cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mark Oliphant
Marcus «Mark» Laurence Elwin Oliphant (født 8. oktober 1901 i Kent Town, Adelaide, død 14. juli 2000 i Canberra) var en australsk fysiker som spilte en nøkkelrolle i utviklingen av atombomben. Han deltok også i humanitært arbeid.
Han siktet først på en karriere innen medisin eller odontologi, men bestemte seg etter påvirkning fra fysikkforeleseren tidlig i studiene for å bli fysiker.
Oliphant ble utnevnt til professor i fysikk ved University of Birmingham. Her arbeidet han også med videreutvikling av radarer. Ved utbruddet av annen verdenskrig hadde kolleger ved universitetet i Birmingham (Otto Frisch og Rudolf Peierls) beregnet at en atombombe basert på Uran.235 var mulig. Oliphant ble overbevist om nødvendigheten av å utvikle en atombombe på alliert side og øvet sterkt påtrykk både i Storbritannia og USA for å få dette arbeidet i gang. Etter angrepet på Pearl Harbor kom USA med i andre verdenskrig og arbeidet med atombomben ble startet opp kort tid etter i Manhattanprosjektet. Fra november 1943 deltok Oliphant i prosjektet som medlem av den britiske delegasjonen, men konsentrerte seg på arbeidet med anrikning av uran-235. Han gjenopptok stillingen som professor ved universitetet i Birmingham etter Tysklands kapitulasjon i 1945.
Bruken av den første atombomben over Hiroshima forsterket de motforestillingene mot atomvåpen han hadde fått i løpet av Manhattanprosjektet. I 1950 vendte han tilbake til Australia og ble leder for Research School of Physical Sciences ved det nyopprettede Australian National University. Han ble adlet i 1959, pensjonert i 1967 og fra 1971 til 1976 var han guvernør i Syd-Australia.
Oliphant døde i Canberra i 2000, 98 år gammel.
Ontario
Ontario er den mest folkerike og nest største i areal av Canadas ti provinser. Den ligger sørøst i landet ved Hudson Bay og James Bay i nord og grenser mot Quebec i øst og mot Manitoba i vest. Den har også grense mot de amerikanske delstatene Minnesota, Michigan, Ohio, Pennsylvania og New York i sør. Den lange grensen mot USA er for en stor del vanngrense bestående av De store sjøer og elver. Grensen går gjennom fire av sjøene, Øvresjøen (Lake Superior), Huronsjøen, Eriesjøen og Ontariosjøen. Provinsen har fått sitt navn etter Ontariosjøen. Det finnes ca. 250 000 innsjøer i provinsen og over 100 000 kilometer med elver.
Hovedstaden er Toronto. Den føderale hovedstaden, Ottawa, ligger også i Ontario, ved grensen mot Quebec.
Med sine 12 792 619 innbyggere (august 2006), har provinsen rundt 38% av Canadas befolkning.
Demografi
Ifølge folketellingen i Canada fra 2011 hadde Ontario en befolkning på 12 851 821, fordelt på 4 887 508 av totalt 5 308 785 boliger var bebodde, en økning i befolkning på 5,7 prosent i forhold til 2006, da folketellingen viste et innbyggertall på 12 160 282. Med sitt landareal på 908 607,67 km2, hadde Ontario en befolkningstetthet på 14,1 innbyggere per km2 i 2011. Ifølge Statistics Canada er innbyggertallet for 2013 estimert til å være 13 537 994.
Majoriteten av Ontarios innbyggere er av engelsk eller annen europeisk avstamning. Det er samfunn av skotske, irske og italienske innbyggere i provinsen. Elleve prosent av innbyggerne i Ontario er fransktalende, men færre enn fem prosent er franko-ontarisk. Sammenlignet med befolkningsøkning på grunn av fødselsrater og med innflyttere fra andre canadiske provinser, er innvandring et viktig element i forbindelse med befolkningsveksten, og har vært det i to århundrer.
Omtrent en fjerdedel av innbyggerne i Ontario er «synlige minoriteter», en omstridt term brukt av canadiske myndigheter for å beskrive innbyggere med annen hudfarge enn majoriteten av innbyggerne. Innfødte canadiere utgjør 2,4 prosent av beolkningen, og de fleste i denne gruppen er av First Nations og métiser, samt en mindre gruppe inuitter. Antallet innfødte har økt raskere enn den generelle befolkningen i Ontario.
Religion
Per 2011 utgjorde medlemmer av den romersk-katolske kirke 31,4 prosent av provinsens innbyggere, United Church of Canada 7,5 prosent, og den anglikanske kirke 6,1 prosent. 23,1 prosent av innbyggerne har ingen religiøs tilhørighet.
Språk
Engelsk er det primært brukte språket i Ontario. Ifølge folketellingen i Canada fra 2011 var engelsk førstespråket hos om lag 70 prosent av provinsens befolkning. Det er også en betydelig andel fransk-språklige, spesielt konsentrert i det sentrale og østlige Ontario. Lov om franskspråklige servicetilbud (på engelsk French Language Services Act), hvor lokale myndigheter har plikt til å tilby tjenester også på fransk, har effekt når minst ti prosent av befolkningen har oppgitt å ha fransk som førstespråk. Språk som italiensk, tamil, kinesisk og punjabi blir benyttet av immigranter i provinsen.
Gleerups litterära pris
Gleerups litterära pris er en litteraturpris på 10 000 SEK som deles ut av bokhandelen Gleerup til minne av dens forrige eieren Ann Dyster-Aas.
Eksterne lenker
Vinnere i 2009 Norstedts.se
Tomra Systems
Tomra Systems ASA (ose: TOM) er et norsk industriselskap som produserer pantesystemer for drikkevareemballasje. Tomra står for TOMflaskeReturAutomat. Selskapet ble grunnlagt i 1972 av brødrene Petter og Tore Planke. Hovedkontoret ligger i Asker.
Três Passos
Três Passos er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Tomra Systems
Selskapet har satset på verdensmarkedet, og det har i 2006 over 50 000 automater utplassert i over 40 land.
Konkurrenter
Tomra er verdensleder innen RVM-løsninger med 90 % markedsandel (RVM = Reverse Vending Machine). Konkurrenter:
Belinda Emmett
Belinda Emmett (født 12. april 1974, død 11. november 2006) var en australsk skuespiller og sanger. Hun var best kjent for sine roller i dramaseriene Home and Away og All Saints.
I 1998 mens hun spilte i Home and Away, fikk Emmett konstatert brystkreft. Hun gikk gjennom strålebehandlinger og ble erklært frisk bare noen måneder senere. Men i 2001 begynte hun å kjenne sterke smerter i ryggen, og det ble oppdaget av kreften hadde spredd seg til skjelettet. Emmett fikk beskjed om at hun bare hadde noen år igjen å leve. I 2005 giftet hun seg med den australske komikeren Rove McManus. Belinda Emmett ble bare 32 år gammel, etter at hun tapte kampen mot benkreft i november 2006.
