cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sven Kramer
2008–09
Bøkko reduserte den ledelsen til 0,22 poeng med å slå Kramer, som hadde siste ytre, i deres parløp, og de to skulle igjen møtes på 10 000 m. I den 17. runden prøvde Bøkko å stikke fra, men Kramer svarte, og vant samløpet med 5,8 sekunder. I de to siste løpene i verdenscupen, i Heerenveen og Salt Lake City, ble avstanden på 10 000 m og 5000 m mindre – omtrent tre sekunder i begge løp – men Kramer sikret seg likevel sin andre sammenlagttittel i verdenscupen etter fem seire på fem starter.
I VM enkeltdistanser i Richmond skulle nå 1500 m arrangeres på torsdag. Det ble ikke vellykket for nederlenderne; Kramer ble nummer åtte, omtrent 3 ⁄ 4 sekund fra medalje, og han var ikke mer enn to sekunder foran Bøkko på 5000, selv om han her gikk i par etter Bøkko og kunne kontrollere seieren. På 10 000 gikk Kramer og Bøkko i par, og her holdt Bøkko følge i 2000 m før han ikke klarte å holde samme tempo. Til slutt ble det nesten en langside mellom de to løperne, og Kramer gikk inn til 12.55,32 på neste års olympiabane. Sesongen ble avsluttet med ett nytt overlegent laggull, 4,5 sekund foran sølvvinnerne fra Sverige.
2009–10
Kramer slet i mange løp på 1500 m denne sesongen, og kvalifiserte seg bare så vidt for OL-laget på distansen; han satte rett nok ny personlig rekord i Salt Lake City, men ble bare nummer ni i det løpet likevel. Han var imidlertid fortsatt suveren på de to lengste distansen, og vant alle løp både i verdenscup og nasjonalt før OL. På OLs første distanse, 5000 m, måtte Kramer gå før alle de øvrige favorittene, og slo Jochem Uytdehaages åtte år gamle olympiske rekord med 0,06 sekunder. Tiden 6.14,60 var den sterkeste oppnådd på en bane under 200 m over havet denne sesongen i et internasjonalt løp, men Bob de Jong, som ble nummer fem i OL, hadde gått raskere under den nederlandske OL-kvalifiseringa, hvor Kramer ikke deltok. Likevel klarte ingen å komme i nærheten, og Kramer vant med 2,3 sekunder.
1500 m i OL ble en ny skuffelse, med 13.-plass, hans dårligste internasjonale løp på mange år, og på 10 000 m ble Kramer diskvalifisert etter at treneren Gerard Kemkers hadde ropt at han skulle gå til indre bane. Kramer ledet med tre sekunder på koreaneren Lee Seung-hoon da han begikk feilen. Nederland klarte heller ikke å forsvare sine tre VM-gull i lagtempo, da Kramer, Jan Blokhuijsen og Mark Tuitert ble slått ut i semifinalen av sølvvinnerne USA. Dagen etter vant det samme laget bronse etter å ha slått Norge med en ny olympisk rekord, i en bronsefinale hvor begge lag gikk raskere enn finalistene.
Kramer sto over de gjenstående verdenscupløpene for å avslutte sesongen sterkt i VM allround. Han klarte å bli den første mann som vant fire VM-gull på rad, men ble utfordret sterkt av den amerikanske overraskelsen Jonathan Kuck som ledet etter tre distanser. Dermed måtte Kramer gå før Kuck og sette en god tid, noe han gjorde med 12.57,97, og til slutt vant han sammenlagt med et halvt poeng og 10 000 m med 15 sekunder. 10 000-mesteren fra OL, Lee Seung-hoon, deltok ikke i VM.
Mevika
Mevika er en vik i Svelgen. Mange regner det i området Sande. Mevika er den siste bebygde vika på Sande. En gang på 1980-tallet ble det bygd byggefelt her. Mevika ligger rundt 3 km fra Svelgen sentrum.
Jagebru
Jagebru er en betegnelse på brua fra styrehuset til baugen på en hvalbåt. Jagebrua gjør at hvalskytteren kan komme seg fort fram til kanonen når utkikken ser en hval.
Jagebru ble først brukt på hvalbåten «Silva» i 1926, der Ole Iversen var skytter ombord. Det er uvisst om den ble funnet opp av Iversen, av Ingemar Kristensen som var matros ombord, eller av ingeniør Knut Moen.
Tista
Tista, også kalt Tistedalselva eller Tistakanalen, er ei elv i Halden kommune i Viken. Den er hovedelva i Haldenvassdraget og renner fra Femsjøen til Iddefjorden. Elva er mindre enn 5 km lang, regnet fra demningen i Femsjøen til munningen i fjorden, mens hele Haldenvassdraget har en lengde på 149,5 km. Tistas nedbørfelt er på 1 584,24 km² og middelvannføringen ved munningen er 22,34 m³/s.
Tidligere var Tista grenseelv mellom de tidligere kommunene Berg og Idd, men elva selv var i Halden kommune som hadde noen meter land på hver side av elva.
Den drøyt 4 kilometer lange elva begynner der Raet demmer opp Femsjøen, den nederste sjøen i Haldenvassdraget. Det første stykket flyter elva fredelig forbi Vadet der en trefning fant sted under svenskekrigene. Så, midt i Tistedal, forsvinner elva inn i et hull i berget og gir bare noen få kubikkmeter vann per minutt til å fukte de blankskurte svaberga der Tistafossen en gang bruste. Vannet produserer kraft for Tistedalsfoss kraftverk (opprinnelig bygget i 1907, ny kraftstasjon på 1970-tallet). Her finner vi også det nedlagte Haldens Bomuldspinneri, Norges eldste industribedrift. Langs elva finnes også spor etter alle de gamle sagbruka som en gang henta kraft fra fossen.
På nedsida av fossen, der fossekall fortsatt hekker i pyttene, flyter elva ut av tunnelen til Akershus Energi og glir mørk og stille forbi Fosseløkka og fram til Skåningsfossen (også stavet Skonningfoss). På nordsiden av Tistedalen finnes en edelløvskog. Nærmere Halden sentrum var noen av de eldste sporene etter mennesker i Norge skjult i jorda. Skakkestadberget, hvor klebersten ble tatt ut, er sprengt bort for å gi plass til «PM6», den nyeste papirmaskinen til Norske Skog / AS Saugbruksforeningen.
Det neste stykket renner elva forbi Kaken, den gamle «kagstrygningsplassen» eller retterstedet i Fredrikshald by. Her ble Sofie Johannesdotter halshugget som den siste kvinna i Norge. Nå er Kaken stedet der Saugbruksforeningens papirmaskiner er å finne. Så renner elva inn i Halden sentrum, under den nye og den nygamle bybrua og ut igjen, forbi Banken og Mølen, gamle sagflis- og mudderbanker fra sagbrukstida.
