cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andy Todd
Biografi
Han startet sin profesjonelle fotballkarriere i Middlesbrough i 1993, og han debuterte i ligasammenheng for Middlesbrough den 18. desember 1993 i en kamp mot Notts County. Totalt fikk han med seg 3 ligakamper for Boro i 1993/94-sesongen, mens han i 1994/95-sesongen spilte 5 ligakamper for klubben fra North Yorkshire. I siste del av denne sesongen ble han lånt ut til Swindon Town, og han debuterte for Swindon den 1. mars 1995 i en ligakamp mot Millwall. Totalt fikk han med seg 13 ligakamper for the Robins før han returnerte til Middlesbrough på slutten av 1994/95-sesongen. I august 1995 forlot Todd Middlesbrough til fordel for Bolton Wanderers som betalte £250 000 for han.
Andy Todd debuterte for Bolton den 23. september 1995 i en ligakamp mot Liverpool, og i denne kampen scoret han også sitt første mål for the Trotters. Totalt ble det 12 ligakamper og 2 mål for Bolton i 1995/96-sesongen, mens han i de påfølgende sesongene fikk bokført 15 ligakamper i 1996/97-sesongen, 25 ligakamper i 1997/98-sesongen og 20 ligakamper i 1998/99-sesongen. Etter å ha spilt 12 ligakamper i første del av 1999/00-sesongen for klubben fra Stor-Manchester ble han solgt til Charlton Athletic for £750 000. Bakgrunnen for dette salget var at han på en trening var involvert i et fysisk sammenstøt med Boltons assistenttrener Phil Brown.
Todd spilte sin første kamp for Charlton den 23. november 1999 da de vant 2-1 over Swindon Town i en ligakamp, og totalt spilte han 12 ligakamper for the Addicks i siste del av 1999/00-sesongen. Deretter ble det 21 ligakamper i 2000/01-sesongen, og i denne sesongen laget han også sitt første mål for klubben fra London. Det skjedde den 1. april 2001 da Charlton vant 2-0 over Leicester City i en kamp i Premier League der Todd scoret Charltons første mål i det 33. spilleminutt. I hans tredje sesong for Charlton var Andy Todd involvert i enda en episode på treningsfeltet, denne gang med keeperen Dean Kiely, og dette medførte at han ble lånt ut til Grimsby Town i februar 2002. Han debuterte for Grimsby Town 23. februar 2002 i en ligakamp mot Nottingham Forest, og han scoret sitt første mål for the Mariners den 26. februar 2002 i en ligakamp mot Stockport County. Etter å ha scoret 3 ligamål på 12 kamper, og vært medvirkende til at Grimsby beholdt plassen på det nest øverste nivået, vendte han tilbake til Charlton i april 2002. Totalt spilte han 5 ligakamper for Charlton i 2001/02-sesongen før han i mai 2002 ble han solgt til Blackburn Rovers for £750 000.
Den 19. august 2002 spilte Andy Todd sin første kamp for Blackburn, og det skjedde i UEFA-cupen mot det bulgarske laget CSKA Sofia. Hans første ligakamp for Rovers kom 9. november 2002 mot Southampton, mens hans første mål for klubben fra Lancashire ble bokført 26. april 2003 i en ligakamp mot Leeds United. Totalt ble det ett ligamål på 12 kamper for Todd i hans første hele sesong som Blackburnspiller. I september 2003 skrev han under på en låneavtale med Burnley, og han debuterte for the Clarets den 6. september 2003 i en ligakamp mot Stoke City. Etter å ha spilt 7 ligakamper og 1 cupkamp for Burnley returnerte han tilbake til Blackburn i oktober 2003. Nå etablerte han seg i startoppstillingen til Rovers der han i siste del av 2003/04-sesongen spilte 19 ligakamper, og i denne sesongen ble han også kåret til årets spiller i Blackburn Rovers. I den påfølgende sesong ble han utnevnt som kaptein av manager Mark Hughes da Barry Ferguson forlot klubben, og også i denne sesongen fikk han utmerkelsen årets spiller i klubben. Da 2004/05-sesongen var over hadde Andy Todd scoret ett mål på 26 ligakamper. I 2005/06-sesongen ble det 2 mål på 22 ligakamper, mens han i 2006/07-sesongen stoppet på 9 ligakamper og 4 cupkamper for Blackburn.
I juli 2007 skrev Todd under for Derby County for et ukjent beløp som er anslått til å være rundt £750 000. Han debuterte for Derby den 11. august 2007 i en ligakamp mot Portsmouth, og i denne kampen scoret han også sitt første mål for the Rams.
Kilder
Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-7857-1 Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-7823-7 Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X
Stamnes
Stamnes er et sted i Vaksdal kommune i Vestland, som ligger innerst i Veafjorden.
Stedet har historie som strekker seg tilbake til steinalderen, med steinalderbosetningen Skipshelleren. Stamnes hadde også en stor rolle i den store byggeaktiviteten i Bergen fra 1890 og utover, med sine store forekomster av sand, og frakten av denne via sjøveien. Stamnes kirke ble bygget i 1861, og ble først nevnt 1328. På 1600-tallet sto en tømmerkirke der, som senere ble erstattet av dagens kirke.
Stamnes er en liten bygd, men har også butikk (Joker, som åpnet 27. februar 2014), barnehage og barneskole. Stamnes er kjent for sitt laksefiske ved bruk av laksegiljer som er en gammel fiske måte som er brukt mye på Stamnes i gammel tid. Laksegiljene er fortsatt å finne i fjordene på Stamnes, men disse er kun i bruk i forskningsøyemed, siden laksestammen nærmest er borte.
Kalkovn
Kalkovn er en konstruksjon i stein, metall eller jord for oppvarming av kalkstein til ca. 800-1100 oC ved kalkbrenning. Kalksteinen (kalsiumkarbonat) blir da spaltet til kalsiumoksid (brent kalk) og karbondioksid.
De første kalkovner
Teknologien med å brenne kalk var kjent andre steder i verden lenge før vår tidsregning. Til Norge kom kunnskapen trolig via engelske munker i vikingtiden. I middelalderen gikk det med store mengder kalk til oppføring av klostre, kirker og til festningsanlegg som f. eks. Akershus slott og festning. Murkalken har i ettertid vist seg å være meget sterk og blir bare bedre med tiden.
Den enkleste ovnstypen kalles gjerne «bondeovner». Disse ble brukt periodisk og hadde en diameter og høyde på tre til fire meter. Fabrikkovnene ble også fylt lagvis med kalkstein og brensel, men drevet kontinuerlig.
