cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norman Lockyer
Joseph Norman Lockyer (født 17. mai 1836 i Rugby i Warwickshire, død 16. august 1920 i Salcombe Regisi Devon) startet sin karriere som embedsmann i det britiske forsvardepartementet, med astronomi kun som hobby. Hans iver og engasjement for vitenskapen gjorde ham etter hvert til professor ved Royal College of Science, og direktør for solobservatoriet samme sted.
Han var grunnleggende redaktør av vitenskapstidskriftet Nature, og forble det i nesten et halvt århundre til rett før hans egen død. Lockyer regnes sammen med Pierre Janssen som oppdageren av helium, hadde en ledende rolle i forsøk på å reorganisere den britiske vitenskapen, skrev en rekke populærvitenskapelige bøker, og regnes som en av grunnleggerne av astroarkeologi. For dette arbeidet ble han slått til ridder i 1897.
Emilia (Italia)
Historisk var Emilia en del av Lombardia, mens nabolandskapet Romagna (men stort sett også Bologna) hørte til Kirkestaten. I middelalderen var Emilias byer selvstendige byrepublikker, som samarbeidet med de andre byene i den lombadiske liga. Fra 1500-tallet ble hertugdømmene Ferrara, Modena og Reggio og Parma og Piacenza de dominerende maktene i regionen.
Den vesle vampyren
Den vesle vampyren er en barnebokserie på foreløpig nitten bøker av den tyske forfatteren Angela Sommer-Bodenburg. De tolv første bindene foreligger på norsk, oversatt av Tormod Haugen og utgitt av Gyldendal. Bøkene har solgt over 10 millioner titler og er oversatt til 30 språk. Serien er illustrert av Amelie Glienke (bok 1-8) og Magdalene Hanke-Basfeld (bok 9-12). I 1992 sluttet Gyldendal å utgi serien på norsk, etter fallende salg på de fire siste bøkene.
Gjennomgående temaer for serien er Antons nattlige utflukter med Rydiger, der han lærer mye om problemene ved å være en vampyr, den stadige nødvendigheten med å føre Antons foreldre bak lyset, og konflikten mellom vampyrene og kirkegårdsvaktmesteren Gribbensvart.
Premisser
Vampyrene i bokserien blir beskrevet på en langt mer sympatisk måte enn i mange andre versjoner av myten. Vampyrbarna er for eksempel på mange måter som andre barn, de leker, liker å lese skumle bøker, og krangler seg i mellom. Sommer-Bodenburg tegner et bilde av vampyrer som vesener som lever slik de gjør av nødvendighet i en hard verden, og hater mennesker nettopp fordi de blir hatet av dem. De kan også fly med en fart på bortimot 40 kilometer i timen takket være vampyrkappene sine, som er laget av et helt spesielt stoff som ikke er å finne lenger. Det er uklart hvordan nye vampyrer får tak i kappene sine, men gjennom hele serien hører vi ikke én gang om at et menneske blir gjort om til en vampyr, så dette er tydeligvis en sjelden foreteelse.
I motsetning til andre historier om vampyrer, ser det ikke ut til at vampyrene i serien kan forvandle seg til dyr, bortsett fra en uklar passasje fra første bok der Rydiger sies å «fly som en flaggermus», som aldri henvises til igjen. De er nattvesener som frykter sola, angivelig fordi de kan brenne opp hvis de ligger for lenge i den. De kan se i mørket, og øynene deres er ømfintlige overfor sterkt lys. Det nevnes ikke noe om noen aversjon mot vann, viet eller rennende, men de avskyr hvitløk, selv om hvitløk også gjør mange vampyrer villere. Anna avfeier kors som botemiddel mot vampyrer i andre bok med at det bare er «gammel overtro». De mangler speilbilde og kan, som vi ser i bok seks, ikke fotograferes.
Hovedpersoner
Anton Bohnsack
Anton er ni år og liker godt å lese skumle bøker, spesielt om vampyrer. I løpet av serien har han mange eventyr sammen med sine vampyrvenner, og det er lite fokus på Antons liv utenfor denne rammen, bortsett fra i interaksjon med hans foreldre, men vi vet så mye som at han går i tredje klasse idet serien starter, har tre skolekamerater ved navn Ole, Sebastian og Henning, og har tidligere spilt håndball. Anton er svært lojal og tjenestevillig, og stiller utallige ganger opp for sine venner når de har vanskeligheter.
Rydiger von Schlotterstein
Rydiger von Schlotterstein er vampyr og har vært det i over 130 år. Som vampyr må han nødvendigvis først og fremst tenke på seg selv, men han lar ikke en venn i stikken, og viser Anton mange av sidene ved det å være vampyr. Fra femte bok av er han svært forelsket i Olga, frøken von Seifenschwein, som konsekvent benytter seg av dette, og ikke egentlig ser ut til å gjengjelde vampyrens følelser. Han vil gjerne bli som sin storebror Lumpi og har stor respekt for ham. Forholdet til søsteren Anna er som de fleste forhold mellom bror og søster – forholdsvis turbulent. I motsetning til alle andre vampyrer vi møter i serien, har ikke Rydiger noe tilnavn, men vi får vite i fjerde bok at han har forsøkt å lansere tilnavnet «den Gresselige» for seg selv, men dette blir ikke brukt noe annet sted i serien. Rydiger liker godt å lese spennende bøker, og er veldig god til å låne bøker av Anton, og ikke fullt så god til å levere dem tilbake.
Rydigers alder blir aldri nevnt direkte i bøkene, og slektstreet som ledsager bok 9-12 på norsk gir ingen dødsdato. Vi kan imidlertid vite at han må være tretten eller eldre, siden han er født i 1839 og fordi det ikke var noen eldre slektninger igjen som kunne hugge inn deres dødsdato på gravsteinene deres da barna døde. Ifølge det samme slektstreet døde onkel Theodor som siste voksne medlem av familien i 1852. Da vampyren blir spurt på toget i tredje bok om hvor gammel han er, knurrer han "fjorten", noe som godt kan være alderen hans da han døde.
Anna von Schlotterstein
Lumpi von Schlotterstein
Dorothea von Schlotterstein-Seifenschwein er tanten til Rydiger, Anna og Lumpi. Hun er den mest blodtørstige vampyren i familien, men også den eneste som ser ut til å ta notis av hva vampyrbarna tar seg til (i andre bok får vi f.eks. høre at hun har spionert på Rydiger og oppdaget hans vennskap med Anton). Hennes ektemann, Onkel Theodor, ble drept av kirkegårdsvaktmesteren Gribbensvart noen tid før serien starter, og hun er derfor på jakt etter en ny mann, noe som blir et viktig punkt i bok 9-12.
