cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den forbudte by
Beskrivelse
I flertallet av bygningene er antallet rom et oddetall, distribuert symmetrisk rundt en akse. Men det keiserlige bibliotek (文渊阁) hadde seks rom, som en brannsikring, ettersom tallet seks i kinesisk astrologi forbindes med vann. For at bygningen ikke skulle stikke seg ut, ble det sjette rommet svært lite.
Murene
Muren rundt Den forbudte by har én port på hver side. På sørsiden er Meridianporten I nord ligger Det guddommelige veldes port, som vender ut mot Jingshanparken. Avstanden mellom de to portene er 960 meter, mens avstanden mellom øst- og vestportene er 750 meter. Murene er tykke fordi de ble bygd for å kunne tåle kanonader. I hjørnene er det forseggjorte tårn.
Sektorer
Den forbudte by er delt i to deler. Det ytre hoff, som omfatter den sørlige og den midtre sektor, har tre haller som ble brukt for seremonier som kroninger, investiturer og keiserlige bryllup. En av de tre hallene er den storslåtte høyeste harmonis hall (太和殿), med sin port, Den høyeste harmonis port (太和門). Det ytre hoff har også det keiserlige bibliotek, arkiver og lanternelageret.
Det indre hoff omfatter de nordlige, østlige og vestlige deler av Den forbudte by, og her er tre andre viktige haller som ble brukt for det daglige styre og stell av keiserriket. Det viktigste av den er Den himmelske renhets palass (乾清宫). Det var i det indre hoff at keiseren bodde med sin familie, evnukkene og tjenestepikene.
Utenfor hovedporten til Den forbudte by er en plass der de keiserlige korporlige avstraffelser av og til ble utført. Og sør for denne plassen er Den himmelske freds port.
Hager
Ved nordenden av Den forbudte by er den keiserlige hage. Her er en del relativt gamle trær, de fleste mellom 100 og 300 år gamle. Den forbudte by er omgitt av kongelige hager. I vest ligger Zhongnanhai, det bygningskompleks som er omkring to innsjøer og huser Det kinesiske kommunistpartis sentrale hovedkvarter. Mot nordvest ligger Beihaiparken, som også ligger rundt en innsjø og er en populær park i byen. Mot nord er Jingshanparken, også kjent som Jing Shan eller Kullhøyden, der den siste Mingkeiseren, Chongzhen, hengte seg da Li Zichengs opprørshær erobret palasset hans i 1644.
Siirt (provins)
Siirt er en av Tyrkias 81 provinser. Provinsens areal er 6 186 km². Administrasjonssenteret ligger i byen Siirt.
Provinsen ligger sørøst i Tyrkia og grenser til provinsene Bitlis i nord, Van i nordøst, Şırnak i sør, Mardin i sørvest og til Batman i vest.
Distrikter
Provinsen Siirt består av sju distrikter:
George Calnan
George Charles Calnan (født 18. januar 1900 i Boston, død 4. april 1933 i New Jersey) var en amerikansk fekter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris, 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles.
Calnan vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass i den individuelle konkurransen i kårde bak Lucien Gaudin og Georges Buchard begge fra Frankrike
Fire år senere, under Sommer-OL 1932 i Los Angeles, var han med på de amerikanske lagene som kom på tredjeplass i både florett og kårde.
Calnan avla den olympiske ed på vegne av deltakerne under Sommer-OL 1932 i Los Angeles.
Taytu Betul
Taytu Betul (født ca. 1851, død 11. februar 1918) var keiserinne av Etiopia (1889–1913), gift med Menelik II.
Hennes familie var den regjerende familien i provinsen Semien. Hun hadde vært gift fire ganger tidligere da hun giftet seg med kong Menelik av Shewa, den fremtidige keiser.
Hun er kjent for sin rolle i forbindelse med grunnleggelsen av Addis Abeba. Byens beliggenhet ble valgt av keiserinne Taytu Betul og grunnlagt av hennes mann keiser Menelik II i 1887.
UNESCO har inkludert Taytu Betul i sin oversikt over betydningsfulle kvinner i afrikansk historie.
