cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geir Godager
Geir Christian Godager (født 20. januar 1978 ) er en norsk samfunns- og helseøkonom. Han er førsteamanuensis ved Institutt for helse og samfunn ved Universitetet i Oslo. Han leder forskningsprosjektet IRECOHEX, et prosjekt finansiert av Norges forskningsråd. Godager er utdannet ved Økonomisk institutt, Universitetet i Oslo hvor han ble cand.oecon. i samfunnsøkonomi 2003 og fullførte doktorgrad (ph.d.) i 2009  Hans faglige spesialisering omfatter eksperimentell økonomi, empirisk spillteori og adferdsøkonomi. Han har blant annet forsket på markedet for allmennlegetjenester, avlønningssystemer, og måling av tjenestekvalitet.
Publikasjoner (utvalg)
Biørn, Erik & Godager, Geir (2010). Does quality influence choice of general practitioner? An analysis of matched doctor-patient panel data. Economic Modelling. ISSN 0264-9993. 27(4), s 842- 853. doi: 10.1016/j.econmod.2009.10.016
Østre Wu
Østre Wu (kinesisk: 東吳, pinyin: Dōng Wú), også kjent som Sun Wu (tradisjonell kinesisk: 孫吳, Sūn Wú) eller som Kongeriket Wu var en historisk frittstående stat i store deler av det sørlige Kina, med politisk tyngdepunkt langs og særlig sør for Yangtzeflodens midtre og nedre løp, i de tre rikers tid. Det er vanlig å regne begynnelsen på Wus eksistens til 221, senest til 229, og det gikk under i 280.
Hovedstaden vekslet mellom to byer, slik: Wuchang (222-229, 265-266) og Jianye (229-265, 266-280).
Junkers CL.I
Junkers CL.I var et angrepsfly utviklet Tyskland under første verdenskrig. Hugo Junkers konstruerte et monoplan etter at hans firma var blitt anmodet av Idflieg om å bygge et biplane ( J 4) som sitt bidrag i en konkurranse om et angrepsfly. J 8's konstruksjon var basert på jagerflyet J 7, men hadde lengre skrog for å gi plass til en skytter bak samt større vinger. Prototypen fløy første gang sent 1917 og ble etterfulgt de neste få måneder av mer utviklede fly. Idflieg var tilstrekkelig imponert og ønsket å bestille typen, men hadde sine tanker om Junkers'evne til å bygge tilstrekkelig antall og spurte Linke-Hoffmann om å bygge på lisens. Tilslut fikk Junkers anledning til å bygge i et joint venture med Fokker som bygde en noe modifisert versjon av J 8 som J 10. I likhet med andre Junkers konstruksjoner i perioden, hadde flyet en metallramme kledd med korrugerte duraluminiumsplater. 47 eksemplarer ble bygget før våpenstillstanden, inklusive tre bygget som sjøfly under betegnelsen CLS.I. Etter krigen ble et eller to CL.I konvertert til kommersiell bruk ved å installere en glasskuppel over bakre cockpit.
Philip Freneau
Philip Morin Freneau (født 2. januar 1752, død 18. desember 1832) var en kjent amerikansk poet, nasjonalist, polemiker, sjøkaptein og avisredaktør som tidvis har blitt kalt for «den amerikanske revolusjons poet» grunnet sine antibritiske dikt.
Liv og virke
Freneau ble født i New York som det eldste av fem barn til en hugenottiske vinhandler, Pierre Fresneau, og hans skotske hustru. Philip vokste opp i Monmouth County i New Jersey hvor han studerte under William Tennent jr. Faren døde i 1767.
Han kom inn på College of New Jersey, i dag Princeton University, som annenårsstudent i 1768 for å studere til prest.
Freneaus nære venn ved Princeton var James Madison, et vennskap som senere førte til at Madison bidro til at han ble redaktør for National Gazette. Han tok eksamen i 1771, og hadde skrevet den poetiske History of the Prophet Jonah og sammen med Hugh Henry Brackenridge skrev han prosasatiren Father Bombo's Pilgrimage to Mecca.
Etter Princeton forsøkte han seg som lærer, men ga det opp. Han forsøkte også å studere teologi, men etter to år ga også dette opp. Da den amerikanske uavhengighetskrigen brøt ut i 1775 skrev Freneau en rekke antibritiske stykker. Imidlertid forlot han Amerika i 1776 for Karibia hvor han tilbrakte tiden med skrive om hvor vakker naturen var. I 1778 vendte han tilbake til Amerika og gikk med i den patriotiske saken. Freneau havnet til sist om bord i et amerikanske kaperskip og ble tatt til fange i kamp med britene. Han ble holdt innesperret om bord på et britisk fangeskip i rundt seks uker. I denne vanskelige situasjonen som krigsfange hvor han nesten døde skrev han om i «The British Prison Ship» og fremmet ytterlige patriotiske og antibritiske advarsler gjennom hele uavhengighetskrigen og etter. For dette fikk han omdømmet «den amerikanske revolusjons poet».
I 1790 giftet han seg og ble deretter assisterende redaktør av New York Daily Advertiser. Kort tid etter gikk Madison og utenriksminister Thomas Jefferson sammen om å få flyttet Freneau til Philadelphia for at han kunne redigere en partiavis som en motvekt til den føderalistvennlige avisen The Gazette of the United States. Jefferson ble kritisert for å ansette Freneau som oversetter i utenriksdepartementet da han ikke snakket noe utenlandsk språk, bortsett fra fransk, noe Jefferson selv snakket flytende. Freneau aksepterte denne lite krevende posisjonen da det ga ham mye fri tid til lede det demokratisk-republikanske partiavisen The National Gazette.
The National Gazette var det redskap for Jefferson, Madison og andre for å fremme kritikk av partirivalene Føderalistpartiet. Avisen rettet særlig sitt skyts mot den politikken som Alexander Hamilton sto for, og som andre aviser på denne tiden nølte den ikke å gå til personlig angrep, inkludert president George Washington i løpet av hans andre periode. Grunnet The National Gazette hyppige angrep på hans administrasjon og på seg selv, fikk Washington et særlig motvilje mot Freneau.
Freneau trakk seg senere tilbake til landet og skrev tekster om både politikken og naturen. Han døde i 1832, 82 år gammel, ved at han frøs til døde da han forsøkte å komme seg hjem. Han ble gravlagt på gravlunden oppkalt etter ham, Philip Morin Freneau Cemetery, ved Drive i Matawan i New Jersey. Hans hustru og mor er også gravlagt her.
