cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sankt Hans kloster
Sankt Hans kloster (Sankt Johannis Kloster) i Slesvig by omtales første gang 1251, men er formentlig opprettet omkring 1200 på en eldre sognekirke. Det firefløyede klosteret ble opprettet av benediktinernonner som flyttet fra Guldholm kloster nord for byen, hvor det var både munker og nonner. Munkene kom til Ryd kloster hvor Lyksborg slott ble bygget på 1500-tallet, og nonnene ble sendt til Holmen i Slesvig.
På stedet lå tidligere en romansk kampestenskirke, hvorav deler inngikk i klosterkirken. Nonnenes korstoler, som i katolsk tid sto inne i kirken, men nå befinner seg i refektoriet, er fra omkring 1240 og er de eldste kjente i Sydslesvig. Det gotiske sakramenthuset er fra omkring 1450. I 1299 og 1487 ble bygningene ødelagt av brann og gjenoppbygget.
Ved reformasjonen ble klostret omdannet til en adelig stiftelse, og de katolske nonnene ble evangeliske legsøstre. Klosteret er fritt tilgjengelig, men noen av bygningene krever omvisning.
China aktuell
China aktuell – Journal of Current Chinese Affairs er et tysk fagtidsskrift startet i 1972. Det tar sikte på å belyse den politiske, økonomiske og sosiale utvikling i Folkerepublikken Kina, Hongkong, Macao og Taiwan.
Lillestrøm kirke
Byggverket er i betong og tegl og bygget etter den eldgamle basilika-stilen. Kirken har plass til 600 gjester.
I Lillestrøm kirke finnes en av Kristusfigurene til Henrik Sørensen. På den blå apsismuren har han malt Kristus al fresco (malt på våt mur) som en ung mann, lyshåret og skjeggløs.
Kirken ble senere inspirasjonen til Notodden kirke som stod ferdig i 1938. Kirkene har tilnærmet likt utseende, interiør og altertavle.
Han Gengshidi
Keiser Gèngshĭ av Hàn (tradisjonell kinesisk: 漢更始帝; forenklet kinesisk: 汉更始帝; hanyu pinyin: Hàn Gèngshĭ dì; død 25 AD), født Liú Xuán (劉玄), også kjent som stilnavn Shènggōng (聖公), posthumt navn prins Wǔshùn av Huáiyáng (淮阳武順王), var keiser av det gjenopprettede kinesiske Han-dynastiet fra 23 til 25, etter Wang Mangs Xin-dynasti hadde mistet makten. Han ble etterfulgt av Han Guangwudi, som grunnla Det senere, "østlige" Hàn-dynastiet. Han endte opp med å bli avsatt av chimei-opprørerne, og få måneder etter hans nederlag ble han kvelt til døde.
Storbritannias Grand Prix 2006
Rapport
Fernando Alonso viste sikker kjøring, og vant som han ville på Silverstone. Michael Schumacher ble nummer to og Kimi Räikkönen sikret seg tredjeplassen.
Det ble et løp som bød på racing i noen få runder i starten av løpet. Etter hvert ble det imidlertid ganske uspennende etter at Fernando Alonso sikret seg en komfortabel ledelse.
Jiao Bingzhen
Jiao Bingzhen (tradisjonell kinesisk: 焦秉貞, forenklet kinesisk: 焦秉贞; pinyin: Jiāo Bǐngzhēn, Wade-Giles: Chiao Ping-chen), født 1689 i Jining i provinsen Shandong i Kina, død 1726) var en kinesisk maler og astronom.
Storbritannias Grand Prix 2006
Rapport
Det var tilløp til dramatikk i starten da Scott Speed traff Ralf Schumacher og sendte ham av banen, i et forsøk på å holde seg i fart fremover skar tyskeren inn på banen igjen og rett i siden på Mark Webber. Alle tre førerne måtte gi seg.
Jiao Bingzhen
Innen malerkunsten regnes han som en av de første kinesere fra Qing-dynastiets tid som ble influert av Vesten. Han var også blant de mer fremstående portrett- og miniatyrmalere i den tidlige Qing-epoken. Han var dyktig på mennesker, landskap og bygninger.
Den vestlige innflytelsen på hans kunstneriske virke skyldes hans kontakt med jesuittene tilknyttet det keiserlige astronomistyre ved keiserhoffet i Beijing. Innflytelsen gjaldt også innen astronomi og religion. Jiao ble etterhvert selv katolikk, og spilte en rolle på jesuittenes side i ritestriden.
Teri Hatcher
Teri Lynn Hatcher (født 8. desember 1964 i Palo Alto i California) er en amerikansk skuespiller. Hun fikk sitt gjennombrudd i serien Lois & Clark: The New Adventures of Superman som Lois Lane, og har oppnådd størst suksess i serien Frustrerte fruer.
Lou Lim Ieoc-haven
Lou Lim Ieoc-haven er et haveanlegg omtrent midt på Macaohalvøya. Den er et av de fremste eksempler på sen neoklassisisme i Macao. Den er en kinesisk have med en paviljong med korintiske søyler.
Teri Hatcher
Hatcher har vært med i flere filmer og TV-serier, blant andre James Bond-filmen Tomorrow Never Dies, Star Trek-serien The Next Generation, Seinfeld og MacGyver.
Lou Lim Ieoc-haven
Hagen er inspirert av elementer fra de klassiske hager i Suzhou.
Haven tilhørte embedsmannfamilien Lou fra Guangzhou. Haven, som går tilbake til 1800-tallet, har sitt navn fra Lou Lim-yeoc (eller Ieoc), en handelsmann og diplomat som mottok Kristusordenen av Portugals regjering i 1925. Haven ble restaurert og åpnet for publikum etter hans død.
Teri Hatcher
Hatcher spilte rollen som alenemoren Susan i serien Frustrerte fruer, som hun vant en Golden Globe for i januar 2005. I juli 2005 ble hun nominert til en Emmy for «beste skuespillerinne i en komiserie», som også hennes medskuespillere Felicity Huffman og Marcia Cross (Huffman vant for øvrig prisen).
Edward Rutherfurd
Edward Rutherfurd, psevdonym for Francis Edward Wintle, (født 1948) er en britisk forfatter.
