cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfred Wegener
Motstand mot Wegeners teorier
Motstanden mot kontinentaldrift-teorien var også sterk. I 1928, på en geologikongress i USA, ble Wegener beskrevet som en forsker av «den fotløse typen» som i sin rekonstruksjon av jordoverflaten tok seg altfor store friheter med moder jord. Alternative teorier som forklarte utbredelsen av tidligere dyre- og planteliv eksisterte, og bygget på forskjellige versjoner av at kontinenter hadde sunket og dannet havene (særlig Atlanterhavet). Wegener avviste disse teoriene, da kontinenter stort sett består av granitt, som er en lettere bergart enn magmaen den flyter på, og følgelig ikke kan synke. Problemet med Wegeners teori var at det ikke fantes noen kjente krefter som kunne flytte den enorme vekten av kontinentalplatene. Et annet problem var fossiler som ble tolket som tropisk vegetasjon i Antarktis, et område som i Wegeners modell aldri har hatt tropisk klima i hele Jordas historie.
Wegener arbeidet hele resten av sitt liv med å finne belegg for sine teorier, men opplevde aldri å få sine teorier anerkjente. Sammen med sin svigerfar, Wladimir Köppen, utga han dessuten boken Die Klimate der geologischen Vorzeit (Urtidens klima) i 1924. I tillegg drev han stadig feltarbeide på Grønland. På sin siste ekspedisjon ble han og hans kompanjong Rasmus Villumsen savnet i november 1930. Wegeners lik ble funnet den 12. mai 1931.
Kontinentaldriftsteorien etter Wegener
Wegeners samtidige tilhengere inkluderte hans egen svigerfar, Wladimir Köppen, geologen Alexander du Toit fra Sør-Afrika og den britiske geofysikeren Arthur Holmes. Du Toit publiserte boka Our Wandering Continents i 1937 og Holms’ hovedverk Principles of Physical Geology fra 1944 avsluttet med et stort kapittel om kontinentaldrift.
Selv om kontinentaldriftens tilhengere var i mindretall, var teorien relativt godt kjent. Den norske professoren Erling Christophersen som ledet Tristan da Cunha-ekspedisjonen i 1937 hadde som uttalt mål å se etter tegn til at øygruppen en gang hadde vært en del av Afrika (Det var den ikke, Tristan-øyene er vulkanske).
Diskusjonen om kontinentaldrift vendte imidlertid sterkt tilbake i 1950-årene da studier av fossil magnetisme i bergarter – paleomagnetisme, et nytt geofysisk forskningsfelt – tydet på at det likevel måtte ha foregått relative bevegelser mellom kontinentene. Dette var den første uavhengige verifikasjonen av Wegeners teori, og kullkastet samtidig teorier som bygget på sunkne kontinenter.
I 1960-årene ble den Den midtatlantiske ryggen oppdaget med ekkolodd. Prøver viste at havbunnen var eldre jo lengre bort man kom fra selve ryggen. Dette førte til teorien om havbunnspredning, selve drivmekanismen Wegeners teori hadde savnet.
Suichuan
Suichuan (kinesisk: 遂川县; pinyin:  Suíchuān Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.
Edi
Edi er en kystby sørøst i Eritrea.
Suichuan
Befolkningen var på 508,688 innbyggere i 1999.
Fylket Suichuan er en av de største kumquat produsenter i Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Jiujiang, Nanchang og Guangzhou.
Pioneer-programmet
Pioneer 6, 7, 8 og 9 - det interplanetære «romvær»-nettverket
Romsondene i Pioneer-ferdene 6, 7, 8 og 9: Pioneer 6 og Pioneer 9 er i bane rundt sola med en avstand fra sola på 0,8 AU. Omløpstiden deres er derfor litt kortere enn jordas.
Alfred Wegener
Kontinentaldriftsteorien etter Wegener
Etter introduksjonen av begrepene havbunnspredning og platetektonikk har forestillingen om 'mobile kontinenter' fullstendig overtatt som grunnlag for studier av den faste jord. I dag er det mulig å spore kontinentenes vandring flere milliarder år tilbake, og det har blitt klart at Wegeners Pangæa bare er det siste i en serie superkontinenter. Likevel blir kontinentaldriftteorien fortsatt motsagt fra både ikke-faglig og faglig hold, blant andre av pensjonert prof. Karsten M. Storetvedt ved Universitetet i Bergen.
Pioneer-programmet
Pioneer 6, 7, 8 og 9 - det interplanetære «romvær»-nettverket
Pioneer 7 og Pioneer 8 er i bane rundt sola med en avstand fra sola på 1,1 AU. Omløpstiden deres er derfor litt lengre enn jordas.
Ettersom sondene kretser rundt sola på hver sin side av jordbanen vil noen av dem fra tid til annen befinne seg 180° unna jorda. De kan dermed observere deler av sola flere dager før solas rotasjon gjør de synlige for bakkebaserte observatører og for satellitter i bane rundt jorda. Hvis en kraftig solstorm skulle oppstå kan de dermed advare jorda i god tid.
Pioneer Venus-prosjektet
Romsondene i Pioneer Venus-prosjektet:
Heraldisk Selskap
Heraldisk Selskap (Societas Heraldica Scandinavica) er en forening for alle som er interessert i heraldikk og lignende emner. Selskapet omfatter alle de skandinaviske landene.
Selskapet ble stiftet 1959 i København av blant andre den danske forlagsredaktør Sven Tito Achen og den svenske heraldikeren Jan Raneke. Selskapet har særlig medlemmer fra de skandinaviske landene, men også fra andre land. Det har hele tiden hatt medlemmer fra Norge og siden 1961 styremedlemmer fra Norge, blant andre Christian Spangen, Herman L. Løvenskiold, Hans Cappelen, Geir Helgen (varamedlem), Kaare Seeberg Sidselrud, Tom Sverre Vadholm og Jan Eide (varamedlem).
Selskapet har tatt seg sitt eget våpen: et rødt skjold med fem gull kroner som symboliserer de skandinaviske landene, og som er stilt i korsform og inspirert av de skandinaviske nasjonalflaggene som alle har kors.
Selskapets hovedaktivitet er å utgi Heraldisk Tidsskrift, men utgir også skriftserien Heraldiske Studier og bidrar til utgivelse av fagbøker. Den andre viktige aktiviteten er å arrangere eller medvirke til de nordiske, heraldiske konferanser som arrangeres annet hvert år i forskjellige nordiske land.