Bleia naturreservat
Bleia naturreservat er et naturreservat i Lærdal kommune som omfatter et areal på 21,8 km². Reservatet står på UNESCOs verdensarvliste som en del av Vestnorsk fjordlandskap.
Naturreservatet karakteriseres av fjellet Bleia som strekker seg 1,717 meter opp fra Sognefjorden. Bleia er høyeste fjelltopp i ytre del av halvøya mellom Sognefjorden og Aurlandsfjorden. Under seg har Bleia et storslått fjordlandskap med kraftige raviner og fjellrygger, og er et landemerke i Sognefjorden. Reservatet grenser til Bleia-Storebotnen landskapsvernområde.
Villreinen finnes i utkanten av naturreservatet. Det er registrert dyregraver i området.
Magnus Haraldsson (1135)
Magnus Haraldsson (norrønt: Magnús Haraldssun) (født ca. 1135, død 1145) var yngste sønn av Harald Gille og en ikke navngitt frille. Harald hadde også sønnene Øystein, Sigurd og Inge, som alle ble konger.
Magnus ble oppfostret hos stormannen Kyrping-Orm i Sunnhordland. Han ble ikke tatt til konge ved farens død i desember 1136, men ble regnet med da Øystein fikk samkongerett i 1142. Magnus var dårlig til beins, og døde «sottedød», det vil si av sykdom, ca. 10 år gammel. Hans tre år som mindreårig medkonge regnes ikke med i kongerekken. Skalden Einar Skulason diktet et kvad om de fire brødrene: Gull til menn gir Øystein, egge til kamp gjør Sigurd. Inge lar våpen synge, skape fred gjør Magnus.
Stokke stasjon
Stokke stasjon er en jernbanestasjon i Sandefjord kommune i Vestfold fylke. Stasjonen ble åpnet i 1881 da Vestfoldbanen sto ferdig.
Liseberg (Stockholm)
Liseberg er med sine 38 hektar den minste bydelen i hele Söderort. Midt i Liseberg ligger parken Fem Fålars brunn.
Alexander Severus
Alexander Severus (latin: Marcus Aurelius Severus Alexander Augustus; født 1. oktober 208, død 19. mars 235) var romersk keiser fra 222 til 235. Alexander var den siste keiser fra det severanske dynasti. Han etterfulgte sin fetter Elagabalus da han ble myrdet i 222 og ble til sist myrdet selv, noe som markerte innledningen på krisen i det tredje århundret — bortimot femti år med innbyrdeskrig, utenlandske invasjoner, og sammenbrudd i pengeøkonomien.
Alexander var den utsette tronarvingen til sin fetter, den 18 år gamle keiseren som ble myrdet sammen med sin mor Julia Soaemias av sin egen vaktstryke som for å understreke sin forakt kastet likene i elven Tiber. Både Alexander og hans fetter var begge barnebarn av den innflytelsesrike og mektige Julia Maesa som hadde sørget for at Elagabalus ble utropt til keiser av den berømte Legio III Gallica. Det var falske rykter om at Alexander Severus var blitt myrdet som utløste drapene på keiseren og hans mor.
Som keiser var Alexanders fredelige styre framgangsrikt. Imidlertid ble Romerriket militært konfronterte med framveksten av det persiske Sasanideriket. Han greide å demme opp for truslene fra perserne i øst, men da han forsøkte å demme opp fra trusselen fra germanske stammer i nord, forsøkte han å skaffe fred ved diplomati og bestikkelser. Å betale for å pasifisere fienden fremmedgjorde mange i legionene og det førte til en sammensvergelse for å myrde ham og erstatte ham med en bedre egnet keiser.
Innenrikspolitikken
Alexander Severus ble keiser da han var 13 år gammel, noe som gjorde ham til den yngste keiseren i Romerrikets historie, fram til Gordian III ble valgt til keiser. Hans bestemor mente at han hadde større potensial til å herske enn hennes andre barnebarn, den økende upopulære keiser Elagabalus. For å sikre sin egen posisjon fikk hun Elagabalus til adoptere den unge Alexander. Deretter sørget hun for å få Elagabalus myrdet og således sikret at Alexander Severus ble keiser. Den romerske hæren hyllet Alexander som keiser den 13. mars 222 og sørget umiddelbart for at han fikk titlene augustus, pater patriæ og pontifex maximus. Gjennom hele livet støttet Alexander seg tungt på rådgivningen til sin bestemor Julia Maesa og deretter på sin mor Julia Avita Mamaea. Bestemoren døde i 223 og etterlot moren som den eneste innflytelsen på keiserens beslutninger. Som ung, umoden og uerfaren 13-åring visste gutten lite om å styre og rollen til en hersker over et verdensrike. Av den grunn var underlagt sin mors råd og rettledning, noe som ikke var populært blant soldatene.
Under sin mors innflytelse gjorde Alexander mye for å bedre moralen og forholdene til folket, og bedre statens verdighet. Han ansatte kjente jurister for å overvåke administrasjonen av domstolene, eksempelvis den kjente juristen Ulpianus. Hans rådgivere var menn som senatoren og historikeren Dio Cassius og det er hevdet at han opprettet et styre på seksten senatorer, skjønt dette har også blitt betvilt. Han opprettet også et kommunalt råd på fjorten menn som støttet den urbane prefekt i administreringen av affærene til de fjorten distriktene i Roma. Den omfattende luksusen og overdrivelsene ved det keiserlige hoff ble redusert.
Da han ble opphøyd til keiser var en av første bestemmelser å redusere sølvrenheten i mynten denarius fra 46,5 % til 43 % — den faktiske sølvvekten sank fra 1,41 gram til 1,30 gram; imidlertid skrev han opp verdien av denarius i 229, økte sølvrenheten og vekten til 45 % og til 1,46 gram. Det følgende året økte han mengden av udelt metall i mynten samtidig som han la til mer sølv — således økte sølvrenheten og vekten på nytt til henholdsvis 50,5 % og 1,50 gram. Under hans styre ble også skattene lettet; litteraturen, kunsten og vitenskapen ble oppmuntret; og for folkets bekvemmelighet ble lånekontorer instituert for å låne ut penger til en moderat rente.
