cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SpiceJet
Destinasjoner
Agartala, Ahmedabad, Allahabad, Amritsar, Aurangabad, Bagdogra, Bangkok, Belgaum, Bengalore, Bhopal, Chandigarh, Chennai, Coimbatore, Colombo, Dehradun, Delhi, Dharamshala, Dubai, Guangzhou, Goa, Guwahati, Hubli, Hyberabad, Indore, Jabalpur, Jaipur, Jammu, Kabul, Kochi, Kolkata, Kozhikode, Lucknow, Madurai, Male, Mangalore, Mumbai, Muscat, Pondicherry, Port blair, Pune, Rajahmundry, Riyadh, Sharjah, Srinagar, Thiruvananthapuram, Tiruchirapalli, Tirupati, Tuticorin, Udaipur, Varanasi, Vijayawada, Visakhapatnam.
Utmerkelser
I 2016 vant SpiceJet prisen som det Indiske innenlandsselskapet med best rykte basert på en bruker og media undersøkelse gjort av Bluebytes News i samarbeid med TRA Reaserch.
Vjatsjeslav Vojnov
Vjatsjeslav «Slava» Vojnov (født 15. januar 1990) er en russisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 5.-plass med det russiske laget. Han representerte Olympiske utøvere fra Russland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han tok gull.
Arkeologiåret 1871
Arkeologiåret 1871 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1871.
Josephine Diebitsch Peary
Josephine Cecilia Diebitsch Peary (født 22. mai 1863 i Forestville i Prince George's County i Maryland i USA, død 19. desember 1955 i Portland i Maine) var en amerikansk forfatter og oppdagelsesreisende i Arktis.
Liv og virke
Josephine Diebitsch var datter av en tysk innvandrer til USA. Faren arbeidet som lingvist ved Smithsonian Institute i Washington D.C.
I 1885 møtte hun Robert Peary på et dansekurs, og de giftet seg i 1888. Hun deltok på Roberts ekspedisjoner til Grønland 1891-1892 og 1893, og under den sistnevnte fødte hun datteren Marie Ahnighto. Inuittene som så den bleke piken kalte henne «Snow Baby», og det navnet ble også brukt av den amerikanske almenheten. Navnet Ahnighto fikk Marie etter den kvinne som sydde hennes første pelsdrakt.
Etter disse ekspedisjoner ville Robert ikke lenger at Josephine skulle være med, men i 1899 hadde hun fått nok av å vente hjemme i USA, og reiste til Grønland for å oppsøke sin mann. Hun oppdaget da at han hadde stiftet familie med en inuitt, og ble rasende. Hun forsøkte å reise hjem, men skipet frøs fast i isen, og hun ble nødt til å overvintre på Grønland. Denne historien ble filmatisert av Isabel Coixet i filmen Nobody Wants the Night (2015).
Allerede i 1893 ble hennes dagbok fra den første reisen til Aarktis, My Arctic Journal, utgikk. Her blir livet på Grønland skildret fra kvinners perspektiv. I 1901 kom barneboken The Snow Baby, som 1903 fikk en oppfølger i Children of the Arctic. Begge bøkene handler om datteren Marie.
I 1955 fikk hun Medal of Achievement av National Geographic Society.
Baalbek
Baalbek (arabisk: بعلبك) er en by i Østlige Libanon-fjellkjeden, øst for elven Litani i Libanons Bekaadalen,, beliggende 1 170 moh, rundt 85 km nordøst for Beirut og rundt 75 km nord for Damaskus. Det er hovedstaden i guvernementet Baalbek-Hermel. Den er verdenskjent for sine monumentale tempelruiner fra Romerrikets tid, da Baalbek, da kalt Ἡλιούπολις, Heliopolis, gresk for «Solbyen».
Baalbek har en befolkning på rundt 30 916 innbyggere per 2018, hovedsakelig muslimer, men også en kristen minoritet. Stedet er anerkjent som en base for sjiamuslimenes Hizbollahbevegelse. Stedet er vert for en årlig kulturfestival, og ble opptatt i UNESCOs liste over Verdensarven i 1984.
Historie
Heliopolis, datidens Baalbek, ble romersk koloni allerede under keiser Augustus, Julius Cæsars adoptivsønn og Romas første keiser]. Byen fikk murer og festning, hvorav meget er blitt bevart for ettertiden. Kapitolium er oppført terrassehøyde vest for nåværende bysentrum, var det egentlige tempelområdet og antas ha blitt bebygd av Antonius Pius og Caracalla.
Theodosius I lot Jupitertemplet ødelegge, og oppførte så en kirke på alterplassen. Allerede i 634 inntok araberne Baalbek, og de bygde om tempelet til en festning. Mongolene inntok og raserte Baalbek i 1260; også jordskjelv har bidratt til ødeleggelser og forfall, særlig et jordskjelv i 1759. En tysk arkeologisk ekspedisjon gravde i tiden rundt 1900 ut ruinene.
Tempelruiner
Baalbek er kjent for sine enorme romerske tempelruiner hvor områdets minste byggeområde er større enn hele Akropolis i Athen. Blant de fremste bygningene som fortsatt er bevarte kan nevnes
Romernes høyeste guddom, som også skulle komme til å bli syriernes, etter byen kalt Jupiter Heliopolitanus fikk her et veldig tempel. Tempelplassen er 300 meter lang. En med høy fritrapputstyrt bred portalbygning, flankert på syrisk vis med to tårn, fører inn til en sekskantet forgård, omgitt av rikt dekorerte haller. Derfra leder trappetrinn til en større gård, altergården, også denne etter orientalske forbilder med omvekslende firkantede og halvrunde haller på alle fire sider, samt to elegante vanncisterner på hver side for alterplassen i midten. En høy trapp fører til slutt opp til templet som var en dekastylos med 10 søylerader på respektive smalsider. Av disse står fortsatt seks kolonner, omkring 20 meter høye.
Dette bygg inneholder noen av verdens største bearbeidede steiner, hvorav den største er cirka 21 m lang, 4 m høy og 5 m bred med en antatt vekt på cirka 1.500 tonn. Tempelet står på en lavere terrasse og forhallen er prydet med relieffer. Den omgivende kolonnehallen har til stor del bevart det utsirede steintaket.
Venustempelet har en rund grunnplan med fritrapp og inngangshall. Den ytre forhallen dekoreres av utbygde forkroppede kolonnestillinger samt mellom dem nisjer for statuer og blomstergrupper.
Vest for byen finnes rester av den romerske vannledningen og et rundt brønnhus.
I Baalbek finnes også betydelige rester av en moské, Den store moské, til store deler bygd av materialet fra en bysantinsk kirke.
