cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eburniola
Utseende
Disse kortvingene har et svært særpreget utseende og ligner overflatisk sterkt på termittene de lever sammen med. Bakkroppen er kraftig oppsvulmet, mens pronotum og dekkvinger er reduserte. Dekkvingene har blitt skjøvet framover av den oppsvulmede bakkroppen slik at de nærmest står loddrett. Noen arter har også pølseaktige utvekster på bakkroppen som imiterer termittenes antenner og bein (disse billene kan etterligne termitter "bak-frem", slik at bakkroppen ligner termittens hode).
Volnyj veter
Handling
Historien finner sted ved en liten havneby i det særlige Sovjet. De tyske soldatene har forlatt området under andre verdenskrig, som et resultat finnes det ikke lenger noen som kan passe på havnen. Havne-eieren, George Stan, som tidligere hadde samarbeidet med nazistene, hadde også forlatt byen. Men han kommer tilbake etter at han fikk støtte fra myndighetene, og arbeidet begynner igjen ved havnen.
Posle svadby
Posle svadby (originaltittel: После свадьбы) er en sovjetisk film fra 1962, regissert av Mikhail Jersjov.
Eburniola
Levevis
Disse billene lever sammen med termitter i familien Termitidae, underfamilien Nasutitermitinae i tuene deres, og er tett knyttet til disse. Det særpregede utseende betyr trolig at de blir godtatt av termittene, da de ligne på nymfestadiene til termittene.
Utbredelse
Gruppen følger termittenes utbredelse og er for det aller meste tropiske. Denne slekten lever i den neotropiske økosonen, fra Panama i nord til Brasil i sør.
Posle svadby
Handling
Kort tid etter at en ung mann fra Leningrad har giftet seg, blir han sendt til et kollektivbruk i en avsidesliggende landsby.
U tvojego poroga
Handling
Historien er lagt til Moskva i 1941, og tyske soldater er på vei mot Moskva. Men sovjeterne forsøker å gjøre så godt de kan for å bremse de fremrykkende styrkene som nærmer seg byen deres.
Paistunturit
Paistunturit (nordsamisk: Báišduottar) er et fjellområde i Utsjok kommune i Finland. Det sentrale området ligger rundt 37 kilometer sørvest for kommunesenteret Utsjok. Den høyeste toppen er Kuivi på 642 meter over havet.
Fjellene har gitt navn til Paistunturi ødemarksområde.
Bob McGrath
Robert Emmet «Bob» McGrath (1932–2022) var en amerikansk skuespiller, regissør, musiker og barnebokforfatter. Fra 1987 til 2022 var han kunstnerisk leder for teaterkompaniet Ridge Theater, som han hadde vært med på å starte. Han var særlig kjent for sitt arbeid i Sesame Street gjennom flere tiår.
Kunstnerisk virke
På midten av 1960-tallet gjorde McGrath karriere i Japan med en rekke plateutgivelser der han fremførte folkeviser og ballader fra ulike land, deriblant irske folkesanger, på japansk.
Fra 1969 til 2016 var McGrath et fast medlem av staben som opptrådte i Sesame Street, der han spilte rollen som «Bob Johnson». De fleste av de faste figurene som opptrer i Sesame Street er teaterdukker, og ingen menneske-roller har vært en del av programserien lenger enn rollene til McGrath og Loretta Long; Long spilte rollen som «Susan Robinson» i programmet. McGrath var tilbake i Sesame Street i 2019, i jubileumsepisoden Sesame Street's 50th Anniversary Celebration.
Gjennom 38 år deltok McGrath i den årlige TV-innsamlingsaksjonen Telemiracle, som ble sendt av kanalen CTV i den canadiske provinsen Saskatchewan. Den siste gangen han medvirket i programmet, i 2015, fremførte de andre deltagerne en hyllest til ham. I 2018 gjorde han en gjesteopptreden i Telemiracle. Den 3. mars 2006 ble han hedret for denne innsatsen da han mottok en Commemorative Medal for the Centennial of Saskatchewan; medaljen ble overrakt av Lieutenant Governor of Saskatchewan, Lynda Haverstock. He was given the Saskatchewan Distinguished Service Award in 2013 by the Premier of Saskatchewan, Brad Wall.
McGrath skrev en rekke barnebøker. Blant de mest kjente er ''Uh Oh! Gotta Go! (1996) og OOPS! Excuse Me Please!'' (2006).
I 1995 ble han tildelt et stipend fra stiftelsen Foundation for Contemporary Arts Grants to Artists Award.
McGraths album Sing Me a Story ble nominert til Independent Music Awards i kategorien «Årets barneplate».
35. serierunde i Premier League 2021/22
35. runde i Premier League 2021/22 startet lørdag 30. april kl. 13:30 med oppgjøret mellom og  på St James’ Park i Newcastle upon Tyne, runden avsluttet mandag 2. mai kl. 21:00 med oppgjøret mellom og  på Old Trafford i Manchester.
Tsjornaja tsjajka
Tsjornaja tsjajka (originaltittel: Чёрная чайка) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Grigorij Koltunov.
Tsjerjomusjki
Tsjerjomusjki (originaltittel: Черёмушки) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Gerbert Rappaport.
Aenictonia
Aenictonia er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). De er spesialiserte på å leve sammen med maur.
713-j prosit posadku
713-j prosit posadku (originaltittel: 713-й просит посадку) er en sovjetisk film fra 1962, regissert av Grigorij Nikulin.
Handling
I et forsøk på politisk attentat blir mannskapet på den transatlantiske «Flight 713» forgiftet når de drikker kaffe, noe som gradvis gjør dem bevisstløse. Flyet begynner midlertidig å fly på autopilot. Passasjerene forblir foreløpig uvitende til problemene. Men når døren til cockpiten åpnes, og tilstanden til mannskapet oppdages, bryter det løs full panikk blant alle passasjerene.
Flyet begynner snart å miste høyde. En doktor, spilt av Vladimir Tsjestnokov, tvinger seg inn i cockpiten og klarer å gjenvinne kontrollen over flyet. Men han må også lede flyet til en sikker landing, for å redde alle passasjerene på flyet.
Aenictonia
Utseende
Små til middelsstore, brunlige eller rødlige kortvinger, kroppen lite hårete. Antennene er forholdsvis lange og tynne. Hodet er middelsstort, rundet med små fasettøyne. Pronotum er lengre enn bredt, hjerteformet. Dekkvingene er ganske korte. Beina er forholdsvis lange og tynne.
Levevis
Artene er knyttet til maur.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika og Asia.