Han har skrevet en rekke historiske romaner, som blander fiktive personer og familier med faktiske begivenheter og mennesker som har levd. Hans bøker følger steder og nasjoner opp gjennom historien, fra begynnelsen til moderne tid. Han har konstruert fire til seks familier og forteller historien til deres etterkommere, vever dem inn og ut av faktiske historiske hendelser, og hvor de samhandling med hverandre og faktiske figurer og personligheter for å sannsynliggjøre sin fortelling. Hans romaner er vanligvis minst 500 sider lange, stundom opp til det dobbelte. Romanene er delt i et antall deler hvor hvert kapittel representerer en ulik tidsalder i et område for romanens fortelling. Bøkene har vanligvis et omfattende familietre i begynnelsen, og hver generasjon tilsvarer de korresponderende kapitler.
Rutherfurd ble født i Salisbury i England. Han har vært bosatt i nærheten av Dublin i Irland siden begynnelsen av 1990-årene, men fordeler sin tid mellom Irland og Nord-Amerika
Håndball-VM 1986 for menn
Håndball-VM 1986 for menn ble spilt i Sveits i perioden 25. februar – 8. mars 1986.
VM i ishockey for menn 1982
Ishockey-VM 1982 pulje A
Ishockey-VM 1982 pulje A  ble arrangert i Helsingfors og Tammerfors i Finland og kampene spilt i perioden 15. til 29. april. Åtte lag deltok, det ble først spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. De fire beste lagene møttes deretter på nytt en gang. Sovjetunionen ble verdensmester for 18. gang og de vant også sitt 21. europamesterskap. I europamesterskapet telte kampene mellom de europeiske lagene i den innledende serien.
Ishockey-VM 1982 pulje B
Ishockey-VM 1982 pulje B ble avholdt i Oslo og Lillehammer i Italia i perioden 18. til 27. mars 1982. Øst-Tyskland vant B-puljen og rykket opp til A-puljen. Nederland og Kina rykket dermed ned til C-puljen for 1983.
Ishockey-VM 1989 pulje C
Ishockey-VM 1989 pulje C ble avholdt i Jaca i Spania i perioden 19. til 28. mars 1982. Japan og Jugoslavia rykket opp til B-puljen for 1983.
A Dangerous Meeting
A Dangerous Meeting er et samlealbum av de danske heavy metal-bandene King Diamond og Mercyful Fate.
Albumet ble utgitt i 1992 av Roadrunner Records. LP-versjonen har sporet «Satan's Fall», som ikke kom med på CD-en på grunn av plassmangel.
Amager Fælled
Amager Fælled er et fredet naturområde i den nordvestlige del av Amager ved Sjællands østkyst i Danmark, og området ligger i den nordlige del av den nye bydelen Ørestad. Den avgrenses mot øst av Ørestads Boulevard, Lossepladsvej mot vest, Vejlands Allé mot syd og Islands Brygge mot nord.
Mot syd ligger også den noe større Kalvebod Fælled. Området er preget av pionerplanter og grus som de mange nye byggeprosjektene i Ørestaden kjører ut til området, men man kan også finne en innsjø, Grønjordssøen og en nyanlagt kanal i området.
Navnet er kjent siden 1834 og det henviser til et beiteområde (fælled) i den nordvestlige del av Amager. Området ble også brukt som henrettelsesplass, et minne som lever videre i uttrykket "Amager!" som uttales mens man med en håndbevegelse liksom halshugger seg selv.
På 1900-tallet er området blitt utvidet betydelig med inndemmingsarbeid.
Jonathan Spector
Jonathan Michael Paul Spector (født 1. mars 1986 i Arlington Heights i Illinois) er en amerikansk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben Orlando City SC og for s herrelandslag. Hans posisjon på banen er i forsvar.
Spector har en fortid i amerikansk amatørfotball og yngre aldersklasser hos Bradenton Academy og Chicago Fire Premier før han skrev under på en profesjonell kontrakt med Manchester United. Spector har også en fortid i Charlton Athletic.
Fylkesvei 3510
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 130 (Aust-Agder).
Liu Penzi
Liú Pénzǐ (tradisjonell kinesisk: 劉盆子; forenklet kinesisk: 刘盆子; født 10 AD) var en marionettkeiser innsatt på det kinesiske Han-dynastiets trone av chimei-opprørere under urolighetene som fulgte Xin-dynastiets fall i 23. Han kom til å herske fra 25 til 27. Chimei-opprørerne hadde tvunget Liú Pénzǐ og hans to brødre til å være barnesoldater. Da de innsatte Han Gengshidi som keiser, flyktet hans bror Liu Gong for å støtte den nye keiseren. Senere gjorde chimeiene opprør mot Gengshidi, og da de trengte en tronpretendent valgte de Liú Pénzǐ som sin keiser etter å ha inntatt Chang'an. Som keiser hadde han aldri noen faktisk makt. Derfor ble hans liv spart da Han Guangwudi endelig beseiret chimei-opprørerne.
Frederik Ludvig Norden
Frederik Ludvig Norden (født 22. oktober 1708 i Glückstadt i hertugdømmet Holstein, død 22. september 1742 i Paris) var en dansk sjøoffiser og oppdagelsesreisende.
Han er også kjent som Frédéric Louis, Frederick,, Friderick, Ludwig, Ludvig og Lewis. Navnet som ble benyttet til utgivelsen av hans berømte Voyage d'Egypte et de Nubie (København 1755), er Frederic Louis Norden. Navnet er ofte forkortet til F.L. Norden.
Norden reiste i Egypt og kom helt til Sudan i 1737–38 etter anmodning av kong Christian VI. Norden skrev rikelig med notater, observasjoner og skisser av alt han så, inkludert lokale personer, oldegyptiske monumenter, arkitektur, installasjoner, kart osv. Dette ble offentligtgjort i Voyage d'Egypte et de Nubie som ble berømt etter hans død. Deler av verket ble illustrert av Marcus Tuscher.
Han ble medlem av Royal Society i London den 8. januar 1741 som Frederic Lewis Norden.
Håndball-VM 1990 for menn
Håndball-VM 1990 for menn ble spilt i Tsjekkoslovakia i perioden 28. februar – 10. mars 1990.
Alvis
Alvis er et britisk bilmerke produsert av Alvis Car and Engineering Company Ltd mellom 1919 og 1967. Selskapet bygget også flymotorer og militærkjøretøyer, sistnevnte var selskapets eneste produkter etter 1967. Avdelingen ble siden solgt ut som eget selskap i 1981 under navnet Alvis Ltd..
Begynnelsen
Selskapet ble stiftet i 1919 som ''TG John. and Co. Ltd''. De første produktene var motorer, forgassere og mopeder. Selskapets stifter, TG John, ble senere kontaktet av Geoffrey de Freville, som hadde utviklet en firesylindret motor med aluminiumsstempler, noe som var uvanlig på den tiden. Det hevdes at de Freville foreslo navnet Alvis som en sammensetning av ordene aluminium og vis, som betyr sterk på latin, selv om det er kjent at de Freville selv benektet dette.
