cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teoderik den store
Konge av Italia
På denne tiden var østgoterne bosatt innenfor det østromerske riket som foederati  (allierte) av romerne. Den østgotiske befolkningen var rastløse og ble i økende grad vanskelig for Zenon å håndtere. Ikke lenge etter at Teoderik ble konge, kom han til en enighet med den østromerske keiseren som var til fordel for dem begge. Østgoterne trengte et sted leve og Zenon hadde store problemer med Odovakar, kongen av Italia, som kom til makten i 476. Tilsynelatende som visekonge under Zenon, hadde Odovakar truet østromerske områder og heller ikke respektert rettighetene til romerske borgere i Italia. På Zenons oppfordring invaderte Teoderik kongeriket Italia.
Sundabrillefugl
Biologi
Arten er tilnærmet altetende, men livnærer seg hovedsakelig av små knopper, frø, frukt og nektar, samt insekter. Maten leter fuglene etter høyt oppe i trærne. Fuglene er sjelden å se på bakken, men om de er der, så hopper de rundt. Flukten er direkte med faste, rytmiske vingeslag. Lite er kjent om den seksuelle atferden, men fuglene bygger trolig livslange bånd. Sosialt opptrer arten gjerne i flokker på 3–30 individer, men av og til også opp mot 100 individer. Der det er rikelig med tilgang på mat kan arten opptre i flokker på opp til 40 individer eller mer, men det er mer vanlig å se dem i mindre flokker på omkring 4–6 individer.
Teoderik den store
Konge av Italia
På samme måte som Odovakar, fungerte Teoderik tilsynelatende kun som visekonge for keiseren i Konstantinopel. Likevel unngikk Teoderik for det meste keiserlig tilsyn, og fungerte i praksis som en uavhengig hersker. I forhandlinger mellom dem, framsto Teoderik som likestilt med keiseren. Teoderik respekterte de avtalene han hadde inngått og tillot de romerske borgerne innenfor sitt rike å være underlagt romersk lov og det romerske juridiske system. Samtidig levde goterne etter sine egne lover og skikker. Eksempelvis, da en mobb brente ned de jødiske synagogene i Ravenna i 519, beordret Teoderik byen til å gjenoppbygge synagogene samt dekke kostnadene.
Sundabrillefugl
Biologi
Hekkesesongen varer fra januar og ut oktober, men med en topp rundt mai–juni. Redet bygges fra horisontale kvister eller til og med fra bladverket ytterst på greinene og er lite nok til å henge mellom tilstøtende blader, typisk mindre enn 10 m over bakken. Det bygges av hunnen eller begge kjønn i fellesskap, og det tar normalt cirka 4–6 dager å bygge det. Selve redet er en delikat koppformet konstruksjon, cirka 5 cm høy, 6–7 cm bred og 3 cm dyp. Konstruksjonen veves sammen av ulike vegetabilske materialer og forsterkes med spindelvev, mose, fint gress og animalske hår. Hunnen legger 2–4 egg, som regel alltid to på Java, som inkuberes av begge kjønn over 10–11 dager. Begge foreldrene bidrar også med mating og ungestell når eggene har klekket. Det tar cirka 10–11 dager før ungene får den første fjærdrakten, hvoretter de er totalt avhengige av foreldrene i de neste 10–14 dagene.
Teoderik den store
Konge av Italia
Teoderik søkte å bygge allianser med, eller ha et godt forhold til, andre germanske kongeriker i vest. Han allierte seg med frankerne ved å gifte seg med Audofleda en gang rundt 493. Hun var søster av Klodvig I, frankernes konge, og han giftet sine egne kvinnelige slektninger til fyrster eller konger blant vestgoterne, vandalene og burgunderne. Han stoppet de nordafrikanske vandalene fra å herje hans egne områder ved å true den svake vandalkongen Trasamund med invasjon. I år 500, for ytterligere å befeste sin autoritet hos vandalene, sørget han for en ekteskapsallianse ved å gifte sin søster Amalafrida med Trasamund. Hun ble hans andre hustru. Foruten en stor medgift sendte Teoderik med en vaktstyrke på hele 5 000 soldater. I løpet av det meste av sitt styre var Teoderik også den faktiske konge av vestgoternes rike på den iberiske halvøy. Dette ved at han fungerte som regent på vegne av den umyndige vestgotiske konge Amalarik, som var Teoderiks barnebarn. Det skjedde som resultat av at Alarik II ble beseiret og drept av hæren til den frankiske kong Klodvig I i slaget ved Vouillé, nær Poitiers, i 507. Frankerne klarte ta kontrollen over Aquitaine fra vestgoterne, men ellers klarte Teoderik å beseire inntrengerne.
Han Cong
Han Cong (født 6. august 1992) er en kinesisk kunstløper. Han konkurrerer i parløp sammen med Sui Wenjing. Under Vinter-OL 2022 i Beijing tok de gull. De er to ganger verdensmestere (2017, 2019) og vant sølv under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
Sundabrillefugl
Biologi
Ingen vet hvor stor den totale bestanden av disse fuglene er i øyeblikket, men den er synkende. Man regner faktisk med at populasjonen har blitt redusert med omkring 30 % i løpet av det siste tiåret, hovedsakelig på grunn av fangst. Fuglen er svært populær som burfugl og har som følge av det blitt ei svært attraktiv handelsvare. Den regnes nå som verdens mest ettertraktede viltfangede fugl. Massiv fellefangst i perioden 2009–2012 har dessuten trolig ført de at arten har blitt lokalt utryddet i Sukapura and Resmi Tingal Villages, Kertasari og Bandung på Vest-Java.
Teoderik den store
Statsmannen
Østgoterne overtok den jorden, inntektene og funksjonene Odoakers hær hadde rådd over. Teoderik utstedte en rekke rettsregler som regulerte forholdet mellom østgotere og romere. Hans lange regjeringstid ga Italia en lenge tiltrengt fred som ga en viss kulturell oppblomstring. Så snart landet var erobret, var interessen for å samarbeide med eliten større enn å bekjempe den. Den romerske eliten som eide store jordeiendommer og fortsatt levde et liv i luksus, overlevde enda en gang en invasjon.
Sundabrillefugl
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norske navn på verdens fugler og er i henhold til Syvertsen et al, (2020).
Teoderik den store
Statsmannen
Kun gotere fikk gjøre krigstjeneste mens romere tok seg av de sivile tjenestene og forvaltningen. Utdannelse og romersk innflytelse ville svekke den gotiske hæren som ble en slags krigerkaste. Det offisielle språket forble latin. Teoderik brydde seg ikke om Roma og det romerske senatet, men etablerte sin hovedstad i Ravenna. De to folkeslagene ble holdt adskilt mens Teoderik synes å ha styrt rettferdig og upartisk mellom dem.