I religiøse saker hadde Alexander et åpent sinn. Det ikke alltid pålitelige verket Historia Augusta hevder at han var ivrig etter å reise et tempel for den nye kristne guden Jesus, men ble frarådet av romerske prester. Han tillot at en jødisk synagoge ble bygget i Roma, og han ga som gave til denne synagogen en skriftrull av Tora kjent som Severus-rullen (Codex Severi, nå tapt), etter sigende tatt til Roma som krigsbytte av keiser Titus som en del av plyndringen etter erobringen av Jerusalem i 70.
Alexander gjorde også mye for å støtte rettighetene til den jevne soldat. Han bekreftet at soldater kunne navngi hvem de måtte ønske som deres arvinger, mens sivile hadde klare begrensninger til hvem som var deres arvinger eller motta en arv. Han bekreftet også at soldater hadde rett til å sette fri sine slaver i sine testamenter. Han ga også soldatenes eiendom beskyttelse mens de var i krigstjeneste og forsikret at en soldats eiendom anskaffet i eller på grunn av militærtjeneste (hans castrense peculium) ikke kunne bli krevd av noen andre, heller ikke soldatens far.
De persiske kriger
I det store og hele var Alexanders styre blomstrende fram til Sasaniderikets framvekst i øst under deres hersker Ardasjir. Om krigen som fulgte er det ulike framstillinger. I henhold til Herodianus gikk den romerske hæren på en rekke ydmykende nederlag og tilbakeslag, mens i henhold til Historia Augusta foruten også Alexanders egen tilbakemelding til det romerske senatet, oppnådde han store seire. Han gjorde Antiokia ved Orontes til sitt hovedkvarter og base, og marsjerte deretter i spissen av sine tropper i retning av Sasaniderikets hovedstad Ktesifon ved Tigris. En andre hær ble beseiret av perserne og ytterligere tap ble påført en hær som trakk seg tilbake fra Armenia.
Selv om Sasanideriket ble stagget denne gangen viste den romerske hæren en oppsiktsvekkende mangel på disiplin. I 232 var det også et mytteri i den syriske legionen som utropte usurpatoren Taurinus til keiser. Alexander greide å slå ned opprøret og Taurinus druknet da han forsøkte å flykte over elven Eufrat. Keiseren vendte tilbake til Roma og feiret et triumftog i 233.
Germanske kriger
Etter krigen mot perserne reiste Alexander tilbake til Antiokia sammen med den berømte Origenes, en av oldkirkens fremste teologer. Alexanders mor, Julia Mammaea, hadde bedt ham om å undervise keiseren i kristendommen. Mens Alexander fikk innsikt i kristendommens lære, invaderte germanske barbarer de nordlige grensene. I 234 krysset de Rhinen og Donau i horder som skapte panikk selv i Romas gater. Soldatene som tjenestegjorde under Alexander var allerede demoraliserte etter den nedslående krigen mot perserne og ble enda mer misfornøyde med keiseren da deres hjem ble ødelagt av barbarerne.
Da ryktene om invasjonen spredte seg dro keiseren til frontlinjen for å slå tilbake barbarerne. Romerne forberedte seg grundig for krigen, de bygde en brigade med skip for å frakte hele bataljoner over. Imidlertid var Alexander ikke en erfaren hærfører. Det var åpenbart at han stolte på at størrelsen og trusselen av den romerske hæren skulle tvinge germanerne til å overgi seg eller trekke seg tilbake. Alexander Severus opprettholdt en streng disiplin som førte til et opprør blant de germanske legioner. På bakgrunn av de tunge tapene i krigen mot perserne, og på råd fra sin mor, forsøkte Alexander å betale germanerne for å trekke seg tilbake, og således vinne tid.
Dette forsøket skapte misnøye blant soldatene. De betraktet det som vanærende for en romersk hærfører og keiser. Under denne misnøyen begynte de å se seg om etter en erstatning for keiseren. Gaius Iulius Verus Maximinus, en hærfører fra Trakia, synes å være et bedre valg. Han var soldat med et godt omdømme som arbeidet hardt for å øke sin militære status. Han var også en stor og kraftig mann som ruvet blant andre menn. Med misnøyen i sine nærmeste rekker var Alexander Severus' dager talte.
Død
Alexander ble tvunget til å møte de germanske inntrengerne i de første månedene av 235. Da han og hans mor hadde kommet fram hadde situasjonen roet seg. Hans mor overtalte ham til å unngå krig og heller bestikke germanerne. I henhold til historikerne var det denne taktikken kombinert med misnøyen til hans menn som ødela keiserens omdømme og popularitet. Feighet var det som utløste opprøret i Alexander Severus' hær og førte til at hans egne soldater fra Legio XXII Primigenia stakk ham ned. Han ble myrdet den 19. mars 235 sammen med sin mor mens han var i et møte med sine generaler i Moguntiacum (Mainz). En germansk tjener kom inn i teltet, noe som var signalet for igangsettingen av mordet. Mange av soldatene deltok. Alexanders følge kjempet imot, men klarte ikke å beskytte keiseren. I løpet av minutter var Alexander død. Deretter ble Maximinus Thrax utropt til ny keiser.
Ettermæle
Alexander Severus var den siste av de syriske keiserne og den første keiseren som ble styrtet etter bred militær misnøye. Hans død markerte slutten på det severanske dynasti og begynnelsen på en kaotisk og urolig tid som er kjent som krisen i det tredje århundret som nær førte til Romerrikets undergang.
Den samtidige historikeren Herodianus var overbevist om at «keiserens gjerrighet (delvis resultatet av hans mors grådighet) og treghet å gi bevilgninger» var medvirkende til tilbakegangen for den militære disiplinen. Selv om keiseren og hans styre ble fordømt av senatet ved nyheten om hans død og den nye keiseren i hans sted, ble han likevel beæret med guddommeliggjøring av Maximinus Thrax i 238.
Alexander Severus var gift tre ganger. Hans mest berømte hustru var Sallustia Orbiana som han giftet seg med i 225. Hun var 16 år da hun ble gift med Alexander og det var et arrangert ekteskap ved Alexanders mor Julia Mamaea. Imidlertid så snart Orbiana fikk tittelen augusta ble Mamaea stadig mer sjalu og krenket over at svigerdatteren stadig skaffet seg flere kongelige titler. Han skilte seg fra henne og forviste henne i 227 etter at hennes far, Seius Sallustius, ble henrettet etter anklagen at han planla å myrde keiseren. En annen hustru var Sulpicia Memmia, et medlem av en av de eldste patriserfamilier i Roma. Hennes far konsul og hennes bestefar var Catulus. Identiteten til hans tredje hustru er ukjent. Han fikk ingen barn med noen av sine hustruer.