Vestlige reisende og forskere
Baalbeks ruiner var siden 1600-tallet et yndet reisemål for europeisk overklasse. Noen av besøkerne anferiget tegninger og stikk som bidro til at kjennskapen til ruinbyen ble raskt utbredt. Frem til 1759 stod fortsatt ni søyler av Jupitertempelwr, og de ble tegnet av Robert Wood. Så ble tre av dem kastet omkull av et stort jordskjelv. Den 10. og 11. november 1898 besøkte den tyske keiser Wilhelm II stedet under hans store orientereise. Han ble så begeistret at han straks forordnet utgravninger. Etter at de tyrkiske myndigheter hadde gitt sitt samtykke kom Robert Koldewey på plass alleredde til juletider 1898 for å planlegge utgravningene. Under ledelse av Otto Puchstein ble ruinene så utgravd fra 1900 til 1905.
Gråbrödraklostret i Stockholm
Gråbrödraklostret (eller Gråmunkeklostret) i Stockholm var et fransiskanerkloster som ble grunnlagt på nåværende Riddarholmen i 1270 gjennom en donasjon av kong Magnus Ladulås i henhold til en nedtegnelse i klosterets diarium. Deler av klosteret finnes bevart rundt Riddarholmskyrkan, som var en del av klosteranlegget. Riddarholmskyrkan er Stockholms eldste kirke.
I 1527 ble klosteret stengt i forbindelse med reformasjonen i Sverige. Bygningene ble da omgjort til et allment hospital. Hospitaltet ble dog flyttet til Danviken allerede i 1551, antagelig på grunn av plassmangel. Stedet ble da plass for Trivialskolan som ble der fram til 1666
I Erikskrøniken fra rundt 1325 nevner øya og klosteret: ''«Å en holme, het Kidaskär, ett kloster lot han mura där, så vänt och så höveligt, att i hans rike var ej annat slikt. Kyrkan är vän och stor och haver en fagran, ljusan kor, svigbågarne äro lagda med gull, där är mycket folk i, då hon är full. Det kloster gav han barfotabröder, där bad han lägga sig, då han var döder.»''
Her blir øya kalt for Kidaskär (Kidhaskär) hvor første ledd Kidh er østnorrønt (gammelsvensk) for killing, kiðlingr. Øya ble antagelig brukt til å la geiter gresse der. Da munkene flyttet til øya gikk det gamle navnet tapt og ble erstattet av Gråbrödraholm, Gråmunkeholm eller Munckholmen. Dagens navn er Riddarholmen, et navn som gjenspeiler en annen tid.
Bevarte rester av klosteret
Klosterkyrkan eller Riddarholmskyrkan er bevart og blir i dag betraktet som det eldste byggverk i sentrale Stockholm.
I Östra Gymnasiehuset finnes også en del av klosterets tidligere lengde som avgrenset klostergården i vest og deler av klostermuren og klosterets kjeller er også bevart. Det finnes også et bevart klosterrom med et stjernehvelv som man antar ble dekorert av Albertus Pictor, en tysk-svensk maler som døde i 1509.
Angola under Sommer-OL 1992
Angola under Sommer-OL 1992. Tjueåtte sportsutøvere fra Angola deltok i seks sporter, friidrett, boksing, judo basketball, seiling og svømming under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Det var tredje gangen Angola deltok i et sommer-OL, de vant ingen medaljer.
Pahade
Pahade (eller pahadi) er et fellesuttrykk som brukes i Nepal om befolkninga av mange ulike nasjonaliteter som bor i distriktet som vanligvis kalles Pahad eller Pahar (landet i midten) på nepali. Et annet vanlig uttrykk er «åsene» (the Hills).
Dette er den delen av landet som ligger mellom det egentlige høyfjellet i Himalaya og lavlandet langs India, Tarai.
Tilsvarende uttrykk for folk fra Himalaya er himal, og fra Tarai madhesi.
Hvem og hvor mange er pahade?
Utenom de nepali-/khas-talende gruppene snakker de fleste og største minoritetene sino-tibetanske språk. Fellesspråket for kommunikasjon mellom disse gruppene er likevel nepali, som stadig flere lærer. Det går derfor an å si at nepali er pahades dominerende språk.
Carl Henrik Anckarswärd
Carl Henrik Anckarsvärd (født 22. april 1782, død 25. januar 1865) var en svensk politisk leder, riksdagsrepresentant og skribent. I 1820- og 1830-årene var Anckarswärd ledende i den svenske opposisjonen mot kong Karl XIV Johans styre.
Pahade
Hvem og hvor mange er pahade?
Litt under halve befolkninga i Nepal bor nå i åsene. Flere millioner derfra har også utvandra til Tarai. Befolkninga som ut fra dette kan regnes som pahade, er derfor trolig over 15 millioner, kanskje 60 % av Nepals befolkning eller mer.
Carl Henrik Anckarswärd
Bakgrunn og unge år
Carl Henrik Anckarsvärd ble født på Sveaborgs festning som sønn av anjalamannen og generalløytnanten Mikael Anckarsvärd og hans hustru Ebba Karolina von Segebaden. Allerede ved tre års alder ble han innskrevet som offiser, og trådte som sekstenåring i aktiv tjeneste som fenrik ved Svea livgarde. I 1800 gjorde han en reise til Middelhavet og fulgte i 1803 som legationskavaljer (eldre svensk betegnelse for underordnet diplomat) sin blivende svigerfar friherre Carl Göran Bonde, ved dennes beskikking som sendemann til St. Petersburg. I 1806 ble han som sin far opphøyd til friherre, og deltok under felttoget til Tyskland i 1805 og 1806. Ved utbruddet av finskekrigen mot Russland i 1808 var han overadjutant og major i arméen.
Pahade
Mest brukt i Tarai
Pahade (eller pahadi) er et uttrykk som er mindre brukt enn det tilsvarende madhesi. Det virker ikke som om folk i åsene bruker det for å definere seg sjøl, i motsetning til mange i Tarai, som kaller seg madhesi. Folk i åsene vil definere seg som gurung, newar osv., ikke som pahade.
Carl Henrik Anckarswärd
Bakgrunn og unge år
Ved sin delaktighet i statskuppet mot kong Gustav IV Adolf i 1809 ble Anckarsvärds militære karriere begunstiget. I 1809 ble han utnevnt til oberstløytnant i arméen og i 1810 til oberst ved Närkes regemente. I 1813 fikk han ansettelse som generaladjutant ved kronprins Karl XIV Johans stab. Under felttoget i Tyskland i 1813 skrev han til Carl Johan et brev fra feltleiren ved Berndorff, der han i skarpe vendinger kritiserte krigen og Sveriges politikk, ett brev som Karl XIV Johan tok veldig ille opp. Etter å ha mottatt brevet holdt Karl Johan et krigsråd, og flere i rådet anbefalte streng straff mot Anckarsvärd. Carl Johan nøyde seg med å snarest sende Anckarsvärd tilbake til Sverige under bevoktning og tvang ham deretter til avskjed.
