cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kurt von Hammerstein-Equord
Militær løpebane
Hammerstein-Equord hadde ry på seg for uavhengighet og indolens, han foretrakk jakt og skyting fremfor administrativt arbeid. Han fortalte sine venner at det eneste som hadde hemmet hans karriere var hans «behov for personlig komfort». Han kunne være distansert og sarkastisk, kjent for sine bitende nedsettende karakteristikker. Hammerstein-Equord anså seg selv som tjener av den tyske stat, ikke av dens politiske partier.
Avvisende holdning til nazistene
Han var fiendtlig innstilt til nazistpartiet, og så sent som i 1933 karakteriserte han nazistene som «forbryterbande og perverse» (Verbrecherbande und Schweineigel), det siste en henspilling på homoseksuelle tendenser som kunne merkes hos noen av lederne av Sturmabteilung (SA). Han fikk tilnavnet «den røde general» for sin vennlige kontakt til fagforeningene.
Hammerstein-Equord advarte personlig Adolf Hitler i desember 1932 mot å forsøke seg på et kupp ved illegale metoder, og lovet at han i så tilfelle ville gi ordre om å skyte. Han kom med forsikringer om det samme til den amerikanske ambassadør Frederic M. Sackett.
De to av sønnene hans, Kunrat (1918–2007) og Ludwig (1919–1996), ble reserveoffiserer og involvert i 20. juli-attentatet mot Hitler, mens to døtre ble medlemmer av det tyske kommunistiske parti (KPD) mot slutten av 1920-årene og spioner for Sovjetunionen ved det at de hjalp med å informere sovjeterne om Hitlers politiske og intensjoner som de hadde fremkommet under en hemmelig tale han holdt til ledende generaler den 3. februar 1933.
Under nasjonalsosialismen
Hammerstein-Equord advarte gjentagne ganger president Paul von Hindenburg om farene ved å utnevne Hitler til kansler. Til svar forsikret Hindenburg ham om at han «ikke en gang ville ta opp til vurdering noen utnevnelse av den østerrikske korporalen til forsvarsminister eller kansler». Bare fire dager etter, den 30. januar 1933, dannet Hitler etter anmodning fra Hindenburg sitt eget kabinett meg seg selv som kansler, i koalisjon med det konservative tyske nasjonale folkeparti.
Hans opposisjon til Hitler førte til at Hammerstein-Equord ble tvunget til fratreden den 31. januar 1934. Ved Schleichers begravelse ble Hammerstein fa SS nektet ham å delta og konfiskerte de bårekransene som de sørgende hadde gitt.
Han ble kalt tilbake til militær innsats som kommanderende av Armegruppe A den 10. september 1939, men fratrådte dette verv allerede den 21. september 1939.
Under annen verdenskrig var Hammerstein-Equord involvert i en rekke planer om å styrte Hitler. Han prøvde flere ganger å lure Hitler til å besøke hans befestede base langs Siegfriedlinjen på vestfronten. Til den pensjonerte tidligere stabssjef i hæren og ledende sammensvorne generaloberst Ludwig Beck betrodde han at «en dødelig ulykke vil finne sted» når Føreren besøker hans base. Men Hitler takket aldri ja til Hammersteins invitasjoner.
Han ble overført til en kommando i Forsvarsdistrikt VIII i Schlesien, og deretter løst fra denne kommando etter personlig ordre fra Hitler på grunn av sin «negative holdning til nasjonalsosialismen». Han ble mer aktiv i motstanden mot Hitler, i samarbeid med Carl Friedrich Goerdeler.
Død og begravelse
Hammerstein-Equord døde av kreft i Berlin den 25. april 1943. Familien nektet å gå med på en offisiell begravelse på Invalidenfriedhof i byen, fordi det ville ha medført at hans båre ville dekkes av den da hakekors prydede Reichskriegsflagge. Dermed ble han gravlagt på familiens gravsted i Steinhorst. Hitler forordnet tilsendelse av en krans med et kondolansebudskap, men denne kransen var ikke fremsatt under begravelsen fordi den var blitt «gjenglemt» i Berlins undergrunnsbane av Hammersteins familie.
Annet
Heinrich Brüning, lederen for det katolske Sentrumsparti, som var tysk kansler fra 1930 til 1932, kalte Hammerstein-Equord «den eneste mann som kunne fjerne Hitler - en mann uten nerver».
Ifølge hans sønn Kunrat von Hammersteins erindringer trakk Hammerstein-Equord seg fra Adelsklubben da de kastet ut sine ikke-ariske medlemmer i 1934 eller 1935, og talte om «organisert massemord» av jødene allerede før sommeren 1942. Han gav sin datter Maria-Therese von Hammerstein-Paasche navnene til jøder som var påtenkt deportasjon eller arrestasjon, slik at hun rakk å advare eller skjule dem.
To av hans sønner, Ludwig og Kunrat, var delaktige det mislykkede kuppforsøket mot Hitler i 1944 som tok sikte på å innsette en ny regjering. De klarte å flykte fra landet i etterkant. Men generalens enke og to yngre barn ble deportert til konsentrasjonsleir. De overlevde og ble berget av allierte styrker våren 1945.
Dykketabell
Det finnes også mer komplekse tabeller som kan ta hensyn til forskjellige profiler under samme dykk, dykk utført på andre høyder enn havets overflate samt planlagte dekompresjonsdykk.
Hvorfor dykketabeller?
Når man bruker luft (eller annen blandingsgass) ved dykking, vil en del av nitrogenet i luften tas opp av kroppen og ikke bli skilt ut med en gang. Hvor fort nitrogenet blir tatt opp av kroppen bestemmes av blodgjennomstrømming, gassløselighet og gasstrykk i pustegass og vev. Dykkedybde og dykketid er de forholdene som først og fremst bestemmer gassopptaket, men en rekke individuelle forhold som dykkerens fettfraksjon, alder, termiske komfort og arbeid antas å bidra..
Jo dypere man dykker jo raskere vil man ta opp nitrogen i kroppen. Mengden gass som løser seg i kroppen vil øke jo lenger man er nede. Ved oppstigning skjer den motsatte prosessen: overskuddsgass i vevene diffunderer til kapillærene, transporteres med veneblod til lungene og pustes ut.
Hvis dykkeren svømmer for fort mot overflaten vil gassmengden i vevene være så stor at det dannes bobler. Disse boblene er utgangspunktet for trykkfallssyke (dykkersyke).
Den enkleste måten å unngå trykkfallsyke er å benytte seg av en dykketabell. Enkelt fortalt forteller en dykketabell deg hvor lenge du kan være nede på en gitt dybde før du må avslutte dykket og gå til overflaten.