Angående religiøse liv, skal Alexander ha bedt hver eneste morgen i sitt private kapell og hadde mottoet, «gjør ikke mot andre hva du ikke vil de skal gjøre mot deg», skrevet på veggen i sitt palass og på ulike offentlige bygninger. Han var meget tolerant mot ikke bare kristne, men også mot jøder, og lot de beholde sine privilegier. Alexander skal også, ble det hevdet, ha plassert bilder av Abraham og Jesus i sitt bedekammer, sammen med andre romerske guddommer og klassiske figurer.
Kaliště
Kaliště (tysk: Kalischt) er en landsby og kommune nær Humpolec i regionen Vysočina i Tsjekkia. Den har en befolkning på 300, og er fødestedet til den østerrikske komponisten Gustav Mahler.
Salford
Salford er en by i det nordvestlige England som ligger i hjertet av det urbane distriktet City of Salford i grevskapet Stor-Manchester. Byen ligger vest for byen Manchester, skilt fra storbyen av elven Irwell som utgjør en grense i øst, og Salford regnes som en av Manchesters forsteder. Salford ligger på en meander langs elven Irwell og dens kretser Broughton og Kersal er på den andre siden av elven. Sammen med dens nabobyer i vest utgjør Salford det lokal myndighetsdistriktet City of Salford, som administreres fra Swinton. Salford har bybefolkning på 103 886 per 2011, mens det større distriktet City of Salford har en befolkning på 234 487 ved folketellingen i 2011, beregnet til 242 040 for 2014.
Historisk i Lancashire, Salfords eldste historie er markert ved dens status som kongelig caput (latin for bokstavelig «hode»), hovedbosetning i angelsaksiske England, og ble rettslig sete for middelalderens hundred Salfordshire som byen har gitt sitt navn til. Den ble gitt charter av Ranulf de Blondeville, 6. jarl av Chester, en gang rundt 1230, noe som gjorde Salford til en fri borough. I løpet av den eldste historien var Salford av større kulturell og kommersiell betydning enn nabobyen Manchester, skjønt de mest samtidige kildene er samstemte at siden den industrielle revolusjonen på slutten av 1700-tallet og tidlig på 1800-tallet har posisjonen byene imellom var omvendt.
Historie
Navnet Salford kommer fra angelsaksisk seahlford, «vadested med piletrær», en referanse til piletrærne som vokser langs bredden av Irwell og et gammel overgangssted over elven der byen nå ligger. Byens våpenskjold reflekterer dette, med tre buede blå linjer, som representerer overgangsstedet i elven, omkranset av blader fra piletrær.
Det middelalderske sentrum lå ved elven, på motsatt bredd av Manchester. Under den industrielle revolusjon vokste byen, og var et av de første industrielle sentra i landet. I viktoriansk tid ble sentrum flyttet, og etterhvert som Manchester ble en stadig større og viktigere by mistet Salford sin betydning.
I 1960- og 1970-tallet ble mye av byen fornyet, med betongblokker som erstattet de tradisjonelle terrassehusene. I de siste årene 1900-tallet begynte man å endre dette tilbake, men blokkene er fortsatt et markant innslag i byen.
Kultur og idrett
Salford er en av de få større byene i Storbritannia som ikke har sitt eget profesjonelle fotballag. Det nærmeste laget er Manchester United FC, og de fleste støtter dette laget, men mange er også fans av Manchester City FC. Fotballbanen Old Trafford ligger også i Salford.
Ryan Giggs, Nicky Butt, Phil Neville, Paul Scholes og Gary Neville har kjøpt fotballklubben Salford City FC og planlegger å avansere til nivå to i ligasystemet. De har også planer om å døpe klubben Salford 92. Navnet stammer fra Manchester Uniteds berømte «Class of 92», ungdomslaget som besto av blant andre de nye eierne samt David Beckham. Nevnte Scholes er tiltenkt rollen som manager for klubben når de kommer seg høyere opp i divisjonssystemet.
Måsørbrua
Måsørbrua er ei trebru på E6 i Steinkjer. Det er eneste trebru på en europavei og den trebrua i verden med størst årsdøgntrafikk. Den var klar i september 2005.
Brua er 83 meter lang og har to kjørefelt. Den er 9,1 meter bred med plass til tre kjøretøy. Brua henger over elva Figga i den overliggende buen, og bruas to sidespenn går over land. Selve brudekket er et tverrspent dekke som består av 96x223 milimeter limt plank som er spent opp med henholdsvis Dywidag 15FW og dywidag 20FW (dvs. Stagdiameter er hhv. 15 og 20mm). 15mm stag spennes opp med 135 kN og 20mm stag spennes opp med 226 kN. Oppå brudekket ligger det et 9 centimeter lag med asfalt. Mellom tre – og asfaltlaget ligger det en fuktisolerende membran. Brua har fuktighetsmålere som er koblet til en datamaskin slik at tilstand og utvikling i treverket kan registreres av Norsk Treteknisk Institutt.
Hoy
Hoy (norrønt: Háey / Håøy, betydningen «Høyøya») er en av øyene som utgjør Orknøyene. Med dens areal på 143 km er øya den neste største i øygruppen etter Mainland. Orknøyenes høyeste punkt Ward Hill ligger på Hoy. Marinebasen Scapa Flow som var sentral under første- og andre verdenskrig ligger ved Lyness på øyas sørøstkyst. En naturlig veifylling, Ayre, forbinder øya med de to mindre øyene South Walls; begge blir behandlet som én enhet av den britiske folketellingen. Hoy ligger i Stromness prestegjeld. Ved folketelling for 2011 hadde Hoy 23 innbyggere.
Historie
Dwarfie Stane er en megalittisk kammergrav hugget ut av en enormt stor blokk av gammel rød sandstein ligger nord i Rackwick-dalen og er datert tilbake til rundt 3000 f.Kr. Den er unik i Nord-Europa, og ligner på graver fra neolittisk tid (bondesteinalderen) eller bronsealderen rundt Middelhavet. Graven har en liten rektangulær inngang og kløft, derav navnet. Funn er gjort på Mainland, ved Ness of Brodgar som dateres tilbake så tidlig som 3510 f.Kr. med den første steinsirkelen på de britiske øyer som er funnet der.
De to nordligste martellotårnene i Storbritannia står her, og som ble bygget i 1814. Martellotårn er små, defensive borger som ble bygget over hele det britiske imperiet i løpet av 1800-tallet under de franske revolusjonskrigene. På Hoy ble tårnene reist for å forsvare handelsfartøyene i den naturlige havnen i Longhope mot kapere på oppdrag fra USAs president James Madison, som erklærte krig i 1812.