Pahade
Mest brukt i Tarai
Pahade blir derimot mye brukt om innvandrere til Tarai fra de høyere delene av Nepal. I agitasjonen for rettigheter for Tarai-befolkninga er vanlige argumenter at pahade tar de beste jobbene, statstjenestemenn og politifolk er pahade, osv. Det virker altså som om pahade særlig er et uttrykk madhesi-folk bruker om «de andre».
Carl Henrik Anckarswärd
Riksdagsrepresentant
Ved riksdagen i 1817 virket Anckarsvärd som parlamentarisk leder. Han sluttet seg til den daværende opposisjonen på riddarhuset, hvor greve Fredrik Bogislaus von Schwerin var anfører, og førte et kraftigere språk, enn man på lang tid hadde vært vant til å høre på riddarhuset. Kongen forsøkte å få Anckarsvärd dømt for majestetsfornærmelse, da han i et klageskrift hadde omtalt noen vedtak fra myndighetene som landsfordervelige. Anklageren krevde dødsstraff, men etter at det urimelige i tiltalen kom frem ble Anckarsvärd frikjent. Anckarsvärds popularitet blant almenheten og opposisjonspressen ble styrket, og ved riksdagen i 1823 var hans innflytelse ganske sterk. Han ble blant annet innvalgt i statsrevisjonen.
Pahade
Angrep på pahade-innvandrere til Tarai
I 2006 og 2007 har det vært voksende agitasjon retta mot pahade-innflyttere, særlig i de østlige delene av Tarai. Terroristgrupper som bruker navnet JTMM og krever at Tarai skal løsrive seg fra Nepal, har trua innflyttere for å få dem til å flytte, si opp jobben og liknende. Innflyttere har blitt kidnappet for å få løsepenger. Under politiske streiker og demonstrasjoner har folk blitt angrepet fordi de er pahade, og biler med skilt som viser at de er registrert i høyere deler av Nepal, har fått kjøreforbud i Tarai. Dette skal også ha ført til at en del folk fra åsene har flytta ut fra Tarai.
Carl Henrik Anckarswärd
Riksdagsrepresentant
Etter riksdagen var avsluttet utgav han et skrift som ble levert til justitieombudsmannen og som ble lagt som bilag til statsrevisionens protokoll, hvor han skrev at «lovstridige handlinger ikke må adlydes». Med bakgrunn i dette krevde han tjenestemenn som hadde nektet han adgang til visse offentlige dokumenter straffet. Selv om kravet om tiltale ikke ble tatt til følge vekket det en diskusjon som ga økt støtte til vern av trykkefriheten.
Pahade
Angrep på pahade-innvandrere til Tarai
En motreaksjon har vært at det blei danna en organisasjon som forsvarte pahade-innflytteres interesser i Tarai, Chure-Bhawar Ekta Samaj.
Carl Henrik Anckarswärd
Riksdagsrepresentant
Ved riksdagen 1828-1830 spilte Anckarsvärd en så betydelig rolle at en del forventet en ny regjering med han som en ledende kraft. Det viste seg at han ikke hadde noe virkelige lederegenskaper og av en ubetydelig anledning forlot Anckarsvärd mitt under riksdagen sin plass på riddarhuset. Etter riksdagens avslutning fikk han på ny offentlighetens oppmerksomhet ved sitt samarbeide med Johan Gabriel Richert hvor de foreslo endring i organisering av riksdagen. Forslaget gikk ut på at standsprinsippet ble opphevet, riksdagen skulle deles inn i to avdelinger: Stora nämnden og Pröfningsnämnden, tilnærmet som det norske stortinget var organisert (med lagting og odelsting). På bakgrunn av de angrep som han av motstandere av forslaget ble utsatt for utviklet han i 1833 sine tanker i skriftet Politisk trosbekännelse. Skriftet vakte svært stor oppmerksomhet og bidro til en agitasjon for samling av underskrifter på en petisjon til kongen med begjæring om at riksdagen fikk behandle forslag om representationsreform.
I den urolige tiden som fulgte gateurolighetene i Stockholm i 1838 gikk det mange rykter om en koalisjon, hvis mål var å få Karl XIV Johan til å abdisere. Det ville åpne veien for kronprins Oscar som ved mange anledninger hadde vist liberale tendenser. Hadde opposisjonen vært vel forberedt til riksdagen 1840-1841, der den hadde majoritet innen både borger- og bondestanden og ved et kupp dessuten ble herre over bänkmansvalet på riddarhuset og derved kunne beherske valgene til riksdagsutskottene, kunnet forandre regjeringsformen. Man kunne riktignok velge inn en rad liberale politikere i riksdagsutskottene, og Anckarsvärd ble leder (svensk: ordförande) i konstitutionsutskottet. Det stilte flere av kongens rådgivere for riksrett og fremtvang et representationsförslag, som ved etterfølgende riksdag, da det kun fikk majoritet i borger og bondestanden.
Med dette var Anckarsvärds mer fremtredende politiske bane slutt, men han fortsatte å besøke reformmøtene i Örebro i årene 1849-1853. Mot slutten av sitt liv bidro han til å blåse liv i den såkalte stattholderstriden ved sitt forslag om en slik endring av forholdet mellom Sverige og Norge, så Sveriges stilling som hovedland i unionen kom bedre til sin rett. Han fikk aldri uppleve representationsreformens endelige seier, men fikk se den fremlagt på bordet i form av en kongelig proposisjon innen han døde i Stockholm 25. januar 1865.
Anckarsvärd var siden 1810 gift med Charlotta Bonde.
Bonden (fjelltopp)
Bonden er et fjell i Kongsberg kommune i Buskerud. Det har en høyde på 648 meter over havet og ligger sørvest for innsjøen Mykle og like ved grensen mot Telemark fylke og kommunene Siljan og Skien.
Fra Bonden har man vid utsikt til Lifjell i vest, Skrimfjella og Blefjell i nord og Vealøs i sør.
Opel
Opel Automobile GmbH (bedre kjent som Opel) er et tysk bilmerke som ble stiftet den 21. januar 1862 og startet bilproduksjon i 1899. Opel ble i 2017 en del av Groupe PSA som i 2021 fusjonerte til Stellantis. Selskapet var fra 1929 til 2017 en del av General Motors.