Arv og ettermæle
Freneaus verker som ikke er av politisk art er en blanding av nyklassisismen og romantikken. Hans dikt «The House of Night» utmerker seg ved å være et av de første romantiske dikt som er skrevet og utgitt i USA. Hans gotiske elementer og det mørke billedspråket ble senere dominerende i senere poesi som hos Edgar Allan Poe. Freneaus naturdikt, «The Wild Honey Suckle» (1786), er betraktet som et tidlig såkorn for den senere transcendentalistiske bevegelsen som ble tatt opp av William Cullen Bryant, Ralph Waldo Emerson, og Henry David Thoreau. Romantisk primitivisme er også foregrepet i hans dikt «The Indian Burying Ground» og «Noble Savage».
Selv om Freneau ikke er like velkjent som Ralph Waldo Emerson eller James Fenimore Cooper, introduserte Freneau mange av de temaer og billedspråket i sine tekster som senere forfattere er kjente for.
Matawans postkontor i Main Street har en skulptur på veggen som forestiller Freneau. Det framstiller ham sammen med en svart slave da han ble en abolisjonist senere i livet. Det er antatt at skulpturen ble framstil under den store depresjonen av en kunstner ansatt av Franklin D. Roosevelts WPA-prosjekt.
Det er en brannstasjon på Main Street/Route 79 oppkalt etter Freneau. Det var også en gang en restaurant som het Poet's Inn i samme område hvor Freneau skal ha vært fast gjest, men stedet endret navn på midten av 2000-tallet.
Ørteknappknuten
Ørteknappknuten er en ås i Lindesnes kommune i Agder. Toppen på 511,7 meter over havet er det høyeste punktet i kommunen.
Derivasjon av trigonometriske funksjoner
Det viser seg at med en gang man kjenner de deriverte til sin(x) og cos (x), kan man enkelt beregne de deriverte av de andre sirkulære trigonometriske funksjonene fordi de alle kan uttrykkes ved sinus eller cosinus; regelen for derivasjon av en kvotient blir dermed iverksatt for å derivere dette uttrykket. Beviser for de deriverte av sin(x) og cos(x) er gitt i avsnittet for beviser. Resultatene er sitert for å gi bevisene til de deriverte av de andre sirkulære trigonometriske funksjonene. Å finne de deriverte av de inverse trigonometriske funksjonene involverer bruk av implisitt derivasjon og de deriverte av vanlige trigonometriske funksjoner er også gitt i avsnittet for beviser.
Bevis for \lim_{x\to 0}{\frac{\sin(x)}{x}}=1
I diagrammet over, er arealet av trekant OPA < arealet av sektor OPA < arealet av trekant OAQ
La vinkelen utspent av buen AP være x og radius i sirkelen være r.
Når
Derfor, når for x \ne 0
Siden blir uttrykket «klemt flat» mellom 1 og 1, og vi konkluderer med at
Derivasjon av sinusfunksjonen
Definisjonen av den deriverte av en funksjon f(x):
Derivasjon av cosinusfunksjonen
Fra den trigonometriske identiteten
Som vist over, siden
Derivasjon av den inverse sinusfunksjonen
Vi lar
Der
Så
Ved å bruke implisitt derivasjon og å løse med hensyn på dy/dx:
Ved substitusjon av fra uttrykket over,
Ved substitusjon av x=\sin\, y fra uttrykket over,
Derivasjon av den inverse cosinusfunksjonen
Vi lar
Der
Så
Ved å bruke implisitt derivasjon og å løse med hensyn på dy/dx:
Ved substitusjon av fra uttrykket over, får vi
Derivasjon av den inverse tangensfunksjonen
Vi lar
Der
Så
Ved å bruke implisitt derivasjon og å løse med hensyn på dy/dx:
Ved substitusjon av fra uttrykket over,
Derivasjon av den inverse cotangensfunksjonen
Vi lar
Der
Så
Ved å bruke implisitt derivasjon og å løse med hensyn på dy/dx:
Ved substitusjon av fra uttrykket over,
Smørklepp kunstmuseum
Smørklepp kunstmuseum (tidligere Vinje Biletgalleri) er et kunstmuseum på Smørklepp i Vinje, Telemark. Museet drives av Vest-Telemark Museum, og eies av Vinje kommune. Museets samling består av over 40 malerier av Henrik Sørensen. Det har også malerier av Sørensens venn og kunstnerkollega Harald Kihle.
Malalag
Malalagy er en kommune i provinsen Davao del Sur på Filippinene. Under folketellingen i 2000 kom man til et befolkningstall på 33 334 i 7 069 husstander.
Barangayer
På landsbygda er en barangay en landsby med omland. I byene kan man sammenligne en barangay med bydeler, alle med et visst selvstyre.
«Valkyrien» (fly)
Valkyrien var et norskregistrert Sikorsky S-43 sjøfly («amfibium»). Flyet ble anskaffet av Det Norske Luftfartselskap (DNL) i 1936, og var ment å skulle settes inn i en ny atlanterhavsrute som skulle flys i samarbeid med Pan American World Airways fra 1. juli samme år. Samarbeidet med PanAm ble ikke noe av, og flyet ble i stedet satt inn mellom Gressholmen sjøflyhavn i Oslo og Bromma lufthavn i Stockholm sommeren 1937 og mellom Oslo og København. DNL innledet kontrakt med Igor Sikorsky og selskapet fikk overta ett av de 14 S-43-flyene som skulle leveres til Panair. Flyet ble skipet til Norge i deler, ble satt sammen og registrert i Norges luftfartøyregister som LN-DAG. Flyet kostet 600.000 kroner.
Det var tidligere inngått en avtale mellom Bernt Balchen på vegne av DNL og Juan Trippe på vegne av Panair, hvor DNL skulle besørge flyvningene mellom Bergen og Reykjavík og Panair strekningen mellom Reykjavik og New York. Da flyplassen i Stavanger åpnet 30. mai 1937, som Norges første på land, var første flygning utført av Balchen med «Valkyrien».