Den viktigste marinebasen for den britiske flåten i både første og andre verdenskrig lå ved Scapa Flow som var lokalisert ved landsbyen Lyness sørøst på øya.[
Skalletak
Skalletaket er en den ytre strukturen av en hodeskalle og er sammensatt av flere deler av hjernekasse og ansiktskraniet med unntak av underkjeve, og dekker hjernen, øyne og nesebor hos beinfisk og alle landlevende virveldyr. Mer eller mindre sammenvokst med skalletaket finner man innerkraniet. Alle beina i skalletaket er dannet av hudbein, slik at det noen ganger kalles dermatocranium.
Hoy
Historie
I løpet av de første årene av andre verdenskrig var opptil 12 000 personell basert i og rundt Lyness for å støtte forsvaret av marineankerplassen ved Scapa Flow og skipene som brukte den. For å støtte denne enorme befolkningen ble hundrevis av overnattingshytter bygget i en rekke leire rundt Lyness. En stor brygge ble bygget (kjent som Golden Wharf på grunn av dens enorme kostnad) sammen med en rekke brygger og slipp. Kontorer, verksteder, butikker og fritidsbygg ble reist, inkludert en kino, et teater og flere kirker. En tidligere hovedkvarterbygning ble erstattet i 1943 av et imponerende hovedkvarter og kommunikasjonssenter i betong, også plassert høyt på Wee Fea, som nå fungerer som et hotell.
Skalletak
Skalletakets opprinnelse
De første panserfiskene hadde ikke en hodeskalle i vår forstand, men et innerkranie som var delvis åpent på oppsiden, men med et solid hudpanser over. Dette hudpanseret utviklet seg senere til en fast enhet som lå som et lokk av beinvev over innderkraniet og beskyttet dyrets hode og hjerne ovenfra. Bruskfisk som har skjelett av brusk og mangler sammenhengende hudpanser har ikke skalletak. Et mer eller mindre sammenvokst skalletak var vanlig hos de tidlige beinfiskene i devon, og var best utviklet hos arter som levde på grunt vann.
Skalletaket hos beinfisk og amfibier
Hos de tidlige kvastfinnefiskene var skalletaket satt sammen av en mengde beinplater, særlig rundt nesborene og mellom øynene og bakkanten av kraniet, der det fantes et gjellelokk, samt et ørehakk langs bakkanten av skallen for åpning til sprøytehullene. Selve hodeskallen var løst sammenføyd, med et ledd mellom beina som dekket selve hjernekassen (issebeinet og benplatene bak) og snuten (pannebeinet, nesebeinet og knokkelplatene foran og på siden). Dette leddet forsvant hos de første panserpaddene, samtidig som gjellelokket forsvant og antall knokler ble redusert.
Hoy
Historie
Den militære kirkegården, Lyness Royal Naval Cemetery, ligger rundt 1 kilometer inn i landet fra marinebasen og har et areal på rundt 10 000 kvadratmeter.
Skalletak
Skalletaket hos beinfisk og amfibier
Hos moderne amfibier er skalletaket ytterligere redusert og har store åpninger. Bare ormepadder har et relativt helt skalletak, en tilpasning til å grave seg fram.
Hos lungefisk er skallen satt sammen av en rekke beinplater som ikke uten videre kan sammenliknes med dem vi finner hos de tidlige amfibiene. Hos strålefinnede fisker er skallen ofte redusert til en serie løse elementer, slik at det ikke eksisterer noen hel hodeskalle.
Hoy
Hoy i norrøn mytologi
I norrøn tid var Hoy, som Håøy, kjent som stedet Hjadningstriden (norrønt: Hjaðningavíg), den eviglange kampen mellom Hedin og Hogne i norrøn mytologi. Til tross for at slaget er mytologisk er det også «historisk» ved at det er plassert på et faktisk, geografisk sted. Snorre Sturlasson omtaler slaget i Skaldskaparmål i Den yngre Edda. I Snorres gjenfortelling hadde kong Hogne en datter ved navn Hild. Hedin beilet til henne, men Hogne nektet å gi samtykke. Da bortførte Heidin datteren Hild og rømte til havs. Hogne forfultgte dem og nådde dem ved Håøy på Orknøyene. De to mennene og deres hærer gikk til strid og Hogne og Hedin drepte hverandre. Om morgenen gikk Hild ut på valen og vekket alle til nytt liv, og de kunne kjempe videre. På den måten kjempen de den samme kampen om og om igjen, helt til Olav Tryggvason kom til øya, kristnet kjempene og gjorde slutt på krigen.
Hild er et valkyrjenavn som betyr strid, og Hogne er også et Odinnavn, noe som betyr at sagnet om hjadningene er en myte i historisk forkledning. Det viser også til Orknøyene ikke var et avsides sted, men lå midt i skipsleia og var således velkjent i den norrøne verden.
Eksterne lenker
Hoy
Sakurajima
Sakurajima (桜島; «Kirsebærblomst-øya») er en aktiv vulkan og en tidligere øy med samme navn (nå knyttet til fastlandet) i prefekturet Kagoshima, på øya Kyushu, i Japan. Den er Japans mest aktive vulkan.
Det er en stratovulkan med tre topper som er aktive: Kitadake (nordlige topp) er 1117 m.o.h.; Nakadake (sentrale topp) er 1060 m.o.h.; og Minamidake (sørlige topp) er 1040 m.o.h.. Overflaten av øya er ca. 77 km ². Fjellet ligger i en del av Kagoshima-bukta kjent som Kinkōwan. Den tidligere øya er en del av byen Kagoshima. I 1914, skjedde det et stort utbrudd, som begravde sundet med lava, og dermed koblet den tidligere øya til Osumi halvøyen, slik at Sakurajimafjellet ikke lenger er en øy. Den vulkanske aktiviteten fortsetter, og kan slippe store mengder vulkansk aske på omgivelsene.
Skalletak
Diapsider og Synapsider
Hos to grupper av krypdyr utviklet det seg åpninger i skalletaket bak øynene, for å gi plass til at kjevemusklene skulle kunne bevege seg. Det finnes to varianter, synapsider som hadde en åpning relativt lavt i hodeskallen, mellom kinnbeinet og elementene over, og diapsider som hadde to åpninger på hver side, der den øvre og nedre åpningen er adskilt av utløpere fra postorbitalknikkelen og Squamosum (den nederste delen av tinningbeinet). Synapsidene er de pattedyrliknende krypdyrene og pattedyr. Hos pattedyrene er åpningen i på siden i kraniet stengt av kilebeinet, slik at skalletaket fremstår som helt. Alle øvrige krypdyr og fugler er diapsider.
Sakurajima
Vulkanutbrudd
En rekke utbrudd er dokumentert siden 708 e.Kr.
Papper
Papper er en øygruppe som ligger nordvest i Hvaler kommune i Østfold. Papper strekker seg fra Utgårdskilen sør på Vesterøy til Vauerkilen. Papper er delt inn i tre steder:
Papperhavn, lengst nord på Vesterøy, i enden mot Utgårdskilen. Det er ikke del av selve Papperøya, men med båt kommer man lett mellom de to.
