cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roger de Pont L’Évêque
Erkebiskop
Roger var til stede ved kirkemøtet i Tours i 1163 sammen med en rekke biskoper fra England. Pave Alexander III (pave)|Alexander III navnga Roger i et pavelig legat i februar 1164, men hans makt omfattet ikke byen Canterbury eller noe som hadde å gjøre med erkebiskop Becket. De omfattet derimot Skottland.
På slutten av 1164 ledet Roger en delegasjon fra kong Henrik II som besøkte det pavelige hoff, eller curia, for å forsøke å overtale Alexander at enhver beslutning om å avsette Becket skulle skje i England under pavelig legat framfor i Roma. Mens Becket var i landflyktighet greide Roger også å sikre seg pavens tillatelse for erkebiskopene av York å bære deres kors foran seg hvor som helst i England, en rett som lenge hadde vært et stridsemne mellom Canterbury og York. Senere trakk paven tilbake tillatelsen, men konsekvent nektet å gi forrang til hverken Canternury eller York.
Roger mislikte munker, og William av Newburgh sa at han ofte refererte til grunnleggelsen av klosteret Fountains Abbey som den verste tabben til erkebiskop Thurstans episkopat. Roger ble også anklaget for griskhet og for å gjøre uverdige geistlige utnevnelser. Imidlertid begynte han også gjenoppbyggingen av katedralen York Minster, som hadde vært ødelagt av brann i 1137, og hjalp til med å få kirken i Ripon bygget. Han støttet også skolen i York med årlig bidrag på 100 shillinger.
Striden med Becket
Roger ble trukket inn i striden med Becket ettersom Henrik II ønsket å få sin eldste levende sønn kronet som konge mens han selv ennå levde. Dette var en ny praksis i England, men hadde vært vanlig hos de franske kongene, og som Henrik II ønsket å etterligne. Henrik II insisterte at hans sønn, Henrik den unge konge, skulle krones i Westminster Abbey den 14. juni 1170 av erkebiskop Roger av York. Også tilstede ved kroningen var biskopene fra London, Salisbury, Exeter, Chester, Rochester, St Aspah, Llandaff, Durham, Bayeux, Evreux og Sées. De eneste engelske biskopene som synes å ha vært fraværende var Winchester, Norwich, Worcester, og naturligvis Thomas Becket, erkebiskopen av Canterbury, som var i landflyktighet. De gjenværende engelske bispesetene sto ledige. Dette endret en lang tradisjon som hadde reservert kroninger til erkebiskopen av Canterbury, en reservasjon som ble bekreftet av pave Alexander III så nylig som i 1166. I 1170 hadde imidlertid Henrik II mottatt pavens tillatelse til å få Roger til å krone kongens sønn, skjønt paven trakk senere denne tillatelsen tilbake.
Før Becket kom tilbake til England den 1. desember 1170 bannlyste han Roger, og dessuten også Gilbert Foliot, biskop av Lincoln, og Josceline de Bohon, biskop av Salisbury. Etter Becket gikk i land i England dro de tre bannlyste til Becket og ba om syndsforlatelse, men Becket var kun villig til å løfte bannlysningen for Gilbert og Josceline, og han insisterte at kun paven kunne tilgi Roger. Denne greide å overtale de andre om å holde sammen, og alle tre dro til kong Henrik II i Normandie for å sikre seg kongens tillatelse for deres appeller til Roma.
Roger og hans medbiskopers historier til Henrik er ofte sitert som det spark som tente kongens raseri mot Becket som igjen førte denne til hans martyrium. Imidlertid er det mer sannsynlig at fortellingene om Beckets oppførsel etter at han kom tilbake til England som hadde ført til kongens raseri, og som indirekte førte til Beckets død. Roger ble suspendert av pave Alexander III ettersom han var implisert i Beckets død, men fikk sin posisjon som erkebiskop av York tilbake i desember 1171.
Død
Roger hadde en sønn ved navn William en gang i løpet av sin karriere. Bispesetet York forble ledig fra Rogers død i 1181 og fram til 1189. Det var en praksis som kongen utnyttet; ved ikke å utnevne en ny erkebiskop ville bispesetets inntekter tilfalle kongen selv.
Litteratur
Warren, W. L. (1973): Henry II. Berkeley: University of California Press. ISBN 0-520-03494-5.
Cartagena (Spania)
Cartagena er en spansk havneby og marinebase ved Middelhavet. Byen ligger sørøst i landet i den autonome regionen Murcia og er regionens nest største by.
Byen ble grunnlagt 227 f.Kr. som Qart Hadash (punisk: Nybyen) av feltherren Hasdrubal fra Karthago. Romerne erobret byen 209 f.Kr. og kalte den Carthago Nova.
I andre halvdel av det 16. århundre ble Cartagena under Filip II av Spania en viktig havneby og marinestasjon. Den var blant annet et utgangspunkt for reiser til de spanske koloniene.
Under den spanske borgerkrigen var Cartagena hovedbasen til den republikanske marinen. Den holdt lenger stand mot general Francos tropper enn noen annen spansk by, og ble ikke inntatt før 31. mars 1939.
1987 ble det oppdaget et romersk teater fra 1. århundre midt i byen, siden 2008 er det tilgjengelig for offentligheten.
Fremdeles er havna viktig for byen og har blant annet et skipsverft.
Wolfgang Schäuble
Wolfgang Schäuble (født 18. september 1942 i Freiburg im Breisgau) er en tysk politiker (CDU) og president i Forbundsdagen. Han var fra 2009 til 2017 Tysklands finansminister. Schäuble var formann for CDU etter Helmut Kohl i 1998, og ble etterfulgt av Angela Merkel i 2000.
Bakgrunn
Wolfgang Schäuble var den annen av tre sønner til den senere CDU-politiker Karl Schäuble (1907–2000), som fra 1947 til 1952 var medlem av den badiske landdagen, og hans hustru Gertrud Schäuble født Göhring.
Etter Abitur i 1961 ved gymnaset i Hausach studerte han jus og økonomi i Freiburg og Hamburg, og tok i 1966 den første og i 1970 den annen juridiske statseksamen.
Politisk karriere
Schäubles politiske løpebane begynte i 1961 med hans inntreden i Junge Union. Under studiet var han også leder for RCDS i Hamburg og så Freiburg. I 1965 ble Schäuble så medlem av CDU. Fra 1969 til 1972 var han formnn for Junge Union Südbaden.