Liste over mestvinnede fotballspillere i Norge
Liste over mannlige fotballspillere som har vunnet minst ti mesterskap (serie og cup) i Norge:
Danmarks Sukkermuseum
Danmarks Sukkermuseum er et museum i Nakskov på Lolland i Danmark, etablert i 1999.
8. århundre
8. århundre startet den første dagen i 701 og sluttet den siste dagen i 800 etter den gregorianske kalenderen.
Danmarks Sukkermuseum
Museets hovedtema er sukkerproduksjon på Lolland-Falster, som har over 100 år på baken. Det dyrkes stadig sukker i området. Ustillingene formidler sukkerproduksjonens historie, livet til polske migrantarbeidere i sukkerroemarkene samt forskjellige redskaber og gjenstander. Herutover tilbyr museet aktuelle utstillinger samt film og foredrag over forskjellige relevanter temaer.
Dean Acheson
Dean Gooderham Acheson (født 11. april 1893 i Middletown i Connecticut, død 12. oktober 1971 i Sandy Spring i Maryland) var en amerikansk demokratisk politiker som var USAs utenriksminister under president Harry S. Truman. Han bidro blant annet til utformningen av Trumandoktrinen og Marshallplanen. Til tross for sin antikommunistiske syn ble han som flere andre toppolitikere angrepet av senator Joseph McCarthy og andre personer på høyrefløyen. Acheson overbeviste Truman om å bistå de franske styrkene i Indokina, men anbefalte senere president Lyndon B. Johnson å forhandle om fred med Nord-Vietnam. Under Kubakrisen var Acheson en av de rådgiverne president John F. Kennedy vendte seg til for rådføring.
VM i alpint 1938
VM i alpint 1938 ble arrangert i Engelberg i Sveits.
Dean Acheson
Biografi
Dean Acheson ble født i Middletown i Connecticut i 1893. Hans far, Edward Campion Acheson, var en engelskfødt prest ved den anglikanske kirke som etter å ha bodd i Canada i flere år flyttet til USA for å bli biskop i Connecticut. Dean Acheson studerte ved Yale University i perioden 1912–1915 og Harvard Law School i perioden 1915–1918.
Tidlige karriere
I sin tidlige karriere arbeidet Acheson ved advokatselskapet Covington & Burling i Washington, D.C.. I 1933 ble han av president Franklin D. Roosevelt utnevnt til tjeneste i finansdepartementet. Der arbeidet han kun en kortere periode fordi han motsatte seg Roosevelt planer om å endre på gullprisene. Etter dette ble Acheson ansatt av utenriksdepartementet, hvor han spilte en avgjørende rolle i utformingen av den økonomiske embargoen som til slutt fikk Japan til å gå til angrep på Pearl Harbor den 7. desember 1941.
I 1945 ble Acheson ansatt av Harry S. Truman som statssekretær i utenriksdepartementet, hvor han arbeidet under utenriksministerne Edward Stettinius, James F. Byrnes og George Marshall. I denne perioden rett etter andre verdenskrig befant flere av utenriksministerne seg ofte utenlands, slik at Acheson ofte fikk overta en del av deres arbeide hjemme i USA. I denne perioden la Acheson grunnen til en nær relasjon med Truman, og i de følgende to årene spilte han en viktig rolle for utformingen av Trumandoktrinen og Marshallplanen. Acheson mente at den beste metoden for å sette en stopper for spredningen av kommunismen var å ha et økonomisk sterkt Vest-Europa.
Utenriksminister
Den 21. januar 1949 ble Acheson utnevnt til utenriksminister av Truman. I denne stillingen virkeliggjorde Acheson strategien med containment/forvaring, en doktrine som George F. Kennan var hjernen bak. Acheson bidro også til grunnleggelsen av NATO, og var blant annet den som skrev under pakten for USA. Grunnleggelsen av NATO innebar et vesentlig skritt fra den aksepterte amerikanske utenrikspolitiken, hvor USA ikke skulle være med i bilaterale allianser. Acheson overbeviste Truman om å bistå de franske styrkene i Indokina, men rådet senere president Lyndon B. Johnson å forhandle om fred med Nord-Vietnam. I sin bok Present at the Creation: My Years in the State Department fra 1969, hevder Acheson at USA ga støtte til Frankrike fordi franskmennene presset dem gjennom at USA var i behov for deres støtte angående NATO og Tyskland.
Til tross for sin rolle som urokkelig antikommunist ble Acheson angrepet av flere antikommunister fordi han bare arbeidet for oppdemming (containment) mot kommunistregimer og ikke aktivt angrep kommunismen både utenlands og innenriks. Både han og utenriksministeren George Marshall ble angrepet av personer som Joseph McCarthy. Acheson var for eksempel et skjellsord for visse amerikanere, som forsøkte å sette likehetstegn mellom oppdemming med forsoning. Richard Nixon, som senere i egenskap som president henvendte seg senere til Acheson som rådgiver, klaget på «Acheson-skolen for feig oppdemming mot kommunister». Kritikken ble enda mer høylytt da Acheson ikke valgte å «vende Alger Hiss ryggen» når denne ble anklaget for å være en kommunistisk spion. Den 15. desember 1950 stemte republikanerne enstemmig, men til ingen nytte, i Representantenes hus for å få Acheson avskjediget fra sin stilling som utenriksminister. Han opprørte også høyrefløyen da han stilte seg på Harry Trumans side i disputten med general Douglas MacArthur om Koreakrigen. Acheson og Truman ville begrense krigen til Korea, mens MacArthur krevde at krigen også skulle inkludere Kina.
Senere karriere
Etter presidentvalget i 1952 dro Acheson tilbake til arbeidet som advokat. Han ble etterfulgt av den nye presidenten Dwight D. Eisenhowers utenriksminister John Foster Dulles. Til tross for at Achesons offisielle karriere innen regjeringen var over forsatte hans innflytelse. Acheson startet en spesiell arbeidsgruppe for Det demokratiske partiet under Eisenhower, og en stor del av president John F. Kennedys strategi om «fleksibelt svar» kom fra denne gruppen.
Finnsnes kirke
Byggverket er i betong og tegl og har 750 plasser, arkitekten bak er Nils Toft. Den stod ferdig i oktober 1979 og ble vigslet av biskop Kristen Kyrre Bremer.
Finnsnes kirke ligger i sentrum av Finnsnes like ovenfor Finnsnesvannet. Kirken er plassert på en haug, hvor dens konstruksjon følger det naturlige terrenget. Herfra er den godt synlig for folk nede i byen. Kirkens kor, eller front er konstruert i vinkel og har retning mot øst. Kirken ligger i nær forbindelse med en park og har ellers betydelig grøntareal.