Bipersoner
Olga, frøken von Seifenschwein
Olga er onkel Theodors (og dermed, ved inngifte, tante Dorotheas) niese, og «oppvokst» på et slott i Transilvania, nærmere bestemt naboslottet til grev Dracula. Hennes foreldre Blasius og Thusnelda ble drept av vampyrjegere over hundre år før serien starter, og slottet brent ned. Siden den gang har Olga reist rundt i Europa med en klappkiste og sin tåreperse av en historie og snyltet på andre vampyrer. Olga har imidlertid flere traumer fra redslene i slottskjelleren, blant annet en panisk redsel for dørhamring. Hennes tidvise forsøk på å sjarmere Anton og hennes nedsettende kommentarer om Anna, fører til at hun og Anna har et nokså dårlig forhold. Rydiger er også nesegrus forelsket i henne, en følelse hun tidvis oppmuntrer, men ikke ser ut til å gjengjelde.
Helga Bohnsack er lærer, og bekymrer seg ofte over sin sønns vampyrmani, noe som fører til at hun sender Anton til psykolog i sjette bok. Hun tror ikke egentlig på vampyrer, men er likevel mistenksom ovenfor Rydiger og Anna.
Far Bohnsack
Antons far, Anton Bohnsack sr., har en kontorjobb i et transportfirma og bekymrer seg ikke for sønnens interesse for vampyrer. Han blir ofte skildret som mer godmodig og mindre mistenksom enn Antons mor, og er ofte en taus part i Antons krangler med sin mor.
Vaktmester Gribbensvart
Hans-Heinrich Gribbensvart er vaktmester på kirkegården og har en drøm om å få den første vampyrfrie kirkegården i Europa (og senere å forvandle kirkegården til en vakker hage). Han er en brysk, mistenksom og ganske ubehagelig mann på femtisju som stinker av hvitløk, noe han inntar i store mengder. I sjette bok får han en assistent, Klaprekjeve, som han behandler like ille som alle andre.
Den enfoldige Wolf-Rydiger Klaprekjeve kommer fra Stuttgart og er gartner på kirkegården. Han misliker å bli skitten på hendene, og bekymrer seg også for å bli forkjølet. På et tidspunkt i serien blir han venn med Lumpi, som først bruker ham for å få informasjon om Gribbensvart, men etter hvert oppdager at han i grunnen er en hyggelig fyr.
Psykolog Kostensvor
Dr. Jørgen Kostensvor tror som Anton på vampyrer, selv om han egentlig blir engasjert av Antons mor for å prøve å få slutt på Antons vampyrmani. Han har utviklet et omfattende «desensibiliseringsprogram» som skal hjelpe mennesker med å få bukt med fobier, noe han har lyst til å prøve ut på vampyrenes ekstreme redsel for sola. I de første bøkene han figurerer, har oversetter Tormod Haugen valgt å bruke hans navn på originalspråket, Schwartenfeger, noe som er forlatt fra bok ni og utover.
Igno von Rant
Igno von Rant er en pasient av Kostensvor som ser ut til å være en vampyr. Ovenfor psykologen påstår han at han ikke er en vampyr, men bare har «sol-fobi». Han gjør imidlertid kur til Tante Dorothea (noe som tyder på at han ovenfor henne har foregitt å være vampyr), og de to skal til å bli forlovet da Anton oppdager at Igno von Rant i virkeligheten er et menneske, nærmere bestemt Augustus Snurrenpip, en professor i «vampyrologi», som har blitt hyret av Gribbensvart til å infiltrere familien von Schlotterstein, og har gått med på dette ut ifra sin interesse for vampyrer.
Handlingen i bøkene
Bøkene er i utgangspunktet frittstående, men flere av dem er tematisk forbundet. Fjerde bok er f.eks. en direkte fortsettelse av tredje, og sjette bok tjener som opptakt til hendelsene i syvende og åttende bok. I niende bok begynner et nytt gjennomgående tema, som varer så langt serien er utgitt på norsk (vi får ingen løsning på gåten omkring Igno von Rant).
Bøker utgitt på norsk
Den vesle vampyren
Anton Bohnsack er hjemme alene en lørdagskveld da det dukker opp en vampyr i værelset hans, Rydiger von Schlotterstein. Etter den første skrekken blir de to venner, og Rydiger gjør også Anton kjent med søsknene sine, Anna den Tannløse og Lumpi den Sterke. De besøker Rydigers hjem, gravhvelvingen Schlotterstein, der Anton så vidt slipper unna den blodtørstige tante Dorothea. Antons foreldre er også svært interessert i disse nye vennene til Anton, og inviterer dem hjem til seg, noe som fører til en spennende kveld.
Den vesle vampyren flytter
Etter at tante Dorothea oppdager at den vesle vampyren har «vennskapelig kontakt» med et menneske, som er strengt forbudt for vampyrer, blir han forvist fra gravhvelvingen Schlotterstein og må klare seg som best han kan. Uten noe annet sted å gå, vender han seg til Anton, som motstrebende innlosjerer ham i familiens kjellerbod. De nærmeste dagene blir nervepirrende for Anton, som må gjøre alt for å unngå at foreldrene drar ned i kjellerboden og oppdager kista, og bedre blir det ikke av at naboene begynner å klage over lukta fra boden. Anton blir også med Rydiger på vampyrball i ruinene i Jammerdalen, forkledd som vampyr, og lærer om hvordan vampyrene har det på fest, blant annet at de deler ut den såkalte «duftprisen» til den som lukter sterkest.
Den vesle vampyren på reisefot
Antons foreldre vil tilbringe en uke på bondegård, og Anton er naturlig nok ikke spesielt begeistret, men så overtaler han Rydiger til å bli med. Å reise med toget er en helt ny opplevelse for vampyren, men nødvendig for å få brakt kista hans til bondegården. I denne boka feires også Annas vampyrdag, dagen da hun ble vampyr.
Den vesle vampyren på bondegården
Med vampyren vel innlosjert på bondegården gjør Anton seg klar til en ukes ferie av det helt spesielle. Han hadde dog ikke regnet med alle forviklingene som oppstår: bondens nysgjerrige barn, hvorav datteren ser ut til å være betatt av Anton, Rydigers problemer med å omstille seg til «livet» på bondegården (og hans møte med dyrene der), og verst av alt – landsbylegen Stöbermann, som ser ut til å være en vampyrjeger.