Som Odovakar var Teoderik teknisk sett kun en visekonge i Italia for den bysantinske keiseren. I virkeligheten kunne Teoderik, som sin forgjenger, unngå bysantinsk innblanding og han anså seg som en monark likestilt med keiseren i Konstantinopel. Han lot romerne leve under romersk lov og rett, mens goterne var underlagt egne lover. Goterne slo seg hovedsakelig ned i nordlige og sentrale Italia. De var alltid en minoritet. Eksempelvis har den østgotiske andelen av befolkningen i Ravenna blitt beregnet til 14 prosent. I resten av Italia var de kun noen få prosent.
Fra og med Justinus I ble østromersk keiser i 518 endret situasjonen seg. Teoderik var som de fleste østgotere tilhenger av den arianske troen. En arv fra biskop Wulfila. Justinus var derimot, strengt ortodoks og under hans tid som keiser begynte forfølgelsen av østgotiske og arianske troende i Østromerriket. Dette gjorde Teoderik rasende. En romersk biskop vid navn Johannes forsøkte å utvikle religionsfrihet for goterne, men da han mislyktes lot Teoderik ham kaste i fengsel. Teoderik ble preget av forfølgelsesmani mot slutten av sin tid. I 522 ble filosofen Boëthius magister officiorum (leder av regjeringen og hoffets tjenester) for Teoderik. Sammen med sin svigerfar Symmachus var Boëthius de to mest betydningsfulle intellektuelle under østgotisk styre i Italia. Boëthius var dedikert opptatt av de greske filosofene og aktet å oversette verkene til Aristoteles til latin og få dem i overensstemmelse med verkene til Platon. Et år senere ble Boëthius fengslet av Teoderik, anklaget for å ha hatt en forrædersk korrespondanse med den østromerske keiser. Teoderik hadde fått høre om en sammensvergelse blant de romerske senatorene. Han ble henrettet i 524, men mens han satt fengslet skrev Boëthius verket Filosofiens trøst som fikk stor popularitet i middelalderen. Han ble etterfulgt som magister i 523 av historikeren Cassiodorus.
Så lenge som Teoderik var den sterke mann i Italia våget ikke Konstantinopel å invadere. Hans rykte og dyktighet var for stor, men etter hans død endret det seg. Teoderik kombinerte sin dyktighet som hærfører med en kalkulert beundring for de fordeler som den romerske sivilisasjon bød på, noe han hadde skaffet seg som respektert gissel i Konstantinopel i ungdommen. Han beholdt det romerske senatet da det legitimerte hans eget styre. Ironisk nok, da det østgotiske styret gikk under etter hans død, gikk også det romerske senatet i oppløsning.
Begynnelsen på slutten
Teoderiks rike begynte å løse seg opp selv før han døde. Han giftet sin datter Amalasunta til den vestgotiske fyrsten Eutharik i Hispania, men han døde i august 522 eller 523 slik noen varig dynastisk forbindelse mellom vest- og østgoterne ble ikke etablert.
I 494 giftet den katolske kong Sigismund av Burgund seg med Teoderiks illegitime datter Ostrogotha som en del av en dynastisk allianse. I 517 druknet kong Sigismund sin egen sønn Sergerik i en brønn for å forhindre hans tilgang til tronen. Sergerik var Teoderiks barnebarn. Gregorius av Tours la skylden på Sigismunds andre hustru for dårlige råd, og den katolsk kirke erklærte senere Sigismund som helgen grunnet at han skal ha angret. I 523 invaderte fire frankiske konger Burgund. Sigismund skjulte seg i et kloster under en munkehette, men ble funnet, halshogd og liket kastet i en brønn. Hans hustru og barn ble også drept. Sigismunds arianske bror Godomar samlet den burgundiske hæren, og anmodet sin allierte Teoderik for hjelp. Teoderik invaderte Burgund, plasserte Godomar på tronen under sin beskyttelse. Det førte det område som Teoderik styrte eller hadde kontroll over til sin største utstrekning.
Ikke lenge etter hendelsene i Burgund, i 523 eller 524 ble Hilderik den nye vandalkongen i Kartago. Han var sønn av Hunerik. De fleste vandaler var arianere, men Hilderik holdt fast ved sin mors katolisisme. Teoderiks søster Amalafrida ledet et opprør som ble slått ned, hennes gotiske vakter ble drept og hun selv ble kastet i fengsel hvor hun senere døde, men noen nøyaktig dato er ikke kjent. Teoderik kunne ikke la dette gå ustraffet, men Hilderik unngikk krig med vestgoterne i Italia ved at den aldrende Teoderik døde i 526, rundt 70 eller 71 år gammel.
Etter sin død i Ravenna den 30. august 526 ble Teoderik etterfulgt av sitt barnebarn Atalarik, men som umyndig ble han først representert av sin mor Amalasuntha som var regentdronning fra 526 og fram til 534. Det vestgotiske kongeriket begynte imidlertid å løse seg opp uten en sterk hersker som kunne holde det sammen, og ble erobret av den østromerske Justinian I den store etter et opprør i 535 og var endelig slutt med slaget ved Mons Lactarius i 553.
Familie og etterkommere
Teoderik giftet seg kun en gang; han ble gift i 493 med den frankiske Audofleda, søster av kong Klodvig I. Han fikk en datter med henne:
Teoderik skaffet seg en elskerinne i Moesia, navnet er ikke kjent, og med henne fikk han to døtre:
Cassiodorus skrev et verk om goternes historie som har gått tapt, men kanskje for at de forsvant fra det politiske kartet, er deres historie bevart. Kanskje på Justinians oppfordring skrev goteren Jordanes i Konstantinopel en historie som bygger på Cassiodorus: De origine actibusque Getarum (Om goternes opprinnelse og gjerninger), avsluttet i 551, og hvor hensikten blant annet var å forene de to folkene i Italia, goterne og romerne. I Cassiodorus’ verk på tolv bind ble Teoderiks avstamming ført tilbake i 17 generasjoner og et halvt årtusen med helter og halvguder som «ikke bare var mennesker». Formålet var ikke bare å føre det gotiske folkets historie tilbake til sagnfigurer som Gaut, Amal, og Ostrogotha, men også begrunne sin egen avstamming som amaler og dens tilhørighetsforhold til den romerske adelen.
