cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Santiago del Estero (provins)
Santiago del Estero er en provins nord i Argentina. Naboprovinser er Salta, Chaco, Santa Fe, Córdoba, Catamarca og Tucumán. Provinsen har en befolkning på 804 457 (2001) og dekker et areal på 136 351 km^2. Hovedstaden heter Santiago del Estero.
Geografi
Fjellene Sierras de Guasayan ligger i vest og Sierras de Ambargasta y Sumampa ligger i sør. De to store elvene Dulce og Salado renner nord-sør gjennom provinsen.
Austad (bydel)
Austad er en del av bydelen Austad/Fjell i Drammen.
Austad befinner seg langs åssiden oppover mot friområder og Strømsåsen sørøst ved Strømsø byområde i Drammen. Bydelen består av varierende husbebyggelse med stort sett eneboliger og privatboliger. Navnet kommer av den historiske Austad gård som fortsatt finnes som vernet hovedhus og er en del av Drammen museum. Austad har klubbhus og fotballbane for idrettsklubben Drafn.
Kitron
Kitron (ose: KIT) er et norsk selskap som driver med produksjon av elektronikk.
Selskapet ble etablert på Kilsund i Arendal i 1962 og registrert som almenaksjeselskap i 1996. Hovedkontor ligger i dag på Billingstad i Asker. Bedriften er ledende i Skandinavia på kontraktsproduksjon av elektronisk utstyr av mange ulike typer. Ved inngangen til 2023 hadde konsernet rundt 2,800 ansatte og produksjonsanlegg i Norge, Sverige, Danmark, Litauen, Polen, Tsjekkia, Kina og USA.
Jonas Bakken
Jonas Bakken (født 14. juni 1976 i Sarpsborg) er førsteamanuensis i norskdidaktikk ved Institutt for lærerutdanning og skoleforskning (tidligere Institutt for lærerutdanning og skoleutvikling), ved Det utdanningsvitenskapelige fakultet (UiO).
Han avla doktorgrad i 2007 med avhandlingen ''Litteraturvitenskapens retorikk. En studie av tekstnormene for gode norske empiriske litteraturvitenskapelige artikler i perioden 1937-57''.
Jonas Bakkens faglige kompetanseområder er primært retorikk, nordisk litteratur og barnelitteratur. Han er norsk redaktør i tidsskriftet Rhetorica Scandinavica og har virket som barnebokkritiker. Han er norsk jurymedlem til Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris.
Lillafüredi Állami Erdei Vasút
Lillafüredi Állami Erdei Vasút (på norsk: Lillafüred statlige skogsjernbane) er en smalsporjernbane ved Miskolc i Ungarn. Jernbanen åpnet i 1920 og opprinnelig ble den bare brukt til å frakte gods (hovedsakelig trevirke fra skogene i Bükk fjellene, men passasjertrafikk ble introdusert etter tre år. I 1990 ble frakttrafikken nedlagt, men jernbanen fortsatte frakt av passasjerer som en turistjernbane.
Rute
Linjen går fra Dorottya utca stasjon i Miskolc til Garadna.
King George Island
King George Island (Argentina: Isla 25 de Mayo, Chile: Isla Rey Jorge ) er den største øya i øygruppen Sør-Shetlandsøyene i Sørishavet og ligger 120 km fra kysten av Antarktishalvøya. King George Island ligger nordøst for Nelson Island og sørvest for Elefantøya. Øya er oppkalt etter Georg III av Storbritannia.
Liste over kriger Palestina har deltatt i
Denne listen er laget for å vise hvilke kriger Palestina har vært delaktig i.
King George Island
King George Island ble oppdaget 16. oktober 1819 av William Smith som gjorde krav på den for Storbritannia. Sør-Shetlandsøyene ble formelt annektert og innlemmet som en del av Falklandsøyene i 1908. Chile krevde suverenitet over øya i 1940 og anser øya som en del av Chilensk Antarktis og omtaler øya som Isla Rey Jorge. Argentina krevde suverenitet over øya i 1943 og anser øya som en del av Argentinsk Antarktis og omtaler øya som Isla Veinticinco de Mayo (Argentinas nasjonaldag er 25. mai).
Forskningsstasjoner
En rekke land har opererer forskningsstasjoner på King George Island. Nærheten til Sør-Amerika og det relativt milde klimaet gjør øya til et velegnet sted for antarktisk forskning.
Nissan Leaf
Nissan Leaf er en fem-dørs kombikupé elektrisk bil i kompaktplassen, produsert av Nissan og introdusert i Japan og USA i desember 2010. Nissan oppgir en rekkevidde på 160 kilometer på 24 kWh-modellen, dog varierer anslagene for beregnet rekkevidde fra 117 kilometer (Enviromnent protection Agency, USA) opp til 180 kilometer (Federal Trade Commission, USA). Tester utført av produsenten under forskjellige forhold ga rekkevidder på fra 76 kilometer til 222 kilometer. 2016-modellen selges med to forskjellige batteristørrelser, 24 og 30 kWh.
Leveranser til individuelle kunder begynte i USA og Japan i desember 2010, i Irland i februar 2011 og i Storbritannia i mars 2011. Leveranser til bedriftskunder startet i Portugal i desember 2010 og salg til enkeltpersoner er forventet å starte i begynnelsen av 2011. Salget startet i Nederland sommeren 2011 og globalt salg i 2012. Leveranser til det nordiske markedet (Norge inkludert) startet 2. halvår 2011.
Den norske utsalgsprisen ved lansering var på ca. 260 000 kroner. Til sammenligning var utsalgsprisen i Japan på ¥ 3 760 000 og i USA 32 780 USD. Prisen i Storbritannia var 28 350 GBP og rundt € 35 000 i de tre andre europeiske land hvor bilen blir lansert først. Prisene inkluderer batteripakken. Mange land gir skatteincentiver eller subsidier som reduserer den effektive kostnaden ved kjøp.
Ved inngangen til 2013 senket Nissan prisen på Leaf i hele det europeiske markedet med €3 000 og i det norske markedet havnet den nominelle prisen da på ca. 230 000. Etter modelljusteringen senere på året (se under) ble prisene mer differensiert, og den mest påkostede Tekna-modellen havnet på bortimot 280 000 kroner. I mars 2014 ble det innført nye kraftige priskutt, den rimeligste Visia-modellen havnet da under 200 000 kroner i nominell pris mens Tekna-modellen ble priset til 239 000.
Nissan Leaf vant i 2010 Green Car Vision Award-prisen og i 2011 European Car of the Year og World Car of the Year.