Dykketabellens historie
På land puster vi inn luft som primært består av nitrogen og oksygen. Ved havets overflate har all luften som er over oss et bestemt trykk som kalles 1 atmosfærisk trykk. Ved dette trykket tar kroppen til seg oksygen, som blir forbrukt, og en minimal mengde nitrogen.
Når man setter noe under trykk kalles dette å komprimere. Når man tar bort dette trykket igjen, kalles det for å dekomprimere, derfor er også dette et uttrykk som brukes innen dykking. Første gang en skade medført av dekompresjon ble oppdaget var av Robert Boyle i 1670, hvor han oppdaget en boble som hadde vokst frem på øyet til en slange han hadde plassert i en dekomprimert beholder.
Første gang dekompresjon ble oppdaget i mennesker var i 1841 når franske kullgruver begynte å bruke komprimeringsteknikken i gruvedrift.
Første gang det ble utgitt en publikasjon rundt dekompresjon og dykkere (hjelmdykkere i denne sammenheng) var i 1878 når en fransk vitenskapsmann med navnet Paul Bert gav ut teori på området: «La Pression Barometrique».
Den moderne dykketabellens far er Professor John Scott Haldane som eksperimenterte med geiter og etter hvert dykkere fra Royal Navy og han publiserte den første dykketabellen i 1907 for Royal Navy.
De første tabellene ble kalt dekompresjonstabeller fordi de tillot stopp på forskjellige dybder på vei opp fra et dykk, såkalte dekompresjonsstopp.
Dagens moderne tabeller benytter seg ikke av innlagte dekompresjonsstopp som en del av dykket og kalles derfor bare dykketabeller.
Nitrogen i kroppen
Måten nitrogenet tas opp i kroppen henger sammen med noe som kalles Henry's lov og vi har alle opplevd dette når vi åpner en brusflaske noen har ristet. Når man åpner flasken slipper man ut det trykket som finnes der inne og kullsyren som er tilsatt vannet slippes ut.
På samme måte tar kroppen opp nitrogen under dykking og dette blir lagret i forskjellige deler av kroppen. Hvor fort det blir tatt opp avhenger av hvilke type kroppsvev vi snakker om. Kjøttfylte muskler med god blodgjennomstrømning mettes raskt med nitrogen (dvs fylles opp), mens fettvev i kroppen bruker lengre tid. Derfor er det en kobling mellom hvor mye fett et menneske har på kroppen og hvor raskt nitrogenet tas opp.
Når man avslutter dykket, det vil si går til overflaten igjen, vil trykket på kroppen avta og nitrogenet vil forlate kroppen. Dersom man holder seg innenfor de reglene som finnes ved dykking så vil dette ikke føre til noen problemer og man vil rett etter et dykk fremdeles ha for mye nitrogen i kroppen uten at dette er farlig. Dagens tabeller regner med at det tar 6 timer etter et dykk før kroppen er fri for nitrogen.
Dykketabeller i dag
Dagens tabeller er enkle å bruke og kan brukes til å regne ut tiden under vann for flere dykk etter hverandre. Dersom man dykker innen 6 timer etter forrige dykk må man bruke tabellen for å regne ut tiden man kan være under vann på dykk nr. 2 fordi man fremdeles har mer nitrogen i kroppen enn normalt. Tabellen er laget på en slik måte at man kan regne på flere dykk i løpet av en dag.
Selv om man fremdeles legger stor vekt på å lære elever på dykkekurs teorien rundt tabellen og bruken av denne så er et stadig flere som velger å kjøpe en dykkecomputer.
Et hovedargument for å bruke computer er at man får lengre tid under vann og man trenger ikke være redd for å ha regnet feil på tabellen. Man får lengre tid under vann fordi en tabell, som er et statisk verktøy, kun kan operere med en bestemt dybde for ett dykk. Eksempel: La oss si at du planlegger et dykk til 15 meter og ønsker å være der i 20 minutter. Når dette dykket er gjennomført vil det sjelden stemme at du var på 15 meter i alle de 20 minuttene. Kanskje brukte du litt mer tid på 8 meter, 5 meter osv. Når du bruker en tabellen vil den kun ta hensyn til det dypeste punktet du har vært på, i dette tilfellet 15 meter, og regne nitrogenopphopning på bakgrunn av dette. En computer derimot vil regne nitrogenopphopning på alle de dybdene du har vært på og siden du ikke var på 15 meter hele tiden vil denne gi deg mer tid under vann på neste dykk. Eller på et enkelt dykk dersom du dykker dypt.
Vanlige dykketabeller er som følger:
Kurtlar vadisi
Kurtlar vadisi (Ulvenes dal) er en tyrkisk TV-serie som gikk på tyrkisk TV fra 2003 til 2005. Hovedhandlingen foregår i Tyrkia og omhandler etterretningsagenten Polat Alemdar som infiltrerer og blir leder for en mektig tyrkisk mafiaorganisasjon.
Serien har fått flere oppfølgere. I 2006 fulgte filmen Ulvenes dal: Irak hvor Polat Alemdar drar til Nord-Irak under krigen i Irak. Oppfølgeren til serien, Kurtlar Vadisi – Terör (Ulvenes dal – Terror) foregår i de kurdiske områdene i Sørøst-Tyrkia og ble tatt av programmet etter én episode i februar 2007.
Handling
Kurtlar vadisi-Første Episode
Eros Capecchi
Eros Capecchi (født 13. juni 1986 i Castiglione del Lago) er en tidligere profesjonell, italiensk landeveissyklist.
Kurtlar vadisi
Handling
Første Episode handler om spesialagenten Ali Candan som jobber for den tyrkiske etterretningstjenesten. Han får ordre fra sin leder Aslan Akbey om å operere og forandre på ansiktet sitt, og komme inn i den tyrkiske Mafiaen, under navnet Polat Alemdar. Senere blir han leder for en av de tyrkiske mafia gruppene. Etter hvert finner han ut at han er sønn til lederen for tyrkiske mafia Mehmet Karahanli. Serien forteller også hvordan de amerikanske og israelske etterretningstjenestene opererer i blant annet Tyrkia og Midtøsten.
Eros Capecchi
Han la opp etter 2021-sesongen.
UV
UV kan referere til:
Elverum stasjon
Elverum stasjon er en jernbanestasjon for både Rørosbanen og Solørbanen. Stasjonen ligger på Vestad, dvs på vestsiden av Glomma, en kilometer fra Elverum sentrum. Den opprinnelige stasjonen lå ca. 300 meter lenger sørøst og ble åpnet i 1862 da jernbaneforbindelsen Hamar – Grundset ble fullført. Den ble tegnet av Georg Andreas Bull.