Kalkovner i Bærum
I 1720 var det 29 kalkovner i Bærum. Ingen av dem er bevart i dag, men et fåtall ovner fra senere tid finnes fremdeles:
Wallander – Hevnen
Wallander – Hevnen er en svensk thriller fra 2009 av Charlotte Brändström med Krister Henriksson, Mats Bergman og Douglas Johansson m.fl.
Om filmen
Filmen er den første filmen i den andre omgangen av Wallander-filmene med Krister Henriksson i rollen som Kurt Wallander.
Javier Pérez de Cuéllar
Javier Pérez de Cuéllar (uttales IPA: [xaˈβjeɾ ˈperez ðe ˈkweʝaɾ]; født 19. januar 1920 i Lima, død 4. mars 2020 samme sted ) var en peruansk politiker og diplomat. Han var FNs femte generalsekretær, fra 1982 til 1991. Han var også statsminister i Peru mellom 2000 og 2001.
Bakgrunn
Javier Pérez de Cuéllar kom fra en velstående familie av spansk avstamning fra Cuéllar. He studerte ved Colegio San Agustín of Lima, og deretter rettsvitenskap ved Pontificia Universidad Católica del Perú.
I den peruanske utenrikstjeneste
Han begynte sitt virke ved Perus utenriksdepartement i 1940 og gikk inn i det diplomatiske korps i 1944, etter å ha tatt nok en juridisk eksamen.
Han ble forfremmet til ambassadørs rang i 1961, og tjenestegjorde på forskjellige poster i utenriksdepartementet. Han var deretter ambassadør i Sveits i to år. I 1966 ble han generalsekretær for utenrikssaker.
Da Peru etablerte formelle offisielle forbindelser med Sovjetunionen i 1969 ble han sitt lands første ambassadør i Moskva (1969-1971). Han var deretter også ambassadør i Polen og Venezuela.
I 1971 ble han utnevnt til Perus permanente representant til De forente nasjoner og ledet Perus delegasjoner til FNs generalforsamling frem til 1975. I 1973 og 1974 representerte han Peru i FNs sikkerhetsråd, og var rådets formann i samband med Kyproskrisen i 1974. Den 18. september 1975 ble han generalsekretærens særlige sendemann i Kypros, og fortsatte på denne post til desember 1977.
Den 27. februar 1979 ble han undergeneralsekreter for særlige politiske spørsmål. Fra april 1981 var han også generalsekretærens (da Kurt Waldheim) personlige sendemann for afghanistansaker.
Han vendte tilbake til Peru i mai 1981, og ble nominert i oktober 1981 til Perus ambassadør til Brasil. Perus kongress blokkerte imidlertid utnevnelsen av Pérez de Cuéllar og flere andre ambassadører for dermed å ydmyke landets president, noe som førte til at Pérez de Cuéllar i protest sa opp seg fra diplomatkorpset.
FNs generalsekretær
I slutten av 1981 hadde støtten til Kurt Waldheim, som stilte som kandidat for en tredje periode som FNs generalsekretær, minsket. Etter at Kina hadde foreslått tanzanianeren Salim Ahmed Salim som kandidat, trakk både Waldheim og Salim seg. Av ni nye kandidater var Pérez de Cuéllar den eneste som var akseptabel for samtlige fem stormakter med vetorett i FN.
Han er blitt beskrevet som en forsiktig og konservativ diplomat. Han sørget etter Falklandskrigen for forbindelser mellom Storbritannia og Argentina, og støttet opp om Contadora-gruppens bestrebelser for fred og stabilitet i Mellom-Amerika.
Etter generalsekretærtiden
I 1992 ble han ordfører for Unescos Verdenskommisjon for kultur og utvikling (WCCD) av Unescos generaldirektør, og utarbeidet rapporten Vårt skapende mangfold som ble fremlagt i 1995.
Presidentkandidat, statsminister og utenriksminister
I 1995 var han kandidat i presidentvalget i Peru men tapte mot Alberto Fujimori. Pérez de Cuéllar var Perus stats- og utenriksminister 2000–2001. Han sørget da vor offentlig blottlegging av den telefoniske avlyttingsvirksomhet som den peruanske etterretningstjeneste holdt på med under Fujimori. Deretter ble han frem til 2004 Perus ambassadør i Paris.
Den 22. juli 2005 ble Pérez de Cuéllar på grunn av hjerteslag lagt inn på et sykehus i Paris; han ble utskrevet den 30. juli.
Forfatterskap
Ved siden av en håndbok i diplomatisk rett og erindringer fra sin tid som FNs generalsekretær og sine livserindringer utgav Pérez de Cuéllar som 94-åring en roman med tittelen Los Andagoya. Her skildrer han en families liv i Lima på 1930-tallet med «subtil og etsende humor».
De siste årene
Pérez de Cuéllar døde i Lima 4. mars 2020 i en alder av hundre år.
Ange-Jacques Gabriel
Ange-Jacques Gabriel (født 23. oktober 1698 i Paris, død 4. januar 1782 i Paris) var en fransk arkitekt.
Gabriel var den fremste arkitekten under Ludvig XVs siste to årtier og representerer den senere rokokkostilen samt den begynnende nyklassisismen. Hans fremste verk i Paris er anleggingen av nåværrnde Place de la Concorde. I Versailles og Fontainebleau utførte Gabriel flere til- og ombygninger ved slottene samt Petit Trianon i Versaillesparken.
Deutsches Historisches Museum
Deutsches Historisches Museum forkortet DHM, (norsk: Det tyske historiske museum) ble grunnlagt i 1987 i anledning av byen Berlins 750-årsjubileum. Det holder til i Berlins tøyhus (Zeughaus Berlin) ved Unter den Linden, og i en tilstøtende utstillingsbygning oppført av arkitekten I. M. Pei i 2004.
Historie
Ved Tysklands gjenforening i 1990 ble bygningen som lå i Øst-Berlin og samlingene til Museum für Deutsche Geschichte (MfDG), overdratt til Deutsches Historisches Museum. MfDG var det sentrale historiske museum i DDR. DHM ble dermed Tysklands sentrale museum for den samlede tyske historie.
Museet ble opprinnelig etablert i samarbeid mellom den tyske stat og delstaten Berlin. Det eies per 2020 av en stiftelse der styret er oppnevnt av Tysklands regjering, Forbundsdagen og delstatene. Underlagt styret finnes et vitenskapelig råd, sammensatt av fremstående medlemmer fra historie- og sosialforskningen, kunsthistorie og museumsvesen.