Den vesle vampyren og den store kjærligheten
Boyle-Mariottes lov
Boyle-Mariottes lov (også kalt «konstant temperatur-loven») gjelder eksakt for ideelle gasser, men er en god tilnærming for andre gasser ved lavt trykk. Den sier at produktet av trykk (p) og volum (V) er konstant ved en gitt temperatur: Loven ble uavhengig oppdaget av Robert Boyle (i 1662) og Edme Mariotte (i 1679).
Den vesle vampyren
Bøker utgitt på norsk
Den vesle vampyren i fare
Fare truer fra flere kanter når Gribbensvart får bevilget fem tusen mark fra bystyret til å «forskjønne» den gamle kirkegården, som fører til gravemaskiner og det som verre er, og Antons foreldre samtidig blir mer mistenksomme enn vanlig etter at bildet som de tok av Anna og Anton på den transilvanske aftenen, viser seg ikke å inneholde Anna! De sender Anton til en psykolog, som det viser seg interesserer seg meget for vampyrer, idet han har et terapiprogram som han har lyst til å prøve ut på dem. Arbeidet på kirkegården lar seg ikke imidlertid ikke like lett stoppe. Etter at den store steinen som dekker åpningen til gravhvelvingen blir fjernet, er det bare et tidsspørsmål når vampyrene blir oppdaget, og de blir nødt til å flytte til ruinene i Jammerdalen.
Boyle-Mariottes lov
Thermische Zustandsgleichung idealer Gase
Den vesle vampyren
Bøker utgitt på norsk
Den vesle vampyren i Jammerdalen
Da Anton får en telttur i julegave av foreldrene sine (en idé fra psykologen), og beskjed om at de kan dra dit han vil i vårferien, velger han Jammerdalen som reisemål for å møte vennene sine igjen. Selv om Antons mor velger i siste øyeblikk å la være å bli med, får Anton likevel store vanskeligheter med å skjule hva han driver med i dalen, og ikke minst – beskytte faren og han selv fra å bli oppdaget av Rydigers slektninger.
Farvel til Jammerdalen
Etter at Antons far har klemt fingeren stygt mens han i dagslys undersøkte orgelet i ruinen i Jammerdalen, dukker Antons mor opp og overtaler dem til å ta inn på et hyggelig pensjonat i nabodalen Gledesdalen. Dette stopper selvsagt ikke Anton fra å møte vampyrvennene sine igjen, han får høre den gripende beretningen om hvordan Olgas foreldre ble drept av vampyrjegere, får et ublidt møte med Lumpi, som gjerne vil ha ham til å hjelpe seg med å lære å spille bowling, og må beundre Annas nye kjole som hun har funnet i ruinene. På slutten av boka blir det klart at arbeidet med kirkegården har blitt satt en midlertidig stopper for av en underskriftskampanje, og vampyrene kan flytte hjem igjen. Dette passer bra for Anton, som også må vende nesen hjemover på grunn av farens skadede hånd.
Den mystiske pasienten
I løvens hule
Etter initiativet som satte en stopper for arbeidet på kirkegården, er Gribbensvart sendt på et hvilehjem, og Lumpi har blitt venn med Klaprekjeve, som innbyr Lumpi til karneval hjemme hos Gribbensvart. Han kan også gjerne ta med noen venner, så Rydiger, Anna og Anton blir med (Anton nok en gang sminket som vampyr). Arrangementet blir måtelig vellykket, bortsett fra at Anna stormer ut da Lumpi og Rydiger slenger med leppa og Anton blir så forvirret at han ikke rekker å forsvare henne før hun er vekk. Vi blir også bedre kjent med Klaprekjeve, som viser seg å være en sympatisk sjel som egentlig ikke tror spesielt på vampyrer. Anton tar også med Rydiger til en prøvetime hos Kostensvor, motivert av det faktum at det ryktes at Olga er på vei tilbake til byen og Rydiger vil prøve å gjøre inntrykk på henne.
Det gåtefulle programmet
Rydiger fortsetter å gå til psykologen, som ikke har noen annen vampyrpasient etter at Igno von Rant har sluttet å komme til terapi. Etter en krangel mellom ham og Anton, slutter Anton å møte opp til terapien, og Rydiger hevder at det går «så mye bedre» nå som ikke Anton lenger er der og forstyrrer. Anna og Anton spionerer også på tante Dorothea, som har fått en ny beiler. Dette viser seg å være ingen ringere enn Igno von Rant, som bor i kjelleren på et forfallent hus på en annen kant av byen.
Ubehagelige overraskelser
Anton har fått vannkopper og må holde senga, men da han får høre at Igno von Rant kanskje skal flytte inn i gravhvelvingen, bestemmer han seg for å gå den mystiske pasienten litt nærmere i sømmene. Han besøker Villa Innblikk, der von Rant bor, og oppdager at ikke bare har vampyren en kiste som ser nesten flunkende ny ut, men han ligger heller ikke i den om dagen. Samtidig finner han et brev fra en Hans Egal til professor Snurrenpip, som ikke ser ut til å ha noe med Igno von Rant å gjøre (Anton antar at professoren eier villaen og bare lar den stå og forfalle). Olga dukker også opp igjen i byen.
Bøker ikke utgitt på norsk
Der kleine Vampir und die geheime Verschwörung (Den vesle vampyren og den hemmelige sammensvergelsen)
Anton, Anna og Rydiger finner ut mer om den hemmelighetsfulle Igno von Rant. Anton besøker firmaet Jordmøbler for å finne ut mer om kisten. En mystisk doktor dukker også opp, som ser ut til å stå i ledtog med von Rant. Plutselig blir Igno von Rant syk, noe som er svært uvanlig for en vampyr. Anton følger etter von Rant og doktoren til et hotell, der de er i ferd med å sjekke ut i hui og hast. I papirkurven på rommet deres finner Anton en konvolutt som viser at begge to er ansatt av Gribbensvart for å infiltrere von Schlotterstein-familien, slik at de kan overgis til Gribbensvart. Grunnen til at planen klikket var at situasjonen med tante Dorothea ble for brennbar for professor Snurrenpip (som er Igno von Rants ekte navn).
Der kleine Vampir und die Klassenfahrt (Den vesle vampyren og klasseturen)
Antons kjedelige klassetur blir litt mindre kjedelig av å få besøk av Anna og Rydiger om kvelden, men situasjonen blir litt mer komplisert når Rydiger faller for Antons nye klassevenninne Fiola (som for øvrig ligner veldig på Olga). Rydiger får Anton til å arrangere et møte, og som dekkhistorie later de som om Rydiger er en skuespiller som spiller rollen som vampyr. Fiola blir svært imponert og begynner å sverme for Rydiger, og håper til og med på å få en filmrolle selv. Siste kveld av turen arrangerer lærer Fluenstrøm og elevene en vampyrfest med kostymer, og selvsagt dukker Rydiger og Anna også opp.