Legender
Teoderik som Dietrich von Bern (Didrik av Bern) er en betydningsfull figur på middelhøytysk og som Þiðrekr på norrønt i den norske riddersagaen Saga om Didrik av Bern fra midten av 1200-tallet. I de tyske legendene ble Dietrich landsforvist fra sitt medfødte kongerike i Lombardia, og ved hjelp av Etzel kjempet han mot sin forræderske onkel Ermenrich. Kun den gammelhøytyske Hildebrandslied inneholder fortsatt Odovakar som Dietrichs hovedmotstander. Den norrøne versjonen, den rikholdige Þiðreks saga af Bern, som er baserte på tyske kvad og fortellinger, skrevet antagelig i Bergen. Helten Didrik er fortsatt Teoderik og Bern er byen Verona. Sagaen flyttet lokaliseringen for Dietrichs liv til Westfalen og nordlige Tyskland. Denne skildringen framstiller ham generelt i positivt lys, med kun en del synlig innflytelse fra kirkens negative tradisjonene.
Runer
Röksteinen er en av Sveriges mest kjente runesteiner og har verdens lengste runeinnskrift i stein, totalt rundt 760 tegn. Steinen befinner seg ved Rök kirke i Östergötland og dateres til tiden rundt år 800. Vers 9-11 omtaler, i en eldre tolkning, en rytterstatue av Teoderik, trolig satt opp i Ravenna mens han fortsatt levde:
En nyere tolkning av runene er mindre overbevist om at Teoderik er den som omtales på runesteinen.
Nordisk småkonge hos Teoderik
I Jordanes’ historieverk Getarum (eller Getica) omtales en nordisk småkonge i landflyktighet som hadde tatt opphold ved Teoderiks hoff i Ravenna:
Oliver Dustin
Oliver Dustin (født 29. november 2000) er en britisk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 800 meter der han ble utslått i førsøksheatet.
Cruiserederi
Blant cruiserederiene er noen direkte etterkommere av de tradisjonelle passasjerrederiene som blant annet opererte havgående transatlantiske passasjerskip, såkalte atlanterhavsskip, mens andre ble grunnlagt fra 1960-tallet spesielt for cruising. Virksomheten har vært ekstremt flyktig; skipene er massive investeringer med svært høye driftskostnader, og en liten nedgang i booking kan enkelt sette et selskap ut av virksomhet. Cruiserederiene selger ofte, renoverer eller bare omdøper skipene sine bare for å holde tritt med reisetrender.
Liste over de største cruiserederiene
Følgende er en liste over 47 av de største cruiserederiene per 2018 i henhold til Cruise Market Watch.
Le Portrait spirite
Le Portrait spirite er en fransk stumfilm fra 1903 regissert av Georges Méliès.
Rastrelliger
Rastrelliger er en slekt av makreller.
Kroppen er langstrakt og litt flattrykt fra sidene. Øynene har øyelokk og ryggfinnene sitter langt fra hverandre. Første ryggfinne har 8–11 piggstråler og andre ryggfinne 12 bløtstråler. Det er fem småfinner på ryggsiden og fem småfinner på buksiden. Det er to små langsgående kjøler ved basis av halefinnen, men ingen stor kjøl midt på sporden.
Skjellene bak hodet og rundt ryggfinnene er større enn på resten av kroppen, men det er ikke noe velutviklet panser. Ryggen er blågrønn med to rader av svarte flekker ved basis av ryggfinnene. Det er aldri vertikale striper som hos den nærstående slekten Scomber. Alle artene har svømmeblære. Maksimal lengde er rundt 35 cm.
Alle artene er stimfisker som svømmer pelagisk i tropiske kystfarvann. Temperaturen på overflatevannet bør være minst 17 °C. Unge fisker tar planteplankton og små typer dyreplankton, mens de voksne tar større plankton som reke- og fiskelarver.
Indisk makrell (R. kanagurta) har den største utbredelsen og finnes fra Sør-Afrika, Seychellene og Rødehavet østover forbi Indonesia og Nord-Australia til Melanesia, Mikronesia, Samoa, Kina og Ryukyuøyene. Denne arten har også trengt inn i det østre Middelhavet gjennom Suezkanalen. De andre to artene har en mer begrenset utbredelse i de sørøstasiatiske havområdene der alle tre artene lever side om side.
Det fiskes mye etter Rastrelliger, spesielt i Indonesia, Thailand, India, Malaysia og Filippinene. I Thailand kalles denne fisken pla thu, og den selges på markedene med hodet knekket nedover.
Stripedelfin
Stripedelfin (Stenella coeruleoalba) er en liten delfinart som tilhører slekten flekk, stripe og skruedelfiner (Stenella) i gruppen av klassiske delfiner. Den er således en liten tannhval.
Beskrivelse
Stripedelfinen blir omkring 2-2,50 m lang og veier cirka 80–150 kg. Hannen er noe større enn hunnene. Den er blåaktig-grå i fargen over ryggen og har en mørk blå-sort stripe på tvers av hele kroppen, mens buksiden er lys grå til hvit. De lever av fisk og blekksprut som fanges på havdyp ned mot 200 meter.
Atferd
Stripedelfiner er sosiale dyr som lever i flokker. Arten ser ut til å foretrekke dype havområder, men er aldri observert i vanntemperaturer under 10 grader celsius.
Utbredelse
Stripedelfinen er en utbredt og tallrik i tropiske og tempererte havområder, både i Atlanterhavet, Stillehavet og i Det indiske hav. I Nordøst-Atlanteren strekker utbredelsesområdet seg normalt til sørvest for Irland, men det er gjort funn av arten både i Skottland, på Shetland og i Skandinavia.
Fra Norge kjenner man kun til fire eksemplarer av arten, hvorav kun ett er dokumentert og bevart på en skikkelig måte. Dette var en nylig avdød Stripedelfin som ble funnet i Kråkstadfjorden i Råde i Østfold den 20. mai i 1999. Eksemplaret ble nedfrosset og senere overlevert Zoologisk museum på Tøyen i Oslo.
Det har vært observasjoner i Norge mars 2009 på Sola stranden i Rogaland, og i mai 2020 i Sognefjorden, utenfor Vik i Sogn.. Siste obersvasjon i Norge var i Iddefjorden i Halden 24. desember 2020. Tilsvarende observasjoner er også gjort i Sverige og Danmark, samt på Island.
Vetrhus (Odda)
Vetrhus er en gård og et etternavn i Oddadalen i Hardanger.