Dagens stasjonsbygning er tegnet av arkitekten Paul Armin Due og ble bygget til Solørbanens åpning i 1913. Stasjonsbygningen var på Hedmarks liste over nomineringer til Århundrets byggverk 1905–2005. Stasjonen er betjent av Bane NOR. Ombygging til skysstasjon var ferdig i 2012. Fra Elverum stasjon til Oslo S er det 158,38 km.
Malmø-salmeboken
Før reformasjonen eksisterte det to kjente trykte salmebøker i Danmark-Norge, med enkelte tillegg. De går gjerne under navnet Malmø-salmeboken etter byen Malmø, men har hver sine redaktører og behandles nedenfor i to avsnitt.
Malmø-Tidesangboken
Reformasjonen hadde begynt i Malmø ni år før den ble landets offisielle religion. Den første evangeliske og danskspråklige gudstjenesten ble holdt 1. juni 1527 i Malmø av Claus Mortensen.
I forbindelse med reformasjonen begynte man i Danmark å synge salmer på dansk, noen ble oversatt fra latin, andre – som f.eks. Luthers nyskrevne salmer – ble oversatt fra tysk. Det ble også diktet en del salmer på dansk som i første omgang ble utgitt som løsblad. Men i 1528 ble mange av salmene samlet i den såkalte ”Malmø-Tidesangboken”, som i første utgave inneholdt 30 salmer. Boken er ikke bevart i sin helhet, men man kjenner til innholdet. Den lille boken ble brukt flittig, og det første opplag ble raskt utsolgt. Mortensen forberedte en ny utgave i begynnelsen av 1529, men samtidig var det kommet flere nye salmer, så den nye utgaven inneholdt 67 salmer.
Claus Mortensen og Hans Olufsen stod som redaktører av boken.
I 1529 utgav Claus Mortensen den første danske messen: «Thet christelighe messze embedhe paa dansche», og samme år fornyet Arvid Pedersen Malmø-Tidesangboken med et tillegg, og «Een ny handbog med Psalmer oc aandelige lofsange» ble utgitt.
Mortensen er knyttet til fire salmer i Kingos salmebok. Noen er oversettelse fra Luther, gjerne med noen vers i tillegg, andre er antakelig diktet av ham selv:
Malmø-salmeboken 1533
Christiern Pedersen var boktrykker i Malmø og utgav i 1533 den såkalte Malmø-salmeboken. Tittelbladet finnes ikke. Salmeboken er en revidert og utvidet utgave av Claus Mortensøns tidligere salmesamlinger, en jysk samling ("den jyske aftensang") og antakelig andre. Christiern Pedersen forbedret språket, føyde til et kalendarium og kollektbønner, men foretok ikke større endringer, «…Thi ieg fornam ath den menige mand vaar før bewan saa ath siunge oc quede dem almindelige offuer alt riget baade met ord noder oc thoner/ Oc kunde dem oc saa mesten parten vden til/ Fordi [derfor] lod ieg her nu inge noder sette/ Dog haffuer ieg mangestedis forbedret dansken som de vel see oc mercke som hende læse kunde».
Norges statsminister
Norges statsminister er landets regjeringssjef og utøver mye av den utøvende makten som tilfaller kongen etter Grunnloven.
Malmø-salmeboken
Det finnes kun ett eksemplar av boken, som eies av Universitetsbiblioteket i Oslo.
Fra Malmø-salmeboken finner vi en salme som er representert i Kingos salmebok, nemlig nr. 4: Kyrie, Gud Fader i himmerik.
Norges statsminister
Utnevnelse
Statsministeren utnevnes av kongen, og siden innføringen av parlamentarismen i 1884 (først formalisert ved lov i 2007) må vedkommende ha støtte blant et flertall av Stortingets medlemmer. I praksis vil den avtroppende statsministeren gi kongen råd om hvem han skal utpeke som ny statsminister etter en regjerings avgang. Statsministeren er vanligvis selv medlem av Stortinget, men overlater stortingsplassen til sin vararepresentant så lenge vedkommende er medlem av regjeringen.
De øvrige statsrådene i regjeringen utnevnes av kongen etter anbefaling fra statsministeren. De sitter kun så lenge de har statsministerens, og Stortingets, tillit.
Statsministerens makt
Statsministerens rolle er ikke formelt definert, og er basert på konstitusjonell sedvane fremfor uttrykkelig lovgivning. Statsministeren er medlem av Statsrådet og leder for regjeringen, og i prinsippet kongens nærmeste rådgiver. Den myndighet som statsministeren har over regjeringen er avhengig av flere faktorer:
Statsministerens omdømme og ettermæle
I 1997 gjennomførte journalist Kjell Cordtsen en undersøkelse blant norske historikere, journalister og statsvitere og ba dem rangere omdømmet (eller storheten) til norske statsministre fra Christian Michelsen til Thorbjørn Jagland. Rangeringen viste at Einar Gerhardsen og Christian Michelsen var de to statsministrene med best ettermæle. Statsministrenes ettermæle kan predikeres ut fra lengden på deres tid som statsminister og omfanget på arbeidsledigheten.
Fylkesvei 2694
Fylkesvei 2694  går mellom Lierkroa og Linnes i Lier kommune. Veien er 1,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 18.
Bergjunker
Levevis
Bergjunker er en flerårig urt med tuevekst og med frøreproduksjon. Frøene spres trolig nokså passivt. Den har tuet vekst med mange små, stive bladrosetter. Blomstene er hvite og sitter i åpne, smale topper i enden av den forgrenete stengelen. Planten vokser på berghyller og i fjellsprekker, ofte på kalkholdig grunn.
Bergjunker har en amfiatlantisk utbredelse og deles i tre underarter. Subsp. paniculata vokser i fjellene i Sør- og Mellom-Europa, samt i Ryfylke i Norge, subsp. cartilaginea vokser i Kaukasus, mens subsp. laestadii finnes i Nord-Norge, Island, Grønland, Canada og nordlige USA.
I Norge er den sørlige underarten kjent fra ca. 24 lokaliteter i Hjelmeland og Suldal, mens den nordlige er kjent fra åtte steder i Saltdal og Fauske og ett sted i Nordreisa. Den er i tilbakegang, noe som kan skyldes klimatiske årsaker, som økt snødekke og høyere temperaturer.
Bergjunker er totalfredet i Norge.