Zeniq
Zeniq, også kjent som Safir International, er et nettverksselskap etablert av østerrikske Erwin Dokter i 2021.
Grigorij Koltunov
Grigorij Koltunov (Григорий Яковлевич Колтунов, Grigorij Jakovlevitsj Koltunov; født i Odesa i Det russiske keiserdømmet, død 1999 i Odesa i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Zeniq
Den uttalte visjonen bak Zeniq er å tilby en NFT-plattform for kjøp og salg av eiendom, edelmetall etc. Selskapet tilbyr vanlige borgere å tre inn som investorer i konseptet, samt at de skal tjene penger på å verve nye investorer. Selskapet har ikke tillatelse i noe land til å tilby slike investeringer, heller ikke i Dubai hvor det er registrert.
I april 2022 besøkte grunnleggeren Norge, og i denne forbindelse advarte Lotteritilsynet mot deltakelse i konseptet som de mener opererer som et pyramidespill. Til tross for dette møtte flere hundre norske deltakere opp på arrangementet som ble avholdt på Drammens Teater.
Kljutsj
Kljutsj (originaltittel: Ключ) er en sovjetisk animert film fra 1961, regissert av Lev Atamanov.
Kogda derevja byli bolsjimi
Kogda derevja byli bolsjimi (originaltittel: Когда деревья были большими) er en sovjetisk film fra 1961, regissert av Lev Kulidzjanov.
Vesjolyje istorii
Vesjolyje istorii (originaltittel: Весёлые истории) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Veniamin Dorman.
Ruska Lozova
Rus'ka Lozova (Ukrainsk: Руська Лозова) er en landsby i Ukraina, i Kharkiv oblast. Per 2001 hadde Rus'ka Lozova 5016 innbyggere.
Geografi
Rus'ka Lozova ligger knapt 20 km nord for bysentret i Kharkiv. Landsbyen ligger nær kilden til elven Lozovenka og er omgitt av skog.
Russlands invasjon
Under Russlands invasjon av Ukraina i 2022 ble Rus'ka Lozova okkupert av russiske styrker, som ultimo april 2022 brukte stedet som base for bombardering av Kharkiv. Landsbyen ble hardt skadet av russisk bombardement, både mens russiske styrker erobret landsbyen og etter at landsbyen var blitt frigjort.
Bildegalleri
Bildene er tatt før Russlands invasjon av Ukraina 2022:
Kogda derevja byli bolsjimi
Handling
Etter å ha mistet sin kone under andre verdenskrig, jobber ikke Kuzma Kuzmich Iordanov lenger. Han drikker alt for mye alkohol, og lever av å gjøre forskjellige strøjobber. Fra tid til annen tar politiet kontakt med ham, for å blant annet skremme ham og true ham med fengsel på grunn av hans livsstil, og kaller ham en «parasitt» på resten av samfunnet. En dag går Kuzma med på å hjelpe en gammel kvinne med å levere en vaskemaskin til huset henne. Men ved et uhell slipper han maskinen. Kuzma snubler blir skadet, og sendt til sykehus.
Den samme gamle kvinnen som han leverte vaskemaskinen til, kommer og besøker ham på sykehuset. Han tror at hun kommer for å få betalt for den ødelagte vaskemaskinen, men det viser seg at hun bare ville se om Kuzma hadde det bra. Når de snakker sammen forteller hun Kuzma hele livshistorien sin, så vel som historien om et fattig foreldreløst barn Natasha fra landsbyen hennes. Kuzma, overveldet av ensomhet, bestemmer seg for å reise til denne landsbyen - og forsøke å late som han er faren til Natasha.
Kollegi
Kollegi (originaltittel: Коллеги) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Aleksej Sakharov.
Kljutsj
Handlingsreferat
Filmen er en advarende fortelling om behovet for å utvikle gode arbeidsvaner, ta personlig ansvar, og samvittighet i livet. Tre snille feer besøker foreldrene til en nyfødt gutt og gir dem en gave som de sier vil gi ham et lykkelig liv. Feene gjør også at gutten vokser opp mye fortere enn normalt, og forteller foreldrene at den nyfødte vil vokse i løpet av timer - ikke dager. Guttens bestefar kommer på besøk og forsøker å gi gutten arbeidsverktøy som han kan få godt bruk for senere i livet. Men disse gavene blir nektet av foreldrene og feene, som forteller bestefaren at gutten allerede har blitt lovet lykke - og ikke behøver å arbeide. De forvandler bestefaren på magisk vis, og sender ham deretter tilbake til leiligheten hans. Men bestefaren liker ikke ideen om at barnebarnet skal få lykke allerede fra fødselen, uten å faktisk arbeide for det.
Bestefaren besøker en venn av ham; En vitenskapsmann som arbeider i et stort laboratorium med en samling fantastiske oppfinnelser, deriblant menneske-lignende roboter, inkludert en robot som kan komponere poesi. Han spør vitenskapsmannens roboter hva som kan skje med en person som er født inn i stor lykke. De fleste av dem forteller ham at ett slikt menneske kommer til å bli en veldig ubehagelig, lat og arrogant person. Men den poesi-komponerende roboten forteller ham at det ville være mer forferdelig å ta slik lykke fra et lite barn. Usikker på hva han egentlig burde gjøre, bestemmer bestefaren seg for å besøke Lykkelandet - og selv få se hvordan livet der faktisk er.
Når bestefaren kommer til Lykkelandet, oppdager han at bakken er klissete av godteri og i elvene renner det melk. Skolen består av sommerferie, høstferie, vinterferien og vår-ferien. I høy alder består hele dagen av å sitte på en gyngestol. I avsky over det han ser løper bestefaren sin vei, forfulgt av feene som vil at han skal komme tilbake. Han klarer å rømme, og kommer seg snart tilbake til laboratoriet. Etter å ha fortalt forskeren hva han så, og at han ikke vil at barnebarnet hans skal bo på et slikt sted, bestemmer de seg for å sette en spesiell lås på porten inn til Lykke-landet. I mellomtiden bestemmer barnebarnet, som vokste opp ekstremt bortskjemt fordi han alltid fikk viljen sin, for å endelig forlate foreldrenes hjem. I mellomtiden bestemmer vitenskapsmannens poesi-komponerende robot seg for å stikke av fra labratoriumet, og vise frem talentene sine for resten av verden.
Mazda 626
Mazda 626 er en japansk bilmodell som er blitt produsert av Mazda fra 1979 og utover. Den kom for salg i Norge for første gang i februar 1979. Den ble i starten solgt som 4-dørs sedan eller 2-dørs kupé. Mazda 626 ble erstattet av Mazda 6 i 2002. Mazda 6 produseres fremdeles (per 2022). Mazda 626 fantes også som en egen modell for USA. Den amerikanske utgaven kom aldri til Norge.
