cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valdemar Atterdag
Samlingen av riket
23. juni 1340 ble Valdemar valgt til konge på landstinget i Viborg. Han sto overfor en stor oppgave, nemlig å samle riket og betale kreditorene. Landet hadde da vært under holstensk herredømme siden 1332. I 1341 utstedte Valdemar et amnesti til alle som måtte ha forbrutt seg mot hans far eller resten av familien. I 1346 solgte han Estland, som hadde vært dansk siden 1219, til Den tyske orden for 10 000 mark sølv. Hans metoder var brutale, og der var en del tilløp til opprør. Men i løpet av 4-5 år ble også Sjælland «innløst». De katolske biskopene støttet kongen, og han la sitt hovedkvarter til Vordingborg som han gjorde til Danmarks største festning og flåtestasjon. Da størsteparten av riket igjen var på danske hender, begynte Valdemar å involvere seg i forholdene i Nord-Tyskland. Han støttet sin svoger, markgreve Ludvig av Brandenburg – gift med Valdemars søster Margrethe – i en konflikt med en bedrager, som hevdet å være den forlengst avdøde markgreve Valdemar. Bedrageren ble imidlertid støttet av den tyske keiser. I 1349 slo Valdemar bedrageren i et slag i Nord-Tyskland. Den hjemlige begeistring over kongens innblanding i de tyske forhold var lunken. I 1351 erklærte de holstenske grevene som ennå var i Danmark, sammen med en rekke jyske stormenn krig mot Valdemar. I 1353 ble det inngått forlik, og grevene fikk lov til å beholde sine panteslott på Fyn.
I 1357 brøt det igjen ut opprør blant de jyske stormenn, blant andre drost Claus (Nicolaus) Limbeck og rådgiveren marsk Palne Jonsen Munk og de holstenske grevene. I 1357 vant Valdemar det avgjørende slaget ved Broberg på Fyn.
Nyere forskning tyder på at voldstedet (befestningen) Bartholm ved den fredete Urup dam var åsted for slaget, og at Bartholm er datidens Borisholm. Kampene ble avsluttet først i 1360 ved fredsslutning på et danehoff. Her ble også en håndfestning («Landefreden») vedtatt og kongen måtte underskrive den.
Skånemarkedet
Nå rettet Valdemar sin oppmerksomhet mot Skåne som i 1332 kom i personalunion som selvstendig part med Sverige og Norge under Magnus Smek, etter at skåningene hadde drept de tyske pantherrer foran Lund domkirke. Kong Magnus ble presset av sin sønn, Erik, som selv ville være konge, og både far og sønn ba Valdemar om hjelp. Valdemar lovet generøst dem begge sin bistand.
I 1360 lyktes han i å erobre Skåne, Blekinge og halvparten av Halland, som siden 1332 hadde vært under svenskekongen. Etter erobringen av Malmö og Helsingborg var Skåne – og især det innbringende sildemarkedet – atter en del av det samlede og gjenreiste danske riket. Kongens største inntekter på den tid var avgifter fra sildemarkedene ved Falsterbo og Skanør. Hvert år i september stevnet omkring 100 000 kjøpmenn fra hele Europa til Skånemarkedet. Tønnene med sild fra Øresund ble veid av kongens menn, avgiften ble betalt, og tønnene ble rullet om bord i skipene. Valdemar fortsatte sine erobringer da han i 1361 inntok hansabyen Visby og erobret hele Gotland (som forble dansk til 1645). Krigstoktet på Gotland var usedvanlig blodig, også etter samtidens målestokk. Tusenvis av dårlig utrustede bønder ble fanget og slaktet ned utenfor Visbys murer. Her ble de begravet i massegraver med en stor del av sitt utstyr. Visby, som var en av den tids rikeste byer, var særlig bebodd av tyskere, som handlet i Russland og tjente store penger. Men nå var det for meget for forbundet av nordtyske handelsbyer, Hansabyene, og de erklærte krig. I Vordingborg mottok Valdemar 77 krigserklæringer fra Hansaforbundet, som besto av byer i hele Europa.
Kongen satte den gyldne gås på Vordingborgs Gåsetårn og uttalte: «77 høns og 77 gjess betyr intet...». Men her møtte Valdemar for første gang sin overmann. Etter noen innledende seire endte det med et stort nederlag hvor Valdemars eneste sønn, Christoffer, falt.
Flukten fra Danmark
I 1368 måtte Valdemar flykte fra Danmark, og i mer enn ett år oppholdt han seg ved dey tyske keiserhoffet. Mens han var der, avla han også besøk hos begge pavene, både i Roma og i Avignon. I Avignon tildelte paven ham utmerkelsen Den gylne rose. Valdemar fikk tillatelse til å valfarte til den hellige grav i Jerusalem og la seg slå til ridder av den hellige grav, datidens høyeste orden. 24. mai 1370 måtte Danmark underskrive en ydmykende fredsavtale i Stralsund, hvor Hansabyene fikk Skåne i pant, og kontroll over sildemarkedet i Skåne i 15 år. Videre fikk de rett til å godkjenne valget av Valdemars etterfølger. I 1371 vendte Valdemar hjem til Danmark.
Etter dette nederlaget konsentrerte Valdemar seg om Slesvig, som var den siste del av riket som manglet. Slesvig ble ledet av den barnløse hertug Heinrich. Valdemar overtok flere store pantelen, bl.a. Als og Sundeved. I 1375 døde Heinrich, og hans enke overlot Tønderhus til Valdemar. Det lyktes likevel ikke Valdemar å føre Slesvig helt tilbake til Danmark.
Valdemar Atterdag døde på Gurre slott og er begravet i Sorø klosterkirke. Med ektefellen Helvig hadde han seks barn, men bare ett av dem overlevde faren, Margrethe I.
Delias harpalyce
Delias harpalyce er en dagaktiv sommerfugl i gruppen hvitvinger.
Delias harpalyce finnes i Australia.
