cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den nakne sannheten om Tristram Shandy, gentleman
Filmen ble vist på en mengde filmfestivaler i 2005, og hadde ordiner premiere i slutten av januar både i USA og England. I Norge distribueres den av Oro Film og har premiere 21. juli 2006.
Kystdirektoratet (Danmark)
Kystdirektoratet er en dansk etat under Miljøministeriet som har ansvar for myndighetsutøvelse innen kystbeskyttelse, stormflodberedskap, oppmåling og opprensning i havner og farleder, statens høyhetsrett over sjøterritoriet og analyser, prosjektering og drift innenfor kystbeskyttelses- og havneområdet.
Etaten ble opprettet 1. januar 2001 med oppgaver fra det tidligere Kystinspektoratet.
Erik Nilsson
Erik Henry Sixten Nilsson (1916–1995) var en svensk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors og VM i fotball 1950 i Brasil.
Nilsson ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det svenske laget som vant fotballturneringen. Sverige vant åttendedelsfinalen med 3-0 over Østerrike og i kvartfinalen beseiret de Korea med 12-0. I semifinalen møtte de som de beseiret med 4-2 og finalen vant de med 3-1 over Jugoslavia.
Erik er blant Sveriges eldste spillere som har fått et profftilbud. Når AC Milan gjestet Malmö fikk han tilbudet om å komme til Italia. Men når de fikk høre hvor gammel Erik Nilsson var, 34 år gammal, trakk de tilbudet.
Nilsson spilte femtisju landskamper for i perioden 1938–52.
Marabustork
Maraboustork (Leptoptilos crumenifer) er en monotypisk art i storkefamilien (Ciconiidae) og sorterer i slekten Leptoptilos, som består av tre arter.
Taksonomi
Marabustorken er nærmest beslektet med storadjutant (L. dubius). Disse ble tidligere regnet som konspesifikke (samme art). Det vitenskapelige navnet har lenge blitt skrevet som Leptoptilus crumeniferus, men den maskuline endingen us har blitt fjernet. Arten ble opprinnelig navngitt som Ciconia crumenifera (spp. crumenifera med feminin a-ending). Slektsnavnet Leptoptilus er et synonym av Leptoptilos.
Biologi
Marabustorken er blant de storkene som varierer mest i størrelse. Den måler normalt 115–152 cm, og hannen blir i snitt en del større enn hunnen. Den veier normalt 4–8,9 kg og har et vingespenn på cirka 225–287 cm, avhengig av både kjønn og individ. I sine største versjoner, er den altså den størst av storkene. Arten har et meget stort og karakteristisk kilenebb, som vokser gjennom hele livet. Det kan bli opp mot 34,6 cm langt. Marabustorken er dessuten den eneste av artene i denne slekten som har øyne med tilnærmet sort iris. Den store, kjøttrøde, nakne halssekken, som kan blåses opp, er et særlig kjennetegn for arten. Derfor kalles den også halsstork.
Fjærdrakten er mørk grå (nærmest sort) på oversiden og tilnærmet gråhvit på undersiden og halsen (den delen som ikke er bar) over skuldrene. Den mørke deler minner om ei kappe. Hodet er tilnærmet fjærløst eller dunkledd. Den bare huden på halsen og hodet er gulaktig ispedd mørke uregelmessige flekker, som gir den er herjet uttrykk.
Marabustorken er normalt ikke-vokal når den ikke er i redet, selv om den kan klappe med nebbet om den føler seg truet. I redet er den derimot et bevis for at storker ikke er stumme, slik mange har hevdet gjennom tiden. Repertoaret av lyder omfatter blant annet flere varianter av skråling, plystring, hvining, rauting og grynting.
Arten foretrekker åpen tørr savanne, gressland og ulike former av våtmarker (for eksempel sump), elvebanker og strandsonen rund innsjøer. Arten er opportunistisk og eter det meste, herunder kadaver og rester av fisk, som den gjerne plyndrer fra andre. Den er slett ikke uvanlig å se i konkurranse med gribber om retten til et kadaver, men den jakter også selv. Først og fremst på fisk, termitter, gresshopper, frosker, øgler, rotter og mus, slanger og fugler.
Hekketiden starter med tørketiden og avsluttes når regntiden starter i tropiske strøk, men eller er den mer variabel. Det samme gjelder rundt ekvator, der tørketiden enten er svært kort eller ikke-eksisterende. Arten er kolonihekker og hekker gjerne i kolonier på 20–60 par, men kolonier på flere tusen par har blitt registrert. Redet bygges som oftest i et tre, cirka 10–30 m over bakkeplanet, men klipper, bygninger og piper kan også utgjøre bra reirplasser for marabustorken, som ikke bygger de største redene. Redet består rom regel av kvist og leire utgjør typisk omkring 100 x 30 cm. Hunnen legger normalt 2–3 (1–4) egg, og inkubasjonstiden tar cirka 29–31 dager. Avkommet har blekgrå dun, som skifter til hvit. Voksen fjærdrakt opptrer etter cirka 95–115 dager, men avkommet regnes ikke som produktive før de er omkring fire år gamle.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Elliott (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.
Marabustorken til Freia
I 1907 vant Oscar Carl Augen Kristoffersen en tegnekonkurranse i regi av sjokoladeprodusenten Freia, og med tiden ble silhuetten av en marabustork varemerket til denne bedriften. Oscar Carl Augen Kristoffersen omkom 23. juli 1908, da dampskipet «Bekkelaget» forliste under utseiling fra Kristianiafjorden.
Hermokrates
Hermokrates (gammelgresk: Έρμοκράτης; død 408/407 f.Kr.) var strategos (hærfører) i gresk byen Siracusa på Sicilia i tiden under Athens sicilianske ekspedisjon. Han huskes også som en figur i Platons dialoger Timaios og Kritias.
Liv og virke
Den første historiske henvisningen til Hermokrates er Gelakongressen i 424 f.Kr. hvor han talte for å kreve at de sicilianske grekerne skulle slutte med sin inn byrdes krangling. Han foreslo en koalisjon som til og med ville omfatte ikke–sicilianske byer (i tillegg til noen ikke–greske byer som Karthago) i en allianse mot Athen.
Han ble valgt som en av Siracusas tre strategoi, men ble fjernet fra denne posisjonen etter kort tid på grunn av hans manglende suksess i kampene. Senere var han en av de viktigste rådgiverne til den spartanske generalen Gylippos, og han bidro dermed til seieren over Athen under beleiringen av Siracusa. Han hadde i 412 f.Kr. stillingen som admiral under slaget ved Kyzikos. I dette slaget ble spartanerne og deres allierte kraftig beseiret av athenerne, og resultatet var at Hermokrates ble lyst i bann «in absentia». Han vendte ikke tilbake til Sicilia før 408. Han døde i gatekamper etter et feilslått kupp i Siracusa i 407 f.Kr.