Utstillinger og samlinger
Museets faste utstilling er (2020) kalt Deutsche Geschichte vom Mittelalter bis zum Mauerfall (Den tyske historie fra middelalderen til Murens fall). Utstillingen gir med 7 000 objekter et overblikk over tysk historie i et internasjonalt perspektiv.
Samlingene er (per 2020) inndelt i avdelingene for «dagliglivets kultur» (Alltagskultur) med blant annet jakkemerker, landbruk, politikk, historie, teknikk og leketøy. Andre samlinger er knyttet til temaene militaria, kunsthåndverk og grafikk og kunst (maleri og skulptur). Museet har en stor dokumentsamling en samling knyttet til finans- og næringslivshistorie og en billedsamling som omfatter blant annet foto, plakater og postkort. DHM har et filmarkiv, en samling kalt sentral dokumentasjon og et bibliotek.
Internett
LeMO (Lebendiges Museum Online/Levende museum online) er et historisk oppslagsverk på museets hjemmeside.
Leif Næss
Leif Trygve Næss (født 29. januar 1923 i Haugesund, død 10. juni 1973 i Oslo) var en norsk roer som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Næss vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1948 i London. Han var med på den norske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Storbritannia. Roøvelsene ble gjennomført i perioden 5. til 8. august 1948 på Themsen. Mannskapet på den norske båten var roerne; Kristoffer Lepsøe, Thorstein Kråkenes, Hans Hansen, Halfdan Gran Olsen, Harald Kråkenes, Leif Næss, Thor Pedersen, Carl Monssen og Sigurd Monssen som var styrmann.
TIR-traktaten
TIR-traktaten (TIR står for Transports Internationaux Routiers) er en overenskomst som tillater forseglete lastebiler å reise mellom flere land uten å måtte inspiseres på hver grenseovergang. Først i bestemmelseslandet fjernes plomberingen, og innholdet fortolles.
Dynamine
Dynamine er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien Biblidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). De fleste av disse tropiske sommerfuglene lever i Sør- og Mellom-Amerika, men det finnes også noen i Afrika og noen ganske få i Sørøst-Asia.
Utseende
Middelsstore, brokete fargede sommerfugler. De er gjerne mønstret i hvitt, brunt, gult og svart, vingenes overside kan ha en blåaktig eller grønnlig glans.
Levevis
Biblidinae er tropiske skogsinsekter. Larvene lever spesielt på planter i vortemelkfamilien (Euphorbiaceae), almefamilien (Ulmaceae) og Burseraceae. De voksne sommerfuglene besøker gjerne blomster, men drikker også fra råtnende frukt og åtsler.
Liste over øyer i Rogaland
Dette er en liste over øyer i Rogaland. Listen er inndelt etter kommuner, og tar ikke med øyer i innsjøer. Merk at det kan brukes flere stavemåter for samme stedsnavn, som -ø og -øy, -skjer og -skjær. Noen øyer og skjær refereres til både i entall og flertall, og enkelte øyer kan ha samme navn.
Engines of Creation
Albumet ble utgitt 14. mars 2000 og er et eksperiment hvor alle sporene unntatt ett («Until We Say Goodbye») er innspilt med kun gitar, og så mikset utradisjonelt og manipulert på en datamaskin og via synthesizere.
Sporet «Until We Say Goodbye» ble nominert for Grammy Award i 2001 for «Best Rock Instrumental Performance».
I USA ble EP-en Additional Creations gitt med gratis, hvis man spesifikt spurte om dette. Albumet er nå ettertraktet blant samlere.
Bevis (vitenskap)
I vitenskapsteorien mener man med bevis en allmenngyldig begrunnelse for et utsagn (eller en påstand), som tvingende demonstrerer utsagnets gyldighet eller sannhet. En begrunnelse kan altså bare kalles bevis for et utsagn hvis den forsvarer utsagnet mot alle tenkelige og mulige innvendinger, og ikke bare mot noen konkrete innvendinger som har blitt reist.
Former for bevis
Det fins prinsipielt to måter for bevisføring i vitenskapen:
Severino Poletto
Severino Poletto (født 18. mars 1933 i Salgareda i Veneto i Italia, død 17. desember 2022 i Testona di Moncalieri i Piemonte) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Torino.
Liv og virke
Severino Poletto ble døpt 29. mars 1933 i menigheten S. Michele Arcangelo i Salgareda og konfirmert der 17. november 1940 av Antonio Mantiero, biskop av Treviso. Etter at familien flyttet vokste han opp i Piemonte; han var den yngste av elleve barn.
Etter å ha begynt sine studier i katolsk teologi og filosofi ved seminaret i Treviso, flyttet han i 1953 - året faren døde - til hovedseminaret i Casale Monferrato.
Prest
Han ble presteviuet den 29. juni 1957 for bispedømmet Casale Monferrato av Biskop Giuseppe Angrisani. Samme år som han ble ordinert mistet han også moren sin i en bilulykke. Han var da disiplinærprefekt ved Casale-seminaret og direktør for bispedømmets kallsapostolat.
Kreis Werdau
Kretsens hovedsete var Werdau.
Bevis (vitenskap)
Bevis i matematikken
I aritmetikken brukes derimot også induktive bevis, nemlig ved å konstruere en «bevisstrategi» (fullstendig induksjon). For eksempel kan et utsagn A bevises å ha gyldighet for alle heltall (som er en uendelig mengde) ved
Severino Poletto
Biskop av Fossano
Pave Johannes Paul II utnevnte ham til koadjutorbiskop av Fossano den 3. april 1980. Bispevielsen mottok han den 17. mai 1980 i katedralen i Casale Monferrato. Kardinal Anastasio Alberto Ballestrero, erkebiskop av Torino, var hovedkonsekrerende, medkonsekratorer var Carlo Cavalla, biskop av Casale Monferrato, og erkebiskop Giovanni Francesco Dadone, biskop av Fossano.
Den 29. oktober 1980 ble han utnevnt til biskop av Fossano. Poletto var sekretær for Bispekonferansen for Piemonte i ti år. Han var for tiden medlem av den italienske bispekonferanses faste råd, og fra 1985 medlem i familiekommisjonen, som han også ble president for.
Bevis (vitenskap)
Bevis i empiriske vitenskaper
I empiriske vitenskaper (natur- og samfunnsvitenskapene) eksisterer ikke induktive bevis. Deduktive bevis er mulig i formen, men forutsetter sanne premisser, noe som bare forskyver bevisproblemet til premissene og aldri kan ende i et fullgodt bevis (såkalt «uendelige regress»).