Utseende
Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen ikke har kjever og lepper, men en lang sugesnabel (proboscis) mellom palpene. Den er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk. Antennene er trådformet og består av sylindriske ganske like ledd. Antenneklubben er flat eller skålformet slik som hos alle dagsommerfuglene. På beina finnes også sanseorgan som gir informasjon om hva sommerfuglen sitter på. Hunner bruker disse sansene for å finne riktig næringsplante, hvor den kan legge sine egg. Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Hodet, brystet og bakkroppen er sammenvokst uten noen oppdeling.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noe små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Like bak hodet er bryststykket, som består av tre sammenvokste ledd, Bryststykket har tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.
Larvene ånder gjennom traké-åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Levevis
Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, noe som gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse. De voksne lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever som plantespiser på noen planter i slektene Dendrophthoe, Muellerina og Amyema.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Delias harpalyce tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Systematisk inndeling
Papilio harpalyce Papilio lewini
Jason og det gylne skinn
Jason og det gylne skinn (originaltittel: Jason and the Argonauts) er en britisk-amerikansk eventyr- og fantasyfilm fra 1963 regissert av Don Chaffey. Filmen handler om sagnhelten Jason, som reiser til verdens ende på jakt etter Det gylne skinn, hvis magiske kraft kan hjelpe ham med å gjenerobre sin fars kongerike. Hovedrollen spilles av Todd Armstrong, mens sentrale biroller spilles av Nancy Kovack, Honor Blackman og Gary Raymond. Filmen huskes best for Ray Harryhausens stop-motion-effekter og regnes både for Harryhausens beste film og en av de beste som er basert på gresk mytologi.
Filmen er basert på legenden om Det gylne skinn, som omtales i Apollonios Rhodios' dikt Argonautika, skrevet i det 3. århundre f.Kr.
Handling
Handlingen følger sagnhelten Jasons reise til verdens ende på jakt etter Det gylne skinn, hvis magiske kraft kan hjelpe ham med å gjenerobre sin fars kongerike fra tronraneren Pelias, som stjal det fram ham for 20 år siden.
Med om bord på skipet Argo har han argonautene, som blant annet består av skipsbyggeren Argos, den luskede Acastus, den kloke Hylas og den sterke Herkules. I tillegg til dette har han en statue av gudinnen Hera, som kan gi ham opp til fem gode råd på reisen.
Underveis forelsker Jason seg i Medeia, og havner i store vanskeligheter slik som da han må kjempe mot de to flyvende harpyer, den kjempemessige bronsemannen Talos, de Knusende Klipper, havguden Triton, den syvhodede Hydra og sverdbevæpnede skjeletter. Jason, som har bygget Heras hode på båtmasten for å være nær henne, bruker raskt opp de fem gangene hun kan få dem ut av knipen, og da må de også klare seg selv.
Fra Olympen følges Jasons bedrifter med spenning av de greske guder, deriblant Zeus, Hera og Hermes.
Popularitet og økonomi
Jason og det gylne skinn ble ikke en like stor publikumssuksess slik som Harryhausens tre tidligere filmprosjekter, men den er utvilsom den som huskes best i ettertid.
Produksjonskostnadene var på $3 millioner.
Anmelderne
Den ble meget godt mottatt av filmanmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått hele 93 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin har gitt den tre av fire stjerner.
Dagsavisen gav den terningkast fem, VG fire og Aftenposten tre. CINERAMA gav den terningkast fem i 2001 og skrev: Aktørene i filmen briljerer ikke med skuespill av topp klasse, men bidrar likevel til å beholde filmens eventyrpreg på en tillitvekkende og til dels humoristisk møte. Om humoren er tilsiktet eller ikke, vites ikke. Todd Armstrong som Jason, og Honor Blackman som guden Hera, er av de som medvirker til å gi filmen status som en klassisk eventyr- og fantasiberetning.
Annet
Den gikk på norske kinoer under tittelen «Den store eventyrer», mens NRK sendte den i 1982 under tittelen «Jason og det gylne skinn».
Den ble innspilt i Italia.
Storsand
Storsand er et lite tettsted og en grunnkrets på østsida av Hurumlandet i Asker kommune, tidligere i Hurum kommune i Buskerud. Storsand ligger ved Drøbaksundet i Oslofjorden. Ifølge Statistisk sentralbyrå hadde Storsand 322 innbyggere i 2019. Kretsen omfatter imidlertid også en del spredt gårds- og boligbebyggelse utafor det egentlige tettstedet.
Stedsnavnet
Opprinnelig ble hele den nordøstre fjerdingen i Hurum kalt Sandsbygda. Etter store endringer i eiendomsstrukturen i området i tida etter svartedauden utvikla gården Storsand seg til å bli den største gården i fjerdingen. Gården ble imidlertid ikke kalt "Storsand" før på begynnelsen av 1600-tallet. Før det ble den rett og slett kalt "Sand". Det lille tettstedet ved fjorden, som for det meste ligger på gårdens grunn, fikk altså navn etter gården. Bruken av navnet "Storsand" om et større område av kretsen stammer trolig fra 1918, da Storsand poståpneri ble etablert, og folk i området fikk postadresse "Storsand".
Forhistorisk tid
Det er funnet mange steinalderboplasser i Storsand-området. Bosetninga var knytta til fjorden. Omfattende arkeologiske registreringer på gårdene rundt Storsand i 2008 har vist at området var bosatt og at det ble drevet jordbruk her seinest fra eldre jernalder. Det finnes også mange gravhauger og gravrøyser fra jernalderen i området. Det største gravfeltet ligger på Vannsbrekka, og består av et tjuetalls gravhauger.
Middelalder
I middelalderen var det minst tolv gårdsbruk i Sandsbygda. De hadde tildels andre navn enn dagens gårdsbruk. De fleste av disse gårdene var helt eller delvis eid av kirkelige institusjoner i Oslo. Mange av gårdene ble liggende øde i seinmiddelalderen etter svartedauden.
Den såkalte "Sandstien" gjennom skogen fra Sandsbygda til Kirkebygda er omtalt så tidlig som i 1584, og var i middelalderen, og kanskje enda tidligere, det viktigste veifaret over Hurumlandet, mellom Svelvikstrømmen i Drammensfjorden og Drøbaksundet i Oslofjorden.