Sakurajima
Oktober 2000
Røyk steg omtrent 5000 m opp i luften, og mørkla byen Kagoshima i støv. Utbruddet medførte ingen ytterligere skader.
Papper
Papper, også kalt «Bukta», ligger i midten blant Papperøyene. Her er det en liten marina med muligheter for å kjøpe bensin og småvarer. Vegg til vegg med marinaen ligger Bukta Handel, som er en liten lokalbutikk. Rett ved siden av marinaen ligger det en restaurant/pub med muligheter for pizza og andre matretter samt drikke.
Sakurajima
Juni 2006
7. juni steg røyk og aske ca. 1000 m opp i luften over vulkanen. Ingen rapporter om skade kom inn.
Papper
«Fredagshølet» ligger i utkanten av Papperøyene, i en bukt på den nest største øyen Seilø. Dette er et svært kjent sted for båtfolk som skal finne le for natten. Her kan båten ligge lunt og samtidig er det kort vei til marinaen i Papper. Dette er et kjekt sted å ligge om man f.eks. er på vei til Sverige.
Fra Papper kan man farte en liten tur over til de velkjente Søsterøyene, som sies å være svært gamle vulkanøyer. Det er en grotte på Nordre Søster som det går an å svømme inn i for deretter å ende opp på toppen av øyen.
José Andrade
José Leandro Andrade (1901–1957) var en uruguayansk fotballspiller. Han spilte i forsvar og på midtbanen. Han var født i Salto i Uruguay.
Han vant gull i fotball under OL i 1924 og i 1928. Han vant også VM-gull i 1930 for Uruguay, på hjemmebane.
På klubbnivå representerte han Club Nacional de Football, der han var med og vant flere gull. Han var også den første fargede spilleren som spilte på det europeiske kontinentet.
Strekning C (Frankfurts undergrunnsbane)
Strekning C er en strekning på Frankfurts bybanes linjenett. Den består av en fellesstrekning mellom Industriehof og Zoo, to grenstrekninger i vest mellom Industriehof og henoldsvis Praunheim og Hausen, og to grenstrekninger i øst mellom Zoo og henholdsvis Ostbahnhof og Enkheim. Den første delstrekningen, mellom Praunheim/Hausen og Zoo ble åpnet 11. oktober 1986.
Kattem Idrettslag
Kattem Idrettslag (stiftet i 1979) er et norsk idrettslag som hører til i byregionen Heimdal, spesielt boområdene Kattem, Åsheim og Lundåsen, sørvest i Trondheim. Herrelaget spiller i 3. divisjon. Klubben spiller på Åsheim kunstgressbane. Tidligere hadde idrettslaget et kvinnelag i Toppserien i fotball for kvinner.
Kvinnefotball
Kattem er mest kjent for toppserielaget sitt. Laget tilhørte den øverste divisjonen for kvinner fra 2007 til 2012.
Laget hadde lang erfaring fra 2. divisjon da de i 2003 debuterte i den nest øverste divisjonen. Kattem ble imidlertid ikke lenge der. I 2003 kom de riktignok på 7.-plass, men i 2004 vant de 1. divisjon suverent, og rykket opp til Toppserien i fotball for kvinner. Første møte med Toppserien endte med nedrykk og beskjedne 4 poeng.
Ghost of Frankenstein
The Ghost of Frankenstein er en amerikansk film fra 1942 og fortsetter historien som ble startet i Frankensteins sønn. Den opprinnelige historien om Frankensteins monster var basert på romanen Frankenstein av Mary Shelley.
Kattem Idrettslag
Kvinnefotball
Bjørnar Govasmark tok over, og Kattem ble under ham ikke lenge i 1. divisjon, de rykket rett opp etter å ha kommet på andreplass bak overlegne Asker. Kattem greide som et av to lag (det andre var Medkila) å slå Asker, og Kattem slo nummer 3 med 12 poeng.
Ghost of Frankenstein
Historien
Historien fortsetter med den som ble startet i Frankensteins sønn og her blir enda en sønn av Frankenstein introdusert – «Dr. Ludwig Frankenstein» (Sir Cedric Hardwick). Både «Ygor» (Lugosi) og monsteret (Lon Chaney Jr.) overlevde slutten av forrige film, og paret setter ut i verden for å finne den andre sønnen til «Frankenstein». «Ygor» trenger hjelp for å få tilbake monsterets krefter, etter det har blitt badet i sulfur og vært nediset. Før de kommer så langt, kommer de i bråk med de sinte landsbyboerne igjen.
Stig Holmås
Stig Holmås (født 25. februar 1946 i Bergen) er en norsk forfatter av lyrikk, romaner, noveller, drama og barne- og ungdomslitteratur. Han har også skrevet revytekster, blant annet for Kvinner på randen.
Kattem Idrettslag
Kvinnefotball
Tilbake i den øverste sesongen, var Kattem i 2007-sesongen med i nedrykksstriden. De begynte bra med seier over Sandviken, men tapte deretter seks kamper på rad, og lå på nest sisteplass etter sju runder. Deretter startet en snuoperasjon, og tok 11 poeng i de neste seks kampene. Kattem fikk dermed et forsprang på Sandviken og Grand Bodø som de aldri ga slipp på, og selv om Fløya gikk forbi, var Kattem godt unna nedrykk. De tok fem poeng i de resterende no kampene. Kattems poeng var i hovedsak mot lag under og rundt dem på tabellen, med full pott mot de to nedrykkslagene Sandviken og Grand Bodø, fire poeng mot Amazon Grimstad og uavgjort mot Fløya, Asker og Klepp.
Stig Holmås
I 1982 mottok han Kulturdepartementets spesialpris for barne- og ungdomslitteratur for Vinterhauk og ildvannet, den første i en serie lettleste ungdomsbøker fra apacheindianernes historie og kultur. I 1985 mottok han Kulturdepartemangets litteraturpris for Tordensønnen. I 1988 fik han IBBYs internasjonale diplom, og i 1990 Skolebibliotekarenes Litteraturpis for Barne- og Ungdomsbøker. Hans roman Regn var i 2008 nominert til bokhandlerprisen.