Rødlistevurdering
Generasjonstida er satt til 20 år, dvs. en vurderingsperiode på 60 år. Se artens underarter for informasjon om økologi og trusler.
En molekylær undersøkelse støtter en oppdeling i en nordnorsk og en sørnorsk underart: nordlig bergjunker subsp. laestadii og sørlig bergjunker subsp. paniculata. Den nordlige underarten har tilknytning over Nord-Atlanteren til Island, Grønland og Øst-Canada. Den sørlige har tilknytning sørover til fjell i Mellom- og Sørøst-Europa. Arten har dermed høyst trolig hatt to helt ulike innvandringsveier til Norge, en fra vest til Nord-Norge, og en fra sør til Sørvestlandet.
Bergjunker som art er utbredt i Kaukasus (en tredje underart), Sentral-Europa, Norge, Island, Grønland og Nord-Amerika.
Bergjunker vurderes i 2021 som sårbar (VU) på grunn av et begrenset forekomstareal og en trolig kraftig fragmentert utbredelse i kombinasjon med pågående nedgang i forekomstareal, kvalitet og areal av artens habitat, antall delpopulasjoner og antall reproduksjonsdyktige individ. Dette er en nedgradering fra sterkt truet (EN) i forrige rødlistevurdering på grunn av tilpasning til regler.
West Berkshire
West Berkhire er et administrativt distrikt med status som enhetlig myndighet i Berkshire, England. Administrasjonssenteret er Newbury.
Distriktet het tidligere Newbury, og var underlagt det administrative grevskapet Berkshire. 1. april 1998 ble alle distrikter i Berkshire omdefinert til enhetlige myndigheter, og distriktet skiftet navn.
Goldstar
Goldstar (hebraisk: גולדסטאר) er et israelsk øl som har blitt brygget siden 1950-årene. Det er et mørkt fatøl. Goldstar inneholder 4,9 % alkohol. Brygges av Tempo Beer Industries Ltd..
Eksterne lenker
Tempo Beer Industries
Fylkesvei 4448
Fylkesvei 4448 går mellom Vik i Klepp og Ree i Time. Veiens lengde er 6,5 km og heter Grødelandsvegen.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 216.
Liste over Black Sabbath-medlemmer
Liste over Black Sabbath-medlemmer er en liste over musikere som er, eller har vært, medlemmer i det britiske heavy metal-bandet Black Sabbath.
Vallgård
Vallgård (finsk: Vallila) er en bydel i Helsingfors, Finland.
Vallgård er en nordlig bydel som grenser mot Böle i vest og Berghäll i sør. Akkurat som Berghäll består Vallgård mest av boliger og er kjent som en arbeiderklassebydel. Vallgård er kjent for sitt marked, der den finske frelsesarmeen ofte holder marked. Dette markedet ble brukt i Aki Kaurismäkis film Mannen uten minne.
Brekke sluser
Brekke sluser er et sluseanlegg i Haldenkanalen. Med sine 26,6 m total løftehøyde i fire kamre er Brekke Nord-Europas høyeste sammenhengende slusetrapp.
Vallgård
Vokalisten i HIM, Ville Valo ble født i Vallgård.
Badminton under sommer-OL
Badminton under sommer-OL. Badminton var med som demonstrasjonssport to ganger før den kom med som olympisk sport; OL 1972 i München og OL 1988 i Seoul. Badminton var med første gang under Sommer-OL 1992 i Barcelona og har siden vært med i alle påfølgende sommerleker. Det har blitt konkurrert om fem olympiske titler i alle OL som sporten har vært med, unntatt debutåret i 1992 da det var fire. Single og double for både damer og herrer har vært med i samtlige OL. Mixeddouble fra og med Sommer-OL 1996 i Atlanta.
Brekke sluser
Sluseanlegget ble bygget under ledelse av Engebret Soot og stod ferdig i 1852, men i 1861 ble anlegget ødelagt av flom. Først i 1877 ble det gjenoppbygget. Det nåværende anlegget stod ferdig i 1924 da vannfallene i Stenselva ble samlet i Brekke sluser og Krappeto som lå lenger opp ble neddemt. Samtidig ble Brekke kraftstasjon ferdigstilt. Slusene ble benyttet til tømmertransport helt til 1982, da tømmerbilene overtok all transport.
De fires tegn
De fires tegn er en roman skrevet av Arthur Conan Doyle. Det var hans andre roman om Sherlock Holmes av i alt fire romaner og 56 noveller.
Handling
Den trofaste dr. Watson er bekymret. Hans gode venn; mesterdetektiven Sherlock Holmes, er i ferd med å forgå av mangel på saker som kan utfordre hans briljante intellekt. Han stimulerer sitt sinn med kokain og morfin, mens han venter på en sak som er verdig hans intelligens. Redningen kommer i skikkelse av en ung dame i nød med en merkelig og gåtefull historie og seks usedvanlige vakre og verdifulle perler sendt av en ukjent velgjører sammen med et brev. Damen er Mary Morstan, dr. Watsons fremtidige kone.
I brevet står det «Møt ved tredje søyle fra venstre utenfor Lycem-teateret klokken 7 i aften. Ta med to venner om de føler dem engstelig. De har lidd stor urett.» Holmes og Watson blir med, og det viser seg at den ukjente er mr. Thaddeus Sholto som er sønn av Major Sholto som tjenestejorde sammen med Marys far i India. Han sier at hennes far var med på å finne en stor skatt, som nå er eid av Sholto familien. Etter at Majoren død har Thaddeus bestemt seg for å gi Mary hennes del av skatten. Men hun må være med tilbake til huset fordi Thaddeus' bror er ikke like lett å overtale.
Når de kommer til Sholto huset finner de Thaddeus' bror død. Han er drept av en torn i halsen. Skatten er borte, og de finner en lapp ved siden av den døde med «De fires tegn» på. Hvem har drept Thaddus' bror, hva betyr «De fires tegn», hvordan kom morderen seg inn i det lukkede rommet, hvor er skatten og hvem har laget de små fotsporene ved sengen og på loftet?
Dette ble Sherlock Holmes og hans følgesvenn, dr. John H. Watson, andre kriminalsak sammen.
Oppfølger: Skandale i Bøhmen og andre Sherlock Holmes-eventyr
Romanbestillingen
Wilde var, som vanlig, i sitt mest sprudlende ess. «De må se mitt siste teaterstykke», sa han til Doyle. «Det er storartet. Det er genialt». Doyle noterte i dagboken sin at Wilde måtte være gal. Men det endte i hvert fall med at begge forfatterne fikk bestilling på en roman.