1979–1982: Mazda 626 (CB2)
Den første 626 hadde bakhjulsdrift og ble levert med motor på enten 1,6 (75hk) eller 2,0 (90hk) liters volum. 2,0 kunne leveres med 3-trinns automatgir, men servostyring stod ikke på programmet den gang. 626 kunne kjøpes som sedan eller som coupe med Mazdas betegnelse HT (Hardtop).
1981-modellene fikk en liten facelift med strammere linjer i fronten og mye baklykter. Mazda faset ut kromlister og kromstøtfangere på alle sine modeller på denne tiden. Denne makeoveren fikk også 626. I følge tyske ADAC hadde Mazda 626 utfordringer med rust og motorenes toppakning.
Mazda 929 kunne leveres som stasjonsvogn, men det var ikke tilfelle med 626. 626 hørte til i mellomklassen, mens 929 ble regnet som en stor bil. Bagasjerommet på 626 sedan tok 343 liter. 2-literen med 90 hk var den samme i både 626 og 929.
1982–1987: Mazda 626 (GC)
Sent i 1982 presenterte Mazda-forhandlerne en ny 626. Den hadde forhjulstrekk, tverrstilt motor og et mer moderne aerodynamisk design. Versjonene var sedan, 2-dørs coupe og for første gang en 5-dørs kombikupe. Kombikupe som karosseriform var begynt å bli populært. Konkurrenter som Ford Sierra og Opel Ascona fikk fire sidedører og stor bakluke i et kombinert sedan og kupé-karosseri på samme tid. Stasjonsvogn var ikke tilgjengelig.
I 1983 lanserte Mazda modellen 626 diesel sedan. Denne hadde 2-liters motor og 64 hk og skulle i følge brosjyren klare sprinten fra 0-100 km/t på 15,3 sekunder
Porozjnij rejs
Porozjnij rejs (originaltittel: Порожний рейс) er en sovjetisk film fra 1962, regissert av Vladimir Vengerov.
Mazda 626
1982–1987: Mazda 626 (GC)
I 1985 fikk Mazda 626 en facelift med endringer som innebar nytt interiør, nye lykter, støtfangere og grill. Dette ble kjennetegnet blant annet av oransje farge på visere og ikoner. Forsetene fikk nakkestøtter med hull i midten, og designet minner om sportslige utgaver av Audi. I løpet av 1985 ble også en GT-modell med injection i den nye motoren 2,0i tilbudt. Denne yter 120 hk.
Porozjnij rejs
Handling
En ung nyutdannet journalist, Pavel Sirotkin, får i oppdrag å skrive en artikkel angående den nordlige trelast-industrien - og møter sjåfør Nikolay Khromov. Sirotkin oppdager, først ved en tilfeldighet, en negativ utvikling i bransjen. Men deretter møter han direkte svindel i tre-industrien. Operatører forsøker å manipulere kilometertelleren på alle kjøretøyene deres, og bedriftens direktør Akim Sevastyanovich (spilt av Anatoliy Papanov) er en utspekulert og ressurssterk sjef. Journalisten må snart velge mellom nøyaktig utførelse av de arbeidsoppgavene han har blitt tildelt, eller å holde seg til sine moralske prinsipper.
Mazda 626
1987–1992: Mazda 626 (GD)
Høsten 1987 ble en ny Mazda 626-versjon lansert. Karosserivariantene var sedan, 2-dørs coupe og 5-dørs kombi. Kort tid etter presenterte fabrikken for første gang Mazda 626 stasjonsvogn (GV). Det ble også gjort andre endringer, blant annet lanserte Mazda firehjulsstyring, som Mazda kalte 4WS. Firehjulsstyringen innebar at i hastigheter under 35 km/t svingte bakhjulene i motsatt retning som forhjulene; i høyere hastigheter var det motsatt ved at bakhjulene styrte samme vei som forhjulene.
Ljudi i zveri
Ljudi i zveri (originaltittel: Люди и звери) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Sergej Gerasimov.
Porozjnij rejs
Handling
Men etter å ha samlet nok informasjon om aktivitetene til en gruppe tømmer-arbeidere, som er tilstrekkelig for en avslørende og ødeleggende artikkel, blir Sirotkin møtt med kraftig motstand fra en rekke mektige personer innenfor tømmer-industrien. Men på vei vekk fra området går lastebilen plutselig tom for drivstoff på grunn av en funksjonsfeil, og den stopper midt på en frossen elv. Den korte dagen går, en snøstorm slår løs og den lange natten brer seg, og temperaturen synker til ned mot minus 40 grader celsius. Sirotkin står dermed overfor utsikten til å fryse til døde før han kan bli oppdaget og reddet.
Mazda 626
1987–1992: Mazda 626 (GD)
Alle disse motorene hadde katalysator. 1988-modellene kunne en kort periode leveres uten katalysator. Effekten på 2,0i 16V var 148hk, mens 2,0 (forgasser) hadde 109hk. Automatgir kunne leveres på 90hk og 115hk. Firehjulsstyring (4WS) kunne bare leveres til biler med 140hk-motor. 2,0i 16V hadde 15 tommers hjul, mens de andre hadde 14 tommer.
Soltak var standard på GLX og 2,0i 16V. LX var fremdeles den litt spartansk utstyrte grunnversjonen. I 1990 kunne Mazda 626 for første gang leveres med firehjulstrekk i modellene Mazda 626 GLX 4WD 5-dørs kombi og stasjonsvogn med 2,2-liters motor.
Som kupé hadde Mazda 626 bredere skjermer enn de andre karosseriene. Den kunne leveres med aluminiumsfelger og hekkspoiler.
GD-versjonen ble faset ut, men stasjonsvognen GV var på markedet i flere år til. Den ble blant annet tilbudt med 2-liters dieselmotor i modellen «Comprex».
1992–1997: Mazda 626 (GE)
I 1992 lanserte Mazda den nye 626 med runde former i sedan eller 5-dørs kombikarosseri. Kombi hadde et særpreget karosseri med en stor integrert hekkspoiler. Den nye versjonen kunne dessuten leveres med V6-motor. På starten av 1990-tallet hadde Mazda V6-motorer i MX-3, 323F, 929 og 626. Etter denne modellen var det tilbake til 4 sylindre igjen.
