen 2 500 kroner etter skatt må en ansatt uten toppskatt tjene ca 3 900 kroner, med toppskatt ca 4 500 kroner og med høy toppskatt ca 4 800 kroner. Skulle bedriften gitt en ansatt et nettobeløp etter skatt på 2 500 kroner, ville det, medregnet feriepenger, ha betydd en lønnsøkning på rundt 4-5 000 kroner inklusiv arbeidsgiveravgift. (Tall fra 2010)
I 2008 fikk norske arbeidstakere skattepliktige frynsegoder til en verdi av 18 milliarder kroner. Dette ble fordelt på vel 1 million menn og nær 900 000 kvinner. For menn var gjennomsnittsverdien 13 605 kroner, for kvinnene 4 000 kroner.
Kurs, skole og utdannelse kan også være frynsegoder, inkludert skolepenger, bøker, skolemateriell, reise og opphold. Disse vil kunne være skattefrie. I mange tilfeller forplikter en arbeidstaker som mottar slike goder seg til å fortsette i ansettelsesforholdet minst like lenge som utdannelsen varer.
Julia Deakin
Julia Margaret Deakin (født 1952 i Gainsborough) er en britisk skuespiller kjent for sine mange TV-roller.
Julibakkemåler
Julibakkemåler (Scotopteryx luridata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er funnet én gang i Norge, i Søgne i Vest-Agder, og har neppe noen vid utbredelse her siden vertsplantene, gulltorn og ginst, er ganske sjeldne i Norge.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 27 – 38 mm), slank, grå måler med spisse forvinger. Forvingen har tre smale, brune tverrbånd jevnt fordelt utover vingen. Feltet mellom de to ytterste tverrbåndene er ofte litt mørkere enn resten av vingen og har en liten, svart flekk. I vingespissen er det en kort, brun skråstrek. Bakvingen er ensfarget silkeaktig hvit. Arten er meget lik den beslektede Scotopteryx mucronata (ikke funnet i Norge) og noen ganger må man undersøke kjønnsorganene for å skille de to artene sikkert.
Utbredelse
Dette er en europeisk art. I Norge er den bare funnet én gang, i Søgne i Vest-Agder i 1979. Det er usikkert om den har bestander her i landet i dag, i alle fall kan den ikke være vidt utbredt da næringsplantene er ganske sjeldne i Norge.
Gaucho (album)
Gaucho er det syvende albumet fra amerikanske Steely Dan, utgitt i november 1980. Dette er Steely Dans siste studioalbum på 20 år før utgivelsen av Two Against Nature i 2000. Til tross for flere uheldige omstendigheter, som for eksempel at Walter Becker ble påkjørt av en bil, en tvist over hvilket plateselskap som eide rettighetene til albumet, uenighet om utsalgspris og at en lydtekniker ved et uhell kom til å slette en hel låt, «The Second Arrangement», ble dette et av Steely Dans mest selgende album. Låten «Hey Nineteen» ble utgitt som singel, og ble en av deres største hits.
Tittellåten «Gaucho» var ment som en hyllest til Keith Jarrett, men Jarrett oppdaget at Becker og Donald Fagen hadde brukt deler av hans komposisjon «Long As You Know You're Living Yours» og forlangte å bli kreditert som låtskriver.
På låten «Time Out of Mind» medvirker Mark Knopfler fra Dire Straits på gitar. Han ble invitert etter at Becker og Fagen hadde hørt «Sultans of Swing», og blitt mektig imponert over Knopflers gitarspill.
Sporliste
Alle låtene er skrevet av Walter Becker og Donald Fagen, unntatt der hvor annet er notert.
Conficker
Conficker er en dataorm som ble oppdaget i oktober 2008. Man fryktet at den skulle slå til 1. april 2009 på datamaskiner som benyttet Microsofts operativsystemer. Conficker regnes som ekstra farlig da ormen blokkerer mange antivirusprogrammer, Windows-oppdateringer og i tillegg hindrer tilgang til sikkerhetsrelaterte nettsider. Dataormen kan bli operativ på maskiner uten at brukerne gjør noe aktivt. Ifølge enkelte estimater var opptil 10 millioner Windows-maskiner verden over infisert med Conficker.
Beskyttelse
Microsoft har laget et program som kan fjerne ormen fra PC-er. Den kan lastes ned fra denne siden.
En enkel test. Basert på om du kan nå sikkerhets nettsider som blir blokkert av viruset confickerworkinggroup.org
Du kan skanne gjennom nettverk(ene) etter ormen med nyeste nmap 4.85BETA6 insecure.org. For mer informasjon og verktøy, se: doxpara.com
Supermassivt sort hull
Sammenliknet med mindre sorte hull
Supermassive sorte hull har egenskaper som skiller dem fra mindre sorte hull. Gjennomsnittstettheten til et supermassivt sort hull kan være veldig liten. Den kan faktisk være mindre enn tettheten til vanlig luft.