Der kleine Vampir feiert Weihnachten (Den vesle vampyren og julefeiringen)
Det er snart jul, og Antons mor foreslår at han inviterer vampyrvennene sine. De dukker opp, til og med Lumpi, forkledd som mennesker ved hjelp av brunkrem, med vekslende resultater. Tross noen problemer, blir det en stemningsfull feiring, og vampyrene opplever etter alle disse årene på nytt hvordan det kan være å feire jul i en vanlig familie.
Der kleine Vampir und Graf Dracula (Den vesle vampyren og grev Dracula)
Familien von Schlotterstein har flyttet tilbake til Transilvania, og Anton lykkes i å overtale foreldrene sine til å feriere i Romania. På veien ser de mange landemerker på Draculas reise, men Anton aner ikke hvor vampyrene bor før han en kveld støter på dem ved et tilfelle. De viser ham deres nye hjem, og Anton blir også med på en familiefest forkledd som Lumpis vampyrjentevenn. På festen dukker imidlertid grev Dracula uventet opp og avslører Anton, som må rømme stedet. Til slutt blir det klart at vampyrbarna skal bo hos greven og oppfostres av ham, noe som er en stor ære.
Der kleine Vampir und die Tanzstunde (Den vesle vampyren og dansetimene)
Antons mor melder en meget motvillig Anton med på et dansekurs, men dette høres interessant ut for Rydiger og Anna, som er tilbake i byen etter en kontrovers med grev Dracula, og Lumpi blir også gjerne med. Anna blir sjalu på Antons dansepartner, som helst bare vil danse med ham, og til slutt klarer selvsagt vampyrene og lage totalt kaos ut av dansetimen. Bedre blir det ikke når Olga plutselig dukker opp.
Der kleine Vampir hat Geburtstag (Den vesle vampyren har bursdag)
Vampyrer feirer som oftest ikke bursdagen sin, men Rydiger vil gjerne likevel, så Anton arrangerer et selskap for ham. Men vampyren er ikke vant med slike selskaper, og med Lumpi, som prøver å sabotere, og Olga, som helst vil være i rampelyset hele tiden, blir det ikke helt som ventet. Rydiger gleder seg likevel over festen. Men så oppdager de at danselæreren Svanenhals har forelsket seg i tante Dorothea, og gjør kur til henne, uten å ane hvilken fare han svever i...
Da Anton får en invitasjon om å delta på en «skrekkens natt» er han ikke egentlig særlig interessert, siden han får all den skrekken han trenger (og mer til) ved å være venn med den vesle vampyren. Men da det blir klart at kvelden skal slutte med en tur på kirkegården, må Anton gripe inn for å hindre at vampyrene lager et festmåltid av de intetanende barna, samtidig som han må beskytte vampyrene mot Gribbensvart og Klaprekjeve, som selvsagt velger akkurat dette tidspunktet å dukke opp på.
Steder i bøkene
Antons hjemby
Byen Anton bor i blir aldri identifisert, men ligger tydeligvis i Nord-Tyskland, siden togreisen til Klein-Oldenbüttel i tredje bok tar 53 minutter, og stedsnavn som ender på -büttel er kun kjent fra nordvestlige Tyskland, først og fremst Schleswig-Holstein (Antons foreldre drar også på dagstur til sjøen i en av de senere bøkene, noe som virker usannsynlig hvis de bor lenger syd i Tyskland). Sentrale steder for handlingen er Antons hjem i en leilighet i sjette etasje, kirkegården, der gravhvelvingen Schlotterstein befinner seg, og senere i bøkene, kontoret til Jørgen Kostensvor, som ligger på en annen kant av byen.
Jammerdalen
Jammerdalen er en forlatt og øde dal et sted langt utenfor allfarvei, ifølge Rydiger femti kilometer fra Antons hjemby. Her ligger ruinene av en gammel borg, som normalt ikke er bebodd av vampyrer, men brukes som festlokale når de skal samles. Det er også hit Rydigers familie flykter i sjette bok når ting blir for hett for dem i byen. Viktige steder i nærheten er Langer Jammer, siste stopp for toget, Kurzer Jammer, og Gledesdalen.
Klein-Oldenbüttel
Klein-Oldenbüttel er en liten landsby der bondegården som Anton og foreldrene hans (og Rydiger) besøker i fjerde bok, ligger. Det er et søvnig og typisk «bondsk» sted, med landhandel, mange dyr og ikke så mye som skjer, som ligger under en times togtur fra Antons hjemby. Steder i nærheten er Gross-Oldenbüttel, Laumühlen, Neu-Motten og Alt-Motten. Navnene som ender på Motten (som betyr møll), er antagelig fiktive og bidrar til å understreke hvor ute på landet vi befinner oss, men Oldenbüttel og Laumühlen er begge autentiske navn på små landsbyer langt nord i Tyskland (dog såpass langt fra hverandre (94 km) at de ikke kan være identiske med stedene i boka, som ligger under tre mil fra hverandre).
Transilvania
Transilvania er vampyrenes hjemland. Her bor deres stamfar Dracula, og her lå også slottet Seifenschwein, der Olga «vokste» opp. Det blir også antydet at borgen Schlotterstein ligger her. Transilvania er også hovedsted for handlingen i den (til nå på norsk uutgitte) sekstende boka, Der kleine Vampir und Graf Dracula (Den vesle vampyren og grev Dracula).
Václav Korunka
Václav Korunka (født 25. desember 1965), tsjekkisk/tsjekkoslovakisk langrennsløper som deltok i de olympiske vinterleker 1988 i Calgary, 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Korunka vant en olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1988 i Calgary. Han var med på det tsjekkoslovakiske stafettlaget som kom på tredjeplass på 4 x 10 km stafett for menn, bak Sverige og Sovjetunionen. De andre på laget var Radim Nyč, Pavel Benc og Ladislav Švanda.
Rappfots Æresløp
Løpet ble arrangert for første gang i 2001.
Baywatch
Baywatch er en amerikansk drama- og actionserie som gikk på NBC fra 1989 til 2001. Serien handler om noen livreddere i Los Angeles County som patruljerer de folkerike strendene der.