Motorene var 1,8 (105hk) - 2,0 (115hk) og 2,5 (164hk). Som tidligere var det LX og GLX-utstyr som ble tilbudt. LX hadde som før ikke elektriske vinduer og annet «luksusutstyr». V6 2,5i 5-dørs kombi var sin egen utstyrsversjon. Den hadde blant annet ABS som standard. V6 var oppgitt med en ytelse på 164 hk / 121 kw og et dreiemoment på 217 nm. Samme V6-motor fantes også i bilmodeller som Mazda MX-6, Ford Mondeo og Ford Probe.
1997–2002: Mazda 626 (GF)
1997-modellen hadde et mer forsiktig design enn sin forgjenger, men fremdeles karosserialternativene sedan og 5-dørs kombi. Mazda introduserte også en ny stasjonsvogn (GW). Utstyrsversjonene het LX, GLX og HP. Motorene er 1,8 (90hk) - 2,0 (115hk) - 2,0 HP (136hk). I denne siste utgaven før Mazda 6 tok over fantes det ikke 4WS, 4WD eller V6 på Mazdas mellomklassemodell i Norge. Etter hvert fikk 626 en ny 2-liters dieselmotor.
Gusarskaja ballada
Handling
En ung kvinne bestemmer seg for å verve seg til en Husar-skvadron, for å få muligheten til å slåss mot Napoléon Bonaparte.
Men utkledd som en mann opplever kvinnen store problemer med å tilpasse seg denne Husar-livsstilen.
Nikogda
Nikogda (originaltittel: Никогда) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Vladimir Djatsjenko og Pjotr Todorovskij.
Zdravstvujte, deti!
Zdravstvujte, deti! (originaltittel: Здравствуйте, дети!) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Mark Donskoj.
Put k pritsjalu
Put k pritsjalu (originaltittel: Путь к причалу) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Georgij Danelija.
Uvolnenije na bereg
Uvolnenije na bereg (originaltittel: Увольнение на берег) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Feliks Mironer.
Bez strakha i uprjoka
Bez strakha i uprjoka (originaltittel: Без страха и упрёка) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Aleksandr Mitta.
En gåtefull verden
En gåtefull verden er en norsk TV-quiz om det underlige og mystiske som ble sendt på NRK Fjernsyn i 1988. Det var to personer som deltok i hvert program. Disse var på lag og skulle seg skaffe seg flest mulig poeng til møte med de andre deltakere i en finale. Alle deltakerne var eksperter innenfor sitt tema. Spørsmålene ble gitt gjennom illustrasjoner og lydoppgaver. Programleder var Roald Øyen.
Sem njanek
Sem njanek (originaltittel: Семь нянек) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Rolan Bykov.
Planeta bur
Planeta bur (originaltittel: Планета бурь) er en sovjetisk film fra 1961, regissert av Pavel Klusjantsev.
Handlingsreferat
Tre sovjetiske romskip, Sirius, Vega og Capella, er på vei fra Lunar Station 7 for den første menneskelige landingen på Venus og den første utforskningen av planeten. Men Capella blir plutselig truffet av en stor meteor og blir fullstendig ødelagt. Dette dreper også hele mannskapet om bord. Etter å ha sørget over tapet av vennene deres, fortsetter de resterende to skipene, Sirius og Vega, videre, selv om det planlagte oppdraget egentlig krevde tre romskip. En erstatning, Arcturus, skal bli sendt fra jordkloden, men skal ikke komme frem før cirka to måneder senere.
Kosmonautene om bord på Sirius (Ilya, Roman og Alyosha) og om bord på Vega (Ivan og Allan og Masha) er alle enige om at det er bedre å fortsette med landing og utforskning enn å vente i to måneder på Arcturus. Så Ivan og Allan, med sin store robot-assistent «John» reiser videre mot Venus. I mellomtiden skal Masha gå i bane for å overvåke kommunikasjonen mellom romskipene og bakkemannskapene på planeten. Men all kontakt med Masha går tapt, etter at de to andre lander i en tåkete myr.
Kort tid senere blir Aloysha plutselig angrepet og dratt mot en stor kjøttetende plante, men han blir raskt reddet av Ilya og Roman. Men senere får de øye på en gigantisk brontosaur-lignende skapning, som en av mennene raskt tar en blodprøve fra halen. Ivan og Allan sammen med roboten John, blir plutselig angrepet i sumpen av flere tyrannosaur-lignende dyr i menneske-størrelse. De må også unnslippe et angrep fra en stor flygende Pterosauria-lignende skapning.
Men etter å ha kommet trygt tilbake til romskipet, oppdager de en innspilt, desperat melding fra Masha, som sier at hun kommer til å trosse ordrene sine fra Lunar Station 7. Hun ønsker å lande på selve planeten for å lete etter dem. Dette forårsaker mange bekymringer over at hun ikke kommer til å overleve i denne fiendtlige verden. I tillegg får Sirius problemer, som gjør at de må ta av umiddelbart. Underveis oppdager Alyosha også merkelig stein som smuldrer fra hverandre, og inni steinen ser han en liten skulptur av ansiktet til en vakker kvinne. Dette beviser at det kan være menneskelig liv på Venus.
Tretij tajm
Tretij tajm (originaltittel: Третий тайм) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Jevgenij Karelov.
Moj mladsjij brat
Moj mladsjij brat (originaltittel: Мой младший брат) er en sovjetisk film fra 1962 regissert av Aleksandr Zarkhi.
Dream Daddy: A Dad Dating Simulator
Dream Daddy: A Dad Dating Simulator er et visuell roman-spill utgitt 20. juli 2017 for Windows og macOS, og senere 22. september 2017 for Linux. Spillet ble utviklet og utgitt av Game Grumps og skrevet av Vernon Shaw og Leighton Gray. Den utvidede Dadrector's Cut ble utgitt for PlayStation 4, sammen med en oppdatering av PC-versjonen, 30. oktober 2018. Spillet ble utgitt for Nintendo Switch 2. juli 2019.
Spillopplevelse
Dream Daddy er en interaktiv, visuell roman hvor spilleren kan velge mellom syv forskjellige single fedre som de kan ha forhold med. Inkludert i spillet er de minispill, flere slutter og stemmeskuespill av medlemmer av YouTube-showet Game Grumps. Spilleren har muligheten til å egendefinere sin spillerfigurs utseende.