Tidlig nytid
Fra 1570-tallet nevnes de gårdene nå som nå finnes i Storsand-området: Sand (seinere Storsand), Ødegården (tidligere Torgersrud), Grønsand, Sundby, Slottet, Børsand og Burud. Ved Slottet var det fergested for transport over Drøbaksundet. Havna Sandspollen ved Slottet var også en viktig lasteplass for trelast på 1600-tallet og 1700-tallet. Det ble derfor oppretta et tollsted her, Sands tollsted, på 1600-tallet. Tolleren bodde på Storsand fra 1641. I 1707 ble tollboden flytta til Drøbak.
Moderne tid
Noen egentlig tettbebyggelse drøyde det lenge med på Storsand. Bebyggelsen i kretsen var spredt. I andre halvdel av 1800-tallet utvikla det seg allikevel et slags "sentrum" langs veien fra fergestedet (som etter hvert flytta fra Fergestad litt lenger sørover til Sundbystøa) oppover mot gårdene lenger inne landet. På gården Sundby ble det bygd skolestue for kretsen i 1865. Et nytt skolehus sto ferdig i 1921. Skolen ble nedlagt i 1950, da elevene ble overført til Sætre. På Sundby gård bodde forøvrig Lev Trotskij i en periode i 1936 etter at han var blitt utvist fra Sovjetunionen, under bevoktning av norsk statspoliti.
I mellomkrigstida kjøpte ei rekke institusjoner og fagforeninger i Oslo eiendommer på Storsand til bruk som feriehjem. Ved Freyborg hadde Vår frelsers menighets barnehjem en feriekoloni. Andre som hadde feriehjem på Storsand var Ullern og Vestre Akers barnehjem, Gamlebyen menighets feriekoloni, Vaterlands feriekoloni, Feriekolonien for arbeidsløses barn, Sjokolade- og sukkervarearbeidernes fagforening, Blikkenslagernes fagforening, Christiania Spikerverks funksjonærer, Oslo Havnevesens kranbetjentforening og Kristiania Havnekasse. Etter etableringa av sprengstoffabrikken på Engene i 1875 ble Sætre raskt det største tettstedet i denne delen av Hurum. Mange som bodde i Storsand-området arbeida på sprengstoffabrikken, eller i andre bedrifter eller forretninger på Sætre. Den viktigste lokale bedriften var sandtaket på Slottet. Storsand sag & høvleri lå rett nord for fergeleiet ved Freyborg mellom 1945 og slutten av 1960-tallet. Det har også vært noen mindre industrivirksomheter på Storsand, blant annet en karosserifabrikk. Rett etter krigen fantes det hele tre kolonialforretninger på Storsand. Både pinsemenigheten Filadelfia og den evangelisk-lutherske frikirke bygde seg forsamlingshus på stedet. Ved Sundbyløkka ble det anlagt en idrettsplass. I etterkrigstida begynte imidlertid folketallet på Storsand å gå nedover. Allerede i 1950 ble skolen nedlagt. Forretningene på stedet klarte ikke konkurransen fra Sætre og Drøbak, og forsvant én etter én. Postkontoret ble nedlagt i 1980. På slutten av 1990-tallet ble Oslofjordforbindelsen bygd, og tunnelåpninga på Hurum-sida ble lagt nord for Storsand. Den siste ferga mellom Storsand og Drøbak gikk 29. juni 2000, samme dag som Oslofjordtunellen ble åpna.
Storsand i dag
I dag pendler de fleste innbyggerne på Storsand ut av kretsen for å arbeide. Ødegården barnehage er den eneste barnehagen i kretsen, og elever fra Storsand går på skole på Sætre.
Sandtaksdrifta er minkende, men jordbruket er fortsatt viktig, særlig fruktdyrking. Både på Sundby, Grønsand og Søndre Storsand (som markedsfører seg sjøl som "Eplegården") har det vært satsa på turisme. På Vollebråten ved Grønsand finnes et hestesenter.
Ved det gamle fergeleiet finnes et større friareal med badeplass. Der ligger også ei veikro kalt Freyborgstua. Ved fergeleiet finnes også en minnestein over Hurum-ulykken i 1949, som var en flyulykke sør for Storsand, reist av Hurum historielag.
I én av de gamle forretningsgårdene nær fergeleiet finnes et kunstgalleri kalt "Galleri & Gallera", som også rommer et antikvariat og en pub. Et annet av de tidligere forretningslokalene rommer en liten brukthandel.
Ränneslöv
Ränneslöv er et tettsted i Laholm kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 413 innbyggere.
Montpellier HSC
Montpellier Hérault Sport Club (normalt bare kjent som Montpellier HSC) er en fransk fotballklubb fra Montpellier i regionen Occitanie. Klubben spiller for øyeblikket i landets øverste divisjon, Ligue 1 og ble grunnlagt under sitt nåværende navn i 1974 etter tidligere å ha vært kjent under navnet SO Montpellier. Klubben spiller sine hjemmekamper på Stade de la Mosson.
Klubben vant serien i sesongen 2011/2012 og har tre cuptriumfer, Coupe de France i henholdsvis 1929 og 1990, samt Coupe de la Ligue (ligacupen) i 1992. I 1999 markerte Montpellier seg på den internasjonale fotballscenen da de vant UEFA Intertoto Cup.
Spillerstall
Oppdatert 12. mars 2023.
Niger-kongospråk
Niger-kongospråk, tidligere nigerkordofanske språk, er en språkfamilie som inneholder rundt 1 400 språk som snakkes av drøyt 400 millioner mennesker i Afrika sør for Sahara. Den er Afrikas største, og en av verdens største språkfamilier både når det gjelder utbredning og antall brukere.
Niger-kongospråka er en av fire afrikanske språkenheter som ble etablert av den amerikanske språkforskeren Joseph Greenberg. De andre var de afroasiatiske språka, nilosahariske språka og khoisan-språka (en oversikt fins i artikkelen Språk i Afrika). Niger-kongospråka grenser i nordvest og ytterst i nordøst til de afroasiatiske språka, sentralt og i øst mot nilosahariske språk. I sør danner khoisan-språka en enklave blant niger-kongospråk. Den mest betydningsfulle undergruppa av niger-kongospråka er bantuspråka, som snakkes fra østlige Nigeria i nord til Sør-Afrika i sør.