Tista er delvis renset etter mange års utslipp av cellulose fra Saugbruksforeningen og kloakk fra haldenserne. Jeger- og Fiskerforeningen har satt ut smolt og yngel fra Enningdalselva, og årbuken fikk cellulosen aldri helt has på.
Fra fjorden til Femsjøen i sørenden av Haldenkanalen finnes det to sluseanlegg. Ved Porsnes og Skonningfoss ble det i 1909 bygget i alt tre slusekamre med i alt ni meter høydeforskjell. Disse slusene er ikke lenger operative. Ved Skonningfoss er sluseportene erstattet av laksetrapper. Det mangler en forbindelse for båter opp forbi Tistafossen til Femsjøen. . Med ca. 70 meter høydeforskjell er det liten grunn til å tro at en slik sluse- eller heisanordning noengang vil bli bygget; eventuell båtforbindelse opp til Femsjøen og Haldenvassdraget besørges pr. lastebil.
Minzhong
Minzhong, eller sentral min (forenklet kinesisk: 闽中, tradisjonell kinesisk: 閩中, pinyin: mǐnzhōng) er et språk innen den kinesiske språkfamilien min. Det tales i de indre deler av provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina, nærmere bestemt i de sentrale delene av prefekturet Sanming og i fjellfylkene Yong'an og Shaxian. Rundt 3,5 millioner mennesker taler språket.
Wytch Farm
Feltet ble funnet av British Gas Corporation i desember 1973 og startet produksjon av olje i 1979.
Erich Schmitt
Erich Schmitt (født 6. august 1912, død 29. oktober 1979) var en sveitsisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Schmitt vant en olympisk bronsemedalje i håndball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i håndballturneringen bak Tyskland og Østerrike. Det var første gang som håndball var olympisk sport. Seks lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 6. og 14. august. Sveits vant to av fem kamper, i finalerunden som besto av fire lag, tapte de mot Østerrike med 6-11 og mot Tyskland med 6-16 men de vant over Ungarn med 10-5. Schmitt spilte alle fem kampene i OL-turneringen.
De konventuelle fransiskanere
De konventuelle fransiskanere (Ordo Fratrum Minorum Conventualium, O.F.M.Conv.) er en katolsk orden. Den ble opprettet etter en splittelse i Fransiskanerordenen på 1300- og 1400-tallet, da ordenen delte seg i «de observante» og «de konventuelle». I 1517 ble det besluttet at de observante representerte Fransiskanerordenen, og de konventuelle fikk da valget mellom å bli en egen orden eller å la seg forene med de observante. Den er en av de mindre ordener i Den katolske kirke, og har sitt kjerneområde i Italia og Spania.
Så tidlig som i 1224 ble medlemmene av denne fransiskanerordenen kalt for «Gråbrødrene» («greyfriars» på engelsk) grunnet den gråfargede ordensdrakten. De er gjerne kalt for «minoriten» i tyskspråklige områder og «cordelier» i franske områder.
Reisen til julestjernen (2012)
Filmen ble en stor publikumssuksess og ble totalt sett av over 443 000, noe som gjorde den til den femte mest besøkte filmen på norske kinoer i 2012 (Like bak Hobbiten: En uventet reise, men foran The Dark Knight Rises).
Den fikk terningkast fire av Dagbladet, VG, Dagsavisen og FilmMagasinet og tre av Aftenposten.
Handling
En gang for lenge siden forsvant kongens eneste datter, Gulltopp, når hun gikk ute i skogen for å oppdage Julestjernen. Kort tid senere døde dronningen, på grunn av tapet av datteren deres. Den fortvilede kongen forbanner Julestjernen, slik at mørket og sorgen senker seg over kongeriket.
Men en kveld ankommer en gammel vismann til det kongelige slottet, og fortalte Kongen at dersom han kan få Julestjernen til å lyse igjen - i løpet av 10 julekvelder - skal Gulltopp vende tilbake til dem igjen. Men det har nå gått ni år, og denne julen blir derfor kongens aller siste håp for å finne igjen Julestjernen i tide.
Ehrenkreuz der Bundeswehr für Tapferkeit
Ehrenkreuz der Bundeswehr für Tapferkeit (Bundeswehrs æreskors for tapperhet) er en tysk utmerkelse. Medaljen ble innstiftet 13. august 2008 av en tyske forsvarsministeren Franz Josef Jung som den høyeste rangen av Ehrenzeichen der Bundeswehr. Korset ble første gang tildelt 6. juli 2009 til fire tyske ISAF-soldater etter at de hadde assistert andre soldater etter en selvmordsbombe i Afghanistan.
Bakgrunn
Bakgrunnen for etableringen av utmerkelsen var Tysklands militære bidrag i internasjonale oppdrag utenlands. Styrkene deltok også i kamp og dermed kom spørsmålet om belønning av innsats i strid opp. I 2008 ble Ehrenkreuz der Bundeswehr für Tapferkeit etablert som en ny høyeste grad av Ehrenzeichen der Bundeswehr. Utmerkelsen tildeles for tapperhet i stridsinnsats i felt.
Utforming
Ehrenkreuz der Bundeswehr für Tapferkeit er gjort i gull i en utførelse som er basert på den felles utforming av Ehrenzeichen der Bundeswehr, et likearmet bjelkekors med utsvingte armer. Korset er utformet med markering av en ytre bord eller kant. Dette er det tradisjonelle symbol for Tysklands militære styrker og går tilbake til Jernkorset fra Napoleonskrigenes tid. Det er i dag merke for Bundeswehr. Midtmedaljongen over korsmidten har ørnen fra Tysklands riksvåpen omgitt av en eikekrans.
Turkestan
Turkestan (persisk:ترکستان ; også kalt Turkistan eller Türkistan på tyrkisk) er et landområde i Sentral-Asia, og er hovedsakelig bebodd av tyrkiske folkeslag som oghuz-tyrkere, kazaker, khazarer, kirgisere, uighurer og usbekere. Regionen er delt opp i Vest- og Øst-Turkestan.
Regionen ble en del av det russiske riket på 1860-tallet, og er derfor noen ganger kalt for russisk Turkestan eller Turkestanskii kraj. Etter den russiske revolusjonen, ble Turkestan en autonom sosialistisk sovjetrepublikk i Sovjetunionen som til slutt ble delt inn i Kasakhstan, Kirgisistan, Tadsjikistan, Turkmenistan og Usbekistan. Under den andre verdenskrig ble det gjort forsøk på å okkupere deler av det vestlige Sovjetunionen og det nasjonalsosialistiske Tyskland etablerte et styresett i denne regionen som var underlagt nazistene. Bortsett fra flere luftangrep mot enkelte industrielle og militære mål i denne regionen skal de tyske styrkene aldri ha kommet frem til området fordi de ble omdirigert til slaget ved Stalingrad. Etter sammenbruddet av Sovjetunionen, fikk de sentralasiatiske republikkene sin uavhengighet rundt 1990.