Handling
Spillet følger en alenefar som nettopp har flyttet til et nytt hus i Maple Bay med hans datter, Amanda. I ended av blindgaten hvor de bor er de fleste fadrene single, og spilleren har muligheten å ha en romanse med dem. Romansemulighetene er:
Utvikling
Vernon Shaw, medskaperen og medforfatteren av Dream Daddy, møtte Game Grumps-gruppa mens han arbeidet som talentmanager for Maker Studios. Maker Studios var nettverket Game Grumps tilhørte fra juni 2013 til januar 2016. Idéen for spillet kom som en vits som Vernon og medskaper Leighton Gray hadde om fedre som besøker Disneyland, og inspirasjonen for å lage en «daddy dating simulator» kom fra den visuelle romanen Hatoful Boyfriend, hvor man dater duer. Utviklingen av Dream Daddy startet etter et spillforslag fra Shaw til Arin Hanson, noe som Hanson godkjente med en gang. Direktøren Tyler Hutchinson og fortellingsdesigneren Jory Griffis ble hyrt inn ved høsten 2016. Den opprinnelige planen for spillet var å ha utviklingen ferdig innen ni måneder, for å slippe spillet ut ved amerikansk farsdag i 2017, men det endte opp med å bli for vanskelig. Dream Daddy var kunngjort 18. juni 2017 med en 45 sekunder lang trailer som ble lastet opp på den alternative Game Grumps-kanalen, GrumpOut. Det ble kunngjort 14. juli 2017 at spillets utgivelse ble utsatt på grunn av noen bugs som ble funnet i siste liten, og at det ikke kom til å bli utgitt ved den opprinnelige utgivelsesdatoen 13. juli 2017. Det ble gitt en ny utgivelsesdato, 19. juli 2017, men ble endelig utgitt 20. juli 2017 etter enda en utsettelse. En Dadrector's Cut (engelsk ordspill på director's cut), som inneholder flere sideoppdrag og minispill, ble utgitt for PlayStation 4 og som en gratis oppdatering for PC-versjonen 30. oktober 2018.
Hutchinson og Griffis tenkte opprinnelig at spillet var for lineært, og ba Vernon og Leighton om å se på et videospill fra 1994, Tokimeki Memorial, for inspirasjon for et systemdrevet «dating sim»-spill. Etter at systembaserte spillmekanismer ble implementert, så spilte ikke spilleren kun for fedrenes kjærlighet, men også for å spille til et punkt hvor de kunne være «kule» og «smarte» nok for fedrenes kjærlighet. Fortellingens grener ble mer karakterdrevne og logikkbaserte når utviklingen fortsatte. Den totale mengden ord i spillet var rundt 133,000 når spillet var ferdig utviklet.
En filosofi anvendt av Vernon Shaw mens spillet var i utvikling var «ærlighet kledd i kynisme», som betydde at spilleren ville spille spillet på grunn av intrigen om homofile fedre, men avslutte spillet med livsleksjoner om det å være far, og forhold.
Mottakelse
Kritikerrespons til spillet var «blandet eller gjennomsnittlig», i følge omtalesamlernettstedet Metacritic. Spillets manus var rost av media, som Wired UK og PC Gamer. Kritikere bemerket at spillet gjør en bra jobb med å gå fra komikk til seriøse deler, med blant andre Simone de Rochefort ved Polygon som sa «mens det er merkverdig og muligens overraskende at Dream Daddy håndterer seriøse plott ordentlig – spesielt om alt du har sett er spillets reklame – burde ingen være sjokkert over at det også er hersens vittig.»
Representasjonen av LHBT-personer i spillet ble møtt med generelt positive tilbakemeldingen. Matt Kamen ved Wired UK hedret at spillet ikke brukte stereotyper om homofile. Elise Favis ved Game Informer sa om det at spillet ikke referer til figurenes identiteter, «datebare figurer snakker aldri om seksuelle identiteter, som kan virke snålt til tider, men det er også passende; siden Dream Daddy er mer om å oppfylle fantasier enn å speile virkeligheten, fikk jeg følelsen at denne verdenen ikke har disse sosiale problemene.» Hannah Dwan ved PC Gamer sa at spillet burde ha inkludert kommentarer på hvor vanskelig det er for skeive personer å finne forhold i samfunnet. Spillets system for å bestemme hvilken kjønnsidentitet og legning spillerfiguren har, ble hyllet av Wired UK.
Priser
Spillet ble nominert for «beste visuelle roman» ved PC Gamers 2017 Game of the Year Awards, og «beste eventyrspill» ved IGN sin Best of 2017 Awards-utdeling. Spillet kom på andreplass for både «beste nye figur» (Damien Bloodmarch), «beste figurbesetning», samt «årets spill» ved Giant Bomb sin Game of the Year Awards 2017-utdeling. Spillet ble tildelt en pris for «største overraskelse» ved Game Informers 2017 Adventure Game of the Year Awards.
Eugene John Gerber
Eugene John Gerber (født 30. april 1931 i Kingman i Kansas i USA; død 29. september 2018 i Wichita i Kansas) var en amerikansk katolsk prelat og biskop av Wichita i Kansas.
Bakgrunn
Eugene John Gerber var sønn av Cornelius John og Lena Marie (neé Tiesmeyer) Gerber. han studerte først administrasjon ved Wichita State University. Fra 1955 til 1959 studerte han filosofi og teologi ved St.-Thomas av Aquinas-seminaret i Denver
Prest
Den 19. mai 1959 ble han presteviet av biskop Mark Kenny Carroll for bispedømmet Wichita. Han arbeidet i en rekke stillinger i bispedømmets kurie, blant annet som kansellist.
Biskop
Pave Paul VI utnevnte ham den 16. oktober 1976 til biskop av Dodge City. Biskopen av Wichita, David Monas Maloney, bispeviet ham den 14. desember samme år; medkonsekranter var Marion Francis Forst, hjelpebiskop i Kansas City i Kansas, og Richard Charles Patrick Hanifen, hjelpebiskop i Denver.
Den 17. november 1982 ble han utnevnt til biskop av Wichita av pave Johannes Paul II; den 9. februar året etter ble han innført i sitt embede. Han fikk Thomas J. Olmsted som koadjutorbiskop i april 1999. Johannes Paul II innvilget den 4. oktober 2001 hans tidlige avskjedssøknad. Etter dette var han kapellan for de uskodde karmelitternonner og åndelig veileder for prester.
I 2018 fikk biskop Gerber et hjerteinfarkt mens han kjørte sin nye Toyota Highlander fra I-135 til 13th Street i Wichita. Han døde samme dag, den 29. september.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Julius Svendsen
Julius Svendsen (født i 1919 i Norge, død i 1971 i USA ) var en norsk-amerikansk tegneserietegner og animatør som var tilknyttet Walt Disney-konsernet.