Alberto Villalta
Alberto Villalta (født 19. november 1947, død 4. mars 2017) var en salvadoransk fotballspiller.
Han spilte blant annet for Atlético Marte i løpet av sin karriere.
Human Rights Watch
Human Rights Watch er en internasjonal ikke-statlig organisasjon som driver med forskning og beslutningspåvirkning vedrørende menneskerettigheter. Hovedkvarteret ligger i New York City, og det har kontorer i Berlin, Beirut, Brussel, Chicago, Genève, Johannesburg, London, Los Angeles, Moskva, Paris, San Francisco, Tokyo, Toronto og Washington, D.C..
Historie
Human Rights Watch ble grunnlagt som en privat amerikansk NGO i 1978 under navnet Helsinki Watch for å overvåke Sovjetunionens samsvar med Helsingfors-erklæringen. Helsinki Watchs tilnærming var å rette søkelyset på stater som begikk menneskerettighetsbrudd gjennom mediadekning og gjennom direkte diskusjoner med politikere. Ved å rette det internasjonale søkelyset på menneskerettighetsbrudd i Sovjetunionen og dets satelliter i Øst-Europa, bidro Helsinki Watch til de demokratiske endringene i regionen i slutten av 1980-tallet.
Americas Watch ble grunnlagt i 1981, mens blodige borgerkriger var underveis i Mellom-Amerika. Takket være omfattende faktainnsamling i felten, kunne America Watch ikke bare reagere på overgrep fra regjeringsstyrkene, men også bruke internasjonal humanitærrett til å etterforske og avdekke krigsforbrytelser begått av opprørsgrupper. I tillegg til å uttrykke sine bekymringer i de berørte landene, undersøkte America Watch også hva forskjellige utenlandske regjeringer, spesielt myndighetene i USA, hadde gjort når det gjaldt å gi militær og politisk støtte til krenkende regimer.
Asia Watch (1985), Africa Watch (1988) og Middle East Watch (1989) ble lagt til det som da var kjent som «The Watch Committees.» I 1988 ble alle komiteer samlet under én paraply for å danne Human Rights Watch.
I 2015 anbefalte organisasjonen stater å avkriminalisere bruk av narkotika.
Profil
I henhold til Verdenserklæringen om menneskerettigheter, motsetter Human Rights Watch seg krenkelser av hva det anser som grunnleggende menneskerettigheter, som inkluderer dødsstraff og diskriminering på grunnlag av seksuell orientering. Human Rights Watch støtter friheter i forbindelse med grunnleggende menneskerettigheter, som religionsfrihet og pressefrihet.
Human Rights Watch produserer forskningsrapporter om brudd på internasjonale menneskerettighetsnormer slik de er fastsatt av Verdenserklæringen om menneskerettigheter og hva det oppfatter som andre internasjonalt aksepterte normer for menneskerettigheter. Disse rapportene benyttes som grunnlag for å trekke internasjonal oppmerksomhet til overgrep og for å presse regjeringer og internasjonale organisasjoner til å reformere. Forskere foretar faktainnsamlingoppdrag for å etterforske mistenkelige situasjoner og for å skape dekning i lokale og internasjonale media. Problemstillingene som Human Rights Watch tar opp i sine rapporter inkluderer sosial- og kjønnsdiskriminering, tortur, militær bruk av barn, politisk korrupsjon, misbruk i strafferettsystemer og legalisering av abort. Human Rights Watch dokumenterer og rapporterer brudd på krigslover og internasjonal humanitærrett.
Human Rights Watch støtter også forfattere over hele verden som blir forfulgt for sitt arbeid og som har behov for økonomisk bistand. «Hellman/Hammett grants» finansieres av boet til dramatikeren Lillian Hellman (romanforfatteren Dashiell Hammett var Hellmans mangeårige samboer). I tillegg til å gi økonomisk bistand, bidrar Hellman/Hammett grants til økt internasjonal oppmerksomhet om aktivister som blir straffet for å snakke ut i forsvar av menneskerettigheter.
Human Rights Watch var en av seks internasjonale NGOer som grunnla Coalition to Stop the Use of Child Soldiers (Koalisjonen for å stoppe bruken av barnesoldater) i 1998. HRW er også co-leder av International Campaign to Ban Landmines (den internasjonale kampanjen mot landminer), en global koalisjon av grupper som klarte å innføre Ottawa-traktaten, en traktat som forbyr bruk av antipersonell-landminer.
Human Rights Watch er en av grunnleggerne av International Freedom of Expression Exchange, et globalt nettverk av frivillige organisasjoner som overvåker sensur over hele verden. Det er også medgrunnlegger av Cluster Munition Coalition, som innførte en internasjonal konvensjon som forbyr våpen. Human Rights Watch sysselsetter mer enn 275 ansatte – eksperter på forskjellige land, advokater, journalister og akademikere – og opererer i mer enn 90 land verden rundt.
Den nåværende direktør for Human Rights Watch er Kenneth Roth, som har hatt stillingen siden 1993. Roth gjennomførte undersøkelser om overgrep i Polen etter at unntakstilstand ble erklært i 1981. Han fokuserte senere på Haiti, kort tid etter Duvalier-diktaturet, da landet slet med problemer. Roths bevissthet om menneskerettigheter begynte med historier som hans far fortalte om å unnslippe det nasjonalsosialistiske Tyskland i 1938. Han ble uteksaminert fra Yale Law School og Brown University.
Human Rights Watch har vært ansett som en akkreditert veldedighetsorganisasjon av BBB Wise Giving Alliance, en nasjonal veldedighetsovervåkingsorganisasjon som er forbundet med Better Business Bureau-systemet. Charity Navigator, en organisasjon som evaluerer individuelle veldedighetsinstitusjoner og deretter publiserer rapporter om bl.a. resultatregnskap og organisatorisk effektivitet, ga Human Rights Watch to av fire-stjerners totalvurdering.
Finansiering og tjenester
For regnskapsåret avsluttet juni 2008 rapporterte HRW at det hadde mottatt ca. 44 millioner dollar i offentlige bidrag. I 2009, uttalte Human Rights Watch at det får nesten 75% av sin finansielle støtte fra Nord-Amerika, 25% fra Vest-Europa og mindre enn 1% fra resten av verden.
Charity Navigator ga Human Rights Watch tre av fire stjerner i 2019. Better Business Bureau har akkreditert Human Rights Watch som veldedig organisasjon.