Selskapets hovedkvarter ligger i Rüsselsheim am Main og Opel har fabrikker i Eisenach og Kaiserslautern i Tyskland, i tillegg til i Belgia, Spania og Polen. Opel-modeller produseres også i Vauxhalls fabrikk Ellesmere Port i Storbritannia.
Tidlig historie
Selskapet Adam Opel AG ble stiftet i Tyskland den 21. januar 1862 av Adam Opel, og produserte først husholdningsartikler. Selskapet var en stor produsent av symaskiner. I 1895 døde stifteren, da selskapet var størst i Europa på produksjon av symaskiner, og med et salg på over 2000 sykler i året. Deres første bil ble produsert i 1898, etter at Opel kjøpte rettighetene til Lutzmann og solgte dem under navnet Opel-Patentmotorwagen System Lutzmann. To år senere, etter at partnerskapet opphørte, signerte Opels sønn en lisensavtale med franske Automobiles Darracq S.A., om å produsere kjøretøy under navnet «Opel-Darracq». Bilene var Opel-karosseriet montert på et chassis fra Darracq, og var utstyrt med en tosylindret motor.
I 1906 begynte de å produsere sine egne biler, som første gang hadde blitt presentert i 1902 på bilutstillingen i Hamburg. I 1907 sluttet Opel å produsere Opel-Darracq. I 1909 ble Opel Doktorwagen introdusert. Den ble en stor suksess.
I 1911 ble fabrikken ødelagt i en brann, og en ny ble bygget med nytt maskineri. Samtidig ble symaskinproduksjonen stoppet. Produksjonen besto nå av sykler, biler og motorsykler. I 1913 ble Opel den største bilprodusenten i Tyskland. Den forble størst frem til etter 2. verdenskrig.
Tidlig i 1920-årene begynte Opel, som første tyske bilprodusent, å produsere sine biler på samlebånd.
Under General Motors 1929–2017
I mars 1929 kjøpte General Motors 80 % av selskapet og økte til 100 % eierskap i 1931. Opel-familien tjente 66 millioner dollar på transaksjonen. Oppkjøpet kom i kjølvannet av at Opel på bilutstillingen i Berlin i 1928 nettopp hadde presentert sin nye luksusbil, Regent, for verdenspressen. Opel Regent veide 2 tonn og hadde en 6,0 liters 8-sylindret motor utviklet av Opel selv. Den hadde 110 hestekrefter og hadde 130 km/t som topphastighet. Regenten ble av GM betraktet som en konkurrent til Cadillac og Buick. Produksjonen av Regenten ble derfor nedlagt, og alle utgavene som hadde blitt produsert til da ble kondemnert. De som allerede hadde blitt solgt ble kjøpt tilbake og kondemnert.
Frem til 2. verdenskrig var Opel likevel det ledende bilmerket i Tyskland, med en dominerende markedsandel. Ved den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen endret dette seg. Hitler realiserte sin drøm om en folkevogn, "ein volkswagen", som var godt tilpasset samfunnsforholdene i Tyskland på den tiden. Han så nok også på amerikanske GMs oppkjøp av suksessfulle Opel som et uttrykk for nok et tysk nederlag (i tillegg til 1. verdenskrig og de harde betingelsene for Tyskland i etterkant av den). Da Hitler startet 2. verdenskrig trengte han hjelp fra bilindustrien. Volkswagen støttet naturligvis Hitler, men det da amerikansk-eide Opel nektet å hjelpe den tyske krigsmakten. Etter hvert måtte imidlertid Opel oppgi sin motstand. Opel ble derfor en ledende leverandør av lastebiler og andre tunge kjøretøyer til den tyske hæren. Som en følge av Tysklands deling etter krigen ble produksjonen av Opel Kadett liggende i den kommunistiske østsonen som frem til 1990 kalte seg DDR. Russerne flyttet Kadett-produksjonen til Sovjetunionen, som et ledd i krigserstatningen, og kalte sin modell Moskvitch 400-420. Også BMW ble offer for delingen av Tyskland etter 2. verdenskrig, ved at fabrikkens produksjon i Eisenach (EMW) ble rammet.
Etter krigen har Opel hatt stor suksess på racerbanen. På 1960- og 70-tallet hadde selskapet stor suksess med Rekord, Commodore, Kadett og senere Ascona. I denne perioden ble selskapets salgs- og markedsføringsdivisjon ledet av Bob Lutz. Under hans ledelse fikk merket et mer sportslig image, og den kjente Walter Röhrl vant flere mesterskap med Ascona A. På denne tiden konkurrerte også Niki Lauda for Opel i en Opel Rekord C. De er også med i den tyske racing-cupen DTM (Deutsche Tourenwagen Meistershaft). Gjennom ulike firmaer, som Irmscher, Rieger med mer, har Opel også produsert diverse spesialmodeller.
Opel var første bilmerke med selvbærende karosseri, allerede i 1935. Opel var også det første bilmerket som innførte katalysator som standard i alle modeller, i 1989. Hovedfabrikken ligger i den tyske byen Bochum. Opel eksporterer biler til de fleste land i verden, men har bare i begrenset grad eksportert til USA og Canada. Dette skyldes at Nord-Amerika-markedet er blitt betjent av Opels søstermodeller Cadillac, Chevrolet og Buick. Det var Opel, gjennom sin legendariske GT, som inspirerte Chevrolets lignende utforming av Corvette. Nå som PSA har overtatt eierskapet av Opel synes muligheten for å eksportere biler med Opel-emblem til Nord-Amerika å være store.
Mange mener at det var Opels introduksjon av Opel Ascona B i 1975 som reddet fremtiden til den britiske bilprodusenten Vauxhall Motors, som gav "sin" Ascona modellnavnet Cavalier. Den ble svært populær.
Opel var GMs største merke i Europa, og dannet GMs kjernevirksomhet i Europa sammen med Vauxhall Motors.
GM Europa
Mange modeller som ble solgt av General Motors over hele verden var Opel-modeller, inkludert blant andre Corsa, Astra, Vectra og Omega. Opel-modeller ble også solgt som Chevrolet i Latin-Amerika og som Saturn i USA. Opels Zafira ble solgt i Japan som Subaru Traviq, mens Omega også ble solgt i USA som Cadillac Catera. Andre modeller i salg i USA, som er lett modifisert, er Saturn L-Series, Chevrolet Malibu og Chevrolet Cobalt. Majoriteten av fremtidige Saturn-modeller forventes å være enten identiske, som Saturn Sky, eller basert på, som Saturn Aura, de europeiske Opel-modellene. Pontiac LeMans (1989–1994), som var den første modellen produsert av Daewoo i Sør-Korea for eksport til Nord-Amerika, var basert på Opel Kadett (senere Astra) og den større Rekord (senere Omega). Opel ble også solgt under sine egentlige navn i USA på 1960-tallet, gjennom Buick-forhandlere. Det var i første rekke Ascona og Manta, som i Nord-Amerika ble levert med 1,9 E-motor.