Dannelse
Det er mange teorier om hvordan sorte hull av denne størrelsen dannes. Den mest åpenbare er at et vanlig hull har utvidet seg. En annen teori er at stjernestøv med flere hundre tusen solmasser danner en kjempestjerne. Stjernen vil kollapse direkte inn i et sort hull uten en supernovaeksplosjon. Da blir ikke massen skutt ut i rommet eller etterlate seg et sort hull som en rest. Det sorte hullet er alt som blir etterlatt. Det som er vanskelig med å forme et supermassivt sort hull er at det trenger nok masse samlet på et lite nok volum. Det trenger også veldig lite vinklet fremdrift.
Supermassive sorte hull utenfor Melkeveien
I mai i 2004 bekjentgjorde Paolo Padovani og hans samarbeidere deres oppdagelse av 30 supermassive hull utenfor Melkeveien som tidligere var ukjente. Oppdagelsen viste også at det er minst dobbelt så mange sorte hull av denne typen enn man trodde før. Den teori som er mest sannsynlig i dag er at alle galakser har et supermassivt sort hull i midten. De fleste er «inaktive» og ikke tiltrekker seg særlig mye masse. 8. januar 2008, ble et sort hull med den største massen vi har sett hittil, oppdaget. Det har ca. 1.8x1010 solmasser, og er kjent som OJ287.
Referanser
Kara delik
Jom kippúr
Kippúr, eller jom kippúr, er den jødiske forsoningsdagen, som faller på den tiende dagen av måneden tisjré. Etter den verdslige kalenderen havner kippúr en dag mellom 15. september og 14. oktober. I 2010 falt kippúr på 18. september – det vil si fra 17. september ved solnedgang til 18. september etter solnedgang. I 2011 falt kippúr på 8. oktober – det vil si fra 7. oktober ved solnedgang til 8. oktober etter solnedgang.
Kippúr er en full fastedag, og alle jøder over 12/13 års alder som har helse til det, er pålagt å faste fra solnedgang på kippúr-aftenen til det er mørkt etter selve kippúr-dagen — det vil si rundt 24 timer. I denne perioden spiser man ingen ting og man drikker ikke noe annet, enn hva som er strengt nødvendig av helsemessige årsaker.
Rituale
Bønneritualet for kippúr inneholder flere karakteristiske elementer:
Hubert Wilkins
George Hubert Wilkins (født 31. oktober 1888, død 30. november 1958) var en australsk polarforsker, flyver/flyfotograf og oppdager.
Livshistorie
Wilkins ble født i Hallett i Sør-Australia som den siste av  13 barn i en innvandrer-/pionerfamilie hvor faren drev en sauefarm. Som tenåring flyttet han til Adelaide, hvor han fikk jobb som kinomaskinist ved et reisende kinoteater. Senere kom han seg til England, hvor han begynte å arbeide som filmfotograf og ble en pioner på flyfotografering. Hans kunnskaper om fotografering ledet han inn på den banen som skulle bli hans livsverk, polarekspedisjoner og polarforskning. Først som deltaker og senere som leder for egne ekspedisjoner.
Den 22. april 1928, bare et år etter Charles Lindberghs atlanterhavsflyvning, fløy Wilkins og hans flyver Carl Ben Eielson over Polhavet fra Point Barrow i Alaska til Spitsbergen langs Grant Land og Ellesmere Island. For denne bragden ble han adlet og kunne deretter sette sir foran sitt navn. Han ble også hedret med Norsk Aero Klubbs hederstegn.
I kjølvannet at den store oppmerksomheten han fikk ved hjemkomsten til New York, giftet han seg med den australske skuespilleren Suzanne Bennett.
Med finansiell støtte av William Randolph Hearst fortsatte Wilkins sine polarekspedisjoner, denne gang i Antarktis. På den australske halvøy navnsatte han Hearst Land etter sin sponsor, og Hearst takket tilbake ved å invitere han og Suzanne på en bryllupsreise jorden rundt med luftskipet «Graf Zeppelin».
Wilkins ledet en mislykket ekspedisjon sommeren 1931 som skulle ta seg frem under isen til Nordpolen med en amerikansk ubåt fra første verdenskrig. Denne hadde han gitt navnet «Nautilus». Til tross for at han ikke gjennomførte turen som planlagt, så hadde han banet veien for senere ekspedisjoner under isen i Polhavet, noe som skjedde da den amerikanske marines atomubåt USS «Nautilus» krysset Polhavet under isen i 1958.