Ved siden av Thukydides, nevnes Hermokrates av Xenofon, Plutark og Polyainos. Hermokrates er en av personene som dukker opp i Platons sene dialoger Timaios og Kritias. Platon kan opprinnelig ha planlagt en tredje dialog kalt Hermokrates, men skrev den aldri. «Ettersom dialogen som skulle bære hans navn aldri ble skrevet, kan vi bare gjette på hvorfor Platon valgte ham. Det er merkelig å tenke på at mens Kritias gjenfortalte hvordan det forhistoriske Athen for ni tusen år siden slo tilbake en invasjon fra Atlantis og reddet middelhavsfolkene fra slaveri, vil Hermokrates huskes av athenerne som mannen som slo tilbake deres eget fremste forsøk på imperialistisk ekspansjon.»
Stroitel
Stroitel (russisk: Строи́тель – oversatt: bygger) ) er en by i Belgorod oblast i Russland. Den ligger ved elva Vorskla (ei sideelv til Dnepr), rundt 20 km nord for Belgorod.
Stroitel ble grunnlagt i 1958 i forbindelse med den planlagte utbyggingen av Jakovlevskij-gruven. Den fikk status som bymessig bosetning i 1960, og bystatus i 2000.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
D’Hondts metode
D'Hondts metode er en metode for å fordele mandater ved ulike former for valg. Metoden er oppkalt etter belgieren Victor d'Hondt (1841–1901). Norske formannskap og fylkesutvalg som velges med forholdstallsvalg, bruker d'Hondts metode. Danmark, Finland, Island, Brasil, Japan, Spania og Sveits er blant mange land som bruker d'Hondts metode ved nasjonale valg. Ved stortingsvalgene i Norge ble metoden brukt fra 1919 til 1949.
Eksempel
Metoden er, i likhet med Sainte-Laguës metode, en divisormetode, men er ikke fullt så proporsjonal som denne. De to metodene har ulike divisorer. Etter at alle stemmene er blitt telt opp, blir suksessive kvotienter regnet ut for hver liste. Formelen for kvotienten er, der V er det totale antall stemmer partiet har fått, og s er antallet seter partiet har fått så langt. Det partiet som nå har den høyeste kvotienten får neste sete, og dette partiets kvotient blir kalkulert på nytt, siden de nå har et nytt antall seter så langt. Delingstallene blir derfor først 1, så 2, 3, 4, 5 og så videre. Prosessen fortsetter til alle seter er blitt delt ut.
Under ser vi et eksempel på hvordan dette kan foregå i praksis. Samme eksempel er brukt i artikkelen om St. Laguës metode, så man kan se hvordan samme stemmefordeling kan gi ulikt resultat avhengig av valgordning.
Kvam stasjon
Kvam stasjon er en jernbanestasjon på Dovrebanen. Stasjonen ligger ved tettstedet Kvam i Nord-Fron kommune og ble åpnet i 1896 da Eidsvoll – Dombåsbanen ble bygget frem til Otta. Stasjonen ligger 253 meter over havet og til Oslo S er det 276,57 km. Det er kun tre tog som stopper daglig på stasjonen, det er tog til Oslo om morgenen, til Lillehammer om formiddagen, og et tog retning Dombås og Åndalsnes på ettermiddagen.
I 2014 ble det åpna en ny tømmerterminal ved å forlenge spor 3.
Ved Kvam stasjon var det et kort kryssingsspor, men i 2019 ble kryssingssporet forlenga til 881 meter, slik at 690 meter lange godstog kan krysse, med samtidig innkjør.
Pære
Pæretre (Pyrus communis) er et løvfellende tre i rosefamilien. Den store, søtlige kjernefrukten heter pære og er etter eple den nest mest dyrkede fruktsorten i tempererte strøk.
Opprinnelse
De dyrkede pæretrærne stammer fra den ville arten skogpære, som har små, harde, nesten kulerunde, sure og astringerende frukter. Det er to former av skogpære: P. communis subsp. pyraster (eller P. pyraster) har tannete blad og vokser i Sør- og Øst-Europa og Tyrkia. P. communis subsp. caucasica (eller P. caucasica) har helrandete blad og vokser i Kaukasia. Begge disse formene har sammen med snøpære (P. nivalis) bidratt genetisk til de dyrkede pæretrærne i Europa og Vest-Asia.
Etter at poding ble oppfunnet kunne man lett ta vare på og spre gunstige varianter. Grekerne og romerne dyrket pæretrær med store og mellomstore frukter så tidlig som 300 f.Kr. De gamle kultivarene ble tatt vare på av franske munker og tyske botanikere til 1500- og 1600-tallet. Utviklingen av de moderne kultivarene startet i Belgia og England på 1700-tallet.
I Kina begynte man kultivering av pærer for over 2000 år siden med utgangspunkt i lokale arter. Nashi og andre østasiatiske pæresorter tilhører derfor ikke arten Pyrus communis.
Beskrivelse
Pæretreet er et løvfellende tre som blir 3–20 m høyt. Vekstformen varierer mye og er avhengig av hvordan treet er blitt beskåret. I motsetning til epletrær har krona én eller flere gjennomgående stammer. Barken er gråbrun og spekker opp i firkantede felter. Bladene er eggformede eller elliptiske og kan være tannete eller helrandete. Blomstene sitter i en halvskjerm; de har hvite kronblad, røde pollenknapper og en ubehagelig lukt.
Pære i Norge
De største norske sortene er:
Sesongen i Norge er fra august til oktober. I forhold til f.eks. eple, trenger pæren et tørrere og varmere klima, og produksjonen er derfor liten.
Holdbarhet
Modne pærer har kort holdbarhet og må håndteres forsiktig og ikke klemmes på. For lagring bør pærer ha 1-2 grader C og en luftfuktighet på 95 %. Pærer er ømfintlige for etylen og må derfor ikke lagres sammen med epler.
Bertil Nordahl
Karl Bertil Emanuel Nordahl (født 26. juli 1917 i Hörnefors, død 1. desember 1998 i Degerfors) var en svensk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Nordahl ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det svenske laget som vant fotballturneringen. Sverige vant åttendedelsfinalen med 3-0 over Østerrike og i kvartfinalen beseiret de Korea med 12-0. I semifinalen møtte de som de beseiret med 4-2 og finalen vant de med 3-1 over Jugoslavia.