Den er en arbeidskirke, hvor det for øvrig er kirkestue, menighetssal, ungdomsrom, barnehage, kontor og kjøkken. Dermed er den utstyrt med alt kirken som institusjon trenger. Kirken har 750 sitteplasser i form av flyttbare stoler. Kirken er en sentralkirke hvor kirkeskipet er hevet over resten av kirkestrukturen. Organisert rundt kirkeskipet, som står som det sentraliserte plan, ligger det fløyer i varierende størrelse og høyde. Kirken består av geometriske former som står som individuelle flater, men på grunn skrålinjer og ulike vinkler i kirkens struktur gir den ett dynamisk helhetsuttrykk.
Kirketårnet ligger helt akter på kirken og er en baldakin konstruksjon, på denne måten skapes det luft og rom mellom flatene. Ser man tårnet fra luften danner det et kors. Kirken har en massiv konstruksjon hvor veggene består av hvitmalt betong. Dette er dermed en stor del av konstruksjonsmaterialet. I tillegg er det brukt tegl og tre, hvor kirketårnet og vindusrammer er utført i svartmalt tremateriale. Det som er gjennomgående på kirken, men særlig på sidene, er bruken av lisene, som er et pilasterlignende fremspring i veggen. Vinduene står her som vertikale, avlange og udelte flater. De er organisert i jevne rekker hvor lisener skiller mellom dem. Dette skaper innrykk og uttrykk i kirkens vegg, og vinduene slipper store mengder med dagslys inn i kirken. Inne i selve kirkeskipet skrår taket oppover i retning koret, som for utenom tårnet er det høyeste punktet på kirken. Selv om taket har en rekke tversgående takbjelker, er det to kolossale trebjelker som går i retning koret, som dominerer takkonstruksjonen. Fremme ved koret er det et avlangt glassmaleri fra gulv til tak. Dette omhandler Jesu dåp og er laget av Ulf Dreyer i 1985. Andre kunstneriske utsmykninger er en vevd altertavle av Randi Heitmann Hjorth fra 1981. Prekestolen er i tre og ble laget av brødrene Lindstrøm i 1979. Orgelet er levert fra Åkerman & Lund, kirkeklokker av Olsen Nauen i 1979. For øvrig er det utsmykninger også utenom kirkeskipet. Kirken er konstruert med tanke på både estetikk og funksjon og kan knyttes opp mot funksjonalismen som var sentral som periode da kirken var bygd.
Orgel og kirkemusikk
Orgelet i Finnsnes kirke er levert av Åkerman & Lund og stod ferdig i 1982. Orgelet er 19 stemmer stort og er fransk-barokk inspirert. Intonatør av orgelet var Knut Kaliff. Kirken eier også to flygel, et cembalo, bandutstyr og flere piano.
Travertin
Travertin er en type kalkstein som benyttes som materiale til bygninger og skulpturer. Travertin er relativt mykt og lar seg enkelt bearbeide.
Flere kjente byggverk er oppført av travertin, blant annet Colosseum og Fontana di Trevi i Roma.Travertin ble ofte også benyttet i fliser og mosaikker i greske og romerske bad, bl.a. fordi denne steinarten er naturlig vannavstøtende og har den spesielle egenskapen at den ikke blir glatt når den blir våt.
I slepen form brukes travertin som gulvfliser og som dekorativ overflate på benker, bord, servanter, badekar og liknende. Fargen varierer fra hvitaktig eller kremfarget til lys rustfarget, ulike nyanser av valnøtt brun, gyllen gul og sølvgrå.
Geokjemi
Travertin er en sedimentær bergart som utfelles fra mineralkilder, både fra grunnvann og overflatevann, særlig ved varme kilder, men også hyppig fra kalksteinsgrotter. Dannelsen av travertin er kjennetegnet ved at utfellingen skjer raskt. Bergarten inneholder vesentlig de to mineralene kalsitt og aragonitt; aragonitt dannes først og fremst ved høye temperaturer (i varme kilder), mens kalsitt dominerer ved lavere temperaturer.
Ren travertin er hvit, men den er oftest mer ellermindre gul eller brun på grunn av urenheter. Overflaten er i naturen ofte dekket med ulike mikroorganismer, ofte svært termofile. Disse bidrar til den porøse overflatestrukturen på travertin. Liknende avleiringer, men enda mykere og langt mer porøse avleiringer kalles tufa eller kalktuff. (Må ikke forveksles med tuff, som er av vulkansk opprinnelse).
Forekomst
Siden travertin dannes forholdsvis raskt i geologisk sammenheng, finner man det ofte i dagen, gjerne i forbindelse med geotermisk aktivitet. Rike forekomster er kjent blant annet fra flere steder i USA og Mellom-Amerika, middelhavsområdet, Iran og Kina. De mest kjente forekomstene er også av interesse for historien og som turistattraksjoner, og finnes på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder:
Anvendelse
Travertin er mye brukt som bygningsmateriale fra antikken og fram til våre dager. Colosseum er den største og kanskje den best kjente fra det gamle Roma. Av monumentale bygninger fra nyere tid kan nevnesSacré-Cœur-basilikaen i Paris (1900), and Getty Center i Los Angeles, California (20. århundre) og Shell-Haus i Berlin. Travertinet til de to siste kommer fra Tivoli og Guidonia.
I moderne arkitektur er travertin også en av de mest populære steinsorter for å kle fasader, innendørs fasader, gulv, baderom og kjøkkenvegger. I likhet med marmor må travertin impregneres ved bruk i våtrom. Det brukes videre til steinsetting av atrier og hageganger, ofte under det noe misvisende navnet «travertinmarmor». Et problem ved bruk til hagestier og gulv er at travertin er mykere og mer porøst enn de fleste alternative steinsorter. Noe som gjør at det raskere får et preg av slitasje. For å motvirke dette blir hullene ofte fylt med steinmasse ved ulike prosesser og overflaten polert slik at overflaten framstår som blank og skinnende.
Travertin er i handelen i ulike størrelser fra 1 x 1 cm mosaikk fliser montert på ark til store plater som rekker fra gulv til tak. Kvaliteten varierer fra kommersiell, som kan ha veldig mange og store porer, til prima som er mye jevnere. Overflaten kan være helt grov, såkalt split face, tromblet som er veldig ru med porer, slipt eller helt glattpolert. Alle unntatt split face kan fylles med sement-masse laget av travertin støv, enten fra fabrikk eller av kjøper ved montering.