Baywatch hadde premiere på NBC i 1989, men ble kansellert etter bare èn sesong. David Hasselhoff følte at serien hadde potensial, og gjenoppfrisket den til verdensmarkedet i 1991. Han investerte sine egne penger, og i tillegg til å være en av hovedrolleinnehaverne fungerte han også som produsent til serien. Baywatch ble en stor suksess, spesielt i USA, og ledet til en spinoff-serie: Baywatch Nights, samt en TV-film kalt Baywatch: Hawaiian Wedding (2003). I 2017 kom en spillefilmversjon.
I den tiende sesongen ble handlingen i serien flyttet til Hawaii, og navnet ble endret til Baywatch Hawaii.
David Hasselhoff hadde hovedrollen som «Mitch Buchannon» i serien. I tillegg var flere andre skuespillere med i serien, og flere av disse, særlig de kvinnelige, ble kjent gjennom sin opptreden som livvakt, deriblant Pamela Anderson, Erika Eleniak, og Carmen Electra.
Helt i starten brukte de sangen «Save Me» av Peter Cetera som kjenningsmelodi, men denne ble byttet ut allerede i første sesong med «I'm always here» av Jimi Jamison.
Baywatch ble i perioder omdiskutert og kritisert for å fokusere for mye på skuespillernes utseende, og har av enkelte blitt stemplet som sexistisk. Av naturlige årsaker vises skuespillerne ofte kun iført badetøy i episodene og fokuset på kropp, særlig på de kvinnelige skuespillerne, ble ofte kritisert.
Sommeren 2019 viste TV 2 en remastered utgave av serien i HD og 16:9 bildeformat.
Annet
Det er laget en parodi på Baywatch som het Son of the Beach. Denne ble sendt på TV 2 i Norge.
Knut Erik Jensen (1981)
Knut Erik Jensen (også kjent som Atmasukha Ananda) (født 6. mars 1981 på Hell) er en norsk pianist som særlig har tolket Aleksandr Skrjabin og Edvard Grieg. Jensen vokste opp i Selbu, og er per 2011 bosatt i Palm Springs i California, USA.
I oppveksten spilte han saksofon i sju år, og i 1999 ble Jensen norgesmester i solotrekkspill. Han er utdannet i klaver og trekkspill ved Heimdal videregående skole (under bl.a. Per Olaf Green) og studerte klassisk piano ved Musikkonservatoriet i Trondheim (under blant andre Mona Spigseth og Jørgen Larsen). Her avla han også sin mastergrad i russisk musikk, hvor han som avsluttende eksamenskonsert framførte Skrjabins klaverkonsert i fiss-moll med Trondheim Symfoniorkester. I denne perioden tok han også undervisning hos Håvard Gimse.
I studieårene turnerte Jensen med fiolinisten Bjarne Fiskum og cellisten Anne Lise Fagerli i en oppsetning av russisk kammermusikk. Han har også turnert med klezmer-orkesteret Kilombo, vært studiomusiker og arrangert musikk for trekkspillensembler.
Julaften 2005 framførte han «Geistliches Wiegenlied» av Brahms med mezzosopranen Randi Stene i en NRK1-sending fra Nidarosdomen. I 2007 turnerte han i USA og Canada med en soloforestilling om Edvard Griegs liv og musikk. To år senere oppførte Jensen forestillingen Nordic Elegance 35 ganger i USA. Han har også spilt Griegs klaverkonsert i a-moll med flere orkestre, og opptrådt med blant andre Janne Berglund.
Diskografi
Jensen har spilt på album med Kilombo og svartmetall-bandet Perished.
Ladislav Švanda
Ladislav Švanda (født 4. februar 1959) er en tidligere tsjekkoslovakisk langrennsløper.
Švanda vant én olympisk bronsemedalje i langrenn under vinter-OL 1988 i Calgary, og han var på det tsjekkiske laget som kom på tredjeplass på 4 x 10 km stafett for menn, bak Sverige og Sovjetunionen. De andre på laget var Václav Korunka, Pavel Benc og Radim Nyč.
Ruud Boffin
Ruud Boffin (født 5. november 1987 i Sint-Truiden) er en belgisk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Antalyaspor.
Frankrike under Sommer-OL 1920
Frankrike under Sommer-OL 1920. 296 sportsutøvere fra Frankrike, 290 menn og seks kvinner, deltok i flere sporter under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Frankrike kom på åttendeplass med ni gull-, nitten sølv- og tretten bronsemedaljer.
Eiendomsdagen
Eiendomsdagen er et årlig arrangement ved Handelshøyskolen BI i Oslo, med røtter fra Handelshøyskolen BI i Sandvika.
Eiendomsdagen er blant de største arrangementene på BI hvor kjente aktører fra næringslivet deltar som gjester og foredragsholdere. Arrangør er Eiendomsutvalget.
Arrangementet er til for å gi studentene et godt innblikk i næringseiendom, herunder investering, utvikling og forvaltning. Eiendomsdagen skal dessuten være en aktuell møteplass og bidra til utvikling av relasjoner mellom studenter og næringsliv.
Tidligere var også eiendomsdagen den dagen eiendomsprisen FIABCI Prix d’Excellence for Norge ble delt ut i samarbeid med FIABCI. Dette er en pris, utdelt til eiendomsprosjekter som fremstår som "helhetlige prosjekter som dekker samfunnets behov for optimale løsninger på hvert sitt eiendomsbehov". Tidligere vinnere er blant andre Telenor-bygget på Fornebu, som forøvrig også vant verdensfinalen i 2005. BI-bygget i Nydalen vant prisen i 2004.
Øyeblikk
Øyeblikk er det syvende albumet til den norske rockegruppen Postgirobygget og ble utgitt i juni 2009. Den første singelen fra dette albumet heter Luftmadrass, og ble gitt ut i mai 2009.
Söderstadion
Söderstadion er et fotballstadion i bydelen Johanneshov i Söderort i Stockholm. Det ble bygd i 1966.
I juli 2013 vil Hammarby etter planen flytte til den nybygde Stockholmsarenan på den andre siden av Globen, det er da planlagt at dagens stadionanlegg skal rives, da tomtesalget av Söderstadion er en del av finansieringen av den nye arenaen.
SS «Erato»
SS «Erato» var en bark bygget i 1853 i Sunderland.
De tre savnede hadde bundet seg fast til en mast, og ble aldri funnet. Masten ble observert brakt ut med tidevannet om morgenen.
C’est Magnifique
«C'est Magnifique» er en amerikansk populærmusikksang fra 1953, skrevet av Cole Porter til musikalen Can Can, hvor den ble introdusert av Lilo og Peter Cookson.