Severino Poletto
Biskop av Asti
Fra 16. mars 1989 til 19. juni 1999 var Poletto biskop av Asti, der han etterfulgte biskop Franco Sibilla, som var fratrådt av helsegrunner.
Bevis (vitenskap)
Bevis i empiriske vitenskaper
Vitenskapelige resultater blir til dels omtalt som bevis utenfor vitenskapssamfunnet (f.eks. i media eller populærvitenskapelig formidling), men denne praksis er altså ikke korrekt. Vitenskapelige funn eller observasjoner kan støtte eller bekrefte en hypotese eller teori, men aldri bevise den.
Severino Poletto
Erkebiskop av Torino
Han ble erkebiskop av Torino i juni 1999; etter kardinal Giovanni Saldarini som var fratrådt av helsegrunner. Han tok erkebispedømmet i besittelse den 5. setember, og den 22. september ble han pavelig custosr for Santa Sindone (likkledet i Torino).
Bevis (vitenskap)
Bevis i empiriske vitenskaper
Prinsippet om at vitenskapelige hypoteser ikke kan bevises, ble knesatt av filosofen Karl Popper. Han påpekte at vitenskapelige utsagn, avhengig av deres form, i beste fall kan få status som «midlertidig antatt» (verifisert) eller «midlertidig forkastet» (falsifisert):
Severino Poletto
Erkebiskop av Torino
Erkebiskop Poletto presederte requiemmessen i katedralen i Torino for advokat Gianni Agnelli den 26. januar 2003, en begravelsesmesse som ble direkteoverført på fjernsynet av Rai.
Bevis (vitenskap)
Bevis i empiriske vitenskaper
Både verifikasjon og falsifikasjon er tentative eller provisoriske, dvs. de godtas av forskersamfunnet «inntil videre». Det kan aldri utelukkes at fremtidige funn og tolkninger forkaster et tidligere verifisert utsagn eller «rehabiliterer» et tidligere falsifisert utsagn.
Severino Poletto
Kardinal
Den 21. februar 2001 tok pave Johannes Paul II ham inn i kardinalskollegiet som kardinalprest for titulærkirken San Giuseppe al Trionfale.
Den 11. oktober 2010 innvilget pave Benedikt XVI kardinal Severino Polettos aldersbetingede avskjedssøknad som erkebiskop av Torino.
Poletto dettok på to pavevalg, ved konklavet i 2005 som valgte pave Benedikt XVI og konklavet i 2013 som valgte pave Frans.
Severino Poletto døde 17. desember 2022 i en alder av 89 år i Testona di Moncalieri.
Kveder
En kveder er en person som kan framføre stev, en som kan kunsten med det «å kvede». Det er en type vokal folkemusikk. Ordene «kvad» og «å kvede» har samme opphav.
Severino Poletto
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Folkesang
Folkesang er et ord som avledet av uttrykket «folkevise».
Begrepet folkevise innebar et paradigmeskifte i synet på poesi. Begrepet ble også i sin tur opphav til ord som folkemusikk, folkesang, folkekultur, folkediktning og så videre.
Folk music
Fastpriskontrakt
Fastpriskontrakt innebærer at arbeidet skal leveres for en fast pris, og betalingsbeløpet avhenger med andre ord ikke av ressurser eller tid brukt. Entreprenøren tar risikoen for økning i byggevarepriser og lønninger, men ikke for forandringer i omfanget av arbeidet. Er for eksempel grunnforholdene dårligere enn antatt, skal han ha kompensasjon for det.
Fylkesvei 7048
Fylkesvei 7048 (Fv7048) går mellom Kongsmoen og Aunet i Høylandet kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 417 (Nord-Trøndelag).
Solvalla
Solvalla er Sveriges største travbane. Den ligger i bydelen Bällsta i Stockholm. Her arrangeres årlig Sveriges største travløp, Elitloppet.
The Year of the Yao
The Year of the Yao er en dokumentarfilm utgitt i 2004 som omhandler basketballspilleren Yao Ming i USA. Filmen blir fortalt av hans venn og tidligere tolk, Colin Pine, som var sammen med Yao gjennom hans første år i den amerikanske NBA-ligaen, og oversatte for han i tre år.
Teokrati
Teokrati, som betyr «gudestyre», er et begrep som blir brukt for å beskrive en ideologi hvor Gud har den høyeste autoritet, i praksis er det prestene som har autoriteten på vegne av Gud.
Etymologi
Ordet teokrati er avledet fra greske θεοκρατία, theokratia, i betydningen «Guds styre». Det er sammensatt fra θεός, theos, «gud», og κρατέω, krateo, «å styre». Således var betydningen på gresk «styre av gud(ene)». Begrepet ble skapt av det jødiske historikeren Josefus på 100-tallet e.Kr. for å beskrive den karakteristiske styreformen til jødene, den form for styre hvor Gud er anerkjent som den øverste hersker og Guds lover (Moseloven) danner vedtektene i de hellige skrifter. Begrepet beskrev opprinnelig det prestelige styre i oldtidens Israel før monarkiet. Josefus argumenterte at mens menneskeheten hadde utviklet mange former for styresett, kunne de fleste bli innordnet følgende tre typer: monarki, oligarki og demokrati. Styresettet til jødene var imidlertid særegent, og Josefus kom med begrepet teokrati for å beskrive denne, opprettet av Moses, hvor Gud er eneveldig og Guds ord er lov.
Teokratier
I den mest vanlige bruken av begrepet teokrati, hvor noen sivile herskere er identiske med noen ledere av den dominerende religion (for eksempel den bysantinske keiseren som kirkens overhode), politikken er enten identisk eller sterkt influert av prinsippene til en religion (ofte flertallets religion), og styret hevder å herske på vegne av Gud eller en høyere makt, som spesifisert av den lokale religionen. Men, i motsetning til andre styreformer, kan et teokrati være unikt i at det administrative hierarkiet til regjeringen ofte er identisk med det administrative hierarkiet. Dette skiller et teokrati fra styreformer som har en statsreligion eller fra tradisjonelle monarki hvor lederen av staten hevder at vedkommendes autoritet kommer fra Gud.
Eksempler på to stater som kan betegnes som teokratier er Vatikanstaten og Iran. I førstnevnte er Paven statsoverhode. Det meste av territoriet til Vatikanstaten er regulert av italienske lover. Det sistnevnte kan betegnes som et teokrati eller prestestyre, i den forstand at landet har en ayatollah med svært vide fullmakter til å prege utviklingen. Den islamske republikken Iran har hatt denne religiøse styreformen siden 1979.
