cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Verneplikt
I de fleste land har det bare vært voksne eller tilnærmet voksne menn som avtjente verneplikt, og artikkel 11 i ILOs konvensjon om tvangsarbeid forbyr ekplisitt tvungen og obligatorisk tjeneste for andre enn funksjonsfriske menn over 18 og under 45 år. Noen få land, hovedsakelig i den tredje verden, og enkelte opprørsbevegelser, har også tvungen militærtjeneste for kvinner og/eller barn. Følgende land har per 2013 verneplikt for kvinner: Benin, Cuba, Eritrea, Israel, Libya, Malaysia, Nord-Korea, Taiwan, Tsjad. Tunisia og Norge. Folkerepublikken Kina har i teorien verneplikt for alle, men i praksis et profesjonelt forsvar basert på frivillighet. Ufrivillig rekruttering av barn som soldater har vært særlig utbredt i afrikanske land, spesielt i opprørsbevegelser.
Historie
Verneplikt (innført 23. august 1793, formalisert ved lov i 1798) gjorde det mulig for den franske republikk å opprette Grande Armée (den store arméen), hadde stor suksess mot Europas profesjonelle hærer. Ifølge professor Rolf Hobson var dette et vendepunkt, «den viktigste militære revolusjonen før oppfinnelsen av atombomben».
Verneplikt der vernepliktige soldater blir sendt til å krige i utlandet, og dermed ikke direkte påvirker forsvaret av landet, har historisk sett vært et politisk omstridt tema i vestlige demokratier. For eksempel, i løpet av første verdenskrig, utbrøt det bitre politiske krangler i Canada (jmf. Vernepliktskrisen i 1917), Newfoundland, Australia og New Zealand. Lignende problemer oppstod også i mange land under Vietnamkrigen. Verneplikt regnes etter Vietnamkrigen som svært kontroversielt og upopulært i mange land, spesielt i USA.
I store industrialiserte land har det store fokus på teknologiske militære nyvinninger, bedre trente og motiverte soldater, mindre sannsynlighet for krig og erfaring fra blant annet Vietnamkrigen ført til at verneplikt i stor skala er lite sannsynlig i overskuelig fremtid. Fra et militærfaglig synspunkt oppfattes verneplikt i den industrialiserte verden som en foreldet og lite effektiv form for krigføring og forsvarsorganisering i dagens situasjon. Dagens avanserte våpenteknologi både overflødiggjør store vernepliktbaserte forsvar, samtidig som forsvaret i større grad har bruk for profesjonelle soldater med flere års utdannelse eller trening. I de fleste vestlige land har fokus for forsvaret etter den kalde krigens avslutning i økende grad vært på internasjonale operasjoner, eksempelvis krigen i Afghanistan, mens tradisjonelt terrorialforsvar av landets egne grenser anses som mindre aktuelt i dagens verden.
Russland og flere mindre stater holder fortsatt på verneplikten.
Kvinnelig verneplikt
I de fleste land med verneplikt er dette bare obligatorisk for menn, noe som har sammenheng med krigstjeneste historisk vanligvis bare har omfattet menn og med at ILOs konvensjon om tvangsarbeid forbyr obligatorisk arbeidstjeneste (herunder verneplikt) for kvinner. Unntakene er Benin, Cuba, Eritrea, Israel, Libya, Malaysia, Nord-Korea, Norge, Republikken Kina, Tsjad og Tunisia, som alle har verneplikt for kvinner. Verneplikt for kvinner i de landene som har dette er begrunnet utfra økt behov for militærpersonell. Ingen av landene med kvinnelig verneplikt, bortsett fra Norge, regnes som fullt demokratiske av Demokrati-indeksen, og flere er militært utsatte eller involvert i krigshandlinger. I Israel er flere års militærtjeneste, ofte i utsatte områder som den okkuperte Vestbredden, obligatorisk for alle, begrunnet ut fra at landet har et stort sikkerhetsbehov som følge av fiendtlige omgivelser. I 2002 vurderte Sverige om kvinner skulle ha verneplikt ut fra et likestillingsargument, men forslaget ble til slutt avvist. Sverige avskaffet verneplikten helt i 2010, begrunnet med ønsket om et profesjonelt forsvar og at det ikke er forenlig med menneskerettighetene å tvinge borgere til å være soldater.
I løpet av den 2. verdenskrig ble kvinner i Storbritannia og Sovjetunionen utkommandert i krigen. Også den norske eksil-regjeringen i London innførte verneplikt for kvinner fra 1942. USA var like ved å utkommandere kvinner til Sykepleierkorpset som et ledd i forberedelsene med å invadere Japan, men atombomben og den japanske kapitulasjonen gjorde planene unødvendige.
I Norge
I Norge er det fra 1. januar 2015 verneplikt for alle kvinner som er norsk statsborger og født 1. januar 1997 eller senere (gjeldende fra januar 2016). Kvinner født tidligere kan avtjene frivillig førstegangstjeneste. Frem til 1. januar 2015 var det verneplikt for alle menn og sesjonsplikt for kvinner født 1. januar 1992. Kvinner født 1. januar 1992 eller senere kunne avtjene førstegangstjeneste frivillig. Kvinner født før 1992 kan fortsatt søke om å kalles inn til sesjon.
Stortinget bestemmer hvor mange som skal avtjene førstegangstjeneste. I 2014 skrev Forsvaret at de trengte rundt 8 000 avtjente førstegangstjenesten. I august 2014 var 14 prosent av soldatene i førstegangstjeneste kvinner.
Verneplikt for kvinner har vært foreslått flere ganger, senest i 2007, 2009 og 2013, og innvendingene har hver gang vært betydelige både innenfor de store politiske partiene, fra Forsvaret selv og fra kvinnebevegelsen. Motstanderne har blant annet argumentert med at tvungen verneplikt allerede er avskaffet i de fleste vestlige land og er en foreldet, ineffektiv og problematisk form for forsvarsorganisering, med at verneplikten i Norge i liten grad er reell og med at kvinner som ønsker det allerede kan tjenestegjøre i militæret. Norsk Kvinnesaksforening har gått sterkt mot forslaget og omtalt det som «en total misforståelse av likestillingsbegrepet og likestillingslovens intensjoner». I 2009 vedtok blant annet SV og Senterpartiet at de var mot verneplikt for kvinner. I 2013 gikk programkomiteene og partiledelsene i både Arbeiderpartiet  og Høyre mot forslaget om kvinnelig verneplikt; blant annet var partileder Erna Solberg motstander av forslaget om kvinnelig verneplikt. Leder for Høyres programkomité Bent Høie var også mot forslaget og mente det ville føre til mer byråkrati og ikke ha noen fordeler. Etter benkeforslag og mot partiledelsens vilje vedtok landsmøtene i Arbeiderpartiet og Høyre i 2013 likevel å jobbe for innføring av verneplikt for kvinner. I etterkant av dette ble verneplikt for kvinner vedtatt av Stortinget, mot stemmene til Kristelig Folkeparti, og Norge ble dermed det 11. landet med kvinnelig verneplikt, etter de landene som hadde dette per 2013 (Benin, Cuba, Eritrea, Israel, Libya, Malaysia, Nord-Korea, Republikken Kina, Tsjad og Tunisia).