Svendsen var opprinnelig fra Kristiansand, men familien hans emigrerte til USA i 1923. I et intervju med NRK Fjernsynet i 1966 fortalte han at han ble ansatt hos Disney etter å ha svart på en annonse og deretter levert arbeidsprøver. De første årene var han serietegner, og bidro til å lage avisstriper. Etter hvert begynte han også å arbeide med animasjonsfilmene som Disney laget.
Den første tiden ved Walt Disney Animation Studios arbeidet han som in-between artist, som betød at han laget de supplerende tegningene mellom to hovedtegninger som viste ytterpunktene når en figur endret stilling i en scene. Senere ble han forfremmet til animatør. De siste årene av sitt liv var han også manusforfatter hos Disney.
Blant animasjonsfilmene som Svendsen bidro til å skape kan nevnes:
Julius Svendsen døde i en båtulykke i California.
Familie
Julius Svendsen giftet seg med kollegaen Carol Joyner. Sammen fikk de datteren Julie Svendsen, som også ble animatør i Disney-konsernet.
Rodnaja krov
Rodnaja krov (originaltittel: Родная кровь) er en sovjetisk film fra 1963 regissert av Mikhail Jersjov.
Rolan Bykov
Rolan Bykov (Рола́н Анто́нович Бы́ков, Rolan Antonovitsj Bykov; født 1929 i Kyiv i Sovjetunionen, død 1998 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.
Tsvetok na kamne
Tsvetok na kamne (originaltittel: Цветок на камне) er en sovjetisk film fra 1962, regissert av Anatolij Slesarenko og Sergej Paradsjanov.
Handling
I stedet for den overgrodde Donetsk-steppen, skal det utvikles en ny gruve-by. Brigade-sjef fra gruven Grigory Griva blir forelsket i kameraten Lyuda, men flirer ofte åpenlyst mot hennes organisatoriske ferdigheter. Men når han er alene sammen med henne, blir han langt mer sjenert og stille, noe han blir irritert på seg selv for - og dette fører til at han ofte finner på enda flere merkelige skøyerstreker.
Den andre historien i filmen er knyttet til utseendet til Christina i gruve-byen. En vakker, men innesluttet, ung kvinne som blir alt for påvirket av sektens presbyter. Komsomol-medlem Arsen som også har forelsket seg i denne unge kvinnen, og forsøker å hjelpe henne med å forlate sekten så snart som mulig.
Pjotr Todorovskij
Pjotr Todorovskij (Пётр Ефи́мович Тодоро́вский, Pjotr Jefimovitsj Todorovskij; født 1925 i Bobrynets i Sovjetunionen, død 2013 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Delovyje ljudi
Delovyje ljudi (originaltittel: Деловые люди) er en sovjetisk film fra 1962, regissert av Leonid Gajdaj.
Handling
To kjeltringer oppdager at kidnapping kan være en svært lønnsom virksomhet.
Så de bestemmer seg for å kidnappe sønnen til en lokal velstående mann, i håp om å få tak i veldig mye løsepenger.
Sinjaja tetrad
Sinjaja tetrad (originaltittel: Синяя тетрадь) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Lev Kulidzjanov.
Handling
Historien utspiller seg i løpet av sommeren 1917. Vladimir Lenin forlater Petrograd, og gjemmer seg sammen med Grigorij Zinovjev i en hytte i Razliv-området.
På denne tiden begynner Lenin arbeidet med en av hans berømte bøker, og han argumenterer for at en revolusjon er nødvendig for Russland som nasjon.
Na semi vetrakh
Na semi vetrakh (originaltittel: На семи ветрах) er en sovjetisk film fra 1962, regissert av Stanislav Rostotskij.
Handling
Filmen forteller om en ung kvinne som heter Svetlana, som reiser til en annen by for å møte sin forlovede Igor. Men som et resultat av andre verdenskrig får de ingen mulighet til å møtes, og Svetlana begynner å vente på at Igor endelig kan komme hjem.
Men når nazistene begynner å nærme seg hjem-byen deres, ble det nye hjemmet til Svetlana gjort om til et sykehus. Svetlana blir også aktiv innenfor en sovjetisk motstandsbevegelse.
Dikaja sobaka Dingo
Dikaja sobaka Dingo (originaltittel: Дикая собака Динго) er en sovjetisk film fra 1962, regissert av Julij Karasik.
Handling
Historien forteller om en jente som heter Tanja, som bor sammen med moren sin.
Men en dag kommer faren hennes tilbake til byen, sammen med hans nye kone og sønnen de har adoptert sammen. Men Tanja forelsker seg snart i den adopterte sønnen til faren deres.
Julij Karasik
Julij Karasik (Ю́лий Ю́рьевич Кара́сик, Julij Jurjevitsj Karasik; født 24. august 1923 i Kherson i Sovjetunionen, død 23. januar 2005 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Vsjo ostajotsja ljudjam
Vsjo ostajotsja ljudjam (originaltittel: Всё остаётся людям) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Georgij Natanson.
Handling
Den anerkjente vitenskapsmannen Dronov arbeider i Novosibirsk, med å lage en avansert reaksjonsmotor. Men han har også en alvorlig hjerte-sykdom, og frykter derfor å ikke kunne gjennomføre hele jobben sin. Dessverre klarer ikke en prototype på den nye motoren hans ikke å bestå tester ved en fabrikk i Moskva, til tross for gjentatte forsøk.
Dronov vurderer derfor å forlate resten av arbeidet sitt, inkludert ledelsen av instituttet som blir overlatt av hans med-arbeider Morozov.
Pervyj trollejbus
Pervyj trollejbus (originaltittel: Первый троллейбус) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Isidor Annenskij.
Handling
Historien forteller om en attraktiv trolleybuss-sjåfør ved navn Svetlana, og hennes interaksjoner med forskjellige passasjerer. Men hun valgte å slutte i denne jobben, for å skaffe seg en høyere utdannelse. Men etter hvert finner Svetlana ut at hun egentlig ikke trives ved denne skolen, og hun begynner igjen som trolleybuss-sjåfør.
Viktor Komissarzjevskij
Viktor Komissarzjevskij (Виктор Григорьевич Комиссаржевский, Viktor Grigorjevitsj Komissarzjevskij; født i Det russiske keiserdømmet, død 1981 i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør.
Tri pljus dva
Tri pljus dva (originaltittel: Три плюс два) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Genrikh Oganesjan.
Handling
Historien er lagt til midten av 1960-tallet på Krim. Tre kamerater fra Moskva – en veterinær (Roman), en diplomat (Vadim) og en fysiker (Stepan) bestemmer seg for å reise på camping ved kysten. Når de ankommer kysten av Svartehavet i bilen sin, velger de seg et øde område for å slå seg ned og sette opp telt.