Travertin må impregneres for å unngå at den suger til seg fuktighet som kan gi misfarging. Ulike impregneringer og forseglinger kan enten trekke helt inn i steinen og være usynlige og gi en matt, rustikk overflate eller forsterke fargen og gi et mer fuktig utseende. Travertin er sårbar for syreangrep og tåler naturlig nok ikke vaskemidler som fjerner kalkbelegg. Ved riktig bruk og vedlikehold er den både pen å se på og varig.
Laget for folkemusikk
Laget for folkemusikk ble etablert i 1903 og er hovedstadens egen interesseorganisasjon for norsk folkemusikk. Laget har vært drevet på ulik måte gjennom 100 år, i dag er hovedvirksomheten å arrangere fester og konserter og Oslokappleiken. Laget driver også noe arbeid rettet mot barn og unge.
Den første kappleiken Laget arrangerte fant sted i 1904, og ble vunnet av Torkjell Haugerud og Olav Moe på en delt førsteplass. Laget fikk opprettet et eget spelemannslag, Tiurleiken, alt i 1920-årene, med spelemenn som kom flyttende til byen, og har drevet lagsarbeidet sitt tett knyttet til Bygdelagssamskipnadens virksomhet i Nordahl Bruns gate i Oslo, også i samarbeid med Noregs Ungdomslag og Bondeungdomslaget.
Laget har arrangert Landskappleik to ganger, i 1953 og i 1981.
Alexis Arquette
Alexis Arquette (tidligere Robert Arquette; født 28. juli 1969 i Los Angeles, død 11. september 2016 i Beverly Hills, California) var en amerikansk transkvinne som var skuespiller og musiker. Arquette fikk sin første store rolle som skuespiller i en alder av 22 da hun skulle spille transvestitten Georgette i filmen Last Exit to Brooklyn. Seksten år senere gikk hun gjennom sin egen overgang fra mann til kvinne. Denne opplevelsen ble dokumentert i filmen Alexis Arquette: She's My Brother som første gang ble vist på Tribeca Film Festival i 2007.
Hun har spilt i nærmere 50 filmer siden hun debuterte som skuespiller i 1989 og frem til 2005. Hun har også opptrådt i 13 TV-serier mellom 1989 og 2008 blant annet Alien Nation, Wanted og Californication.
Arquette døde i en alder av 47 år av hjertestans forårsarket av myokarditt som kom fra HIV.
Kenneth Sitzberger
Kenneth «Ken» Robert Sitzberger (født 13. februar 1945 i Cedar Rapids i Iowa, død 2. januar 1984 i Coronado i California) var en amerikansk stuper som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo.
Sitzberger ble olympisk mester i stuping i Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han vant konkurransen i 3 meter sviktstup foran sine landmenn Francis Gorman og Larry Andreasen.
Três Marias-demningen
Três Marias-demningen er en meget stor demning i elven São Francisco i det østre Brasil, nordvest i delstaten Minas Gerais. Den demmer opp et av landets største kunstige reservoarer: Três Marias-reservoaret. Til demningen er det anlagt et vannkraftverk, som heter Bernardo Mascarenhas vannkraftverk. Installert kapasitet etter utbyggingen i 1961 er 396 MW. Dette er den største demningen i São Francisco-elva, men vannkraftverkets effekt er betydelig mindre enn hos de fem større kraftverkene i elva. Den ligger 276 km fra Belo Horizonte og 438 km fra Brasília.
Demningen er 75 meter høy, og 2 700 meter lang, og hovedhensikten med oppdemmingen var flomregulering, vanntilførsel, og dessuten kraftproduksjon. Reservoarets areal er 1 040 km², og vannvolumet er hele 21 km³ (21 mrd m³) ved full oppdemming.
Iran under Paralympiske sommerleker 2008
Iran sendte en tropp til Paralympiske sommerleker 2008 i Beijing i Kina. Landets tropp bestod av 72 idrettsutøvere som konkurrerte i ni grener: 7-manns-fotball, goalball, judo, styrkeløft, skyting, bordtennis, friidrett, volleyball og rullestolbasket. Spydkaster Mohammad Reza Mirzaei var landets flaggbærer under åpningsseremonien. Troppen dro til Beijing 29. august.
Bjorøytunnelen
Bjorøytunnelen er en undersjøisk veitunnel på fylkesvei 207 i Bergen og Øygarden kommuner i Vestland. Tunnelen går under Vatlestraumen mellom Håkonshella på fastlandet og Bjorøya. Tunnelen er 2,012 meter lang, og den ble åpnet i 1996. Den når 88 meter under havet, og har maksimal stigning på 10 %. Bjorøytunnelen avløste fergeforbindelsen mellom Alvøen og Bjorøyhamn. Bjorøy er en bynær øy som har opplevd en kraftig vekst i befolkningen etter at fastlandsforbindelsen kom i 1996. Folketallet har mer enn doblet seg, og hadde per 1. januar 2013 887 innbyggere.
Bjorøytunnelen var delvis finansiert med bompenger. Bompengeinnkrevingen ble avsluttet 29. januar 2005.
Det er ikke tillatt for fotgjengere og syklister å ferdes i Bjorøytunnelen.
Fra mai 2012 til august/september var Bjorøytunnelen stengt i korte perioder, grunnet sprengningsarbeid i Vatlestraumen, for å få vekk fjellknausen MS «Rocknes» gikk på i 2004.
Rimantas Norvila
Rimantas Norvila (født 2. desember 1957 i Baptai i Kaunas fylke i Litauiske SSR i Sovjetunionen) er en litauisk katolsk prelat, ungdomsbiskop og biskop av Vilkaviškis.
Bakgrunn
I 1975 ble Rimantas Norvila uteksaminert fra Kaunas' 26. middelskole og begynte på doktorgradsstudier ved Kaunas' polytekniske institutt. Fra 1976 til 1978 gjorde han obligatorisk militærtjeneste i den sovjetiske hær, stasjonerrt i Kaliningrad oblast. Deretter arbeidet ham ved forskjellige bedrifter og institusjoner i ca. 8 år.
I 1986 begynte han på presteseminaret i Kaunas.
Prest
I 1993 ble han kansler for erkebispedømmet Kaunas' kurie. I 1995 studerte Norvila teologi ved Angelicum i Roma og tok lisensiatsgraden.