Ingunn Kyrkjebø
Ingunn Kyrkjebø (født 1965) er en norsk journalist, programleder, dokumentarregissør og fotograf. Hun har arbeidet både i NRK og TV 2.
Biografi
Kyrkjebø startet som fotograf, klipper og journalist i lokal-TV i Trondheim. Etter det flyttet hun til Oslo, hvor hun har jobbet som reporter, programleder og regissør, først i NRK, så i TV 2. Hun har arbeidet med både radio og fjernsyn, innen svært ulike sjangere, fra dokumentarprogrammer og forbrukerjournalistikk til underholdningsprogrammer og barneprogrammer. Hun har ledet debatter, drevet undersøkende journalistikk, vært programleder for direktesendte underholdningsprogram, hatt regi på flere dokumentarer, og skrevet hørespill for radio. Hennes første opptreden i NRK var i ungdomsprogrammet Diskuteket i 1988. I 2001 sluttet hun i NRK og begynte i TV 2 og programmet Rikets tilstand. Senere ble hun medlem av redaksjonen for TV 2s programserie Dokument 2. Her var hun i tillegg journalist, regissør og programleder. Hun var også med på å bygge opp avdelingen TV2 skole og har jobbet som reporter i dokumentarserien Vårt lille land.
Opel
GM Europa
Opel var lenge General Motors sterkeste merke i Japan, med et salg helt opp mot 38 000 eksemplarer i 1996. Etter den gang sank salget til bare 1800 eksemplarer i 2005.
Ingunn Kyrkjebø
Forfatterskap
I 2020 ga hun ut boken ''Kraften i tomme tanker. Kunsten å tenke ingenting''. I denne boken utforsker Kyrkjebø det japanske begrepet mushin, som hun i undertittelen forsøksvis oversetter med «å tenke ingenting», samtidig som hun påpeker at det nettopp er fraværet av tankevirksomhet som defineres i japansk kultur som en forutsetning for å eksellere innen et felt – enten det dreier seg om kampkunst eller kunsthåndverk. Boken ble godt mottatt av anmelderne.
Opel
GM Europa
Opel var GMs viktigste merke i Europa, bortsett fra i England, hvor GMs andre europeiske selskap, Vauxhall Motors, fortsatte å bruke sitt eget merkenavn. Vauxhall-modeller var helt egne modeller frem til 1970-tallet. Opel-navnet forsvant fra England i 1981, da Vauxhall- og Opel-forhandlerne slo seg sammen, med unntak av modellene Manta og Monza, som ble solgt under Opel-navnet frem til de gikk ut av produksjon i 1987 (Monza) og 1988 (Manta).
Ingunn Kyrkjebø
Utstilling
Den 20. februar 2021 åpnet den multimediale utstillingen Gjennom gjerdet på Norsk skogmuseum på Elverum, med fotografier, film, tekster og installasjoner av Ingunn Kyrkjebø.
Opel
GM Europa
Det ble foreslått å droppe Vauxhall-navnet også i Storbritannia, til fordel for Opel, og dermed harmonisere GMs markedsstrategi over hele Europa. Dette nektet Vauxhall, på grunnlag av at merket var velkjent, og flåtekjøpere, som var merkets største kunder, insisterte på at Opels modeller ble omdøpt til Vauxhall.
Groupe PSA og Stellantis fra 2017
Den 6. mars 2017 ble det kunngjort at Groupe PSA ville kjøpe opp Opel / Vauxhall Motors fra GM for 18 milliarder kroner (2,2 milliarder euro). Kjøpet ble godkjent av konkurransemyndighetene og ble gjennomført 1. august 2017.
Etter fusjonen mellom Groupe PSA og Fiat Chrysler Automobiles i 2021 er Opel en del av konsernet Stellantis.
Modeller
Opel har også laget konseptbilen Opel Slalom.
Aleksej Teresjtsjenko
Aleksej Teresjtsjenko (født 16. desember 1980) er en russisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 5.-plass med det russiske laget.
Keith B. Alexander
Keith B. Alexander (født 2. desember 1951 i Syracuse i New York i USA) er en amerikansk firestjerners general. Han var sjef for National Security Agency (NSA) fra 2005 til 2014, ledet Central Security Service (CCSS) og førte befal over U.S. Cyber Command.
Liv og virke
Alexander har både militær og sivil utdannelse. Han har bachelorgrad fra United States Military Academy på West Point, mastergrad i bedriftsledelse fra Boston University, mastergrader i elektronisk krigføring og fysikk fra Naval Postgraduate School, samt mastergrad i nasjonal sikkerhetsstrategi fra National Defense University. Videre har han militær utdannelse fra U.S. Army Command and General Staff College og National War College.
Alexander begynte sin tjeneste i United States Army ved United States Military Academy. Han har tjenestegjort i USA og Tyskland, samt deltatt i Gulfkrigen. Han har hatt en rekke sentrale, ledende stillinger i USAs forsvar.
Alexander ble i 2005 utnevnt til sjef for NSA. Han ble forfremmet til general i 2010. General Alexander hadde som sjef for NSA ansvar for utenlandsetterretning. Som befalhavende for U.S. Cyber Command hadde han ansvar for forsvaret av det amerikanske militære datanettverket og elektronisk krigføring.
Haiyan (Haibei)
Haiyan (tibetansk: ཧའེ་ཡན་, kinesisk: 海晏县; pinyin: Hǎiyàn Xiàn) er et fylke i prefekturet Haibei i provinsen Qinghai i Folkerepublikken Kina.
Kulturminner
Xihaiprefekturets ruinby (Xihai jun gucheng yizhi) og Kinas første forskningsstasjon for atomvåpen (Di-yi ge hewuqi yanzhi jidi jiuzhi) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 315 løper gjennom området. Den fører vestover fra Xining i provinsen Qinghai til Kashgar (Kashi) i Xinjiang.
Fylkesvei 4636
Fylkesvei 4636 går mellom Helle og Tjelmen i Sandnes kommune. Veien er 6,8 km lang, arm medregnet.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 492.
Aleksandr Popov
Aleksandr Popov er navnet til flere personer:
Suttung
Suttungs mjød er ett av navnene på skaldedrikken.
Den vise Kvase
I Den yngre Edda forteller Snorre at skaldedrikken hadde sitt opphav i en fredsslutning i gudeverdenen, nærmere bestemt mellom æser og vaner. Som fredstegn ble de enige om å blande spytt. De to stridende flokkene spyttet i et felles kar, og for at ikke spyttet skulle gå til spille, laget æsene en mannsperson av det. Han fikk navnet Kvase (norr. Kvasir). Han var så klok at han hadde svar på hva det skulle være. Kvase reiste rundt i verden og delte med seg av sin kunnskap.