Panair gikk fra avtalen, og DNL ble sittende igjen med en maskin som de ikke hadde trafikkmessig behov for. Så snart flyet var satt sammen og registret ble det fløyet til Malmö for å settes i opplag i påvente av at DNL fant en kjøper. Flyet ble solgt til Frankrike 14. september 1938 og fikk den nye registreringen F-AREX
Southwest Minnesota State University
Southwest Minnesota State University  er et delstateid universitet i Marshall i delstaten Minnesota, USA. Det ble opprettet i 1963.
Ved universitetet var det 6 126 studenter og 195 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 6 240 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Pavlovskij Posad
Pavlovskij Posad (russisk: Па́вловский Поса́д) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger rundt 70 km øst for Moskva, ved samløpet av elvene Kljazma og Vokhna. Jernbanelinjen Moskva–Vladimir går gjennom byen. Innbyggertall: 61 982 (folketelling 2002), 71 297 (folketelling 1989).
Historie
Byen oppsto som landsbyen Pavlovo allerede i 1328. På 1700-tallet utviklet det seg her en tekstilindustri, som i årtienes løp ga byen et betydelig ry. Dette førte til et næringslivsmessig oppsving, gjennom handel med varene som ble produsert her. I 1844 ble Pavlovo slått sammen med noen nærliggende landsbyer, og fikk bystatus under det nye navnet Pavlovskij Posad. Frem til begynnelsen av 1900-tallet vokste byen gjennom ytterligere industrietableringer, hovedsakelig tekstilfabrikker.
Helt fra begynnelsen lå landsbyen på jordområdene til klosteret Troitse-Sergijeva Lavra i Den russisk-ortodokse kirke. Senere (fra midten av 1600-tallet) havnet landområdet på statens hender. På grunn av denne spesielle forhistorien var Pavlovskij Posad aldri underlagt det russiske livegenskap.
Økonomi og industri
Tekstilindustrien er fremdeles den mest fremtredende i dagens Pavlovskij Posad. Etter Sovjetunionens kollaps og fram til i dag har Russlands tekstilindustri vært i en dårlig forfatning, ettersom konkurransen med asiatiske land var for sterk og kom for brått for svært mange bedrifter, og mange bukket under. Imidlertid var det enkelte fabrikker som overlevde gjennom å finne smale produktnisjer som de spesialiserte seg på. Den mest berømte fabrikken i Pavlovskij Posad – Pavlovo-Posadskaja Manufaktura produserer fremdeles tradisjonelle russiske skaut og sjal, og ettersom den er den eneste fabrikken som masseproduserer sjal i Russland så ser dens finansielle fremtid lys ut. Andre fabrikker overlevde ved å konsentrere seg om brannslokkingsutstyr (så som brannslanger), mens andre produserer liturgiske klær for ortodokse prester.
Franco Agamenone
Franco Agamenone (født 15. april 1993 i Río Cuarto) er en italiensk-argentisk profesjonell tennisspiller.
Han har deltatt i hovedtablået i Grand Slam-sammenheng ved én anledning.
Frem til 2020 representerte Agamenone Argentina, men valgte å representere Italia fra september 2020.
Leif Ove Larsen
Leif Ove Larsen (født 27. februar 1961) er en norsk medieviter og sakprosaforfatter. Han er professor og instituttleder ved Institutt for informasjons- og medievitenskap ved Universitetet i Bergen.
Larsen avla i 1999 doktorgrad ved Universitetet i Bergen. Han har arbeidet med norsk film- og fjernsynshistorie, journalistikk og andre tema i medievitenskap.
Peristedion cataphractum
Peristedion cataphractum er en art av ulkefisker.
Eros Live
Eros Live er et konsertalbum med Eros Ramazzotti som ble gitt ut i 1998.
Agnes Landmark
Agnes Margrethe Landmark (født 2. september 1888, død 4. november 1959) var en norsk komponist, dikter og salmedikter. Hun gav blant annet ut korkomposisjonene Mor våkner i 1944 og Bønn i 1953. I Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013 er hun representert med en salme hun har oversatt til norsk.
Øystre Slidre
Øystre Slidre er en kommune i Innlandet. Den grenser i nord til Vågå og Nord-Fron, i nordøst til Sør-Fron og Gausdal, i sørøst til Nord-Aurdal, i sørvest til Vestre Slidre, og i vest til Vang.
Kommunen ligger i Valdres i det sentrale Sør-Norge, mellom Hallingdal og Gudbrandsdalen.
Areal og befolkning
Øystre Slidre har 3252 innbyggere (2022). De fleste øystreslidringer bor i Heggenes (administrativt sentrum), Rogne, Skammestein, Volbu, Beito og på Beitostølen.
Folk fra Øystre Slidre omtales som øystreslidringer, mens folk fra Beito, Heggenes, Volbu og Rogne kalles beitinga, heggebygdinga, vølbuinga og røgninga.
Geografi
Fjellområdet Jotunheimen strekker seg inn i kommunens nordre deler.
Øystre Slidre måler 45.1 km på nord-sør aksen og 39.8 km på øst-vest aksen.
Høyeste punkt i kommunen er Øystre Rasletind med en høyde på 2010 meter over havet. En annen kjent fjelltopp er Bitihorn. Omtrent 73 % av kommunen ligger over 900 meter over havet. Kommunens laveste punkt er 410 meter over havet.
Vann dekker 60 km² av kommunen, med største innsjøer Vinstre, Yddin, Vangsjøen, Javnin og Olevatnet.
Kommunen ligger delvis i Jotunheimen og fjellvegen over Valdresflye til Gudbrandsdalen er et velkjent værhardt parti. Denne vegen er en del av den indre ruta for trafikk på aksen Bergen – Trondheim.
Historie
Båtskaret er et smalt gjel (skar) hvor båter i middelalderen ble dradd fra Øystre Slidre og inn til Vinstre, derav navnet på gjelet. Inne på flya ligger Vinstre, et kjent stort fiskevann hvor det er mye fin ørret. Som følge av en uenighet mellom folk fra Valdres og folk fra Gudbrandsdalen var det ikke trygt å la båtene ligge igjen inne i fjellheimen, de ble da ramponert.
Bakgrunnen for denne feiden er et bruderov hvor en ung jente som skulle giftes bort fikk sendt bud til sin kjære, og han kom og hentet henne. En av de som var med han ble senere beskyldt for å ha stukket et stabbur i brann og som erstatning for dette måtte de avstå fiskerettighetene. Bruden ble derimot i bygda.