Bertil Nordahl spilte femten landskamper for i perioden 1945–49.
Grand Port
Grand Port er en distrikt på Mauritius. Den ligger sørøst på øya og grenser til distriktene Savanne, Plaines Wilhems, Moka og Flacq. Grand Port hadde i 2011 en folkemengde på 110,907.
Arnavågen
I bunnen av Arnavågen ligger Øyrane Torg og småbåthavnen. Enda en småbåthavn ligger litt lenger ute ved Festtangen.
Her er tre bademuligheter, Kalvetrevik (Hegglandsviken/Heggen) på østsiden i retning Garnes, Holmen på vestsiden (parkeringavgift) mot Ytre Arna, og Garnestonæ (Tonæ) ytterst mot Sørfjorden på Garnes.
Paulo Freire
Paulo Freire (født 19. september 1921 i Recife, Brasil, død 2. mai 1997 i São Paulo, Brasil) var en pedagog, teoretiker og kristen sosialist.
Han var aktiv på 1960-tallet i Brasil og deltok i en stor pedagogisk kampanje mot analfabetismen. Freires hadde et kristen-humanistisk menneskesyn til grunn for sitt arbeide og grunntesen var at de fattige ikke skulle fore de fattige med den rike verdens kunnskaper, men gi dem mulighet til å selv komme til bevissthet og erobre sin verden. Freires arbeide mot fattigdom, sult og analfabetisme opplevdes som en trussel for det totalitære samfunn Brasil ble etter militærkuppet, og innebar for Freires del fengsel og senere utvisning til det mer frie Chile, der arbeidet og kampen mot analfabetismen fortsatte.
Freire analyserte kritisk det som han ment var tradisjonell undervisning og mente at undervisning er ikke å programmere, men å problematisere; ikke å gi svar på spørsmål men å hive ut spørsmål; ikke å overføre oppfostrereren til eleven, men å provosere til selvbestemmelse.
Paulo Freire har skrevet De undertryktes pedagogikk.
Hanne Hukkelberg
Hanne Hukkelberg (født 17. april 1979 på Kongsberg) er en norsk sanger, artist, komponist og produsent. Hukkelberg begynte å synge og spille instrumenter i en alder av tre år. I ungdommen var hun vokalist for forskjellige band og konstellasjoner i sjangre som jazz, rock og frijazz. Mens hun gikk på videregående skole var hun også medlem av doom metal-bandet Funeral, der hun bidro med vokal på deres andre album, In Fields of Pestilent Grief.
Etter omfattende turnering, inkludert en Europa-turné med Wilco, og en gjesteopptreden med José González på The Bowery Ballroom i New York, ga Hukkelberg ut Blood From a Stone (2009). Hukkelberg skrev deretter en av låtene på lydsporet til filmen Legenden om Narnia – Prins Caspian. Låtens navn er «Lucy», etter en av filmens hovedkarakterer.
Etter å ha flyttet til New York ga Hukkelberg ut sitt fjerde album, Featherbrain, i 2012. I årene 2014 til 2016 arbeidet Hukkelberg med en rekke bestillingsverk, inkludert et samarbeid med Todd Terje og Bryan Ferry på låten Johnny og Mary.
I 2017 utga hun et album som inneholdt singlene «The Whip», «IRL» og «Emroidery».
I 2018 komponerte Hukkelberg filmmusikken til dokumentarfilmen Røverdatter. Soundtracket ble utgitt på Hukkelberg Music. Hukkelberg ga også ut singelen «Stardust» på Brilliance Records. Låta ble skrevet i LA i samarbeid med Victoria Zaro (US), Halie (No) og Brittany B (US).
Topplista-plasseringer
Tre av Hukkelbergs album har vært på den norske Topplista.
Sarfannguaq
Sarfannguit er en liten bygd i Sisimiut kommune på vestkysten av Grønland. Navnet betyr «plassen der de små strømmer møtes», navnet viser til de kraftige strømmene som samles ved enden av øya Sarfannguit Nunataat mellom fjordene Amerloq og Ikertooq.
Fra udsted til bygd
Sarfannguit ligger 36 km (22 nautiske mil) øst for Sisimiut, på en øy like ved fastlandet. Bygda ble i 1843 opprettet som anlegg for torskefiske, og i 1850 ble den et såkalt udsted med våningshus, mannskapshus og spekkhus.
Begrepet udsted er en benevnelse tidligere ble brukt på mindre handelsplasser, som var underlagt en koloni. Begrepet er i dag erstattet av bygd. Navnet antyder bygdenes tidligere adskillelse fra omverdenen. Men, i dag er Sarfannguit, i likhet med de fleste andre bygder på Grønland, et lite, men levedyktig lokalsamfunn. De har jevnlige forbindelser til omverdenen, hovedsakelig med båt. Bygda unngikk å bli nedlagt i forbindelse med konsentrasjonspolitikken, og i dag er det fortsatt et levende samfunn med en stabil folkemengde. Innbyggertallet pr. 1. august 2007 var 131.
Handel og kommunikasjon
KNI – Pilersuisoq driver en butikk i bygda; her man kan proviantere og kjøpe dagligvarer. Her kan også de vandrerne som går langs The Arctic Circle Trail fra Kangerlussuaq til Sisimiut kjøpe varer til resten av ferden. I bygda er det opstilt telekommunikasjonsmaster for mobiltelefoni, og innbyggerne har dessuten tilgang til internett gjennom Tele Greenland.
Poltergeist II: Den andre siden
Poltergeist II: Den andre siden (originaltittel: Poltergeist II: The Other Side) er en amerikansk skrekkfilm fra 1986 regissert av Brian Gibson. Hovedrollene spilles av JoBeth Williams, Craig T. Nelson, Heather O'Rourke og Oliver Robins.
Filmen er en oppfølger til Poltergeist fra 1982 og ble etterfulgt av Poltergeist III (1988).
Handling
Familien Freeling har nå flyttet inn hos Gramma-Jess, Dianes mor. De sliter med økonomien etter at faren har mistet jobben, og forsikringsselskapet ikke kjøper historien om at huset deres forsvant i løse luften.