Kvases blod blir til skaldemjød
En gang Kvase var gjest hos dvergene Fjalar og Galar, svek og drepte de ham. De samlet opp blodet i tre kar, om det er karene eller tre ingredienser som blir kalt Odrøre, Bod og Són, er ikke klart. I hvert fall ble det blandet honning i det;
Dvergene sa til æsene at Kvase hadde blitt kvalt av sitt eget vett. Siden inviterte dvergene til seg jotunen Gilling og kona hans. De fikk med seg Gilling på en rotur og laget det slik at jotnen, som ikke kunne svømme, druknet. Da de fortalte kona at Gilling var død, gråt hun høylytt. De fikk henne til å gå ut for å trøste seg ved å se ut over sjøen, og med det samme hun passerte dørstokken, slapp Galar en stein i hodet på henne og drepte henne. Da Gillings sønn, Suttung, fikk dette å vite, plasserte han de to dvergene på et skjær. Dvergene bad for sitt liv og lovet ham den dyrebare mjøden som bot for drapet på faren. Dette gikk Suttung med på.
Skaldemjøden kommer i Suttungs varetekt
Suttung fikk med seg mjøden til Nitberg og satte Gunnlod, datteren sin, til å vokte den.
Odin stjeler mjøden tilbake til æsene
Men æsene, som hadde skapt Kvase, mente nok at de hadde rett til mjøden. Snorre forteller en merkelig historie om hvordan Odin fikk tak i den. Under navnet Bolverk (Illverk) greide han til slutt å komme seg til Nitberg der han forførte Gunnlod og sov hos henne i tre netter. Han fikk da lov til å ta tre slurker av mjøden. I den første slurken tømte han det ene karet, i den neste det andre og i den siste det tredje. Han flyktet i ørneham med all mjøden i seg, men ble forfulgt av Suttung som også hadde iført seg ørneham.
Suttung var da så nær innpå at Odin trodde han skulle bli fanget, og sendte resten av mjøden ut bakveien:
Suttungs mjød er altså skaldskapens, inspirasjonens, poesiens og visdommens mjød.
<!--
Suttung, nord. myt., en jätte, var son till Gil-1 i n g (se d. o.) och hade i bot för sin faders dråp af dvärgarna F j a l a r och Galär (se F j a l a r) erhållit det dyrbara skaldemjödet. Detta gömde han på ett ställe, som heter Nitberg (isl. Hnitbjprg), och satte sin dotter Gunnlod att vakta det. Huru-ledes Oden ändock genom list kom i besittning af den ädla drycken se Gunnlod. Jfr Schuck, "Studier i nord. litt.- och religionshist." I. Th. W.»
Gunlöd l. Gunlad. Se Gunnlod.
Gunnlod (isl. Gunnloð), nord. myt., dotter af jätten Suttung. Hon var satt af sin fader att vakta skaldemjödet, som förvarades i tre kärl, Odrörer, Bodn och Son. Oden beslöt att sätta sig i besittning af den ädla drycken. Han begaf sig då till ett fält, där jätten Bauges nio trälar gingo och slogo gräs. Genom Odens list råkade trälarna i inbördes slagsmål och dödade hvarandra. Därefter gick han till Bauge, som klagade öfver, att han ej visste, hvarifrån han skulle få arbetare i de dödades ställe. Oden, som för tillfället kallade sig Bolverk ("den som uträttar svåra arbeten"), erbjöd sig att utföra de nio männens arbete, om Bauge ville skaffa honom en dryck af Suttungs mjöd; Bauge var nämligen broder till Suttung. Bauge lofvade att försöka, och när Bolverk fullgjort sitt arbete, följdes de åt till Suttung, men denne ville ej lämna en enda droppe af drycken. De försökte då att med list komma åt den. Bauge genomborrade med nafvaren Rate det berg, i hvilket G. bodde, och Oden förvandlade sig till en orm samt kröp genast in genom borrhålet till G. Oden vann hennes kärlek och hvilade hos henne tre nätter. Hon lät honom då dricka af mjödet tre gånger; i första drycken drack han ut hela Odrörer, i den andra Bodn och i den tredje Son. Därefter förvandlade Oden sig i örnskepnad och flög hem till Asgård. Suttung märkte det och påtog sig äfven örnhamn samt satte efter honom. Asarna sågo förföljandet och satte ut ett kar på gården, i hvilket Oden utsprutade skaldemjödet, som tillvaratogs af asarna. En ringa del af drycken lämnade Oden från sig på annat sätt, och då denna föll på marken, kunde hvem som ville taga däraf. Myten påstår, att denna del tillfallit odugliga skalder. – Namnet G. betyder den till strid inbjudande. Myten om G. och skaldemjödet synes vara något utsmyckad genom senare skalders uppfinningar. G. är poetiskt behandlad af bl. a. Stagnelius (i "Gunlög"). Jfr Schück, "Stud. i nord. litt. och religionshist." I, s. 90 ff. Th. W.*
Gilling, Nord. mytol., en jätte, som jämte sin hustru blef inbjuden till dvärgarna Fjalar och Galar. Dvärgarna frågade honom, om han ville ro ut och fiska med dem, och då de nu rodde långs landet, kom båten på ett skär, så att den kantrade. G. kunde icke simma och drunknade, men dvärgarna vände båten rätt igen och rodde i land. De berättade olyckan för G:s hustru, som började gråta högt. Då hon på Fjalars uppmaning gick för att se utåt sjön, der hennes man omkommit, steg Galar upp öfver dörren och släppte en qvarnsten i hufvudet på henne. När jätten Suttung, G:s son, sporde detta, for han till dvärgarna, grep dem och satte dem på ett flodskär. De bådo Suttung skona deras lif och erbjödo honom den dyrbara skaldemjöden i försoning för faderns dråp. Suttung emottog anbudet. I följd deraf kallas i fornnordisk poesi skaldemjöden för "Gillings försoningsbot". Th. W.