Etter Wikins død 30. november 1958 tok atomubåten USS «Skate», den første som brøt gjennom isen på Nordpolen 17. mars 1959 hans aske og strødde den over Polhavet.
Wilkins isbrem og Wilkinssundet er begge oppkalt etter han.
Svenskerudveien (Oslo)
Svenskerudveien (3–43A, 2–26B) er en vei på Ryen i bydel Østensjø i Oslo. Den går som blindvei først vestover, så sørover fra Høgdaveien.
Veien fikk navn i 1968 etter Svenskerud (gnr./bnr. 160/7), en tidligere husmannsplass under Abildsø. Denne lå i sin tid ved nr. 20.
Simeon Stylitt
Simeon Stylitt (arabisk: مار سمعان العمودي '; Gresk: Άγιος Συμεών Στυλιτεσ ') av og til også kalt «den eldre» eller Simeon Syreren (født rundt 388, død 459) blir av flere kirkesamfunn regnet som en syrisk helgen. Han var den første såkalte søylehelgenen.
Liv og virke
Simeon ble født inn i en kristen familie i byen Sis i Syria, ved grensen til det nåværende Tyrkia. Han begynte å jobbe som gjeter, men ba etter at han hadde en visjon som 13-åring om å bli opptatt som tjener i et kloster i nærheten. Han ble i klosteret i to år, men mente det ikke var strengt nok, og han flyttet derfra til et strengere kloster utenfor Antiokia. I dette klosteret påla han seg stadig strengere botsøvelser. Han var nær ved å død da et tau av tvinnede palmeblader han gikk med, vokste inn i kroppen hans. Man fikk tauet ut etter å ha bløtet det i tre dager, for så å skjære det ut. Etter dette anså abbeden i klosteret ham for uegnet og sendte ham vekk.
Han flyttet så til Dair Sem'an, ved foten av fjellet Telanissus. Der hadde han sin første fastetid uten å ta til seg mat og drikke. En prest som fikk vite om planene hans la ut mat til ham, men da man kom til påske fant man maten urørt og Simeon bevisstløs. Han våknet til live av å få nattverd og spiste noen salatblader. Han ble på stedet i tre år og levde i den samme strenge askesen. Etter dette flyttet han til toppen av fjellet, hvor han lagde seg en liten hytte og lenket seg fast til en stor stein. En utsending fra Patriarken av Antiokia fortalte Simeon at man med en sterk vilje kunne holde seg til Gud og askese uten slike kunstige hjelpemidler, og Simeon fikk derfor en smed til å få seg løs.
Ryktet om Simeon og livsførselen hans hadde spredt seg i området, og det kom etterhvert mange besøkende som ville snakke med han eller se han. Dette gjorde at det ble vanskelig å leve som eremitt, og det førte Simeon til hans nye, og på det tidspunktet enestående, livsstil. I 423 dro han til Aleppo, og i utkanten av byen fant han en søyle som han klatret opp på. Den første søylen han klatret opp på var rundt tre meter høy og hadde en diameter på toppen på rundt to meter. På toppen av denne søylen ble han i fire år. Neste søyle var seks meter høy, og han ble på denne i tre år, før han fant en søyle på 11 meter som han ble på i ti år. Den fjerde og siste søylen ble bygget for ham av folk i byen, og denne var 18 meter høy. På toppen av denne søylen bodde han de siste tjue årene av livet sitt.
Hver faste hadde han den samme rutinen. Han stod og bad de to første ukene, deretter satt han i to uker før han lå resten av fasten. Han måtte ligge da han på dette tidspunktet alltid var utslitt siden han verken spiste eller drakk i fastetiden. Hver dag prostrerte han i bønn over tusen ganger, og to ganger om dagen snakket han med besøkende. Han hadde etterhvert blitt en attraksjon som tiltrakk seg besøkende fra store områder.
Forkynnelsen hans skal ha vært enkel og vennlig, og Simeon ble etter sin død fant man slike søyleeremitter flere steder i den syriske ørkenen, et fenomen som varte helt til 1800-tallet.
Simeon døde knelende på toppen av søylen sin i 459. Han ble gravlagt i Antiokia, der han ble fulgt til graven av biskopene i provinsen og mange som hadde fulgt ham mens han levde. Ved søylen hans ble det bygd et kloster og en kirke, men bare ruinene av disse står igjen i dag. Han blir minnet 5. januar i vestkirken og 1. september i øst.
Emondsmark
Emondsmark er en fiktiv landsby i Tidshjulet-serien skrevet av Robert Jordan.