Under andre verdenskrig var Skriulægret i Øystre Slidre tilholdssted for Peder Furubotn og ledelsen av Norges Kommunistiske Partis illegale virksomhet mellom 1942 og 1944.
Næringsveier
Tradisjonelt er kommunen en landbrukskommune, selv om terrenget gjør at det landbruket drives i liten skala i forhold til steder i andre land. landbruket er ikke en så dominerende inntektskilde som tidligere da turisme blir stadig viktigere.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Øystre Slidre folkebibliotek som sto ferdig i 2000. Biblioteket ligger i barne- og ungdomsskolen på Tingvang og den kunstneriske utsmykningen er gjort av den lokale kunstneren Sigmund Årseth.
Åserøya
Åserøya er ei lita øy i Sigerfjorden i Sortland kommune i Nordland. Øya er nokså rund i formen, med et areal på ca. 0,4 km² og høyeste punkt 111 moh. Åserøya er i dag ubebodd, men er beiteland for sauer om sommeren. På øya finnes enkelte granplantefelt.
Øystre Slidre
Politikk
Se utdypende artikkel: Kommunestyrevalg i Øystre Slidre
Reginsmål
Reginsmål (Reginsmál) er et av eddadiktene (Den eldre Edda), et av kjempekvedene som ble funnet igjen i manuskriptet Codex Regius. Diktet er uten tittel i manuskriptet hvor det etterfølger Gripes spådom (Grípisspá) og blir selv etterfulgt av Fåvnesmål (Fáfnismál), men moderne forskere anser det som et selvstendig dikt og har gitt det eget navn av praktiske hensyn.
Diktet, om det blir vurdert som en selvstendig enhet, er usammenhengende og fragmentarisk, består av vers som er både i ljodahått og fornyrdislag. Rammefortellingen i en prosainnledning er at Sigurd Fåvnesbane ble fostret opp av Regin som forteller Sigurd om ætten hans og om den gangen Odin, Høne og Loke hadde kommet til Andvarefossen. Den første delen handler om Lokes omgang med Regins bror dvergen Andvare og gullet hans. Regins bror het Oter og tok på seg oterham og drev på i fossen. Loke drepte oteren i den tro at den var en oter. Gudene flådde oteren som de tok med til Reidmar, far til Regin, Andvare og Oter. Da Reidmar så skinnet krevde han bot for drapet på sønnen. Da Loke var drapsmannen ble han sendt ut for å skaffe gull. Han dro tilbake til Andvarefossen hvor han fanget Andvare i form av ei gjedde i Råns nett. Her slutter prosainnledningen. I første vers spør Loke:
Loke sier at fisken kan redde hodet sitt ved å fortelle hvor gullet er. Gjedden svarer at den er Andvare og at ei norne hadde bestemt i oldtiden at han skulle vade i vannet. Ved å løse en gåte får Andvare livet og Loke gullet, inkludert ringen Andvarenaut som Andvare forsøkte å beholde. Dvergen forbannet deretter gullets framtidige eiere.
Loke vendte så tilbake til Reidmar med boten. Oterskinnet ble dekket av gullet, bortsett fra et enkelt følehår. Derfor måtte Loke også gi fra seg ringen. Loke fortalte da at gullet var forbannet og vil føre til døden for både Reidmar og sønnene hans.
Reidmar sier at hvis han hadde vist alt dette før vil han heller ha tatt Lokes liv. Loke forteller at forbannelsen også gjelder ufødte generasjoner. Reidmar sier at han ikke tror på Loke og kaster de tre gudene på dør.
Resten av diktet, den andre halvparten, handler om livet til Sigurd Fåvnesbane. Regin og Fåvne drepte faren Reidmar for å få tak i gullet, men deretter ville Fåvne ha alt gullet for seg selv og forvandlet seg til en drage for å beskytte gullet. Regin gjorde et kvast sverd for fostersønnen Sigurd ved navn Gram og egget ham til å drepe Fåvne. Sigurd får råd av Odin, og diktet slutter før han dreper Fåvne.
Sagnet om Regin er også gjengitt i Volsungesagaen som ble skrevet på Island sent på 1200-tallet.
Will Success Spoil Rock Hunter? (skuespill)
Will Success Spoil Rock Hunter? er en komedie som hadde premiere på Broadway 13. oktober 1955. George Axelrod skrev både manuset og hadde regien, mens Jule Styne var produsent. I hovedrollene spilte Orson Bean, Martin Gabel, Jayne Mansfield, Walter Matthau, William Thourlby, Harry Clark, Lew Gallo og Carol Grace. Teaterstykket er en faustisk komedie om en fanmagasinskribent som selger sjelen sin til djevelen, i form av en litteræragent fra Hollywood, for å bli en suksessfull manusforfatter. Rollefiguren Rita Marlowe er en sexy blondine som er en overdrevet imitasjon av Marilyn Monroe. Produksjonen ble avsluttet 3. november 1956 etter 444 forestillinger. Filmen Will Success Spoil Rock Hunter? fra 1957 brukte tittelen på teaterstykket og rollefiguren Rita Marlowe, men ikke mye annet fra originalen. Historien hadde blitt endret til en satire om TV-reklamer, med Tony Randall i hovedrollen som Rockwell P. Hunter, en rollefigur som ikke var med i teaterstykket.
Oppsetninger
George Axelrod hadde stor suksess med Broadway-teaterstykket Gressenkemannen, men da dette skulle filmatiseres ble manuset tonet ned på grunn av sensuren i Hollywood. Axelrod fikk derfor inspirasjon til å skrive et teaterstykke om en dramatiker som nekter å føye seg etter standarden i filmbyen. Han brukte rollefiguren George MacCauley for å illustrere hvordan mange skribenter bukker under grunnet lovnader om høy lønn og kjendisstatus, mens andre, slik som Axelrods alter ego Michael Freeman forblir tro mot seg selv.