Rolf Kirkvaag
Rolf Wilhelm Kirkvaag (født 20. september 1920 i Kristiania (dagens Oslo), død 24. januar 2003 i Oslo) var en norsk journalist og programleder i NRK. Med sin store suksess som programvert i radio og TV fikk han stjernestatus. Kirkvaag regnes av mange som Norges første kjendis.
Liv og karriere
Rolf Kirkvaag ble født i Oslo, men vokste opp i Drammen. Han var sønn av avismannen Ola Kirkvaag og Olga. Under den tyske okkupasjonen deltok han i illegal avisvirksomhet. Etter frigjøringen av Norge ved avslutningen av andre verdenskrig i 1945 var Kirkvaag journalist i den nystartede avisen Verdens Gang.
Han arbeidet i NRK i periodene 1946–1959 og 1969–1990, fram til 1953 særlig med sport, siden i underholdningsavdelingen. Kirkvaag var også en ildsjel for ishockeysporten. Han var president i Norges Ishockeyforbund i årene 1964–1966, og visepresident 1962–1964.
Rolf Kirkvaag var den mest populære personligheten i NRKs pionértid. Med sin karakteristiske munnrappe, gentlemansaktige stil ble han svært populær. Hans uhøytidelige radioshow i 1950-årene samlet radiopublikummet og befolkningen på en enestående måte. Gatene var nærmest folketomme når Kirkvaag var på luften. Han refererte også fra mange store idrettsarrangementer, ledet flere direktesendinger fra NRKs «Store Studio» og siden spørreprogrammene 20 spørsmål og Det spørs. «Kom nærmere da, De» ble et kjent uttrykk.
Etter at han i 1956 overlevde Hummelfjeld-ulykken og reddet liv etter flystyrten, ble han folkehelt. I 1958 valgte Kirkvaag å slutte i NRK etter å ha fått et tilbud om en mer lønnsom stilling som direktør i det såkalte Dypfrysingskontoret. Dette var et kontor som ble opprettet av selskapene Frionor, Findus, Strømmen Værksted (Isol) og Aanonsen. I Dypfrysingskontoret skulle Kirkvaag jobbe for økt forbruk av frossenmat. I denne jobben fikk han også leve ut showmannen i seg på møter som kontoret arrangerte for butikkeiere og husmødre. I løpet av 1960 holdt han for eksempel møter for mer enn 22 000 husmødre der dypfrysingens fortreffelighet var i fokus. I den første tiden som direktør ble Kirkvaag boikottet av NRK, de fryktet at han ville utnytte kringkastingen i reklameøyemed. Etter hvert vendte han likevel med jevne mellomrom tilbake i radio- og tv-show, blant annet gjestet han Sverige med stor suksess. Fra 1969 og til 1990 arbeidet han igjen i NRK og lagde blant annet programmer som Sjonkel Rolf sammen med Birgit Strøm og hennes populære dokkefigur Titten Tei. Han var dessuten leder i radioens underholdningsavdeling fra 1972 til 1985. Etter at han sluttet i NRK kommenterte han en periode kamper fra Ishockey-VM på TV3 sammen med sin sønn, Rolf Kirkvaag jr.
Rolf Kirkvaag var far til komikeren Trond Kirkvaag og ishockeyspilleren Rolf Kirkvaag jr. Han ble gift med Sonja (pikenavn Weber) i 1945.
Trond Kirkvaags bok om faren
Sensommeren 2007 utgav Rolf Kirkvaags sønn, Trond Kirkvaag, boka ''Kom ikke nærmere. Jeg og far''. I boka blir leserne kjent med en ukjent og mørkere side av faren, blant annet at han kunne være voldelig. I boka skriver Trond Kirkvaag om episoder hvor faren ble så sint at sønnen følte at han ikke kjente igjen sin egen far. Rolf Kirkvaags yngre bror, Tor, rykket like etter ut i pressen og sa at Trond med dette svertet familienavnet. Saken fikk stor mediedekning i 2007, og forlaget fremskyndet utgivelsen noen måneder for å møte oppmerksomheten. Trond Kirkvaag selv døde av kreft kort tid etter at boka var gitt ut.
Johannes V. Jensen
Johannes Vilhelm Jensen (født 20. januar 1873 i Farsø, død 25. november 1950 i København ) var en dansk forfatter, kjent for sine dikt, artikler, noveller og romaner.
Han mottok Nobelprisen i litteratur i 1944.
Jensen var bror av Thit Jensen.
Alma mater
Alma mater er latin og betyr «nærende mor». I antikkens Roma var det en tittel på modergudinnen, og i den kristne middelalderkirken på jomfru Maria.
I den betydningen har uttrykket sitt opphav i navnet på Universitetet i Bologna – Europas eldste universitet, som ble etablert i 1088: Alma Mater Studiorum. Også Berlins Humboldt-universitet spiller en sentral rolle i den betydning uttrykket har fått innen akademia. Universitetet er kjent som «alle universiteters mor», og dets latinske navn er Alma Mater Berolinensis.
Xavi Hernández
Xavier Hernández Creus, kjent som Xavi (født 25. januar 1980 i Terrassa i Spania) er en spansk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for FC Barcelona.
Han er mest kjent som midtbanespiller for storklubben FC Barcelona der han i 17 år var en av klubbens viktigste spillere. Med sitt gode overblikk og sikre pasningsspill var Xavi avgjørende for Barcelonas tekniske spillestil på 2000- og 2010-tallet, kalt tiki-taka. Xavi er av mange ansett å være en av verdens beste midtbanespillere gjennom alle tider.
«Cap Arcona»
«Cap Arcona» var et tysk passasjerskip på 27 500 tonn som tilhørte den tyske søramerikalinjen.
Xavi Hernández
Xavi ble FC Barcelonas mestvinnende spiller i historien da klubben i august 2011 vant den spanske supercupen for tiende gang, og han kunne bokføre sin 18. klubbtittel i nasjonal og internasjonal sammenheng. I tillegg er han både verdensmester (2010) og dobbel europamester (2008 og 2012) med det. Etter EM-triumfen i 2012 ble Xavi også den mestvinnende spanske fotballspiller gjennom tidene. I Mesterligafinalen mellom FC Barcelona og Manchester United i 2009, ble han utpekt av UEFA som banens beste spiller.
«Cap Arcona»
Tidlig bruk
Skipet hadde navn etter Kapp Arkona på øya Rügen og ble sjøsatt i 1927. Skipet hadde flere klasser som vanlig var og fraktet både mer velstående reisende og mindre bemidlede emigranter til Sør-Amerika.