Et mer bokstavelig begrep for det som vanligvis menes med «teokrati» er «ekklesiokrati», som poengterer styret til en religiøs leder eller et religiøst legeme i navnet til Gud, i motsetning til det bokstavelige styret til Gud. Bruken av dette begrepet begrenses gjerne til den kristne sfære, ettersom det betyr «kirkestyre».
Absolutistisk teokrati betegner en styreform med en hersker og et presteskap som mener de har fått sin makt i fra guder. Absolutistisk teokrati var brukt som styreform i Egypt ca. 2000 f.kr.
Skårøya
Skrivemåten Skårøya ble godkjent av Statens kartverk i 1971. Skårøya var en del av Kvenvær kommune fra 1913, og er fra 1964 en del av dagens Hitra kommune. Øya sogner til Kvenvær kirke, og tidligere var også Skårøya kirkegård i bruk som gravsted.
Jaime Vallvé
Jaime Vallvé flyttet til Danmark på slutten av 1950-tallet. Han ble tilknyttet tegneseriesyndikatet P. I. B. og tegnet tegneserieadapsjoner av kjente romaner som De tre musketerer, Ivanhoe, Greven av Monte Cristo. Han tegnet også detektivserien Eddie, etter manus av Jørgen Sonnergaard (utgitt i Agent X9 i Norge).
Vallvé har også tegnet den historiske eventyrserien Johan Vilde etter manus av Janne Lundström. Serien er utgitt i fire album.
Dr. Watson
Dr. John H. Watson er en fiktiv litterær figur og Sherlock Holmes' venn, assistent og biograf i kriminalfortellingene til sir Arthur Conan Doyle. Hans fulle navn er Dr. John Hamish Watson. I kriminallitterær sammenheng er «dr. Watson» senere også kommet i bruk som generisk betegnelse på en stereotyp, en fiktiv detektivs mindre betydelige følgesvenn.
Dr. Watson bærer som regel fornavnet John, men hans kone kaller ham James i en av fortellingene.
Bällsta
Bällsta er en bydel i Västerort i Stockholm kommune. Den tilhører Bromma bydelsområde, og grenser til bydelene Sundby, Bromsten, Mariehäll, Riksby, Bromma Kyrka og Eneby.
Bebyggelsen domineres i dag av små trehus oppført på 1940-tallet. Husene ligger regelmessig plassert med langsidene langs gaten. Byplanen har lange, rette gater. Hagene og beplantningene langs gatene er viktige innslag i miljøet. Siden tomtene er mindre enn 1000 m² er det ikke foretatt fradelinger, slik at området har beholdt sin karaktert. I Stockholms oversiktsplan er Bällsta angitt som verdifullt kulturmiljø.
Dr. Watson
Holmes innviet snart vennen i sin interesse for kriminaletterforskning. Watson deltok ofte i etterforskningen og skildret mange av sakene i novelleform (den sanne Sherlockianer betrakter Conan Doyle, ikke som forfatter, men som Watsons «litterære agent») – også etter at han flyttet fra Baker Street, giftet seg og begynte i medisinsk praksis. Tross det nære vennskapet ble Watson ikke innviet i hemmeligheten da Holmes var forsvunnet og antatt død mellom 1891 og 1894. De to gjenopptok likevel samarbeidet og delte sogar på nytt leiligheten i Baker Street da Watson ble enkemann. Holmes trakk seg offisielt tilbake i 1903 og løste og beskrev senere et fåtall saker uten Watsons medvirkning. De to samarbeidet for siste gang under 1. verdenskrig. Denne saken ble imidlertid ført i pennen av Conan Doyle.
Bällsta
I bydelen ligger travbanen Solvalla, som ble innviet i 1927.
Siri Jensen
Siri Jensen (født Ustvedt; født 19. februar 1948) er en norsk politiker. Hun var partileder i AKP fra 1988 til 1992. Jensen satt i både AKPs sentralstyre og i RVs landsstyre og arbeidsutvalg da de to partiene slo seg sammen i 2007, og sitter i dag i Rødts landsstyre som leder for faglig utvalg. Hun studerte psykologi, men et sommervikariat ved Aas & Wahl førte henne over til grafisk utdannelse.
Dr. Watson
Til tross for at dr. Watson er forteller i de aller fleste Sherlock Holmes-fortellingene, får leserne motstridende opplysninger om krigsskaden han pådro seg under felttoget i Afghanistan. Watsons ekteskap er også noe av et mysterium. Hans første kone, Mary Morstan, må ha dødd bare få år etter bryllupet. Til tross for at han aldri nevner noe nytt bryllup, er Watson gift igjen noen år senere. Det er altså hevet over tvil at Watson må ha vært gift minst to ganger, selv om bare den første hustruen blir presentert i fortellingene.
Siri Jensen
Siri Jensen er blant de ledende aktivistene i Kvinner på tvers.
Familie
Hun er datter av Hans Jacob Ustvedt og sjefsykolog Liv Ustvedt. Yngvar Ustvedt var hennes bror.
I 1980 giftet hun seg med grafikeren Finn Jensen.
Södra Ängby
Södra Ängby utgjør sannsynligvis verdens største og mest enhetlige funksjonalistiske villaområde. Det ble utarbeidet en detaljplan for området i 1933 for 525 tomter, og området ble utbygd i perioden 1933–1940. Siden gjerder ikke er tillatt, har området fått karakter av en stor, sammenhengende park. 95 prosent av villaene har tegninger som er signert Edvin Engström.
Tunnelbanens grønne linje stanser ved stasjonene Islandstorget og Ängbyplan.
I den vestlige delen av bydelen ligger Judarskogens naturreservat.
SpareBank 1 Helgeland
SpareBank 1 Helgeland (SBH) er den største banken på Helgeland, med en forvaltningskapital på 39,6 milliarder kroner (31.03.2022) og om lag 150 årsverk. Banken har 4 kontor i regionen, og er den 11. største sparebanken i Norge.
SpareBank 1 Helgeland har hovedkontor og forretningsadresse i Mo i Rana, og ledes av administrerende direktør Hanne Nordgaard.
Konsern
Helgeland Sparebank har følgende datterselskaper:
Historie
Formålet med sparebankene var fra starten av at de skulle være hjelp til selvhjelp for folk med små inntekter, og bidra til økonomisk selvstendighet og trygghet for den enkelte.