Axelrod hadde opprinnelig tenkt å kalle teaterstykket Will Success Spoil Rock Hudson?, men ble truet av søksmål av Hudsons agent, Henry Willson. Etter at teaterstykket hadde hatt premiere var Axelrod på ferie på Jamaica og møtte tilfeldigvis Rock Hudson og hans kone Phyllis Gates som var på bryllupsreise. De tre ble venner og etter at Hudson og Gates returnerte til New York gikk de for å se Will Success Spoil Rock Hunter?. Jayne Mansfield sikret seg rollen som Rita Marlowe, en sexy blondine som er en overdrevet imitasjon av Marilyn Monroe. Etternavnet hennes er en hyllest til dramatikeren Christopher Marlowe, som skrev Doktor Faustus, et teaterstykke som var inspirasjonen til Axelrods teaterstykke. Carol Grace fikk rollen som sekretær og var også Mansfields reserve. I 1959 giftet hun seg med Walter Matthau, som hadde rollen som Michael Freeman. Tina Louise var Mansfields reserve, i tillegg til en liten rolle som en svømmer. Denne rollen ble slettet fra det publiserte manuset. Spaltisten Dorothy Kilgallen mente at både Mansfield, Grace og Louise imiterte Marilyn Monroe «sannsynligvis etter instruks. Det blir litt overlesset på det området.»
I februar 1956 brakk Orson Bean armen i en slåsscene med Bronk Brannigan, og forsatte i rollen sin med gipset arm. Tom Poston erstattet Bean i juli samme år da produksjonen ble flyttet fra Belasco Theatre til det mer sentrale Shubert Theatre.
Variasjoner i manus
I Broadway-produksjonen ble akt tre scene to spilt på terrasen i Michael Freemans rom på The Beverly Hills Hotel. Scenen ble omskrevet for Samuel French-versjonen slik at den foregikk på kontoret til Rita Marlowe. Dette førte til at et av settene og de tre rollefigurene pikkoloen, svømmeren og sjåføren ble droppet. Broadway-versjonen av manuset ble publisert i innbundet utgave av Random House i mars 1956, og i paperbackutgave av Bantam Books i august 1957. I begge utgavene var rollefiguren svømmeren også droppet.
Filmatisering
20th Century Fox-komedien Will Success Spoil Rock Hunter? fra 1957 brukte tittelen på teaterstykket og rollefiguren Rita Marlowe, men ikke mye annet fra originalen. Jayne Mansfield hadde hatt så stor suksess med Broadway-teaterstykket at filmprodusenten Buddy Adler var villig til å kjøpe rettighetene til teaterstykket bare for å løse henne fra kontrakten. Han syntes imidlertid ikke at teaterstykket kom til å bli en god film. Regissøren og manusforfatteren Frank Tashlin ønsket at Mansfield skulle spille hovedrollen i filmatiseringen hans av Garson Kanins roman Do Re Mi, Hun kan'ke for det. Løsingen ble at Tashlin endret George Axelrods manus til å bli en satire om TV-reklamer. Alle rollefigurene i filmversjonen av Will Success Spoil Rock Hunter? er skapt av Tashlin, utenom Mansfields rollefigur, Rita Marlowe. Tony Randall spiller hovedrollen som Rockwell P. Hunter, en rollefigur som ikke er med i teaterstykket.
Tibetansk spaniel
Tibetansk spaniel (FCI# 231) tilhører gruppen av små tibetanske hunderaser og stammer trolig fra fjellene i Tibet, der den skal ha vært en favoritt blant munkene. Storbritannia er imidlertid hjemland og ansvarlig for rasestandarden. Typen har trolig felles opphav med rasehunder som japanese chin og pekingeser, og kan som sådan være en direkte etterkommer av den nå utdødde kinesiske happahunden.
Opprinnelse og alder
Tempelhunder var små hunder som de buddhistiske munkene omga seg med. De fungerte som vakthunder og sengevarmere, og var små av praktiske årsaker. Slike hunder ble betraktet som «små løver», noe som ga dem stor verdi og høy anseelse, for løven har en sentral plass i østlig kultur og symboliserer styrke og samhold.
Denne kombinasjonen har ført til en rekke misforståelser. De små tibetanske hundene har i vestlig kultur feilaktig blitt kalt hellige, men det har de aldri blitt regnet som i Tibet. De ble heller aldri alet opp i klostrene spesielt, selv om nok noen også kom til i slike omgivelser. Tibetanere ser ikke på hunder som hellige, men deres buddhistiske tro på reinkarnasjon oppmuntrer til godhet mot alle dyr. Slik godhet kom gjerne til uttrykk rundt de hellige klostrene i Tibet, der gatene ofte var (og er) fulle av løshunder. Pilegrimens behandling av disse hundene har så feilaktig av vestlige turister blitt tatt til inntekt for at hundene som bodde i de hellige klostrene også var hellige.
Når tibben egentlig oppsto vet ingen, men i mer enn 3 000 år gammel østlig kunst er det funnet avbildinger av hunder som kan påminne om typen. Å hevde at den er så gammel blir imidlertid feil, men den tilhører de hundene som genetisk står ulven nærmest. Arkeologiske utgravninger datert til perioden 950–150 f.Kr. (av professor Ludvic von Schulmuth, 1935) viser også at hundeer på samme størrelse eksisterte i Tibet på denne tiden, men selv om det godt kan ha vært tidlige tibber er det umulig å hevde noe sikkert om dette på bakgrunn av fossile funn.
På tibetansk kaller man denne hunden jemtse apso. Tibetanere refererer til alle hunder med lang pels som apso. Ordet er egentlig et derivat av ordet rapso, som per definisjon betyr geitelignende og refererer til pelsen på de små langhårede geitene som finnes i landet. Ordet jemtse refererer til lengden og kvaliteten på pelsen og betyr rett og slett myk pels.
Når denne hunden har fått benevnelsen spaniel i vesten så kan man saktens undre seg hvorfor, for den slett ingen spaniel. Så langt historien går tilbake i tid har denne hunden primært vært en kombinert selskapshund og vakthund. I Tibet lå den gjerne på tempelmuren og skuet utover landskapet. Kom det fremmede varslet den skarpt og konsist. Den har fortsatt utmerkede vakthundegenskaper, men den er ingen «gneldrehund».
Disse hundegavene har siden blitt tatt til inntekt for at det var shih tzu hunder, men dette støttes på ingen måte av den dokumentasjonen som finnes. Tvert om, stadig flere mener nå at de små løvehundene trolig ble til shih tzu på et (mye) senere tidspunkt. Shih tzu er en kinesisk beskrivelse som oversatt til norsk betyr hund fra hans hellighet (underforstått gitt i gave fra Dalai Lama). Denne beskrivelsen (oversettelsen) er trolig misforstått her i vesten og tatt til inntekt for at shih tzu var tibetansk, men det var altså opprinnelsen til shih tzu kineserne beskrev. Shih tzu er altså et produkt av mandsjurisk eller kinesisk avl, der sikkert også andre små pelsrike lokale hunder har inngått. Dette forklarer hvorfor shih tzu har et kinesisk navn, men ingen tibetansk beskrivelse.