Amerikanske IIHS (Insurance Institute for Highway Safety) utførte i april 2011 en krasjtest av Leaf og bilen fikk den høyeste utmerkelsen, «Top Safety Pick». I mai 2011 fikk bilen også høyeste karakter, 5 stjerner, i en krasjtest hos Euro NCAP.
Nissan Leaf ble raskt en populær bil i Norge og i 2013 ble bilen den 3. mest solgte modellen på det norske markedet. Dette bidro også til at markedsandelen for elbiler nesten ble fordoblet: I hele 2013 ble det registrert 7 882 nye personbiler med elmotor, en økning på 99,5 % i forhold til 2012 da det ble registrert 3 950 nye personbiler med elmotor. Totalt ble det i 2013 solgt 4 604 Leaf-biler.
I 2013 ble Leaf oppgradert. Modellen ble da splittet i tre utstyrsnivåer: Visia, Acenta og Tekna (der sistnevnte er den mest påkostede). Utseendet ble noe endret i fronten ved en mer aerodynamisk grill. Det ble også gjort tekniske endringer: Ny motor og drivlinje samt en lettere batteripakke. Den norske modellen ble også utstyrt med varmepumpe til klimaanlegget. Forbedringer i den innmonterte laderen gjort det mulig å mate bilen med inntil 6,6 kW og dermed mulig å fullade bilen på ca. 4 timer. Nissan innførte dessuten en batterigaranti (se under).
Design
Leafs front karakteriseres av et skarp V-formet design med store skråstilte LED-frontlykter som skaper et karakteristisk mønster av blå interne reflekser. Frontlyktene er designet for å dirigere luftstrømmen bort fra sidespeilene, noe som reduserer støy og luftmotstand. Frontlyktene bruker 50% mindre strøm enn halogenlamper. Bilens underside har paneler for å redusere luftmotstanden og gi en optimal aerodynamikk.
Motor og batteri
Nissan opplyser at bilen har en toppfart på over 150 km/t. Motorens ytelse er oppgitt til 80 kW (110 hk) og 280 newtonmeter. Uoffisielt er akselerasjonen målt til 9,9 sek på 0 til 60 mph (0–97 km/t). Leaf har en front-montert elektrisk motor som driver forhjulene. Litium-ion batteripakken er på 86 megajoules (24 kWh), og er i stand til å levere opp til 90 kW (120 hk) effekt. Pakken består av luftkjølte battericeller. Elektrisk batteri og kontrollmodul veier tilsammen 300 kilo med et vekt-ytelsesforhold på 140 Wh/kg. I en test utført av det amerikanske EPA (Environmental Protection Agency) ble energiforbruket målt til 671 kJ/km (30 kWh/100 mi), noe som motsvarer et bensinbilforbruk på om lag 2,06l/100 km.
Batteripakken er ventet å beholde 70 % til 80 % av opprinnelig kapasitet etter 10 års bruk, men faktisk levetid avhenger av hvor ofte hurtiglading (440-volt) brukes, og også av miljøfaktorer. Nissan innførte garanti på batteriene i 2013 som garanterte at batteriets kapasitet fortsatt skal være "minst ni av tolv streker etter en periode på fem år eller ved kjørte 100 000 km" (9 av 12 tilsvarer 75%). Batteripakken består av 48 moduler, hver bestående av fire celler. Pakken er produsert av Automotive Energy Supply Corporation (AESC) – et joint venture-selskap mellom Nissan, NEC og NEC Energy Devices. Det er anslått at den nominelle kostnaden for selve batteripakken ligger på om lag 95 000 NOK (mai 2010).
Siden batteriet er den tyngste delen av bilen, er det plassert under baksetet for å holde tyngdepunktet så lavt som mulig. Dette gir også en økt strukturell stivhet i forhold til en konvensjonell femdørs kombikupé.
Lading
Bilen har ladetilkoblinger under et deksel i fronten av bilen. Under dekselet er det to ladekontakter; en vekselstrømstilkobling (AC) for normal lading og en hurtigladekontakt for likestrømstilkobling (DC). Hurtigladekontakten er av CHAdeMO-type og gjør det mulig å lade batteriet fra 20% til 80% på 20-25 minutter. En rekke norske hurtigladestasjoner er bygget ut med slike kontakter (ca 50 stk i april 2014). Kontakten for normal (langsom) lading er en fem-pols plugg (ofte betegnet som "Yazaki-plugg") og er av samme type som den som benyttes i Mitsubishi i-MiEV, Peugeot iOn og Citroën C-Zero.
Vitória do Xingu
Vitória do Xingu er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
1010 Marlene
1010 Marlene er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 12. november 1923 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Halden Basketballklubb
Halden Basketballklubb (stiftet i 1982) er den ledende basketballklubben i Østfold. I sesongen 95-96 spilte herrelaget i toppserien, men etter å ha tapt alle kampene rykket de rett ned igjen til nasjonal førstedivisjon, hvor de ble helt til 2005. Klubben har hatt spillere både på junior- og seniorlandslag.
Den blonde vulkan
Den blonde vulkan (originaltittel: The Girl from Missouri) er en amerikansk romantisk dramakomedie fra 1934, regissert av Jack Conway og produsert av Metro-Goldwyn-Mayer. I hovedrollene spiller Jean Harlow, Lionel Barrymore og Franchot Tone. Filmen handler om en korjente som er fast bestemt på å gifte seg med en millionær, uten å måtte ofre dyden sin. Manus er skrevet av Anita Loos, John Emerson og Howard Emmett Rogers.
Handling
Edith «Eadie» Chapman (Jean Harlow) rømmer fra hjemmet sitt i Missouri, der hun er tvunget til å arbeide på sin mors nattklubb. På toget forteller hun sin mannegale venninne Kitty Lennihan (Patsy Kelly) at hun har idealer og planlegger å gifte seg med en rik mann, slik at hun kan oppnå noe i livet.
Eadie og Kitty får seg arbeid som korpiker i New York. En kveld er de med for å underholde gjestene på en fest hos den velstående Frank Cousins ​​(Lewis Stone). Eadie klarer å komme på tomannshånd med Cousins. Merkelig nok tilbyr han henne dyre gaver, men hun nekter å ta imot dem før de blir forlovet. Eadie blir overrasket når han da ønsker å forlove seg med henne. Det hun ikke vet er at en annen gjest, Thomas Randall «T.R.» Paige (Lionel Barrymore) nettopp har nektet å redde Cousins fra økonomisk ruin. Rett etter at Eadie forlater Cousins, med noen dyre mansjettknapper som han gav henne, skyter han seg. Men kvelden er ikke totalt bortkastet for Eadie; hun blir kjent med T.R. når hun får ham til å ta mansjettknappene opp fra strømpen hennes, slik at politietterforskeren ikke skal tro at hun har stjålet dem.