Den nåværende Helgeland Sparebank er resultatet av en fusjon mellom Sparebanken Rana og den opprinnelige Helgeland Sparebank. Styrene i begge bankene behandlet og vedtok enstemmig forslag om fusjon den 2. november 2004. Den 1. april 2005 ble Sparebanken Rana slått sammen med Helgeland Sparebank, og banken fikk sin nåværende form.
Den opprinnelige Helgeland Sparebank ble opprettet i 1977 da Vefsn Sparebank i Mosjøen fusjonerte med Herøy Sparebank, Brønnøsund Sparebank, Velfjord Sparebank og Vevelstad Sparebank. Noen år senere fusjonerte også Vega Sparebank og Brønnø Sparebank med Helgeland Sparebank. Den eldste av bankene - Vefsn Sparebank - ble grunnlagt den 7. januar 1860, og Helgeland Sparebank kunne derfor feire sitt 150-årsjubileum i 2010.
Sparebanken Rana var også et resultat av sammenslutning av flere banker. Banken ble opprettet 1. april 1876 med navnet Mo Sparebank, og i perioden fra 1964 til 1991 ble den sammensluttet med Korgen Sparebank, Lurøy Sparebank, Rødøy Sparebank. I 1986 ble disse bankene til Sparebanken Rana, og i 1991 ble også Hemnes Sparebank fusjonert inn.
Banken var fra fusjonen i 2005 organisert i to regioner; region nord og region sør, med regionskontorer i Mo i Rana og Mosjøen. Den 1. januar 2015 ble banken omorganisert, og den kunderettede virksomheten er nå inndelt i en personmarkeds- og en bedriftsmarkedsdivisjon, ledet av henholdsvis Dag-Hugo Heimstad (direktør personmarked) og Bjørn-Tore Brønlund (direktør bedriftsmarked).
Den 15. mars 2021 gikk Helgeland Sparebank inn i SpareBank 1-alliansen og ble til det som vi kjenner i dag som SpareBank 1 Helgeland. Den 18. oktober 2021 overtok banken også kontorer, kunder og ansatte fra SpareBank 1 Nord-Norge på Helgeland, mens SpareBank 1 Nord-Norge gikk inn på eiersiden i SpareBank 1 Helgeland.
Pitesamisk
Pitesamisk (bidumsámegiella) er et samisk språk som brukes av pitesamene. Pitesamisk har sitt eget skriftspråk. Språket er utryddingstruet.
I Norge ble det tidligere snakket fra Saltenfjorden i nord til Ranfjorden i sør, hvor den siste som hadde det som morsmål døde på 1960-tallet. I Sverige tales det fra Arvidsjaur og Arjeplog i nordvest, sørøstover langs Piteälven til sjøen Saddai i Norrbottens län i øst. I 2000 var det ifølge Ethnologue 20 gjenværende personer i Sverige som snakket språket.
Pitesamisk grenser mot områdene hvor lulesamisk tales i nord, og mot umesamisk i sør. På grunn av henholdsvis fornorskningen og forsvenskningen er det bare et fåtall pitesamer som snakker språket i dag.
Geografisk utbredelse
På norsk side betraktes grensene geografisk med Saltenfjorden i nord og Ranfjorden i sør, og omfatter Beiarn, Saltdal, Gildeskål, Meløy, Rødøy, deler av Bodø og deler av Fauske kommuner. På svensk side av grensen går området fra nordlig Arvidsjaur og Arjeplog nord til Piteälven og øst til sjøen Saddai innen Norbottens län.
Status
I Norge døde de siste som hadde pitesamisk som morsmål i 1960-åra.
I 1995 utgjorde pitesamene en etnisk gruppe på 2,000 personer i Sverige, ifølge M. Krauss. Blant pitesamene i Sverige var det bare 20 personer som snakket pitesamisk i 2000, ifølge språkforskeren Tapani Salminen. Ifølge feltarbeid i 2008–2010 (Joshua Wilbur) har pitesamisk i alle fall 25 talere, og Nils Henrik Bengtsson, som er leder for det pitesamiske ordboksprosjektet, kjente i mars 2010 til i alle fall 50 med pitesamisk som morsmål, derav 30 aktive språkbrukere.
Kasus
Pitesamisk har 9 kasus:
Person
Pitesamiske verb har bøyningsklasser for tre person-klasser:
Modi
Pitesamisk har 5 grammatiske modi:
Numerus
Pitesamiske verb har bøyningsklasser for tre grammatiske tall (numerus):
Tempus
Pitesamiske verb har bøyningsklasser for to trekk ved tempus:
og to omskrivende tempus:
Negative verb
Liksom finsk, estisk og andre samiske språk, har pitesamisk et negativt verb. På pitesamisk bøyes det negative verbet i henhold til modus (indikativ, imperativ og optativ), person (første, andre og tredje) og numerus (entall, totall og flertall). Nordsamisk bøyer ikke verb etter tempus, og andre samiske språk bruker ikke optativ.
Presens indikativ       Preteritum indikativ en. to. fl. en. to. fl. 1 iv   ien     iehp        1 ittjiv  iejmien    iejmieh iep                  ittjijmen  ittjijmeh 2 ih   iehpien iehpit      2 ittjih  iejtien    iejtieh ehpien ihpit                 ittjijtien ittjijteh ihpien 3 ij   iepaa   ieh         3 ittjij  iejkaan    ittjin iepaan                       ittjijka For presens indikativ-versjoner som har mer enn én form, er den andre hentet fra dialekten omkring Björkfjället og den tredje er fra Svaipa-dialekten. Flertall i de andre formene skyldes parallelle former som ikke er knyttet til dialekten. Imperativ                 Optativ en. to. fl. en. to. fl. 1 –      –       –         1  alluv  iellun   iellup allun   allup 2 ielieh iellien iellit    2  alluh  ielluten ielluteh alluten alluteh 3 –      –       –         3  allus  ielluska ielluseh alluska alluseh
Skriftspråk
Pitesamisk fikk et eget skriftspråk den 21. august 2019. Siden 2019 har det vært et offisielt språk i Arjeplogs kommun. .
Den første boka på pitesamisk var Biejve näjjda (Solens datter) av Marry Ailonieida Somby; den ble lansert lørdag 7. mars 2020.
Eksterne lenker
Pitesamisk Senter
Krigen om Gotland
Forspillet
Lindholmstraktaten som ble beseglet av Albrekt av Mecklenburg og Margrete I i 1395 medførte en ny deling av den gotlandske øya mellom den tyskdominerende Visby som kom i hendene på Albrekt mens landsbygda på resten av øya kom under svensk overherredømme med dronning Margrete som regent for Sverige.