Regjeringen Zahle I
Regjeringen Zahle I var Danmarks regjering 28. oktober 1909 – 5. juli 1910.
C’est Magnifique
«C'est Magnifique» har blitt en standardsang, selv om den hadde svake listeplasseringer i 1953. Den mest populære platen på den tiden sangen ble introdusert ble utgitt av Gordon MacRae med Axel Stordahl and His Orchestra (Capitol F 2465). utgav den mest poulære platen på den tiden
Regjeringen Zahle I
Endring: 22. november 1909, 2. februar 1910
C’est Magnifique
Norske versjoner
Alf Hartmann har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er også «C'est Magnifique». Nora Brockstedt, Willy Andresens kvintett har spilt inn sangen på plate. Den ble utgitt på 78-platen Musica A 5174 i 1956 samt på EP-platene Musica NEP-819 og Musica NEP-822.
Regjeringen Zahle I
Den besto av følgende ministre:
Anhuikjøkkenet
Anhuikjøkkenet (kinesisk: 徽菜, pinyin: Huicai) er et av Kinas åtte store kjøkken. Matkulturen fra traktene rundt Huangshanfjellene i provinsen Anhui er selve utgangspunktet, men kjøkkenet forekommer også i andre deler av Kina med en viss variasjon som følge.
C’est Magnifique
Norske versjoner
Sverre Bævre og Bias Bernhoft har også skrevet en norsk tekst med samme tittel. Leif Juster med orkester, dirigent: Carsten Klouman, har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen En glad gutt (Dag Frøland DLP 6) i 1976.
Regjeringen Zahle I
Bakgrunn
Med bare en sjettedel av Folketingets stemmer bak seg klarte Det Radikale Venstre under ledelse av Carl Theodor Zahle å danne regjering. Det ordnet seg da Socialdemokratiet, som hadde 24 mandater i Folketinget, ikke ønsket å delta i en regjering; til gjengjeld ga Det radikale Venstre tilsagn om støtte på betingelse av at de ville reise riksrettssak mot tidligere konseilpresident J.C. Christensen og hans innenriksminister Sigurd Berg for deres parlamentariske ansvar i saken om Peter Adler Albertis underslag.
Anhuikjøkkenet
Anhuikjøkkenet er kjent for sin bruk av viltvoksende urter, og sine enkle tilberedelsesmetoder. Braisering og stuing er vanlige metoder. Steking og woking er sjeldnere benyttet enn i de andre store regionale kinesiske kjøkken. Det finnes tre regionale hovedretninger, én rundt floden Yangtze, én rundt elven Huai, og den tredje i det sørlige Anhui.
Regjeringen Zahle I
Bakgrunn
Den nye regjeringen og dens støtteparti hadde ikke mandater nok til å endre den konsensuspolitikken som Venstre, den frikonservative gruppen og deler av Højre samt Kongemagten hadde ført siden systemskiftet. Denne fortsatte derfor tross den nye regjering og tross Socialdemokratiet nå hadde fått reell innflytelse.
Anhuikjøkkenet
Anhuikjøkkenet er også sterkt preget av tofu, og kinesisk folklore vil at tofuens tilblivelse skyldes Han-fyrsten Liu An som kom fra Shou (kalte «tofuens hjemby». Legendene forteller vider at stinkende tofu ble skap av an anhuinesiske håpefulle lærde Wang Zhihe som solgte sitt produkt i Beijing for å ha et levebrød etter at han hadde strøket til den kinesiske embedsmannseksamen. Fra Anhui kommer også hårete tofu.
Regjeringen Zahle I
Bakgrunn
Imens Zahle, finansminister Edvard Brandes og forsvarsminister Christopher Krabbe hadde rot i den gamle Venstre-tradisjon, var Regjeringen Zahles øvrige medlemmer vesentlig yngre og knyttet til det radikale opprør mot Venstre, som passet fint med Socialdemokratiets strategi om å være opposisjon til Venstre, som hadde hatt regjeringsmakten i nesten ti år.
Anhuikjøkkenet
Anhuikjøkkenet har likhetstrekk særlig med jiangsukjøkkenet.
Regjeringen Zahle I
Bakgrunn
Blant de mest fremtredende av de unge ministrene var innenriksminister P. Munch, som hadde et inngående kjennskap til de problemene som knyttet seg til den revisjon av Grundloven, som ville bli en av regjeringens hovedoppgaver. Imidlertid falt regjeringens forslag til en ny Grundlov i april 1910, hvoretter det ble utskrevet valg. Ved valget oppnådde Venstre nettopp halvparten av Folketingets plasser og Frederik VIII overdro Klaus Berntsen å danne en ny regjering.
Neenah kraftverk
Neenah kraftverk er et varmekraftverk i Winnebago County, i delstaten Wisconsin i det nordlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 360 MW fordelt på 2 like store turbiner med effekt på 150–186 MW hver, avhengig av sesong. Operatør er energiselskapet Alliant Energy Generation Corp LLC.
Det stod ferdig utbygd i 2000. Brenselkilden er hovedsakelig naturgass.
Kathrin Zettel
Kathrin Zettel (født 5. august 1986 i Scheibbs) er en østerriksk tidligere alpinist. Hun vant ni verdenscuprenn i perioden 2006–2012.
Karriere
Zettel slo gjennom i februar 2004 da hun tok gull i slalåm og sølv i kombinasjonen under junior-VM i Maribor. En måned senere debuterte hun i verdenscupen.
Under VM 2005 i Santa Caterina kom hun på fjerdeplass i slalåm. På mesterskapets siste dag var hun med på å ta sølv i den nye lagkonkurransen, sammen med lagkameratene Nicole Hosp, Renate Götschl, Benjamin Raich, Rainer Schönfelder og Michael Walchhofer.
Hun vant sitt første renn i verdenscupen 25. november 2006, storslalåmrennet i Aspen.
Hun tok bronse i slalåm i OL 2014.
Jaco Pastorius
John Francis Pastorius III (bedre kjent som Jaco Pastorius) (født 1. desember 1951, død 21. september 1987) var en amerikansk bassist innen jazz. Han var blant annet en av de første til å modifisere en Fender Jazz Bass. Blant annet fjernet han båndene og flyttet mikrofonene lenger ned. Den båndløse var opprinnelig en bass med bånd som han fjernet båndene fra og brukte tre til å fylle sporene der båndene hadde vært, og hullene der biter av gripebrettet hadde blitt tatt ut.