Betegnelsen
Den tidligere brukte betegnelsen nigerkordofanske språk, brukt av Joseph Greenberg (1963), impliserer en todeling av språkfamilien i kordofanske språk og resta av niger-kongospråka. De seks hovedgruppene av niger-kongospråk anses imidlertid i dag som likestilte, og den mer nøytrale betegnelsen niger-kongospråk – innført av Greenberg i 1949 – er den mest brukte betegnelsen på språkfamilien.
Før Greenbergs arbeid ble de språka som ikke er bantuspråk kalt vestsudanske språk; deres genetiske slektskap ble erkjent relativt sent (Westermann 1927). At de vestsudanske språka og bantuspråka var i slekt kom ikke fram før med Greenbergs arbeid (fra 1949), men Diedrich Westermann kom til samme konklusjon nesten på samme tid. Greenberg plasserte bantuspråka som ei under-undergruppe av niger-kongospråka; ei analyse som var kontroversiell i 1950, men som i dag har allmenn aksept.
Statistikk
Det fins 1 400 niger-kongospråk, med mange tusen dialekter, og dette gjør niger-kongospråka til den mest språkrike språkfamilien i verden, etterfulgt av de austronesiske språka med 1 100 språk. Etter antall brukere (370–400 millioner) re niger-kongospråka den tredje største språkfamilien, etter indoeuropeiske språk (2,7 milliarder) og sinotibetanske språk (1,3 milliarder).
Rundt 45 % av Afrikas befolkning snakker et niger-kongospråk, og 70 % av alle afrikanske språk tilhører denne språkfamilien. Den største homogene undergruppa av niger-kongospråka er bantuspråka, med 500 nært beslekta språk og 210 millioner brukere. Det gjennomsnittlige niger-kongospråket har under 300 000 brukere, språkfamilien har altså stor flerfoldighet.
Store niger-kongospråk
Det er rundt tjue niger-kongospråk med mer enn fem millioner brukere, og av disse er de fleste bantuspråk. Mange av disse er handelsspråk som ikke læres som morsmål, men har mange andre- og tredjespråksbrukere som bruker det utenfor sin egen folkegruppe eller stamme. For noen språk er antallet andrespråksbrukere større enn antall morsmålsbrukere (f.eks. swahili).
Det mest brukte niger-kongospråket er swahili, som brukes som lingua franca av 30–40 millioner mennesker i Øst-Afrika. Nest størst er joruba som brukes i Nigeria, med 20–25 millioner brukere. Fulfulde er et stort dialektkontinuum blant de atlantiske språka i Vest-Afrika med over 20 millioner brukere. Igbo snakkes av rundt 20 millioner i sørøstlige Nigeria. Joruba og igbo er begge benue-kongo-språk. Shona, zulu, chichewa, lingala (alle bantuspråk), bambara i Mali, akan i Ghana og wolof er alle niger-kongospråk med rundt 10 millioner brukere.
Klassifikasjonsoversikt
Følgende oversikt baserer seg på den allmenne konsensusen blant språkforskere. Til grunn ligger Bendor-Samuel 1989 og Williamson-Blench (i Heine-Nurse 2000 ). Klassifikasjonens historiske utvikling kartlegges i avsnittet «Klassifikasjonens historie».
Det er ikke avgjort om grupperingene benuekongo og nordbantoide språk er genetiske enheter. De språklige og statistiske egenskapene til de enkelte gruppene fins under «Undergreiner av nigerkongo»..
Nigerkongo som genetisk enhet
Med over 1400 språk i familien er det ikke overraskende at et urspråk ikke har kunnet rekonstrueres. Dette faktumet ble brukt – og brukes til en viss grad fortsatt – til å hevde at nigerkongo ikke er en genetisk enhet. Spørsmålet stilles om nigerkongo er en genetisk enhet, altså at ordforrådet og de grammatiske likhetene fins fordi språka stammer fra et felles urspråk, eller om de kun er en samling typologisk like språk som har gått gjennom kontaktpåvirkning av hverandre.
Fra dagens nigerkongoforskere er svaret på dette spørsmålet klart: Likhetene i grammatikk og ordforråd kan kun forklares ved genetisk slektskap. Følgende tre kjennemerker er spesielt viktige:
Struktur og funksjon
Mange grener av nigerkongospråka har et utprega nominalklassesystem som deler inn alle (eller de fleste) substantiver i klasser. For tellbare substantiv deles de inn parvis i entalls- og flertallsklasser, og for massebetegnelser, væsker og abstraksjoner inn i egne klasser. Markeringa (kjennetegnet) til klassene er av klassene skjer med affikser til nomenet – klasseaffikset, for det meste ved prefiks, og noen ganger (men sjelden) ved infikser. Substantivets klasse fører ofte med seg samsvarsbøyning av underordnede komponenter av nominalfrasen (genitivattributt, adjektivattributt, tallord, eiendomspronomen, demonstrativer), og/eller predikatet til setningen. Noen ganger brukes egne affikser for å samsvarsbøye adjektiver o.l., andre ganger brukes samme affiks som hos substantivet.
Nominalklassesystemet kommer klarest fram i bantuspråka; i andre nigerkongospråk er det omforma eller redusert; noen steder har det også forsvunnet helt, for eksempel i mandespråka. For disse greinene må andre kriterier brukes for å fastslå genetisk slektskap.
Nominalklasser i bantuspråka
For å illustrere begrepene nominalklasse, klasseprefiks og samsvarsbøyning av disse brukes ofte bantuspråk som eksempel, siden disse fenomenene er tydeligst her. Det var omtrent tjue klasser i urbantu. Noen nåværende språk (f.eks. luganda) har fortsatt så mange klasser, i andre er det redusert til rundt ti klasser. I bantuspråk merkes klassene kun med prefiks. Det er samsvarsbøyning mellom substantivet og andre elementer av nominalfrasen, og mellom subjektet og verbalet, men samsvarsprefikset kan være forskjellig for de forskjellige ordklassene.