Hjelpebiskop i Kaunas
Den 28. mai 1997 ble Rimantas Norvila utnevnt til hjelpebiskop i Kaunas av pave Johannes Paul II og utnevnt til titulærbiskop av Castrum. Han ble ordinert til biskop den 29. juni 1997 av erkebiskopen av Kaunas, Sigitas Tamkevičius. Medkonsekratorer var Audrys Juozas Bačkis, erkebiskop av Vilnius, og Vladas Michelevicius, titulærbiskop av Thapsus og hjelpebiskop i Kaunas.
Han var midlertidig rektor for Kaunasseminaret (juli 1997-juli 2001) og generalvikar for erkebiskopen av Kaunas (27. juli 1999).
Biskop av Vilkaviškis
Den 5. januar 2002 ble Norvila biskop av Vilkaviškis, utnevnt av Johannes Paul II. Han ble høytidelig innsatt i embedet i Vilkaviškiskatedralen den 10. februar.
Den 20. september 2002 ble han for rådet for ungdommen i den litauiske biskopskonferanse (LVK) og rådet for forholdet til den polske bispekonferanse i LVK, og medlem av LVKs faste råd siden 20. september 2005.
Den 4. mars 2016 valgt som en av visepresidentene i COMECE. Han ble gjenvalgt til dette den 22. mars 2023.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Vannpolo under Panamerikanske leker 2011
Vannpolo under Panamerikanske leker 2011. Vannpolo var med som en av flere sporter i de 16. Panamerikanske leker som ble arrangert i Guadalajara i Mexico i perioden 14. til 30. oktober 2011. Det var åtte dame- og åtte herrelag som deltok, USA både dame- og herreturneringen.
Leif Rygg
Leif Rygg (født 3. mai 1940 på Voss, død 4. februar 2018 ) var en norsk hardingfelespiller. Han begynte å spille hardingfele som niåring, og hadde læremestere som Lars Skjervheim, Sigbjørn Bernhoft Osa og Anders Kjerland. Han vant Landskappleiken fem ganger, i 1977, 1980, 1994, 1996 og 1999, og ble i 2010 tildelt Rff-prisen.
Sammen med hardingfelespiller Knut Buen og organist Kåre Nordstoga ga han i 1994 ut albumet Bjølleslåtten (slåttar etter Ola Mosafinn). For dette fikk de Spellemannprisen 1994 i klassen for folkemusikk/gammaldans. I 1995 ga han ut soloalbumet Lengt med slåtter fra Voss og Hardanger. Han vant Folkelarmprisen 2017 i klassen for dokumentasjon, for albumet Bygdatråen. Han var tilknyttet plateselskapet Spelarhaugen Folkemusikk.
Ford Tempo
Ford Tempo er en bilmodell som ble produsert av Ford mellom 1984 og 1994. Sammenlignet med forgjengeren, Ford Fairmont, var Ford Tempo mindre, for at den skulle bedre konkurrere med samtidens europeiske og japanske bilmodeller, ved å tilby et mer miljøvennlig, økonomisk og moderne design sammenlignet med tidligere modeller.
Anomiopsoides
Anomiopsoides er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned. De finnes bare i et begrenset område i Argentina.
Utseende
Middelsstore (10-22 millimeter), svarte, kraftige skarabider. Hodet er kort og bredt, hos hannen med to par fingeraktige horn på forkanten. Pronotum er påfallende stort, mye bredere enn dekkvingene, med fint tannet (krenulert) ytterkant og gjerne med ulike utspring eller horn. Dekkvingene er eggformet rundete, ganske små, ved markerte punktstriper. Artene mangler flygevinger. Beina er nokså lange og kraftig gravebein.
Levevis
Som andre gjødselgravere (Scarabaeinae) har disse artene larver som lever av møkk, men de er uvanlige ved at de lever i svært tørre områder og er spesialiserte på å leve av små, tørre møkk-kuler fra ulike ørkendyr. Billene løper omkring på de to bakerste beinparene, tilsynelatende tilfeldig i sik-sak, og plukker opp møkk-kuler som de måtte finne ved hjelp av frambeina. Større møkk-kuler kan de transportere ved å skubbe dem framover med hodet, men de ruller dem ikke baklengs som de fleste andre møkkskarabider. Møkka transporteres til en gang som billene har gravd ut, der hunnen legger egg på den når den er gravd ned.
Utbredelse
Slekten har en ganske begrenset utbredelse i tørre, høytliggende områder i det vestlige Argentina.
Husøy kapell
Husøy kapell er en langkirke fra 1957 på Husøy i Senja kommune, Troms og Finnmark fylke. Det ble renovert og utvidet i 1974.
Byggverket er i tre og har 100 plasser.
Nærmeste gravlund er ved Laukhella.
Elisa
Utbredelse
Formen Eliza var vanlig i England på 1800-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
The Child of Destiny
The Child of Destiny er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av William Nigh.
Christopher Grotheer
Han representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 8.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han gull.
Europamesterskapet i aerobisk gymnastikk
Europamesterskapet i aerobisk gymnastikk ble arrangert første gang i 1999 i Birmingham, og arrangeres annenhvert år.
Mesterskapet blir arrangert av Union européenne de gymnastique.
Chickens
Chickens er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Walter Stull og Bobby Burns.
Handling
Ethels far insisterer på at hun burde gifte seg med en velstående greve i stedet for Jabbs, Ethels virkelige kjærlighet.
Jabbs forkleder seg derfor som denne greven, og foreslår ekteskap med Ethel. I mellomtiden har den virkelige greven problemer, på grunn av kylling-tyver.
Porsche Tennis Grand Prix 2017
Porsche Tennis Grand Prix 2017 var en tennisturnering, og del av WTA-touren 2017 som fant sted i Stuttgart i Tyskland fra 24. til 30. april 2017.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for kvinner på grus.
Archaeosamia watsoni
Utseende
En stor, rødbrun påfuglspinner. Vingenes ytre halvdel har et rosa skjær. Forvingen er noe sigdformet med bredt avrundet spiss der det sitter en liten øyeflekk. Midt i begge vingepar er det en lys tverrstripe som skiller den rosa ytre delen fra den mer brunlige indre. Midt i vingen er det et lyst merke som hos hannen er kommaformet, hos hunnen trekantet og gjennomsiktig. Hannen ligner en typisk art i slekten Samia, hunnen mer på de søramerikanske artene i slekten Rothschildia.
Utbredelse
Arten er utbredt i det vestlige Kina.
Systematisk inndeling
Arten blir ofte ført til slekten Samia.