Wilde skrev Bildet av Dorian Gray, og Conan Doyle skrev De fires tegn hvor han lånte noen trekk fra Wilde til to av fortellingens figurer, først og fremst til Thaddeus Sholto, men også til Sherlock Holmes.
Garden of Remembrance
Garden of Remembrance er en offentlig hage i Dublin anlagt til minne om alle som falt i den irske uavhengighetskrig (1919–1922).
Laihela
Laihela (finsk: Laihia) er en kommune i landskapet Österbotten i Finland. Kommunen har cirka 7 600 innbyggere og et areal på 508,4 km² hvorav 4,1 km² er vann. Laihela er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Malax, Korsholm, Vasa (nærmere bestemt Lillkyro), Storkyro, Ilmola og Kurikka.
Garden of Remembrance
Man minnes også de som falt i tidligere irske uavhengighetsopprør, spesielt:
Laihela
Laihela er en utpreget landbrukskommune.
Garden of Remembrance
Ofre fra den irske borgerkrig (1922–1923) minnes ikke i parken, ettersom denne konflikten fortsatt er politisk betent. Det er heller ikke noe minnesmerke over medlemmer av IRA eller andre paramilitære organisasjoner som falt etter 1923.
Hagen ligger i den nordlige delen av en gammel park midt på Parnell Square, og er utformet som et korsformet nedsenket basseng. Den ble åpnet i 1966 av president Eamon de Valera i forbindelse med femtiårsjubileet for påskeopprøret.
I forbindelse med fornyelse av plassen hagen ligger på ble det i 2004 foreslått at også Garden of Remembrance bør fornyes. Pr. 2006 har man ikke gått videre med slike planer.
Ischia (kommune)
Ischia er en kommune (comune) i Storbyområdet Napoli i Italia. Kommunen omfatter den østlige delen av øya Ischia, med kommunesenteret Porto og nabolandsbyen Ponte. Fra Porto er det ferje- og båtforbindelse til Napoli. 19726 bodde her i 2013.
Ponte har sitt navn etter den trebrua som tidligere forbandt Castello Aragonese med byen. Den maleriske klippelandsbyen Castello Aragonese er et av Ischias viktigste turistmål.
Turisme er hovednæringen i Ischia. Hvert år avholdes Ischias filmfestival i kommunen.
Gambia under Sommer-OL 2008
Gambia under Sommer-OL 2008. Tre sportsutøvere fra Gambia deltok i to sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. De vant ingen medaljer. Bokseren Badou Jack var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Tom Henrik Beck
Tom Henrik Beck (født 22. juli 1947 i Oslo, død 28. mai 2011) var er en norsk jurist, sakprosaforfatter og advokat med arbeidsrett som sitt spesialfelt. Han var blant annet avdelingsdirektør i Norsk Arbeidsgiverforening.
Beck studerte juss ved Universitetet i Oslo og ble Cand.jur. i 1976. Han ble advokatfullmektig i 1979 og arbeidet først i en fagforening, deretter var han i en årrekke ansatt som avdelingsdirektør i en av NAFs (nå NHO). Etter dette etablerte han advokatfirmaet Storeng, Beck & Due Lund sammen med advokatene Arve Due Lund og Nils Storeng. Han var forfatter av flere juridiske lærebøker innen både entrepriserett og arbeidsrett.
Beck var en ivrig slalåmkjører i sine yngre dager og deltok i mange konkurranser for klubben Njård. I 1970 vant han et renn som ble holdt mellom de europeiske juridiske fakulteter i St. Moritz. Han tok i tillegg sølv i storslalåm. Han var også en ivrig kajakkjører og deltok to ganger i New York City Marathon, samt flere ganger i Birkebeinerløpet og Vasaloppet.
Han ble i 1977 gift med Eva Imislund (f. 1954).
Beck døde av hjertestans under en kajakkkonkurranse i 2011.
Fredrikke
Fredrikke er et opprinnelig norsk kvinnenavn dannet av mannsnavnet Fredrik, som har opprinnelse i gammelhøytyske fridu, «fred», og rihhi, «rik, mektig». Frederikke, Frédérique og Friederike er henholdsvis en dansk, fransk og tysk form av navnet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Aristofanes
Aristofanes (gresk: Ἀριστοφάνης; født ca. 450 f.Kr., død ca. 385 f.Kr.) var en attisk komediedikter i antikkens Hellas. Hans mest kjente stykker er Skyene, Froskene og Lysistrata.
Aristofanes’ fødested og eksakte fødselsdato er ikke kjent, men han var trolig utdannet i Athen. Han er kjent for å ha skrevet komedier for de to athenske festivalene Dionysia og Lenaia. Han skrev tilsammen rundt 44 stykker, av dem er kun 11 bevart, og stykkene hans er de eneste vi har av den eldre greske komediediktingen, den gamle komedie. Mange av stykkene hans var politiske, språklig og tematisk vendte de ofte opp–ned på vedtatte normer og forventninger. Stykkene var ofte fylt av satire om kjente athenske borgere og deres framferd i Peloponneskrigen, og han skal ved flere tilfeller ha blitt dratt for retten, beskyldt for ærekrenkelser.
Aristofanes framstår i Platons skrift Gjestebudet (Symposion) der han gir en humoristisk mytisk fremstilling av opphavet til kjærligheten; mennesket skal i tidenes morgen ha blitt delt i to, og derfor vil det alltid søke å bli forent med «sin bedre halvdel».
Forfatterskap
Aristofanes' lystspill tilhører den eldre attiske komedien, som ofte tok opp aktuelle politiske spørsmål. Dikteren, som tilhører den konservative og aristokratiske retningen, rettet sine kvasse og tildels burleske våpen særlig mot det herskende demokratiets mektige hovedmenn: Kleon, Lamakos og andre. I andre stykker vender han seg mot samtidige poetiske og filosofiske retninger og deres representanter. I det hele tatt er det komediens oppgave å nådeløst angripe alt som blir oppfattet som skjevt og fordervet i tidsånden og samfunnsutviklingen. De alvorlige tendensene som ligger til grunn for det aristofanske lystspillet, hemmer imidlertid på ingen måte den åpenbare løsslupne munterheten i framføringssmåten.
Når det gjelder fantasirikdom, levende karaktertegning, lynende kvikkhet og et fullendt herredømme over formen, kan Aristofanes sidestilles med de største skaldene gjennom tidene. Språket hans er den reneste attisisme, og hans tegning av hverdagslivet i Athen er, selv om den er betydelig parodierende, en rik kilde til kunnskap om kulturforholdene på denne tiden.