Regjeringen i Norge vedtok i 2014 at Norge skal ha verneplikt også for kvinner. Alle kvinner kan teoretisk sett bli tvunget til å avtjene førstegangstjenesten sin for Norge, selv om det i 2016–2017 kun var 22 prosent kvinnelige vernepliktige i den norske hæren. Her går Norge motsatt retning av det resten av verden og NATO gjør, da stort sett all verneplikt er avskaffet fra vestlige land, mens Norge vedtar verneplikt for kvinner som menn.
Alternativ til militær verneplikt
De fleste land i verden har gjennom FN forpliktet seg til å ha et alternativ for vernepliktige som av en eller annen grunn ikke ønsker militær verneplikt. Som oftest må det begrunnes på et moralsk eller etisk grunnlag, som oftest er det enten på grunn av religion eller pasifistisk overbevisning. En gruppe som er kjent for å nekte militærtjeneste på religiøst grunnlag er Jehovas vitner, som kommer med den begrunnelse at kristne skal være nøytrale til menneskelig krigføring. Syvendedagsadventistene og Kvekerne er andre religiøse grupper hvor medlemmene er militærnektere.
I situasjoner og land hvor det ikke har eksistert noe alternativ for militærnektere har man ofte plassert de i fengsel over en periode på flere år (ofte mellom 2 og 4 år). I Israel hvor man har allmenn militær verneplikt for begge kjønn, og militærnektere blir plassert i fengsel i tre eller fire år i tillegg til at de mister en del rettigheter som rett til bolig og jobb. Bestemte grupper, særlig palestinere som er israelske statsborgere, er imidlertid fritatt for verneplikten.
Norge hadde et siviltjenesteapparat fra 1960-tallet til 2012, da det ble avskaffet (se eget avsnitt).
Ikke-militær tjenesteplikt
En rekke nasjoner har, eller har hatt, tvungen tjenesteplikt i ikke-militære organisasjoner. Ett eksempel er Botswana, som praktiserer ett års pålagt tjeneste i utviklingsprosjekter etter avgangseksamen for skoleelever. I Norge kan alle menn og kvinner mellom 18 og 65 år etter behov tvangsutskrives til tjeneste i Sivilforsvaret. Grensegangen mellom militær og ikke-militær tjenesteplikt kan ofte være uklar. Det tyske nasjonalsosialistiske-regimets «Reichsarbeitsdienst» fra 1933 hadde eksempelvis så sterke innslag av ideologisk indoktrinering, militær disiplin og -fostring at de tjenestegjørendes faktiske arbeidsinnsats må sies å være en ren bieffekt heller enn hovedformålet.
Verneplikt i Danmark
Forløperen for den moderne verneplikt og et stående landhærberedskap var det gamle ledingssystem, kjent fra vikingetiden, hvor herreder og legder stilte med folk: Én våpenfør (i stand til å føre våpen) karl for hver 10 gårde til Kongens tjeneste. Dette overgikk senere til en landmilits opprettet av Frederik 4. i 1701 i forbindelse med den store nordiske krig. Hver fjerde fæstegård skulle stille en soldat, og de ble utvalgt av godseieren, og ble ofte betraktet som en straff, da den fratok karlene deres fritid. Den militære trening foregikk om søndagen etter kirketid, og ble som regel ledet av tysktalende offiserer, og var særdeles forhatt, blant annet så ble de ulydige straffet med å sitte på en trehest. Landmilitsen ble opphevet i en kort periode omkring 1730, men gjeninnført med stavnsbåndet i 1733.
Alminnelig verneplikt ble innført i Danmark som et resultat av stavnsbåndets opphevelse, men stadig kun for landbefolkningen. I kjøpstedene ble verneplikt først innført i 1848, hvor også det særlige danske loddtrekningssystem ble innført, og i hele landet ved lov av 12. februar 1849.
Grunnloven fastsetter i § 81 følgende: "'Enhver våbenfør mand er forpligtet til med sin person at bidrage til fædrelandets forsvar efter de nærmere bestemmelser, som loven foreskriver'."
I Danmark anses alle menn mellom 18 og 60 år som besitter normal fysisk og mental tilstand for å være våpenføre. Verneplikt er i dag ikke utelukkende militærtjeneste, men kan avtjenes som en av følgende i henhold til Værnepligtslovens § 2:
Kritikk
I flere år har det vært diskusjon omkring nedleggelsen av vernepliktsordningen, men inntil videre har den bestått, dog er antallet vernepliktige og forløpet blitt beskåret kraftig med tiden. Med forsvarsforliket for 2013–2017 nedsettes antallet årlig innkalte vernepliktige fra 5.000 til 4.200 som avtjener i gjennomsnitt fire måneder, hvorimot de 24.400 vernepliktige i 1969 avtjente minst 18 måneders verneplikt.
Birgitte Lersbryggen
Birgitte Lersbryggen (født 21. februar 1975) er en norsk ishockey-, fotball- og innebandyspiller.
Verneplikt
Kritikk
Ifølge et regnskap fra Henrik Jedig Jørgensen fra Institut for Militære Studier, kunne Forsvaret spare en kvart milliard kroner om året, hvis verneplikten avskaffes, da 75% av de innkalte forlater militæret etter avtjent verneplikt. Frivillige «gir et forsvar som kan noe mere», konkluderer Henrik Jørgensen, da det er mere «fleksibelt» og «omstillingsparat». Tidligere sjef for Jægerkorpset oberstløytnant Poul Dahl mener at militære operasjoner skal finnes opp den «internasjonale scene» via en profesjonell hær. Tidligere offiser Jakob Engel-Schmidt anser verneplikten som «ambivalent» og et tegn på angst for «forandring». Utdannelsen er «tett ved ubrukelig» og «sterkt kjønnsdiskriminerende». Militæret får også uten tvang nok soldater med divers bakgrunn. En bibeholdelse i «tvang» er et angrep på den danske borgers «frihed».