Samtidig har Tangina, den lille damen som løste mysteriet for familien for fire år siden, søkt sammen med indianeren Taylor og begynt å finne en løsning på hva det var som skjedde den gang. De har funnet et gravkammer under badebassenget deres, og funnet ut at en hemmelig sekt stengte seg inne der. Taylor drar til Freeling-familien og forteller dem at de ikke er trygge enda. Sektlederens ånd er nemlig langt fra død, og er sulten på mer av Carol Annes livsglød. Ikke lenge etter begynner mystiske ting å skje, og en mystisk person, som kaller seg for pastor Kane, begynner å dukke opp i nærheten av Carol Anne til stadighet.
Om filmen
Poltergeist 2 ble en publikumsmessig skuffelse i forhold til den første. Filmen spilte inn ca. $41 millioner ved amerikanske kinoer i 1986 (mot drøyt $76 millioner for den første). Den havnet på en 20-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1986. Produksjonskostnadene er estimert til å ha ligget på $19 millioner.
Filmen ble ingen suksess hos anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 37 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske kritikeren Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
I rollene
(utvalg)
Tankfly
Tankfly er et fly med store interne tanker med drivstoff som kan gjennomføre lufttanking, de vil si overføring av drivstoff i luften.
Vanligvis er denne typen fly brukt av flere lands luftforsvar for å gi drivstoffstøtte til andre fly med mindre rekkevidde. Disse flyene er som oftest ombygde transportfly.
Det amerikanske luftforsvaret bruker hovedsakelig KC-135 Stratotanker og KC-10 Extender, begge fra Boeing. Northrop Grumman KC-45 er under utvikling og skal erstatte flåten av KC-135 og KC-10.
Et unntak fra regelen om å bruke konverterte transportfly finnes i De forente staters marine som bruker jagerflyet F/A-18E/F Super Hornet som kan operere fra hangarskip. Det russiske luftforsvaret bruker for øvrig Il-78 Midas og en modifisert Tu-16 Badger.
Barne-, ungdoms- og familieetaten
Barne-, ungdoms- og familieetaten (Bufetat) er en norsk statlig etat under Barne- og familiedepartementet. Etaten har oppgaver innenfor barnevern, familievern, adopsjon og ungdomsinformasjon. Bufetat ble opprettet 1. januar 2004, og er organisert i fem regioner. Barne-, ungdoms- og familiedirektoratet (Bufdir) leder etatens virksomhet.
Regjeringen la i oktober 2002 fram forslag om at oppgaver fylkeskommunen hadde ansvaret for innen barnevern og familievern skulle overføres til staten. Hovedbegrunnelsen for dette var endrede rammebetingelser. Som følge av dette vedtaket ble Barne-, ungdoms- og familieetaten (Bufetat) opprettet i 2004. Staten overtok da formelt ansvaret for barnevernet og familievernet fra fylkeskommunene.
Sune Andersson (fotballspiller, født 1921)
Sune Isidor «Mona-Lisa» Andersson (født 22. februar 1921 i Södertälje, død 29. april 2002 i Solna) var en svensk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og i VM i fotball 1950 i Brasil.
Andersson ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det svenske laget som vant fotballturneringen. Sverige vant åttendedelsfinalen med 3-0 over Østerrike og i kvartfinalen beseiret de Korea med 12-0. I semifinalen møtte de som de beseiret med 4-2 og finalen vant de med 3-1 over Jugoslavia.
Peter Opsvik
Peter Opsvik (født 25. mars 1939 på Stranda) er en norsk industridesigner og jazzsaksofonist. Som møbeldesigner er han mest kjent for Tripp-trapp-stolen.
Virksomhet
Samtidig etablerte han frilans samarbeid med Stokke fabrikker (stolene Oase og Inka, 1967) og endelig eget designfirma i 1970 med stolen Mini max som et tidlig verk. Hans mest kjente verk, barnestolen Tripp Trapp (1972), er produsert av Stokke fabrikker. Opsvik fikk ideen til Tripp Trapp i 1972 da han ble far og han brukte telefonkataloger til å tilpasse stoler til sønnen. Sønnen var med på reklamefoto for stolen da han var fem år gammel. Salget tok av da stolen ble vist på NRK fjernsyn. Den er solgt i flere millioner eksemplarer og er fremdeles i produksjon. «Balans®»-stolene Variable (1979), Gravity (1983) og Thatsit (1991) har også hatt suksess (produsert av Stokke). De ble utviklet i samarbeid med Hans Christian Mengshoel.
Ellers kan nevnes Capisco (1984), den spiralfjærende Flysit (1990), gyngestolen Actutulum (1995) og hengestolen Swing, inspirert av indiansk kunst fra Mexico (1999). Kontorstolen Credo ble produsert av HÅG, som Opsvik også har gjort andre design for, Håg 2010 (1975) og nå nylig fothyllen StepUp. Den solkraft-drevne bilen Butterfly og lydkunst er også varianter i Opsviks repertoar.
Musikk
Som klarinettist og saksofonist i Christiania Jazzband og Christiania 12 medvirket han på festivaler og innspillinger. Christiania Jazzband ble tildelt Spellemannprisen i 1973.
Musikalsk improvisasjon i jazz og samtidsmusikk er å finne på hans egen Woodwork (NorCD 1999), der man forøvrig hører Eivind Opsvik kontrabass og perkusjon, Helge Lien piano, Bjørnar Andresen kontrabass, Knut Aalefjær lydskulpturer/trommer og Rob Waring lydskulpturer/trommer og perkusjon.
Ian Stannard
Ian Stannard (født 25. mai 1987 i Milton Keynes) er en britisk bane- og landeveissyklist. På landeveien har han blant annet en seier i Omloop Het Nieuwsblad i 2014 og en tredjeplass sammenlagt fra Tour of Britain i 2008.
Han la opp etter 2020-sesongen.
Kystverket
Kystverket er en norsk statlig etat under Nærings- og fiskeridepartementet. Etaten er organisert med et hovedkontor (frem til 2007 kalt Kystdirektoratet) i Ålesund og fem regioner, med regionkontorer i Arendal, Haugesund, Ålesund, Kabelvåg og Honningsvåg. I tillegg er det etablert en beredskapsavdeling i Horten. Kystverket ble etablert i 1974 ved sammenslåingen av Fyr- og merkevesenet, Losvesenet, og Havnedirektoratet.
Kystverket har ansvar for fyr og andre sjømerker, bl.a. over 14,000 dagmerker.
Kystverkets rederi har ni større fartøyer og ett hjelpefartøyer som brukes til nybygging, vedlikehold og drift av fyrstasjoner, lykter, lanterner og merker langs kysten. Etaten har også ansvaret for lostjenesten og sjøtrafikksentraler.