Nolan-diagram
Nolan-diagram er et politisk spektrum diagram laget av David Nolan i 1969. David Nolan var en amerikansk libertarianistisk aktivist. Diagrammet illustrerer politisk syn langs to akser, en for økonomisk frihet og en annen akse for personlig frihet. Den utvider politisk analyse fra et en-dimensjonalt høyre-venstre spektrum med tanke på å posisjonere libertarianisme på utsiden av det tradisjonelle spektrumet.
Antoine Hérouard
Antoine Henry Pierre Marie Hérouard (født 10. august 1956 i Neuilly-sur-Seine i Frankrike) er en fransk katolsk prelat og erkebiskop av Dijon.
Peg Entwistle
Peg Entwistle (født 5. februar 1908 i Wales, død 16. september 1932 i Hollywood i USA) var en walisisk-engelsk skuespillerinne som spilte teater og i filmer. Entwistle spilte på Broadway i William Shakespeares skuespill Hamlet og senere spilte hun Hedvig i Henrik Ibsens skuespill Vildanden.
Antoine Hérouard
Prest
Antoine Hérouard ble presteviet for erkebispedømmet Paris den 29. juni 1985 av kardinal Jean-Pierre Lustiger.
Hjelpebiskop i Lille
Den 22. februar 2017 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av Maillezais og hjelpebiskop i Lille. Erkebiskopen av Lille, Laurent Ulrich, bispeviet ham den 30. april samme år. Medkonsekratorer var biskopen av Arras, Jean-Paul Jaeger, og biskopen av Évry-Corbeil-Essonnes, Michel Marie Jacques Dubost.
Laukhella kapell
Laukhella kapell var en langkirke fra 1949 i Lenvik kommune, Troms fylke.
Peg Entwistle
Hun ble berømt etter at hun begikk selvmord ved å hoppe fra bokstaven H i Hollywood-skiltet kort tid etter at hun opptrådte i filmen Thirteen Women som ble sluppet i 1932.
Antoine Hérouard
Erkebiskop av Dijon
Pave Frans utnevnte ham til erkebiskop av Dijon den 11. februar 2022.
Laukhella kapell
Byggverket er i tre og har 100 plasser. Kapellet ble avvigslet 5. juni 2011.
Peg Entwistle
Hennes begravelse ble holdt i Hollywood og kroppen ble kremert. Asken hennes ble senere sendt til Glendale i Ohio for så å bli begravd ved siden av faren hennes i Oak Hill krematorium. Levningene ble gravlagt 5. januar 1933.
Antoine Hérouard
Erkebiskop av Dijon
Den 22. mars 2023 ble han valgt til en av de fire visepresidenter for ComEce, kommisjonen for de katolske bispekonferanser i EU.(COMECE).
Parlamentarisk suverenitet
Parlamentarisk suverenitet er en forfatningsmodell i stater basert på Westminster-systemet som sier at parlamentet har absolutt suverenitet. Dette innebærer at den lovgivende myndigheten står høyere enn den utøvende myndigheten (regjeringen, monarken eller presidenten) og den dømmende myndigheten (domstolene). Denne modellen går derfor på tvers av maktfordelingsprinsippet.
Antoine Hérouard
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Parlamentarisk suverenitet
Det typiske eksempel på en stat basert på parlamentarisk suverenitet er Storbritannia.
Det er tre kjennetegn ved parlamentarisk suverenitet:
Alexander Gassner
Alexander Gassner (født 9. august 1989) er en tysk skeletonkjører.
Han representerte Tyskland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 9.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 8.
Brannmur
Brannmur eller brannvegg er en innrettning som hindrer spredning av brann. Den var i tidligere tider ofte laget av murstein, mens i dag kan en brannmur bestå av alt fra betong til gipsvegger.
Nellie Talbot
Ellen Winnifred "Nellie" Talbot (født 1871, død 31. mars 1959 ) var en salmedikter og søndagsskolelærer fra USA.
Talbot er kjent for å ha skrevet den kristne barnesangen Gud vil jeg skal være et solskinnsbarn (originalt Jesus wants me for a sunbeam) som har blitt svært populær internasjonalt og oversatt til en lang rekke språk. Det er Johan Lunde som har oversatt sangen til norsk.
Sandaker (Oslo)
Sandaker er et strøk i Bydel Sagene i Oslo. Det består av både boliger og noe næringsliv. Uteliv, butikker og andre sentrumsfunksjoner ligger i all hovedsak i Sandakerveien fra Vogts gate i sør til og med plassen Nordpolen der Grefsenveien begynner.
Avgrensning
Det har Birch-Reichenwalds gate (inkludert i strøket) og et grøntområde rett vest for denne i nord, Akerselva i vest, Åsengata (ikke inkludert) og Hans Nielsen Hauges gate (inkludert i strøket) i sør, og T-baneringen (og Gjøvikbanen som kom 100 år før denne igjen) i øst.
Dermed grenser strøket til Storo i øst og nordøst, Nydalen i nord, Bjølsen i vest og Torshov i sør. Sørøst-øst for Sandaker ligger nabolaget Søndre Åsen, øst for Gjøvikbanen og Ring 3 Nordre Åsen.
Bebyggelse og historie
Strøket har navn etter Sandaker gård. Det ble tidlig en del industri ved Akerselva i form av møller. Området (som da i stor grad var et jorde) ble inkludert i Oslo by i 1878, og Oslo kommune bygde så lavblokker her på 1920-tallet. Trikkelinjen Grünerløkka-Torshov-linjen, som går nord-sør gjennom området, ble lagt gjennom Sandaker og videre til Grefsen stasjon i 1902.
Sandaker videregående skole var i bruk fra 1959 til 2011, i dag holder grunnskolen Nordpolen skole til i de samme lokalene, mens kjøpesenteret Sandakersenteret ble oppført i 1976.
Governador Lomanto Júnior
Governador Lomanto Júnior (tidl. Barro Preto) er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Eksosgasstemperaturmåler
Temperaturen på eksosgassen har nær sammenheng med blandingen mellom luft og bensin som kommer inn i sylinderen og blir antent. Når flyet klatrer og kommer opp i tynnere luft blir fort blandingen "for fet", det vil si har for lite luft i forhold til bensinmengden.
Miksture
På dashbordet i flyet er et rødt håndtak, betegnet «miksture», oftest ved siden av throttlen/ gasshåndtaket som gjør blandingen magrere når det trekkes ut. Når flyet har kommet opp i en høyde der det skal fly over litt tid, vil flyveren justere dette utover enten ved å trekke det tilbake, eller ved å skru det mot klokka da det går sakte utover. Når blandingsforholdet blir riktig vil eksosgasstemperaturen stige. En forhåndsinnstilt gul viser indikerer nivået for riktig eksosgasstemperatur. Dersom miksture trekkes lenger ut vil motoren miste turtall og eksosgasstemperaturen viser høyere verdi enn den forhåndsinnstilte.