Nominalklasser i luganda:
Andre eksempler fra swahili viser utbredninga av sammenkoblede entalls- og flertallsklasser:
Samsvarsbøyning i bantuspråka
Følgende eksempler fra swahili demonstrerer klassene og samsvarsbøyning av dem.
Her er alle merkene identiske med substantivets klasseprefiks. Man har med andre ord alliterasjon.
I språk med utprega klassesystem må det også være samsvarsbøyning mellom subjekt og predikat
Merk: Samme klasseprefiks i substantiv og verb. Merk: a- i verbet tilsvarer m- i substantivet, altså forskjellige klasseprefiks for samme klasse.
Nominalklassenes innholdskategorier
De opprinnelige klassene hadde opprinnelig klart definert innhold, for eksempel mennesker, dyr, planter, massebegreper, væsker, stedsnavn, abstrakter og lignende. De enkelte prefiksene var trolig betydningsbærende morfemer som senere ble grammatikaliserte slik at deres etymologi ikke lenger er gjenkjennelig.
Formelle likheter i klasseaffiksene
Det som er kritisk for at en kan bruke klassesystemet som argument for genetisk forbindelse er imidlertid at de forskjellige klassene har felles betydning i de forskjellige greinene av niger-kongospråk. Fordi klassenes betydninger og/eller form er like tyder det på at de stammer fra et felles urspråk.
Verbbøying
Verbformer dannes i niger-kongospråk ved at man legger til suffiks til en verbstamme (avledning). Ved hjelp av suffikser kan man danne kausativer, intransitiver, resiproker (gjensidig handling), benefaktiver, refleksiver, passiver og andre former av et grunnverb. Noen avledningsendelser har samme form i flere greiner av niger-kongospråka, noe som igjen tilsier et felles opphav.
For eksempel resiprokmarkøren (resiprok = gjensidig) «-ana», som har holdt seg i en rekke språk:
Fremskrittspartiet
Fremskrittspartiet (FrP) er et liberalistisk politisk parti i Norge. Partiet ble grunnlagt av Anders Lange i 1973 som Anders Langes Parti til sterk nedsettelse av skatter, avgifter og offentlige inngrep (ALP), og endret navn til Fremskrittspartiet i 1977.
Niger-kongospråk
Verbbøying
Kausativmarkøren -Vsha fins som -Vsha i swahili, -ithia i gikuyu, -Vtsa i shona, -Vsa i sesotho og -isa i lingala. («V» står her for en vilkårlig vokal.)
Felles grunnord
Følgende tabell gir eksempler på noen ord som har lignende former i de forskjellige greinene av nigerkongo. Det er dessverre ikke mulig med dagens forskning å gi rekonstruerte eksempler fra hver greins urspråk, så det er i stedet brukt ord fra språk i de enkelte greinene som har korresponderende former. (Navnet på språket i eksempelet står i parentes.)
Fremskrittspartiet
Partiets stortingsgruppe består av 21 stortingsrepresentanter etter stortingsvalget i 2021. Partiet hadde inntil det trakk seg fra regjeringen i januar 2020 sju statsråder i Erna Solbergs regjering.
Niger-kongospråk
Felles grunnord
Den oppførte sammenligninga inneholder ikke vidstrakte «panafrikanske» ord som f.eks. «vite», «kjøpe», «kne», «hals»/«nakke», «tunge», «tann», «måne», «stein» eller «ås», siden disse ikke bidrar til å vise genetisk slektskap blant niger-kongospråka (men kan være indisier på sammenheng mellom de forskjellige afrikanske språkfamiliene). Alt i alt er det tilgjengelige etymologiske materialet stort (mange hundre ord), men inneholder få kordofanske eksempler.
Fonologi
Fordi det ikke fins noen omfattende rekonstruksjon av urnigerkongo, fins det ingen definitiv fonemliste for urspråket presenterest. Derfor kun noen få merknader om fonologien her (per Bendor-Samuel 1989).
Fremskrittspartiet
FrPs ungdomsparti heter Fremskrittspartiets Ungdom og ledes av Simen Velle (valgt 2022).
Niger-kongospråk
Fonologi
Rotstrukturen til urnigerkongo virker å være CVCV (C = konsanant, V = vokal) noe som kommer fram i mandespråka, de ijoide språka og i bantuspråka. I andre språkgrupper har dette blitt forenkla ved lydendringer. Verb har ofte en CV-endelse som brukes i danning av verbavledninger (se «verbbøying» ovenfor), og nomen hadde opprinnelig et prefiks på CV eller V. Dermed får vi følgende grunnformer:
I 1983 rekonstruerte Stewart konsonantinventaret for den største primærgreina av nigerkongo, urvoltakongo:
Fremskrittspartiet
Politisk plattform
I det politiske landskapet regnes partiet som en del av høyresiden i norsk politikk. FrP er ansett som et populistisk parti på høyresiden i partipolitisk sammenheng og plasseres som regel til høyre for Høyre på høyre-venstre-skalaen. Partiets velgere var i utgangspunktet spredte på et spekter fra sentrum til ytre høyre. Omkring 2013 nærmet partiets velgere seg Høyres og partienes standpunkter hadde også nærmet seg hverandre. Partiet hadde opphav i ytre-høyre bølge preget av skatteprotest og anti-establishment-holdning. Enkelte av partiets politikere har blitt regnet til ytre høyre.
Fremskrittspartiet er et parti som oppstod først og fremst som en protestbevegelse, og har vært hjem for mange grupper med forskjellige målsettinger og ideologier stort sett forent av et ønske om reduksjon av skatter, avgifter og offentlige inngrep. Det er derfor svært vanskelig å oppsummere partiet innenfor tradisjonelle politiske begreper. Partiet har selv vedtatt at det er et liberalistisk parti som «bygger på Norges Grunnlov, norsk og vestlig tradisjon og kulturarv med basis i det kristne livssyn».