Xavi Hernández
Xavi ble i 2012 tildelt Fyrsten av Asturias' pris for sport.
«Cap Arcona»
Tidlig bruk
I 1940 ble skipet tatt over av den tyske Kriegsmarine og brukt til troppetransporter i Østersjøen. Mot slutten av 1944 ble skipet tilbakeført sine sivile eiere og det ble brukt for å transportere flyktninger vekk fra de fremrykkende sovjetstyrkene i øst.
Xavi Hernández
FC Barcelona
Xavi er en av FC Barcelonas egenproduserte spillere, og spilte for klubben fra 1991, da han begynte i klubbens juniorakademi La Masía, til han forlot Barcelona som 35-åring etter 2014/2015-sesongen. Han debuterte for Barcelonas førstelag i 1998, 18 år gammel. Den gang spilte han blant annet sammen med senere trener for førstelaget Pep Guardiola og overtok Peps sentrale midtbanerolle da denne forlot klubben i 2001.
«Cap Arcona»
Senkingen av skipet
Den 26. april 1945 ble fartøyene «Cap Arcona», «Thielbek» og «Athen» lastet med fanger fra konsentrasjonsleiren Neuengamme og slept ut på Lübeckbukten. Hensikten med transporten var å senke skipene med fangene innesperret under dekk, for å fjerne vitner fra leiren.
Xavi Hernández
FC Barcelona
Xavi ble stående med 25 trofeer med klubblaget: 8 seiere i La Liga (flest av alle La Liga-spillere gjennom historien), 4 Champions League-seiere, 3 seiere i Copa del Rey, 2 seiere i den europeiske supercupen, 6 seiere i den spanske supercupen og 2 seiere i verdensmesterskapet for klubblag.
«Cap Arcona»
Senkingen av skipet
Den 3. mai 1945 ble «Cap Arcona», «Thielbek», og passasjerskipet «Deutschland IV» angrepet og senket i adskilte angrep av Hawker Typhoons fra det britiske RAF. Flyene var fra No. 83 Group tilhørende 2nd Tactical Air Force.
Totalt var det rundt 7 500 fanger om bord på de tre fartøyene.
Laurentius Borchsenius
Borchsenius ble student i 1789 og i 1792 volontør i det danske Rentekammeret, før han i 1793 tok latinsk juridisk eksamen med laud, og han bestod også den praktiske prøven i 1795 med laud. Samme år ble han copiist («avskriver») i Rentekammeret, og han ble fogd i Inderøy fra 1798 og i Øvre Romerike fra 1803, der han også ble kammerråd, og fra 1815 sorenskriver, en stilling han hadde fram til 1843.
Han var innvalgt på Stortinget fra Akershus. I hans første periode fra 1815 til 1817 var han sekretær i Lagtinget, og medlem av ni komiteer. Han var også med i riksretten mot statsråd Haxthausen. Han ble gjenvalgt i 1818, men stilte da ikke, på grunn av sykdom, og Anders Halvorsen Haneborg overtok denne plassen fra 11. februar. Han var Akershus amts førsterepresentant i de påfølgende stortingene (1827, 1830 og 1833), men sa fra seg plassen i 1833 etter Grunnlovens §63, og Lars Thorstensen Tønsager overtok plassen.
Borchsenius var gift (1800) med Fredrikke Kristine Rafn (født 1776, død 1851).
«Cap Arcona»
Senkingen av skipet
Fanger som forsøkte å redde seg vekk fra skipet ble bevisst beskutt av vokterne på det synkende skipet og dessuten beskutt i vannet. Det forlyder også at fangene ble beskutt fra de tyske skip som kom til, og i hvert fall ble personer som havnet i vannet massivt beskutt av flyene fra RAF som angrep. En pilot hevdet at det siste var en gitt spesifikk ordre. Senere undersøkelser peker på at den allierte etterretningstjenesten har trodd at skipet var forkledt som ramponert og det var fylt med SS-soldater som håpet på å snike seg til Norge. Det var blitt informert av to uavhengige kilder om at fartøyet var fullt med fanger, men den informasjonen nådde ikke dem som utførte angrepet med raketter og automatkanoner. Beskjed om avblåsning av angrepet nådde heller ikke frem i tide.
De fangene som klarte å svømme til land ble skutt på strendene av SS, og kun 350 fanger overlevde massakren. Ved siden av senkningen av «Wilhelm Gustloff» regnes tragedien som en av de største ulykker til sjøs noensinne.
Det britiske flyvåpenet RAF har bestemt at en del av dokumentene som beskriver hva som skjedde, skal holdes hemmelig inntil 2045, altså ett hundre år etter selve bombingen og senkingen av «Cap Arcona», «Thielbek», og passasjerskipet «Deutschland IV».
Xavi Hernández
Al-Sadd
I mai 2015 ble det kjent at Xavi ville forlate Barcelona etter sesongslutt, etter 24 år i klubben. Xavi avsluttet karrieren som aktiv fotballspiller i den qatarske klubben Al-Sadd, der han spilte fram til 2019.
Spania
Xavi debuterte på det spanske landslaget som 19-åring. Han spilte 133 kamper for seniorlandslaget, og scoret 12 mål. I Europamesterskapet i 2008 ble han av UEFA kåret til mesterskapets beste spiller.
I august 2014 annonserte Xavi at han trakk seg fra videre landslagsspill.
The Doors (album)
The Doors er debutalbumet til den amerikanske rockegruppen The Doors. Albumet ble spilt inn i løpet av seks dager i august 1966 og utgitt 4. januar 1967. Albumet inneholder hitsinglene «Light My Fire» og «Break On Through (To the Other Side)». Albumets mørke tone og sangeren Jim Morrisons seksuelle karisma og ville livsstil påvirket flere andre artister.
Albumet er generelt ansett som gruppens beste, foruten å være et av de aller beste debutalbum av noe band. Det er også betraktet som et av de mest vesentlige albumene fra 1960-tallets motkultur. I 1998 stemte leserne av det amerikanske magasinet Q dette albumet til det 93. beste albumet noensinne, og magasinet Rolling Stone plasserte det på 42.-plass på sin liste over «Tidenes 500 beste album».
Sporliste
Alle sangene er skrevet Jim Morrison, Robby Krieger, Ray Manzarek, og John Densmore, unntatt som merket.
Sana (andre betydninger)
Sana kan referere til:
Ganymedes (måne)
Ganymedes, eller Jupiter III, er en av Jupiters måner. Den er den syvende månen og den tredje galileiske månen utover fra Jupiter. Månen fullfører et omløp på 7,15 jorddager og har 1:2:4-baneresonans med månene Europa og Io. Diameteren på 5,268 km gjør Ganymedes til den største månen i solsystemet; 2 % større enn Saturns største måne Titan, som er nest størst. Massen er 2,02 ganger massen til månen. Ganymedes er 8 % større enn planeten Merkur, men massen er kun 45 % av Merkurs.