Eadie besøker sin nye venn på arbeidsplassen hans for å takke ham. Når hun sier at hun fått sparken, og at hun er fast bestemt på å gifte seg med en rik mann, gir en forferdet T.R. henne litt penger og reiser til Palm Beach. Eadie og Kitty følger etter og går innom kontoret til T.R. Han er ikke der, men mens de venter får T.R.s sønn, Tom (Franchot Tone), øye på Eadie. Hun prøver å avvise ham, men han gir seg ikke. Til slutt finner hun ut hvem han er, men forblir kjølig til ham, ettersom han gjør det klart at han ikke er interessert i ekteskap. Tom klarer til slutt å få henne alene på soverommet sitt i familiens herskapshus, men hun forsvarer sin dyd og etter en krangel lar han henne reise.
Tom forteller faren at han vil gifte seg med Eadie, til tross for fortiden hennes. T.R. gir sin velsignelse, men etter Tom at forlater ham, ringer han statsadvokaten. Tom forteller Eadie at de skal gifte seg. Etter at han har gått, sniker en mann seg inn på hotellrommet hennes. Noen fotografer tar bilder av henne i armene på den fremmede mannen. Samtidig beskylder statsadvokaten henne for å ha stjålet mansjettknappene til Cousins og fengsler henne. Når Tom og hans far kommer for å besøke henne, forteller hun Tom at T.R. står bak et komplott mot henne, men Tom tror ikke på det.
Toms rival, den gifte Charlie Turner (Hale Hamilton), betaler kausjonen for Eadie. Hun tar hevn mot T.R. ved å snike seg inn på lugaren på skipet som han og Tom skal ta til London. Eadie dukker opp, kledd i bare undertøyet, og omfavner en overrasket T.R akkurat da fotografene tar bilder av ham.
En motløs Eadie drikker seg deretter full sammen med Charlie. Kitty gjør imidlertid alt hun kan for å unngå at de er alene sammen. Tom ankommer akkurat i tide, etter å ha ombestemt seg, og slenger Eadie inn dusjen for å få henne edru. T.R. ankommer like etterpå. For å redde ryktet sitt har han fortalt pressen at hun er uskyldig for tyveriet og at hun er gift med Tom. Han er også imponert av kampånden hennes og har arrangert et bryllup mellom henne og Tom på stedet.
Produksjon
Manuset er skrevet av Anita Loos og John Emerson, mens Howard Emmett Rogers ukreditert bidro med ytterligere dialog. Filmen har likheter med Loos' roman Herrer liker blonde piker (1925), som handler om to showgirls på jakt etter en millionær å gifte seg med. Den har også likheter med teksten i sangen «Eadie Was a Lady», fra musikalen Take a Chance (1932), men er ikke basert på denne. Filmens arbeidstittel var imidlertid Eadie Was a Lady, etter sangen, før den ble endret til Born to Be Kissed, 100% Pure og til slutt The Girl from Missouri.
Det var vanskelig å få manuset godkjent av Motion Picture Producers and Distributors of America og endringene som ble utført førte til at filmens opprinnelige regissør Sam Wood trakk seg og ble erstattet av Jack Conway. Filmen var den første som Jean Harlow spilte i etter at sensurloven ble strengere håndhevet. Mens de tidligere rollefigurene hennes var selvsikre, sliter Eadie Chapman med mindreverdighetskomplekser. Harlows platinablonde hår hadde tidligere blitt fremstilt som attraktivt, men i denne filmen blir det fremstilt som «billig». Harlow og filmfotografen Harold Rosson var gift, men ekteskapet tok slutt under innspillingen av filmen, så han ble erstattet av Ray June.
Mottakelse
Andre Sennwald i The New York Times roste filmens komikk og mente at den var avvæpnende ved å ikke ta «det kontroversielle temaet amour» altfor seriøst. Han beskrev Harlow som «en dyktig komiker i sin spesielle sfære» og roste også innsatsen til Barrymore, Tone og Kelly. Photoplay var også positiv og beskrev filmen som «høylytt trassig, kraftfull og rå», samt «hysterisk morsom».
Jelena Belevskaja
Jelena Vasiljevna Belevskaja (russisk: Елена Васипъевна Белевская; født 11. oktober 1963 i Jevpatorija, Ukraina) er en belarusisk tidligere friidrettsutøver som representerte Sovjetunionen i lengdehopp.
Belevskaja deltok i VM innendørs 1987 og skaffet seg en bronsemedalje, etter et hopp på 6,76. Samme år ble hun sølvmedaljør under VM utendørs i Roma, etter Jackie Joyner-Kersee, denne gang med et hopp på 7,14. Dette året fikk hun opp karrierens lengste sprang, 7,39.
Cantharis pallida
Cantharis pallida er en av billene i delgruppen (underfamilien) storbløtvinger i familiegruppen bløtvinger.
Utbredelse
Cantharis pallida finnes i Europa, østover i Asia. Finnes ikke i Norge.
Utseende
Cantharis pallida er 6,5-8 mm lang. Hodet er normalt rødgult, men kan være mørkt i bakhodet. Pannen har en forhøyning mellom antennefestene. Palpenes (munnføtter) endeledd er økseformet og ikke smalt, ovalt. Antennen er mørkere mot spissen. Antennenes tredje ledd vanligvis lengre enn det andre leddet. Brystskjoldet (pronotum) er rødgult og har bare en svak innbuktning i bakkanten og har en overflaten som ikke er grovt rynket eller punktert. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men ikke tydelig utstående. Beina er lyse, men kan ha mørkere parti, særlig knærne og føtteneLeggene på bakbeina er vanligvis krummet inn mot kroppen. Den ene kloen på alle beina har en liten, men tydelig rottann. Dekkvingene skjuler hele bakkroppen og har en okergul eller rødgul grunnfarge. Buken er svart, bortsett fra sidekantene som er lysere. Behåringen på dekkvingeneer ganske tett og av samme lengde. Ligner mye på Cantharis cryptica, og er skilt ut fra denne på grunn av ulikheter i hannenes kjønnsorgan (aedeagus). Den ligner også Cantharis rufa, men er generelt mindre.
Levevis
Cantharis pallida finnes på blomster, trær og busker i juni og juli. Larvene lever som predatore (rovdyr).
Cantharis pallida tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Aoosdemningen
Aoosdemningen er en demning med et vannkraftverk i elva Aoos i Hellas. Installert total vannkrafteffekt er 230 MW. Anleggsarbeidene startet i 1986, og hele anlegget sto ferdig i 1991.
Nils Weyer Arveschoug
Arveschoug var gift med Cathinka Anker (1815–1871), datter av Morten Anker og Annette Karine Thorsen. Han var innehaver av St. Olavs Orden.