Börje Fredriksson
Börje Fredriksson (født 30. juni 1937 i Eskilstuna, Sverige, død 21. september 1968) var en svensk jazzmusiker (tenorsaksofon) og kjent som leder av egen kvartett, innbefattende Bobo Stenson piano, Palle Danielsson bass og Fredrik Norén slagverk. Tidlig skolert i munnspill og valthorn, ble han via Eje Thelin og Bernt Rosengrens ungdomsstorband rundt 1960, samt Rune Gustafssons Young Guitar (Metronome, 1961) en del av miljøet rundt Gyllene Cirkeln i Stockholm. Han etablerte eget orkester og utgivelsen Intervaller (Columbia, 1967) som ga Gyllene Skivan 1967 og statlig arbeidsstipend for perioden 1967-1970. Etter hans bortgang ble det utgitt minneplater som Börje Fredriksson (Odeon), Fredriksson spesial (intervju og radioopptak), samt Fredrik Norén band's Sister Maj's Blouse (1993), vinner av svenske Grammy samme året, og den senere Epilogue (1998), også nominert.
Emondsmark
Emondsmark ligger i den vestlige delen av landet Andor. Til tross for dette er ikke innbyggerne i landsbyen kjent med at de er en del av en større nasjon i begynnelsen av serien.
Börje Fredriksson
Börje Fredrikssons Minnesfond ble av Eskilstuna jazzklubb og ABF Eskilstuna etablert i 1999.
Emondsmark
De sentrale karakterene i serien Rand al'Thor, Egwene al'Vere, Nynaeve al'Meara, Perrin Aybara og Mattrim Cauthon kommer alle fra Emondmark.
Dvergsikader
Bladsikader eller dvergsikader (Cicadellidae) av og til, bare kalt sikader, og er en familie av sikadene (Auchenorrhyncha). De lever av plantesaft som de suger ut av bladnerver eller stenglen på planter. Plantesugere har ufullstendig forvandling. Det er omtrent 220 arter i Norge. I verden er det mer enn 16 000 arter.
Dvergsikadene i Norge, er små, mellom 3 og 10 mm lange. Alle har sett disse små insektene, som gjør små hopp, når de blir skremt. De kan opptre svært tallrikt, på gressmark. De aller fleste har grønne til lys gul-grønne farger og blek brunlige farger.
Men noen arter har skarpere farger, som Cicadella viridis (Cicadellinae), som er som et lite smykke, dersom du ser den i en lupe.
Utseende
Kroppen er hos de fleste, bredest foran, og smalner bakover. Beina er korte, unntatt bakbeina, som er lange. De kan brukes til å gjøre lange hopp med. Dvergsikadene kan gjøre svært lange hopp i forhold til sin lille kropp. Alle bein har tre fotledd hver (tarsi). Leggen (tibia) på bakerste beinparet har mange små torner eller kraftige børster i en eller flere rader. Slike børste- eller tornrekker er det bare dvergsikadene (Cicadellidae) som har, noe som skiller dem fra andre grupper av sikader.
Hodet er som regel like bredt som forryggen (pronotum). Issen er ofte spiss, framoverettet og går over i pannen i en, enten litt butt bue, eller nesten skarpt avsatt kant. Pannen er høy og uten noen kjølaktig opphøyninger. Munnen er plassert langt ned, nesten under hodet. På denne måten får hodet en slags båtform (baugen). Det er to store fasettøynene og to små punktøyne (ocelli) midt imellom fasett øynene. Munnen (rostrum), er en sugesnabel, som den bruker til å stikke inn i planter og bladnerver av trær, for å suge plantesaft. Den korte snabelen ligger bakoverbøyd, under hodet og mellom fremste lår, når den ikke er i bruk. Antennen hos flere arter kan være ganske lang, de første ledd er noe tykkere og kort. Hos noen arter har pronotum ulike slags utvekster, for eksempel to høye, ørelignende kjøler hos øresikaden (Ledra aurita).
Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile. De fremste, er mer læraktige og uten et tydelig ribbenett, de bakre vinger er gjennomskinnelige og er uten farge, men er ofte irrisiderende (lyset brytes i alle regnbuens farger). Vingene er ganske gode flygevinger, men dvergsikader bruker vanligvis bare å ta korte flygeturer.
Levevis
Dvergsikader lever gjerne på litt lune og soleksponerte steder. De suger plantesaft. Noen arter lever på flere planteslag, mens andre har bare en vertsplante. Noen arter er tallrike på gressmark, men mange er også knyttet til busker og trær.
Utvikling
Eggene legges på plantevev.
nymfene har flere hudskift og ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte. Dvergsikader har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Honningdugg
I likhet med noen andre plantsugere, utsondrer nymfene hos enkelte arter dvergsikader honningdugg, som er godsaker for maur. Maur og sikader lever i symbiose, et avhengighetsforhold til hverandre. Dvergsikaden får beskyttelse, mauren får honningdugg.