Lillkyro
Gjennom kommunen renner Kyro älv.
Aristofanes
Forfatterskap
Selv om stykkene hans har tydelige budskap mangler de ofte en klar intrige og de ligner ofte mer på moderne revyer enn på moderne komedier. I de fleste av stykkene hans forekommer det mange scener og uttrykk som kan avvike fra enkeltes oppfatning av hva som er anstendig og passende. Seksualitet og kroppsfunksjoner er et fremtredende trekk ved stykkenes språk og handling. Dette kan føres tilbake til den greske komediens opprinnelse og virket nok mindre støtende på det athenske publikummet. Ved Dionysos-festivalene ble det fremført «fallos-sanger», og løssluppenheten hadde fritt spillerom. Sammenhengen fra komedien til opphavet i drikkeviser er tydelig i diktingen hans, humoren er grovkornet og kan godt kalles både lytehumor og underbuksehumor. En av de siste norske oppsettingene av Aristofanes fikk talende nok navnet «Full fjert for fred». Stykket er fritt komponert etter Freden, og ble omsatt av Petter Næss for Oslo Nye Teaters dukketeater. Stykket hadde premiere 8. mars 2003.
Lillkyro
Den 1. januar 2013 ble kommunen slått sammen med Vasa.
Aristofanes
Bibliografi
Aristofanes skal til sammen ha forfattet 44 stykker, hvorav 11 komedier er bevart.
Athens nederlag i den peloponnesiske krig i år 404 f.Kr. førte til at komedien ble mindre politisk og fantastisk. Aristofanes’ to siste stykker, Kvinnene i folkeforsamlingen og Rikdommen viser en reduksjon i poetisk kraft. Rikdommen har i tillegg tema og komposisjon som danner overgang mellom den eldre komedien og mellom-komedien. Aristofanes har likevel satt spor etter seg hos ettertidens forfattere. Både den greske komediedikteren Menander og den romerske Terentius (og gjennom ham den franske Molière) bærer preg av inspirasjon fra Aristofanes når det gjelder innhold. De er likevel forskjellige i formen, deres komedier blir en mer pyntelig og privat form for lystspill. Som satiriker har Aristofanes også hatt stor betydning for forfattere som Erasmus, Thomas More og Rabelais.
Eksterne lenker
Mye av teksten i denne artikkelen er hentet fra Nordisk familjebok (1876–1926) med foreldet opphavsrett
Jankos danseorkester
Jankos danseorkester er et band etablert i 1980 med opprinnelse i Nord-Odal i Hedmark. Orkestret spiller egenproduserte låter, kjente låter og innslag fra 1960-tallsmusikk og country.
Medlemmer
Englund og Bergerskogen spilte sammen i 32 år i bandet To rette og ei vrang, der den vrange sies å være Anita Kanstad Sandberg.
Upplanda
Upplanda er et tettsted i Tierp kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. Det ligger ca. én kilometer øst for Örbyhus. I 2010 hadde tettstedet 364 innbyggere.
O. H. Hutchings kraftverk
O. H. Hutchings kraftverk  er et kullkraftverk i Montgomery County, delstaten Ohio i det østlig-sentrale USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 414 MW, fordelt på 6 blokker / turbiner. Operatør er DPL Corp.
Anlegget ble bygget ut i årene 1945–1953. Brenselkilden er bitumenøst kull. Utslippene av CO2 i 2007 var totalt 0,597 mill tonn.
Catkinbarlindslekten
Catkinbarlindslekten (Amentotaxus) er ei bartreslekt som hører heime i barlindfamilien (Taxaceae). Slekta har ikke fått noe offisielt norsk navn, men har vært kalt «raklebarlind» (oversatt fra engelsk catkin yew).
Bartreforskerne er uenige om slekta har to eller seks arter. De er 5–12 meter høge bartrær, som i mangt likner på barlind. Utbredelsen er fra Taiwan via Kina og Vietnam til India.
Hvis man regner med seks arter, er de:
Svein Aaser
Svein Aaser (født 7. oktober 1946 i Fredrikstad) er en norsk næringslivs- og organisasjonsleder. Han er styreleder i Nasjonalmuseet, og var styreleder i Telenor fra 2012 til 2015, da han trakk seg som følge av manglende tillit fra næringsministeren.
Henryk Sienkiewicz
Henryk Adam Aleksander Pius Sienkiewicz (født 5. mai 1846 i Wola Okrzejska i (kongress)-Polen, død 15. november 1916 i Vevey i Sveits) var en polsk forfatter. Han ble regnet som en av sin tids store forfattere, og fikk i 1905 Nobelprisen i litteratur.
I Polen er han best kjent for sine historiske romaner, som forteller om polske helters bragder. I andre land er det særlig Quo vadis (1895), en historisk roman fra keiser Neros tid, som er kjent. Han ble først kjent for publikum gjennom romaner som ble publisert som serier i aviser. De ble svært populære og førte til at han fikk utgitt sine første bøker.
Bakgrunn
Henryk Sienkiewicz var eldstemann av de fem barna til Józef Sienkiewicz (1813–1896) og Stefania Cieciszowska (død 1873); begge foreldrene hadde bakgrunn i lavadel en. Gjennom sin tippoldemor på morssiden, Constance Jauch (1722–1802), er Sienkiewicz knyttet til andre betydelige forfattere: blant hans fjernere slektninger på denne siden er den polske romanforfatteren Jadwiga Łuszczewska (1834–1908), og litteraturhistorikeren og frihetskjemperen Joachim Lelewel (1786–1861). Hans nevø Ignacy Chrzanowski (1866–1940) ble drept i konsentrasjonsleiren Sachsenhausen; han hadde vært professor i litteraturhistorie.
Etter gymnaset begynte Henryk Sienkewicz på foreldrenes ønske å studere medisin i Warszawa, men han byttet snart over til jus-studiet, og deretter til studier av gammelpolsk språk.
Forfatter
Fra 1869 til 1876 arbeidet han som journalist og publiderte sine første litterære verker. I 1876 reiste han sammen med den polske skuespillerinnen Helena Modrzejewska og noen andre i omgangskretsen til USA, hvorfra han sendte sine reiseskildringer til aviser i hjemlandet.
I 1878 vendte han tilbake til Europa, til London og Paris, der han kom i kontakt med den nye litterære strømningen som har fått navnet naturalismen. I 1881 giftet han seg med Maria Szetkiewicz(ówna). Paret fikk to barn, men ektefellen døde allerede i 1885.