Men denne rolige tilværelsen blir snart invadert av to ubudne gjester: en trener og en skuespillerinne (Zoya og Natasha) som ønsker å ta over den lille camping-plassen deres. Men Roman, Vadim og Stepan nekter å flytte seg. Zoya og Natasha setter derfor opp deres egen leir rett i nærheten, og forsøker å gjøre det mest mulig ubehagelig for de tre kameratene.
Kain XVIII
Kain XVIII (originaltittel: Каин XVIII) er en sovjetisk film fra 1963 regissert av Nadezjda Kosjeverova og Mikhail Sjapiro.
Znakomtes, Balujev!
Znakomtes, Balujev! (originaltittel: Знакомьтесь, Балуев!) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Viktor Komissarzjevskij.
Handling
I løpet av 1960-tallet er Balujev lederen for en byggeplass som legger ned en ny gassrør-ledning, som skal gå rett gjennom en sump.
Ni dager av et år
Ni dager av et år (originaltittel: Девять дней одного года) er en sovjetisk film fra 1962, regissert av Mikhail Romm.
Znakomtes, Balujev!
Handling
I tillegg til sine grunnleggende oppgaver som leder for oppdraget, engasjerer Balujev et pedagogisk arbeid blant hans underordnede.
Ni dager av et år
Handling
To unge fysikere og gamle venner - den eksperimentelle fysikeren Dmitri Gusev, og den skeptiske teoretiske fysikeren Ilya Kulikov - studerer kjernefysikk ved et forskningsinstitutt i Sibir. Dmitri leder forskningen startet av læreren deres Sintsov, som har fått en dødelig dose stråling som følge av et eksperiment. Dmitri har også blitt utsatt for stråling. Doktorer advarer Dmitri om at ytterligere bestråling kan drepe ham også. I mellomtiden har de to vennene hans Ilya og Lyolya, som egentlig er forelsket i Dmitri, utviklet et romantisk forhold.
Det forelskede paret forbereder seg til bryllupet deres, men de har fremdeles ikke fortalt noe om planene deres til Dmitri. Men når de endelig møtes, mistenker Dmitri allerede at Lyolya og Ilya har et forhold, og behandler dem kjølig. Samtidig forsøker Lyolya å forstå Dmitris egentlige følelser for henne, bare for å oppdage den forferdelige diagnosen hans. Lyolya innser at hun fremdeles elsker Dmitri, og avbryter bryllupet til Ilya - for å gifte seg med Dmitri.
Til tross for helse-advarslene, fortsetter Dmitri med sine eksperimenter innen fusjonskraft. Men etter en rekke problemer henvender han seg til Ilya for å få hjelp. Dmitri forsøker å skjule at han har blitt utsatt for enda mer stråling, selv om sannheten til slutt kommer til overflaten. Den videre forskningen hans blir etter hvert videreført av Ilya, samtidig som Dmitris helse blir stadig dårligere. Han må til slutt gjennomføre en benmarg-transplantasjon i håp om å overleve.
Ja sjagaju po Moskve
Ja sjagaju po Moskve (originaltittel: Я шагаю по Москве) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Georgij Danelija.
Handling
Volodja blir også introdusert for Koljas store familie. Volodja forstår etter hvert at hans tidligere venner fra Moskva ikke befinner seg i Moskva lenger (de hadde i stedet reist sørover) og underveis dukker Sasja, en venn av Kolja, opp. Men Sasha er i trøbbel. Han planlegger å gifte seg med sin forlovede Sveta, men han har blitt innkalt til militærtjeneste. Han ber derfor Kolja om å hjelpe ham.
Den optimistiske tragedie
Den optimistiske tragedie (originaltittel: Оптимистическая трагедия) er en sovjetisk film fra 1963 regissert av Samson Samsonov.
Villen Azarov
Villen Abramovitsj Azarov (russisk: Виллен Абрамович (Авраамович) Азаров; født 1924 i Odesa i Sovjetunionen, død 1978 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Prikhodite zavtra...
Prikhodite zavtra... (originaltittel: Приходите завтра…) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Jevgenij Tasjkov.
Handling
Den unge kvinnen Frosya Burlakova kommer til Moskva fra en avsidesliggende landsby i Sibir, for å studere ved Gnessin State Musical College og begynne som sanger. Hun bor hos billedhuggeren Nikolai Vasilievich, som studerte ved en skole i Zaporozhye, hvor deres felles bekjente arbeidet som skole-leder. Frosya er fullstendig ukjent med storby-livet, og underholder Nikolai Vasilyevich, kjæresten hans Natasha og deres husholderske med hennes provinsielle holdning og spontane oppførsel.
Men Frosyas absolutte oppriktighet og oppførsel fører imidlertid til at billedhuggeren bytter ut sitt kunstneriske talent med bagateller, og mister sin tidligere kreative metoder. Ved instituttet møter Frosya den berømte og respekterte professoren Sokolov, som hører hennes synge. Under en opptaksprøve oppdager professoren at denne unge kvinnen faktisk har et lyst og enestående sang-talent, en fantastisk sterk stemme. Han forsøker å overtale administrasjonen om at Frosya burde tas opp ved instituttet, selv om hun egentlig kom dit alt for seint.
Hele denne tiden forsøker Nikolai Vasilyevich forgjeves å finne seg selv i kunsten igjen. Men jo lenger han kommer, desto mer blir han overbevist om at alt hans tidligere arbeid bare er en forfalskning av kunsten, og at alle ideene hans for lengst er døde og tomme. Kritikk fra venner og kollegaer bekrefter også disse tankene. I løpet av en av sine søvnløse netter ødelegger billedhuggeren, i fortvilelse, alle kreasjonene i verkstedet sitt - og etterlater bare ett eneste verk.
Propalo leto
Propalo leto (originaltittel: Пропало лето) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Rolan Bykov.
Handling
Valera og Zjeka, to vanlige sovjetiske skolegutter, må tilbringe hele sommerferien på et avsidesliggende sted - hvor Valeras gamle tante holder til. Men det viser seg etter hvert at Valeras tante ikke var fullt så kjedelig som guttene først hadde trodd.
Vstuplenije
Vstuplenije (originaltittel: Вступление) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Igor Talankin.
Handling
Den andre verdenskrig nærmer seg endelig slutten. På et tog møtes to ungdommer, Volodya og Valya, som begge er på vei hjem etter at de tidligere ble evakuert til Leningrad på grunn av krgen. Det viser seg at de tilfeldigvis hadde møtt hverandre en gang tidligere, i løpet av sommeren 1941 på en overfylt stasjon for sovjetiske flyktninger. Men under bombingen av tog dør moren til Valya og hennes yngre søster Lucy.