Dersom flyet flyr over tid med for mager blanding og dermed for høy eksosgasstemperatur vil temperaturen skade motoren, spesielt ventilene.
Motoren stoppes etter flyturen ved å trekke Miksture helt ut. Etterat motoren er stoppet slåes tenningen av.
Yongxin
Yongxin (kinesisk: 永新县; pinyin:  Yǒngxīn Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Ji'an.
Befolkningen var på 460,913 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Robert Maschio
Robert Maschio (født 25. august 1966 i New York City i New York) er en amerikansk skuespiller. Han er kjent for rollen som Dr. Todd «The Todd» Quinlan i den amerikanske komedie-dramaserien Scrubs.
Etter å ha gjort gjesteopptredener i forskjellige TV-serier som f. eks. Bram & Alice, Sin City og Veronica Mars så fant Maschio til slutt stor berømmelse da han fikk spille rollen som Dr. Todd «The Todd» Quinlan som er en hyperseksuell kirurg i komiserien Scrubs.
The Todd er blitt en av de mest populær karakterene i TV-serien og det Robert Maschio er mest kjent som er at han i enhver sosial opplevelse så vil han gi high-five til de personene som tilfeldigvis står rundt ham. På grunn av dette har Robert nevnt i flere intervjuer at han i motsetning til sin medskuespillere som til stadighet blir bedt om autografer så vil de fleste av hans fans bare gi ham en high-five.
Talang 2009
Sesong nr. 3 av Talang gikk på TV 4 i Sverige, og hadde premiere 3. april 2009. Dommere var Johan Pråmell, Charlotte Perrelli og Bert Karlsson og programledere var Tobbe Blom og Markoolio. Vinner av Talang 2009 ble tryllekunstneren Charlie Caper, og den 12-år gamle pianisten David Movsesian fikk 2.-plassen.
Sendinger
{|class="wikitable" style="text-align: center;" width="100%" !colspan="8"|
Semifinale 1
!rowspan="2"|Nr. !rowspan="2"|Resultat !rowspan="2"|Artist !rowspan="2"|Kategori !rowspan="2"|Fremførelse !colspan="3"|Dommernes stemmer !width="70"|Johan !width="70"|Charlotte !width="70"|Bert publikums valg dommernes valg !colspan="8"|
Semifinale 2
dommernes valg publikums valg !colspan="8"|
Jeremy Rice
Jeremy Rice (født 3. oktober 1990) er en britisk skeletonkjører.
Talang 2009
Semifinale 3
dommernes valg publikums valg !colspan="8"|
Jeremy Rice
Han representerte Storbritannia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 10.
Talang 2009
Finale
!1 !2 !3 !4 !5 !6 Talang 2009''' !7 utstemt !8
Air Austral
Air Austral er et flyselskap med hovedkontor på den franske øya Réunion i Det indiske hav. Air Austral flyr til både lokale og oversjøiske destinasjoner. Hovedflyplassen er Roland Garros internasjonale lufthavn.
Historie
Flyselskapet ble etablert under navnet Réunion Air Service i oktober 1974 og hadde sin første flygning i mars 1975. I 1987 skiftet selskapet navn til Air Réunion og på nytt i 1990 til dagens navn, Air Austral. Flygninger til Paris startet 28. juni 2003. Flygninger til Bangkok, Nouméa og Sydney startet mai 2009.
Eiere
Air Austral har følgende eierstruktur:
Destinasjoner
Air Austral har følgende destinasjoner (pr januar 2012):
Flyflåte
Air Australs flyflåte består av følgende fly (pr oktober 2019):
Abdullahi Yusuf Ahmed
Abdullahi Yusuf Ahmed (somali: Cabdullaahi Yuusuf Axmed, født 15. desember 1934, død 23. mars 2012 i Dubai ) var en somalisk politiker. Han var Somalias president fra 2004, da han tok over etter Abdiqasim Salad Hassan, til 2009.
Ahmed ble født i Gaalkacyo, i Mudugregionen. Han var medlem av Darod, en av Somalias største klaner. Han ble valgt som president for den føderale transisjonsregjering (TFG). Valget ble holdt i nabolandet, Kenya, i hovedstaden Nairobi, 10. oktober 2004.
Han var blant de første kadettene som offisielt ble sendt til Italia i 1957, sammen med general Mohamed Farrah Aidid blant andre. Siden fortsatte han i hæren og deltok i krigen i 1964 og Ogaden krigen i 1997. Etter begge krigene ble han tildelt medaljer for sitt mot. I 1987 deltok han sammen med Darod-klanen i ett statskupp, men de mislyktes i å ta makten fra den sittende general, Siad Barre. Ahmed rømte til Kenya, siden til Etiopia hvor han startet en opprørsgruppe som først ble kalt SODAF, men som senere byttet navn til SSDF.
Senere ble han president i Puntland, og i det somaliske valget i 2004 slo han alle de andre kandidatene, inkludert sittende president Abdiqasim Salad Hassan. Hans kommende regjering, støttet og delvis bestående av etiopiske tropper, slo Den islamistiske rettsunion ledet av Hassan Dahir Aweys. Somaliske og etiopiske tropper marsjerte inn i Somalias hovedstad, Mogadishu 28. desember 2006.
Fylkesvei 2722
Fylkesvei 2722  går mellom Mjøndalen og Strømsø i Drammen.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 36.
Balbina-demningen
Balbina-demningen (Usina Hidreletrica de Balbina) er en demning i elven Amazonas i det nordlige Brasil, 100 km nord for Manaus. Den demmer opp et av landets største kunstige reservoarer: Balbina-reservoaret. Til demningen er det anlagt et vannkraftverk, med installert kapasitet på 250 MW fordelt på fem turbiner. Dette er den nest lengste demningen i Amazonas-bekkenet, men har relativt lav strømproduksjon.
Demningen er 31 meter høy og hele 2 920 meter lang. Reservoarets areal er 2 360 km², og vannvolumet er hele 17,5 km³ (17,5 mrd m³). Kraftproduksjonen dekker stort sett behovet til storbyen Manaus. Arbeidet ble påbegynt i 1985 og stod ferdig i 1989.
Barrocas
Barrocas er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
The Children of the Feud
The Children of the Feud er en amerikansk stumfilm fra 1916.