Skjaldemjøden. I nord. Skjaldekunst omtales Digtekunsten ell. det enkelte Digt ofte under Billedet af en Mjød, der var skænket af Odin som Aandens og Trylleordets Gud, og som Skjalden atter udskænker for sine Tilhørere. Den kaldes ogsaa »Dværgenes Drik« ell. »Suttung’s Mjød«. Myten fortæller, at den ejedes af en Jætte Suttung, der holdt den skjult inde i Bjerget Hnitbjorg, hvor hans Datter Gunlad vogtede den. Odin banede sig Vej ind i Fjeldet, optraadte som hendes Bejler, vandt hendes Elskov, fik Mjødkarrene at tømme og fløj i Ørneham bort med sit Bytte, forfulgt af Suttung, ogsaa i Ørneham; da han kom til As-gaard, spyede han atter Mjøden ud i Kar, og den var nu Guders (og Menneskers) Ejendom. Navnet Hnitbjorg (»Sammenstødsbjerg«) viser, at Gemmestedet har været tænkt som et Bjerg, der aabnede og lukkede sig, og hvor Odin fløj ind i Fugleskikkelse med Fare for sit Liv — ligesom i adskillige Eventyr. I de senere, os foreliggende Fortællinger borer han Hul med Boret Bate og kryber ind i Slangeham ell. naar ind ved Overtalelser. Endvidere har man tildigtet S. en Forhistorie; den er opstaaet af den vise Dværg Kvaser’s Blod, og Suttung har taget den fra Bjergene Fjalar og Galar. (A.O.). G.K-n.
Bolværk (ɔ: den, der virker ondt), det Navn, hvorunder Odin drager til Jætten Suttung og raner Skjaldemjøden. A. O.
Fjalar och Galär, nord. myt., två dvärgar, som dräpte den vise Kväser (Kvdsir) och tömde hans blod i kärlen Odrörer, Son och Bodn. Därefter blandade
de honung i blodet, hvaraf uppkom en så härlig mjöd, att hvar och en, som dricker däraf, blir skald och kunskapsrik. Dvärgarna bragte sedan jätten Gilling och hans maka om lifvet, men måste till följd däraf utlämna skaldemjoden i förlikningsbot åt Gillings son Suttung (se d. o.). Jfr Schttck, "Stud. i nord. litteratur- och religionshist." I, s. 51 ff. (1904). Th.W.»
Fjalar, "Gautiods kung", hufvudpersonen i J. L. Runebergs (se denne) episka dikt "Kung Fjalar". Jfr Runebergs egen uppsats "några ord om poemet Kung Fjalar" etc. (i "Samlade skrifter"), T. Hasselqvist, "’Ossian’ i den svenska dikten och litteraturen" (1895), samt W. Söderhjelm, "Källorna till Kung Fjalar" (i "Förhandlingar och uppsatser", 20, utg. af Svenska litt.-sällsk. i Finland, 1906). R-nB.
-->
Suttungs mjød som symbol i senere diktning
Flere diktere har skrevet om «Skaldemjøden», «Suttungs mjød», «Dvergenes drikk» og «Gillings forsoningsbot».
Johan Sebastian Welhaven skriver på denne måten i diktet «Suttungs mjød»:
Ibsens ungdomskomedie
I Henrik Ibsens ungdomskomedie Sancthansnatten, virker noen dråper av Suttungs mjød til å åpne menneskenes øyne for høyere innsikt.
Løven, heksa og klesskapet
Løven, heksa og klesskapet er den andre boken i C.S. Lewis' serie om Narnia, ifølge seriens interne kronologi. Til tross for dette er Løven, heksa og klesskapet den tidligst utgitte boken i serien, da den predaterer Drømmen om Narnia med fire år.
Handlingen
Flere uker senere går hun tilbake til Narnia, men denne gangen følger Edmund etter. Han klarer ikke å ta igjen Lucy i Narnia, og møter i stedet en kvinne i en slede. Kvinnen kaller seg dronningen av Narnia, og lover Edmund at han skal få bli prins av Narnia dersom han tar med seg søsknene sine på besøk til henne. Edmund møter Lucy ved klesskapet, men når de kommer tilbake til England, nekter han for at de har vært i Narnia ovenfor Peter og Susan.
Kort tid senere gjemmer alle barna seg i klesskapet, og ender opp i Narnia alle sammen. Lucy leder dem til Tumnus' hjem, bare for å oppdage at hulen han bodde i er endevendt, og Tumnus tatt bort, slik Heksa Hvit hadde truet med. Barna blir tatt inn av et par snakkende bevere, som forteller dem om en profeti om at når to sønner av Adam og to døtre av Eva blir konger og dronninger av Narnia, vil Heksa Hvit miste makten. Beverne sier også at Narnias sanne konge, løven Aslan, som har vært borte lenge, nå er tilbake.
Men Edmund er besatt av heksa, og tar av mot hennes slott. De andre barna når ikke Edmund igjen før han kommer til slottet, og må fortsette mot Aslan uten ham. Når Edmund finner heksa blir hun sint fordi han ikke har med seg søsknene sine, og drar han med seg på jakt etter resten av barna. Men hennes krefter er svekket, og våren er begynt å komme til Narnia, noe som fører til at sleden hennes blir ubrukelig.
I mellomtiden har Peter, Susan og Lucy funnet Aslan, og de klarer å redde Edmund rett før han blir drept av Heksa Hvit. Men heksa krever at Edmund blir returnert til henne, siden den gamle loven sier at alle forrædere tilhører henne. Aslan tilbyr å ta Edmunds plass, noe Heksa Hvit aksepterer.
Aslan blir drept av heksa, men på grunn av en dypere magi får han livet tilbake ved soloppgang. I kampen som følger blir heksa slått og drept av Aslan. Etter dette blir Peter, Susan, Edmund og Lucy konger og dronninger av Narnia, og de regjerer i mange år. En dag når de er voksne finner de igjen klesskapet i skogen, og da de går gjennom det oppdager de at de igjen er barn, og at bare minutter har passert i England mens de var borte.
Argentina under Sommer-OL 1992
Argentina under Sommer-OL 1992. Åttifire sportsutøvere, sekstisju menn og sytten kvinner fra Argentina deltok i sytten sporter under Sommer-OL 1992 i Barcelona. De kom på en delt 54.-plass med en bronsemedalje. Landhockeyspilleren Marcelo Garraffo var Argentinas flaggbærer under åpningsseremonien.
Friede Springer
Friede Springer (født 15. august 1942 i Oldsum på Föhr) er en tysk forlegger og enke etter Axel Springer.
Lisandro López
Lisandro López (født 2. mars 1983) er en argentinsk fotballspiller som spiller for den amerikanske klubben Atlanta United FC.
Han vokste opp like ved Buenos Aires.
Friede Springer
Etter mannens død i 1985 arvet hun, sammen med hans barn og barnebarn fra tidligere ekteskap, Springers medieimperium og ble direktør for både Axel Springer Verlag og Springer-Holding.
Lisandro López
Landslaget
López debuterte for Argentinas A-landslag i mars 2005 mot. Kampen endte 1–1 og López spilte bra. Han har siden fått 6 landskamper, men ingen mål.
Friede Springer
Friede Springer eier 55 % av aksjene i Axel Springer AG (pr. 2003) og er nestleder i styret.