Systematisk inndeling
Det er omtrent 220 arter i Norge. I Europa er det 15 underfamilier.
Annalee
Annalee (irsk: Abhainn na hEoghancha) er en elv i Irland. Den går fra Lough Sillan i grevskapet Cavan. Kilden til elven er innsjøen Lough Sillan nær Shercock, hvorfra den renner vestover gjennom Lough Tacker, og sør for Cootehill, til den når Butlersbridge. Derfra går den videre til en rekke innsjøer før den munner ut i elven Erne. Nedstrøms fra Cootehill munner bielven Dromore, samt elvene Bunnoe og Laragh ut i Annalee.
Navn
Det irske navnet på elven er Abhainn na hEoghancha, som stammer fra navnet på det historiske distriktet nord for elven kjent som An Eoghanach, et distrikt noen ganger anglisert som Owenagh. Det anglifiserte navnet på elven kommer fra et av distriktene den renner gjennom, nemlig Annaghlee (Eanach Lao).
Fiske
Elven er kjent for bra fiske. Fiske er ganske populært ved Deredis nær Butlersbridge og oppstrøms Cootehill i strekningen nedenfor broen Knappagh Bridge. Fangstene omfatter abbor, gjedde, mort og brasme foruten ørret til over 1,4 kg som rapporteres.
Vannføring
Strømmen eller utslippet av elven måles i dens nedre rekkevidde ved Butlersbridge, elvenivåer måles også ved Rathkenny og Derryheen Bridge. Nedslagsfeltet til målestasjonen ved Butlersbridge er 774 kvadratkilometer, som med et årlig gjennomsnittlig nedbør på 1020 millimeter, gir en gjennomsnittlig strømning på 13,7 kubikkmeter per sekund. Den maksimale registrerte flyten mellom 1955 og 2012 var 107 kubikkmeter per sekund den 30. november 1995.
Knut Kristiansen (indolog)
Karriere og arbeid
Kristiansen vokste opp på Raufoss, og studerte latin og gresk ved universitetet i Oslo. Han interesserte seg også for sammenlignende språkforskning og kom dermed inn på studiet av sanskrit under Georg Morgenstierne og moderne hindi. Fra 1971 var han universitetslektor i nyindiske språk, og ble senere amanuensis. Han var ansatt ved Institutt for østeuropeiske og orientalske studier til han gikk av med pensjon ved årsskiftet 1998/1999.
Kristiansen videreførte Morgenstiernes studier av de dardiske språkene og gjennomførte to forskningsreiser til Nord-India. Etter den siste turen måtte han amputere deler av benet. Det var også Kristiansen som ordnet Morgenstiernes samlinger. Foruten de indiske språkene interesserte han seg også for romani, og utga sammen med Lars Gjerde (1944–2015) en bok med tekster på dette språket.
Drapssak
Kristiansen ble funnet drept i sitt eget hjem på Sandaker i Oslo 20. juli 1999 og ble sist sett i live 4. eller 5. juli. Etterforskningen ble rettet mot språkforskerens informanter, som også skal ha omfattet kriminelle. Politiet meldte 2. februar 2023 at de har identifisert den de mener var gjerningsmannen, men fordi vedkommende døde i år 2000, ønsket de ikke å gå ut med navnet.
Skauen kristelige skole
Skauen kristelige skole (kalt "Skauen-skolen") er en 10-årig grunnskole i Skien som eies og drives av Det evangelisk-lutherske kirkesamfunn (DELK). Skolen har ca. 190 elever (2016) som kommer fra hele Grenland og har SFO-tilbud for elever i 1.-4. klasse.
Historie
I forbindelse med skolereformen i 1997, som innebar at elevene skulle starte på skolen når de var 6-år; ble skolen for liten. I 1998 ble skolen derfor utvidet med en ny ungdomsskolefløy og en utvidet gymsal.
I 2016 fikk skolen et ekstra utbygg, ettersom klassene på småskolen blir større og større. Skolen leier dette bygget på en periode over 5 år, av Cramo AS.
Målsetting
Skolens mål er et skolemiljø som kristent fellesskap, preget av omsorg, trygghet og ekte livsglede. Skolen skal legge tilrette for at elevene i møte med Guds ord og et kristent miljø kan vinnes for Kristus, få næring og vekstvilkår for troen og få et evig liv. Bibelen og de lutherske bekjennelsesskrifter er det faste og forpliktene grunnlaget for skoledriften. Skauen kristelige skole er åpen for alle som deler skolens mål for opplæring av barna.