Publikasjoner
Human Rights Watch publiserer rapporter om flere temaer og utarbeider årlige rapporter, World Report, som presenterer en oversikt over den globale tilstanden i forhold til menneskerettigheter. Den neste utgivelse, World Report 2012, blir utgitt i februar 2012 av Seven Stories Press. Human Rights Watch har publisert mye om saker som folkemordet i Rwanda i 1994 og konflikter i Den demokratiske republikken Kongo.
Sammenligning med Amnesty International
Human Rights Watch og Amnesty International er de to eneste vestlige-orienterte internasjonale menneskerettighetsorganisasjonene som opererer over hele verden i de fleste situasjoner som omhandler alvorlig undertrykkelse eller misbruk. De største forskjellene ligger i gruppenes struktur og metoder for å fremme forandring.
Amnesty International er en medlemsorganisasjon med svært mange medlemmer. Mobiliseringen av disse medlemmene er organisasjonens sentrale verktøy. Human Rights Watch opererer med kriserettet forskning og lange rapporter. Amnesty lobbyer og skriver detaljerte rapporter, men fokuserer også på massebrevskrivingskampanjer. Amnesty «adopterer» individer som «samvittighetsfanger» og driver med lobbyvirksomhet for å få dem løslatt. Human Rights Watch lobbyer åpent for at visse stater skal rettsforfølge menneskerettighetslovbrytere, inkludert å oppmuntre dem til å arrestere enkeltpersoner eller ilegge sanksjoner mot visse land. Human Rights Watch oppfordret i 2011 eksempelvis til straffesanksjoner mot de øverste lederne i Sudan som har drevet med en mordkampanje i Darfur. Gruppen har også krevet løslatelse av menneskerettighetsaktivister som har vært anholdt i Sudan.
HRWs dokumentasjon av menneskerettighetsbrudd inkluderer ofte omfattende analyser av den politiske og historiske bakgrunnen til konfliktene som har blitt publisert i vitenskapelige tidsskrifter. AIs rapporter har derimot en tendens til å inneholde mindre analyse, og heller fokusere på spesifikk misbruk av rettigheter.
Kritikk
Human Rights Watch har blitt kritisert i media og blitt anklaget for å engasjere seg i svak forskning og spre falske rapporter. Robert Bernstein, en gründer og tidligere leder av Human Rights Watch, er en slik kritiker av organisasjonens nåværende forskningspraksis. I en New York Times-artikkel fordømmer Bernstein institusjonen for ikke lenger å legge vekt på skillet mellom åpne og lukkede samfunn. Han argumenterer at dette er spesielt merkbart i rapporter om Midtøsten. Bernstein påpeker at de fleste iranske og arabiske regimer er notorisk autokratiske og lukkede, og ikke tillater intern splid av noe slag, mens Israel er kjent for sin fremtredende fri presse, demokratiske valg og sitt brede utvalg av menneskerettighetsorganisasjoner. Til tross for denne enorme forskjellen mellom regionene, fortsetter Human Rights Watch å bebreide Israel for brudd av folkeretten langt mer enn noe annet land i regionen. Bernstein kritiserer organisasjonen også for å bruke upålitelige kilder i sin forskning, og hevder at rapporteringen «ofte er avhengig av vitner som har historier som ikke kan verifiseres, og som kan vitne til politisk fordel eller fordi de frykter represalier fra sine egne herskere». Dette problemet med institusjonens forskningsmetoder gjør det umulig å vite hvor og når internasjonale lover faktisk blir krenket. I tillegg til anklagene Human Rights Watch har fått for sin dårlig forskningspraksis, er organisasjonen også sterkt mistenkt for bias i sin kritikk, særlig når det gjelder israelske anliggender. Det har vært bred insistering på at organisasjonens konsekvent intense dekning av israelske overgrep og forsømmelse av menneskerettighetsbrudd begått av andre regimer er et problem som må bli konfrontert. Denne tilsynelatende skjevheten er spesielt tydelig når man sammenligner organisasjonens dekning av Israel med sin dekning av Kashmir. Human Rights Watch har i løpet av de siste tjue årene utgitt fire rapporter om dissidenter i Kashmir, et område kjent for mange systematiske mord og over 80 000 konfliktrelaterte dødsfall innenfor denne tidsrammen. Til sammenligning har HRW utgitt fem detaljerte rapporter om Israel innenfor bare fjorten måneder.
Tom Porteus, direktør for London-avdelingen av Human Rights Watch, svarte at organisasjonen avviste Bernsteins «åpenbare dobbeltmoral. Enhver troverdig menneskerettighetsorganisasjon må bruke de samme menneskerettighetsstandarder for alle land.»
Human Rights Watchs erklæringer i favør av CIAs ulovlige handlinger av «extraordinary rendition» mot mistenkte terrorister møtte også sterk kritikk.
Human Rights Watch skapte overskrifter i september 2009 da dets militære analytiker for Midøsten, Marc Garlasco, som ledet etterforskning om israelske kriger i Libanon og Gaza, ble funnet på internett i et bilde hvor han var ikledd en genser med et tysk Jernkors. Etter press fra media suspenderte HRW Garlasco med lønn i påvente av en etterforskning. Flere medierapporter markerte hans interesse for samleobjekter fra annen verdenskrig og anklaget ham for å samle Nazi-memorabilia. Garlasco har sagt at påstandene om nazistiske sympatier var «ærekrenkende tull, ondsinnet spredt av folk med interesse av å prøve å undergrave Human Rights Watch sin rapportering». HRW har sagt at tiltalene mot Garlasco er «beviselig falsk» og er en del av «en kampanje for å avlede oppmerksomheten fra Human Rights Watch sin strenge og detaljerte rapportering om brudd på internasjonale menneskerettigheter og humanitær lov av den israelske regjeringen ».
I februar i 2011 oppnevnte HRW Shawan Jabarin til sitt rådgivende panel for Midtøsten. Jabarin er en svært kontroversiell person, kalt «Dr. Jekyll og Mr. Hyde» av den israelske høyesterett for hans dobbeltroller i både terroristorganisasjonen PFLP, og menneskerettighetsorganisasjon Al Haq. HRWs beslutning om å inkludere Jabarin i panelet utløste kritikk fra Robert L. Bernstein, Stuart Robinowitz, en kjent New York-advokat som har påtatt seg menneskerettighetsoppdrag for American Bar Association og Helsinki Watch (forløperen til HRW) i Jugoslavia, Bulgaria og El Salvador og professor Gerald Steinberg, president i den Jerusalem-baserte NGO Monitor.