Disengrenda (Oslo)
Disengrenda (1-17, 2-36 ) er en vei i Nordre Aker (tidl. Grefsen) bydel i Oslo. Veien fortsetter i sørlig retning fra Damveiens utløp i Lofthusveien – og fortsetter i en bue østover. Veiens østligste punkt ender i en blindvei like før grensa til Bjerke bydel, mens den i sør løper sammen med Disenveien. I nord er bebyggelsen villapreget, mens den i sør glir over til rekkehus og lavblokker mot Disenveien/Traverveien. Veien har i alt 30 nummer.
Disengrenda ligger på den gamle Disen gårds grunn, derav navnet. Gårdslåven er revet, men hovedbygning og stabbur står fortsatt, med adresse Kolderups vei 23, og eies av Disengrenda borettslag. Hovedbygningen rommer selskapslokaler for utleie.
Disengrenda med omegn beskrives i romanene "Seierherrene" av Roy Jacobsen og "Sorgenfri" av Jo Nesbø.
Åke Söderblom
Åke Fridolf Söderblom (født 20. januar 1910 i Fritsla i Sverige, død 22. mai 1965 i Göteborg i Sverige) var en svensk skuespiller og manusforfatter.
Karriere
Söderblom ble kjent som en sprudlende gøteborger som ofte spilte energiske og snakkesalige slyngler i en mengde filmlystspill. Han medvirket i sin første revy i 1927, og ble en av de store revystjernene på Södra teatern og Scalateatern i Stockholm. Han skrev i tillegg tusenvis av humoristiske og satiriske sanger, samt viser og revynummer, ofte i samarbeid med Jules Sylvain. Blant hans mange hit kan nevnes f.eks. Jag kommer i kväll under balkongen, Kan du vissla, Johanna?, Två små fåglar på en gren og Vi har så mycket att säga varandra.
Han arbeidet ofte sammen med Thor Modéen, Åke Grönberg og Egon Larsson. Sammen med Egon Larsson dannet han duoen Stor-Slam och Lill-Slam, der Söderblom var «Lill-Slam». Blant hans kvinnelige motspillere kan nevnes Annalisa Ericson og Sickan Carlsson. Han medvirket i en rekke filmsuksesser, deriblant Pappa for en dag (1940), Spökreportern (1941) og Löjtnantshjärtan (1942).
Åke Söderblom døde i pausen av forestillingen Himmelssängen på Lisebergsteatern i Göteborg i 1965.
Familie
Åke Söderblom var far til skuespillerinnen Lena Söderblom.
Tetjusji
Tetjushi (russisk: Тетюши, tatarisk (kyrillisk): Тәтеш, tatarisk (latinsk): Täteş) er en by i Republikken Tatarstan i Russland. Den ligger ved vestbredden av Kujbysjev-reservoaret i elva Volga, rundt 100 km sør for Kazan. Innbyggertall: 11 931 (folketelling 2002), 10 487 (folketelling 1989).
Den ble grunnlagt på 1500-tallet som Tetjusjskaja zastava (russisk: Тетюшская застава). Byrettigheter ble innvilget i 1781.
Byen var åsted for et større slag under Stenka Razins opprør.
Gud er død
«Gud er død» (Gott ist tot) er en frase gjort berømt av Friedrich Nietzsche. Han brukte den for å få frem ideen at folk i en stadig industralisert og opplyst verden hadde stadig et mindre behov for religion og å tro på en gud. Nietzsche brukte også frasen for å få frem ideen om at en heller burde skape sin egen mening i livet fremfor at gud er opphavet til den meningen som finnes.
Johnsen
Johnsen er vanlig etternavn i Norge som betyr «sønn av John». I 2007 hadde 21 323 nordmenn Johnsen som etternavn. Per januar 2020 var dette antallet falt til 20,219. Etternavnet er også nært beslektet med det internasjonale «Johnson» med samme betydning, som er et av de mest brukte etternavn i Vesten.
Xinguara
Xinguara er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Johannes van der Burg
Johannes van der Burg (dr. theol.) var en katolsk sekularprest av nederlandsk opphav som tjenestegjorde i Norge fra 1924 til han døde i 1981.
Pastor van der Burg var født 3. april 1898 i Nederland. Etter å ha avsluttet sine teologiske studier i Roma ble han presteviet 12. januar 1924. Han kom til Norge 12. september samme år og begynte sin tjeneste i Norge som kapellan i St. Hallvard menighet i Oslo, der han senere ble sogneprest. Han virket senere også i Tromsø, Porsgrunn, Stavanger og Arendal.
Johannes van der Burg skrev en rekke bøker og småskrifter med forklaringer av katolsk kristendom. Mange av dem hadde også et sterkt apologetisk preg. Teologisk var van der Burg hele sitt liv konservativ. De siste årene tilbragte han som pensjonist og prest på Marias Minde i Bergen. Her døde han 3. mars 1981, på minnedagen for den salige Johannes Scalvinoni (Innocent av Berzo).
Arenys de Mar
Arenys de Mar er en av de største kommunene i comarca Maresme i provinsen Barcelona i Catalonia, Spania. I 2010 hadde den en befolkning på 14 688. Arealet er på 6,87 km².
Susanne Beyer
Susanne Beyer (født 24. juni 1961 i Suhl som Susanne Helm) er en tysk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i høydehopp for Øst-tyskland på 1980-tallet.
Beyer deltok i VM 1983 i Helsingfors hvor hun fikk syvendeplass etter et hopp på 1,88. I EM innendørs året etter, ble hun nummer to bak Stefka Kostadinova, etter å ha klart 1,94.
Under EM 1986 ble det fjerdeplass, etter et hopp på 1,90.
I innendørs-EM i 1987 ble det bronsemedalje, etter å ha klart 1,91. Samme år ble hun sølvvinner under VM innendørs, da hun passerte 2,02. Kostadinova satte i denne konkurransen en ny verdensrekord med 2,05. Beyer avsluttet året med å bli bronsemedaljør i VM i Roma med ett hopp på 1,99.
Symfoni nr. 36 (Mozart)
Denne symfonien er skrevet for et mindre orkester. 1 og 2 fiolin, bratsj, cello, kontrabass, trompet, obo, fagott og pauker. Denne symfonien blir kalt "Linz" fordi Mozart og hans hustru, Constanse, skulle ut og reise fra Vien til Salzburg. På veien besøkte de en baron i Linz. Baronen var en stor beundrer av Mozart, han spurte derfor om Mozart kunne skrive et stykke for orkesteret hans, og denne konserten skulle fremføres om 5 dager. Mozart sa at dette var greit, men han kunne ikke ha med fløyter, fordi de ikke hadde fløyter i orkesteret i Linz. Derfor skrev han for trompet i stedet. Denne symfonien ble skrevet på 4 dager og fremført dag 5! Symfonien varer i 30 min og består at 4 satser.