Ganymedes er sammensatt av omtrent like mengder av silikatstein og vann i en fase av is. Månen er fullt differensiert med en jernrik flytende kjerne. Et saltvannshav antas å eksistere nær 200 km under overflaten, klemt mellom lag av is. Overflaten er sammensatt av to hovedtyper av terreng. Mørke regioner mettet med nedslagskratre er datert til fire milliarder år siden og dekker ca. en tredjedel av overflaten. Litt yngre, lysere regioner med avskjærende fordypninger og åsrygger dekker den resterende overflaten. Det lyse terrengets geologi skyldes trolig tektonisk aktivitet forårsaket av tidevannsoppvarming.
Ganymedes er den eneste kjente satellitten i solsystemet med en magnetosfære, sannsynligvis dannet gjennom konveksjon i den flytende jernkjernen. Magnetosfæren er begravd i Jupiters mye større magnetfelt og er koblet til det gjennom åpne feltlinjer. En tynn atmosfære av oksygen inkluderer, og muligens  (ozon) og en mindre bestanddel av hydrogen. Det er ukjent om en ionosfære er forbundet til atmosfæren.
Ganymedes kan ha blitt observert av den kinesiske astronomen Gān Dé (甘德) sommeren 365 f.Kr. Den første sikre observasjonen ble gjort av Galileo Galilei den 7. januar 1610. Månens navn ble raskt foreslått av astronomen Simon Marius, og hentyder til den mytologiske Ganymedes, munnskjenken for de greske gudene og Zevs elsker i Olympos. Pioneer 10 var i 1973 det første romfartøyet som undersøkte Ganymedes i detalj, og det er blitt etterfulgt av seks andre romsonder.
Ganymedes deler navn med nærjordsasteroiden 1036 Ganymed.
Han Zhaodi
Keiser Zhāo av Hàn (tradisjonell kinesisk: 漢昭帝; forenklet kinesisk: 汉昭帝; hanyu pinyin: Hàn Jǐngdì; født 94 f.Kr., død 74 f.Kr.), født Liú Fúlíng (劉弗陵), posthumt navn Zhōngzhōng (中宗), var den åttende keiseren av det tidlige kinesiske Han-dynastiet, kjent som det Det vestlige Han-dynasti, fra 87 til 74 f.Kr. Han var den yngste sønnen til den tidligere keiseren Han Wudi. Da Fúlíng ble født, var keiser Wu allerede 62 år gammel. Da Wudi døde i 87, besteg Fúlíng tronen som keiser Zhāo bare åtte år gammel, mens Huo Guang tjente som regent.
I keiser Wus lange regjeringstid hadde Hàn-dynastiet blitt utvidet i alle retninger, men på grunn av konstant krigføring ble rikets ressurser brukt opp. Keiser Zhāo, under påvirkning fra Huo Guang, tok initiativet til å senke skattene og regjeringens utgifter, og på grunn av dette fikk folket bedre levekår og riket opplevde en fredsperiode.
Ganymedes (måne)
Nomenklatur
Simon Marius hevdet også å ha funnet de galileiske månene. Selv om han ikke ble kreditert oppdagelsen, ble hans navn på månene tatt i bruk. I publikasjonen Mundus Iovialis anno M.DC.IX Detectus Ope Perspicilli Belgici fra 1614 foreslo han navnene «Jupiters Merkur» (Io), «Jupiters Venus» (Europa), «Jupiters Jupiter» (Ganymedes) og «Jupiters Saturn» (Callisto), eller den første, andre, tredje og fjerde av de «jovianske planetene».
Nomenklaturen slo ikke an. Basert på forslag fra Johannes Kepler i oktober 1613, utarbeidet han et skjema hvor månene var oppkalt etter elskerinnene til Zevs fra gresk mytologi eller hans ekvivalent Jupiter fra romersk mytologi. Den tredje av de største månene ble oppkalt etter skikkelsen Ganymedes fra gresk mytologi, munnskjenken for de greske gudene og Zevs elsker i Olympos:
Navnene til Marius ble lenge tatt ut av bruk, men ble vanlige i midten av det 20. århundre. Tidligere astronomisk litteratur brukte ofte romertall (et system introdusert av Galileo): Io ble kalt Jupiter I eller «Jupiters første måne», Europa ble kalt Jupiter II eller «Jupiters andre måne», Ganymedes ble kalt Jupiter III eller «Jupiters tredje måne» og Callisto ble kalt Jupiter IV eller «Jupiters fjerde måne». Etter oppdagelsen av Saturns måner ble det foreslåtte navnesystemet til Kepler og Marius brukt for Jupiters måner. Ganymedes er den eneste galileiske måne som er oppkalt etter en mannsperson – som Io, Europa og Callisto var han en av Zevs elskere.
Omløp og rotasjon
Ganymedes er den tredje av de galileiske satellittene. Den går i bane rundt Jupiter i en avstand av 1,070,400 km og fullfører én runde på syv dager og tre timer. I likhet med de fleste kjente månene har Ganymedes en bundet rotasjon, hvor den samme siden av månen alltid vender mot planeten. Banens svake eksentrisitet og inklinasjon mot den jovianske ekvator endres kvasi-periodisk i skalaene 0,0009–0,0022 og 0,05–0,32° over en tidsskala på århundrer på grunn av perturbasjon fra solen og Jupiter. Banevariasjonene fører til at aksehelningen (vinkelen mellom rotasjonsaksen og baneaksen) varierer fra 0 til 0,33°.
Ganymedes har en baneresonans med Europa og Io; for hvert omløp Ganymedes gjør rundt Jupiter gjør Europa to omløp og Io fire omløp. Den overordnede konjunksjonen med Io forekommer alltid når Io er ved periapsis og Europa ved apoapsis. Den overordnede konjunksjonen med Europa oppstår når Europa er ved periapsis. Lengdene til konjunksjonene for Io-Europa og Europa-Ganymedes endres med samme forhold, og gjør tredoble konjunksjoner umulig. Dette kalles en Laplaceresonans.
Den nåværende Laplace-resonansen tillater ingen høyere baneeksentrisitet. Verdien på ca. 0,0013 er sannsynligvis en rest fra en tidligere epoke da slik økning var mulig. Baneeksentrisiteten er noe gåtefull: Beregninger kan tyde på at hvis den ikke økes nå, skulle den egentlig ha opphørt for lenge siden på grunn av tidevannsdissipasjon i det indre av Ganymedes Dette betyr at den siste eksentrisiteteksitasjonen fant sted for flere hundre millioner år siden. Siden baneeksentrisiteten bare er 0,0015 i gjennomsnitt, er tidevannsoppvarming ubetydelig. I fortiden kan Ganymedes ha gått gjennom en eller flere Laplace-lignende resonanser, hvor lengdene mellom resonansene stod i forhold som var desimaltall i stedet for heltall. Disse resonansene tillot baneeksentrisiteter så høye som 0,01–0,02. Dette kan ha forårsaket en eller flere hendelser med betydelig tidevannsoppvarming, som har dannet det rillede terrenget.