Stormesteren Konrad von Jungingen reagert raskt ved å seile ut i mars 1398 med en mektig flåte på 84 skip med 4 000 mann og 400 hester samt artilleri og beleiringsmaskiner ombord. Sven Sture som bare hadde 400 mann retirerte til Visby og forsøkt å vinne seg støtte fra borgerne, men dette ville de ikke, de var ikke villig til å ta opp våpen mot Den tyske orden i en interessekonflikt. Sven Sture kapitulerte 5. april 1398 uten strid og overrekket herredømmet over øya til Den tyske orden som rensket ut sjørøveriet på og omkring Gotland.
Dronning Margrete så på dette med lite glede og sendt et krav om høsten 1399 til stormesteren om at Gotland skulle tilbake til Sverige. Stormesteren fornektet ikke hennes krav på øya, men ønsket erstatning for kostnadene for sjøtoget i mars 1398 og garnisonen i Visby på cirka 200 mann. Størrelsen på erstatningen hindret regenten fra å gå med på kravet så hun avtalt et møte med korsfarerne i september 1401. Men forhandlingene gikk tregt og i dyp frustasjon truet hun med krig. Om en avtale ikke er oppnådde senest 11. november 1403, vil Kalmarunionen gå til krig.
Krigen
Abraham Bordersen Tjurhuvud og Algot Magnusson Sture med en dansk-svenske styrke seilte til Gotland som ble okkupert med unntak av den befestede byen Visby. Tre skanseverk ble reist for å støtte beleiringen av Visby som hadde en garnison på bare 85 pansrede krigerne og en borgermilits som sluttet seg til ordenen i deres motvillighet mot svensk overherredømme. Den dansk-svenske hæren startet beleiringen av Visby ved 25. januar 1404, men visbyborgerne ytet mer motstand enn ventet. Sent i februar kom meldinger til befalhaveren Sture om at Den tyske orden forberedte store styrker for et sjøtog over til Gotland. Påskyndet av dette startet beleiringsstyrkene et angrep den 25. februar, men de ble slått tilbake med stor tap.
Ulrich von Jungingen med en ordenshær oppgitt på «10 000 mann» gikk i land på øya i mars 1404 og gikk til angrep på de tre viktige skanseverkene på landsbygda. Sture hadde trukket sine styrkene til disse skanseverkene som tross ordenshærens numeriske overlegenhet holdt stand for flere uker. Skansen ved Slite motstod flere storminger med et tap på 700 døde og sårede for Ordenshæren. Men garnisonen på 150 mann som i uker var under beskytning med beleiringsmaskiner og kanonskyts startet forhandlingene om en stillstand som ble avsluttet den 21. mai. Forsvarerne gikk med på kravet om å marsjere ut med ære i behold etter de brente ned skanseverket sammen med mindre kruttvåpen, blider og armbrøster.
Hanseatene i Visby startet nye forhandlingene og en avtale om våpenstillstand for ett år ble inngått den 1. juli 1404. Deretter forlot forsvarerne de to siste skanseverkene for å dra over til det svenske fastlandet.
Etterspillet
Margrete I måtte aksepterte nye forhandlingene om Gotlands skjebne og gikk med på en erstatning på 9 000 engelske nobler (penger) for Den tyske ordens kostnadene på øya. Traktaten den 13. november 1408 ble undertegnet av stormester Ulrich von Jungingen som gikk med på overrekkelsen av Gotland til Sverige i unionen.
Obsidian
Obsidian er naturlig forekommende glass i form av naturlig bergart, ofte dannet ved rask nedkjøling av ryolitt. Det har hardhetsgrad opp til 5,5, og ble i steinalderen og fram til og med neolitikum i Midtøsten brukt som verktøyemne og byttemiddel for produksjon av redskaper. Også på det amerikanske kontinentet har obsidian vært benyttet på samme måte.
Obsidian er ikke krystallinsk, men regnes som et mineral skapt gjennom metamorf omdannelse av lava og andre stoffer. Det inneholder stort sett SiO2 (silisiumdioksid), og finnes vanligvis som resultat av vulkansk aktivitet sammen med vulkansk omformede mineraler. På grunn av den manglende krystalliseringen kan obsidian splittes i tynne blader, og bruken har variert fra tynne prosjektilhoder i steinalderen via «barberhøvler» til medisinske skalpellblad i moderne tid.
Historie
I henhold til Plinius den eldres verk Naturalis Historia har obsidian fått sitt navn etter en romer ved navn Obsius, som oppdaget det i «Etiopia».
Det var derimot unødvendig for Obsius å reise til Etiopia etter obsidian da det var velkjent i Italia. Øyene Lipari, Palmarolo samt Sardinia var blant de få sentra som drev kommersiell handel med obsidian. Obsidian sammen med rav er to typer forbruksmaterialer som var viktige i langdistansehandelen i både neolittisk tid og i bronsealderen. Mens rav hadde dekorative kvaliteter, var obsidian det materiale som kunne bearbeides til den skarpeste kanten for kniver, skrapere, sigder, harpuner og lignende. Flint kunne også benyttes for det samme, men obsidian hadde høyere status og således høyere bytteverdi. Obsidian kunne bare finnes der hvor det hadde vært nyere vulkansk aktivitet, og områder i mellom disse er fullstendig blottet for det. Av den grunn ble materialet fraktet over store distanser.
I Norden er obsidian funnet på Island, framfor alt i Landmannalaugar, men også andre steder. Det islandske navnet for obsidian er hrafntinna.
Stare Miasto
Stare Miasto betyr «Gamlebyen» på polsk, og kan vise til:
Alarmprisen 2003
Alarmprisen 2003 var den tredje utgaven av Alarmprisen og ble delt ut på Samfundet i Trondheim lørdag 15. februar 2003. For første gang samarbeidet Alarmprisen med by:Larm som ble arrangert i Trondheim den samme helgen. Satyricon vant to priser i klassene metall og årets låt mens Ephemera ble tildelt Alarmjuryens spesialpris, en pris som var på 100 000 kroner.
Det ble delt ut seks sjangerbestemte priser og fire tilleggspriser. Ny pris av året var prisen for årets video, mens klassen house/techno var blitt byttet ut med klassen elektronika. Konferansierer under utdelingen var Kristin Winsents og Rune Nilson og utdelingen ble overført direkte på NRKs nettsider, NRK P3 og diverse studentradioer. NRK1 sendte dessuten en redigert utgave av utdelingen på Lydverket den påfølgende uken.