Birgitte Lersbryggen
Birgitte Lersbryggen har vunnet SM-gull i innebandy med Balrog i 2000, 2001, 2003 og 2004 og vant Eliteseriens (SSL) poengliga i 2002. Lersbryggen var også sentral da klubben vant Europacupen tre ganger Hun har også vunnet NM-gull med Tunet i 1995 og 1996, og vant både poengligaen og ble kåret til Årets spiller i 1999 i den norske eliteserien. Hun oppnådde 73 poeng (44 mål + 29 målgivende pasninger) på 51 internasjonale kamper for det norske landslaget. Hun debuterte i 1995 og kom på All Star-laget i VM 1997, VM 1999 og VM 2001. I 2005 ble hun tvunget til å avslutte karrieren på toppnivå på grunn av helseproblemer. Hun spiller fortsatt aktivt i svensk 1.divisjon for Råsunda.
Verneplikt
Vernepliktsforløp i Danmark
Før man blir innkaldt til tjeneste, møter man opp til Forsvarets Dag (tidligere sesjon). Her blir ens fysiske og psykiske formåen vurdert til «egnet», «begrenset egnet» eller «uegnet». Vel 50 % av årgangen blir normalt erklært egnet. Det er ikke bruk for alle egnede, så spørsmålet om hvem som innkalles avgjøres ved loddtrekning. De vernepliktiges rettigheter ivaretas av Værnepligtsrådet, som er ansatt av Forsvarsministeriet. Rådet består av tidligere vernepliktige talsmenn. Rådet har en hjemmeside med råd og veiledning til de vernepliktige for å unngå overgrep og maktmisbruk.
Birgitte Lersbryggen
Sesongen 2008/2009 har Lersbryggen spilt hockey i Segeltorps IF og vant SM-sølv. Hun har også et nasjonalt mesterskap i ishockey med Farsta fra 1997 og bronsemedaljer med Furuset Hockey 1999 i norske mesterskap. Hun spilte i tillegg på det norske landslaget i OL-kvalifiseringer i november 2008.
Verneplikt
Tjenestesteder
Tjenestested kan fritt velges, dog med forbehold for manglende plass på det ønskede tidspunkt. Vernepliktens lengde kan variere alt etter tjenestested:
Birgitte Lersbryggen
Lersbryggen har også spilt seks U-16-kamper i fotball for Norges damelandslag i fotball i 1991. Hun er ekspertkommentator på SVTs hockeysendinger.
Lersbryggen har vært gift med den tidligere Balrog-treneren Bruno Lundberg, som hun har et barn med.
Verneplikt
Verneplikt i Norge
I Norge er siden 12. april 1907 alminnelig verneplikt fastslått i Norges Grunnlovs § 119, og det finnes mer detaljerte regler om verneplikten i vernepliktsloven av 1953. Forsvarets organ for organisering av vernepliktsforvaltningen heter Forsvarets personell- og vernepliktssenter, og deres arbeidsoppgaver inkluderer sesjon, fordeling, og innkalling til førstegangstjeneste og repetisjonstjeneste, rulleføring, mobilisering – kort sagt alt som har med verneplikt å gjøre.
I Norge inntrer alminnelig verneplikt det år man fyller 19 år, og varer ut det år man fyller 44 år (55 år for de som tidligere har vært militært ansatt i minst et år etter førstegangstjenesten). Som vernepliktig plikter du å gjennomføre inntil 19 måneder (575 dager) ordinær tjeneste. Ordinær tjeneste er førstegangstjeneste, repetisjonstjeneste og vanlig heimevernstjeneste. Det betyr at når den vernepliktige har gjennomført 12 eller 18 måneder førstegangstjeneste, kan Forsvaret kalle inn til henholdsvis syv eller én måned heimevernstjeneste frem til det året den vernepliktige fyller 44 eller 55 år. Dette er bestemt av Stortinget.
I krig, eller når krig truer, kan det settes opp en krigsforsterkning som omfatter tjenestedyktige opp til 55 år. I tillegg til militært tjenestepliktige, utskrives årlig omkring 1000 personer til pliktig tjeneste i Sivilforsvaret. Disse består hovedsakelig av menn som er fritatt for militær tjenesteplikt eller sivilt vernepliktige. Den tvungne militære verneplikten i Norge gjelder fra og med 1. januar 2015 norske statsborgere uavhengig av kjønn.
Verneplikt for kvinner
I 1985 ble det innført frivillig førstegangstjeneste for kvinner. Forsvarssjefens militærfaglige utredning fra 2003 foreslo tvungen sesjonsplikt også for kvinner, men at avtjening av førstegangstjenesten fortsatt skulle være frivillig. Kvinner kunne dog bli innkalt til avtjening av plikttjeneste i Sivilforsvaret.
I 2010 fikk kvinner sesjonsplikt. 14. juni 2013 vedtok Stortinget å innføre verneplikt for kvinner. Loven trådte i kraft 1. januar 2015. Verneplikten gjelder bare for kvinner født i 1997 eller senere. Forslag om verneplikt for kvinner var svært omstridte, og både partiledelsene og programkomiteene i Høyre og Arbeiderpartiet gikk mot, og saken ble i begge partiene vedtatt etter benkeforslag mot partiledelsens vilje. Også en rekke organisasjoner på likestillingsfeltet var kritiske. Norsk Kvinnesaksforening var mot verneplikt for kvinner siden spørsmålet første gang ble diskutert i 1946, og gikk mot i 2007 og 2013.
Verneplikt for kvinner innebærer at Forsvaret kan rekruttere de best egnede og mest motiverte, uavhengig av kjønn. Det betyr ikke at alle kvinner blir kalt inn til tjeneste, eller at det kalles inn like mange kvinner og menn. Alle blir vurdert likt, og Forsvaret velger de som er best egnet og motivert. De kvinnene som blir kvalifiserte på sesjon og innkalt til førstegangstjeneste, kan ikke velge dette bort.
Kvinner født før 1997, som tar utdanning i Forsvaret eller gjennomfører frivillig førstegangstjeneste, må skrive under på ei viljeserklæring (en kontrakt). Da får​ de en tjenesteplikt tilsvarende verneplikten.
Debatt om verneplikten
Verneplikten har blitt debattert også i stortinget. Men har et ty om verneplikten bør avskaffes og erstattes av et profesjonelt forsvar basert på frivillighet. Sist den politiske debatten om allmenn var i vinden leverte Forsvarets forskningsinstitutt i 2007 en rapport om de omdiskuterte aspektene om verneplikten.