Struktur
Symfonien er skrevet for 2 oboer, 2 fagotter, 2 valthorn, 2 trompeter, pauke og strykere. Den er bygget opp på klassisk vis slik:
Dynamikk
Dynamikk kan ha flere betydninger:
Gunnar Kaspersen
Gunnar Kaspersen (født 21. januar 1907, død 24. mai 1991) var en tekstforfatter fra Oslo som også tidvis laget melodier. Han var særlig kjent for revyviser, men skrev også tekster til populærmusikk. Allerede fra 1935 leverte han tekster til revyer på Chat Noir.
Jens Bolling
Jens Bolling (født 23. juli 1915 i Levanger i Nord-Trøndelag, død 13. desember 1992) var en norsk skuespiller.
Bolling var ansatt ved Nationaltheatret fra 1936 til 1945, og i 1961, samt ved det idealistiske Studioteatret i Oslo fra 1945 til 1949. Han ble deretter sjef ved Rogaland Teater i Stavanger, der han var fra 1949 til 1951. Han var dessuten ansatt ved Den Nationale Scene i Bergen fra 1954 til 1956.
Bolling arbeidet siden frilans, også med skuespilleroppdrag innen film og hørespill, blant annet i Arne Skouens filmsuksess Ni liv fra 1957. Jens Bolling ble særlig kjent gjennom flere radio- og fjernsynsprogram på 1960- og 70-tallet der han fortalte norske folkeeventyr for barn. Flere av opplesningene er siden utgitt som lydbøker på CD. Som barnetimeonkel hadde han med seg hunden «Bonzo» i studio.
Jens Bolling var medredaktør av bokserien Vi leser eventyr som kom i 1962. I 1983 utgav han Teater i krig på Cappelen forlag. Bolling fikk Teskjekjerringprisen i 1985.
Han var gift med Marit Bolling.
Helt ærlig
Helt ærlig er en norsk portrettserie på syv episoder som ble sendt på TV 2 fra 2009 til 2010. Programleder var Thomas Leikvoll.
Canada under Sommer-OL 1984
Canada under Sommer-OL 1984. 408 sportsutøvere fra Canada deltok i 23 grener under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Canada kom på sjetteplass med ti gull-, atten sølv- og seksten bronsemedaljer. Svømmeren Alex Baumann var Canadas flaggbærer under åpningsseremonien.
Tumba
Tumba er et tettsted i Stockholms län i Södermanland i Sverige. Det er Botkyrka kommunes administrasjonssenter. En del av Tumba ligger i Salem kommune. Dette er de tidligere tettstedene Salem og Rönninge, som nå er vokst sammen med Tumba. I 2010 hadde tettstedet 37 852 innbyggere, hvorav 22 647 i Botkyrka kommune og 15 205 i Salem kommune.
Knutna Nävar
Knutna Nävar var et svensk proggband som eksisterte på 1970-tallet. Flere av gruppens medlemmer hadde sin bakgrunn i De förenade FNL-gruppernas sanggruppe Fridom Singers. Knutna Nävar var kjennetegnet av sterkt politiske tekster, blandet med fengende visesang. Politisk sto partiet KPML(r) nært, og sangene deres handlet om behovet for et kommunistisk parti, om ville streiker, om sosialdemokratenes svik og så videre.
Bandet ga ut to plater, Internationalen och Andra Revolutionära Arbetarsonger og De Svarta Listornas Folk, samt singlene Dom ljuger og Vi slåss för vår framtid, og deltok på flere samleplater. Disse utgivelsene er i dag til dels svært mye verdt.
Tucumán
Provincia de Tucumán er en provins nordvest i Argentina. Naboprovinser er Salta, Santiago del Estero og Catamarca. Provinsen har en befolkning på 1 338 523 (2001) og dekker et areal på 22 524 km². Den har fått kallenavnet «El Jardín de la Republica» (Republikkens hage). Hovedstaden heter San Miguel de Tucumán.
Água Azul do Norte
Água Azul do Norte er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Mesokhora-demningen
Mesokhora-demningen er en demning med et vannkraftverk i elva Akheloos i Hellas. Installert total vannkrafteffekt er 162 MW. Anleggsarbeidene startet i 1996, og hele anlegget sto ferdig i 2001, med en senere utvidelse i 2010.
Plastira-demningen
Platsira-demningen er en demning med et vannkraftverk i Karditsa i Hellas. Installert total vannkrafteffekt er 134 MW. Hele anlegget sto ferdig i 1962.
Høgislandsk
Høgislandsk (háfrónska) er en ultrapuristisk variant av moderne islandsk som skiller seg fra sistnevnte ved at alle lånord erstattes med nye, islandske ord. Prosjektet ble startet av belgieren Jozef Braekmans (født 1965), som laget en samling av gammeldagse nyord og selvlagde ord i løpet av 1990-tallet. På begynnelsen av 2000-tallet dannet det seg en liten gruppe mennesker som kalte seg nýyrðaskáld, det vil si skalder som lager nye ord. Denne gruppen ble ledet av den islandske presten Pétur Þorsteinsson.
Det første elementet, há («høg»), ble tatt fra ordet høgnorsk, som er navnet på en eldre, konservativ form av nynorsk. Det andre elementet, frónska, er en poetisk benevnelse for det islandske språket. Dette språklige prosjektet blir både beundret og kritisert. Enkelte hevder at nyord ofte kan være en fonologisk utfordring og blir kritisert for å være for ekstrem.
I november 2005 inneholdt den islandske fjernsynsserien «Island i dag» et program om prosjektet, og den islandske radiostasjonen Rás 1 har hver uke et program, «Orð skulu standa», hvor den omtaler høgislandske ord.
Braekmans har også skapt symbolikk omkring språket, noe som er vanlig for kunstspråk. De viktigste symbolene er «livskraftens armerte egg» (Brynfjöregg), «det ubesmittede fjellbarnet» (hið slettulausa fjallbarn), «Thorslandsflagget» (Þórfrónsvé) og «neologismedikterhatten» (nýyrðaskáldshúfa).
Olga Fatkulina
Olga Aleksandrovna Fatkulina (russisk: Ольга Александровна Фаткулина, født 23. januar 1990 i Tsjeljabinsk i daværende Sovjetunionen) er en russisk skøyteløper som spesialiserer seg på 500 meter, 1,000 meter og 1,500 meter. Hun vant gull på 2×500 m og bronse på 1,000 meter og 1,500 meter under junior-VM i 2009, og holder den russiske rekorden på 1,000 meter.