Øvrige nominerte
Rock:
Pop:
Hiphop:
Metall:
Elektronika:
Beste låt:
Årets liveband:
Fylkesvei 7098
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 521 (Nord-Trøndelag).
Jigme Singye Wangchuck av Bhutan
Jigme Singye Wangchuck (født 11. november 1955) var konge i Bhutan 1972–2006. Han var den fjerde kongen siden hans oldefar innledet den nåværende statssikken i 1907. Kongens bhutanske tittel er Druk Gyalpo (drage-kongen), slik at han på engelsk omtales som His Majesty the Druk Galpo. En fonetisk transkripsjon av navnet hans kan være Jimi Singgê 'Wangchu.
Jigme Singye Wangchuck etterfulgte sin far i en alder av 16 år. Inntil han formelt ble innsatt som konge i 1974 ble statsstyret ivaretatt av hans onkel og to av hans søstre. Den ene av søstrene, Ashi Sonam Chhoden Wangchuck (født 1953), var senere landets finansminister.
Familie
Han giftet seg i 1979 med fire søstre: Dorji Wangmo Wangchuck (født 1955), Tshering Pem Wangchuck (født 1957), Tshering Yangdön Wangchuck (født 1959) og Sangay Choden Wangchuck (født 1963). Dronningene er døtre av Yab Ugen Dorji og Yum Thuiji Zam, som begge på hver sin side nedstammer fra en shabdrung, en inkarnasjon av landets grunnlegger Ngawang Namgyal.
Politikk
Kongen har fortsatt sin fars modernisering av Bhutans statsform, og har gradvis overført myndighet til regjeringen – i 1998, og til nasjonalforsamlingen. Han beholdt likevel i realiteten all myndighet og kunne utøve aktiv innflytelse på regjering og høyesterett. Politiske partier var forbudt i hans tid. Et utkast til Bhutans første grunnlov ble sendt ut på bred høring i landet 26. mars 2005. Grunnloven legger til rette for en utvikling av landet til et parlamentarisk demokrati.
Kongen har valgt å legge fokus på begrepet BNL (Brutto nasjonal lykke, Gross national happiness), som et alternativ til BNP.
Kongen er siden 1994 innehaver av den svenske Serafimerordenen.
Kongen varslet i en tale på nasjonaldagen 17. desember 2005 at han i 2008 vil abdisere og overlate tronen til kronprins Dasho Jigme Khesar Namgyel Wangchuck. 15. desember 2006 varslet han uventet at han abdiserte med øyeblikkelig virkning, to år tidligere enn først kunngjort.
Xiangqi
Xiangqi (kinesisk: 象棋; pinyin: Xiàngqí, uttales kjiang tsji) er et kinesisk strategisk brettspill for to personer. Den vestlige sjakkvarianten, indisk chaturanga, japansk shogi, den lignende koreanske janggi tilhører samme familie. Dets første tegn, 象 xiáng har meningen «bilde» eller «representativ», og kan bokstavelig oversettes som «representativ sjakk». Selv om det kinesiske tegnet også kan bety elefant, blir det vanligvis benevnt kinesisk sjakk (og må ikke forveksles med kinasjakk).
Spillet
Som et strategisk krigsspill for to har Xiangqi som formål å være en modell av en væpnet konflikt mellom to hærer og sette Generalen sjakk matt. Det eksisterer en elv og to fort.
Brettet
Det spilles med 32 brikker, 16 på hver side av elven. Den ene hæren er grønn/svart og den andre rød. De to hærstyrkene er like, brikke for brikke, men de kinesiske symbolene kan variere (de symboliserer kinesiske ord eller setninger som beskriver de to ulike hærenhetene). Brettet er et nett på 9 x 10 linjer, som tilsammen danner 90 punkter. Brikkene beveger seg på punktene eller kryss-seksjonene. Avbrytelsen av linjemønsteret kalles «elven» og påvirker en brikke direkte og en brikke indirekte. På hver side av elva finnes en stor X som representerer de to 9 punkter store fortene. To av brikkene kan ikke bevege seg utenfor fortet.
Brikkene
Brikkene kan deles opp i fire grupper: de som ikke kan forlate fortet, de som ikke kan krysse elven, de som kan krysse elven og de som blir forvandlet av å krysse elven.
1. Kan ikke forlate fortet:
General-將,帥: Beveger seg ett punkt horisontalt eller vertikalt. Aldri diagonalt.
Mandarin-士,仕: Beveger seg ett punkt diagonalt.
2. Kan ikke krysse elven:
Elefant-象,相: Beveger seg to punkter diagonalt. Kan ikke hoppe over et besatt felt.
3. Kan krysse elven:
Hest-馬: Beveger seg ett punkt horisontalt eller vertikalt og et punkt diagonalt (aldri i omvendt rekkefølge). Kan ikke hoppe over et besatt felt.
Tårn-車,俥: Beveger seg vertikalt eller horisontalt så langt man ønsker. Kan ikke hoppe over et besatt felt.
Kanon-砲,炮: Beveger seg som tårnet, men erobrer brikker på en spesiell måte. Det skal nemlig stå «en» – og bare «en» brikke mellom kanonen og den brikken som skal erobres.
4. Forvandles av å krysse elva:
Soldat-卒,兵: Beveger seg ett punkt vertikalt inntil elven krysses. Deretter kan man velge om soldaten skal bevege seg ett punkt vertikalt eller ett punkt horisontalt. Soldaten kan aldri bevege seg bakover og forvandles ikke når den når bakerste linje. En annen forskjell fra den vanlige sjakkens bønder er at soldaten ikke beveger seg diagonalt når den erobrer brikker.
Historien
Legendene og muntlige overleveringer sier at Xiangqi ble oppfunnet av den kinesiske generalen Chan Thsin, tre hundre år før vår tidsregning. Han lagde det for å holde sine tropper beskjeftiget under vinterhalvåret. Spillet er basert på militær strategi og tenking, og nevnes ofte som en hypotetisk forløper til den internasjonale sjakken. Det er meget populært og spilles over hele Kina, i Asia og blant kinesere i utlandet. Slikt sett er det blant de mest populære brettspillene i verden.
Campiglia Marittima
Campiglia Marittima er en by og kommune i provinsen Livorno i den italienske regionen Toscana. Byen ligger ved elven Cornia, og regnes som en av de vakreste byene ved etruskerkysten. Den har mange spor fra både etruskisk og romersk tid såvel som middelalderen. I området rundt ligger det mange olivengårder.
Befolkningsutvikling
Tall fra ISTAT