Kystverkmusea, som er Kystverkets etatsmuseum, ble åpnet 8. september 2008 av daværende kyst- og fiskeriminister Helga Pedersen. Etatsmuseet har fire institusjoner: Lindesnes fyrmuseum, Lofotmuseet, Tungenes fyr og Fyrmuseet i Dalsfjord.
Organisering
I 2020 ble det besluttet å endre fra regioninndeling til at Kystverket skal organiseres etter funksjoner.
Hovedfartøy
OV i skipsnavnene over står for Oljevern.
OV «Utvær» ble levert til Kystverket i 2012 som det første skipet som inngikk i Kystverkets flåtefornyingsplan. Kystverket bytter ut den gamle flåten. Seks skip bygget på 2000-tallet erstatter flåten fra 70-tallet til tidlig 80-tall. Før byggingen av OV «Utvær» hadde Kystverkets flåte en gjennomsnittsalder på 33 år.
Arbeidsbåter
«Kya» og «Myken» ble levert av Promek på Smøla.
Losbåter
Tilbringertjenesten for los er satt ut på anbud. Bukser og Berging har fått kontrakten. De investerer nå i nye losbåter.
Slepebåtberedskap
Kystverket er ansvarlig for den statlige slepebåtberedskapen. === Isbryterberedskap === Norge har vanligvis ikke problemer med havis, men om det skjer har Kystverket ansvar for isbryting. Dette skjer vanligvis med innleide slepebåter og med Kystverkets egne fartøy ved behov.
Trygdeetaten
Trygdeetaten var en norsk statlig etat som fra 1966 til 2006 forvaltet folketrygd samt en rekke andre større og mindre overføringsordninger som barnetrygd, kontantstøtte, krigspensjon, barnebidrag og avtalefestet pensjon.
Den 1. juli 2006 ble Trygdeetaten slått sammen med Arbeidsmarkedsetaten til Arbeids- og velferdsetaten, den statlige delen av den nye arbeids- og velferdsforvaltningen (NAV).
Trygdeetaten hadde i sin siste tid omkring 9 000 ansatte og var organisert i 529 enheter, inkludert Rikstrygdeverket samt trygdekontorer i alle landets kommuner. Den siste fungerende trygdedirektør var Nanna Stender.
Rikstrygdeverket
Rikstrygdeverket ble opprettet i 1895, under navnet Riksforsikringsanstalten, og fikk ansvaret for gjennomføring av trygdeordningene som ble vedtatt på 1890-tallet. I 1930 ble navnet endret til Rikstrygdeverket.
Den eldste trygden var en ulykkesforsikring for arbeidere i fabrikker m.v. Senere kom ulykkesforsikring for fiskere og sjømenn og syketrygden. Etter den annen verdenskrig fikk Rikstrygdeverket ansvaret for krigspensjonssaker. I 1955 fant det sted en omorganisering som førte til at arbeidet ble fordelt på tre avdelinger: Syketrygdavdelingen, Ulykkestrygdavdelingen og Administrasjonsavdelingen.
I spissen for Rikstrygdeverket sto det tidligere et styre. Et av styremedlemmene var institusjonens direktør. Styret avgjorde bedriftenes fareklasser og kontrollerte de lokale tilsynsmennene (trygdekassene) for de forskjellige forsikringsordninger. Styret innhentet de nødvendige opplysninger etter bedriftsulykker og fastsatte erstatningssummer. Ved innføring av syketrygd ble Riksforsikringsanstaltens styre også sentralstyre for kretssykekassene/trygdekassene. Denne styringsformen er nå forlatt og RTV er et direktorat med Arbeids- og inkluderingsdepartementet som overordnet enhet.
Hjelpemiddelsentralene
Hjelpemiddelsentralene (HMS-ene) forvalter hjelpemidler for personer bosatt i fylket. Etter at NAV ble opprettet er hjelpemiddelsentralene underlagt styringsenheten for spesialenheter i Arbeids- og velferdsdirektoratet. HMS-ene har utstrakt samarbeid med kommunehelsetjenestene.
Trygdekontorene
Det fantes et trygdekontor i hver av landets kommuner, ledet av trygdesjefen i kommunen. Fortløpende fra 1. juli 2006 (da ny arbeids- og velferdsetat NAV ble etablert), ble trygdekontorene erstattet av lokale arbeids- og velferdskontorer.
Helsetrygdkort
Fra juli 2005 kan man bestille helsetrygdkort pr. SMS og få det tilsendt i postkassen i løpet av 1 uke.
Bidragsberegner
På nettsidene kan man beregne hva man skal betale/få i barnebidrag.
Pensjonsberegning
På nettsidene kan man beregne hva man vil få i alderspensjon.
Fastlege
Fra høsten 2005 ble det lagt til rette for at den enkelte selv kan bytte fastlege på nettsidene til trygdeetaten.
Jackie Moonshine
Jackie Moonshine er et psykedelisk power blues band fra Tromsø som startet opp i 2007. De er tre medlemmer: Michael Hårek Larsen på trommer, Tim Martin Lockertsen på bass og Torstein Stave på vokal og gitar. De hadde i en periode også Marianne Willems på keyboard. Bandet spilte på Bukta Open Air og Debutuka i 2009. Jackie Moonshine blir regnet som et av de mest kapable unge bandene i landsdelen. 10. desember 2009 kom deres første EP, kalt Jackie Moonshine EP. Bandet har annonsert at det kommer en "Second Edition" i løpet av månedene mars/april.
Rawson (Argentina)
Rawson er delstatshovedstad i provinsen Chubut sør i Argentina. Byen har en befolkning på om lag 25 000, noe som gjør den til en av de minste provinshovedstedene i Argentina.
Amara apricaria
Amara apricaria er en av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Levevis
Amara apricaria finnes på åpne områder med lite vegetasjon, ofte å finne i bebygde områder, på hustomter og lignende. Larvene og de voksne (imago) lever som plantespisere.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Rawson
Rawson er navnet på byer i USA og Argentina:
Magasinet Plot
Magasinet ble kjent etter reportasjer om det norske hackermiljøet i Plot #3 og det første intervjuet med tidligere Frp-politiker Trond Birkedal, etter at han ble tatt for snikfilming av unge menn i dusjen i Plot #4.
Format
En typisk utgave består av tre-fire hovedsaker på 15 til 40 sider, og kortere artikler om aktuelle tema, koblet opp mot en gitt dato i de to månedene hvert magasin er i salg. Magasinet Plot er på 128 sider og gis ut i et format på 17x24 centimeter.