Gjennom 1980- og 90-åra ble reduksjon av innvandringen fra ikke-vestlige land en viktig sak for partiet. I 90-åra fikk partiet en sterkere sosial profil, med spesiell vekt på situasjonen til eldre og pleietrengende.
På 2000-tallet har FrP stadig understreket at partiet vil bruke en større del av statens oljeinntekter enn det de andre partiene vil. I hovedsak oppfattes Fremskrittspartiet som et parti på høyresiden i norsk politikk som blander konservatisme og liberalisme, men med klar hovedvekt på liberalismen. Partiets politikk blir av også karakterisert som høyrepopulisme. Dette gjelder særlig partiets tidlige fase og forhistorie som Anders Langes parti. Partiet Alliansen (etablert 2016) fremstiller seg selv som en arvtaker etter Fremskrittspartiet som fremstilles som en del av makteliten.
Anders Todal Jenssen beskriver partiets opphav som høyrepopulistisk og gjengir tre kjennetegn ved høyrepopulismen: folket anses som ensartet, utgrupper blir eller ønskes ekskludert og kritikk av eliten – der «folket» anses som ensartet og uten indre motsetninger med unntak av noen spesielle kategorier som utsettes for utstøting. Jenssen skriver at partiets politikk og velgergrunnlag har blitt stadig mer likt Høyre særlig i perioden 2013-2017. Ifølge Jenssen er det per 2017 bare angrepet på «utgrupper» som klart gjenstår av de tre kjennetegn på høyrepopulisme og at FrP i 2017 ikke lenger kan regnes som høyrepopulistisk men at FrP i 2017 et vanlig høyreparti preget av markedsliberalisme. Anders Ravik Jupskås mener FrP stadig er preget av populistiske ideer blant annet om motsetning mellom folk og elite der mediene blir regnet som del av eliten.
Tor Bjørklund, professor i statsvitenskap, skrev i 2004 at Fremskrittspartiet er et høyrepopulistisk parti på linje med Dansk Folkeparti og Ny Demokrati. FrPs ønske om å redusere statens makt til fordel for markedet er ifølge Bjørklund nyliberalistisk innslag i populismen. Populismen legger vekt på motsetning mellom eliten og folket, og at det øves motstand mot den mektige eliten. I Anders Langes tid ble navn som «Sunn Fornufts Partiet» og «Den Vanlige Manns Parti» vurdert. Populisme har til dels blitt brukt som en nedlatende betegnelse på partiets politiske profil. Det er blant annet på områdene innvandring, skatt og bruk av oljeinntekter til å dekke statens utgifter at partiet har blitt kritisert for populisme. Høyrepopulisme vokste frem i mange europeiske land på slutten av 1900-tallet og dreide seg ofte om kritikk av byråkratisert velferdsstat, dominerende sosialdemoratiske partier og kultureliter samt motstand mot innvandring. Partiet og Carl I. Hagen har ikke sett seg selv som populistiske. Hagen har forsvart det representative demokratiet og lagt vekt på konstitusjonelt korrekte prosesser.
Claude Chabrol
Claude Chabrol (1930–2010) var en fransk filmregissør kjent for filmer som Min venn Serge (1958), Udyret skal dø (1969) og Slakteren (1970).
Sammen med Jean-Luc Godard, François Truffaut, Eric Rohmer og Jacques Rivette begynte Chabrol som filmkritiker og skribent i legendariske Cahiers du cinéma. Etter det begynte han å lage filmer selv og ble en del av den nye franske bølge. Hans regidebut, Min venn Serge (1958), regnes av mange for å være den aller første filmen i denne bølgen. Han har også produsert og skrevet manus på flere filmer. Han regisserte over 60 filmer i løpet av karrieren og hans siste, Bellamy, hadde premiere i 2009.
Han skilte seg fra sin første kone, Agnes, for å gifte seg med skuespillerinnen Stéphane Audran. Med henne fikk han en sønn. Han skilte seg fra henne i 1980 og giftet seg senere med Aurore Paquiss.
Chabrol døde i Paris i 2010, 80 år gammel.
Fremskrittspartiet
Friheter
Fremskrittspartiet definerer fire grunnleggende friheter i sitt prinsipp- og handlingsprogram. Det mener at et menneske først og fremst eksisterer som et enkeltmenneske, og derfor må ha styringsrett over sitt eget liv. Denne friheten inkluderer prinsippet om personvern. Frihet nummer to er eiendomsretten; FrP mener at ekspropriasjon kun kan godtas når dette er absolutt nødvendig. Den siste grunnleggende friheten er den frie markedsøkonomien, som FrP anser som uløselig knyttet til idéen om demokrati.
Caldeirão Grande do Piauí
Caldeirão Grande do Piauí er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Niger-kongospråk
Fonologi
Resultatene fra Mukarovskys rekonstruering av «urvestnigrittisk» (altså nigerkongo uten mandespråka) er noenlunde sammenfallende med Stewarts rekonstruering. Dette har seinere utvikla seg i forskjellige retninger til ganske forskjellige lydsystemer med åra. For eksempel viser konsonantinventaret til dagens bantuspråk at prenasalisering (/-/ eller /-/ foran innledende konsonant, for eksempel // til //) spiller en stor rolle:
Fremskrittspartiet
Økonomisk politikk
Fremskrittspartiet har liberalismen som rettesnor i den økonomiske politikken, blant annet fordi det hevder denne fører til en maktspredning i samfunnet. Grunntanken i den økonomiske politikken er derfor at det offentlige forbruket må reduseres og at byråkratiet må bygges ned, slik at staten bare skal utføre oppgaver som det private ikke kan løse selv.
Som en konsekvens av dette ser FrP det som en viktig oppgave å avskaffe både offentlige og private monopoler, og at den frie konkurranse ikke må hindres gjennom private eller offentlige karteller og monopoldannelser. På grunn av dette ønsker Fremskrittspartiet at Konkurransetilsynet skal stå fritt og ha mye makt.
Fremskrittspartiet støtter frihandel, ønsker et løsere regulert arbeidsmarked og vil ha et lavere skatte- og avgiftsnivå.