I en kronikk i Los Angeles Times den 24. februar 2011, etter intensiveringen av den libyske borgerkrigen, påpekte Sarah Leah Whitson, leder for Midtøsten- og Nord-Afrika-avdelingen i HRW, fraværet av menneskerettighetsreformer i Libya, og sa: «Det mangler framgang på noen institusjonelle eller juridiske reformer. Riktignok har de fleste libyere vi snakket med aldri hatt mye tro på at Moammar Qaddafi ville lære nye triks, eller at de annonserte reformene var noe mer enn en endeløs løkke av løfter som ble lagd og brutt.» I Atlantic Monthly kritiserte Jeffrey Goldberg Whitson for å ha hatt «noe av en soft spot» for Qaddafi og hans sønn.
Kevihjulet
Kevihjulet er et hjul oppfunnet og designet av den danske arkitekten Jørgen Rasmussen i 1965. Det kom til i forbindelse med arbeid med en kontorstol for en møbelprodusent. Kevihjulet er navnet på det opprinnelige rullehjulet som finnes på de fleste kontorstoler fremdeles.
Hjulet revolusjonerte arbeidsforholdene på kontorene blant annet fordi man nå kunne bevege seg enklere ved kontorpulten sin og flytte møbelet på en hendigere måte.
Kevihjulet er tatt opp i den danske kulturkanonen under design og kunsthåndverk.
Seabelo Senatla
Seabelo Senatla (født 10. februar 1993) er en sørafrikansk rugbyspiller.
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes sjumannsrugbyturnering.
Death
På 90-tallet utviklet Death også en mer og mer progressiv stil, og deres siste utgivelse, The Sound of Perseverance, har de gått mer eller mindre helt bort fra death metal-sjangeren. Dette er det eneste «rene» progressiv metal-album av Death. Mange av låtene på dette albumet var ment for Shuldiners nye hjertebarn, Control Denied, men kontrakten med Nuclear Blast tvang han til å først utgi enda et Death album.
Vokalist, gitarist, låtskriver, frontfigur og eneste medlem gjennom alle 16 år, Chuck Schuldiner, oppsøkte lege etter å føle stikkende smerter i nakken. 13. mai 1999, på bursdagen sin, fikk han vite at han hadde en svulst på hjernen. I 2001 ble DVD-en Live In L.A. (Death & Raw) utgitt for å danne et økonomisk grunnlag for Schuldiner i hans kamp mot kreften. 13. desember 2001 døde han av sykdommen.
Leopardskilpadde
Leopardskilpadde er en stor skilpadde i gruppen Psammobates. Den foretrekker halvtørt gressland, skjønt noen leopardskilpadder har blitt funnet i mer regnfulle områder. Den lever av planter, spesielt gress. Den eter også fruktene av slekten Opuntia, sukkulenter og tistler. Den lever vanligvis i opptil 50 år.
Arten er representert i Kristiansand Dyrepark.
Kåre Vestrheim
Kåre Christoffer Vestrheim (født 24. juli 1969) er en norsk plateprodusent, musiker (gitar og keyboard) og komponist fra Sarpsborg.
Haugsland mikrokraftverk
Haugsland mikrokraftverk er et vannkraftverk i Suldal kommune i Rogaland.
Kåre Vestrheim
Under utdannelsen ved Norges musikkhøgskole var han som musiker med å starte bandet Locomotives sammen med Georg Buljo i 1991, og var med i bandet til det ble oppløst i 2001. Han startet deretter som produsent, og har fra sitt studio i Propeller Music Division produsert bl.a Odd Nordstoga (Luring, 2004), Gåte (Iselilja, 2004), Marit Larsen (Under the Surface, 2006, The Chase, 2008 og Spark, 2011), Motorpsycho (Heavy Metal Fruit, 2009), Åge Aleksandersen (Furet værbitt, 2011), Ida Jenshus (Someone to Love, 2012) og Highasakite (Silent Treatment, 2014). Vestrheim har også vært med å starte plateselskapet Propeller Recordings som har gitt ut musikk med bl.a Hanne Hukkelberg, Superfamily, Katzenjammer, Moddi, Team Me og Highasakite. Som komponist er han aktiv med egne prosjekter, som filmkomponist til flere spillefilmer/tv-serier og medkomponist/arrangør i albumene han produserer.
Haugsland mikrokraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 32 meter i Hauglandsbekken.
Jerusalemdagen
Jerusalemdagen (hebraisk יום ירושלים, Yom Yerushalayim) er en israelsk nasjonal helligdag hvor man minnes gjenforeningen av Jerusalem og gjenopprettingen av jødisk kontroll over Gamlebyen i 1967.
Kåre Vestrheim
Han har vunnet Gammleng-prisen 2009 i klassen studiomusiker, Spellemannprisen 2011 i klassen årets produsent og Kanonprisen 2015 for beste filmmusikk (Knutsen & Ludvigsen og den fæle Rasputin). Han har dessuten vært nominert til Amandaprisen 2016 i klassen beste musikk (Knutsen & Ludvigsen og den fæle Rasputin), Kanonprisen 2016 i klassen beste filmmusikk (Grand Hotel), Spellemannprisen 2018 i klassen beste produsent (for blant andre Anja Garbarek, Emilie Nicolas, Håkon Kornstad, Batagraf), Amandaprisen 2021 i klassen beste originalmusikk for Ninjababy og Amandaprisen 2023 i klassen beste originalmusikk for Titina.
Jerusalemdagen
Dagen blir markert med statsseremonier, minnemarkeringer over soldater som døde i slaget om Jerusalem, parader gjennom den nedre delen av Jerusalem, opplesning av Hallelbønnen i synagogen, forelesninger om Jerusalem-relaterte temaer, sang, dans og spesielle tv-program. Skolebarn i landet lærer om Jerusalems viktighet, og skoler i selve byen har festsamlinger. Borgermesteren holder en mottakelse som er åpen for hele det offentlige.
Kåre Vestrheim
Diskografi
(ufullført)
Jerusalemdagen
Noen medlemmer av ultra-ortodokse samfunn feirer ikke Jerusalemdagen fordi de ikke anerkjenner statens embetsområde.