I 2017 foreslo Regjeringen i landmaktutredningen å øke førstegangstjenesten til 16 måneder for stillinger i Hæren som krever mest utdanning og kompetanse.
Per 2018 kalte Forsvaret inn under 15% av årskullene. Generalmajor Eirik Kristoffersen uttalte da at han var bekymret for rekrutteringen til Heimevernet, og mente at flere burde bli kallt inn på sikt.
Spesielt for tjenesteplikt i Heimevernet
I Heimevernet er den årlige ordinære tjenesteplikten inntil 6 dager for menige/visekorporaler/korporaler og inntil 9 dager for befal og spesialister frem til en​ fyller 44 eller 55 år. Om du inngår kontrakt med en av Heimevernets innsatsstyrker får du i tillegg inntil 30 dager pliktig tjeneste per år. Tjeneste i Heimevernets innsatsstyrker regnes som frivillig tjeneste, og de ekstra 30 dagene per år regnes ikke inn i de 19 månedene ordinær tjenesteplikt. ​
Pilotprosjekt i Finnmark
I 2019 startet utprøving av en ny modell, for å øke antall vernepliktige fra Finnmark.
Heimevernet henter sine soldater fra de som har gjennomført førstegangstjenesten, og bemanningssituasjonen for Finnmark Heimevernsdistrikt 17 (HV-17) har i lang tid pekt nedover med en reduksjon over tid hvor tallet nå var for lavt.
Synlestidae
Synlestidae er en gruppe av øyenstikkere som hører til gruppen vannymfer (Zygoptera). Familien har også vært kalt Chlorolestidae, men navnet Synlestidae er eldre og bør derfor brukes.
Systematisk inndeling
Arten Chorismagrion risi har vært regnet med her, men blir i dag gjerne ført til en familie for seg, Chorismagrionidae.
Prairie County (Montana)
Prairie County er et fylke i den amerikanske delstaten Montana. Det ligger i den østlige delen av staten og det grenser mot McCone County og Dawson County i nord, Wibaux County i øst, Fallon County i sørøst, Custer County i sør og mot Garfield County i vest.
Prairie Countys totale areal er 4,513.21 km² hvorav 15,57 km² er vann. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 1,179 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Terry som også er fylkets største by.
Historie
Fylket ble grunnlagt 2. februar 1915.
Første slaget om Kristianstad
Første slaget om Christianstad i august 1676 var et ledd i det danske felttoget for å gjenerobre de tapte østdanske provinsene. Danskekongen sikret seg kontroll over østre Skåne ved erobringen av Christianstad.
Verneplikt
Pilotprosjekt i Finnmark
For å bøte på dette problemet, ble de fleste av ungdommene i fylket født i 2000 innkalt til sesjon. HV-17 har i samarbeid med Heimevernets skole- og kompetansesenter utarbeidet et utdanningsprogram som er todelt. Først grunnleggende soldatutdanning, deretter fagutdanning basert på behovet i Finnmark.
Første slaget om Kristianstad
Bakgrunn
Den 29. juni 1676 gikk 15 000 danske soldater på land ved Råå ikke langt fra Helsingborg. Mot Christian Vs styrker hadde Karl XI bare 3 000 ryttere og 3 000 infanterister. Styrkene var trukket mot Ystad, vekk fra Øresund. Da nyheten om danskenes landgang nådde svenskene ble 1 800 svenske soldater sendt til Malmö og 1 600 til Landskrona.
A. L. Morton
Arthur Leslie Morton (født 4. juli 1903, død 23. oktober 1987 ), kjent under signaturen A.L. Morton, var en profilert engelsk marxistisk historiker, journalist, litteraturanmelder og publisist. Han er best kjent for sitt nå klassiske verk A People's History of England, men gjorde også verdifullt arbeid om William Blake, den engelske 1600-tallssekten rantere, og for undersøkelsen The English Utopia (1952).
Liv og virke
Morton arbeidet hovedsakelig som en uavhengig forsker og var en av de ledende kommunistiske historikere i en gruppe som ble invitert til Moskva i 1954-1955 sammen med Christopher Hill, Eric Hobsbawm og Robert Browning. Han deltok i folkets marsj for arbeid på 1980-tallet og døde i 1987 i sitt hjem i The Old Chapel Clare i Suffolk, 84 år gammel.
Første slaget om Kristianstad
Bakgrunn
Karl XI måtte flykte til Christianstad mens Helsingborg garnison som bare hadde 250 soldater under oberst Hästesko ble satt under beleiring fram til 4. juli. En eksplosjon i svenskenes kruttlager og lav moral tvang Hästesko til å kapitulere. Bare 20 dansker falt under erobringen av Helsingborg.
Svenske soldater som ble tatt til fange ble ført til Helsingør der de blir holdt resten av krigen mens Hästesko fikk lov til å dra til Sverige. Der ble han arrestert og henrettet uten krigsrett av Karl XI. Et enormt flagg, 17 x 7 meter stort, ble heist på Kärnans tårn.
Beleiringen av Landskrona i juli-august 1676 førte til at Christian V fikk en viktig base for styrkene sine med forskansede havnanlegger og sterke forsvarsanlegg. Derfra dro den danske hæren under hertugen av Pløn mot Helgeålinjen og Christianstad den 6. august 1676. Karl XI som oppholdt seg i Karlshamn trakk seg vekk, men få dager senere snur han og prøver å komme til Kristianstad. I en trefning ved Torsebro over Helgeå viser kongen tapperhet og dristighet da han under ild setter over elven i en båt. Kongens ryttere svømmer med sine hester over elven, en strekning på 75 meter. Den danske styrken blir jaget bort med tap. Karl XI må likevel snu og drar helt tilbake til Växjö i Sverige.
Beleiringen
Med 3 000 soldater kom Christian V til Christianstad som blir omringet og satt under beleiring den 10. august 1676. En trompeter blir sendt til kommandanten i Christianstad, Wulfklo, som svarer at han vil forsvare festningsbyen til siste mann. Det var en meget sterk festning med bastioner og palisader samt en bred vollgrav på en landstripe mellom Helgeå, bielver og sjøer slik at forsvarerne hadde vann som forsvar. Men det hadde vært tørke i lang tid slik at det var lite vann i vollgravene. Selv om Långebroen var revet kunne et angrep skje over vollgravene.