Schäuble ble innvalgt i Forbundsdagen i 1972 og var minister for særlige oppgaver i den føderale regjeringen og sjef for Forbundskanslerens kontor mellom 1984 og 1989. Fra 1989 til 1991 var han innenriksminister, og fra 1991 til 2000 var han parlamentarisk leder for CDU/CSU-fraksjonen i det tyske parlamentet. Han var formann for CDU etter Helmut Kohl i 1998 og ble etterfulgt av Angela Merkel i 2000.
I 2005 ble han utnevnt til innenriksminister i Angela Merkels regjering. I 2009 ble han finansminister i Merkels andre regjering og beholdt samme stilling i regjeringen Merkel III. Schaüble gikk av som finansminister da han 24. oktober 2017 ble valgt som ny president i Forbundsdagen. I oktober 2021 avstod Wolfgang Schaüble sin plass som president for Forbundsdagen til Bärbel Bas.
Sun Yat Sen-parken (Macao)
Den er oppkalt etter Republikken Kinas første president, dr. Sun Yat-sen. Han ble født noen timers reise, 26 km nord for Macao, og bodde også i Macao en kort periode i 1892.
Wolfgang Schäuble
Annet
Ved et attentat under et valgkamparrangement i Oppenau den 12. oktober 1990 ble Schäuble skutt av en psykisk syk person og sterkt skadet. Han har siden vært avhengig av rullestol.
Sun Yat Sen-parken (Macao)
Det finnes over førti parker i verden, for det meste i Fastlands-Kina, som er oppkalt etter ham.
Wolfgang Schäuble
Annet
Han er gift med Ingeborg Schäuble og har fire barn. Hans bror Thomas Schäuble var innenriksminister i Baden-Württemberg.
Sun Yat Sen-parken (Macao)
Parken er på 70 000 kvadratmeter. Den ble opprinnelig kalt Parco do Canal Dos Patos i 1987, for å hylle vennskapet mellom Folkerepublikken Kina og Portugal.
I parken står en eldre grenseport mellom Macao og innlandet. Der er også et aviarium, et victoriansk greenhouse, blomsterhaver, et fengshui skogholt, et svømmebasseng, lekeplass og  sportsfasiliteter.
CarciNor
CarciNor er landsforeningen for personer med nevroendokrin kreft (NET-kreft), deres pårørende, venner, helsepersonale og andre som støtter denne pasientgruppen.
Nevroendokrin kreft er en ondartet svulstsykdom som utgår fra hormonproduserende (nevroendokrine) celler. Disse finnes normalt i alle kroppens organer: Slimhinner, hud og kjertelorganer. Nevroendokrine svulster betegnes også som NET – Neuroendocrine tumors. Tidligere ble en del av disse svulstene kalt carcinoid eller karsinoid.
CarciNor er tilsluttet Kreftforeningen. Organisasjonen har et aktivt likepersonarbeid, hvilket betyr at en person som har levd med nevroendokrin kreft stiller seg til hjelp for andre i samme situasjon og disses nærstående. En likemann er ikke en fagperson, men en kvalifisert lekmann som kan gi omsorg og praktisk veiledning. Likemennene har avlagt taushetsløfte.
CarciNor arrangerer regionale møter, temamøter og landskonferanser. Medlemsbladet NETverket utgis fire ganger i året.
Tenk sebra
CarciNor bruker sebra og sebrastriper i kampen mot NET-kreft.
Pasientforeninger og organisasjoner som arbeider i forhold til nevroendokrin kreft (NET) har i mange år brukt sebrastripene som profilering og symbol. Bakgrunnen for dette er ikke den Afrikanske sebraen, men begrepet ”sebra” som viser til en lite trolig diagnose hos en pasient.
When you hear hoof beats, think of horses, not zebras
Dette er et gammelt begrep som brukes blant annet i medisinstudiet i USA. Hører man hovslag, så er det sannsynligvis en hest, ikke en sebra. Helsemyndighetene i USA brukte for eksempel dette begrepet i forbindelse med utbrudd av Nil-virus i New York City, hvor leger ble advart om at det kunne dukke opp flere ”sebraer” (sjeldne virus).
Begrepet har sin opprinnelse i det 14 århundre og en engelsk fransiskanermunk, William av Ockham. Dette er et prinsipp kjent som ”Ockhams barberkniv” – man trenger ikke å gjøre flere antagelser enn nødvendig. Eller: den enkleste forklaringen er som oftest den beste. Når det gjelder medisinstudiet og diagnostisering snakker man om ”diagnostic parsimony”. Man skal søke å finne frem til den enkleste forklaringen som dekker alle de forskjellige symptomene. For en allmennlege er dette et godt prinsipp: ser det ut som influensa er det sannsynligvis det.
NET-kreft
I forhold til NET-kreft forholder dette seg på mange måter annerledes enn for andre sykdommer. Dette vises i studier hvor man ser at over 90% av alle NET-pasienter er blitt feilbehandlet. Når det kommer pasienter med mange og uklare symptomer trenger vi leger som klarer å tenke ”hører man hovslag, kan det være en sebra”. Det er Dr. Eugene Woltering i New Orleans som er kreditert som opphavsmann til ideen om at NET-pasienter skal bruke sebrastripene som symbol i kampen mot nevroendokrin kreft.
Kjetil Flatin
Kjetil E. Flatin (født 19. november 1879 i Seljord, død 3. november 1960) var en norsk spelemann fra Seljord i Telemark. Han kjøpte plassen Ramberg, der han bodde livet ut.
I første halvdel av 1900-tallet var Kjetil Flatin blant de fremste spelemennene i landet. Flatin var kjent for sin klare tone, samt en bevisst bruk av dynamikk, noe som var uvanlig og nytt i norsk folkemusikk.
Flatin begynte tidlig å spille hardingfele, og den første fela si laget han selv. Han spilte i bryllup allerede som 8-åring. Seksten år gammel deltok han på kappleik i Bø og vant 2. premien.
Han vant flere 1. premier ved kappleiker på hardingfele. De viktigste kan nevnes: Landskappleiken Bergen i 1904, der han fikk 1. premie sammen med Aslak Lundtveit og Olav Mo, og Edvard Grieg skal ha vært én av dommerne, og Landskappleiken i Oslo i 1910, der Johan Halvorsen var én av dommerne. I slekta til Kjetil Flatin finner vi framstående spelemenn som Olav Bægjuv, Øystein Langedrag og Leiv Sandsdalen. Flatin førte videre «Myllarspelet» etter Sandsdalen. Han spilte også mange slåtter etter Lars Fykerud og Olav Groven. Han reiste land og strand rundt og holdt konserter, noe han fortsatte med i mange tiår. Han var i USA på konsertferd i to år, fra 1904 til 1906.