Den første bilmodellen, 10/30, benyttet seg av de Frevilles design, og var en umiddelbar suksess. Denne modellen ga Alvis et rykte for kvalitet og ytelser, og i 1921 endret selskapet navn til Alvis Car and Engineering Company, Ltd..
Kapten GT Smith-Clarke ble i 1923 ansatt som sjefsingeniør, og fikk snart selskap av WM Dunn som sjefsutvikler. Disse to arbeidet sammen i 25 år, og sto bak mange modeller.
I 1927 ble den sekssylindrede 14.75 lansert, og motoren fra denne la grunnlaget for en rekke sekssylindrede Alvis-motorer frem til 1939, da en helt nyutviklet motor ble lansert og var i produksjon fra 1950 til 1967.
Selskapet var kjent for eksperimentering med uavhengig hjuloppheng foran og forhjulstrekk, og for å ha introdusert verdens første helsynkroniserte girkasse i 1933.
Smith-Clarke utviklet mange modeller på 1930- og 1940-tallet, blant annet modellene Speed 20, Speed 25 og 4.3 L. Disse fikk som regel karosserier av Cross and Ellis, Charlesworth eller Vanden Plas. I 1936 ble selskapets navn endret til Alvis Ltd, og i begynnelsen av andre verdenskrig startet produksjon av flymotorer og pansrede kjøretøy.
Etter krigen
Etter krigen startet produksjonen av TA14, en firesylindret modell som var designet før krigen. Smith-Clarke pensjonerte seg i 1950, og Dunn utviklet nye modeller.
Vienna (Virginia)
Vienna er en by i Fairfax County i den amerikanske delstaten Virginia, 15 kilometer vest for Washington, DC. Byen het opprinnelig Ayr Hill, og fikk sitt nåværende navn mot slutten av 1850-årene. Ved folketellingen i år 2010 hadde den 15 687 innbyggere. Byen er et pressområde på grunn av sin gunstige beliggenhet nær den amerikanske hovedstaden, den store Dulles-flyplassen og sine gode kommunikasjoner også med vei, tog og metro.
Olav Stokke
Olav Stokke er navnet til flere personer:
Apache (webserver)
Per november 2015 ble Apache anslått å tjene 49,9 % av alle aktive nettsteder og 46,7 % av topp én million travleste nettsteder. Apache blir brukt av 43,14 % av den totale registrerte norske domener.
Æ e’ nordlending æ!
Æ e' nordlending æ! er et musikkalbum med Unit Five fra 1978. Dette var bandets debutalbum og tittelåten og «Vit at jeg elsker deg» ble en hit.
Holmens kirke
Holmens kirke ligger ved Holmens Kanal vis-à-vis Christiansborg slott i København. Kirken er sognekirke for både Bremerholmen/Gammelholmen, Slotsholmen og for sjøfolk, herunder Søværnet. Den er også hovedkirken i Holmens prosti.
Bygningen var opprinnelig en ankersmie fra 1563 bygget av Peter de Dunker på oppdrag av Frederik II. Den ble bygget om til kirke i 1619 under Christian IV. Det var blitt reist flere boliger for sjøfolk i området – de såkalte Skipperboderne – og man hadde behov for en kirke til.
I 1641 ble kirken utvidet til den korskirken man ser i dag. Det ble da fjernet et «tårn» fra kirkebygningen. Dette tårnet var reist ved sydvestgavlen for å skjule den for utsikten fra slottet.
Holmens kirke har vært spart for Københavns store branner og store deler av interiøret er det originale fra 1600-tallet; blant annet altertavlen og prekestolen som begge er treskjærerarbeider utført i 1661 av Abel Schrøder d.y. samt orgelfasaden fra 1738 som er Lambert Daniel Kastens verk.
I 1705 ble det føyet til et stort gravkapell til kirken. Kirken har fortsatt mange bevarte gravminner i form av epitafier, sarkofager, gravstener og kisteplater. De mest kjente er Niels Juel, Tordenskiold og C.F. Hansen.
Bakgrunn
I middelalderen lå det en annen øy nord for Slotsholmen i København som ble kalt Bremerholm, i dagligtale bare Holmen. På 1500-tallet ble det indre seilløpet fylt igjen slik at området teknisk sett ikke lenger var en øy. En kanal - Holmens Kanal - gikk fra Slotsholmskanalen omtrent fra den nåværende Børsbroen opp til der Det Kongelige Teater ligger nå. Sammen med Nyhavn ga den den ytre delen av området karakter av en halvøy. På denne halvøya anla Christian III et orlogsverft som ble synonymt med navnet Holmen.
Da orlogsverftet flyttet til Nyholm på Christianshavn, flyttet navnet Holmen med og Bremerholm ble deretter kalt Gammelholm, et navn som har gått litt ut av bruk. Holmens Kanal ble fylt opp på 1860–tallet, men navnet lever videre som gatenavn akkurat som Bremerholm gjør.
I årene 1562–63 bygget Frederik II en ankersmie til Holmen, som ble plassert på den andre siden av Holmens Kanal ned mot Slotsholmskanalen. Bygningen fikk en atypisk utformning ettersom det ble tatt hensyn til utsikten fra slottet på Slotsholmen. Den egentlige smien ble skjult bak en høyere utbygning kalt «tårnet». «Tårnet» fikk en gavl i italiensk stil mot slottet, utformet av kongens byggmester Peter de Dunker. Tårnet huset dels Holmens smedmester, dels Mønten (til 1593). I 1617 ble det bygget en ny og større smie et annet sted på Holmen og den gamle ble benyttet som tollbod og navigasjonsskole.
Den første kirken
Ankersmien ble bygget om til kirke uten at det i første omgang medførte endringer i bygningens grunnplan. Kirken ble innviet av biskop Hans Poulsen Resen 5. september 1619.
Bygningen hadde en viss likhet med en landsbykirke med det høyere tårnet som «kirketårn» i den ene enden, men tårnet var ikke en del av kirken og klokkene var plassert i en takrytter på den motsatte siden.
Korskirken
Kirken ble snart for liten og allerede i 1640 ble det besluttet å bygge den ut til en korskirke. Tårnet ble inndratt til kor og resten av bygningen ble bygget opp i samme høyde. De to nye tverrgående armene ble litt kortere enn de langsgående. Leonhard Blasius var byggmester for kirken.