Fra 1880 begynte Sienkiewicz å arbeide med en trilogi som ble publisert som føljetong i Warszawaavisen «Słowo» (Ordet) etter hvert som han ferdigstilte kapitlene. Fortellingene engasjerte allmennheten, og Sienkiewicz mottok en mengde brev der folk forsøkte aktivt å påvirke handlingen. En beundrer skjenket 15 000 rubel til forfatteren, som i sin tur opprettet et fond til sin hustrus minne for kunstnere rammet av tuberkulose.
I 1888 besøkte Sienkewicz Spania, og i 1890 var han på reise i Afrika. I 1891 giftet han seg med Maria Romanowska, som var adoptert datter av en rik industrimann i Odessa. Romanowska forlot imidlerttid Sienkewicz etter kort tid, og ekteskapet ble funnet å ha vært ufullbyrdet og ble oppløst av paven.
Romanen Quo vadis ble publisert som føljetong i 1895 og 1896 i avisene «Gazeta Polska» i Warszawa, «Czas» i Kraków og «Dziennik Poznański» i Poznań; det vil si at romanen ble publisert i alle de tre delene av det delte Polen (henholdsvis den russiske, den østerrikske og den tyske delen). Romanen kom deretter ut i bokform, og ble innen kort til oversatt til flere andre språk og fikk stor popularitet. Romanen ble adaptert til forskjellige teaterversjoner, og den første filmversjonen ble innspilt allerede i 1912.
Sienkiewicz fikk i 1900 i gave fra den polske allmennheten et gods i Oblęgorek nær Kielce, der han startet en skole. Samme år fikk han et æresdoktorat ved Det jagellonske universitet i Kraków, og i 1905 ble han tildelt Nobelprisen i litteratur.
Bala (Wales)
I det 18. århundre var Bala velkjent for produksjon av flanell, strømper og hansker.
Henryk Sienkiewicz
Forfatter
I 1904 giftet han seg med sin niese, Maria Babska. Da første verdenskrig brøt ut flyttet han til Sveits, der han sammen med Ignacy Jan Paderewski opprettet en hjelpeorganisasjon for polske krigsofre.
Bala (Wales)
Balatårnet er en ni meter høy kunstig haug, 15 m i diamter ved bakkenivå. Man trodde tidligere at den markerte stedet hvor det hadde ligget en romersk militærleir, men den er antagelig fra en tidligere befestning.
Henryk Sienkiewicz
Forfatter
Sienkiewicz døde i Vevey i Sveits den 15. november 1916, og ble begravet der. I 1924 ble hans levninger overført til St. Johannes erkekatedral i Warszawa.
Bala (Wales)
Den kalvinistiske retningen innen Metodistkirken har hatt sin teologiske høyskole i Bala siden 1712. Byen har en statue av Thomas Charles (1755–1814), en framstående teolog som var hovedmannen bak grunnleggelsen av British and Foreign Bible Society.
Bala var vertskap for den nasjonale Eisteddfod i 1967 og 1997.
Gruvedrift på Færøyene
Gruvedrift på Færøyene begrenser seg til utvinning av kull på den nordlige delen av Suðuroy, den sørligste av Færøyene. Kun det nordlige og det sørlige kullfeltet har vært gjenstand for kommerisiell drift. Det finnes også ikke-utnyttede kullforekomster på Mykines, som geologisk ligner på Suðuroy.
Hele serien med skifer og kull på det nordlige Suðuroy måler ca. 10 m, og inneholder to kullag med en gjennomsnittlig tykkelse på ca. 0,75 m. De samlede kullreservene er på ca. 10 millioner tonn. Området med kull er delt opp i fire kullfelter av tverrgående daler, og dekker til sammen ca. 23 km²:
Sør for Hvalba, på det nordlige feltet ved Rókhagi, ligger den eneste kullgruven som fortsatt er i drift. Utvinningen foregår i begrenset omfang, og sysselsetter fire menn som får støtte til den daglige driften fra Færøyenes regjering. Gruven kan besøkes ved henvendelse til arbeiderne eller til Suðuroys turistinformasjon.
Historie
På de treløse Færøyene har torv vært det vanligste brenselet. Forsøk på å utnytte kullforekomstene på Suðuroy i 1626 og 1733, det siste ved et engelsk selskap, var mislykket. Siden 1780 har kull blitt utvunnet i Hvalba. I 1778 ble en kullgruve etablert av nordmannen Thor Nattestad fra Veggli i Rollag. I 1826 ble det første kullet eksportert til Danmark, og i 1901 begynte et fransk selskap å utvinne kull i Rangabotnur, nordvest for Tvøroyri. Kullet ble skipet ut fra havnen på Drelnes ved Tvøroyri. Et annet fransk gruveselskap fikk rettighetene til å utvinne kull i 50 år fra 1932, og bygde et større anlegg i Rangabotnur. Kullet fikk meget stor betydning under verdenskrigene, da det ble utnyttet i Rangabotnur, Hvalba og Fámjin. I 1954 kulminerte gruvedriften på Suðuroy med 13 000 tonn, ca. 75 % av kullforbruket det året. I 1955 ble gruvedriften i Rangabotnur innstilt. De forlatte kullgruvene og rester av bygninger, hengebaner, vogner, slagg og sorteringsanlegg kan fortsatt sees i området.
Carol Is orden
Carol Is orden (rumensk: Ordinul Carol I) var en rumensk orden. Den ble innstiftet 10. mai 1906 av kong Carol I og fikk kongens eget navn. Ordenen ble tildelt så lenge Romania var et monarki. Kongen var ordensherre. Carol Is orden var kongeriket Romanias fornemste orden. Etter innføring av republikansk statsform i 1947 opphørte tildeling av ordenen som offisiell rumensk statsorden, men tildeling har fortsatt innen det rumenske kongehus.
Inndeling
Opprinnelig hadde Carol Is orden fire grader: storkors med kjede, storkors, storoffiser og kommandør. Senere ble ordenens to laveste grader avskaffet, slik at ordenen bare besto av storkors, med eller uten kjede.
Insignier
Ordenstegnet for Carol Is orden besto av et rødt kløverbladkors belagt med ørnen fra Romanias riksvåpen. Korset hadde gullstråler i korsvinklene. Midtmedaljongen på ørnens bryst bar Carol Is portrett i gull. Ordenens motto, «PRIN STATORNICIE LA ISBINDA», var skrevet på et bånd. Ordenskjedet besto av ledd med våpen for rumenske landskap, Carol Is monogram og huset Hohenzollerns våpen. Ordenstegnet var opphengt i kjedet i et ledd bestående av en kongekrone. Ordensbåndet var blått, med gule og røde kanter. Dette er fargene fra Romanias flagg.