Etter et lengre opphold ved et barnehjem blir søstrene endelig oppdaget av sin tante, og de får flytte inn hos henne. Samtidig har faren dere lenge hatt en annen kone, og sønn Oleg (spilt av Nikolai Burlyayev) som er halv-broren til Volodya og hennes søster.
Valerij Uskov
Valerij Ivanovistsj Uskov (russisk: Вале́рий Ива́нович Уско́в; født 1933 i Jekaterinburg i Sovjetunionen) er en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Tsjelovek-amfibija
Tsjelovek-amfibija (originaltittel: Человек-амфибия) er en sovjetisk film fra 1962, regissert av Vladimir Tsjebotarjov og Gennadij Kazanskij.
Handling
Historien er latt i en havn i Argentina (men egentlig filmet i Baku, Aserbajdsjan) hovedsakelig blant et samfunn av perle-fiskere. Hovedpersonen er den adopterte sønnen til en vitenskapsmann som en gang i fortiden ble tvunget til å redde guttens liv ved å implantere ham med hai-gjeller. Dermed er gutten i stand til å puste under vann. Men de må holde denne hemmeligheten fra resten av verden. Men gutten får problemer når han blir forelsket i en perle-fiskers vakre datter.
Hemmeligheten hans blir snart oppdaget, og det viser seg at den unge kvinnen allerede er gift med en annen fisker Pedro - og Pedro forsøker å utnytte gutten, fordi hans gjeller gjør at han kan få tak i perler mye lettere enn andre fiskere. Men gutten blir deretter holdt fanget i et lite bur under vann, og dette påvirker hans evne til å puste vanlig på land. Derfor må han leve i sjøen i flere år. Selv om de blir satt fri, blir de elskende permanent atskilt fra hverandre. Selv om dette tilsynelatende var en tragedie med tapt kjærlighet som lignet på historien om Romeo og Julie, har historien også et betydelig fokus på grådighet og kommersiell utnyttelse (av de andre perle-grådige fiskerne) muligens under påvirkning av Sosialistisk realisme.
Eto slutsjilos v militsii
Handling
Nikolai Vasilievisj Sazonov har jobbet for politiet hele livet. Sjefene hans setter pris på hans tidligere prestasjoner. Men hans nærmeste overordnede mener at det snart er på tide at Sazonov burde gå av med pensjon. Men Sazonov tar heller på seg et nytt oppdrag, som virker håpløs for mange av kollegaene hans: Han forsøker å finne igjen en mann som skal ha forsvunnet under den tyske beleiringen av Leningrad atten år tidligere.
Politi-veteran Cazonov, som tidligere hadde deltatt i å løse en rekke høyprofilerte kriminelle handlinger og arresterte mange farlige kriminelle, blir nå overført til et roligere stilling i en alder av 53 år. Han forsøker å hjelpe folk med å lete etter de savnende slektningene deres, inkludert folk som forsvant i løpet av andre verdenskrig. Sazonov blir deretter oppsøkt av en ung soldat, Fjodor Kravchenko, som i løpet av andre verdenskrig ble flyttet ut av Leningrad i en alder av tre år. Det viser seg at denne soldaten hadde fått et annet fornavn og etternavn, når han var tre år gammel - akkurat som tusenvis av andre barn som var alt for unge til å huske deres virkelige navn.
Vladimir Krasnopolskij
Vladimir Krasnopolskij (Влади́мир Арка́дьевич Краснопо́льский, Vladimir Arkadjevitsj Krasnopolskij; født 1933 i Jekaterinburg i Sovjetunionen, død 23. september 2022) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Brachmys
Brachmys er en gruppe (slekt) av pillebiller.
Krepostnaja aktrisa
Krepostnaja aktrisa (originaltittel: Крепостная актриса) er en sovjetisk film fra 1963, regissert av Roman Tikhomirov.
Handling
Anastasija Batmanova, som tidligere var en livegen, blir snart en veldig populær sangerinne og skuespiller i Paris - før hun vender tilbake til Russland på 1800-tallet.
En prins ønsker å beholde Batmanova for seg selv. Men hun er allerede forelsket i en ung adelsmann, som teknisk sett fremdeles er en livegen fordi alle identitetspapirene hans har gått tapt.
Emerda
Emerda er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Utseende
Disse billene etterligner maurene de lever sammen med.
Levevis
Artene lever sammen med hærmaur i slektene Aenictus og Dorylus.
Dikije lebedi
Dikije lebedi (originaltittel: Дикие лебеди) er en sovjetisk animert film fra 1962, regissert av Mikhail Tsekhanovskij og Vera Tsekhanovskaja.
Handling
Prinsesse Elisa og hennes elleve brødre lever i fred og lykke, frem til faren deres gifter seg igjen - og kongeriket deres får dermed en ny dronning. Men denne kvinnen viser seg snart å være en ondskapsfull heks. Med magien sin forsøker hun å forbanne Elisa, men Elisas gode hjerte avviser denne forbannelsen. I stedet tyr den nye dronningen til å sverte ansiktet til Elisa og skitne til håret, noe som gjør henne ugjenkjennelig. Heksen prøver også å gjøre de elleve prinsene om til stygge fugler, men på grunn av deres snille hjerter er forbannelsen bare delvis vellykket: de blir i steden til vakre hvite svaner.
Dronningen jager alle fuglene ut av slottet, og neste morgen blir Elisa også jaget ut fordi faren hennes ikke kjente henne igjen. Elisa forsøker å finne igjen brødrene sine. Etter mange år finner hun dem endelig. Etter å ha fått vite fra en kråke at forbannelsen kan ødelegges av seg selv, må Elisa strikke elleve gensere av høye brennesler, og må avlegge et taushetsløfte til siste genser er ferdig - og aldri bli distrahert. Men samtidig som hun arbeider med genserne, møter hun en konge som straks forelsker seg i henne og lar henne bo i palasset hans.
Imidlertid konspirerer en erkebiskop sammen med kongens forlovede, som også er erkebiskopens niese, for å bli kvitt Elisa ved å narre alle innbyggerne til å tro at hun egentlig er en heks. Elisa blir nesten brent på bålet, men i siste sekund kommer brødrene hennes til unnsetning. Hun kaster genserne over dem, og forbannelsen blir endelig brutt.
Isoglossa
Isoglossa er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae). Det er beskrevet arter, to av dem er funnet i Norge.