I 1911 fikk han Telefylkets Ungdomslags æresdiplom. Han var fast spelemann på den store jubileumsutstillingen i 1914 på Frogner i Oslo.
Kjetil Flatin var en dyktig felemaker og lagde mer enn 200 hardingfeler. En periode gikk han i lære hos Gunnar Røstad.
Kjetil Flatin komponerte også en del slåtter.
Morten Pedersen
Morten Pedersen (født 12. april 1972) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han spilt for en rekke klubber i Norge og Europa, den siste klubben han spilte i var Tromsø IL. Fra 2008 til og med 2010 var han trener for Tromsdalen Fotball. Nå er han toppspillerutvikler i TIL.
Pedersen (som gjerne kalles «MP») startet karrieren i Storsteinnes IL på 80-tallet. I 1990 gikk han til Brøndby IF, hvor han kun fikk spille én kamp. Klubben ble da trent av Morten Olsen. I 1992 ble han kjøpt av Tromsø IL, hvor han etablerte seg som venstrekant/venstreback. Etter det kjøpte Brann ham i mars 1996, og der spilte han seg til fast på laget som spilte mot Liverpool og PSV Eindhoven i Cupvinnercupen. Deretter bar det til tysk Bundesliga og Borussia Mönchengladbach i 1997/98-sesongen, men der fikk han lite spilletid. Rosenborg kjøpte ham året etter, da han ble sett på som den ideelle erstatter for André Bergdølmo, og han fikk spille fast under Trond Sollied. Da det ble mindre spilletid etter at Nils Arne Eggen kom tilbake, dro han på lån til VIF. Året etter kjøpte Trond Sollied han til den belgiske toppklubben AA Gent, der han fikk spille fast på et lag som gjorde det svært godt i serien.
Så bestemte «MP» seg for en retur til norsk fotball, og signerte for Tromsø IL i 2003. Han var en viktig spiller i den forrykende vårsesongen i 2005.
Den 27. august 2007 kunngjorde Pedersen at han la opp som fotballspiller. Grunnen var en nakkeskade han pådro seg i kampen mot Start i den 25. serierunden 2006.
Pål Bang-Hansen
Pål Helge Bang-Hansen (født 29. juli 1937 i Oslo, død 25. mars 2010 ) var en norsk filmkritiker og regissør. Han hadde dessuten flere filmroller som barn. Han huskes best som programleder i flere filmprogrammer på NRK-TV, deriblant Filmmagasinet.
Biografi
I 1943 flyktet familien Bang-Hansen til Sverige, og bosatte seg i Hammarbyhöjden der Pål gikk på barneskole. Tilbake i Norge etter krigen bodde familien i Husebygrenda i Oslo. Pål Bang-Hansen ble raskt barnestjerne i etterkrigs-Norge, og opptrådte blant annet mye med Sverre Udnæs i Barnetimens hørespill, med hovedrollen i Mesterdetektiven Blomkvist. Bang-Hansen filmdebuterte i Arne Skouens Gategutter (1949). Etter et opphold i Italia 1950–1952 fikk han hovedrollen i faren Odd Bang-Hansen s bokfilm Tom og Mette på sporet, som hadde premiere i 1952. På gymnaset gikk han engelsklinjen og var kullkamerat av Gro Harlem Brundtland og Rolf Presthus. I 1959 var han leder for Studentersamfundets Teater, og i perioden 1960–1962 studerte han film ved Centro Sperimentale di Cinematografia i Roma.
Siden 1962 rapporterte Bang-Hansen årlig fra Filmfestivalen i Cannes, ofte sammen med Arne Hestenes, fra 1968 med base i sin egen bolig i Tovo ved liguriske Villa Faraldi. Herfra skrev han også reise- og matbøker. Som faren ble han kulturjournalist i Arbeiderbladet, og denne stillingen hadde han fra 1961 til 1967. Han er likevel mest kjent fra NRK, der han ble ansatt i 1965 og ledet Filmmagasinet fra 1967 til 1993.
I 1966 giftet Pål Bang-Hansen seg og regisserte sin første av seks filmer for EMI Produksjon. Den første filmen het Skrift i sne og bygget på farens manus, med broren Kjetil Bang-Hansen på rollelisten. Komedien Norske byggeklosser solgte bra i 1972. Hans to barn, Simen og Bent, var med i Kanarifuglen (1973). Den siste filmen han regisserte var Kronprinsen, og Bjørn Sundquist vant Filmkritikerprisen 1980 for sin rolle i den filmen.
Andre NRK-program med Bang-Hansen var spørreleken Zoom (1985) og Lørdagsbilaget (1985). I tiden etter Filmmagasinet ledet han På kino i perioden 1990–1992,Oscarfest i Hollywood i 1992, laget innslag i Kulturoperatørene i 1994 og ledet sammen med Anne Hoff NRKs nye filmmagasin Cinemaskopet i 1996. Han var programleder for det ukentlige Påls briller i 1997, og var innom programserien Gydas vei i 1998 og filmanmelder i Frokost-TV i perioden 2003–2007. I 2002 laget NRK filmen Pål sine stjerner om ham. Selv opptrådte han selvparodisk i Uti vår hage i 2003.
Pål Bang-Hansen pensjonerte seg fra NRK i 2007, men fortsatte å skrive manuskripter, det seneste om XU-jenter under andre verdenskrig.
Paraguays historie
Spansk koloni
De første europeerne kom til området tidlig på 1500-tallet, kolonien Asunción ble grunnlagt i 1537. Området var geografisk dårlig avgrenset, men betydelig større enn dagens Paraguay og omfattet tilgrensende deler av Bolivia, Brasil, Uruguay og Argentina. Siden den ikke var særlig interessant på grunn av sin avsides beliggenhet og lite naturressurser hadde den lengre perioder med forholdsvis fredelig utvikling. Asuncíon ble senteret for den spanske koloniadministrasjonen i området under visekongedømmet av Peru.
Jesuittiske reduksjoner
Fra 1588 startet jesuittordenen sin misjonsarbeid ovenfor guaraníindianerne i de sørlige områdene som i dag ligger i Paraguay, Brasil og Argentina. I begynnelsen var området truet av slavehandlere, men etterhvert fikk de jesutittstyrte indianerne lov å bærer våpen og militser ble dannet. Misjonssentrene ble over de neste 150 år forholdsvis velstående med for eksempel skoler og musikkundervisning. Den berget sannsynligvis den etniske integriteten av guaraníene og skapte misunnelse i de omkringliggende områdene. Jesuitten ble utvist fra Sør-Amerika i 1767 og den indiansk-jesuittiske kulturen som hadde fremvokst forfalt.