Fatkulina vant verdenscupen for juniorer på 500 m 2008–09 etter å ha vunnet sju av åtte tellende løp. Hun ble nummer to i sammendraget på 1,000 meter etter å ha vunnet ett av fem løp.
Hun kvalifiserte seg for det russiske verdenscuplaget for seniorer den følgende sesongen, og vant B-gruppa på 1,000 meter i Calgary i sitt tredje stevne. I det fjerde verdenscupstevnet, i olympiahallen i Salt Lake City, ble Fatkulina nummer seks på 1,000 meter og satte russisk rekord. Hun ble også nummer 16 på lørdagens 500 meter etter å ha rykket opp fra B-gruppa med seier dagen før.
Fatkulina ble nummer åtte i sprint-VM 2010, hennes første internasjonale seniormesterskap. Hun ble nummer fire på det avsluttende 1,000 meter-løpet, hennes beste distanseplassering noen gang.
Fatkulina fikk sin olympiske debut i Vancouver 2010. Hun fikk ingen framskutte plasseringer, med 20.-plass både på 2 × 500 meter og 1,000 meter.
Verdenscupseire
Individuelle seire
Lagseire
Sammenlagt i verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2021/22. Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
On Nozick
On Nozick er en bok fra 2003 skrevet av Edward Feser. I fem kapitler beskriver og utforsker Feser filosofien til den amerikanske tenkeren Robert Nozick. Den er en del av Wadsworth Philosophers, en serie fra forlaget Wadsworth Publishing om kjente filosofer, redigert av Daniel Kolak.
Olga Fatkulina
Sammenlagt i verdenscupen
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
On Nozick
Bakgrunn
Robert Nozick (1938–2002) var en liberalistisk filosof som fikk National Book Award for Anarchy, State, and Utopia (1974; «Anarki, stat og utopi»). I den boken tok han til orde for en minimalstat som kun ivaretar individets rettigheter, og ikke omfordeler velstand. Boken ble umiddelbart omstridt på den politiske venstresiden, som så på den som et slags nyliberalt manifest for statslederne Ronald Reagan og Margaret Thatcher på 80-tallet. Nozick svarte aldri på kritikk, og skrev i stedet nye bøker, hvor han tok tak i andre emner innenfor filosofien og kun i en veldig liten grad revurderte sine tidligere liberalistiske meninger. Han forlot egentlig aldri sin liberalistiske ideologi; i et intervju kort før sin død uttalte han at «ryktene om mitt frafall fra liberalismen har vært meget overdrevne.»
Olga Fatkulina
Personlige rekorder
Oppdatert pr 30. mars 2022.
Walther P99
Walther P99 er en halvautomatisk pistol fra Carl Walther GmbH Sportwaffen.
On Nozick
Innhold
I kapittel to gir Feser en helhetlig oversikt over det liberalistiske spektret. Ifølge Eric Mack i The Independent Review vektlegger han at liberalismen i seg selv kun er en doktrine om viktigheten av individuell frihet i vurderingen av enkelt- eller gruppehandlinger. Feser mener at liberalismen i seg selv ikke er en omfattende moraldoktrine, og at den ikke vurderer det moralske prinsippet om individuell frihet over andre verdier eller prinsipper. Videre skiller han mellom de empirisk-praktiske og de filosofisk-prinsipielle argumentene for liberalistiske konklusjoner.
Walther P99
Arbeidet med pistolen startet i 1994, og den ble introdusert i 1997, med oppstart av serieproduksjon senere samme år. Den kom først i 9 x 19 mm Luger, så ble det laget en versjon for .40 S&W ammunisjon for det amerikanske markedet i 1998. Våpenet brukes av enkelte politistyrker i Tyskland, samt det polske og finske militære.
Toppserien 2003
Toppserien 2003 besto av 10 lag. Det var den fjerde sesongen av Toppserien og den syttende sesongen i den øverste landsdekkende divisjonen for kvinner. Kolbotn var regjerende mester og Liungen og Fløya rykket opp før sesongen.
Walther P99
Pistolen har polymerramme og teniferbehandlet glidestykke. Den har tennstempel som spennes med fjør, istedenfor utvendig hammer. Den har også fire indre sikringer, justerbare sikter, skinne for montering av ekstrautstyr, utskiftbar skjeftebakdel i forskjellige størrelser, og magasinutløser som sitter på begge sider. Den leveres i tre utførelser: sort ramme med sort glidestykke, sort ramme med titaniumsbelagt glidestykke, og militærfarget olivengrønn ramme med sort glidestykke. Kompaktversjonene leveres kun i sort.
Toppserien 2003
Serien i 2003 ble vunnet av Trondheims-Ørn, som foreløpig avsluttet sin vinnerrekke på syv seire i den øverste divisjonen, om enn de var nære i 2004- og 2006-sesongen. Laget vant med komfortable åtte poeng på tittelforsvarer Kolbotn og Asker. I motsatt ende av tabellen endte Larvik klart sist, mens Liungen endte bare 2 minusmål bak Klepp, og rykket dermed ned for andre gang. Med unntak av de tre øverste og det siste laget var det svært jevnt, bare 10 poeng skilte Røa på fjerde og Liungen på 11.-plass.
Walther P99
I 2004 kom en ny versjon av P99, med modifisert avtrekkerbøyle hvor en har fjernet «hoppbakken» midt på. Glidestykket var også modifisert for lettere å ta tak i den. Utstyrsskinnen ble endret til Weaverskinne.
On Nozick
Innhold
I kapittel tre skriver Feser om Nozicks kompromissløse forsvar av individets rettigheter. Han diskuterer tre grunnlag for å akseptere Nozick-aktige argumenter om grunnleggende rettigheter mot å bli drept, trellbundet, lemlestet eller fengslet. Det første grunnlaget er at troen på slike rettigheter er moralsk korrekte, og at en hver moralsk anstendig person vil være enig i at uprovosert drap, trellbinding, lemlesting eller fengsling er kriminelle handlinger. Problemet oppstår ifølge Nozick når disse handlingene blir rettferdiggjort dersom staten utfører dem. Det andre grunnlaget for å akseptere Nozicks argumenter er det kantianske utsagnet: «Handle slik at du behandler menneskeheten, enten i din egen person eller en annens, alltid som et mål og aldri som et virkemiddel alene». Det tredje grunnlaget er teorien om selveierskap, som tilsier at hver person har moralske rettigheter over sitt legeme, tanker og evner. Feser diskuterer i tillegg den marxistiske teoretikeren Gerald Cohens kritikk av Nozicks selveierskapsteori.