Niger-kongospråk
Fonologi
Noen sørlige bantuspråk har gjennom språkkontakt fått klikkelyder fra khoisan-språka. dette gjelder spesielt Guthrie-gruppene S40 og S50, deriblant zulu (12 klikkelyder) og xhosa (15 klikkelyder).
For urnigerkongo opererer man med et system på opptil ti vokaler. Av disse har urbantu beholdt sju. Det er vokalharmoni i niger-kongospråka, og vokalene deles ideelt sett inn i to klasser med henholdsvis vokalene /,, , , / og /, , , , /. Som et resultat av vokalharmoni farges vokaler i verb- og substantivaffikser av rotvokalen. Dette praktiseres i varierende grad i moderne niger-kongospråk. Nasalisering av vokaler er utbredt og har fonemisk betydning.
Fremskrittspartiet
Økonomisk politikk
Partiet stiller seg ikke udelt negativt til vekst i offentlig sektor, men mener at den må holdes lavere enn veksten i privat sektor. FrP ønsker blant annet å oppheve den såkalte «handlingsregelen», og heller erstatte den med en modell der statens utgifter varierer, avhengig av økonomisk vekst og inflasjon. Det ønsker også at statsbudsjettet skal ha større langsiktighet, og åpner for at Stortinget skal kunne fatte bindende, flerårige budsjettvedtak for bestemte områder og prosjekter.
Niger-kongospråk
Fonologi
Man kan anta at urnigerkongo var et tonespråk (hvilket kun er typologisk relevant, ikke genetisk), da de fleste greiner av niger-kongofamilien har to eller tre betydningsbærende toner. Rundt 95 % av bantuspråka er tonespråk – swahili er det mest kjente unntaket.
Fremskrittspartiet
Helse- og sosialpolitikk
FrP mener at det skal være det offentliges oppgave å sørge for at folket får tilgang til helse- og omsorgstjenester. Et sentralt prinsipp er modellen med stykkprisfinansiering, der staten betaler for medisinsk behandling mens pasienten selv kan velge hvem som skal utføre behandlingen. Dette inkluderer retten til behandling i utlandet om ventetiden i Norge er for lang. FrP mener også at modellen med stykkprisfinansiering vil føre til kortere helsekøer. På lengre sikt kan FrP tenke seg å utvide ordningen med stykkprisfinansiering til også å gjelde det offentlige tannhelsetilbudet.
Niger-kongospråk
Fonologi
Følgende tabell gir en oversikt over bruken av toner i forskjellige greiner av nigerkongo. Det skilles mellom opptil fem forskjellige toner: H høy, L lav, M middels (vanlig), og i enkelte tilfeller VH veldig høy og VL veldig lav.
Informasjonen i tabellen kommer fra Bendor-Samuel 1989.
Fremskrittspartiet
Helse- og sosialpolitikk
Fremskrittspartiet ønsker fritt sykehusvalg i hele landet når det gjelder offentlige sykehus, og ønsker også at dette skal gjelde private sykehus. Det mener dessuten at bedrifter som betaler for nødvendig, medisinsk behandling for de ansatte må kunne trekke fra disse utgiftene, samtidig som de ansatte ikke skal skatte av dette. Videre er FrP motstander av fastlegeordningen, da det mener at denne går på bekostning av pasienters rett til fritt valg.
Niger-kongospråk
Undergreiner av nigerkongo
Niger-kongospråka er, som de foregående avsnittene viser, en genetisk enhet, altså en språkfamilie, der språkas fonologiske, grammatiske og leksikalske likheter kun kan forklares med at de stammer fra et felles urspråk, urnigerkongo. Det viktigste – om ikke det første – skrittet i oppdagelsen av dette ble tatt av Joseph Greenberg i 1948 (med metoden leksikal massesammenligning). Greenbergs resultater og underklassifisering av språka, som han oppsummerte i sin bok i 1963, har blitt endra i detaljer, men består hovedsakelig slik han la det fram, og danner grunnlaget for videre forskning. På grunn av språkfamiliens størrelse og alder (minst 10 000 år gammal) har det imidlertid ikke blitt rekonstruert et urspråk for språkfamilien som sådan, men det fins rekonstruksjoner for urspråk i enkelte undergrupper av nigerkongo, det mest grundige for bantuspråka.
Fremskrittspartiet
Helse- og sosialpolitikk
I narkotikapolitikken mener FrP at opplysning og holdningsskapning må være hjørnesteinen i kampen mot rusmiddelmisbruk. Fremskrittspartiet er også for en utvidelse av den medikamentelt assisterte rehabiliteringen av stoffmisbrukere, og mener at kriteriene for utdeling av Metadon og Subutex bør liberaliseres. FrP støtter også forsøk med bruk av sprøyterom.
Niger-kongospråk
Primærgreinene av nigerkongo
Etter den nåværende klassifikasjonen av Williamson-Blench (i Heine-Nurse 2000) har nigerkongo seks primærgreinene eller hovedenheter, nemlig kordofanske språk, mandespråk, atlantiske språk, dogon, ijoide språk og voltakongo-språk. Spesielt voltakongo-språka har mange underenheter, hvorav én er bantuspråka. Følgende tabell viser antall språk, antall brukere og geografisk utbredelse av primærgreinene:
Tallene for antall språk og brukere er fra den eksterne lenka om klassifisering av niger-kongospråk. For disse tallene gjelder vanlige slingringsmonn (se Liste over språkfamilier).
Fremskrittspartiet
Helse- og sosialpolitikk
Partiet stemte imot legalisering av kjønnsnøytrale ekteskap i 2008, men vedtok under landsmøte i 2013 å åpne for både kjønnsnøytralt ekteskap og adopsjon. Flere i FrP har også foreslått legalisering av bloddonasjon for homofile.