Handling
Pap Clayton, en fjellklatrer, har lovet å gifte bort datteren sin Sairy Ann (spilt av Dorothy Gish) til sin fetter Jed Martin. Men Sairy Ann er allerede forelsket i Dr. Richard Cavanagh (spilt av Sam DeGrasse) sønnen til dommer Lee Cavanagh.
Men det foregår også en stor feide mellom Clayton-familien og og Cavanagh-familien, og dette fører til en rekke problemer for flere av familie-medlemmene.
7. århundre
7. århundre startet den første dagen i 601 og sluttet den siste dagen i 700 etter den gregorianske kalenderen.
Hallbjørn Hasund
Hallbjørn Hasund (født 31. juli 1939, død 23. juli 1994) var en norsk fotballspiller.
Han spilte, som broren Kjetil Hasund, for Hødd (458 kamper og 133 scoringer, derav 72 kamper og to scoringer i 1. divisjon 1966-72), og figurerte på VGs «Årets lag» for 1. divisjon fotball for herrer 1966.
Hasund døde av kreft i 1994.
William Manning
William Manning (født 1. desember 1763, død 17. april 1835 i London) var en britisk handelsmann, politiker og guvernør av Bank of England.
Bakgrunn
Manning var sønn av Vest-India-handelsmannen William Coventry Manning og hans ektefelle Elizabeth Ryan. Mannings søster Martha giftet seg med John Laurens, en såkalt patriot under den amerikanske revolusjonskrigen.
Karriere
Manning gikk inn i farens firma og overtok ledelsen etter farens død i 1791. Han arbeidet som handelsmann i Vest-India og var handelsagent for St. Vincent (1792-1806) og Grenada (1825-1831). Han var valgt guvernør for Bank of England fra 1792 til 1831 og dens direktør mellom 1812 og 1814, etter å ha vært viseguvernør fra 1810 til 1812. Han investerte også i Australian Agricultural Company, ble dets viseguvernør i 1826, og han ble president for London Life Assurance fra 1817 til 1830.
Manning arvet Copped Hall i Totteridge i Hertfordshire, der hans ektefelle Mary Hunter gjorde store endringer på eiendommen, sannsynligvis med Humphry Repton som rådgiver; de demmet opp Folly Brook for å skape den ornamentale Darland's Lake.
Mellom 1794 og 1830 satt han nesten uavbrutt i Underhuset for forskjellige valgkretser etter tur; Evesham, Lymington og Penryn. Etter Frederick Campbells død i 1816, kjøpte han Combe Bank nær Sevenoaks i Kent fra Campbells datter, men han fikk økonomiske problemer i 1820-årene og gikk konkurs i 1831. Han ble da nødt til å fratre sine verv i Bank of England, selge sine herskapshus og flytte til en mindre eiendom i Gower Street i London.
Han var gift to ganger. Først med Elizabeth, datter av bankmannen Abel Smith i Nottingham, og med henne fikk han to døtre. Deretter var han gift med Mary, datter av Henry Lannoy Hunter, en advokat fra Beech Hill i Reading i Berkshire; med henne fikk han fire sønner og fire døtre. Én av disse fire sønnene var Henry Manning, som ble anglikansk prest, en leder av Oxfordbevegelsen, konvertitt til katolisismen, så katolsk prest og så erkebiskop av Westminster (1865) og kardinal.
Manning River i New South Wales i Australia ble oppkalt ett William Manning.
Lars Martin Myhre
Lars Martin Myhre (født 10. august 1956 i Tønsberg) er en norsk artist, komponist, gitarist og produsent som har vært profesjonelt aktiv siden 1975. Hans evne til å komponere musikk til tekst blir ofte trukket fram som et særtrekk, og han har samarbeidet med noen av våre fremste forfattere som Odd Børretzen, Arild Nyquist, Ingvar Hovland og Gro Dahle.
I starten av karrieren var Myhre mest aktiv innen jazz-beslektede sjangere. Han startet blant annet Slagen Storband i 1977 og var dirigent i 10 år. Sammen resulterte blant annet i albumet Bak speilet med tekster av Jens Bjørneboe og Frank Lie i 1984.
Fra 1980 til 1993 var han musikalsk leder for friteatergruppen Thesbiteateret. Han skrev i denne perioden musikk til en tyvetalls teaterstykker og de to musikalene Nattklubben (tekst: Frank Lie) i 1987 og Oppdagelsen av Columbus (tekst: Odd Børretzen) i 1992.
Myhre har skrevet musikk til spillefilmene Henrys bakværelse regissert av Gianni Lepre i 1982 og Prinsen av Fogo regissert av Inge Tenvik i 1987 og til dokumentarfilmen Å seile sin egen sjø av Øyvind Sandberg i 2002. I tillegg har han skrevet musikk til flere novellefilmer og oppdragsfilmer.
I 1981 innledet han samarbeidet med Odd Børretzen og sammen har de gitt ut fem album. Deres første album Noen ganger er det all right som kom ut i 1995, lå hele 98 uker på VG-lista og har solgt i rundt 180.000 eksemplarer. Duoen er blitt belønnet med fire Spellemannpriser, blant annet engangsprisen tidenes norske hit for sangen Noen ganger er det all right.
I 1983 innledet han også et samarbeide med Arild Nyquist. Dette resulterte blant annet i gruppen Trio Tre hvor Svein Olav Blindheim var det tredje medlemmet. De ga ut albumet Kalde øl og heite jenter i 1985 og I sans og samling i 1999. Da Myhre komponerte verket Havet – reise til verdens ende tok han utgangspunkt i Nyquists langdikt «Havet». Verket ble urfremført under Festspillene i Vestfold i 1993.
År 2000 markerer en endring i Lars Martin Myhres karriere: Han innleder et samarbeide med tekstforfatter Ingvar Hovland, og han begynner å synge sine sanger selv. Det første resultatet av dette ble albumet 10 sanger med tekster av Hovland og Jens Bjørneboe, hvor låta Deja-vu ble kåret til årets låt på NRK- Norsktoppen. Samarbeidet med Hovland er fortsatt pågående. I 2006 kom albumet Stengetid?, etterfulgt av Sibelius`åttende 2011, En natt med Olson og Strand 2013 og Hans Majestet 2016.
Myhre og Hovland har også samarbeidet om tekst til Myhres verk Livets vann- et vannverk og kirkemusikkverket Homo Et Movere – movin`on. De har i mange år arbeidet med sangsyklusen Kårner kafe – om livet på den brune puben.