Historie
Under FNs delingsplan i 1947, som førte til opprettelsen av to stater i Palestina – en jødisk stat og en arabisk stat – var det planlagt at Jerusalem skulle bli en internasjonal by, hverken arabisk eller jødisk. Ledelsen i det jødiske samfunnet aksepterte planen, inkludert internasjonaliseringen av Jerusalem, mens araberne var uenige. Da Israel erklærte seg uavhengig i 1948, ble landet massivt angrepet av det arabiske naboer. Jordan tok over Øst-Jerusalem og Gamlebyen. Israelske styrker forsøkte å lage en avtale med de for å drive jordanerne bort, men oppnådde det ikke. På slutten av den arabisk-israelske krig i 1948 var Jerusalem delt mellom Israel og Jordan. Gamlebyen og Øst-Jerusalem var fortsatt okkupert av Jordan, og de jødiske beboerne ble drevet ut. Under jordansk styre ble Gamlebyens synagoger revet ned, og den jødiske gravlunden på Oljeberget ble plyndret for gravsteiner, som senere ble brukt som brusteiner og byggematerialer. Området rundt Vestmuren ble gjort om til en offentlig søppelhaug.
Dette endret seg i 1967 som et resultat av seksdagerskrigen. Før starten på krigen sendte Israel en beskjed til kong Hussein av Jordan der de sa at Israel ikke ville angripe Jerusalem eller Vestbredden dersom den jordanske fronten forholdt seg stille. Under press av egypterne og basert på misledende rapporter begynte Jordan å skyte på israelske bosetninger i Israel, hvilket Israel besvarte 6. juni ved å åpne østfronten. Den følgende dagen, 7. juni 1967 (28 Iyar 5727), erobret Israel Gamlebyen i Jerusalem.
Senere den dagen erklærte forsvarsministeren Moshe Dayan følgende:
12. mai 1968 annonserte regjeringen en ny helligdag – Jerusalemdagen, som skulle seires hver 28. i måneden Iyar, på datoen da den delte byen Jerusalem ble forent til en i den hebraiske kalenderen. 23. mars 1998 vedtok Knesset loven om Jerusalemdagen, og opprettet med det dagen som en nasjonal helligdag.
En av temaene på Jerusalemdagen, basert på et vers i Salmenes bok, er «Ke'ir shechubra la yachdav» – «Jerusalem, du velbygde! Du er lik en by som er tett sammenføyd.» (Salme 122:3).
Arne Røgden
Arne Røgden (født 16. mai 1917 i Oslo, død 1. januar 2002 i Bærum) var en norsk bobkjører. Han representerte Oslo Bobklubb.
Jerusalemdagen
Jerusalemdagen i den gregorianske kalenderen
I den gregorianske kalenderen faller Jerualemdagen på disse dagene i følgende år:
Arne Røgden
Røgden deltok under vinter-OL for Norge i 1952 i Oslo med trettendeplass i firerbob, og i 1956 i Cortina d'Ampezzo med ellevteplass i firerbob og tyvendeplass i toerbob.
Jerusalemdagen
Den 40. jubileumsfeiringen
Slagordet for Jerusalemdagen i 2007, som markerte den 40. jubileumsfeiringen for gjenforeningen av Jerusalem, var «Mashehu Meyuhad leKol Ehad» (hebriask משהו מיוחד לכל אחד), Noe spesielt for alle), med ordspill på ordene «meyuhad» (spesiell) og «me'uhad» (forent). For å markere feiringen, var innfartsveien til mellom Jerusalem og Tel Aviv markert med dekorativ blå belysning som skulle stå der gjennom året. Paraden planlagt for dagen regnet bort (regnfallet i mai er sjeldent).
Ithomiola
Ithomiola er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Utseende
Middelsstore, kontrastrikt fargede sommerfugler. Oversiden er brunsvart eller svart med hvite, metallisk blå eller røde tegninger.
Levevis
Disse sommerfuglene lever i skog, særlig tropisk regnskog.
Utbredelse
Bortsett fra én art som forekommer i Fransk Guyana og Surinam er denne slekten utbredt i den nordvestlige delen av Sør-Amerika, sør til Bolivia.
La Parapluie fantastique
La Parapluie fantastique er en fransk stumfilm fra 1903 regissert av Georges Méliès.
Zetta
Zetta (symbol Z) er et SI-prefiks i SI-systemet som representerer 1021 eller 1 000 000 000 000 000 000 000.
Det ble tatt inn i systemet i 1991. Zetta kommer fra latin septo, som betyr syv, fordi det tilsvarer 10007.
Adam Peaty
Han tok gull under Sommer-OL 2016.
Svømmekarriere
Peaty er medlem av svømmeklubben City of Derby, hvor han blir trent av Melanie Marshall, en tidligere OL-svømmer. Hans første internasjonale seniorstevne var det europeiske kortbanemesterskapet som ble arrangert i Herning i Danmark i 2013, der han satte tre personlige rekorder.
Under Samveldelekene 2014 i Glasgow i Skottland deltok Peaty på fire øvelser: 50 meter, 100 meter og meter brystsvømming samt 4 × 100 meter medley stafett. På 50 meter bryst, vant Peaty sin semifinale og endte på 2, plass i finalen med tiden 26,78, 0,02 sekunder etter Sør-Afrikas Cameron van der Burgh. På 100 meter bryst kom Peaty først, med tiden 58,94 som var 0,34 sekunder raskere enn Van der Burgh, som kom på andreplass. OL-vinner og verdenrekordholder Van der Burgh var favoritt til å vinne, men Peaty klarte å sette britisk rekord i øvelsen. På 200 meter bryst endte Peaty på 4.-plass, 0,15 sekunder fra medaljene og 2,72 sekunder bak førsteplass til skotten Ross Murdoch. På 4 × 100 meter fri var han også med på det vinnende laget for England. Han har fått treningsråd av Rebecca Adlington.
Utmerkelser
Nyttårsaften 2016 mottok Peaty Order of the British Empire.
Mortensen
Mortensen er et vanlig etternavn i Norge og Danmark. I 2009 hadde 3,622 nordmenn etternavnet Mortensen. Per januar 2020 var antallet redusert til 3,561. Navnet er et patronymikon og betyr «sønn av Morten».
Kujbysjev-demningen
Kujbysjev-demningen , også kjent som Samarademningen eller Zhigulidemningen med Zhiguli vannkraftverk (russisk: Жигулёвская ГЭС, eller Zhiguljovskaja GES) er en demning med vannkraftverk 92 km vest for byen Samara (tidligere Kujbysjev) i elva Volga. Vannkraftverket er et av Europas største og ble ferdigstilt i årene 1950–1957 som Kujbysjev Vannkraftverk. Byggingen skjedde bl.a med hjelp av utkommanderte straffanger.
Kraftverket gir kraft til industrien ved Volga, samt flombeskyttelse for storbyen Samara. Jordfyllingsdemningen er 52 meter høy, og 2.800 meter lang, pluss en 980 meter lang betongdam for spillvannet. Det går vei og jernbane over dammen.