Stormingen
Kl. 2 om natten til den 15. august 1676, etter fem dagers forberedelse, ble palisadene hugget ned av danske soldater. Dermed blir det passasje for tre stormkolonner på tilsammen 2 000 soldater som hadde fått veivisning av Per Persson, en sivil kristianstadsbeboer. Den første kolonnen ble ledet av hertugen av Cicignon og gikk mot bykirken, den andre ledet av oberst Erhorn skulle ta den østre vollen og den tredje, under oberst Schönfeldt, skulle ta broene ved Lillö over til bastionen Göta Rike. Underveis oppdaget danskene at svenskene hadde dårlig vakthold og angriperne ble først oppdaget da de forlengst var kommet over vollgravene og murene på bastionene.
Da svenskene oppdaget angrepet, gikk kapteinene Stoltenhielm og Gyllenadler til motangrep. Heftige og blodige kamper pågikk gjennom nattetimene fram til morgen med store tap. To av seks bastioner ble fort erobret, men i de fire siste kjempet svenskene og solgte seg dyrt. Først da bastionene var tatt, valgte de overlevende svenskene med Wulfklo å overgi seg etter å ha gjort tapper motstand.
Verneplikt
Pilotprosjekt i Finnmark
Det regnes med at rundt 300 ungdommer fra Finnmark vil gjennomføre førstegangstjenesten dette året.
Siviltjeneste
Den 19. mars 1965 ble «loven om fritaking for militærtjeneste av overbevisningsgrunner», eller den såkalte militærnekterloven vedtatt. Lovens § 1 konstaterer at om man ikke kan gjennomføre militær verneplikt uten å komme i konflikt med sine alvorlige overbevisninger og verdier, inkludert bruk av masseødeleggelsesvåpen slik de kan bli brukt i dagens forsvar, har man krav på fritak fra militærtjeneste. Tidligere måtte man inn til politiavhør og/eller eventuell rettssak for å kontrollere at man ikke «lurte seg unna», men i år 2000 ble det innført et system med egenerklæring da den tidligere ordningen ble sett på som både ressurskrevende og vilkårlig. I praksis betyr dette at enhver vernepliktig som underskriver et fastlagt skjema fra Justisdepartementet får innvilget sin søknad om siviltjeneste. Eneste unntak fra denne praksisen har vært vernepliktige som tidligere er straffedømt for vold, disse får som regel sin søknad avslått. Denne utviklingen med oppmykingen av regelverket for å få innvilget siviltjeneste kan sees i sammenheng med at det å nekte militærtjeneste har blitt mer akseptert blant allmennheten.
I Norge måtte man tidligere utføre en 12 måneders (16 måneder fram til 1997) siviltjeneste om man fikk søknaden sin godkjent. Andre regler gjaldt for de som allerede hadde avtjent alminnelig førstegangstjeneste og som var i Heimevernet. Resterende tjenestetid i Heimevernet ble da lagt til grunn. Dette vil si 6 dager årlig til det året en fyller 44 år. Som sivilarbeider jobbet man på en offentlig helse- eller omsorgsinstitusjon, kulturinstitusjon eller hos en humanitær organisasjon. Man hadde tidligere to instanser for siviltjeneste: Dillingøy leir som dekket sør- og øst-landet og Hustad leir som dekket Vestlandet, Trøndelag og Nord-Norge. Den 15. november 2004 ble Hustad leir omgjort til fengsel og siviltjenesteadministrasjonen overflyttet til Dillingøy, nå med navnet «Siviltjenesten i Norge». . Antall sivilarbeidere lå årlig mellom 2 og 3000 fra midten av 1970-tallet til like etter årtusenskiftet, da antallet gradvis ble redusert. Dette utgjorde ca. 10 % av alle som avtjente verneplikt.
Siviltjenesten ble avskaffet i 2012. Antallet som søkte om fritak hadde også sunket drastisk de siste årene. I 1998 var det 3008 personer som søkte fritak av overbevisningsgrunner. I 2010 var tallet sunket i 345 personer. Av årskull på rundt 60 000 vernepliktige var det bare rundt 8000 som gjennomfører førstegangstjeneste i 2010. Flertallet i justiskomiteen mente derfor at avviklingen av den sivile verneplikten ville ha svært liten effekt på Forsvarets operative evne.
Første slaget om Kristianstad
Stormingen
Tapene var store på begge sider, for Dronningens Livregiment hadde mistet 185 mann og det annet regiment som var med på stormingen av Kristianstad hadde mistet 148. Tilsammen var 333 drept og 392 såret, dvs et samlet tap på 715 mann for danskene. 500 svensker var drept og resten, 300 i alt, var tatt til fange, mange av dem såret.
Etterspillet
I tråd med krigens sedvane hadde Christian V lovet sine tropper tre timers plyndring etter stormingen av byen i Christianstad. Plyndringen var så omfattende at hele byen med dens befolkning var nesten tømt for alle verdisaker under krigens kanskje meste lønnsomme foretak for både soldater og offiserer i den danske hæren. Like etterpå blir en garnison på 320 mann utplassert og de startet umiddelbart å utbedre skadene i forsvarsanleggene.
Wulfklo fikk dra hjem til Sverige med æresbevisninger, men der fant han seg fryst ut, og han ble utsatt for hån av andre svenske offiserer som ikke delte danskenes oppfatning av hans innsats. Oberst Tungel hånet ham så grov at det kom til duell hvor Wulfklo ble drept av sin landsmann.
Theologia Germanica
Theologia Germanica, også kjent som Theologia Deutsch eller Der Frankfurter, er en bok innen den tyske kristne mystikken som antas å ha blitt skrevet midt på 1300-tallet av en anonym forfatter, vanligvis forbundet med Guds Venner. Ifølge bokens introduksjon var forfatteren prest og medlem av Den tyske orden (Latin: Ordo domus Sanctæ Mariæ Theutonicorum Ierosolimitanorum) bosatt i Frankfurt am Main, Tyskland.
Theologia Germanica legger frem at Gud og menneske kan bli fullt ut forent gjennom å følge en vei til perfeksjon, som f. eks. livet til Kristus, avståelse fra synd og egenkjærlighet, vil til slutt tillate Guds vilje å erstatte menneskets vilje. Foreningen med Gud anses som det høyeste gode. På en reise i 1516 fant Martin Luther et tittelløst eksemplar i et klosterbibliotek. Han gav ut manuskriptet samme år under tittelen Eyn geystlich edles Buchleynn, og dristet seg til å gjette at Johannes Tauler var forfatteren. Men to år senere gjorde noen ham oppmerksom på et mer utførlig manuskript av samme skrift forfattet i Frankfurt am Main, Luther gav ut dette også under tittelen Eyn deutsch Theologia. Det var Luther som ga boken sitt moderne navn; i manuskriptet er den kjent som «Der Franckforter». Luther skrev:
"«Nest etter Bibelen og Augustin, har ingen bok noensinne kommet i mine hender som jeg har lært mer om Gud og Kristus av.»"