Pastorius ble født i Pennsylvania. Familien flyttet tidlig til Fort Lauderdale i Florida, der han vokste opp. Faren Jack var yrkesoffiser samt jazztrommeslager og sanger på fritiden. Jaco begynte selv som trommeslager, inntil han skiftet til å spille bass etter en skade i håndleddet under en fotballkamp som 15-åring. Rundt 17-årsalderen hadde han gjort seg bemerket i musikkmiljøet i Florida, og ble regnet som en av delstatens dyktigste bassister.
Karriere
I tenårene spilte Pastorius i mange storband med kontrabass som hovedinstrument. Blant musikerne han spilte med, var Ira Sullivan, Ian Hunter, Albert Mangelsdorff, med flere.
Svært sentralt ble samarbeidet omkring innspillingen av Paul Bleys album Jaco (1974), med Pastorius, Bruce Ditmas og Pat Metheny. Året etter ga Pat Metheny ut sin solodebut Bright Size Life sammen med Bob Moses og Jaco Pastorius. Metheny samarbeidet med Pastorius i en årrekke.
Det var imidlertid med soloalbumet Jaco Pastorius (1976) at han første gang gjorde seg bemerket som bassist, komponist og arrangør.
Ifølge Bill Milkowski medvirket Jaco Pastorius på 43 innspillinger. Han understreker dog at det foreligger langt flere posthume innspillinger enn de som ble gitt ut mens Pastorius levde.
Weather Report 1976 - 1982
For det brede, internasjonale publikum ble Pastorius best kjent gjennom jazzrock-bandet Weather Report (1970-86). Han erstattet Alphonso Johnson midtveis i studioinnspillingen av Black Market (1976). Første live-opptreden med Weather Report fant sted under Montreux Jazz Festival i Sveits i 1976.
Jaco Pastorius satte preg på Weather Report, både som bassist, komponist og medprodusent, blant annet på studio-albumet Heavy Weather (1977) som ble gruppas største kommersielle suksess.
Weather Report gjestet Norge en rekke ganger, også med Pastorius. Siste gang han spilte med bandet, var på Chateau Neuf i Oslo 5. oktober 1980.
Joni Mitchell 1976 - 1980
I 1976 innledet Pastorius samarbeidet med den kanadiske artisten Joni Mitchell. Samarbeid varte i flere år, med en rekke plateinnspillinger og turneer. Hejira (1976) og Don Juan's Reckless Daugher (1977) regnes for noen av Mitchells viktigste innspillinger. Sammen med Mitchell deltok også Pat Metheny på en av turneene.
Mitchell hadde i lang tid samarbeidet med bassisten Charles Mingus om å sette tekst til hans komposisjoner. Mingus ble syk og døde rett før albumet Mingus (1979) ble lansert. Pastorius skrev blåser-arrangementet til «The Dry Cleaner from Des Moines».
Word of Mouth 1980 - 1983
I 1980 startet han sitt eget storband, Word of Mouth med blant annet belgieren Toots Thielemans, brødrene Michael og Randy Brecker, Peter Erskine, Bobby Mintzer, Don Alias, med flere.
Allerede nå begynte flere å legge merke til at han hadde mentale problemer, kombinert med et utstrakt misbruk av alkohol og narkotiske stoffer samt utslag av stormannsgalskap.
Storbandets opptreden under Moldejazz i 1983 ble beskrevet som «oppstykket, tildels rotete, egosentrisk», litt fordi Pastorius forlot scenen etter et kvarter. På samme festival sang Silje Nergaard «My Funny Valentine» med Word of Mouth. Senere samme år utga gruppa en liveplate fra Japan, ''Invitation. ''
Siste leveår
Han turnerte også med det samme repertoaret som Word of Mouth, i en mindre gruppe med kjente jazzmusikere. Han samarbeidet med blant andre Biréli Lagrène, Brian Melvin, Kenwood Dennard, med flere.
Siste gang Jaco Pastorius spilte i Norge, var i januar 1985 med gruppa Brian Melvin's Night Food på Club 7.
Det ble stadig tydeligere ut over 1980-årene at Jaco Pastorius hadde alvorlige psykiske problemer. Dette var også en medvirkende årsak til at forholdet surnet mellom ham og Joe Zawinul, en farsfigur i Weather Report. Dette ledet i sin tur til at bandet og Pastorius gikk hver sin vei etter studioalbumet Weather Report (1982), ifølge Milkowski med flere.
Ved hjelp av ekskona Ingrid ble Jaco Pastorius tvangsinnlagt 16. juli 1986 og diagnostisert som manisk depressiv ved Bellevue Hospital, et psykiatrisk sykehus som er en del av New Yorks fengselsvesen, New York City Department of Correction. Da hadde han lenge drevet omfattende selvmedisinering med narkotika og alkohol, noe som ytterligere forverret hans sykdomstilstand. Den selvdestruktive livsførselen ødela så vel hans andre ekteskap som karrieren.
Raymond Robertsen
Raymond Robertsen (født 12. september 1974 i Hammerfest) er en norsk politiker (H) og offentlig tjenestemann.
Jaco Pastorius
Soloalbum
Medvirkende: Herbie Hancock, Wayne Shorter, Don Alias, David Sanborn, Michael Brecker, Randy Brecker, Peter Graves, Howard Johnson, Narada Michael, Walden, Bobby Economou, Michael Gibbs, Hubert Laws, Sam & Dave, Lenny White, Alex Darqui, Othello Molineaux, Leroy Williams og Ron Tooley.
Fiskemåke
Fiskemåke (Larus canus) er en kystbunden overflatebeitende sjøfugl i slekten Larus, som er en av flere slekter i underfamilien måker (Larinae). Måkene inngår som ei delgruppe i måkefamilien (Laridae), som er én av flere familier i ordenen vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes). Arten regnes som en kortdistansetrekkfugl og består i kraft av fire underarter, hvorav nominatformen hekker i Norge. Fiskemåka ligner gråmåka (L. argentatus), men er ganske mye mindre.
Jaco Pastorius
Word of Mouth
Medvirkende: Herbie Hancock, Wayne Shorter, Michael Brecker, Toots Thielemans, Peter Erskine, Jack De Johnette, Don Alias, Bobby Thomas jr., Othello Molineaux, Leroy Williams, Dave Bargeron, John Clark, Jim Pugh, Bill Reichenbach, David Taylor, Snooky Young, Howard Johnson, Tom Scott, James Walker og George Young.
Fiskemåke
Biologi
Fiskemåka blir cirka 40–46 cm lang og har et vingespenn på omkring 96–125 cm, avhengig av underart. Nominatformen veier omkring 290–552 gram, ssp. brachyrhynchus omkring 360-415 g, ssp. kamtschatschensis omkring 394–586 g ).