Uavhengighet
Paraguay erklærte seg uavhengig ifra Spania 15. mai 1811 etter press fra Argentina. Etter en noen år med usikkerhet ble landet fra 1814 regjert av ulike diktatorer. Den utviklet seg forholdsvis bra og var rundt 1860 et av de rikeste og bestfungerende i Sør-Amerika.
Trippelalliansekrigens katastrofe
Utdypende artikkel: Trippelalliansekrigen
Landets militarisme førte til at landet erklærte krig mot Argentina og Brasil i 1864. Disse allierte seg med Uruguay til trippelalliansen. Den såkalte trippelalliansekrigen varte til 1870 og ble altødeleggende for Paraguay. Soldaten døde på begge sider i svært store tall, mest på grunn av sykdom. Hele enheter døde av kolera på vei til krigssonen. For Paraguay er det sannsynlig at minst to tredjedeler av den voksne mannlige befolkningen døde, enkelte mener opp til 90%. Fra en befolkning på i underkant av en halv million endte landet med ca. 150-180.000 innbygger, derav ca. 28.000 menn. Som tapende part måtte Paraguay avstå omtrent 140 000 km² til Brasil og Argentina. Som resultat stoppet utviklingen i landet etter at Paraguay hadde tidligere hatt en av Sør-Amerikas mest lovende økonomiske utviklinger.
1870-1954
Ettervirkningene gjorde at landet ikke roet seg før århundreskiftet. I første verdenskrig forble det nøytral og klarte å få frem en avtale med Bolivia om Gran Chaco området. Oljefunn i det området rundt 1928 destabiliserte den situasjonen og førte til Chacokrigen (1932–1935) der Paraguay erobret viktige økonomiske områder ifra Bolivia. I perioden 1904-1954 hadde landet 31 presidenter, de fleste ble avsatt med makt.
Stroessner-diktaturt
I 1954 ble det gjort militærkupp og Alfredo Stroessner etablerte en diktatur som skulle vare i 35 år. Under Stroessner var landet politisk undertrykt, internasjonalt isolert og uten særlig økonomisk utvikling.
Demokrati
Først et nytt militærkupp i 1989 ledet av general Andrés Rodríguez endte Stroessners diktatur. Rodríguez lot flere ledende regjeringsmedlemmer og militære arrestere, innførte pressefrihet og satt i gang en prosess som førte til Paraguays første frie og demokratiske valg i 1993.
Juan Carlos Wasmosy ble tatt i ed som den første sivile presidenten i over 40 år. Paraguays demokrati var truet utover 1990-tallet, særlig etter et kuppforsøk i 1996. De siste valgene har likevel vært ansett som frie og rettferdige. I 2008 ble venstrekandidaten Fernando Lugo valgt til president. Han ble i 2012 avsatt ved riksrett i Kongressen og visepresident Federico Franco overtok presidentembetet.
Padling under sommer-OL
Padling under Sommer-OL har vært på det olympiske programmet siden OL-1936 i Berlin. Kvinner deltok første gang i OL-1948 i London.
Haugesund folkebibliotek
Haugesund folkebibliotek er et bibliotek som ligger i Kirkegata 151 i Haugesund, like øst for Vår Frelsers kirke i sentrum av byen. Biblioteket var etter starten i 1893 lokalisert en lang rekke provisoriske steder frem til biblioteket i flyttet inn i dagens bygg, som ble prosjektert og oppført i perioden 1965–1967. Bygningen er tegnet av en av byens viktigste etterkrigsarkitekter, David Sandved, og biblioteket regnes som et av hans hovedverk. Haugesund folkebibliotek er tegnet som et helhetlig kunstverk, der arkitekten har vært ansvarlig for design av både interiør og inventar. Arkitekturens intime forhold mellom form og funksjon er blitt fremhevet som en styrke ved bygget. I juni 2012 ble biblioteket midlertidig fredet av Fylkeskonservatoren. Etter istandsetting ble folkebiblioteket fredet av Riksantikvaren den 15. november 2019 som et fremragende eksempel på modernistisk arkitektur og et kulturminne av nasjonal verdi.
Flaske
En flaske er en beholder i glass, plast, keramikk eller metall med en flaskehals som er smalere enn beholderen. Flasker av glass ble tidligere også kalt buteljer. Dersom beholderen har en innovervendt kulp i bunnen kalles flasken en kulpeflaske. Flasker lukkes tradisjonelt med en plugg eller propp av ekte kork, men etter hvert har korken blitt byttet ut med syntetiske korker (som etterligner den opprinnelige korken), skrukorker og presskorker av plast eller metall. Fellesbetegnelsen på korker som brukes til å tette flasker kalles en flaskekork. Hensikten med korken er å kunne bevare innholdet lenger og å hindre fordampning. Flasker som utrustes med skrukorker må ha et utvendig gjengesystem rundt flasketuten. Flasker som har vært i bruk og er uten innhold kalles ei tomflaske.
Oppbevaringsbeholdere
Flasker er oppbevaringsbeholdere for ulike typer væsker og tar da gjerne navn etter disse væskene, som for eksempel vann (vannflaske), melk (melkeflaske), brus (brusflaske), øl (ølflaske), vin (vinflaske) og så videre. Ofte, eller snarere som regel, har disse flaskene karakteristiske design som gjør dem lett gjenkjennelige. Et eksempel er ølflasker, som for en stor del har sett like ut gjennom mange år, men som i senere år har blitt mer varierte i designet sitt. Et annet eksempel er cocacolaflasken, som er svært karakteristisk og bare brukes til brusdrikken Coca Cola. Melkeflasken har imidlertid forsvunnet i mange land, som oftest til fordel for såkalte melkekartonger, som altså er en beholder laget av kartong.
Panteordning for flasker
I Norge, og etter hvert også i flere andre land, finnes det en effektivt panteordning for flasker. Ordningen kom i stand som et gjenbrukssystem, slik at tomme gangbare flasker kunne samles inn, vaskes og gjenbrukes. For noen typer glass- og etter hvert plastflasker må kjøper derfor betale en såkalt flaskepant, en slags midlertidig avgift som tilbakebetales i sin helhet dersom og når flasken returneres til et utsalgssted, som på sin side er pliktig til å ta imot og utbetale pantesummen dersom de selv selger produktet eller et tilsvarende produkt som bruker den samme flasketypen.