En annen grunn til at Luther publiserte boken var hans tese om at det tyske språket var like egnet til å forklare teologiske ideer på som hebraisk, gresk og latin. I boken reflekteres det ikke over at den er skrevet på tysk.
Theologia Germanica ble aktet høyt innen den radikale delen av reformasjonen og innen pietismen. Johann Arndt utgav en utgave som ble anbefalt av Philipp Jacob Spener.
Jean Calvin erklærte den for å være «gift fra Djevelen». Pave Paul V plasserte den på Den katolske kirkes Index Librorum Prohibitorum hvor den forble til midten av 1900-tallet.
BBC Radiophonic Workshop
BBC Radiophonic Workshop var en av lydeffektavdelingene hos BBC og ble opprettet den 1. april 1958 for å produsere lydeffekter og musikk for radio og senere for fjernsyn. Enheten var kjent for eksperimentelle og nyskapende arbeid innen elektronisk musikk og musikkteknologi.
Avdelingen ble lagt ned i mars 1998, selv om det meste av dets arbeid allerede hadde blitt tatt over av andre i 1995. Arbeidet til Radiophonic Workshop var basert i BBCs studioer ved Delaware Road i Maida Vale i London og vokste ut fra det studioet «Room 13». Musikken og teknikkene som ble utviklet og brukt hos BBC Radiophonic Workshop har hatt stor innflytelse på elektronisk musikk.
Juan Sebastián Elcano
Juan Sebastián del Elcano (født 1476 i Gipuzkoa, død 4. august 1526) var en spansk navigatør som deltok på Magellans spanske ekspedisjon i perioden 1519 til 1522, som med fem skip hadde som mål å finne veien til Krydderøyene i vestlig retning. Han var en av Magellans offiserer, og ble valgt som kaptein for det som var igjen av flåten da Magellan ble drept på Filippinene den 27. april 1521.
Han førte de to siste skipene til Krydderøyene, som var ekspedisjonens mål. Her fyltes skipene med det verdifulle krydderet. Deretter lyktes han i å føre skipet Victoria fra Krydderøyene via Indiahavet og rundt Afrika tilbake til Spania. Han hadde dermed gjennomført verdens første jordomseiling. Men ved ankomst til Spania 4. september 1522 var det bare 18 mann igjen. De ble hedret som helter, og del Cano ble en rik mann. Han ble adlet og fikk blant annet sitt eget våpenskjold.
Custer County (Montana)
Custer County er et fylke i den amerikanske delstaten Montana. Det ligger i den sørøstlige delen av staten og det grenser mot Prairie County i nord, Fallon County i øst, Carter County i sørøst, Powder River County i sør, Rosebud County i vest og mot Garfield County i nordvest.
Custer Countys totale areal er 9 824 km² hvorav 26 km² er vann. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 11 699 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Miles City som også er fylkets største by.
Kommunal vei 5426 (Gjøvik)
Veien har blitt omklassifisert fra fylkesvei 170.
Wild Bird EP
Wild Bird EP er en EP av det norske rockebandet BigBang, utgitt i USA 5. februar 2008. Den ble utgitt for å prøve å slå gjennom før deres første album for det amerikanske markedet kom ut, samt en turné i Nord-Amerika.
Alle låtene på EP-en var allerede utgitt i Norge. Det følger også med en videofil av «To the Mountains», tatt opp under en konsert i Oslo.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Øystein Greni.
Michael Somare
Michael Thomas Somare (født 9. april 1936 i Rabaul, død 26. februar 2021 ) var en politiker fra Papua Ny-Guinea. Han var landets statsminister fra uavhengigheten i 1975 og til 1980, fra 1982 til 1985 og igjen fra 2002 til 2011.
Bakgrunn
Somare fikk skolegang og arbeidet som lærer før han ble radiojournalist. I 1965 flyttet han til Port Moresby for å utdanne seg ved Administrative College. Han ble med i en krets som ønsket selvstendighet fra Australia og i 1967 ble Papua New Guinea Union (Pangu) startet.
Somare ble første gang valgt til parlamentet for provinsen East Sepik i 1968.
Tre ganger statsminister
Somare ble førsteminister da Papua Ny-Guinea fikk selvstyre i 1973. Da landet ble en selvstendig stat 16. desember 1975, ble Somare den første statsministeren. Han hadde regjeringsmakten til 1980.
En ny statsministerperiode fulgte fra 1982 til 1985. I årene fra 1988 til 1992 var han utenriksminister.
Den 5. august 2002 ble han valgt til statsminister på nytt. I 2007 vant han gjenvalg. Han trakk seg i 2011 på grunn av sviktende helse, men forsøkte senere samme år å få tilbake statsministerposten fra Peter O'Neill, noe som ledet til en politisk og konstitusjonell krise, mytteri blant landets militære, og en tilstand med to statsministre før Somare til slutt vek for O'Neill.
I 2012 ble han guvernør for East Sepik, et verv han hadde til han i 2017 trakk seg tilbake fra det politiske liv.
Piedade do Rio Grande
Piedade do Rio Grande er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Michael Somare
Utmerkelser
Somare var innehaver av Logohu-ordenen, Papua Ny-Guineas fremste orden.
I 1976 ble han utnevnt til medlem av Det kongelige råd i Storbritannia. Utnevnelse til Order of the Companions of Honour fulgte i 1978. Somare ble i 1990 utnevnt til storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Han ble dermed adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.
Somare mottok også Fiji-ordenen.
Nordiske grener under Vinter-OL 1972
I Vinter-OL 1972 i Sapporo ble det arrangert 10 øvelser i nordiske grener.
Verdensmesterskap
På FIS-kongressen i 1965 ble det besluttet at nordiske grener under vinter-OL fra og med vinter-OL 1924 også skulle ha status som verdensmesterskap. Det siste vinter-OL som også var verdensmesterskap i nordiske grener var vinter-OL 1980 i Lake Placid i USA.
Resultatene og medaljefordelingen for verdensmesterskapet er nøyaktig den samme som for OL. Den eneste forskjellen er resultater og medaljer oppnådd i OL av Det forente Tyskland (EUA) i perioden 1956–1964, hvor FIS har registrert resultatene og medaljene under Tyskland (GER).