Jaco Pastorius
Word of Mouth
(Dette er live-innspillinger fra Japan-turneen til Word Of Mouth-bandet.)
Raymond Robertsen
Han var leder i Finnmark Unge Høyre 1993–1997, leder i Hammerfest Høyre 1998–2001 og ansatt som fylkessekretær i Finnmark Høyre 1999–2001. Han var medlem av Hammerfest kommunestyre og formannskap 1995–2001 og 2007–2015 samt medlem av Finnmark fylkesting og fylkesutvalg 1999–2001 og 2011–2015.
Fiskemåke
Biologi
Fiskemåke har som voksne individer i hovedsak ei hvit og grå fjærdrakt. Vingene er grå på oversiden med et sort felt på yttervingene. Hodet, halsen, ryggen, brystet, buken, gumpen og stjerten er ellers helt hvit, mens nebbet og lemmene guloransje. Øynene er mørke med en tynn hvit hudring rundt. Ungfuglene er hvite med grå spragler over det meste av kroppen. Spraglene blir gradivis til mer distinkte felter, etter hvert som fuglen eldes, inntil den blir som beskrevet over.
Jaco Pastorius
Word of Mouth
Medvirkende: Randy Brecker, Elmer Brown, Forrest Buchrel, Jon Faddis, Ron Tooley, Wayne Andre, Peter Graves, Bill Reichenbach, Dave Bargeron, Mario Cruz, Alex Foster, Bob Mintzer, Paul McCandless, Peter Gordon, Brad Warnaar, Toots Thielemans, Peter Erskine, Othello Molineaux og Don Alias.
Raymond Robertsen
Robertsen var stortingsrepresentant for Finnmark 2001–2005 og satt i Stortingets kirke-, utdannings- og forskningskomité. Robertsen var også medlem av Stortingets delegasjon til Nordisk råd.
Fiskemåke
Biologi
I Eurasia er den utbredt fra Island sørover til den sørlige kysten av Marokko og østover, gjennom Fennoskandia, sentrale deler av Russland og Sibir til Stillehavskysten, samt i langs kysten av Middelhavet og i det sørlige Øst-Asia. Videre er den utbredt i Alaska (USA) og langs kysten av det vestlige Canada og USA i Nord-Amerika. Hekkeområdene omfatter imidlertid kun innlandet i et belte fra Fennoskandia til Stillehavskysten i Eurasia, samt innlandet i Alaska og deler av det vestlige Canada.
Jaco Pastorius
Weather Report
Medvirkende: Wayne Shorter, Josef Zawinul, Alejandro Acuña og Manolo Badrena.
Fiskemåke
Biologi
Fiskamåka er bemerkelsesverdig for plastisiteten i sitt valg av habitat. Den er både limnisk og marin, men hovedsakelig kystnær og bare sjelden langt til havs. Den hekker langs kysten, i elvemunninger, på jordbruksarealer, ved vannreservoarer, i kystklipper og på øyer, langs strender, på myr og enger, men ikke nødvendigvis i nærheten av våtmark. Arten hekker dessuten fakultativt kolonialt, men koloniene kan variere fra noen få til flere hundre par. Arten bruker både bakken og trær som reirplass, noe som ellers er ganske uvanlig blant måker. Utenom hekketiden opptrer fiskemåka som en kystbunden overflatebeitende sjøfugl
Jaco Pastorius
Weather Report
Medvirkende: Wayne Shorter, Josef Zawinul, Peter Erskine, Steve Gadd og Tony Williams
Fiskemåke
Biologi
Noen par ankommer hekkeplassene sammen, men i mange tilfeller ankommer også den ene parten først og den andre litt senere. I Alaska og Finland er isen avgjørende for når fuglene ankommer, mens det andre steder er andre faktorer som er utløsende. Hunnen er mest aktiv i byggingen av redet, som hovedsakelig består av gress og av og til stein. Redet er grunt og kopp-formet, og det varierer i størrelse. På fuktige plasser er gjerne redet større enn på tørre steder. Gjenbruk av gamle reder er også vanlig. Hunnen legger typisk 1–5 egg (typisk 2–3) med cirka 45 timers mellomrom. Inkubasjonstiden utgjør cirka 22–28 dager (typisk 25 dager) og begge foreldrene ruger. Klekkingen skjer enten synkront eller asynkront med maksimum 2 dager mellom det første og tredje egget. Ungene forlater redet i løpet av 3–5 dager og er flygedyktige etter cirka fire uker (flyr godt etter cirka fem uker). Hanner når reproduktiv alder når de er 2–3 år gamle, hunnene typisk ett år senere.
Raymond Robertsen
Fra mars 2020 til regjeringsskiftet i oktober 2021 var han statssekretær for distriktssaker og særskilt saker angående nasjonale minoriteter i Kommunal- og moderniseringsdepartementet.
Jaco Pastorius
Weather Report
Medvirkende: Wayne Shorter, Josef Zawinul og Peter Erskine. Live-innspilling fra og med «Black Market» til og med «Badia/Boogie Woogie Waltz Medley» i fra turneen 1978. Fra og med «8:30» og ut: Studioinnspilling medvirkende de samme musikerne samt Erich Zawinul og ti medlemmer fra The West Los Angeles Christian Academy Children's Choir.
Raymond Robertsen
Han er utdannet innen offentlig økonomi og administrasjon samt internasjonal markedsføring fra Høgskolen i Finnmark.
Jaco Pastorius
Weather Report
Medvirkende: Wayne Shorter, Josef Zawinul, Peter Erskine og Robert Thomas jr.
[I tillegg lister Bill Milkowski opp to titler:
Joni Mitchell
Jaco spiller på: «Coyote» sammen med Joni Mitchell, Larry Carlton og Bobbye Hall. «Hejira» sammen med Joni Mitchell, Bobbye Hall og Abe Most. «Black Crow» sammen med Joni Mitchell og Larry Carlton. «Refuge Of The Roads» sammen med Joni Mitchell, John Guerin, Chuck Findley og Tom Scott.
Medvirkende: Joni Mitchell, Don Alias, Manolo Badrena, Airto Moreira, Wayne Shorter, Alejandro Acuña og John Guerin.
Medvirkende: Joni Mitchell, Wayne Shorter, Herbie Hancock, Peter Erskine, Don Alias og Emil Richards.
Medvirkende: Joni Mitchell, Pat Metheny, Lyle Mays, Michael Brecker, Don Alias og The Persuasions.