Kattem Idrettslag
Kvinnefotball
Govasmark ga seg etter sesongen, og ny trener ble Tarjei Smågesjø. 2008-sesongen startet likt 2007-sesongen. Først seier mot nedrykkskandidat Larvik, og så seks tap på rad, før det ble seier igjen, igjen mot Amazon Grimstad. Kattem lå fortsatt langt nede på tabellen, men i neste runde tok de sitt første poeng mot Trondheims-Ørn, og deretter slo de den andre nedrykksfavoritten, Fart. Dette medførte at Kattem hadde bedre tabellplassering enn byrivalen Tronheims-Ørn, og den posisjonen beholdt de i seks serierunder, før både Trondheims-Ørn og Amazon Grimstad gikk forbi. Mot slutten av sesongen var Larvik nær ved å hente igjen Kattem på et tidspunkt, men med seier over Fart avgjorte Kattem nedrykksstriden til sin fordel.
Stig Holmås
Bøkene hans har blant annet blitt oversatt til engelsk, finsk, dansk, svensk, tysk spansk og fransk.
Kattem Idrettslag
Kvinnefotball
Smågesjø sluttet, og ny trener ble Kjetil Fosse fra Pors Grenland. Kattem startet markant bedre, først med seier mot Klepp og uavgjort mot Fortuna Ålesund, og så etter to tap slo de Fløya. Deretter ble det et stygt tap før Kattem for første gang slo Trondheims-Ørn. Deretter slo de Amazon Grimstad, og etter åtte serierunder lå Kattem på en fjerdeplass. Kattem greide ikke å holde denne plassen, men lå midt på tabellen helt til mot slutten, da nedrykksstriden ble avgjort. Det beste nedrykkslaget, Sandviken, fikk 11 poeng, og Kattem hadde 13 poeng allerede etter åtte serierunder. Kattem endte på en niendeplass som ble korrigert til en åttendeplass da Fløya ble trukket poeng for bruk av ikke-godkjent spiller.
Stig Holmås
Liv og karriere
Stig Holmås vokste opp i Vikens gate i Solheimsviken og gikk på Ny-Krohnborg skole. Han begynte å studere med bijobber som sjauer på kaien og som sidemann, frem til det dukket opp en ettermiddagsjobb noen dager i uken som assistent på Hellen filial av Bergen offentlige bibliotek. Her trivdes Holmås så godt at han bestemte seg for å bli bibliotekar. Etter Statens bibliotekskole med praksisår i Bergen, arbeidet han på Voss folkeboksamling i to år, før han sa seg opp for bli forfatter på heltid. Ved siden av skrivingen jobbet han bl.a. som anleggsarbeider på Mongstad og han hadde en bibliotekarstilling et par måneder i året på bokbåten «Epos» fra 1974 til 1984. I tre år var han også daglig leder for bokbåten i Hordaland. I den forbindelse inngikk han et samarbeid med billedkunstner Ingegerd Tveit som laget en rekke plakater for barnetimene og kulturprogrammene om bord. Holmås har vært blant de som de senere år har kjempet for fortsatt drift av bokbåten «Epos». Han har påpekt at det koster ikke mer å drifte «Epos» i ett år enn å bygge tre meter motorvei.
Kattem Idrettslag
Kvinnefotball
Kattem var ikke stabile, og i 2010-sesongen var de tilbake i nedrykksstriden igjen. Det ble en hard kamp mellom dem og Linderud-Grei for å unngå nedrykk. Kattem vant knepent, men ettersom Donn ikke hadde midler til å opprettholde et fotballag på toppnivå, rykket ingen av dem ned.
Stig Holmås
Liv og karriere
Fra 1984 har han vært forfatter på heltid.
Kattem Idrettslag
Kvinnefotball
I 2011-sesongen var Kattem nesten aldri virkelig inkludert i nedrykksstriden, det var bare ved ett tilfelle at det var teoretisk mulig. Kattem leverte en god vårsesong og tok 12 poeng, men mistet mange sentrale spillere foran høstsesongen og endte til slutt på en niendeplass. Nedrykksplassen var sju poeng unna. Trener var denne gangen Svein Maalen.
Stig Holmås
Liv og karriere
I 1978 dro han Canada og USA rundt med tre venner, billdekunstnerne Bård Breivik, Kjell Nupen og Arvid Pettersen. I en Chevrolet stasjonsvogn kjørte de gjennom førti stater, og reisen satte spor etter seg i deres kunst og litteratur. Holmås har bl.a. skrevet en rekk barne- og ungdomsbøker med utgangspunkt i apache-folkets historie. Stig Holmås er bosatt i Bergen, men tilbringer vår og høst i Portugal der han bodde i perioden 1990–1994. Han har skrevet en fagbok om Lisboa.
Kattem Idrettslag
Kvinnefotball
Før 2011-sesongen ble det avgjort at Toppserien skulle bare ha én nedrykksplass og en kvalifiseringsplass. Dette hjalp et Kattem som ikke fikk ting til, og som i tillegg ble trukket tre poeng av NFF på grunn av sen levering av budsjett og negativ egenkapital. Kattem endte på kvalifiseringsplassen. I januar 2013 kom beskjeden mange hadde fryktet: Kattem trakk laget og forsvinner dermed fra Toppserien. Kattem har også trukket J19-laget og laget i 2. divisjon.
Stig Holmås
Familie
Stig Holmås er gift med teaterarkivar ved UiB og DNS, Tove Jensen Holmås. Han har fire barn, deriblant SV-politikeren Heikki Holmås.
David Penney
David Mark Penney (født 17. august 1964 i Wakefield, West Yorkshire, England) er en tidligere engelsk fotballspiller som spilte for fire engelske og to walisiske fotballklubber i årene 1984 til 2002. Han har også vært manager for fire engelske fotballklubber, og han er nå manager for Bristol Rovers i Football League Two.
Kattem Idrettslag
Kvinnefotball
Kattem har hatt en spiller på det norske A-landslaget for kvinner, Marie Knutsen.
Hjemmebane
Kattems hjemmebane er Åsheim. Banen var derimot ikke godkjent for toppseriespill, så lagets toppseriekamper ble spilt på Orkdalsbanken Stadion utenfor Orkanger og Byåsen Arena.
Italia under Sommer-OL 1908
Italia under Sommer-OL 1908. Sekstiåtte sportsutøvere fra Italia, alle menn, deltok i åtte sporter, bryting, fekting, friidrett, roing, skyting, stuping, svømming, og turn, under Sommer-OL 1908 i London. Italia kom på niendeplass med to gull- og to sølvmedaljer.
Institutt for offentlig rett
Institutt for offentlig rett (IOR) er en underenhet av Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Instituttet ble etablert i 1957.
Instituttet ledes av professor Ulf Stridbeck, med professor Inger Johanne Sand som nestleder. Deres valgperiode varer ut 2017. Instituttets administrasjon ledes av en kontorsjef.
Institutt for offentlig retts hovedbygning siden 1994 er Domus Bibliotheca på Universitetsplassen i Oslo sentrum. Bygningen fra 1852 er av en av de tre klassiske bygningene på Universitetsplassen i Oslo sentrum. Adressen er Karl Johans gate 47. Deler av bygget disponeres av Universitetsbiblioteket.