Sammensetning
Gjennomsnittlig tetthet på 1,936 g/cm³ antyder en sammensetning av omtrent like deler av bergarter og vann – hovedsakelig i form av is. Massefraksjonen av is ligger mellom 46 og 50 %, noe lavere enn i Callisto. Flyktige iser som ammoniakk kan også være til stede. Den eksakte sammensetningen av bergartene er ukjent, men ligger trolig nær sammensetningen av L/LL-type kondritter som har mindre totalt jern, mindre metallisk jern og mer jernoksider enn H-kondritter. Vektforholdet mellom jern og silisium er 1,05–1,27, mens forholdet på solen er ca. 1,8.
Overflatens albedo er ca. 43 %. Vann i en fase av is synes å være utbredt på overflaten, med en massefraksjon på 50–90 %, betydelig mer enn i Ganymedes som helhet. Nær-infrarød spektroskopi har avslørt sterke absorpsjonsband på bølgelengder av 1,04, 1,25, 1,5, 2,0 og 3,0 μm. Det riflete terrenget er lysere og har en mer isete sammensetning enn det mørke terrenget. Analyser av høyoppløselige bider i det nær-infrarøde og ultrafiolette spektrum tatt fra bakken og Galileo har vist karbondioksid, svoveldioksid og, muligens cyanogen, svovelsyre og ulike organiske forbindelser. Bilder fra Galileo viste også magnesiumsulfat og muligens natriumsulfat  på overflaten. Saltene kan komme fra det underjordiske havet.
Indre struktur
Ganymedes ser ut til å være fullt differensiert, bestående av en jernsulfid–jernkjerne, silikatmantel og en ytre ismantel. Modellen støttes av den lave verdien av dens dimensjonsløse treghetsmoment som ble målt under Galileos forbiflyvninger. Faktisk har Ganymedes det laveste treghetsmomentet blant de faste himmellegemene i solsystemet. En flytende, jern-rik kjerne gir en naturlig forklaring på magnetfeltet som ble oppdaget av Galileo. Konveksjonen i det flytende jernet, som har en høy elektrisk ledeevne, er den mest fornuftige modellen for generering av et magnetfelt.
Den nøyaktige tykkelsen på de ulike lagene avhenger av sammensetningen av silikater (fraksjon av olivin og pyroksen) og mengden med svovel i kjernen. De mest sannsynlige verdiene er 700–900 km for kjerneradien og 800–1,000 km for tykkelsen av den ytre ismantelen, mens resten er en silikatmantel. Tettheten av kjernen er 5,5–6 g/cm³ og silikatmantelen er 3,4–3,6 g/cm³. Noen modeller av magnetfeltet krever en fast kjerne utelukkende bestående av jern på innsiden av den flytende Fe–FeS-kjernen – tilsvarende strukturen i jordens kjerne. Radiusen på denne kjernen kan være opp til 500 km. Temperaturen er sannsynligvis NaN K med et trykk opp til 10 GPa.
Overflateformasjoner
Overflaten er en blanding av svært gamle, mørke regioner med mye kratre og noe yngre (men fremdeles eldgamle), lysere regioner markert med et omfattende utvalg av riller og rygger. Det mørke terrenget, som utgjør omtrent én tredjedel av overflaten, inneholder leire og mulige organiske materialer som kan indikere sammensetningen til nedslagsobjektene som de jovianske månene akkrerte fra.
Tidevannsfleksingen av isen kan ha varmet opp det indre, spent litosfæren, og ført til sprekker og forkastninger som fjernet det gamle, mørke terrenget på 70 % av overflaten. Dannelsen av det riflede terrenget kan også ha sammenheng med tidlig kjernedannelse og påfølgende tidevannsoppvarming av månens indre, som kan ha forårsaket en liten utvidelse av Ganymedes på 1–6 % på grunn av faseoverganger i is og varmeekspansjon. Under den påfølgende utviklingen kan dype kolonner av varmt vann ha steget opp fra kjernen til overflaten og ført til tektonisk deformasjon av litsofæren. Radiogen oppvarming er den mest relevante nåværende varmekilden, og bidrar for eksempel til havdypet. Modeller viser at hvis baneeksentrisiteten var en størrelsesorden større enn i dag (som den kan ha vært i fortiden), ville tidevannsoppvarmingen ha vært en mer betydelig varmekilde enn radiogen oppvarming.
Kraterdannelser ses i begge typer av terreng, men er spesielt omfattende i det mørke terrenget som synes å være mettet med kratere og som i stor grad har utviklet seg gjennom nedslagshendelser. Det lysere og rillede terrenget inneholder færre nedslagsformasjoner, som her bare har spilt en mindre rolle for terrengets tektoniske utvikling. Tettheten av kratre indikerer en alder på 4 milliarder år for det mørke terrenget, tilsvarende høylandene på månen, og en noe yngre alder for det rillede terrenget – hvor mye yngre er imidlertid uvisst.
Ganymedes kan ha gjennomgått tunge kraterdannelser for 3,5–4 milliarder år siden liksom månen. Dersom dette stemmer, fant de aller fleste nedslagene sted under denne perioden, mens dannelsen av kratre i senere tid har vært mye mindre. Kratrene både dekker og avskjæres av det rillede terrenget, og indikerer at noe av det rillede terrenget er ganske gammelt. Relativt unge kratre med stråler av oppvirvlet materiale er også synlige. Kratrene er flatere enn de på månen og Merkur. Dette skyldes sannsynligvis den relativt svake naturen av Ganymedes isete skorpe, som kan (eller kunne) flyte og dermed dempe noe av de oppkastede materialene. Gamle kratre hvor det oppkastede materialet har forsvunnet synes nå bare som et «spøkelseskrater» som kalles et palimpsest.
Mary Wilson
Mary Wilson (født 6. mars 1944 i Greenville i Mississippi i USA, død 8. februar 2021 i Las Vegas ) var en amerikansk soul-sanger og forfatter.
Ganymedes (måne)
Overflateformasjoner
Den mørke sletten Galileo Regio inneholder en rekke konsentriske riller, eller furer, sannsynligvis dannet under en periode med geologisk aktivitet.