Innbyggerinitiativ
Et innbyggerinitiativ, borgerinitiativ eller folkeinitiativ er en funksjon i et demokrati der en bestemt mengde underskrifter kan utløse folkeavstemning om et lovforslag eller lignende. Man skiller mellom direkte og indirekte initiativer, der direkte initiativer blir lagt ut til folkeavstemning direkte, mens et indirekte initiativ først blir behandlet av den gjeldende beslutningstagende forsamling. Dersom forslaget ikke blir vedtatt der blir det lagt ut til folkeavstemning. Innbyggerinitiativer er et sentralt element i direkte demokrati.
Innbyggerinitiativ er mye brukt i Sveits og i enkelte delstater i USA og Tyskland. I Norge finnes det ingen ordninger med rene innbyggerinitiativ, men kommuneloven åpner for såkalte dagsordeninitiativer der et forslag ikke har mulighet for å bli lagt ut til folkeavstemning, men kun bli behandlet i kommunestyret.
Det europeiske borgerinitiativet er en prosedyre og rettighet til unionsborgerne i EU. Borgerinitiativet ble innført ved Lisboa-traktaten.
Helheim
Helheim kan vise til
Wuhle
Wuhle er en liten elv i Brandenburg og Berlin. Den er en sideelv til Spree fra høyre som har sin kilde i Barnim ved Ahrensfelde i Brandenburg, like ved delstatsgrensen mot Berlin. Wuhles løp følger for en vesentlig del en tunneldal fra istiden. Elven er 16,5 kilometer lang, hvorav 15,2 kilometer er innenfor Berlins grenser (østre bydeler). Nedslagsfeltet er 101 km², hvorav 56,8 km² finnes innenfor Berlin. Wuhle munner ut i Spree ved Köpenick ved.
Fylkesvei 3022
Fylkesvei 3022 går mellom Verningen og Tjøllingvollen i Larvik kommune.
Kobbskartunnelen
Kobbskartunnelen, frem til april 2016 Kobbskarettunnelen, er en veitunnel i Sørfold kommune i Nordland. Tunnelen er en del av europavei 6 mellom Kobbvatnet og Sildhopen. Den ble åpnet i 1986 og er 4500 meter lang, og er den lengste av tunnelene på europavei 6 mellom Fauske og Narvik.
Det planlegges en ny vei mellom Mørsvikbotn og Megården med bru over Leirfjorden, som skal erstatte E6 gjennom Middagsfjelltunnelen og Kobbskartunnelen. Tunnelene har kun 5,5 meter dekkebredde og det gjør det svært for to lastebiler å møtes. Det er også maks høyde på 4,2 meter. Dette bryter mot FN:s regler for europaveier som krever minst 7 meter dekkebredde og tillatt høyde på kjøretøy på 4,5 meter. De har også problemer med tunnelsikkerhet. År for byggestart er ikke klart.
Damsnipe
Damsnipe (vitenskapelig navn Tringa stagnatilis) er en fugl.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).
Benny Södergren
Benny Södergren (født 23. juni 1948), svensk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck.
Södergren vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han kom på tredjeplass på 50 km, bak Ivar Formo fra Norge og Gert-Dietmar Klause fra Øst-Tyskland
Slaget om Kien Long
Slaget om Kien Long var et slag utkjempet under Vietnamkrigen. Slaget ble innledet av at FNL invaderte Kiên Long-distriktet i den daværende Chuong Thien-provinsen i Mekongdeltaet i Sør-Vietnam.
Slaget
Den 12. april 1964 invaderte tre FNL-bataljoner Kiên Long, og tok raskt kontroll over hele distriktet. Ettersom geriljaene konsoliderte kontroll over distriktet, henrettet de distriktsjefen og hans familie. Sør-Vietnams hær, med luftstøtte fra USA, svarte på invasjonen med å sende soldater for å gjenerobre distriktet. Til tross for at de opererte i dagslys, lyktes det geriljaene å holde stand mot både sørvietnamesiske soldater og amerikanske flyangrep i åtte timer. Til slutt, etter harde kamper med store menneskelige tap for begge sider, trakk FNL-enhetene seg ut av distriktet i god takt og orden.
Resultat
Både Sør-Vietnams hær og FNL bar store tap under slaget om Kiên Long. Til sammen, medregnet kamphandlinger andre steder i landet, mistet Sør-Vietnams hær 200 soldater mellom den 12. og den 20. april, i tillegg til 660 skadede og 14o savnede. Samtidig markerte slaget for første gang at FNL kunne operere i dagslys uten å bli overkjørt raskt.
Uranienborgparken
Parken
Uranienborgparken avgrenses av en gangvei og mur mot Holtegata i nordvest, Uranienborgveien i nordøst, og Josefines gate, Holtegata og Uranienborg skole i syd. Parken ligger på en høyde (52 meter over havet) og terrenget i parken skråner ned mot Josefines gate. Parken er 17 000 kvadratmeter stor, av dette 13 000 kvadratmeter nord for kirken.
Uranienborg barnehage ligger i nordenden av parken.
Parken forvaltes og stelles av bydel Frogner.
«Urraparken» er et viktig sted for handlingen i Lars Saabye Christensens roman Beatles.
Historie
Omkring Uranienborg kirke sto en skogpark (Uranienborgskogen), mye større enn dagens park. Skogen fikk dels parkmessig behandling i løpet av 1700-tallet. Skogen var kjent for sin fine utsikt og høye furutrær, og var et populært utfartssted på 1800-tallet. Kommunen kjøpte skogen i 1874 med sikte på å bygge kirke og legge det resterende ut til boligtomter. Kirken ble innviet i 1886.
Vedtaket om parkmessig opparbeidelse kom i 1896, etter et mellomspill der 2500 kvadratmeter av tomten var bestemt tilbudt som sted for landets tekniske høyskole. Terrenget ble planert i 1904-1905 og parken nord for kirken ble opparbeidet i 1905-1908, med 2500 kroner samlet inn av en damekomité og 6000 fra kommunen. Alle furutrærne ble tatt ned. Området syd for kirken utsprengt og planert i 1909.
Lekeplass syd for kirken kom i 1922. Husmødrenes barnehage ble startet i dagens lokaler i nordenden av parken i 1954. Barnehagen ble overtatt av kommunen ved bydel Frogner i 2002.
I 1994 ble det plantet 16 nye trær til erstatning for de som tas ned.
Et forslag om å ta noe av parken til barnehage ble avvist av bydelsutvalget i 2006.