I Tibet og Sentral-Asia forøvrig har det gjennom århundrer eksistert en tradisjon med å gi tempelhunder i gave til lokale herskere. Utover på 1700- og 1800-tallet ekspanderte denne tradisjonen kraftig, noe som resulterte i at lokale «små løver» også ble sendt tilbake til Tibet som motgaver. Denne praksisen var fortsatt i bruk så sent som i 1908, men siden da har den kulminert. På grunn av denne tradisjonen mener imidlertid mange kynologer at tibben kan ha et felles opphav med raser som pekingeser, lhasa apso, shih tzu og tibetansk terrier (for å nevne noen). Det er imidlertid viktig å understreke at dette aldri har blitt skikkelig dokumentert, og man vet heller ikke hvem av dem som er den mest opprinnelige av de. Det må derfor nevnes at det er flere som tar begrepet «små løver» til inntekt for nettopp sin hunderase, uten å ta hensyn til fakta.
Lhasa apso er et eksempel på dette. De kalles også «små løver», men lite som taler for at en hund med såvidt upraktisk pels kan ha fått innpass i den strenge tibetanske kulturen. Derimot er det mye som taler for at lhasa apso er et resultat av kryssavl der tibetansk spaniel (jemtse apso) og kanskje andre lignende hunder inngår, fordi lhasa apso av og til gir avkom som til forveksling ligner mye på tibber. Disse spesielle variantene av lhasa apso kalles prapsos. Tibber gir imidlertid aldri avkom som ligner lhasa apso.
Enkeape
Enkeapen (Callicebus torquatus) som er utbredt i nordvestlige Sør-Amerika, er mørkebrun, med unntak av den særpregede hvite kragen og de gule hendene. Ellers har den typiske springapetrekk som tett pels skjuler ørene, tettbygd kropp, korte lemmer og en buskete hale som ikke kan gripe. Enkeapen eter for det meste frukt, særlig fra Jessenia-palmer, frø, blader og insekter. Den gir mindre lyd fra seg enn de andre springapeartene. Hannen og hunnen holder imidlertid tett sammen til enhver tid, lysker hverandre og tvinner halene sammen. Familieflokker vokser fram ved at unge enkeaper blir hos foreldrene sine i 3 år.
Tibetansk spaniel
Opprinnelse og alder
Tibetansk spaniel er utvilsomt den småhunden som er best tilpasset klimaet og forholdene i Tibet, fordi pelsens struktur er av en slik art at snø, regn og kulde vil hindre hunden i minst mulig grad. Om man kikker på det som finnes av tidlig moderne dokumentasjon om tibetanske hunder finner man heller ingen referanser til verken lhasa apso eller shih tzu. Derimot nevnes dhokhi apso, som altså er synonym med tibetansk terrier. Tibetanske hundedommere regner imidlertid denne hunden som en liten mastiff, noe som helt utelukker at den kan ha vært en liten løvehund. Derimot nevnes en liten strihåret hund med skjegg, kalt ursu apso. Denne er imidlertid ukjent her i vesten, i likhet med en rekke andre lokale hunder i Tibet.
Kalvehøgde
Kalvehøgde er et 10 kilometer langt fjellmassiv i Vang og Vågå kommune i Innlandet, i den sørligste delen av Jotunheimen. Fjellet er det høyeste i Vang kommune. Den nordlige delen av massivet ligger i Jotunheimen nasjonalpark. Massivet stiger slakt opp fra innsjøen Bygdin, og ender i en veldig bratt vegg i nord. Veggen er mellom 500 og 700 meter høy. På nordsiden av massivet er det flere isbreer med Leirungsbreen som den største. På sørsiden er det to mindre breer, Kalveholobreen. Alle breene er i tilbakegang de siste årene.
Tibetansk spaniel
Opprinnelse og alder
De tidligste anslagene hevder at tibetanske spaniels kom til Europa med vestlige misjonærer alt på 1400-tallet. Det er ikke umulig, men det har aldri blitt ført bevis for noe slikt. Faktisk kjente man ikke til denne hunden i Europa før den dukket opp i Storbritannia i 1895. Tre år senere, i 1898, ble stilt ut for første gang på en hundeutstilling. Dagens tibber kan derfor sies å være et produkt av avl på De britiske øyer, men særlig populær ble den ikke før på 1950-tallet. Derfra har så interessen for hunden spredt seg til resten av Europa og Nord-Amerika.
Kalvehøgde
Massivet består av ti topper på over 2000 meter, men den nordvestligste (i forgrunnen på bilde til høyre) og de to østligste (ikke synlige) blir normalt reknet som selvstendige fjell. Primærfaktoren til de fleste av desse toppene er mindre enn 100 m og det meste av massivet er en vid rygg eller et platå som er populært blant skigåere. Store Kalvehøgde er det høyeste og mest markante av disse med ei høyde på 2208 moh og en primærfaktor på 518 meter. Østre Kalvehøgde er det eneste andre av toppene med en primærfaktor over 50 meter. Det har ei høyde på 2178 meter over havet.
Tibetansk spaniel
Utseende, anatomi og fysikk
Tibetansk spaniel er en liten, aktiv og våken hund, som kan holde seg frisk og aktiv opp til 15-16-årsalderen.
Det eneste tegnet på at hunden begynner å komme til skjells år og alder, er at han blir litt gråere rundt snuten. Mankehøyden skal være rundt 25,5 cm (23–27,5 cm) og ideell vekt er 4,1–6,8 kg.
Kalvehøgde
Fjellet ligger nær fylkesvei 51 og det er noe av årsaken til at fjellet er av de mest besøkte i Jotunheimen.
Tibetansk spaniel
Utseende, anatomi og fysikk
Kroppen er noe lenger enn mankehøyden, og hodet lite i forhold til kroppen. Pelsen skal ha en silkeaktig struktur og være glatt i ansiktet og på frambeina. Moderat lang på kroppen, glatt tilliggende. Fin og tett underull. Tispene har en tendens til å ha mindre pels enn hannene. Alle farger og kombinasjoner er tillatt, men sobel er mest vanlig. Rasen er sunn og sterk.