Verena Scholz
Verena Scholz (født 1975 i Hamburg) er en tysk-norsk videokunstner. Hun jobber ved "AUGO-verksted for leitande kunst" i Larvik. Dessuten er hun formidler for Nasjonalmuseets vandrerutstilinger DKS Vestfold.
Stipend og støtte
I en melding fra Vestfold fylkeskommune fremgår det at "Scholz bruker landskapet og naturen som lerret. Naturen møter medial teknikk uten at det etterlater spor". Hun kommer nå til å forske på projeksjon av bevegelige bilder på vann (foss, elv, hav). Dette skal bli utforsket på steder med kulturell verdi i Vestfold: Lardal, Kjærra Fossepark; Horten, Karljohansvern og Larvik, Hammerdalen.
Scholz er nå bosatt på Engelstad i Lardal.
Båtvraket i Fiskvågvatnet
Båtvraket
For mange år siden ble båtrester funnet av Knut Ryding og Petter Borch Giæver, først i sommeren 2007 ble restene av en båtspant med trenagler hentet opp av Rolf og Steinar Monsen. Båtspantet ble datert til å være 900 år gammelt, dermed er det eldste kjente vrak i Nord-Norge etter Husøyvraket fra Træna. Båtvraket er ikke så stor som en jekt som hadde benyttet vatnet som naturhavn.
Arkeolog Stephen Wickler fra Tromsø Museum som undersøkte materialet, konstaterte at båten ikke er bygd i Nord-Norge. Båtspantet er av eik, en tresort som ikke finnes så langt nordover mens trenaglene er derimot av furu, den vanligste materiale til trevirke for båtbygging i Nord-Norge. Båten kom fra sør og tok seg opp i Fiskvågvatnet der den trolig sank ved brann. Båtspantet er forkullet, tyder på en brann.
Fiskvågvatnet
Før landhevingen lå vatnet på samme høyde som havet, nå er det helt avskåret fra havet. Fram til for 430 år siden var innsjøen antakelig brukt som en naturhavn for båter i trafikk. I lang tid hadde folk vært kjent med trerester etter båt på bunnen i vatnet, allerede i 1930-tallet hadde Peter Borch Giæver og Knut Rydning sett spanter av en stor båt et sted og et ror et annet sted i vatnet. Spantene sto på en rekke, var ca. 6 tommer tykke og stakk opp fra bunnen til etpar meter under vannflaten. Roret hadde Rydning som gutt festet et tau i. Det sto da ca. 1,5 meter under vann i den sørøstre bukta. Han måtte kappe tauet for å komme løs og tror at det var et jekteror.
Funnet er en spant ca. 1,5 m lang. Det er flere nagler i den som tyder på at den har vært lasket sammen med en annen spant og at huden har vært naglet til den. Naglene er ca. 25 mm i diameter. Spanten er brent på innsiden og den ene flatsiden. Søk sommeren 2008 førte ikke til videre funn, men museet i Troms har ikke gitt opp og ventes tilbake med mer avansert utstyr.
Det er en sterk mulighet om flere funn i mudderet på bunnen av vatnet som hadde vært brukt som havn i århundrene fram til 1600-tallet. Bunnen er dekket av et 2-4 meter tykt lag mudder som raskt reduserte sikten i vannet så snart det rotes opp.
Noord-Beveland
Noord-Beveland (no. Nord-Beveland) er en kommune og øy i den nederlandske provinsen Zeeland. Via diker er den forbundet med fastlandet. Kommunen er relativt ung, den ble til i 1995 ved en sammenslåing av kommunene Kortgene og Wissenkerke. Noord-Beveland ligger ved Oosterschelde, nord for Walcheren og Zuid-Beveland. Veere og Zuid-Beveland er kommuner som har landgrense med Noord-Beveland. Til kommunen hører tettstedene Colijnsplaat, Geersdijk, Kamperland, Kats, Kortgene og Wissenkerke (rådhus).
Fylkesveien N255 går fra vest til øst gjennom kommunen og knyttes til N256 som forbinder Goes og Zierikzee. Noord-Beveland er knyttet til Walcheren over Veerse Gatdemningen, mens Zandkreekdemningen forbinder Noord-Beveland med Zuid-Beveland. Demningene er en del av Deltaprosjektet (ned. Deltawerken) som beskytter Zeeland mot oversvømmelser og springflo.
Historie
Ved Colijnsplaat var det i tidlige tider et tempel viet til Nehalennia, en keltisk-germansk gudinne som beskyttet fiskere og sjømenn. Rundt tempelet oppstod en bosetting kalt Ganuenta. På slutten av det 3. århundre ble området fraflyttet på grunn av oversvømmelser og Germanernes stadige herjinger.
Noord-Bevelands historie er rik på oversvømmelser og springfloer, noe som ikke er merkelig tatt i betrakting at den ligger i et delta. Ny bosetning fant sted fra 800-tallet, mennesker slo seg da ned på øyer som var blitt til takket være avsetning av leire og sand (ned. slikken). Etter en kraftig springflo i 1014 begynte man med bygging av diker og opphøyning av eksisterende grunn, i 1100 ble den første kirken bygget i Welle. Etter nok en kraftig springflo i 1134 ble det anlagt diker rundt hele Noord-Beveland, men selv ikke dette var nok.
5. november 1530 ble hele Noord-Beveland satt under vann og i 1532 sørget Elisabethvloed (no. Elisabethoversvømmelsen) for å la all bebyggelse forsvinne. Kun kirketårnene i Kortgene og Wissenkerke var synlige. Igjen ble det bygget diker og i 1598 var Noord-Beveland delvis vunnet tilbake fra vannet igjen. Tettsteder ble bygget, først Colijnsplaat og Kats, deretter Wissenkerke i 1652, Geersdijk i 1668 og i 1684 var hele Noord-Beveland igjen tørt land.
Mennesker flyttet hit ikke bare fra andre deler av Zeeland, men også fra Flandern, Holland, Brabant og Limburg. Atter andre kom flyttende fra utlandet, fra Tyskland, Frankrike, England, Skottland og Sveits. Dialekten på øyen viser at de fleste nybyggerne kom fra Schouwen-Duiveland, det var både arbeidere, håndverkere og skippere som slo seg ned her etter at de hadde arbeidet med å anlegge dikene, ta jorden tilbake fra sjøen og bygge tettstedene.
Verd å vite?
Kortgene er en liten by som fikk byrettigheter i 1431. Den ligger på øyens sørside, ved Veerse Meer.