10. etappe i Tour de France 2006
Info
Dette var den første etappen i Pyreneene, hvor de virkelig store klatreetappene begynner og de som jakter på den grønne trøya blir hengende etter. Det dannet seg et brudd med 15 mann før den første stigningen, hvor blant annet Thor Hushovd satt, men da klatringen startet falt sprinteren Hushovd bakover i rekkene. Klatrespesialistene og allrounderne overtok touren i denne etappen, som inneholdt den første HC-klatringen (høyeste kategori). På denne etappen skuffet også blant andre Iban Mayo, som var regnet som mulig sammenlagtvinner etter dopingskandalen, med en 153.-plass. Juan Miguel Mercado vant til slutt etappen like foran Cyril Dessel. Dessel overtok sammenlagtledelsen og vil kjøre med den gule ledertrøyen på 11. etappe, men eksperter forventer at han mister den etter morgendagens etappe. Hushovd slet opp bakkene og havnet til slutt på 158.-plass, som den 11. siste mann som fullførte etappen.
1. sprint (Larceveau)
Etter 37,5 km
2. sprint (Laguinge)
Etter 74,5 km
1. klatring (Col d'Osquich)
Etter 50 km, kategori 3
2. klatring (Col de Soudet)
Etter 101,5 km, kategori HC
3. klatring (Col de Marie-Blanque)
Etter 148 km, kategori 1
Steinsrud stasjon
Steinsrud stasjon er en tidligere jernbanestasjon på Dovrebanen ved Steinsrud mellom Tangen og Stange i Innlandet fylke. Stasjonen ble opprettet som lasteplass i 1882, to år etter at jernbaneforbindelsen mellom Eidsvoll og Hamar ble fullført, og ble siden oppgradert til stoppested i 1885, som holdeplass i 1939 og stasjon i 1946. Vokterboligen ble i revet til fordel for dagens stasjonsbygning i 1950. I 1965 ble stasjonen fjernstyrt uten bemanning og i 1983 ble stasjonen nedlagt og gjort om til et fjernstyrt kryssingsspor. Steinsrud stasjon ligger 206,5 moh og ligger 107,47 km fra Oslo S.
British Army
British Army er Storbritannias hær. Sammen med Royal Navy og Royal Air Force utgjør den de britiske væpnede styrker. Per april 2004 bestod hæren av 99 400 fulltrente, profesjonelle soldater i aktiv tjeneste.
Historie
Før den engelske borgerkrigen i 1642 var det ikke noen stående hær i England eller Skottland. Styrker ble satt opp av kongen når det trengtes. Etter borgerkrigen tok parlamentet over kontrollen, og satte opp en hær etter Oliver Cromwells modell New Model Army. Etter monarkiet kom tilbake og Karl II fikk makten, ble denne en stående hær, og kongen satt opp flere regimenter som var lojale til tronen. 26. januar 1661 kom ordren som offisielt etablerte en britisk hær.
Fra rundt 1692 fram til første verdenskrig var Storbritannia den dominerende makten i verden, både økonomisk og militært. Den britiske hæren ble sendt for å slåss mot amerikanske kolonister i den amerikanske revolusjonen, irske opprørere i opptøyene i 1798, kinesere i opiumskrigene, indiske prinser og mytterister fra Det britiske ostindiske kompani under det indiske opprøret i 1857, boerne i boerkrigen og irske separatister under den irske selvstendighetskrigen.
Under første og andre verdenskrig stilte den britiske hæren med et enormt antall menn og kjempet over nesten hele verden. De tok også store tap, spesielt under første verdenskrig.
I etterkrigstiden konsentrerte den seg om å møte den sovjetiske trusselen, men ble også blandet inn i mange små geriljakriger etter hvert som det britiske imperiet skrumpet inn. Den siste krigen hvor den kjempet alene var Falklandskrigen i 1982.
Etter den kalde krigens slutt har den britiske hær vært involvert i fredsbevarende operasjoner i tillegg til innsats i Gulfkrigen og senere i Irak og Afghanistan.
Organisasjon
Hærens struktur er svært kompleks, på grunn av de forskjellige avdelingenes ulike opphav. Soldatene kan deles inn i to hovedgrupper: den regulære armeen (Regular Army) med heltidsansatte soldater og reservearmeen (Territorial Army) med deltidsansatte soldater. Den militære strukturen består av korps (administrative grupperinger etter funksjon) og forband (operative divisjoner og brigader).
Regimentet er på mange måter den viktigste enheten i den britiske hæren. Begrepet regiment i den britiske hæren har to forskjellige betydninger. I de fleste våpenartene er regimentet den største taktiske organisasjonen, med en størrelse tilsvarende bataljon. Til forskjell er et regiment i infanteriet kun en administrativ eller seremoniell gruppering av flere bataljoner. Idag består imidlertid mange infanteriregimenter kun av én regulær bataljon (men vanligvis også en reservebataljon).