Kalvehøgde
De forskjellige toppene har forskjellige navn. Munken er det nordøstlige platået, Mugna er de to sentrale toppene, Kalvehøgde er de tre vestlige toppene og Nordre Kalveholotind er den sørvestlige toppen. Sistnevnte er den eneste toppen har en markant bratt vei på sørsiden.
Tibetansk spaniel
Bruksområde
Tibetansk spaniel er en flott utpreget selskapshund med gode vakthundegenskaper. Den vil utgjøre en god familiehund for folk som har litt erfaring med hunder som har litt primitiv atferd. Rasen er også en stadig mer populær utstillingshund. Likeså har den en rekke flotte brukshundegenskaper, ikke minst innen forskjellige former for hundesport. Det er derimot stor individuell forskjell på om hunden egner seg godt til hundesport eller ikke, da det er vanskelig å få en tibetansk spaniel til å gjøre noe den ikke vil.
Kalvehøgde
Massivet består av bergarten gabbro. Sørsiden og platået består hovedsakelig av ur og det er lite planteliv her bortsett fra lav, mose og issoleie.
Tibetansk spaniel
Lynne og væremåte
Tibben er en livlig, energisk, oppmerksom, overraskende hurtig og meget smidig og bevegelig liten hund. Mange kaller den en «stor hund i liten kropp». Den er rolig, snill, lojal og forsiktig av vesen, men gjerne litt egenrådig og selvstendig. Tibber «tenker selv» og drar sine egne konklusjoner, som ikke alltid stemmer overens med det eierne ønsker. Tibbeeiere forklarer gjerne denne atferden som «kattelignende», men dette er ingen katt. Kynologer og forskere forklarer slik atferd som primitiv, men det ligger intet negativt i denne beskrivelsen. Det har rett og slett med overlevelsesinstinktet å gjøre. I praksis betyr det at den ikke stormer mot fremmede, men heller har en litt forsiktig framtreden og tilbakeholden framferd. Den liker ikke at fremmede kaster seg om halsen på den, uten først å ha hilst skikkelig. Det betyr også at den gjerne trekker seg litt unna i situasjoner den ikke har erfaring med, men det må på ingen måte forveksles med frykt eller nervøsitet. Det betyr bare at den har en sterk flokkfølelse og ikke renner gatelangs alene, men heller holder seg i nærheten av sin egen flokk – eierne – og beskytter deres felles interesser. Det er den primitive atferden som gjør tibben til en ypperlig vakthund og en trofast og meget lojal kamerat. Det tar kanskje litt tid å komme den nær innpå livet for fremmede, men har du først vunnet dens tillit er den lojal til «the bitter end» som engelskmennene sier. Den vil varsle (flokken) når det kommer fremmede, men den blir ikke stående å bjeffe i tide og utide. Den vil følge sine eiere i tykt og tynt, fordi flokkinstinktet stikker så dypt, og den vil være lojal mot dem den er glad i til livet ebber ut av den.
Kalvehøgde
Den østlige Kalvehøgde og Mugna ble begge klatret i 1820 av to studenter, Balthazar Mathias Keilhau og Peter Christian Bianco Boeck, begge ble senere viktige forskere ved universitetet i Kristiania. Dette ble regnet som den første virkelige fjellekspedisjonen i norsk historie, og disse toppene var de første som ble klatret av de to vennene. Når de andre toppene ble nådd er ikke kjent.
Tibetansk spaniel
Lynne og væremåte
I den grad man kan hevde at hunder er barnevennlige, så har tibben utmerkede egenskaper som familiehund. Den elsker å leke og ser ut til å ha uttømmelig med energi og overskudd. Dens forsiktige natur gjør den også til en god barnehund, men som alle hunder trenger den tilvenning til barn fra valpestadiet for å bli trygg omkring barn. Hunder skal imidlertid aldri være alene med barn, ikke engang for noen sekunder. Barn er nemlig utilregnelige og kan komme i skade for å gjøre hunden vondt. Alle hunder vil da naturlig forsøke å komme seg unna, og om den ikke har en annen mulighet kan den klype hardt for å forsvare seg. Tibber er i så måte intet unntak.
Kalvehøgde
Eksterne lenker
Beskrivelse av Vestre Kalvehøgde på peakbook.org
Tibetansk spaniel
Annet
Tibetansk spaniel er en sunn hunderase uten genetisk arvelige sykdommer, bortsett fra øyensykdommen PRA (progressiv retinal atrofi). Pelsen trenger vedlikehold to til tre ganger i uken eller oftere, litt avhengig av hvor hunden ferdes.
Einar Bull
Einar Marensius Bull (født 20. september 1942 i Alta) er en norsk diplomat og tidligere ambassadør.
Einar Bull er siviløkonom fra Norges Handelshøyskole i Bergen (1968). I 1968-1970 arbeidet han i Europabevegelsen i Norge. Han var kontorsjef i Norsk Nefelin, Elkem 1970-1972 og fra 1972 i utenrikstjenesten. Han var først stasjonert ved konsulatet i Genova og var deretter byråsjef i Utenriksdepartementet fra 1982 til 1985, og var bl.a. også medlem i Styret for veiledningskontoret for import fra utviklingsland. I 1985-1988 var han ambassadør i Nigeria og sideakkreditert til Porto-Novo i Benin, Yaoundé i Kamerun, Accra i Ghana og Lomé i Togo. Han var deretter underdirektør i Utenriksdepartementet, fra 1988–1992 Utenriksdepartementets representant i valutarådet (Norges Bank).
Fra 1992 var Bull ekspedisjonssjef i Utenriksdepartementet og ledet også det faglige arbeidet med EØS-forhandlingene som ble undertegnet i mai 1992. Fra 1992 til 1996 var han Utenriksdepartementets representant i Norges Eksportråd og spesialråd for handelssaker 1994–1996. I 1996 etterfulgte han Eivinn Berg som Norges ambassadør til EU i Brussel fram til 2001. I 2002–2006 var han president i EFTAs overvåkningsorgan i Brussel, og avsluttet karrieren som ambassadør ved Norges ambassade i Roma 2006–2011.