Tildeling
Ved innstiftelsen ble det satt begrensninger på antallet tildelinger innen hver grad. Begrensningene omfattet ikke utlendinger. Etter at de to laveste gradene ble avskaffet, ble ordenen meget eksklusiv. Den fungerte da som en orden som ble tildelt medlemmer av Romanias kongehus og utenlandske statsoverhoder og regjeringssjefer. Kvinner fikk først adgang til ordenen i 1944. Ordenstildeling fant sted 10. mai, Romanias uavhengighetsdag.
Norske innehavere
Kong Haakon var innehaver av storkors av Carol Is orden.
Nordland sykepleierhøgskole
Skolen het NKS sykepleierskole fra 1920, Nordland fylkes sykepleieskole fra 1967 og Nordland sykepleierhøgskole fra oktober 1983 til fusjonen i 1994. Skolen var eid av Norske kvinners sanitetsforening (NKS) fra starten, og ble overtatt av Nordland fylkeskommune 1967. Den ble statlig høgskole fra 1986.
Skolen hadde først lokaler i byens somatiske sykehus. Etter bombingen av Bodø i mai 1940 ble undervisningen holdt bl.a. i Oslo og Trondheim. I 1946 flyttet skolen inn i det såkalte «Barnehjemmet» i Bodø og i midlertidige brakker rundt omkring i byen. I 1953 flyttet skolen inn i lokalene til det nedlagte Bodin Tuberkolosehjem i Rønvika og holdt til der fram til 1973, da skolen fikk sitt nybygg i Leiteveien i Rønvika. I 1994 flyttet utdanningen til nye lokaler på Mørkved.
Nordland sykepleierskole hadde filialer i Narvik, Mo i Rana og på Stokmarknes. I 1994 ble utdanningen i Narvik fusjonert med Høgskolen i Narvik, mens utdanningene i Mo i Rana og Stokmarknes ble beholdt som studiesteder under Høgskolen i Bodø. Fra midten av 1980-tallet ble Statens spesialskole for psykiatrisk sykepleie, som fra 1960 hadde hatt tilhold ved Rønvik sykehus, fusjonert med Nordland sykepleierhøgskole.
Hanoi Rocks
Hanoi Rocks var en finsk rockegruppe etablert i Helsingfors i 1979 av vokalist og saksofonist Michael Monroe (Matti Fagerholm), gitarist Nasty Suicide (Jan Stenfors), gitarist Stefan Piesnack, bassist Nedo og trommeslager Peki Sirola. Bandet hadde sin storhetstid på 1980-tallet.
Piesnack, Sirola og Nedo ble i 1980 erstattet av gitarist Andy McCoy (Antti Hulkko), bassist Sam Yaffa (Sami Takamäki) og trommeslager Gyp Casino (Jesper Sporre). I 1981 flyttet de til Stockholm og i 1982 til London for å dra nytte av musikkmiljøene i disse byene. Senere dette året ble Casino sparket og erstattet av Razzle (Nicholas Dingley). Gruppa splittet første gang opp i 1985 på grunn av dødsfallet til trommeslageren Nicholas «Razzle» Dingley. Vokalist Michael Monroe og gitarist Andy McCoy fra originalbesetningen begynte å spille sammen igjen i 2002 og brukte navnet Hanoi Rocks fram til bandets siste konsert i Helsingfors 12. april 2009.
Tidligere medlemmer
Gitarister
Bassister
Trommeslagere
Knæstang
Knæstang eller Knestang (gnr. 128) (av norrønt kné og stangr, som trolig betyr eng med knekk ved rett bekk) er både en gammel urgård og ei lita grend i Haugsbygd i Ringerike, et lite stykke nord for Haug kirke. Grenden har fått navn etter gården, som kan ha blitt ryddet i århundrene før år 0. Den tilhører således bygdens eldste gårder. Like nord for gården(e) ligger Viul. I sør Hval søndre, Øde-Hval, Auren (Haug)Auren og Lo
Knæstang nevnes i gamle diplomer fra senmiddelalderen og framover, første gang sikkert i 1445 (DN. VI 521) og senere i 1528, 1542, 1604, 1617, 1657 og 1723. Et diplom fra 1352 (DN. IV 287 ) kan også vise seg å omhandle denne gården, men dette er mer usikkert i det navnet i denne kilden kan tolkes på flere måter. I 1657 nevnes Knæstang som to gårder, og i 1723 som to gårder hvorav den ene med to oppsittere.
Mehedeby
Mehedeby er et tettsted i Tierp kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 463 innbyggere.
Sølvstripet svermer
Sølvstripet svermer (Hippotion celerio) er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Den er kjent for å vandre mye, og har en gang (2005) blitt påtruffet så langt nord som Sverige, men foreløpig ikke i Norge.
Dobørste
Den består av en stang med en bust på tuppen. Moderne dobørster er normalt laget i plast, mens de første børstene var som oftest laget med håndtak av tre, og hadde bust av dyrehår.
Nøttebarlindslekten
Nøttebarlindslekten (latin: Torreya) er en slekt av bartrær som grupperes i druetaksfamilien (Pseudotaxaceae), mens om i daglig bruk like godt kan henføres til barlindfamilien (Taxaceae) i bred forstand. Slekten er oppkalt etter den amerikanske botanikeren John Torrey.
De 5-6 artene er 5-20 meter høye bartrær, ytterst sjelden 25 meter, som i mangt likner på barlind. Bladene blir inntil 8 cm lange med skarp spiss.
4 av artene er endemiske i Asia, to i USA (California og Florida).
Artene er:
Den østafrikanske føderasjon
Den østafrikanske føderasjon (swahili: Shirikisho la Afrika Mashariki) er en foreslått politisk union bestående av medlemslandene i Det østafrikanske fellesskap: Burundi, Kenya, Rwanda, Tanzania og Uganda.
Komiteen møttes til et fem-dagers konsultasjonsmøte i Burundi 14. - 18. januar 2020, hvor det kunngjorde at en konføderasjonsforfatning ville bli utarbeidet innen utgangen av 2021. Etter godkjenning av utkastet av de seks ØK-statene etter et års konsultasjoner, ville det østafrikanske konføderasjonen opprettes innen 2023. Veikartet mot en full politisk føderasjon vil bli diskutert i detalj på fremtidige møter.
Rainbow Six
Rainbow Six er en roman skapt av den amerikanske forfatteren Tom Clancy. En serie videospill er basert på boken, og en film skal også være under produksjon.