Den opprinnelige tårngavlen blir kalt Vestgavlen selv om den vender nærmest mot sydvest. De andre gavlene blir følgelig kalt Nordgavlen, Østgavlen og Sydgavlen (se planskissen). Kirkens fire armer har også egne navn; Korgangen, Kaptajnsgangen, Skippergangen og Urtegårdsgangen. De tre nye gavlene ble utformet i samme stil som vestgavlen mot slottet, men ikke helt like.
Veggene er av teglsten på et høyt fundament av granittblokker. De nye korsarmene ble bygget i gul mursten, som er mindre enn tårnets munkesten. For å få et ensartet utseende på bygningen, ble muren malt med kalkfarve i gule og røde vannrette striper, og etterpå ble det malt hvite «mørtelstriper» for å få det til å likne mursten. At de vannrette gule og røde stripene tilsvarer oldenborgernes våpen er neppe en tilfeldighet.
Det var innganger i hver av de tre nye gavlene, men dén i nordgavlen var hovedinngangen. Portalen fra 'den store kirkedør' i den første kirken ble flyttet ut i gavlen og forsynt med et større toppstykke. Det opprinnelige utseende av toppstykket er ikke helt klart, da kildene divergerer, men det var større, enn det er i dag.
I de nye korsarmene ble det montert tre vinduer i gavlen og i hver sidemur, med ensartet avstand. Korarmen avviker fra dette mønsteret, antakelig fordi vindusåpningene fra tårnet er bevart. Vinduene var 10 alen høye og 2 alen brede (ca. 6,3 m x 1,25 m), rundbuede og med jernsprosser. Karmene var uten sandstenspynt. I gavlene er det visse avvik fra skjemaet, bl.a. betinget av portalene. I de nye gavlene er det ytterligere tre mindre vinduer i gavltrekanten, med samme bredde og plassert i samme rytme som hovedvinduene.
Senere endringer
De store bybrannene i 1728 og 1795 gikk utenom Holmens kirke og bombardementene i henholdsvis 1658 og 1807 tilføyde bygningen minimale skader slik at kirkens grunnleggende form er den samme i dag som da den ble bygget.
I Laurids de Thurahs Den Danske Vitruvius fra 1746 kan man på en tegning av kirkens grunnplan se tre utvendige trappetårn. Ett ved nordsiden av koret, ett i hjørnet mellom Urtegårdsgangen og Skippergangen og ett i hjørnet mellom Kaptajnsgangen og Skippergangen. Det førstnevnte kan fremdeles sees i den formen det fikk ved ombyggingen i 1872. Det antas å stamme fra korskirkens start og har til å begynne med vært kongens private adgang til kongestolen. Under Frederik III ble kongestolen flyttet til hjørnet mellom Urtegårdsgangen og Skippergangen og trappetårnet her må deretter ha fungert som kongens private inngang. Det ble revet i 1834.
Da korurtegården ble anlagt i 1660 ble det reist et kapell med to gravkrypter langs korets nordside ut mot kanalen. Kapellet ble også benyttet som sakristi. Bygningen ble fjernet i 1872. I 1660-årene ble det laget et tilbygg utenpå sydportalen som ble kalt det nye kapel. Dette hadde også to gravkrypter, men dette fungerte sannsynligvis primært som vindfang og trappetårn til pulpiturene i Urtegårdsgangen. Bygningen sto frem til 1834.
I 1697 ble det bygget et kapell til Niels Juel i hjørnet mellom Korgangen og Urtegårdsgangen. Det var tegnet av Ernst Brandenburger. Etter at Juels store gravmæle ble stilt opp i 1709-10 i det store kapellet fra 1705, ble bygningen fjernet.
Det ble foretatt reparasjoner av både fundamentet og taket i 1747 og årene før. Innvendig ble det laget nye pulpiturtrapper og det ble gjort forandringer med stolene.
For å få mer lys inn i kirken ble de øverste vinduene i nord- og sydgavlen forlenget ned gjennom gesimsen i 1756. De ble tilbakeført til sin opprinnelig størrelse i 1872.
I 1763 var det meste av den originale røde og gule kalkfarven vasket av og alle murene inklusiv kapell og gjerdemur ble malt over med perlegrå oljefarve. Dette utseendet sto kirken med til 1872.
I 1770 ble det bygget et nytt sakristi på det stedet hvor Niels Juels gravkapell tidligere sto. Allerede i 1789 var treverket råtnet og bygningen ble revet ned igjen.
Etter bombardementet i 1807 ble det foretatt reparasjoner på tårnur og tak og i 1828-1829 ble det gjort en større reparasjon av kirkens ytre, men det foreligger ingen detaljer om disse arbeidene. Til gjengjeld er hovedreparasjonen i 1834-36 veldokumentert.
Som tidligere nevnt ble trappetårnet i hjørnet mellom Skipper- og Urtegårdsgang fjernet og erstattet av en dør som ga adgang til de nederste herskapsstolene. «Det nye kapel» ble også revet og erstattet av et vindfang med trapper til pulpiturerne i vestsiden. De fire vinduene i korets nordside samt et i Urtegårdsgangens vestside ble gjort mindre ved å heve rennen. Taket som var sunket ned på midten under vekten av spiret, ble hevet. Det medførte endringer både ved gesimsen under takkanten og ved gavltrekantenes volutter. Samtidig ble kobbertekkingen erstattet av sortglassert tegl.
I 1860-årene foretok man en omlegging av gatene rundt kirken og dette medførte endringer i kirkegårdens avgrensning og adgangsforholdene til kirken. Som følge av dette gjennomgikk kirken en større ombygging i 1871-72 under arkitekt Ludvig Fenger. Den gamle kirkegårdsmuren ble fjernet og det ble satt et støpejernsgitter rundt kirken og kirkegården, unntatt korurtegården. I korurtegården ble det bygget en ny større skriftestol langs Slotsholmskanalen forbundet til koret av en mindre bygning med presteværelser m.m. Bygningene ble utført i samme stil som det store kapellet. Korurtegårdens avgrensing mot den nåværende Holmens Kanal ble lukket med en ny mur med hoved- og sideportaler fra den gamle muren. Det ble også bygget et nytt trappetårn i korurtegården.
Murene på både kirke og kapell ble renset for tidligere overflatebehandlinger og kapellet kom til å fremstå i sine opprinnelige farver med rød blankmur og grå pilastre. Selve kirken med dens uensartede murer ble pusset rød med malte hvite furer. Ved den samtidige ombyggingen av Roskilde domkirke ble Christian IVs portal fra 1635 til overs og den ble satt på Holmens kirkes østgavl. Dermed overtok østinngangen rollen som den viktigste inngangen fra nordportalen. Vindfanget fra 1836 på sydgavlen ble fjernet og inngangen fikk en portal laget av deler av det gamle murgjerdet. I vestgavlen ble de tre store vinduene som lenge hadde vært delvis tilmuret lukket helt og erstattet av blendinger, som det sees i dag. Endringer i kirkens indre ved denne anledning behandles nedenfor under interiør.