Han er av slekten Bull. Hans tipptipp-oldefar var dikter og fogd på Sunnmøre, Ole Christian Bull (1762–1814), hvis ene sønn Fredrik Nannestad Wingaard Bull (1800–1893) bosatte seg først i Hasvik senere i Alta og ble far til Ole Christian Bull (1838–1916). Einar Bull arvet eiendommen Bull-kaia (kaianlegg, pakkhus) i Bukta, Alta etter Jacob «Marentius» Cederstrøm Bull, sønn av Fredrik Nannestad Wingaard Bull som i sin tid hadde kjøpt stedet.
Tisjøen kraftverk
Tisjøen kraftverk er et vannkraftverk på Minneåsen i Eidsvoll kommune i Viken.
Allochroma
Allochroma er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små, avlange, blanke, rødlige jordlopper, gjerne med svarte tegninger på dekkvingene. Bakbeina er utviklet til hoppebein med tykke lår.
Tisjøen kraftverk
Installert effekt er 80 kW. Årsproduksjon er 0,5 GWh.
Allochroma
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som gjerne r fra familien Buddlejaceae.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og det nordlige Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Brasil i sør.
Filosofiåret 1640
Filosofiåret 1640 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1640.
Trindade og Martim Vaz
Trindade og Martim Vaz er en øygruppe beliggende rundt 1,200 kilometer øst for Vitória i Sør-Atlanteren, tilhørende delstaten Espírito Santo, i regionen Sudeste, Brasil. Øygruppen har et areal på 10,4 km² og en befolkning på 32, tilhørende Brasils marine. Øygruppen består av seks øyer; Trindade som er den største med et areal på 10,1 km² og Martim Vaz som er den nest største øya med et areal på 0,3 km² (30 hektar).
Øyene er av vulkansk opprinnelse og har ulendt terreng. De er stort sett øde, bortsett fra den sørlige delen av Trindade. De ble oppdaget i 1502 av portugiseren Estêvão da Gama og tilhørte Portugal før de ble en del av Brasil og dets uavhengighet. Fra 1890–96 ble Trindade okkupert av Storbritannia frem til en avtale med Brasil ble oppnådd. I løpet av den britiske okkupasjonen ble Trindade kjent som «South Trinidad».
Malita
Malita er en kommune i provinsen Davao Occidental på Filippinene. Den er hovedstaden for provinsen, som ble opprettet i 2012. Under folketellingen i 2015 kom man til et befolkningstall på 117 746 innbyggere.
Barangayer
På landsbygda er en barangay en landsby med omland. I byene kan man sammenligne en barangay men våre bydeler, alle med et visst selvstyre.
Artillerigruppe Ålesund
Artillerigruppe Ålesund (tysk:Artilleriegruppe Aalesund) (HKAA III/976) var en artillerigruppe i Heeres Küsten Artillerie. Det var 6 Heeres Küsten Batterier og 1 Marine Artillerie Batteri i gruppen. Gruppen hadde standkvarter i Ålesund.
Artillerigruppen hørte til Heeres Küsten Artillerie Regiment nr. 976 (H.K.A.R 976) som var underlagt Seekommandant Molde.
De ulike batteriene er beskrevet i Jan Egil Fjørtofts bok
Hans Fredrik Sørdal
Hans Fredrik Sørdal (født 1984) er en norsk lokalpolitiker (Ap) som fra 2015 til 2019 var ordfører i Flakstad kommune.
NM i friidrett 1916
Norgesmesterskapet i friidrett 1916 bestod av flere arrangementer. Hovedmesterskapet ble arrangert i Trondhjem 26.–27. august. Arrangør var SK Freidig. Kun menn deltok. Kongepokalvinner ble Johan Hellum.
Straumøya (Bodø)
Straumøya er ei øy beliggende på sørsiden av Saltfjorden ved Saltstraumen i Bodø kommune, Nordland. Den har et areal på 29,50 km² og 278 innbyggere (2016).
Straumøya naturreservat ligger midt på øyas vestre del mellom Seivåg og Seines
NM i friidrett 1916
400 meter
Kun 2 fullførte
5000 meter
Kun to deltagere fullførte
Straumøya (Bodø)
Den østre enden av Straumøya er knyttet til fastlandet med fylkesvei 17, med Indre Sunnan bru direkte til fastlandet i sør og Saltstraumen bru til Knaplundsøya (retning Bodø) i øst.
Under andre verdenskrig var øya hjem for to tyske hærkystfort, HKB 4/974 Straumöy-Süd og HKB 5/974 Straumöy-nord.
NM i friidrett 1916
10000 meter
Kun 2 deltagere fullførte
4 x 400 meter stafett
Første gang denne øvelsen var med i NM. Kun et lag deltok.
Høydehopp
Kun 2 deltok
Mace Windu
Mace Windu er en jediridder i George Lucas sitt fiktive Star Wars-univers. Han er medlem av jedirådet, og regnes for å være blant jediene som er flinkest med lyssverd. I filmene spilles Mace Windu av Samuel L. Jackson.
Mace Windu ble født på planeten Haruun Kal. Etter at hans foreldre døde da han var seks måneder, ble han overlevert til Jediordenen, hvor han senere ble trent opp til jediridder.
I Star Wars II: Klonene angriper leder han jediene mot droidehæren til separatistene i slaget på Geonosis. Der dreper han dusørjegeren Jango Fett.
Kibbutz
En kibbutz (hebraisk:, «samling» eller «gruppe») er et geografisk avgrenset samfunn i Israel, oppbygd etter kollektivistiske prinsipper. Den første kibbutz ble opprettet i 1910 som et landbrukskollektiv. Ved å kombinere sosialisme og sionisme ble små selvstyrte enkeltsamfunn etablert, basert på likhet og solidaritet med felles opprinnelse og felles religiøs tro som grunnlag. Opprettelsene av kollektivene har ført til store konflikter med de opprinnelige brukere (nomadene) og innbyggere i de områdene der de ble opprettet. I dag er det ca. 250 kibbutzer i Israel.
Mace Windu
Mace Windu er kjent for å være den eneste jedien med lilla lyssverd.Han er også kjent for å si nei til Anakin Skywalker's forespørsel om å bli en jedimester. Lyssabelen hans er laget av en veldig sjelden Hurrikaine-krystall, kalt Windus Guile etter Windu selv. Mace Windu er også den eneste jedien som noensinne mestret lyssabelform VII, og ikke har blitt fristet av og gått over til den mørke siden. Siden lyssabelform VII grenser til den mørke siden av kraften gikk alle de andre som mestret form VII over til den mørke siden.