Martha’s Vineyard
Martha's Vineyard er en 231,75 km² stor øy ved sørkysten av Cape Cod i Massachusetts. Øya har en fast befolkning på 15 000 og utgjør det meste av Dukes County (resten av fylket består av Elizabeth Islands og Nomans Land).
Øya var hjem for et av de første kjente samfunn av døve, og er kjent for et helt spesielt tegnspråk som var med å legge grunnlaget for amerikansk tegnspråk. Øya er nå primært kjent som en sommerkoloni, selv om helårsbefolkningen har økt betraktelig siden 1960-tallet, til tross for at øya kun er tilgjengelig via fly eller båt/ferge.
Øya er den tredje største på østkysten av USA, og den største uten landfast forbindelse. Det går fly og ferger.
Historie
Opprinnelig bodde wampanoag-indianere på et sted de kalte Noepe (= Midt i vannstrømmer). En mindre øy lenger sør fikk navnet Martha's Vineyard av kaptein Bartholomew Gosnold som km seilende til Den nye verden i skipet «Godspeed» og døde etter ankomsten til Jamestown i 1607. Gosnolds svigermor og hans annet barn som døde som liten, het Martha begge to. Navnet ble snart overført til den store øya. I slutten av 1800-tallet ønsket amerikanske myndigheter å standardisere stedsnavn og sløyfe apostrofer. Dermed ble øyas navn endret til «Marthas Vineyard», før det tidlig på 1900-tallet igjen ble Martha's Vineyard – ett av bare fem amerikanske stednavn med en apostrof.
I 1975 dannet Martha's Vineyard ramme rundt Steven Spielbergs spillefilm Jaws og tiltrekker av den grunn mange besøkende. Men etter 159 slitsomme innspillingsdager var lokalbefolkningen grundig lei av både Spielberg og staben hans.
Et samfunn for døve
Blant de første kolonistene på Martha's Vineyard fantes et gen for døvhet – den første kjente døve person på stedet var Jonathan Lambert, snekker og jordbruker, som ankom med sin kone i 1694. To av barna hans var trolig også døve. Folk fra døvesamfunnet i Kent i England utvandret dit i starten av 1600-tallet og tok med seg et tegnspråk, kjent som Kent Sign Language. Etter hvert utviklet det seg et lokalt tegnspråk, Martha's Vineyard Sign Language (MVSL), som sammen med tegnspråket på fastlandet dannet American Sign Language. Døvhet var så vanlig lokalt at noen av de hørende trodde det var smittsomt. Både døve og hørende brukte tegnspråk. Det var noe alle kunne, så døvhet ble ikke betraktet som noe lyte. På USA's fastland var hyppigheten av døvhet 1 av bortimot 6.000, mens den på Martha's Vineyard var 1 av 155; i byen Chilmark 1 av 25 og i Squibnocket 1 av 4.
I nyere tid ble det vanlig å sende barna inn til fastlandet for å gå på døveskoler. Dermed ble mange boende på fastlandet, og gradvis døde den døve Vineyard-befolkningen ut. Den siste av dem, Katie West, døde i 1952, men så sent som i 1980'erne kunne noen av de eldre på øya stadig huske MVSL.
Gus-Khrustalnyj
Gus-Khrustalnij (russisk: Гусь-Хруста́льный) er en by i Vladimir oblast i Russland. Den ligger ved elva Gus (ei sideelv til Oka), rundt 63 km sør for Vladimir.
Bynavnet kan oversettes som «krystallgås», ettersom byen er kjent som et av de eldste sentrene for glassindustri i Russland, og den ligger ved elva Gus (oversatt: Gås). Det er imidlertid gode grunner for å anta at navnet ikke er avledet direkte fra gås, men snarere fra det felles slaviske uttrykket «gås» (på de respektive språkene) for en stor (opp til ti liter eller mer) flaske.
Gus-Khrustalnij ble grunnlagt midt på 1700-tallet i forbindelse med byggingen av en krystallfabrikk. Den fikk innvilget bystatus i 1931.
Byen inngår i turistruten Den gyldne ring i Russland.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Fylkesvei 3014
Fylkesvei 3014 går mellom Klåstad og Ula i Larvik kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 159 (Vestfold).
Zaoyang
Zaoyang (kinesisk: 枣阳; pinyin: Zǎoyáng) er et byfylke i byprefekturet Xiangfan i provinsen Hubei i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 1,096,663 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.
Kartagos historie
Kartagos historie er historien til oldtidsbyen Kartago ved kysten av Nord-Afrika, i dagens Tunisia. Byen ble opprettet som en koloni av fønikere, og Kartago oppnådde uavhengighet og vokste til en stormakt i den vestlige delen av Middelhavet, med mange kolonier blant annet på Den iberiske halvøy. Byen utfordret den kommende makten i Romerriket, noe som ble den kartagiske sivilisasjonens fall. «Punere» var den romerske betegnelsen på kartagere.
Studiet av Kartagos historie er ofte problematisk. Grunnet at sivilisasjonen ble underkastet og ødelagt av romerne mot slutten av den tredje puniske krig, har svært få kartagiske historiske primærkilder overlevd. Det er noen få antikke oversettelser av puniske tekster til gresk og latin, foruten inskripsjoner på monumenter og bygninger avdekket i Nord-Afrika. Imidlertid er det meste av materialet med tilgjengelige primærkilder om kartagisk sivilisasjon blitt skrevet av greske og romerske historikere, som Titus Livius, Polybios, Appian, Cornelius Nepos, Silius Italicus, Plutark, Dio Cassius, og Herodot.
You Were Meant for Me (film)
You Were Meant for Me er en amerikansk filmmusikal fra 1948, regissert av Lloyd Bacon og produsert av 20th Century Fox. I hovedrollene spiller Jeanne Crain og Dan Dailey. Filmen handler om en bandleder som gifter seg med en kvinne dagen etter deres første møte. Turnelivet viser seg å bli vanskelig for henne og børskrakket i 1929 gir ekteparet ytterligere problemer. Manus er skrevet av Valentine Davies og Elick Moll.
Kartagos historie
Disse forfatterne kom fra kulturer som alle var i direkte konkurranse, og ofte i konflikt med i Kartago. Grekerne utfordret eksempelvis Kartago for Sicilia, og romerne kjempet i punerkrigene mot Kartago. Det er uunngåelig at redegjørelsene om Kartago skrevet av fremmede som besto av betydelig forutinntatthet og fordommer. Nyere utgravninger av antikkens kartagiske steder har avdekket langt mer primærmaterialer fram i lyset. En del av disse funnene motsier eller bekrefter aspekter av det tradisjonelle bildet av Kartago, men mye av materialet er fortsatt uklart og tvetydig.