Rekruttering
Hæren rekrutterer hovedsakelig i Storbritannia og har normalt et mål på 25 000 soldater i året. Lav arbeidsledighet i Storbritannia medfører at hæren har problemer med å nå rekrutteringsmålet, og i de første årene av det 21. århundre har det vært en markert økning i antallet rekrutter fra andre land (hovedsakelig fra Samveldet), som per 2004 utgjorde cirka 7,5 prosent av hærens samlede styrker. I juli 2004 hadde hæren 5620 utenlandske soldater fra 42 forskjellige land (i tillegg til over 3000 nepalske gurkha-soldater). Etter Nepal er Fiji (1895 soldater) det landet med flest borgere i den britiske hæren, fulgt av Jamaica (960 soldater). Soldater kommer også fra mer velstående land som Australia og Syd-Afrika.
I 2003 var det nærmere 10 000 tenåringer som vervet seg til hæren, inkludert mer enn 3000 16-åringer. Med samtykke fra foresatte er det tillatt å søke seg til hæren før fylte 16 år. I 2018 var 30% av de som vervet seg 16 eller 17 år gamle.
Liste over utrustning
Liste over utrustning i bruk i 2006.
Bjorli stasjon
Bjorli stasjon er en jernbanestasjon på Raumabanen. Stasjonen ble åpnet i 1921, og var endestasjon i tre år før Raumabanen var ferdig.
På Bjorli stasjon ble det bygget en stor jernbanerestaurant mellom 1925 og 1927 med plass til 700 spisegjester. Den var hovedsakelig beregnet på turister som kom med turistskip til Åndalsnes, og som ble fraktet videre til Bjorli med tog gjennom den vakre Romsdalen. På restauranten fikk de servert bl.a. laks og jordbær, sjokoladekake og fyrstekake. Restauranten ble truffet av en bombe i april 1940 og brant ned. Den ble aldri bygget opp igjen.
Ägyptisches Museum Berlin
Ägyptisches Museum (egentlig Ägyptisches Museum und Papyrussammlung) i Neues Museum i bydelen Mitte i Berlin inneholder en av verdens mest betydelige samlinger av egyptisk høykultur.
Bjorli stasjon
Bjorli er den eneste stasjonen mellom Åndalsnes og Dombås som er betjent. Om sommeren går det turisttog mellom Bjorli og Åndalsnes i tillegg til regiontogene.
Ägyptisches Museum Berlin
Museet går tilbake til den egyptiske avdelingen av de kongelige prøyssiske kunstsamlinger, grunnlagt av kong Fredrik Vilhelm III av Preussen på anbefaling av Alexander von Humboldt i 1828. Den egyptiske avdelingens første leder var Giuseppe Passalacqua, en kjøpmann fra Trieste, og museet holdt opprinnelig til i Schloss Monbijou.
En stor ekspedisjon ledet av Karl Richard Lepsius i 1842–1845 brakte mange objekter til Berlin, og i 1850 fikk det egyptiske museet sin egen bygning på Museumsinsel (Museumsøya), det nåværende Neues Museum. Et av museets mest berømte objekter er bysten av dronning Nefertiti.
Under den kalde krigen var museets objekter delt. De objektene som befant seg i den østlige delen av Berlin ble delvis stilt ut i Bodemuseum. Det egyptiske museet som institusjon befant seg i Vest-Berlin, og fra 1967 til 2005 holdt det til i en bygning ved Charlottenburg-slottet. Etter gjenforeningen ble samlingene også gjenforent, og museet flyttet i 2005 inn i Altes Museum på Museumsinsel. Dets opprinnelige bygning, Neues Museum, har deretter blitt restaurert, og fra 2009 er det egyptiske museet tilbake på sin gamle plass.
Forholdet mellom USA og Cuba
Som en følge av den kubanske revolusjonen i 1959 ble forholdene mellom de to statene sterkt forverret, og har siden blitt markert av spenning og konfrontasjon. USA betrakter Cuba som liggende i sin geografiske bakgård og har derfor sterke interesser i utviklingen på øya. USA har ikke formelle diplomatiske forbindelser med Cuba og har oppretthold i kraft av sin posisjon som supermakt et handelsforbud (embargo) som gjør det ulovlig for amerikanske selskaper å gjøre forretninger med Cuba. Den amerikanske diplomatiske representasjonen på Cuba blir håndtert av Seksjonen for amerikanske interesser i Havanna og det er en tilsvarende Seksjon for kubanske interesser i Washington, D.C.. Begge er offisielt en del av de respektive ambassadene til Sveits. USA påførte handelsforbud etter revolusjonen grunnet den kubanske nasjonaliseringen. USAs regjering hevder grunnen til at de opprettholder blokaden er at Cuba er kommunistisk. Cuba beveger seg mot en demokratisk moderne sosialistisk stat og mener USA har ikke rett til å blande seg inn i et lands styresett. Det fortsatte med president Donald Trumps ønske om innblanding i Cubas styresett og få kontroll over Cuba. EL Comandante Fidel Castro reiste etter overtagelse av Cuba til USA for å skape et samarbeide, men USA sa nei og så etter dette fikk han samarbeide med Russland.