Toppserien 2003
Tabelltips
''Kilde: Aftenposten, lørdag 26. april 2003'', Dagbladet, torsdag 24. april.
On Nozick
Innhold
Kapittel fire i On Nozick er viet Nozicks kritikk av den individualistiske anarkismen. Anarkoindividualisten hevder at individets rettigheter er sterke nok til å utelukke en hver stat (også minimalstaten) og at disse rettighetene impliserer en rett til å konkurrere med den vordende minimalstaten på beskyttelsesmarkedet. For å oppnå en stat, må man undertrykke ens konkurrenter, hvilket ifølge anarkoindividualisten ikke er mulig. Nozick hevder at den regjerende minimalstaten har en rett til å undertrykke dets uansvarlige konkurrenter, dvs. konkurrenter som står i fare for å krenke individenes rettigheter. Dermed har han skapt en moralsk rettferdiggjørelse for minimalstaten, som også får ansvar for å regulere og overvåke andre beskyttelsesselskaper.
I kapittel fem beskriver Feser Nozicks avvisning av alle rettferdighetsteorier som går ut på å ha en større, mer fordelende stat en minimalstaten. Nozick går ifølge Mack først frem ved å legge frem alternativene til sine egne posisjoner, deretter finner han feil ved disse alternativene; etter det slår han fast at hans egne posisjoner er feilfrie, for så å konkludere med at hans eget posisjon er korrekt. I dette tilfellet finnes det to, omfordelende rettferdighetsalternativer til hans posisjoner; det ene er slutt-stadiumsteorier, det andre er mønsterteorier. Slutt-stadiumsteorier går ut på at man har en matrise, hvori man har rekker som hver representerer en mulig inntektsfordeling i et samfunn. For å finne ut av hvilken fordeling som er rettferdig, trenger man i sluttstadiumsteorien kun vite det som blir oppgitt i matrisen over mulige fordelinger. Mønsterteorier hevder at en rettferdig inntektsfordeling blant en gitt mengde individer er den fordelingen som tilordner inntekt i forhold til størrelsen på et gitt kjennetegn «C» blant individer. Mønsterteoretikere kan være uenige om hva «C» er, men de er alle enige om at før man kan si hvilken inntektsfordeling som er rettferdig i et gitt samfunn må man vite hvilke fordelinger som er mulige og hva som er mengden av «C». Feser beskriver Nozicks argumenter mot både slutt-stadiums- og mønsterteorier i detalj.
Toppserien 2003
Tabelltips
Der Klepp gjorde det bedre enn tabelltipset til Aftenposten i 2002, var de sammen med Asker og Arna-Bjørnar en skuffelse i 2003. Trondheims-Ørn og Fløya var imidlertid positive overraskelser i forhold til tipset. Dette gjaldt i enda større grad Dagbladet, som bommet kraftig på Fløya, men ellers hadde et relativt ryddig tips.
On Nozick
Innhold
Det sjette og siste kapitlet i On Nozick beskriver Nozicks forsvar for ulike samfunnsformer innenfor et liberalistisk rammeverk. Nozick mener at man godt kan ha kommunistiske, egalitære eller andre typer omfordelende fellesskap innenfor den liberalistiske rammen. Feser peker videre på asymmetrien mellom det liberalistiske rammeverket som lar individer danne ulike typer sosialistiske fellesskap og det sosialistiske rammeverket som forbyr opprettelse av liberalistiske fellesskap.
Wake the Town and Tell the People
«Wake the Town and Tell the People» er en amerikansk populærmusikksang med melodi av Jerry Livingston og tekst av Sammy Gallop. Den ble publisert i 1955.
Den bestselgende versjonen ble spilt inn på plate av Mindy Carson i 1955.
Norsk versjon
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «La oss vekke hele byen».
Innspillinger
De to Musica-platene er samme innspilling.
Platanovrisi-demningen
Platanovrisi-demningen er en demning med et vannkraftverk i Drama i Hellas. Installert total vannkrafteffekt er 122 MW. Hele anlegget sto ferdig i 1999.
On Nozick
Mottakelse
Eric Macks anmeldelse av boken i The Independent Review var i det store og hele positiv. Han skrev at boken var en «behagelig kort introduksjon til Robert Nozicks politiske filosofi slik den fremstilles i Anarchy, State, and Utopia». Mack mente videre at boken hadde tre gode egenskaper. Den ene var at den gav en «nøyaktig og til tider innsiktsfull introduksjon til de filosofiske argumentene i Anarchy, State and Utopia». Det andre var at boken plasserte disse argumentene i en større sammenheng med de ulike filosofiske forsvar av liberalistiske konklusjoner. Den tredje gode egenskapen var at den var «drevet av en sterk, men ikke ukritisk sympati for Nozicks virksomhet», hvilket ifølge Mack skapte noen gode svar til Nozicks kritikere. Mack hadde imidlertid noe kritikk av boken i sin anmeldelse. Han mente at Feser ikke var klar nok på hva som var Nozicks posisjoner og hva som var Fesers egne fortsettelser av disse posisjonene. I tillegg kritiserte han Feser for å ikke inkludere Nozicks støtte til «den lockeanske» klausulen som krever at individers rettferdige anskaffelser ikke gjør det verre for noen andre.
Anmeldelsen i The Journal of Ayn Rand Studies skrevet av Peter Jaworski var mindre positiv. Han kritiserte boken for å late som om den var en fullstendig studie av Nozicks filosofi når den i virkeligheten kun dreide seg om Anarchy, State, and Utopia. Han kritiserte den også for å misbruke kursiv for å vektlegge enkelte ord og for å påstå at det eneste ordentlige forsvaret for hatet mot slaveri var selveierskapsprinsippet. Jaworski mente allikevel at boken var «imponerende» og «burde stå i bokhyllen hos enhver seriøs filosof som en introduksjon til Nozick».
George Island
George Island (spansk: Isla Jorge) er en av øyene som utgjør øygruppen Falklandsøyene, beliggende sør for Speedwell Island og sørvest for East Falkland. George Island er adskilt fra Lafonia av Eagle Passage.
Øya har en stor koloni med magellanpingviner.
Steinhagen
Steinhagen er et område og en gateadresse på Tungland i Strand kommune. Er en del av gården «Voll», men ble etter sigende kalt «Steinhagen» på grunn av mye stein og steinrøyser i området. Beboerne i området hadde tidligere adresse «Tungland» før Steinhagen-navnet ble tatt i bruk en gang på 1990-tallet. Omfattende utbygging av Steinhagen panorama de siste årene, noe som blant annet medførte endring av husnumre for de eksisterende beboerne i området.