I 1919 ble kirkens stenhuggerarbeider satt i stand og 10 år senere ble det hvelvede stukkloftet istandsatt, nødvendiggjort av nedsynkningen av spirkonstruksjonen. Spiret fikk ny jernkonstruksjon som støtte rundt dette tidspunkt.
Som forberedelse til tronfølgerbryllupet i 1967 gjennomgikk kirken en større renovering.
I 1984-85 ble vestgavlen satt i stand og malt på nytt. De øvrige fasadene synes også å ha blitt malt opp, kanskje også pusset opp i nyere tid.
Det store gravkapellet
På tross av kirkens dårlige økonomi ble det store gravkapellet langs kanalen på korets sydside føyet til i 1705. Antakelig hadde man håp om at inntektene fra begravelsene i kapellet ville bli større enn utgiftene. Bygningen er tegnet av stadsbyggmester Johan Conrad Ernst og skulle opprinnelig ha hatt tak med høy reisning slik som korskirken, men da raftene var reist oppdaget kongen at det ville ta bort noe av hans utsikt fra slottet til orlogsverftet og arkitekten fikk beskjed om å endre det til et flatt tak. Det har derfor medført at den frontispisen som utvilsomt var planlagt over midtrisalitten på vestfasaden måtte utelates.
På grunn av kanalenes ikke løp ligger kapellet vinkelrett på kirken og sydgavlen er også skåret skrått av slik at kapellets grunnplan er trapesformet med den lange siden (59 m) mot Slotsholmen. Kapellet er bygget som én stor sal hvor det er anlagt 36 krypter – 34 med samme størrelse i to rekker, pluss én større i hver ende med uregelmessig grunnplan. Adgangen til kryptene foregikk opprinnelig via lemmer i gulvet i salen og det var ikke planen at det skulle stå kister i salen. Det forandret seg imidlertid snart og allerede rundt 1710 kom gravkapeller til Niels Juel og Niels Benzon.
Fasaden mot Slotsholmen er delt opp med pilastre i 21 fag tilsvarende kryptsystemet (2 fag for hver endekrypt). Hvert fag har et stort vindu til salen og et mindre til krypten. Mellom disse er det en oval blending med malte sprosser som aldri har fungert som vinduer. De er formodentlig kun med for at fasaden skulle passe til den muren som dengang avgrenset kirkegården mot gaten på nordsiden (nåværende Holmens Kanal).
Kapellets langside mot kirkegården fikk ikke de opprinnelig planlagte vinduene til salen, men ble utstyrt med enklere blendinger. I sydgavlen var det vinduer, men ved innredningen av Juels kapell ble den skrå bakveggen rettet opp slik at det ble dannet et utilgjengelig rom bak disse vinduene, som ble blendet. I 1936 ble den andre siden av Benzons kapell forandret slik at salen nå er rektangulær. Rommet som ligger bak benyttes som redskapsrom.
I 1911 ble krypten bygget om under ledelse av Gotfred Tvede. Han anla en midtgang som avkortet kryptenes lengde og det ble satt inn en dør til den i kapellets sydgavl. Adgangslemmene i salen ble fjernet og hele gulvet dekket med fliser.
Kirkebygningen
Holmens kirke fremstår i dag stort sett i den form som den fikk ved renoveringen i 1872. Dette gjelder imidlertid ikke overflaten på murverket, som dengang ble renset av og pusset rødt med malte fuger. I dag står korsbygningen med en bemaling i en rød grunntone, men med enkelte stener malt i gule og fiolette nyanser. Vestgavlen fremstår i en blakket teglrød farve. Fugene er malt grå og vinduer og hjørner er markert med sandstensbekledning. Det store kapellet og de mindre tilbyggene står i sin opprinnelige blankmur.
Vinduene er i klart glass og i hovedsak jerninnfattet. Unntaket er de nederste vinduene i østgavlen som har sandstensinnfatning.
Takene på kirken og de mindre tilbyggene er tekket med sortglassert teglsten. Spiret er kledd med kobber i likhet med den lille takrytteren på taket til den store skriftestolen.
I innhakket mellom kapellet og Urtegårdsgangen er det satt opp en liten bygning som best kan betegnes som en arbeidsbrakke og som er forbundet til forrommet til den lille skriftestolen. Bygningen har flatt tak og er malt mørk fiolett. Den inneholder kordegnekontor og tekjøkken.
Selv om de to skriftestolene har beholdt sine betegnelser så benyttes de ikke som skriftestoler i dag, men i stedet som møtelokaler.
Interiør
Loftet er utformet som flatbuede tønnehvelv oppdelt i felter med ribber i stukk og med ornamenter i form av englefigurer og fruktklynger. Utseendet er grunnleggende uendret siden kirken ble bygget, men ornamentene har blitt reparert flere ganger i årenes løp.
Den vesentligste endringen i stukkaturene er utskiftningen i 1776 av ornamentet i korsskjæringen med et blomstermotiv. Det var tidligere et riksvåpen svært lik det som kan ses i Trinitatis kirke i København. Blomsterornamentet ble fornyet i 1929.
Korgitteret sto opprinnelig nedenfor trappen til koret og var ca. 250 cm høyt. Ovenpå det sto et antall trefigurer fra Abel Schrøder d.y.s verksted, hvorav kun fire profetfigurer kjennes med sikkerhet. De små figurene langs oppgangen til prekestolen kan muligens stamme fra korskranken. I 1834 ble gitteret flyttet opp ovenfor kortrappen og gjort lavere. Trefigurene ble flyttet opp på orgelskranken. To søyler fra korskranken ble anbrakt under altertavlen. I 1872 ble låsene i gitteret fjernet og gitteret ført ned ad trappen som gelendere. Profetfigurene ble satt tilbake på gitteret. I 1908 ble det foretatt endringer med gelenderne som ble utstyrt med hjørnestolper i form av hermer, den ene gammel, den andre en ny kopi. Slik sto det fortsatt i 1959, men siden da er det blitt endret til sin nåværende form hvor gitteret kan foldes tilbake og de kraftige gelendere med messingbalustre er avløst av noe mer enkle gelendere. Profetene står på orgelpulpituret foran den hvite veggen som danner organistkontor og korøverum bak orgelet.