You Were Meant for Me (film)
Handling
Peggy Mayhew (Jeanne Crain) får vinnerloddet under en konsert med bandlederen Chuck Arnold (Dan Dailey) og hans orkester i 1929. Da hun går opp på scenen for å motta premien av Chuck, blir de to umiddelbart tiltrukket av hverandre og Peggy kysser ham før hun forlater scenen. Senere på kvelden møtes de på en kinesisk restaurant, der Peggy har gått for å spise med vennene sine. Chuck ønsker gjerne at de skal tilbringe mer tid sammen, men han skal ha konsert i en annen by allerede dagen etter. Han inviterer imidlertid Peggy til å komme på konserten. Hun reiser dit, men blir stoppet fra å komme inn, ettersom kvinner er påkrevd å ha følge. Chuck får øye på henne etter konserten, mens hun sitter og venter på bussen hjem. Peggy går glipp av bussen, men Chuck lover å kjøre henne hjem igjen til foreldrene.
Neste morgen finner Peggys mor Cora (Selena Royle) og far Andrew (Percy Kilbride) de to sovende på sofaen. Peggy forklarer dem at hun har giftet seg med Chuck i løpet av natten. De første ukene synes Peggy turnélivet er som en evig fest, men etter hvert blir hun stadig mer ensom, ettersom Chuck har svært liten tid til henne. Chuck lover henne at ting skal bli bedre. Han er heller ikke bekymret over børskrakket som han leser om i avisene og tror at det blir kortvarig. Senere får bandet en avbestilling for en viktig konsert de skulle ha i New York. Peggy snakker med pianisten i bandet, Oscar Hoffman (Oscar Levant), som forteller henne at det har kommet så mange avbestillinger at de må avslutte hele turnéen.
Kartagos historie
Begynnelsen
Kartago var bare en av rekke fønikiske bosetninger i den vestlige delen av Middelhavet som opprettet som handelskolonier for å lette handelen med fønikiske byer som Sidon, Tyr og andre i Fønikia som lå på kysten av hva som i dag er Syria, Libanon og Israel. På 900-tallet f.Kr. var østkysten av Middelhavet, Midtøsten, befolket av ulike semittiske folkegrupper som hadde bygget om en blomstrende sivilisasjon. Folket som var bosatt i det som i dag er Libanon kalte sitt språk for kanaanittisk, men de ble referert til fønikere av grekerne. Fønikisk språk var meget likt oldtidens hebraisk i en slik grad at det sistnevnte ble benyttet som et hjelpemiddel i oversettelsen av fønikiske inskripsjoner.
Fønikiske byer var i stor grad avhengig av handelen både fra landevegen og sjøvegen, og deres byer omfattet et antall betydelige havner i området. For å skaffe et sted for den fønikiske flåten, for å opprettholde det fønikiske handelsmonopolet av områdets naturlige ressurs, eller for utføre handel for seg selv, etablerte fønikerne et antall kolonibyer langs kysten av Middelhavet som strakte seg fra Iberia i vest til Svartehavet i øst. De ble stimulert til å grunnlegge deres byer ved behovet for å revitalisere handelen, samt for å betale de skattene som ble pålagt byene Tyr, Sidon og Byblos av de påfølgende rikene som styre over dem. Samtidig eksisterte det en fønikisk frykt for den voksende greske koloniseringen av den delen av Middelhavet som var egnet for handel. Den opprinnelige fønikiske koloniseringen skjedde i løpet av en tid hvor andre nabokongedømmer (greske, kretiske og hittittiske) gjennomgikk en såkalt mørk tidsalder, det som kalles for «sammenbruddet i bronsealderen».
You Were Meant for Me (film)
Handling
Peggy og Chuck reiser tilbake til foreldrene hennes. Til tross for at de har dårlig råd, er ikke Chuck villig til å ta lavere betalte spillejobber. Peggy finner ut at hun er gravid, men forteller det ikke til Chuck. En dag sender Oscar et telegram til Chuck om en spillejobb i Chicago, men Chuck er ikke fornøyd med lønnen. Dette fører til en krangel mellom Peggy og Chuck, som ender med at han forlater henne. Oscar kommer innom like etterpå for å lete etter Chuck. Peggy forteller ham hva som har skjedd. Da Andrew kommer hjem fra arbeid på mursteinsfabrikken en stund etterpå, har han med seg Chuck, som har skaffet seg jobb der. Tre år senere har økonomien blitt bedre, Oscar har blitt salgsansvarlig på mursteinsfabrikken, mens Chuck har en suksessfull spillejobb i New York og er lykkelig sammen med Penny og sønnen deres.
Kartagos historie
Begynnelsen
Sammenbruddet er en karakteristikk som er gitt av de historikere som ser overgangen i Midtøsten og den østlige delen av Middelhavet fra sen bronsealder til tidlig jernalder som en voldelig, plutselig og kulturell sammenbrudd. Palassøkonomiene rundt Egeerhavet og i Anatolia, som karakteriserte den sene bronsealder, ble erstattet, etter et opphold, av isolerte landsbykulturer i det som kalles for den antikke mørke tidsalder. Det synes blant annet som om det ble knapphet på tinn, en nødvendig faktor i produksjonen av bronse, og førte til en krise. I tillegg var det antagelig også andre faktorer som utløste krisetilstander, blant dem tørke, jordskjelv og folkevandringer. Det var i denne urolige tiden at fønikerne spredte seg utover Middelhavet.
You Were Meant for Me (film)
Priser og nominasjoner
Valentine Davies og Elick Moll ble nominert til en Writers Guild of America Award for beste manus til en amerikansk musikal i 1949.
Radioversjon
You Were Meant for Me ble bearbeidet til et hørespill og sendt på Lux Radio Theatre 28. juni 1948, der Dailey gjentok rollen sin og Donna Reed overtok Crains rolle.
Kartagos historie
Graden av fønikisk bosetning
Den ledende byen i Fønikia var Tyr som etablerte en rekke handelskolonier langs Middelhavet. I alt etablerte fønikerne rundt 300 kolonier i Tunisia, Marokko, Algerie og Iberia, og i mindre grad på den golde kysten av Libya. Fønikerne manglet befolkningen eller nødvendigheten til å etablere byer som kunne forsørge seg selv, og de fleste byen besto av mindre enn 1000 bosettere. Kartago og noen få andre byer utviklet seg senere til store, selvstendige byer. Fønikerne kontrollerte Kypros, Sardinia, Korsika og Balearene, en øygruppe utenfor kysten av Spania, foruten en rekke mindre besittelser på Kreta og Sicilia, de sistnevnte bosetningene var i pågående konflikt med grekerne. Fønikerne greide å kontrollere Sicilia for en begrenset tid, men deres kontroll strakk seg ikke til innlandet og var begrenset til kun kysten.