Gotfred Johan Hølvold
Gotfred Johan Hølvold (født 22. april 1903 i Vardø, død 28. juli 1979) var en norsk politiker, hjemmehørende i Norges Kommunistiske Parti. Under andre verdenskrig var han flyktning i Sovjet, arbeidet med Komintern-oppgaver og Radio Moskvas norske sendinger. Senere var han ordfører i Sør-Varanger og NKP-representant på Stortinget.
Hølvold var opprinnelig sjømann og i en årrekke en markant representant for Norges Kommunistiske Ungdomsforbund og NKP. Mellom 1928 og 1931 var han KUNMZ-student ved Kominterns kaderskole i Moskva, den såkalte Lenin-skolen eller Arbeideruniversitetet.
Politiker og redaktør
Tidlig i 1932 var han Kirkenes-lokalredaktør for NKPs avis Finnmark Fremtid, en avis partiet ga ut i Vardø. Fra januar til oktober 1933 hadde han stillingen som redaktør for denne avisen. Da sluttet han for å overta redaktørstillingen i partiets avis Nordlands Arbeiderblad, en stilling han hadde fra desember 1933 til juli 1936.
Nurlat
Nurlat (russisk og tatarisk: Нурла́т) er en by i Republikken Tatarstan i Russland. Den ligger ved elva Kondurtsja, rundt 190 km sørøst for Kazan. Innbyggertall: 32 527 (folketelling 2002).
Gotfred Johan Hølvold
Politiker og redaktør
Da de tyske okkupantene rykket inn i landet var Hølvold og kommunistene i nord utsatt. Gestapo hadde tatt over de norske politiarkivene, der Hølvold og sentrale NKP-ledere var registrert. Sammen med flere andre partifolk besluttet han tidlig på høsten 1940 å dra østover med familien og søke tilflukt i Sovjet.
Nurlat
Den ble grunnlagt i 1905 som en bosetning ved en jernbanestasjon. Bystatus ble innvilget i 1961.
Gotfred Johan Hølvold
Flyktning i Sovjet
På flukten fikk Hølvold-familien og deres to små barn blant annet følge av Hildur Hølvolds bror Gunnar Berg og kona hans Solveig Berg. I månedsskiftet august/september gikk flyktningene i land på Fiskerhalvøya i Sovjet. Det sovjetiske grensepolitiet fengslet ofte folk som kom, og behandlet dem i utgangspunktet som potensielle spioner. Hølvolds posisjon som en kjent og betrodd NKP- og Komintern-mann bidro sannsynligvis til at hans flyktningegruppe fikk en blidere mottagelse. Nordmennene ble snart fraktet sørover, og bosatt i et jordbrukskollektiv ved tettstedet Apatity om lag midt på Kolahalvøya. Der ble det etablert en «norsk koloni», som etter hvert var på vel 70 folk. Der fødte også kona Hølvold-familiens tredje barn, en liten jente.
Etter ankomsten til Sovjet skilte Gunnar Berg lag med gruppa, da han var blant dem som ble vervet som partisan. På oppdrag for Den røde armés etterretningstjeneste reiste han tilbake til Norge. I 1941 døde han i kamp med tyske styrker. Kona Solveig fulgte Hølvold-familien og resten av den norske kolonien, da de i august-september forlot Apatity for å bosette seg i Sjadrinsk, adskillig lenger fra fronten. Hølvolds kontakter og innsats bidro til at flyktningene kom fram, og overlevde reisen, i den kalde, kaotiske første sovjetiske krigsvinteren.
Selv trengtes han imidlertid til Komintern-oppgaver. Han forlot derfor familien og den norske kolonien i 1942.
Senere var han å finne blant de som sto bak de norske radiosendingene fra Moskva, gjennom offisielle Radio Moskva og den langt mindre offisielle Folkesenderen Norges Frihet. I dette radioarbeidet ble flere av de norske flyktningene fra nord engasjert: Kona Hildur Hølvold, Leonard Aspås og hans kone Jelena Aspås, Solveig Berg og Håkon Sneve. Fra andre kanter hadde Anna Dalland, Gilbert Furubotn og Håkon Kahrs Sund blitt hentet inn.
Hølvold jobbet trolig først og fremst med «Folkesenderen». Forfatteren Morten Jentoft antar Hølvold, Aspås og Sneve var blant dem russerne hadde mest tillit til, slik at de også ble brukt til å analysere situasjonen i Norge og i kurerarbeid for å holde kontakt med motstandsbevegelsen i hjemlandet.
Ordfører og stortingsmann
Etter krigen kom Hølvold hjem til et annet Finnmark enn han hadde forlatt. Krigen hadde satt dype spor, og det politiske landskapet var ikke det samme.
I 1940 hadde han tilhørt en politisk utgruppe, nesten utradert i det parlamentariske bildet. I 1945 opplevde NKP det rene valgskredet i hjemkommunen hans, og fikk mer enn 35 prosent av stemmene. Hølvold ble ordfører i Sør-Varanger. Men Kirkenes og kysten lå i ruiner, og verken verv eller tittel medførte noe liv på solsiden. Familien måtte bo hos slektninger ved Bjørnsund i Pasvikdalen, mens Hølvold selv sov på jernseng i et primitivt ordførerkontor. Med kommunistisk nøysomhet unnlot han å bruke ordførerposisjonen til å sikre seg husvære. Kona måtte til slutt sette ned foten for å få ham til å ta imot tilbudet om kommunal bolig til familien.
Mellom 1947 og 1955 og igjen mellom 1959 og 1963 var han medlem av kommunestyret. Mellom 1945 og 1953 var han også formann for både Kirkenes og Øst-Finnmark NKP.
Ved valget i 1953 ble Hølvold med bred margin valgt til Stortinget, en særs utsatt posisjon i den kalde krigen. På denne tiden kunne nordmenn som hadde oppholdt seg i Sovjet med rette eller urette bli mistenkt for fortsatt å være i sovjetisk tjeneste.
Som nyvalgt Finnmark-representant befant Hølvold seg brått i begivenhetenes sentrum, da pressen meldte at fire nordmenn i Øst-Finnmark var arrestert for spionasje, og redaktør Erling Norvik i Finnmark Tidende brakte videre rykter om at «kommunistenes stortingsmann» Hølvold skulle være en av dem. Hølvold gikk til injuriesak. Han ble presentert i et stort oppslag i Arbeiderbladet, der han i intervju-form fordømte den sovjet-russiske spionasjen. Utsagnene fikk imidlertid mange i NKP-miljøet til å reagere, og Hølvold selv rykket få dager senere ut og avviste hele «intervjuet» som et falsum. I datidens polariserte debatt klarte Hølvold under spionfuroren å legge seg ut med både partifeller og opinion.