Kraftverket er Europas nest største målt etter installert effekt, som er inntil 2 404 MW fordelt på 20 generatorer. Produksjonen er på 11,7 TWh årlig i gjennomsnitt. Overføringen har en spenning på 800 kV.
Anleggets reservoar er det største kunstige vannreservoaret i Europa og det tredje største i verden, den 500 km lange, 35 km brede og 6 450 km² store Samara-reservoaret eller Kujbysjev-sjøen. Vannmengde er anslagsvis 57,3 km³. På nedsiden, øst for sjøen ligger storbyen Samara, langs reservoaret ligger byer som Toljatti, Uljanovsk og lengre oppe Kazan.
Ali Nadhim
Ali Nadhim (født 15. desember 1981) er en irakisk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil i 120-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde.
Kwagga Smith
Kwagga Smith (født 11. juni 1993) er en sørafrikansk rugbyspiller.
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i herrenes sjumannsrugbyturnering.
Jørgen Reiss-Jacobsen
Jørgen Reiss Jacobsen (født 4. februar 1990 på Gjøvik) er en norsk tidligere ishockeyspiller som har spilt for Rosenborg Ishockeyklubb.
Ideell organisasjon
En ideell organisasjon (på engelsk kalt nonprofit organization) er en juridisk person som arbeider utelukkende for et sosialt formål eller fremme av medlemmenes felles syn eller interesser og som og som ikke har til formål å tjene penger. Organisasjonsformen er i prinsippet uten betydning; ideelle organisasjoner kan for eksempel være organisert som stiftelser, foreninger eller aksjeselskaper.
Jørgen Reiss-Jacobsen
Han har også spilt på Gjøvik og Lillehammer, samt representert Norge på U-16,U-18 og U-20 nivå. Han ble nummer 2 i Norges ishockeyforbunds ironman.
Ideell organisasjon
Ikke-økonomisk formål
Ideelle organisasjoner reinvesterer normalt eventuelt overskudd tilbake til organisasjonens formål. De ideelle organisasjonene skiller seg således fra kommersielle virksomheter ved at de ikke har fortjeneste som formål, men har et annet grunnlag for sin virksomhet. Mellom ordinær kommersiell virksomhet og ideelle organisasjoner har man såkalt sosialt entreprenørskap, som kombinerer ervervsformål med ideelle interesser.
Nærings- og fiskeridepartementet har beskrevet ideelle organisasjoners egenart slik: «Når det gjelder organisasjonens formål skiller ideelle virksomheter seg fra kommersielle virksomheter ved at de ikke har profitt som formål, men har et annet grunnlag for sin virksomhet. Ideelle virksomheter har altså en virksomhetsidé som strekker seg ut over selve tjenesteproduksjonen og er preget av idealisme ved at den driftes uten økonomisk motiv, for å avhjelpe sosiale behov i samfunnet eller for å hjelpe bestemte utsatte grupper. Organisasjonen bidrar eksempelvis til å forfølge et sosialt formål og arbeider for samfunnets beste.»
Ulike typer ideelle formål
Ideelle organisasjoner kan inndeles etter hva slags ikke-økonomisk formål de arbeider for. En allmennyttig organisasjon har som formål å fremme et bestemt allmennyttig formål, som fastsatt i organisasjonens vedtekter. En interesseorganisasjon arbeider i første rekke for interessene til en bestemt gruppe i samfunnet, der disse står i motsetning til andre gruppers interesser. Et livssynssamfunn er en organisert gruppe av personer som har ett bestemt religiøst eller ikke-religiøst livssyn. Et politisk parti er en sammenslutning av personer som ut fra et felles grunnsyn søker å øve innflytelse i de politiske beslutningsprosessene.
Finansiering av ideelle organisasjoner
Finansieringen av ideelle organisasjoner varierer. Ideelle foreninger vil som regel ha en årlig medlemskontigent, som ofte kan være supplert av et tilskudd fra det offentlige basert på antall medlemmer og/eller aktiviteten til organisasjonen. Videre kan donasjoner/gaver fra privatpersoner eller næringsliv viktige inntekter for ideelle organisasjoner, i tillegg til offentlige tilskudd og inntekter fra kommersiell virksomhet.
Ideelle organisasjoner kan også finansieres ved salg av varer og tjenester, så lenge overskuddet ikke tas ut som utbytte. Det er ikke uvanlig at slike organisasjoner selger kurs og/eller rådgivning knyttet til foreningens formål, slik at aktiviteten bidrar til formålet samtidig som det bidrar til organisasjonens drift. Men slik salgsvirksomhet kan også være uten tilknytning til formålet, som der et norsk idrettslag får inntekt av å selge dopapir til husstander eller av å plukke søppel på oppdrag fra kommunen.
I tillegg til økonomisk bidrag fra medlemmer og fellesskapet og egen økonomisk virksomhet vil frivillig innsats ofte være en viktig innsatsfaktor i driften av en ideell organisasjon. Ved bruk av frivillig innsats fra medlemmer eller andre får organisasjonen gjennomført aktivitet som de ellers ville ha måttet betale for. I norsk sammenheng har Statistisk sentralbyrå beregnet at frivillig arbeid i 2017 samlet sett bidro med en verdiskapning tilsvarende 78 milliarder norske kroner.
Bjørg Løhnner Øien
Bjørg Løhnner Øien (født 10. mai 1928 i Oslo, død 20. februar 2015 ) var en norsk kunstløper som representerte Oslo Skøiteklub.
Ekstraskatten av 1762
Ekstraskatten av 1762 ble pålagt det danske og norske folk ved en forordning utstedt av kongen 23. september 1762. Krig med Russland truet i Holstein, og kongen trengte penger. Skatten skulle være én riksdaler for alle personer over 12 år, noe som innebar en voldsom skatteøkning. I forbindelse med denne skatten ble alle personer over 12 år registrert i et eget manntall. Disse manntallene utgjør en unik slektshistorisk og demografisk kilde. Der vil man kunne finne skattelister med navn på alle over 12 år, samt lister over dødsfall og flytting. Materialet ligger i serien med fogderegnskap i Riksarkivet, og det er skannet og tilgjengelig på Digitalarkivet. Det ligger en nettpresentasjon av ekstraskatten på Riksarkivets nettsider.
Bjørg Løhnner Øien
Øien deltok under vinter-OL for Norge i 1952 i Oslo, men fullførte ikke damenes singelløp. Hennes beste internasjonale resultater var 14.-plass i EM i kunstløp i 1950 og 16.-plass i 1951.