Diourbel (region)
Diourbel er en av Senegals 14 regioner. Hovedstaden i regionen er byen Diourbel. Regionen har et areal på 4,359 km², og grenser til Louga i nord, Thiès i vest og Fatick i sør. Ved folketellingen i 2013 hadde regionen 1,497,455 innbyggere.
Diourbel er inndelt i tre departementer: Bambey, Diourbel og Mbacké.
Paulistana
Paulistana er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Dezső Lemhényi
Dezső Lemhényi (født 9. desember 1917 i Budapest, død 4. desember 2003 i Budapest) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Fire år tidligere, i OL 1948 i London var han med på det ungarske laget som kom på andreplass i vannpolo bak Italia. Lemhényi spilte seks kamper og scoret tre mål.
Otta stasjon
Otta stasjon er en jernbanestasjon på Dovrebanen. Stasjonen ligger i Otta i Sel kommune og ble åpnet 29. oktober 1896 da Dovrebanen ble forlenget fra Tretten til Otta. Banen ble fra da av benevnt Eidsvold-Ottabanen (EOB) til den ble forlenget videre til Dombås.
Ved Otta stasjon var det store lokomotivstaller. Dengang Dovrebanen ble drevet med damplokomotiv måtte disse byttes ved Otta, de trengte vedlikehold etter 25–30 mil fra Oslo eller Trondheim. Tilsvarende var det ved Ål stasjon på Bergensbanen. Stasjonen ligger 288 meter over havet og fra Otta stasjon til Oslo S er det 297,24 km. Stasjonen har også en tømmerterminal, denne er imidlertid ute av drift.
Otta stasjon har egen turistinformasjon og fungerer som en felles skysstasjon for både tog, buss og taxi. Ved skysstasjonen stopper busser Bergen-Trondheim og Innlandstrafikks bussruter f.eks. til Lom og Bismo.
Lys imot mørketida
Lys imot mørketida er et musikkalbum med Maria Haukaas Mittet og Oslo Gospel Choir, utgitt i november 2011 på Universal Music A/S.
Katharina Pavlovna
Katharina Pavlovna Romanova, storfyrstinne av Russland (russisk: Екатерина Павловна Романова), av huset Holsten-Gottorp-Romanov (født i Tsarskoje Selo, død 9. januar 1819 i Stuttgart) var dronning av Württemberg fra 1816 til sin tidlige død i 1819.
Biografi
Storfyrstinne Katharina Pavlovna var datter av tsar Paul av Russland (1754–1801) og hertuginne Sophia Dorothea Augusta Luisa av Württemberg (1759–1828). Hun hadde ni søsken, blant dem de senere tsarene Alexander I av Russland og Nikolaj I av Russland.
Hun ble gift i første ekteskap med hertug Georg av Oldenburg den 3. august 1809. Ektemannen døde av tyfus i 1812.
I andre ekteskap ble hun gift med sin fetter, kronprins Vilhelm av Württemberg, den 24. januar 1816. Ekteskapet var kommet i stand gjennom forhandlinger på Wienerkongressen året før, fremfor alt for å bedre Württembergs forhold til Russland, etter at Württemberg hadde stått på Frankrikes side under Napoleonskrigene.
I oktober 1816, noen måneder etter bryllupet, besteg hennes mann tronen som kong Vilhelm I. Katharina hadde som dronning et omfattende sosialt engasjement.
Katharina døde overraskende i januar 1819. Etter at kongen hadde nektet å avslutte forholdet til den italienske adelskvinnen Blanche de la Flèche (baronesse Keudelstein), løp dronningen med tynne klær ut i parken ved Neues Schloss i Stuttgart en kald januardag, hvor hun pådro seg influensa. Noen få dager senere døde hun. Sykdommen hadde blitt forsterket av helvetesild, som dronningen hadde lidd av siden november 1818. Hun ble bisatt i et mausoleum på Rotenberg ved Stuttgart i 1824. På portalen står det «Die Liebe höret nimmer auf» (kjærligheten slutter aldri).
Barn
Fra sitt første ekteskap med hertug Georg av Oldenburg hadde hun to sønner: Fra sitt ekteskap med kong Vilhelm I av Württemberg hadde hun to døtre:
H.G. Wells
Herbert George «H.G.» Wells (født 21. september 1866, død 13. august 1946 i London) var en britisk forfatter. Han er kjent for sine fem science fiction-bøker Tidsmaskinen (1895), Doktor Moreaus øy (1896), Den usynlige mann (1897), Klodenes kamp (1898) og De første mennesker på månen (1901).
Han var også en framtredende forfatter i en rekke andre sjangre, blant annet samtidsromaner, historie, politikk og sosiale kommentarer, også lærebøker og regelbøker for krigsspill. Wells er tidvis blitt kalt for «science fiction-litteraturens far», i likhet med Jules Verne og Hugo Gernsback. Wells første spesialiserte utdannelse var i biologi, og hans tenkning innenfor etiske emner skjedde i en darwinistisk sammenheng. Han var også fra svært tidlig av en framtredende og frimodig sosialist, ofte (men ikke alltid, som ved begynnelsen av den første verdenskrig) sympatiserte han pasifismen. Hans senere verker ble i økende grad politisk og didaktisk, og tidvis markerte han på offisielle dokumenter at hans yrke var «journalist». De fleste av hans senere romaner var ikke science-fiction, og en del av dem beskrev nedre middelklasseliv, eksempelvis Kipps; The History of Mr Polly, noe som førte at han ble nevnt som en verdig etterfølger av Charles Dickens, men Wells beskrev en utbredt rekke av sosiale samfunnslag og først faktisk som i Tono-Bungay (1909) å komme med en diagnose over det engelske samfunn som en helhet.
Privatliv
I 1891 giftet Wells seg med sin kusine Isabel Mary Wells. Paret ble enig om å skille seg i 1894 da han ble forelsket i en av sine studenter, Amy Catherine Robbins (kalt for Jane), og som han giftet seg med i 1895. Skrøpelig helse tvang ham til Sandgate, i nærheten av Folkestone, hvor han fikk bygd et stor familiehjem, Spade House. Han fikk to sønner med Jane: George Philip (kjent som "Gip") i 1901 (død 1985) og Frank Richard i 1903 (død 1982). Ekteskapet varte fram til hennes død i 1927.
Med samtykke fra sin hustru Jane hadde Wells affærer med en rekke kvinner, inkludert Margaret Sanger, en amerikanske aktivist for fødselskontroll og prevensjon, og romanforfatteren Elizabeth von Arnim. I 1909 ble han far til en datter, Anna-Jane, med forfatteren Amber Reeves, hvis foreldre, William og Maud Pember Reeves, som han hadde truffet via Fabian Society; og i 1914 fikk han en sønn Anthony West (1914–1987) med romanforfatteren og feministen Rebecca West som var 26 år yngre enn ham. Anthony ble også forfatter.