Ifølge Forbes har hun en privatformue på ca. 2,2 milliarder amerikanske dollar, eller omkring 14 milliarder norske kroner.
Den 12. juli 2004 fikk hun den bayerske fortjenstorden.
Marius Våreid
Marius Våreid (født 27. mai 1975), er en norsk musiker, musikkprodusent og DJ. Han har i mange år vært aktiv på den såkalte Oslo-disco-scenen, både som solo-produsent og som medlem av Ytre Rymden Dansskola.
På slutten av 1990-tallet og begynnelsen 2000-tallet var Våreid med i jazz/electronica-duoen Päronsoda.
Våreid er bosatt i Langesund i Telemark.
Diskografi
Album:
Singler (utvalg):
Walter Norman Haworth
Walter Norman Haworth (født 19. mars 1883 i Chorley, Lancashire, død 19. mars 1950 i Barnt Green, Worcestershire) var en britisk kjemiker. Han mottok Nobelprisen i kjemi i 1937 for sine forskning på karbohydrater og vitamin C.
Connacht
Ved sin største utbredelse var det uavhengige kongeriket Bréifne innlemmet, foruten også vasallforhold fra de vestlige rikene Mide og vestlige Leinster. Kongeriket Connacht falt sammen på 1230-tallet grunnet innbyrdeskrig mellom ulike grener av kongefamilien, noe som førte til omfattende normanniske bosetning under Richard Mór de Burgh, 1. baron av Connaught (død 1242).
Den tidligere navneformen Connaught er et resultat av at man anglifiserte den irske ustemte velare frikativen ch som ugh. Den tilsvarende lyden i skotsk gælisk ble beholdt som ch; derfor heter skotske innsjøer loch mens de irske heter lough. Endringen til Connacht har ført til at mange tror at det er den irske formen, men det er egentlig bare en ny anglifisering av irsk Connachta.
Provinsen Connacht har en økende antall irsktalende. Antallet i vestlige Connacht gikk opp fra 33,3 % i 1026 til 46,5 % i 2006. Det er områder med gaeltacht (hovedsakelig irsktalende) i Galway og Mayo.
Clare (grevskap)
Clare (irsk: Contae an Chláir; engelsk: County Clare) er et grevskap i Irland. Det ligger i provinsen Munster, på Irlands vestkyst nordvest for elven Shannon og inntil innsjøen Lough Derg. Grevskapet hadde 127,938 innbyggere ved folketellingen i 2022. Adminstrasjonssetet er Ennis som også er den største byen. Området tilhørte tidligere distriktet (og småkongeriket) Thomond, som var en del av Connacht, og da grevskapet Clare ble opprettet gikk det også under navnet Thomond. Det omfatter blant annet kalksteinslandskapet Burren. Området har en sterk tilknytning til den tradisjonelle irske folkemusikken.
Nikolaj Kuljomin
Nikolaj Kuljomin (født 14. juli 1986) er en russisk ishockeyspiller.
Clare (grevskap)
Clare har en overfloden av arkeologiske levninger som er spredt over hele grevskapet og som vitner om forhistorien og historien til innbyggere. Det er minst 2300 jord- og steinborger, 130 megalittiske graver, 190 festninger og slott, 150 gamle kirker, 3 katedraler, 8 klostre, 10 steinkors, 5 rundtårn og flere mindre monumenter.
Nikolaj Kuljomin
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 5.-plass med det russiske laget.
Clare (grevskap)
Geografi
Clare ligger nordvest for elven Shannon og dekker et totalt areal på 3450 km2. Clare er det syvende største av Irlands 32 tradisjonelle grevskaper i areal og det 19. største når det gjelder befolkning. Det grenser til to grevskaper i Munster og et grevskap i ]]Connacht]]: Limerick i sør, Tipperary i øst og Galway i nord. Clares tilnavnnavn er «Banner County».
Aleksandr Jerjomenko
Aleksandr Jerjomenko (født 10. april 1980) er en russisk ishockeyspiller.
Clare (grevskap)
Geografi
Vannmasser definerer store deler av de fysiske grensene til Clare. I sørøst ligger elven Shannon, Irlands lengste elv, og i sør ligger elvemunningen til Shannon. Grensen mot nordøst er definert av innsjøen Lough Derg som er den tredje største innsjøen i Irland. I vest ligger Atlanterhavet, og i nord ligger Galwaybukta. Loop Head (irsk: Ceann Léime, som betyr «sprangodden») er grevskapets vestligste landpunkt.
Aleksandr Jerjomenko
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 5.-plass med det russiske laget.
Clare (grevskap)
Geografi
I Clare er også området Burren, en unik karstregion, som inneholder sjeldne blomster og fauna. På den vestlige kanten av Burren, vendt mot Atlanterhavet, ligger de høye og brette Cliffs of Moher. Det høyeste punktet i grevskapet Clare er fjellet Moylussa, 532 meter, øst i Clare.
Australian Open 1992
Australian Open 1992 ble arrangert i Melbourne 13. – 26. januar og er en Grand Slam-turnering i tennis. Singleturneringen for herrer ble vunnet av amerikaneren Jim Courier og dameturneringen av Monica Seles fra Jugoslavia
Clare (grevskap)
Geografi
Følgende øyer ligger utenfor kysten av grevskapet:
Oldtiden
Det eldste kjente beviset på menneskelig aktivitet i Irland er i grevskapet Clare. Kneskjellet til en bjørn som ble slaktet er blitt funnet i Alice and Gwendoline-hulen, nær Edenvale House ved landsbyen Clarecastle. Beinet har en rekke lineært kuttmerker, og har blitt datert til rundt 10 500 f.Kr., fra paleolittisk tid (den eldre steinalderen). Denne oppdagelsen, publisert i 2017, presset den første menneskelige tilstedeværelse i Irland tilbake med 2500 år — det som tidligere ble sett på som det eldste stedet for bosetning var det mesolittiske stedet Mount Sandel i Londonderry (grevskap)|Londonderry]]. Dette bjørnebeinet ble oppdaget i 1903 under en arkeologisk utgravning, men ble ikke studert før over et århundre senere.
Det var bosetning i Clare under neolittisk tid (bondesteinalderen) som etterlot seg forhistoriske dysser, store megalittiske graver, vanligvis bestående av tre eller flere oppreiste steiner og dekket med jord. Jorden er borte, men de store steinene står igjen som monumenter om fortiden i landskapet. Clare er et av de rikeste stedene i Irland for disse steinaldergravene. Den mest bemerkede dyssen er i området Burren; det er kjent som Poulnabrone-dyssen. Det er avdekket levninger av 16 døde i graven og datert til 3800 f.Kr.