Niger-kongospråk
Primærgreinene av nigerkongo
Man kan ikke forvente at alle primærgreinene av niger-kongofamilien stammer fra samme variant av urnigerkongo. Ifølge nyere forskning (Williamson og Blench i Heine-Nurse 2000 ) var de kordofanske språka de første til å skille seg fra urnigerkongo, fulgt av mandespråka og de atlantiske språka (man veit ikke hvilke av disse to som var først). Etter dette kom de små gruppene ijoide språk og dogon, og det som da var igjen ble voltakongo-språka.
Fremskrittspartiet
Innvandrings- og flyktningspolitikk
FrP ønsker generelt en reduksjon av innvandring, spesielt fra land utenfor EØS-området.
Niger-kongospråk
Primærgreinene av nigerkongo
Det er meget vanskelig å finne fram til korrekt informasjon om den absolutte kronologien til primærgreinene. Urnigerkongo er minst 10 000 år gammelt, og den nyligste oppdelinga – voltakongo, som inneholder bantuspråka – er mellom 4500 og 5000 år gammel; det har med andre ord gått en periode på 5000 år mellom primærgreinenes inndeling. Ehret (i Heine-Nurse 2000 ) gir følgende omntrentlige dateringer på avspaltinga av de forskjellige greinene: Kordofanske språk, ca 10 000 år siden; mandespråk og atlantiske språk, ca 8000 år siden; ijoide språk og dogon, ca 6000 år siden; dette markerte også begynnelsen på voltakongo-språka.
Referanser til urnigerkongos hjemland er sjeldne i litteraturen. Hjemlandet lå sannsynligvis i vestlige Sudan, hvor niger-kongospråka i dag viser størst flerfoldighet. Den østlige beliggenheten til de kordofanske språka må derfor forklares med en tidlig folkevandring, eller ved at hjemlandet strakte seg øst helt til Nilen, hvilket er heller usannsynlig. Niger-kongospråkas spredning over sentrale, østlige og sørlige deler av Afrika kom takket være bantuspråkas brukere.
Fremskrittspartiet
Innvandrings- og flyktningspolitikk
FrP har foreslått en modell der flyktninger sendes til norskdrevne mottak i utlandet for å hindre folk som ikke har rett på opphold i å komme til Norge. FrP ønsker at enkeltkommuner selv skal kunne bestemme antallet flyktninger og asylsøkere som skal kunne bo i kommunen, gjerne gjennom lokale folkeavstemninger.
Niger-kongospråk
Kordofanske språk
De kordofanske språka er ei lita gruppe på rundt 25 språk med til sammen 320 000 brukere, og snakkes i Nubafjella i Republikken Sudan. Navnet «kordofanske språk» ble innført av Greenberg i 1949, men er en noe unøyaktig da Nubafjella ikke ligger i Kurdufan-regionen, men bare grenser til den. Det kordofanske språka utgjør en eksklave fra den ellers ganske helhetlige niger-kongoregionen – de er omringa av nilosahariske språk og arabisk på alle sider. De viktigste kordofanske språka er koalib, tira, moro, dagik-ngile og tegali, som har mellom tretti og førti tusen brukere hver. Ingen kordofanske språk har fått noen omfattende grammatisk beskrivelse; noe forsøk på rekonstruering av urkordofansk har derfor ikke vært mulig.
Siden de kordofanske språka var de første som skilte seg fra urnigerkongo har de relativt få fellestrekk med resten av niger-kongospråka. Man mener likevel at de fellestrekkene som fins er nok til å etablere at kordofanske språk faktisk er en del av niger-kongofamilien. Greenberg (1963 ) og Scahdeberg (1981 ) påpeker at nominalklasseaffiksene i kordofanske språk samsvarer med de i andre niger-kongospråk. Det er imidlertid lite leksikalsk samsvar mellom de kordofanske språka og andre niger-kongospråk, og dette medfører at det fortsatt er tvil om kordofanske språks klassifisering som niger-kongospråk.
nominalklassesystemet brukes i varierende grad i kordofanske språk. I noen språk er det systemer med rundt 15 klasser med forskjellige prefikser for entall og flertall av konkrete substantiv. Kun egennavn og slektskapsord mangler prefiks, mens flertall av slektskapsord dannes med suffikser. Hver nominalklasse kan inneholde veldig heterogene ord, slik at man vanskelig kan snakke om semantiske dekningsområder for klassene (disse har i tilfelle blitt ugjenkjennelige). I andre språk mangler substantivene prefiks, og flertall dannes ved vokalprefiks og/eller -suffiks. I språka som har klasseprefiks er det også samsvarsbøyning, dvs. at ord som avhenger av substantivet bøyes med samme prefiks som substantivet.
Verbalavledning er vanlig i alle kordofanske språk, men det dreier seg som regel om innovasjoner (nydanninger som ikke har opphav i urnigerkongo). Ordstillinga er som regel SVO (subjekt–verb–objekt). I nominalfraser kommer substantivet først, fulgt av modifiserende ord (attributter, eiendomspronomen, tall og demonstrativer).
Mandespråk
Mandespråka skilte seg – i likhet med de kordofanske språka – relativt tidlig fra urnigerkongo, og har mange spesielle trekk; blant annet mangler de nominalklasser. Deres posisjon som niger-kongospråk regnes imidlertid som sikker, til tross for at flere forskere har funnet likhetstrekk mellom dem og de nilosahariske songhai-språka. Allerede på 1800-tallet ble mandespråka identifisert som ei gruppe beslekta språk. Misjonæren og språkforskeren Sigismund Wilhelm Koelle brukte som førstemann navnet «Mandenga» om denne gruppa i 1854, et navn som er derivert fra lokale befolkningsnavn.
De rundt 60 mandespråka snakkes av omtrent 19 millioner mennesker i Vest-Sudan i statene Mali, Guinea, Liberia, Elfenbenskysten og Burkina Faso. De deles inn i to greiner; den større vestlige gruppa (16 millioner brukere) og den østlige gruppa med 2–3 millioner brukere. De mest betydningsfulle mandespråka er bambara (handelsspråk i Mali med 10 millioner brukere inkl. andrespråksbrukere), dioula eller jula (4 millioner inkl. andrespråksbrukere), maninka (2 millioner) og mandinka (1,2 millioner), alle i mandinggruppa av vestlige mandespråk.