Polkappene ble oppdaget av Voyager-sonden, og består trolig av frossent vann som strekker seg opp til 40. breddegrad. Teorier om dannelsen inkluderer forflytning av vann til høyere breddegrader og plasmabombardement av isen. Data fra Galileo antyder det sistnevnte. Magnetfeltet fører til en mer intenst bombardement med ladete partikler av overflaten ved de ubeskyttede polregionene; dette fører så til en omfordeling av vannmolekyler hvor frost forflytter seg til lokalt kaldere områder i polterrenget.
Mary Wilson
Bakgrunn
Mary Wilson var datter av slakteren Sam Wilson og hans hustru Johnnie Mae Wilson. Hun var den eldste av tre barn. Familien flyttet til Chicago der faren ville finne seg arbeid, men da hun var tre år gammel ble Mary Wilson tatt inn hjemme hos hennes tante Ivory «I.V.»og onkelen John L. Pippin i Detroit. Hennes foreldre ble senere separert og Marys mor og søsken kom også til Detroit, men da hadde Mary begynt å tro at I.V. var hennes mor. Moren tok arbeid som hushjelp.
Primettes, Supremes
Mary Wilson ble kjent med Florence Ballard, og de to begynte å synge sammen. I 1959 ble Ballard og Wilson til en sanggruppe sammen med andre unge kvinner, som en pendant til den mannlige vokalgruppen «The Primes». Wilson slik med i «The Primettes», med Diana Ross og Betty McGlown, som bodde i samme boligområdet som Wilson og Ballard. I denne perioden traff Mary også Aretha, Erma og Carolyn Franklin, døtrene til den lokale baptistpresten. Hun ble imidlertid mest kjent som ett av medlemmene i vokalgruppa «The Supremes» (det var Primettes etter et navneskifte), og var også det originalmedlemmet som holdt gruppa sammen fra 1959 til den ble oppløst i 1977, med flere medlemmer som kom og gikk etter at Diana Ross gikk ut i 1970.
Interstate 91
Interstate 91 (kort I-91) er en Interstate Highway i New England i USA. Den begynner i I-95 sør i byen New Haven i Connecticut og slutter nord i staten Vermont ved grensen til Canada, der den blir til Quebec Autoroute 55.
Mary Wilson
Etter The Supremes
Wilson fikk store økonomiske problemer da Motown mistet interesse for gruppa i 1970-årene og flere av låtene deres ble store fiaskoer. Wilson gikk solo i 1977 og saksøkte Motown for deres dårlige management. Motown tilbød Wilson en platekontrakt og ble oppfordret til å droppe saken, til tross for at den i dag står som en av de sterkeste sakene mot Motown og selskapets direktør, Berry Gordy. Motown slapp Wilsons album Mary Wilson med singelen «Red Hot», som nådde 85.-plass på Billboard-lista.
Leon Kruczkowski
Liv og virke
Leon Kruczkowski skrev flere bøker og teaterstykker og hans mest kjente verk er dramaet "Niemcy" (tyskerne) ble skrevet i 1949. Kruczkowski var en venstreorientert aktivist før den andre verdenskrig og han tilbrakte store deler av den andre verdenskrig i forskjellige tyske fangeleire. Etter krigen ble Kruczkowski en kommunistisk aktivist i hjemlandet. Mellom 1945 og 1948 var han viseminister for kultur og kunst. Han skal ha hatt betydelig innflytelse på etterkrigstidens polske kultur-politikk. Mens han fullførte sin utdannelse i kjemi og teknologi. Kruczkowski utgav sine aller første dikt-samlinger i eller rundt 1918 og 1919.
Mary Wilson
Senere karriere
Motown droppet Wilson året etter med dårlig salgstall som grunn, til tross for kontrakten som sa at hun skulle få produsere fire plater over de neste fem årene. Wilson skrev i 1986 sin første biografi, Dreamgirl: My Life As A Supreme, hvor Motown, Berry Gordy og Diana Ross fikk gjennomgå. Boka er i dag en av de mest solgte artistbiografiene. Wilson utgav senere på 1980-tallet singlene «Don't Get Mad, Get Even» og «Ooh Child», og hun var en populær gjest hos blant andre David Letterman og Jay Leno. Hun var en av de store artistene som fikk opptre under Dionne Warwicks «That's What Friends Are For AIDS Concert 1988», direktesendt til hele verden.
Leon Kruczkowski
Liv og virke
Kruczkowski flyttet til Schlesien hvor han publiserte flere dikt-samlinger og hans første roman med tittelen Kordian i Cham i 1932. Kruczkowski første teatralske drama ble publisert i 1935. Han skrev også venstreorienterte essays som ble publisert i blader, aviser og i brosjyrer. Etter den tyske invasjonen av Polen, hvor han kjempet i den polske hæren som offiser, ble han arrestert og tilbrakte store deler av den andre verdenskrigen i en tysk fangeleir hvor han var en lærerik og kulturell aktivist, blant annet organiserte han et teater. To av hans romaner, som ikke ble helt ferdige før den tyske invasjonen, gikk tapt under krigen.
Mary Wilson
Senere karriere
Hun hadde på 1980-tallet store problemer med å få opptre i USA, ettersom Motown mente de eide navnet til The Supremes, en sak som de kom til enighet om i 1990. Wilson utgav sitt andre album, Walk The Line, som fikk mye omtale i pressen. Plateselskapet CEO Records erklærte seg imidlertid konkurs dagen etter at albumet var utgitt. Wilson valgte dermed å utelukkende fokusere på konserter i Europa. Hun framførte alt fra jazz til gamle Supremes-låter.
Leon Kruczkowski
Liv og virke
Etter den andre verdenskrig vendte Kruczkowski tilbake til sin litterære karriere og nå skrev han mest oppsetninger på teater. Hans drama Odwet fra 1948 ble generelt godt mottatt av både publikum og kritikere, men det var hans verk Niemcy (tyskerne) som ble vist på teater året etter, som gjorde at han fikk stor internasjonal anerkjennelse. Dette verket ble oversatt til fjorten språk og tar opp spørsmålet om Tysklands moralske ansvar for den andre verdenskrig. Kruczkowski ble også en politisk aktivist og politiker etter den andre verdenskrig. I årene 1945-1948 var han Polens viseminister for kultur og kunst. Kruczkowski ble dekorert med flere utmerkelser, blant disse er Den internasjonale Lenin-prisen for å styrke fred mellom mennesker av forskjellige nasjoner og kulturer.
Mary Wilson
Senere karriere
I 1988 ble The Supremes, og dermed Wilson, innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Ganymedes (måne)
Atmosfære og ionosfære
Den 7. juni 1972 hevdet et lag av indiske, britiske og amerikanske astronomer ved Bosscha-observatoriet i Indonesia å ha oppdaget en tynn atmosfære med et overflatetrykk på ca. 0,1 Pa. Det skjedde under en okkultasjon da Jupiter passerte foran stjernen SAO 186800.