Patty Duke
Anna Marie «Patty» Duke (født 14. desember 1946 i Elmhurst i Queens i New York, død 29. mars 2016 i Coeur d’Alene) var en amerikansk skuespiller.
Duke hadde stor suksess på Broadway i 1959 som den blinde og døve unge Helen Keller i stykket Mirakelet. I 1962 gjentok hun suksessen som Helen Keller i filmen Mirakelet Helen Keller (The Miracle Worker) og vant en Oscar for beste kvinnelige birolle.
Duke har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Thespiai
Thespiai (gresk: Θεσπιαι, Thespiai) var en antikk gresk by i Boeotia. Den lå på flat mark med en rekke høyder som gikk østover fra foten av fjellet Helikon til Theben. Ifølge Pausanias var Eros den guddommen som ble mest tilbedt ved Thespiai.
Byen inneholdt mange kunstverk, blant dem Eros til Praxiteles, en av de mest kjente skulptørene i den antikke verden. Den trakk folkemengder til Thespiai. Senere ble den flyttet til Roma av Caligula, satt tilbake av Claudius og igjen flyttet av Nero. Der var også en bronsestatue av Eros av Lysippos. Thespiaierne tilbad også musene og feiret en festival til ære for dem i den hellige grotten på Helikon.
Rester av det som antagelig var den antikke festningen er der fremdeles, og de består av en avlang eller oval linje med befestninger. Området rett øst og sør for disse er dekket med grunnmurer, disse bærer vitner om utstrekningen til den antikke byen. Restene av en grav som inkluderte en kolossal steinløve ble i 1882 oppdaget på veien til Leuktra. Graven dateres til det 5. århundre f.Kr. og er antagelig graven til thespiaierne som falt i slaget ved Plataiai, for de som falt i slaget ved Thermopylene ble gravlagt i felten.
Historisk er Thespiai hovedsakelig en fiende av Theben. Under den persiske invasjonen i 480 f.Kr. var den en av de få byene i Boeotia som nektet å følge Thebens eksempel med å sende syv hundre menn med Leonidas I til Thermopylene. Etter at byen ble brent ned av Xerxes I, satte de resterende innbyggerne sammen en styrke på 1800 menn til den greske hæren ved Plataiai. Under den athenske invasjonen av Boeotia i 424 f.Kr., led den thespiaiske hæren tunge tap i slaget ved Delion, og året etter dro Theben fordel av den midlertidige svekkelsen til å anklage sine naboer for vennskap med Athen og fjerne deres murer. I 414 f.Kr. blandet de seg igjen inn for å slå ned et demokratisk opprør.
Ust-Kut
Ust-Kut (russisk: Усть-Кут) er en by i Irkutsk oblast i Russland. Den ligger ved elva Lena, rundt 510 km nordvest for Irkutsk. Innbyggertall: 49 951 (folketelling 2002).
I 1951 nådde jernbanen fra Tajsjet fram til Ust-Kut. Byen ble dermed den første og eneste elvehavna ved elva Lena med jernbaneforbindelse, og den ble dermed et viktig knutepunkt for frakt til og fra steder langs Lena, så som mesteparten av Jakutia. Ust-Kut markerte slutten på jernbanelinja til i 1974, da byggearbeidet startet på utvidelsen av banen, som nå er kjent som Bajkal-Amur-jernbanen (BAM), østover mot Bajkalsjøen og videre. Byen ble hovedkvarteret under byggingen av den vestlige seksjonen av BAM.
Ust-Kut lufthavn ligger 9 km nord for byen.
Leon Trotskij var i eksil i Ust-Kut i noen år.
Sydney Martineau
Sydney Martineau (født 6. januar 1863, død 19. desember 1945) var en britisk fekter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Stera Mahkama
Stera Mahkama (pashto: ستره محكمه) er Afghanistans høyesterett og øverste instans innen rettsvesenet. Høyesteretten har sete i hovedstaden Kabul. Den ble nedsatt av den afghanske grunnloven, som ble godkjent den 4. januar 2004. Bonn-avtalen gikk inn for grunnleggelse av høyesteretten med følgende utdrag:
Høyesteretts medlemmer
For tiden består høyesteretten av følgende ni medlemmer (dommere):
De ni dommerne i tribunalet utnevnes for en ti års periode av presidenten med Wolesi Jirgas samtykke, underhuset i landets lovgivende forsamling. Presidenten velger én av de ni medlemmene til å tjene som høyesterettsjustitiarius. Den afghanske grunnloven tillater dommere å få opplæring i enten sivil eller islamsk lovgiving. Lovsaker med ingen bestemmelse i grunnloven eller andre stående lover skal bedømmes av Hanafi lovskole. Rettsvesenet skal også gjelde den sjiamuslimske lovskolen som tar for seg personlige forhold knyttet til dem som er av sjia-sekten, der dette er aktuelt.
Høyesteretten var tidligere dominert av konservative religiøse skikkelser og tidligere høyesterettsjustitiarius, Faisal Ahmad Shinwari, ble særlig beskrevet som «ultrakonservativ». Flere av de fremstående i høyesteretten har i det siste skuffet reformvennlige afghanere og folk i den vestlige verden. Nedenfor følger noen eksempler på slike handlinger:
I 2006 utnevnte president Hamid Karzai flere nye, mer moderate medlemmer til høyesteretten. Likevel valgte han på nytt Faisal Ahmad Shinwari som høyesterettsjustitiarius. Til tross for striden rundt gyldigheten av Shinwaris juridiske attester fikk hans nominasjon lov til å fortsette, men mislyktes til slutt da han ble nedstemt i parlamentet. Karzai valgte da sin juridiske rådgiver, Abdul Salam Azimi, som etterfølger av Shinwari. Azimis nominasjon gikk gjennom parlamentet, og den nye høyesterettsjustitiariusen ble tatt i ed 5. august 2006.
Den nåværende afghanske høyesterettsjustitiariusen Azimi betraktes som en moderat av nasjonale standarder.
Slott
Slott er et bygg som opprinnelig ble reist av konger og fyrster når borgen hadde utspilt sin rolle som forsvarsverk. Dog kom betegnelsen også til bruk når høyadelen lot bygge mer standsmessige bygg på sine herregårder. Med tiden kom også personer fra de høyere stander som brukseiere og andre til å bygge slott. Til forskjell fra herregård, kreves det altså ikke at en fyrste eller adelsperson skal ha eid eller bebodd bygget for at den skal kalles slott.