I sin selvbiografi, Experiment in Autobiography (1934), skrev Wells at «Jeg var aldri noen stor erotiker, skjønt jeg har elsket flere mennesker meget dypt.»
Forfatterskap
Av hans verker oversatt på norsk, er novellen In the Abyss (1896), det populærvitenskapelige verket The Science Of Life (1929-30) i samarbeid med Julian S. Huxley og sin sønn zoologen G. P. Wells, War of the Worlds (1898), The Invisible Man (1897) og The Time Machine (1895). Han var også en produktiv forfatter innen mange andre sjangere. Han skrev blant annet moderne romaner og om emner som historie, politikk og sosiale kommentarer.
I The Shape of Things to Come fra 1933 spådde Wells at en «siste krig» ville bryte ut i januar 1940. Årsak til krigsutbruddet var i romanen at en polsk-jødisk forretningsreisende på jernbanestasjonen i Danzig forsøker å rette på sin brukne tannprotese, en gest som en tilstedeværende ung nasjonalsosialist feiltolker som en hånlig gest rettet mot ham som representant for Tyskland. Han skyter derfor ned polakken, og i løpet av to dager er hele Europa involvert i krigen.
Wells var frittalende sosialistisk og sympatisk til de pasifistiske synspunktene, selv om han støttet den første verdenskrig da den først var kommet i gang, og hans senere verker ble stadig mer politisk og didaktisk. H. G. Wells var også et æresmedlem av Imperial College of Science and Technology i Storbritannia.
Wells hadde fått diabetes, og han var en av grunnleggerne av det som nå heter Diabetes UK som ble grunnlagt på begynnelsen av 1930-årene. Dette er en ledende veldedighetsorganisasjon for mennesker som lever med diabetes i Storbritannia. H. G. Wells er også blitt navnet på et stort krater som ligger på den andre siden av månen.
Mot slutten av den andre verdenskrig oppdaget de allierte styrkene at det tyske SS hadde utarbeidet flere lister over britiske politikere og intellektuelle personer som skulle pågripes umiddelbart etter den tyske invasjonen av England etter Operation Sea Lion som det ikke ble noe av. Navnet H. G. Wells dukket opp høyt oppe på disse listene. Hans forbrytelse skal ha vært at han var sosialist.
Wells i norsk sammenheng
Den norske professoren Ingvald Raknem var Wells-kjenner og utga H.G. Wells and His Critics (Universitetsforlaget, 1962)
I Norge er Wells også kjent for barneboka Tommy og elefanten som utkom i Thorbjørn Egners utvidede versjon i 1958.
Solisten
Solisten (org: The Soloist) er en dramafilm fra 2009 med Jamie Foxx og Robert Downey jr.
Filmen er basert på boken om den sanne historien om Nathaniel Anthony Ayers, Jr., en lovende cellist som studerte på The Juilliard School, som utviklet schizofreni og endte opp som hjemløs i Los Angeles. Foxx spiller rollen som Ayers, og Downey Jr. spiller rollen som Steve Lopez, journalisten som tilfeldigvis treffer Ayers, blir kjent med ham og skiver om han i Los Angeles Times. Lopez skrev så boken The Soloist, som filmen er basert på.
Filmen ble omtalt 22. mars 2009 på 60 Minutes på CBS, og ble lansert 24. april 2009, og kom på DVD og Blu-ray 5. august samme år.
Handling
Lopex kontakter Ayers sin søster, som gir Lopex den informasjonen han trenger: Ayers var en gang et vidunderbarn på cello, til han begynte å vise symptomer på schizofreni som student ved Juilliard. Han klarte ikke å håndtere sine psykiske problemer, og Ayers endte opp som hjemløs. Uten en cello å spille på, må han ty til en to-strengs fiolin. Lopez skriver en artikkel. En leser blir så rørt at hun sender ham en cello som han kan gi til Ayers. Lopez bringer intrumentet til ham, og Ayers viser at han er like dyktig som på fiolin. En bekymret Lopez forsøker å få en doktor han kjenner til å hjelpe. Han forsøker også å snakke med Ayers om en leilighet, men Ayers nekter. Lopex overtaler en annen venn, Graham, en cellist, til å rehabilitere Ayers gjennom musikk.
Andrew Taylor Still
Dr. Andrew Taylor Still (født 6. august 1828, død 12. desember 1917) introduserte osteopatien i USA i 1874. I 1892 ble den første osteopatiskolen grunnlagt i Kirksville i USA. I 1913 ble British School of Osteopathy startet.
Trykking
Trykking er en industriell eller håndverksmessig prosess for å produsere og mangfoldiggjøre tekst og bilder, typisk med trykkfarge på papir ved hjelp av en trykkpresse. Trykking er en absolutt nødvendighet ved utgivelse og distribusjon av informasjon på papir.
Et trykkeri er et lokale der en trykker eller en virksomhet produserer trykksaker som bøker, aviser, tidsskrifter, kataloger, brosjyrer, dokumenter og liknende. Trykkeri som bedrift driver kommersiell virksomhet og er selvstendige bedrifter, mens mange større virksomheter, både offentlige og private, har egne hustrykkerier som kun har interne oppdrag. I dag produseres det meste i offsettrykk, men tidligere var det vanlig med boktrykk/høytrykk eller dyptrykk. Andre trykkeprosesser omfatter blant annet silketrykk som benyttes både industrielt og av enkelte kunstnere, særlig ved trykking på andre materialer enn papir. I tillegg har det blitt vanlig med digitaltrykk, gjerne av små opplag eller ved oppdrag med korte frister.
Moderne trykkeprosesser
Vi har fire forskjellige tradisjonelle trykkteknikker:
Alle fire teknikker kan brukes både til industriell og kunstnerisk trykking.
I tillegg har det kommet en femte prosess, digitaltrykk som er en samlebetegnelse på en rekke ulike trykkprosesser som har det til felles at de trykker direkte fra en computer.
Moderne trykkerier er ikke lenger bare et sett med forskjellige maskiner, men et helt høyteknologisk og høyt presisjonsnettverk som lar deg få utmerkede resultater, sikre høyeste kvalitet og, viktigst av alt, redusere kostnadene for å trykke og publisere bøker, noe som er spesielt viktig når du utsteder store løp.