Under forbiflyvningen i 1979 fant Voyager 1 ingen atmosfære. Sonden observerte en okkultasjon av stjernen κ Centauri i det fjern-ultrafiolette spektret ved bølgelengder kortere enn 200 nm. Målingene var mer sensitive for gasser enn målingene i det visuelle spektret i 1972. Den øvre grensen for overflatens nummertetthet var 1,5 cm-3, som gir et overflatetrykk på under 2,5 µPa.
I 1995 fant likevel Hubble-teleskopet (HST) en tynn atmosfære (eksosfære) av oksygen som ligner Europas. HST observerte airglow av atomisk oksygen i det fjernultrafiolette ved bølgelengdene 130,4 nm og 135,6 nm. Den opplyses når molekylært oksygen dissosieres av elektronnedslag, og er bevis for en betydelig nøytral atmosfære sammensatt hovedsakelig av. Nummertettheten til overflaten ligger sannsynligvis i området 1,2–7 cm−3, som tilsvarer overflatetrykket 0,2–1,2 µPa.
Oksygenet antas å oppstå når vann i en fase av is på overflaten splittes i hydrogen og oksygen av stråling. Hydrogenet forsvinner raskere på grunn av den lave atommassen. Airglowet er ikke romlig homogent som over Europa. HST observerte to lyse flekker i den nordlige og sørlige halvkulen, nær ± 50. breddegrad, som er nøyaktig grensen mellom de åpne og lukkede feltlinjene til magnetosfæren (se under). De lyse flekkene er sannsynligvis polare auroraer forårsaket av plasmanedbør langs de åpne feltlinjene.
En nøytral atmosfære tilsier at en ionosfære eksisterer, fordi oksygenmolekyler ioniseres av nedslagene av energetiske elektroner som kommer fra magnetosfæren og av solens EUV-stråling (ekstrem ultrafiolett stråling). Ionosfærens natur er imidlertid kontroversiell. Noen Galileo-målinger fant en forhøyet elektrontetthet nær månen, som antyder en ionosfære, mens andre målinger ikke oppdaget noe. Elektrontettheten nær overflaten er av ulike kilder anslått til størrelsesorden NaN cm−3. Per 2013 er ionosfærens parametre lite begrenset.
Spektraloppdagelser av gass fanget i isen på overflaten, er tilleggsbeviser for oksygenatmosfæren. Ozon ble oppdaget i 1996. I 1997 avslørte spektroskopiske analyser diatomiske absorpsjonslinjer av molekylært oksygen – en slik absorpsjon oppstår hvis oksygen er i en tett fase. Den beste kandidaten er molekylært oksygen fanget i is. Dybden av absorpsjonlinjene avhenger av breddegrad og lengdegrad snarere enn overflaterefleksjon – de avtar med økende breddegrader på Ganymedes, mens viser en motsatt trend. Laboratorieundersøkelser har vist at ikke vil samles eller boble, men løses i isen på overflaten ved relativt varme temperaturer på 100 K.
Da det ble funnet natrium på Europa i 1997, ble det også søkt etter natrium i atmosfæren på Ganymedes. Atmosfæren til Ganymedes inneholder under 1/13 av natrium-mengden rundt Europa, muligens på grunn av en relativ mangel på overflaten eller fordi magnetosfæren absorberer energetiske partikler. Hydrogen ble observert så langt unna som 3,000 km fra overflaten. Dens tetthet på overflaten er ca. 1,5 cm−3.
Magnetosfære
Galileo foretok seks nærpasseringer i perioden 1995–2000 (G1, G2, G7, G8, G28 og G29) og oppdaget et permanent (iboende) magnetisk moment uavhengig av det jovianske magnetfeltet. Verdien for momentet er ca. 1,3 T×m³, som er tre ganger større enn Merkurs magnetiske moment. Den magnetiske dipolen heller i 176° i forhold til rotasjonsaksen, og betyr at det er direkte imot det jovianske momentet. Nordpolen ligger over baneplanet. Det dipole magnetiske momentet har en styrke på 719 ± 2 nT ved ekvator, som kan sammenlignes med det jovianske magnetfeltet ved Ganymedes' avstand – ca. 120 nT. Det ekvatoriale feltet er direkte mot det jovianske feltet, som betyr at omkobling er mulig. Den iboende feltstyrken ved polene er to ganger den ved ekvator: 1440 nT.
Det permanente magnetiske momentet skjærer en del av rommet rundt Ganymedes og lager en tynn magnetosfære innebygd i Jupiters – den er eneste kjente måne i solsystemet med magnetosfære. Diameteren til magnetosfæren er 4–5 RG (RG = 2,631.2 km). Magnetosfæren har en region av lukkede feltlinjer under 30° bredde hvor ladete partikler (elektroner og ioner) fanges og lager et strålingsbelte. Den viktigste ionearten er enkeltionisert oksygen – – som passer godt med den tynne atmosfæren av oksygen. I polkappeområdene, ved breddegrader høyere enn 30°, er feltlinjene åpne og forbinder Ganymedes med Jupiters ionosfære. I disse områdene har energetiske elektroner blitt oppdaget (titalls og hundretalls av kiloelektronvolt) som kan forårsake auroraene rundt polene. I tillegg faller tunge ioner kontinuerlig ned på poloverflaten og formørker isen.
Vekselvirkningen mellom magnetosfæren og det jovianske plasmaet er på mange måter lik vekselvirkningen mellom solvinden og jordens magnetosfære. Plasmaet som roterer med Jupiter påvirker den bakerste halvkulen mye på samme måte som solvinden påvirker jordens magnetosfære. Hovedforskjellen er hastigheten på plasmastrømmen – supersonisk i tilfellet med jorden og subsonisk i tilfelle med magnetosfæren. På grunn av den subsoniske strømmen er det ingen buesjokk utenfor den bakerste halvkulen.
Et indusert dipolt magnetfelt er knyttet til variasjoner i det jovianske magnetfeltet nær månen. Det er direkte radielt til eller fra Jupiter og følger retningen til den varierte delen av det planetariske magnetfeltet. Det induserte magnetiske momentet er en størrelsesklasse mindre enn det iboende feltet. Feltstyrken er ca. 60 nT ved den magnetiske ekvator – halvparten av det omgivende jovianske feltet. Det induserte magnetfeltet ligner Callistos og Europas, og indikerer at denne månen også har et underjordisk hav med elektrisk kondiktivitet.
Gitt at Ganymedes er fullstendig differensiert med en kjerne av metall, er det iboende magnetfeltet sannsynligvis generert liksom  jordens – av konduktive materialer som beveger seg i det indre. Magnetfeltet er sannsynligvis forårsaket av en kompositorisk konveksjon i kjernen hvis det er produktet av en dynamohendelse eller magnetokonveksjon.