Slottets funksjon, utenom å være (et av flere, eller eneste) hjem for eieren, kan være å fungere som administrativt sete (kontor) for for eksempel et gods, et grevskap, baroni, landskap, bruk eller foretak av annet slag, eller et land, og møteplass for politiske aktiviteter. Det finnes også hotell og serveringssteder, samt andre typer foretak som bedriver sin virksomhet i slottsbygg. Disse kalles slott av den årsak at konstruksjonen er bygget som et slott.
Et slott er et bygg av sten eller av annet bestandig materiale. Det finnes dog bygg som kan kalles slott som er bygget av rappet tømmer. Et slott er oftest bygget etter en klassisk tradisjon, ofte i en centrosymmetrisk form, og ofte med fløyer vinkelrett på hovedbygget (corps de logi). Uansett om fløyene henger sammen med hovedbygget eller ikke, om disse er foran hovedinngangen eller bak den, kalles plassen mellom hovedbygget og fløyene borggård. Dette uansett om disse er sammenbygget i en firkant, eller om det er tre bygg og en mur. Ofte har man inngangsparti i gresk tempelstil. Videre må et slott ha mer enn en etasje over marken (eller høyde på minst to etasjer), det skal være minst følgende rom: vestibyle, sal, bankettsal, mer enn én salong, mer enn ett soveværelse.
Videre er et slott anlagt på en måte som framhever bygget på en storstilt måte, og alléer frem till bygget er vanlig. Slott har alltid en parkanlegg i tilslutning til bygget. Om et slott ligger i en by og ikke har park, eller har hage i stedet, kalles det oftest for palass.
Tajsjet
Tajsjet (russisk: Тайше́т) er en by i Irkutsk oblast i Russland. Den ligger ved elva Birjusa, rundt 580 km nordvest for Irkutsk.
Bosetningen ble grunnlagt i 1897 i forbindelse med byggingen av den transsibirske jernbanen. Den fikk bystatus i 1938. Tajsjet er et jernbaneknutepunkt, hvor den transsibirske jernbanen og Bajkal-Amur-jernbanen møtes.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Sangwon
Sangwon (Sangwon kun) er et fylke i provinsen Nord-Hwanghae i Nord-Korea.
I fylket ligger kollektivbruk og småindustri. Fylket ble en del av Pyongyang i mai 1963 etter en fradeling fra Sør-Pyongan. I 2010 ble fylket flyttet tilbake til Nord-Hwanghae, trolig for å bedre matvaresituasjonen i Pyongyang.
Administrativ inndeling
Fylket er delt inn i en ŭp (småby), en rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 20 ri (landsby).
DNSAP
DNSAP kan vise til:
Bone Thugs-n-Harmony
Bone Thugs-n-Harmony er en amerikansk Grammy Award-vinnende hiphop-gruppe fra Cleveland i Ohio. Gruppen er en av tidenes best-selgende hiphop-grupper, med over 45 millioner solgte album over hele verden. I 1997 vant de en Grammy Award for «Best Rap Performance by a Duo or Group» for sangen «Tha Crossroads». I juli 2008 slapp gruppens femte medlem Flesh-n-Bone ut av fengsel, og Bizzy Bone returnerte til gruppen igjen, etter over seks års fravær.
Gruppen er spesielt kjent for å være de eneste artister som har jobbet med avdøde: 2Pac, The Notorious B.I.G., Eazy-E og Big Punisher. De har også jobbet med kjente artister som The Game, Will.I.Am, Mariah Carey, Mr. Capone-E, Fat Joe og mange flere.
Piedade dos Gerais
Piedade dos Gerais er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Zhu Min (økonom)
Zhu Min (kinesisk: 朱民, pinyin: Zhū Mín; født 1952 i Shanghai i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk økonom tilknyttet Det internasjonale pengefondet. Han er blitt foreslått av Pengefondets leder Christine Lagarde til fondets nestleder (Deputy Managing Director).
Zhu har tidligere arbeidet i Verdensbanken og innehatt lederverv i Bank of China fra 2003 til 2009 og var nestleder for Kinas folkebank (Folkerepublikken Kinas sentralbank) fra 2009 til 2010.
Zhu Min er utdannet ved Fudanuniversitetet i Shanghai (avgangseksamen 1982) og deretter ved Woodrow Wilson School of Public and International Affairs ved Princeton University og ved Johns Hopkins University.
Han har undervist både ved Fudan og Johns Hopkins, og har bak seg en omfattende faglig publikasjon innen makroøkonomisk styring, finansiell regulering og finansmarkedspørsmål.
Afroditi Skafida
Afroditi Skafida (gresk: Αφροδίτη Σκαφίδα; født 20. mars 1982) er en gresk friidrettsutøver, som konkurrer i stavsprang.
Skafida har deltatt i to olympiske leker – 2004 i Athen og 2008 i Beijing. Hun gikk i juni 2008 over 4,55 m, og satte dermed gresk rekord. Dette er foreløpig hennes personlige rekord, mens den greske rekorden senere er blitt slått av Nikoleta Kyriakopoulou.
Cessna L-19 Bird Dog
Cessna L-19 Bird Dog er et militært observasjons- og rekognoseringsfly. Den sivile varianten av flyet går under betegnelsen Cessna 305.
Bakgrunn
Mot slutten av 1940-tallet ønsket US Army å erstatte sin flåte av aldrende L-4 og L-5 observasjonsfly med en ny type. Cessnafabrikken i Wichita, Kansas, begynte derfor høsten 1949 utviklingen av et helmetall observasjonsfly basert på US Army spesifikasjoner for den nye typen. Fabrikken hadde ingen eksisterende modell som passet og startet arbeidet med blanke ark. Ved å bruke halen fra Cessna 195 og vingene fra Cessna 170, klarte konstruktørene å få en prototype ferdig på tre måneder. Med fabrikkens typebetegnelse 305, fløy den for første gang den 14. desember 1949, ført av Henry Waring.
Som vanlig skulle det arrangeres en konkurranse mellom de forskjellige fabrikkene som var med i prosjektet. Denne tok til på Wright Field i Ohio den 16. april 1950. En Cessna 305, med registreringsnummer N41694, mot konkurrentene Luscombe T-817-L, Piper PA-18, Taylorcraft 18 og Fletcher FL-23.
Flyet viste seg å være svært anvendbart, og ble også tatt i bruk av US Air Force (USAF)og US Marines, blant annet under Vietnamkrigen. I 1962 ble flyet omdesignert til O-1, og flyene i tjeneste i USAF ble etterhvert erstattet av O-2 Skymaster. I US Army var flyet imidlertid i bruk frem til slutten av Vietnamkrigen.