I nordenden av Kaptajnsgangen ble det i 1969 hengt opp to malerier av Richard Mortensen, Norsk suite, på hver sin side av inngangen. I 1994 ble det hengt opp to gobeliner av Naja Salto, Skabelsen og Det ny Jerusalem, på hver sin side av inngangen i Skippergangens østende.
Pulpiturer og stoler
Da kirken ble utvidet til korskirke i 1640-årene ble den utstyrt med 3 pulpiturer rundt langs alle vegger bortsett fra på korgangens syd- og vestvegger. Det hele var understøttet av 36 jernsøyler som dog ikke var nok til å klare belastningen slik at pulpiturene med tiden kom til å henge inn mot midtgangen. I 1750-årene turde man ikke lenger benytte de gamle pulpiturene og de ble skiftet ut. De nye pulpiturene fikk 4 etasjer. Det hele var malt perlegrått etter tidens mode. De fleste av pulpiturplassene var lukkede losjer med vinduer, slik man kan se i Christians kirke på Christianshavn. I kirkens sydside var pulpiturene på øverste nivå åpne og disse var forbeholdt matrosene. Det ble også utført en ny kongestol med billedskjærerarbeider av Carl Frederik Stanley.
Ved renoveringen i 1834-36 ble vinduene i losjene fjernet og på øverste nivå i nordsiden ble losjene fjernet fullstendig slik at det ble mer symmetri i interiøret. Kongestolen fikk imidlertid beholde vinduene.
Ved den store ombygningen i 1872 ble det hele skiftet ut med et enkelt pulpitur langs alle sideveggene bortsett fra på korets sydvegg. Det er tegnet i renessanse av Ludvig Fenger. Kongestolen ble igjen plassert i korgangens nordside. Det ble også innredet nye vestibyler ved de tre inngangene med nye trapper opp til pulpituret. I endene av Kaptajns- og Urtegårdsgangen har man beholdt de to øvre pulpiturer og det øverste åpne kalles fremdeles Matrosloftet.
Ved ombyggingen til korskirke ble det utført nye stolestader med gavler skåret av Henrich Balche og selv om stolestadene har blitt endret flere ganger eksisterer de fortsatt. Gavlene var tidligere forsynt med klappseter, men de ble fjernet i 1834 og i 1872 ble gavlene smykket ut med pilastre slik at de passet til de nye pulpiturene.
Altertavler
I 1619 hadde kirken en altertavle i sen renessanse som sannsynligvis var utført av billedskjæreren Engelbret Melsted og dekorert av Helge maler. Tavlen sto sannsynligvis i vestenden av den første kirken opp mot tårnet og ble etter ombyggingen til korskirke anbragt i det nye koret. Her sto den til 1661 da den ble solgt til Grenaa kirke.
I 1661 ble den nåværende altertavlen installert. Den er utført og signert av Abel Schrøder den yngre. Tavlen fremstår i eketreets naturlige farve som den også har gjort opprinnelig, men fra 1739 til 1872 var den malt gul.
På baksiden av altertavlen er det malt en innskrift som forteller om forskjellige begivenheter i kirkens historie. Den synes å være påbegynt kort tid etter at tavlen ble stilt opp og har blitt oppdatert frem til 1702. Teksten starter med: "Vdi CHRISTIANI QUARTI Tiid / ANNO 1619 den 5 sept: Er dette sted Induiet til en kirke, Aff superintendenten Docter Hans Resen."
Prekestol
Man har ingen opplysninger om hvordan prekestolen så ut i den første kirken. I 1662 ble den nåværende prekestolen satt opp i korsskjæringens sydvestlige hjørne. I likhet med altertavlen er den skåret av Abel Schrøder og står i eketreets naturlige farve, bortsett fra kongens monogram som er forgylt.
Prekestolen går fra gulv til tak og består av billedskjærerarbeider fra Mosesfiguren som understøtter kurven og opp til Kristusfiguren på toppen av den store lydhimmelen.
Døpefonter
Man kjenner ikke til hvordan den første døpefonten så ut. I 1646 ble den imidlertid avløst av en smijernsfont som var utført av Holmens smed Hans Ulriksen Svitzer. Fonten er malt, marmorert og med forgylte detaljer. Den er 117 cm høy.
Det var i forbindelse med en flytting av dåpskapellet at man i 1756 skiftet ut smijernsfonten med en hvit klassisistisk marmorfont utført av C.F. Stanley. Den ble plassert i Urtegårsgangens sydvestlige hjørne ved David Dannels grav. Her sto den til 1872 da dåpsstedet flyttet igjen og man benyttet også denne gang anledningen til å skifte ut fonten. Stanleys døpefont ble gitt til Hvidovre kirke og i 1921 ble den overført til Sankt Nikolaj kirke i København. I dag står den igjen i sydenden av Urtegårdsgangen i det såkalte dåpskapellet og er den fonten som brukes ved dåpshandlinger. Den nye fonten fra 1872 ble utført av billedhugger Otto Evens etter tegning av Ludvig Fenger, i sort marmor og sandsten.
Orgler
Den tidligste omtale av et orgel i Holmens kirke er fra 1646 da Nikolaj kirkes organist Johan Lorentz d.y. fikk tillatelse av kongen til å stille opp et orgel i kirken. Alt tyder på at orglet var anbragt på samme sted som det nåværende.
I 1738 ble det stilt opp et nytt orgel med seks belger. Det ble levert av Lambert Daniel Kastens og det er dét orgels fasade som fremdeles ses i kirken. Orglet hadde 43 stemmer og klokkespill. Det ble reparert fire ganger på 1700-tallet, men uten at det ble endret ved disposisjonen.
I 1870 ble det installert et nytt orgel bak Kastens fasade, som ble utformet av Daniel Köhne som nettopp var vendt hjem fra studier i Paris. Det ble utført etter høyromantikkens idealer og var et av landets første romantiske orgler. Instrumentet ble utvidet i 1910 av I. Starup. I 1924-25 og igjen i 1930 bygget Marcussen & Søn om orglet etter orgelbevegelsens nye idealer.
Spansk makrell
Spansk makrell (Scomber colias) er en makrellart. Den blir ofte regnet som en underart av stillehavsmakrell (Scomber japonicus).
Holmens kirke
Orgler
I 1956 bygget Marcussen & Søn et nytt orgel med 50 stemmer, fortsatt bak Kastens fasade. Dette orglet er bygget etter samme idealer som var gjeldende på Kastens tid.
I 2000 ble et seks stemmers flyttbart kororgel innviet. Det er bygget av Henk Klop og disponert på samme måte som man formoder at Lorentz orgel var.