De første koloniene ble opprettet langs to strekninger til Iberias mineralrikdommer — langs den afrikanske kysten og på Sicilia, Sardinia og på Balearene. Senteret for fønikernes verden var byen Tyr som fungerte som en økonomisk og politisk midtpunkt. Her endte handelen over land fra Østen, silkeveien og røkelseveien. Betydningen og makten til Tyr begynte å svinne hen etter tallrike beleiringer og til slutt dens ødeleggelse ved Aleksander den store, og rollen som den ledende fønikiske sentrum gikk videre til Sidon, og til slutt til Kartago. Hver koloni betale skatt til enten Tyr eller Sidon, men ingen av moderbyene hadde noen faktisk kontroll over koloniene. Dette endret seg med veksten til Kartago ettersom kartagerne utpekte sine egne fullmektige som styrte byene. Kartago beholdt mye av den direkte kontrollen over koloniene. Denne politikken resulterte i et antall av iberiske byer som stilte seg på romersk side under de puniske krigene.
Handelen
Antikke kilder er enige om at Kartago hadde blitt kanskje den rikeste byen i verden ved sin handel og næringsliv, men få levninger gjenstår grunnet denne rikdommen. Dette har antagelig sin årsak at det meste var reist i materialer som lett forvitret, tekstiler, ubearbeidet metall, mat, og slaver. Byens handel i fabrikkerte varer var kun deler av Kartago forhandlet. Det kan ikke være tvil om at den mest fruktbare handelen var hva som ble gjort med fønikerne i Midtøsten hvor tinn, sølv, gull og jern ble kjøpt for forbrukervarer.
Opprettelsen av Kartago
Kartago ble opprettet av fønikiske bosettere fra byen Tyr. De brakte med seg sin hjemlige bygud Melqart. Filistos av Syrakus, en gresk historiker fra Sicilia, daterer grunnleggelsen av Kartago til rundt 1215 f.Kr. Den romerske historikeren Appian daterer grunnleggelsen til rundt 50 år tidligere til før Trojakrigen, det vil mellom 1244 og 1234 f.Kr., i henhold til kronologien til den greske matematikeren Eratosthenes. Den romerske poeten Vergil tenkte seg at byens grunnleggelse sammenfalt med slutten på Trojakrigen. Det er imidlertid mest sannsynlig at byen ble opprettet en gang mellom 846 og 813 f.Kr.
Grunnleggelsesmyte
I henhold til tradisjonen ble byen grunnlagt av dronning Dido (eller Elissa eller Elissar) som flyktet fra Tyr grunnet mordet på hennes ektemann i et forsøk fra hennes yngre bror, kongen av Tyr, til øke sin egen makt. En rekke grunnleggelsemyter har overlevd gjennom gresk og romersk litteratur.
Dronning Elissar
Dronning Elissar eller Elissa, og som i senere redegjørelser ble kalt for Dido, var en prinsesse fra Tyr som grunnla byen Kartago. Ved dens høyde ble hennes metropolis kalt for «den skinnende byen», og hersket over 300 andre byer rundt om i det vestlige Middelhavet.
Som prinsesse av Tyr giftet Elissar seg med ypperstepresten av byen. Han var meget rik og nøt stor respekt blant byens borgere. Detaljer om hennes liv er tynne og selvmotsigende, men det følgende kan bli avledet fra ulike kilder. I henhold til den romerske historikeren Junianus Justinus på 200-tallet e.Kr. var prinsesse Elissar datteren av kong Matten av Tyr (også kjent som Muttoial eller Belus II). Da han døde ble tronen likeverdig delt mellom henne og hennes bror Pygmalion (ikke til å forveksles med den greske skulptøren av samme navn). Hun giftet seg med sin onkel Acherbas (også kjent som Sychaeus), yppersteprest av Melqart. Han hadde både autoritet og en rikdom som var lik kongens. Pygmalion var en tyrann som elsket både gull og intriger, og begjærte autoriteten og rikdommen til Acherbas. Han fikk Acherbas myrdet i tempelet og greide å holde ugjerningen skjult fra sin søster i lang tid ved å fortelle henne løgner om hennes ektemanns død. På den samme tiden krevde folket i Tyr en enkel monark, noe som førte til meningsforskjeller i den kongelige familie.
Etter å ha lært sannheten flyktet Elissar fra Tyr med ektemannens gull og greide å overtale de skipene fra Tyr som ble sendt ut for å forfølge henne til å slutte seg til henne. Da hennes skip ble erobret av skipene fra Tyr, truet hun med å kaste gullet over bord og la flåtens kaptein møte hennes brors raseri om de feilet sitt oppdrag. De valgte da å slå seg sammen med henne, og den samlede flåten seilte videre vestover. Elissar seilte til sist til Afrika etter en kort opphold på Kypros hvor hun reddet 80 jomfruer fra et tempel. Hun krevde land til å etablere en ny by fra kongen av en libysk eller berbiske stamme som levde i nærheten av Byrsa, som ligger overfor havnen i gamle Kartago, etter å ha nådd fram til Afrika. Hun ble fortalt at hun skulle få beholde så mye landområder som hun kunne greie å dekke med en oksehud, og hun lot klokt en oksehud kuttes opp i smale striper og fikk den deretter strukket ut til hele Byrsa ble dekket. Den opprinnelige byen Kartago ble dannet på dette stedet. Den historiske nøyaktigheten er tvilsom og antagelig avledet av navnet Byrsa høres likt ut som det greske ordet βυρσα som betyr oksehud.
Da den libyske kongen senere søkte om få gifte seg med henne, noe som ville ha ført til at den nye byen ble underlagt kongen, valgt hun etter sigende å ta sitt eget liv.
Dronning Dido
I Æneiden lar Vergil gjengi en fortelling om hvordan dronning Dido av Kartago, som hadde blitt et blomstrende kongedømme hennes styre, møte den trojanske helten Aineias som selv hadde flyktet fra herjingen av Troja med en liten gruppe av trojanere for å bosette seg i Vesten. Dido og Aineias blir forelsket i hverandre, men når trojanerne forlater Kartago til fordel av Italia, noe som er deres skjebne, begår Dido selvmord. På samme tid forbanner hun Aineias og alle hans etterkommere og landsmenn, de framtidige romere.