Historisk bakgrunn
Forholdet mellom den spanske kolonien Cuba og det nordamerikanske fastlandet gikk tidlig på 1700-tallet via illegale handelskontrakter med de europeiske koloniene i Den nye verden, handel som ble gjort for å omgå koloniskatter. Da både den lovlige som den ulovlige handelen økte, ble Cuba en forholdsvis framgangsrik handelspartner i region, og var et senter for produksjon av tobakk og sukker. I løpet av denne perioden reiste kubanske handelsfolk stadig hyppigere til havnene i Nord-Amerika, og etablerte handelskontrakter som varte i mange år.
Den britiske okkupasjonen av Havanna i 1762 åpnet opp handelen med de britiske koloniene i Nord-Amerika, og opprøret til de tretten koloniene i 1776 åpnet opp for ytterligere handelsmuligheter. Spania åpnet offisielt opp de kubanske havnene for kommersiell drift for de nordamerikanske utbryterstatene i november 1776, og øya ble i økende grad avhengig av handelen med amerikanerne.
I et brev til den amerikanske ministeren i Spania, Hugh Nelson, beskrev statssekretær John Quincy Adams sannsynligheten for at USA «annekterte Cuba» i løpet av det neste halve århundre til tross for hindringer: «Men det er politiske lover foruten også fysisk tyngdekraft, og om et eple rives løs av en storm fra sitt innfødte tre, har det ikke noe annet valg enn å falle mot bakken; Cuba, med makt løsrevet fra dets unaturlige forbindelse med Spania, og ikke i stand til å understøtte seg selv, kan kun gravitere mot den nordamerikanske union som ved den samme naturlov ikke kan fjerne henne fra sitt bryst.» I 1854 ble et hemmelig forslag kjent som Ostend-manifestet, oppkalt etter en havn i Belgia, uttenkt av amerikanske diplomater for å tilegne seg Cuba fra Spania for 130 millioner dollar. Manifestet ble avvist grunnet innvendinger fra antislaverikrefter da planene ble offentlig kjent.
I 1877 sto USA for 83 prosent av Cubas totale eksporthandel, og ved å ha bortimot kjøpermonopol var USA i stand til å kontrollere både pris og produksjonsnivået tett. Det var i løpet av denne tiden at den engelske reisende Anthony Trollope observerte at «Handelen i landet faller i hendene på utlendinger. Havanna vil snart være like amerikansk som New Orleans». I økende grad begynte nordamerikanere å bosette seg på Cuba, og en del distrikter langs kysten var det sagt minnet mer om en amerikansk enn av en spansk bosetning. Mellom 1878 og 1898 grep amerikanske investeringsfolk fordel av de stadig dårligere økonomiske forholdene grunnet tiårskrigen ved å overta eiendommer som de tidligere uten hell hadde forsøkt å skaffe seg, mens andre kunne kjøpe eiendommer meget billig. Det viste blant annet at den kubanske økonomien ble i økende grad integrert i den amerikanske, og den spanske tilknytningen stadig svakere. Tiårskrigen, på spansk kalt for Guerra de los Diez Años, skjedde i tiden 1868–1878. Den hadde begynt i oktober 1868 da sukkereieren Carlos Manuel de Céspedes utropte at Cuba var selvstendig og uavhengig av Spania. Dette var den første av tre frigjøringskriger som Cuba kjempet mot Spania.
Uavhengighet for Cuba
Etter hvert som den kubanske motstanden mot det spanske styret vokste, forsøkte opprørerne som slåss for Cubas uavhengighet å få støtte fra den amerikanske presidenten Ulysses S. Grant, men Grant avslo og motstanden minsket, skjønt de amerikanske interessene i regionen fortsatte. Den amerikanske statssekretæren James G. Blaine skrev i 1881 om Cuba som en «rik øy, nøkkelen til Mexicogulfen, og feltet for vår mest omfattende handel i den vestlige hemisfære, er, om enn i hendene på Spania, en del av det amerikanske kommersielle systemet... Om det noen gang opphører å være spansk, Cuba må nødvendigvis bli amerikansk og ikke fall inn under noen annen europeisk herredømme.»