Spansk makrell
Fisket etter spansk makrell har stor betydning, spesielt i det østlige Atlanterhavet. Fangstene økte fram til midten av 1980-tallet da en nådde en topp på rundt 40 000 tonn i året. Etter den tid har fangsten variert mye fra år til år, og i 2008 var det en rekordfangst på 262 000 tonn.
Holmens kirke
Kirkeskip
Midt i korsskjæringen henger en modell av Niels Juels admiralsskip «Christianus Quintus». Modellens navn er «Pietate et justitia». Den er bygget på orlogsverftet i 1904 av Otto Dørge etter tegning fra 1697 og ble gitt til kirken av R.P. Troensegård.
På bilder fra 1959 i Danmarks Kirker kan man se to skipsmodeller, i henholdsvis Korgang og Skippergang. Det manglende skipet er en modell av «Holsteen», også hun utført av skipsbygger Dørge. Det ble hengt opp i kirken i 1928, men ble tatt ned i forbindelse med en renovering i 1983 og deponert på Orlogsmuseet. Modellen ble gitt til kirken av arkitekt E.W. Marston.
Fane
I likhet med Københavns to andre militære kirker, Garnisons kirke og Kastelskirken har Holmens kirke også en kirkefane. Den henger ved det sydvestlige hjørne av Urtegårdsgangen, ved kapellet for frivillige falt i alliert tjeneste.
Slavestat
En slavestat var i USA før den amerikanske borgerkrigen en amerikansk delstat hvor slaveri var legalisert. Dette begrenset seg til folkegruppen afro-amerikanere. En fristat var en delstat som enten forbød eller fjernet slaveriet over tid. Slaveriet var en årsakene til den amerikanske borgerkrigen og ble avskaffet av det trettende tillegget i USAs grunnlov i 1865.
Bakgrunn
De nordøstlige og midtatlantiske statene, inkludert Massachusetts, New York, Pennsylvania og New Jersey, hadde legalisert slaveri i det 17., 18. og til og med deler av det 19. århundret, men i en eller to generasjoner før den amerikanske borgerkrigen hadde nesten alle slaveri blitt satt fri gjennom en rekke lovvedtak.
Den første amerikanske regionen som var helt fri for slaver var Midtvesten som ble erklært fri under Northwest Ordinance i 1787 som vedtatt rett før USAs grunnlov ble ratifisert. Statene som ble opprettet i denne regionen, Ohio, Indiana, Michigan, Illinois, Wisconsin og Minnesota, ble vanligvis bosatt av folk fra New England og veteraner fra den amerikanske uavhengighetskrigen som fikk land der. På grunn av at denne regionen var helt fri for slaver fra starten av og separert fra Sørstatene som ønsket ekspansjon av legalisert slaveri i den vestre delen av USA, av elva Ohio, utviklet begrepet «fristater» seg som en motsetning til «slavestatene». Midtvesten var et landbruksområde og var en stund i direkte rivalisering med de nordøstre kommersielle statene, men allierte seg med de nye fristatene og skapte blandingen av stater som forbød slaveri, kjent i borgerkrigens kontekst som fristater.
Nybyggere som var slaverimotstandere i «Bleeding Kansas» i 1850-årene ble kalt Free-Staters på grunn av de kjempet for at Kansas skulle innlemmes i Unionen som fristat. Dette lyktes de med.
I begynnelsen av borgerkrigen var de 19 fristatene: Maine, Vermont, New Hampshire, Massachusetts, Rhode Island, Connecticut, New York, New Jersey, Pennsylvania, Ohio, Indiana, Illinois, Michigan, Wisconsin, Minnesota, Kansas, Iowa, Oregon og California. Der var fremdeles slaver på borgerkrigens tid i New Jersey. New Jerseys lov la opp til gradvis avskaffelse av slaveriet, og da borgerkrigen startet var de fleste slaver, men ikke alle, satt fri.
Stater
Elleve av disse statene erklærte sin løsrivelse i 1860 og 1861 og dannet Amerikas konfødererte stater. Delaware, Kentucky, Maryland og Missouri forlot ikke Unionen. Vest-Virginia sluttet seg til Unionen som slavestat i 1863 etter å ha gått med på en gradvis eliminasjon av slaveriet etter Willey Amendment ble lagt til delstatens grunnlov og ratifisert gjennom folkeavstemning den 26. mars 1863.
Delstatenes avskaffelse av slaveri
Før den amerikanske revolusjon hadde alle britiske nordamerikanske kolonier slaveri, men uavhengighetskrigen førte til generell motstand mot slaveri. Nordvest-territoriet, nå kjent som Midtvesten, ble organisert under Northwest Ordinance med forbud mot slaveri i 1787. Massachusetts aksepterte at dens grunnlov fra 1780 avskaffet slaveri, og flere andre nordlige stater vedtok statutter som krevde gradvis avskaffelse. New Jersey ble i 1804 den siste stat som satte i gang med gradvis avskaffelse.
Konflikt over nye territorier
Slaveriets potensial for politisk konflikt på føderalt nivå fikk politikerne til å bli bekymret for maktbalansen i USAs senat hvor hver stat var representert av to senatorer. Med et likt antall slavestater og fristater, var senatet delt i to like store deler. Ettersom befolkningen i fristatene begynte å vokse seg større enn befolkningen i slavestatene, førte det til at fristatene fikk kontroll over representantenes hus. Dette gjorde at slavestatenes politikere konsentrerte seg om senatet for å opprettholde mulighet for veto i kongressen med tanke på slaveri. Resultatet av dette var at slavestater og fristater ofte ble tatt inn i Unionen i par for å opprettholde den eksisterende senatsbalansen mellom slavestater og fristater.
Missouri-kompromisset
Kontroversen som handlet om Missouri skulle tas inn som slavestat, resulterte i Missouri-kompromisset i 1820 som spesifiserte at territoriet i Louisiana-kjøpet nord for lengdegraden 36° 30' skulle organiseres som fristater og territoriet sør for denne lengdegraden skulle være slavestater. Denne lengdegraden ble Missouris sørlige grense. Som del av kompromisset skulle Maine tas inn som fristat for å sikre balansen i Missouris inngang som slavestat.
Statusen til Texas og delstatene avstått av Mexico
Innlemmelsen av Texas og de enorme nye vestlige territoriene etter den mexicansk-amerikanske krig skapte ytterligere kontrovers. Den bosatte delen av Texas var et område som var rikt på bomullsplantasjer og var avhengig av slaveri, men territoriet i fjellene i vest virket ikke brukbare for bomull eller slaveri. California ble tatt inn som fristat uten at det ble lagt til ytterligere en slavestat som balanse. Dette ville ha skapt fristatsflertall i senatet, men California gikk med på å sende en senator som var for slaveri og en senator som var mot til Washington. Dermed økte Californias inngang nervøsiteten til politikere som kjempet for slaveriet, men det forandret ikke balansen i senatet.