Pugatsjov
Pugatsjov (russisk: Пугачёв) er en by i Saratov oblast i Russland. Den ligger ved elva Bolsjoj Irgiz (ei sideelv til Volga), rundt 200 km øst-nordøst for Saratov.
Institutt for offentlig rett
Offentlig rett er dels den delen av jussen som dels omhandler det rettslige forholdet mellom individet og staten, og dels det rettslige forholdet mellom de ulike statsmaktene parlamentet, regjeringen og domstolene (henholdsvis den lovgivende, den utøvende og den dømmende makt). Eksempler på rettsområder innen offentlig rett er statsforfatningsrett (konstitusjonell rett), forvaltningsrett, strafferett og prosessrett.
Pugatsjov
Byen ble grunnlagt som en sloboda kalt Metsjetnaja (russisk: Мечетная) i 1764 av gammeltroende som vendte tilbake fra Polen. I 1835 fikk den innvilget byrettigheter og fikk nytt navn, Nikolajevsk (russisk: Никола́евск), etter den daværende tsaren Nikolai I. I 1918 ble navnet igjen endret, og byen ble oppkalt etter Jemeljan Pugatsjov, lederen for kosakk-opprøret.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Institutt for offentlig rett
Instituttet huser også Norges største fagmiljø innen internasjonal rett (folkerett). Dette gjenspeiles i instituttets engelskspråklige navn: Department of Public and International Law.
Nåværende professorer
All informasjon om de ansatte er hentet fra Institutt for offentlig retts nettsider.  Listen ble oppdatert i juni 2015.
Pengepolitikk
Virkemidlene i pengepolitikken varierer noe fra land til land. Norges Banks hovedverktøy for å regulere pengemengden i Norge er fastsettelsen av foliorenten. I USA er Federal Reserve Systems Federal Open Market Committees viktigste verktøy kjøp og salg av statsobligasjoner. Andre ting som påvirker pengemengden er å endre bankenes reservekrav som for europeiske banker bestemmes av BIS (Bank For International Settlements).
Toppserien 2005
Toppserien 2005 var den 19. sesongen av den nasjonale øverste divisjonen for kvinner. Serien besto av ti lag:
Første serierunde ble spilt 16. april mens siste serierunde ble spilt 22. oktober. De to nye lagene var Liungen og Kattem. Røa var regjerende seriemester da serien startet, med Trondheims-Ørn og Fløya på andre og tredjeplass. Toppserien ble preget av at flere av favorittene hadde en dårlig sesong, med unntak av Kolbotn, som hevnet en 5.-plass i forrige sesong ved å vinne serien. Tittelforsvarer Røa var preget av skader, og endte på 6.-plass, Trondheims-Ørn kom på en 4.-plass, som var den dårligste plasseringen siden 1992-sesongen, og Asker endte på sin dårligste plassering noensinne, en 7.-plass, som siden ble omgjort til nedrykk som følge av økonomisk rot.
De positive overraskelsene var Team Strømmen, som tok sølv (og forsåvidt cupsølv) og Fløya, som tok sin andre bronse på rad. Begge lagene som rykket opp kom sist, og Kattem rykket ned igjen. Liungen overlevde fordi Asker ble dømt ned en divisjon, og dermed greide Liungen for første og eneste gang å ikke rykke ned fra Toppserien.
Seriemestre
Kolbotn vant serien for andre gang. Kristine Lindblom, Kristin Blystad Bjerke, Solveig Gulbrandsen, Ingvild Stensland, Camilla Huse og Tonje Hansen var med på å vinne både i 2002 og 2005. Med seieren ble Kolbotn det fjerde laget til å vinne serien mer enn en gang. Kolbotns trener var Aksel Bergo. Kolbotn tok ett poeng mer, scoret 33 mål mer og slapp inn 6 mål mer enn fjorårets mester, Røa.
Toppskårere
Per 19. oktober:
Caley’s
Caley's of Norwich Ltd., eller bare Caley's, er en britisk sjokoladeprodusent plassert i Norwich i Norfolk i England. Selskapet har i de siste årene gått sammen med forsikringsselskapet Norwich Union om å gjøre Norwich til en Fairtrade-by.
Oppstart
I 1857 åpnet Albert Jarman Caley et apotek i London Street i Norwich hvor han produserte mineralvann. Han utvidet produksjonen, og i 1883 laget han det første sjokoladeproduktet – drikkesjokolade. Tre år senere begynte han med sjokoladeplater, og under den første verdenskrig ble det utlevert sjokolader av typen Caley's Marching Chocolate til alle britiske soldater under navnet «Marcho». I 1932 ble fabrikken oppkjøpt av Mackintosh, men merket Caley's gikk ikke ut før i 1960-årene. Under den andre verdenskrig ble Caley's Norwich-fabrikken bombet av fiendtlige bombefly, men var oppbygd igjen i 1947. Tjueto år senere fusjonertes Mackintosh med Rowntree slik at selskapet ble hetende Mackentree Rowntree, og oppkjøpingen av Nestlé var et faktum i 1988.
Nytt selskap
Da Nestlé i 1994 meldte at sjokoladefabrikken i Norwich skulle nedlegges, kjøpte tre tidligere fabrikkledere Caley's-merket samt produksjonsutstyr fra Nestlé for å hindre tap av arbeidsplasser. Det nye merket ble hetende Caley's of Norwich Ltd., og de relanserte de gamle Caley's-sjokoladene. De ble en del av Unicheq-gruppen i 1999 for å kunne utvide seg videre i Storbritannia, og tre år etter åpnet Caley's kaféen Cocoa Cafe i Guildhall i Norwich.
Rettferdig handel
Caley's begynte med rettferdig handel, såkalt Fairtrade, i 2005. De begynte med å lage Fairtrade-utgaver av sjokoladedrikker samme året, og året etter var de i gang med utgaver av sjokoladeplatene også. I 2005 begynte Caley's og Norwich Union samarbeidet om å gjøre Norwich til en Fairtrade-by.
Sportsklubben Herd
Sportsklubben Herd (stiftet 20. august 1932) er et idrettslag fra Ålesund, som har avdelinger for allidrett og fotball. Herd var opprinnelig et bydelslag fra bydelen Aspøya, men i 1982 valgte klubben å flytte til et areal på Moa med skolekretsene Åse og Lerstad som rekrutteringsområde. Disse bydelene har hatt en stor vekst og Sportsklubben Herd har dermed også vokst tilsvarende. Klubben er uoffisielt Sunnmøres største fotballklubb, med flest påmeldte lag i Sunnmøre Fotballkrets.