De siste forsøkene på løsning
Vanskelighetene med å identifisere territorier som kunne organiseres i nye slavestater stanset prosessen med å åpne de vestlige territoriene for bosetning, mens slavestatenes politikere forsøkte å finne en løsning. Det ble gjort forsøk på å skaffe seg Cuba og annektere Nicaragua som begge var slavestater. Missouri-kompromisset ble fjernet i 1854, og det ble satt i gang et forsøk på å organisere Kansas som slavestat. Kansas skulle tas inn sammen med Minnesota, men innlemmelsen av kansas som slavestat ble blokkert på spørsmål om legitimiteten til dens grunnlov som slavestat. Da Minnesota ble tatt inn i 1858, gikk balansen i senatet tapt, et tap som ble forsterket av innlemmelsen av Oregon i 1859.
Slavestats- og fristatsparene
Før 1812 var der ingen sterk bekymring for balansen mellom slavestater og fristater. Slik stod delstatene i 1812:
Etter 1812 og frem til borgerkrigen ble opprettholdelsen av balansen mellom fristater og slavestater innenfor den føderale lovforsamlingen regnet som grunnleggende viktig dersom Unionen kunne opprettholdes, og statene ble tatt inn i par:
Slutt på slavestatene
Maryland og den unionsvennlige regjeringen i Missouri avskaffet slaveriet i løpet av borgerkrigen. Det trettende tillegget til USAs grunnlov som ble ratifisert 6. desember 1865, avskaffet slaveriet i hele USA og gjorde slutt på betegnelsen. Ratifiseringen av det 13. tillegget var en betingelse for tilbakeføringen av lokalt styre i de statene som hadde løsrevet seg.
Theodor Steinbüchel
Theodor Steinbüchel (født 15. juni 1888 i Köln i Tyskland, død 11. eller 19. februar 1949 i Tübingen) var en betydelig katolsk prest og moralteolog. Hans verk Der Umbruch des Denkens skal ha øvet innflytelse på den senere pave Benedikt XVI.
Jurel
Jurel er et av verdens viktigste kommersielle fiskeslag, målt etter fangstmengde. I 2003 var verdensfangsten på 1,7 mill. tonn.
Araneomorphae
Araneomorphae eller Araneomorfe edderkopper er en gruppe av edderkopper. Denne gruppen, som kanskje kan kalles «høyere edderkopper», omfatter et stort flertall av artene i denne ordenen, inkludert alle som forekommer i Norge.
Utseende
Araneomorfe edderkopper er stort sett små til middelsstore, men noen arter (blant andre i familien Nephilidae og Sparassidae) kan bli ganske store. De kan kjennes på at chelicerene har klørne rettet innover mot kroppsaksen. Disse edderkoppene biter byttet sitt, de hugger det ikke slik som Mygalomorphae gjør. De aller fleste har seks eller åtte øyne som er spredt utover den fremre delen av forkroppen – øynenes plassering og relative størrelse er viktige karakterer ved bestemming av undergruppene.
Levevis
Gruppen kan grovt deles inn i tre undergrupper når det gjelder fangststrategi: de som spinner fangstnett (blant annet hjulspinnere, Tetragnathidae, Theridiidae, Linyphiidae og Uloboridae), de som jager bytte (blant andre Lycosidae, Pisauridae, Gnaphosidae og Salticidae) og de som sitter i ro og venter på at et bytte skal komme innenfor rekkevidde (blant andre Philodromidae og krabbeedderkopper (Thomisidae). Fangstnett kan ha mange ulike utforminger, men er alltid basert på silketråder. Disse edderkoppene (unntatt noen arter av Uloboridae) lammer byttet med et giftig bitt fra chelicerene.
Giftige arter
De aller fleste artene er harmløse for mennesker, men gruppen omfatter enkelte farlige arter, så som svarte enker (slekten Latrodectus, Theridiidae), slekten Loxosceles i familie Sicariidae og den søramerikanske slekten Phoneutria i familien Ctenidae. Ingen nordeuropeiske arter har et farlig bitt.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom edderkoppene er – gjengitt i hierarkisk skrivemåte – som følger:
Stortinget i 1814
Det første overordentlige Stortinget var første gang det norske Stortinget kom sammen etter at Riksforsamlingen på Eidsvoll hadde vedtatt Norges Grunnlov. Det var et «overordentlig» storting fordi det kom sammen på et annet tidspunkt enn Grunnloven forutsatte. Stortinget kom sammen i katedralskolens høresal i Christiania 7. oktober 1814 som følge av Mossekonvensjonen, hvor det var fastsatt at den svenske kongen skulle forhandle med det norske Stortinget om en union mellom Norge og Sverige på grunnlag av Eidsvoll-grunnloven.
Stortingets oppgave var altså å revidere grunnloven slik at den kunne fungere i en union med Sverige, og å velge den svenske kong Carl XIII til norsk konge etter at Christian Frederik hadde abdisert. Det har derfor blitt kalt Norges andre grunnlovgivende forsamling. Stortinget avsluttet revisjonen av grunnloven og valgte Carl XIII av Sverige til norsk konge 4. november 1814 og ble oppløst 26. november.
Bakgrunn
I den norske grunnloven som var vedtatt av Riksforsamlingen på Eidsvoll 16. mai 1814, var det i § 49 bestemt at «folket utøver den lovgivende makt ved Stortinget, der består av to avdelinger, et Lagting og et Odelsting». Det skulle holdes valg til Stortinget hvert tredje år. 17. mai ble Christian Frederik valgt til Norges konge, men styret hans kom ikke til å vare lenge. Kronprins Carl Johan av Sverige gikk i juli til krig mot Norge for å oppfylle Kieltraktatens bestemmelse om at Norge skulle overdras fra Danmark-Norge til kongen av Sverige. Christian Frederik begynte forhandlingene med Carl Johan som endte i Mossekonvensjonen av 14. august 1814. Her ble det bestemt at Christian Frederik skulle sammenkalle Stortinget slik det var bestemt i Grunnloven, og deretter abdisere. Carl Johan skulle så forhandle med dette på grunnlag av at Norge skulle beholde Grunnloven, såfremt den kunne tilpasses en union mellom Norge og Sverige. Våpenhvilen skulle gjelde til 14 dager etter at Stortinget var kommet sammen; deretter skulle det være en oppsigelsestid på én uke.