Lofast
Lofast, en forkortelse for Lofotens fastlandsforbindelse, er veien som ga Lofoten fergefri forbindelse til fastlandet. Veien går fra Fiskebøl i Hadsel kommune i Nordland til Gullesfjordbotn i Kvæfjord kommune i Troms. Den samlede lengden på veien er 51 km.
Flatsetøya
Flatsetøya er ei øy i Kristiansund kommune på Nordmøre i Møre og Romsdal fylke. Flatsetøya ligger rett sør for øya Frei, som den har bruforbindelse med via to bruer. Den eldste broen betjener lokaltrafikken og den nyere betjener RV 70. Sundet er meget grunt og lite trafikkert. Freifjordtunnelen og Riksvei 70 under fjorden; går fra Bergsøya til Flatsetøya. Øya har et areal på 1,06 km², og er dermed den fjerde største i kommunen. Det høyeste punktet; Storhaugen, ligger på 56 moh. Nordøst på øya har Flatsetsund småbåtlag sitt anlegg og marina.
Lofast
Byggingen av Lofast ble vedtatt enstemmig i Stortinget 9. juni 1989. Byggingen startet høsten 1993, og den første stykket fra Fiskebøl til Myrland ble åpnet for trafikk 19. desember 1997. Fra Myrland til Raftsundets østside startet veibyggingen våren 1996, og denne parsellen ble åpnet 6. november 1998. Etter det ble det midlertidig stopp i arbeidet fram til 2003. Lofast ble åpnet av Dronning Sonja 1. desember 2007 og ble da en del av europavei 10.
Statens vegvesen har bestemt at det ble bygd flere rasteplasser og «fotolommer» langs veien enn det som opprinnelig var planlagt. Dette arbeidet var gjort i løpet av 2008.
Strid om trasévalget
Det var mye strid om trasévalget da Lofast ble planlagt, og det ble utarbeidet flere mulige traséer. I Hadsel ønsket man sterkt å få bygget tunnel under Hadselfjorden, mellom Fiskebøl og Melbu. Men en slik tunnel ville bli både lang, dyp og dyr, og i tillegg fryktet noen at tunnelen kunne bli farlig og utsatt for jordskjelv, siden grunnforholdene under Hadselfjorden er kompliserte. Dessuten ville dette alternativet gitt den lengste veien, med eksisterende passeringer gjennom tettstedene Stokmarknes og Sortland.
Til store protester fra Hadsel ble Hadselfjordtunnelen skrinlagt på et relativt tidlig tidspunkt, og veien ble i første omgang bygd fra Fiskebøl til Raftsundet.
Asbjørn Fossen
Asbjørn Edmund Fossen (født 1. februar 1924, død 30. november 2017) var en norsk advokat og forfatter, hovedsakelig av lokalhistorisk litteratur.
Lofast
Strid om trasévalget
Veien videre østover bød på flere mulige traséalternativer. Ett alternativ var å bygge ny vei mellom Raftsundet og Kaljord, og oppruste den eksisterende riksvei 822 fra Kaljord til Langvassdalen i Kvæfjord til europaveistandard. Også dette alternativet ville blitt dyrt, fordi det ville koste mye å utvide den eksisterende veien til europaveistandard.
Asbjørn Fossen
Fossen ble utdannet cand. jur. ved Universitetet i Oslo i 1954. Han finansierte studiene ved å jobbe som sjauer og dørvakt på en presseklubb. Under studiene var han aktiv i studentpolitikk for kommunistene, og ble på grunn av dette overvåket. I tillegg til lokalhistorisk litteratur har Fossen utgitt boken Politisk overvåkning av studenter på 1950–tallet.
Fossen er far til forlagsredaktør, SV-politiker og tidligere leder i Europabevegelsen Wenche Fossen, arbeidsforsker Øystein Fossen og forfatter og urbanist Erling Fossen.
Lofast
Strid om trasévalget
Striden om trasévalget førte med seg mye krangling mellom Vesterålen og Lofoten i avisene og på kommunenivå. I Vesterålen var ønsket at en større del av fastlandsforbindelsen skulle gå gjennom Vesterålen. Nærings- og samfunnsliv i Lofoten mente derimot at det ikke var deres ansvar å opprettholde handelsnæringen i Vesterålen med å kanalisere all turisme gjennom det.
Protester fra naturvernere
Norges Naturvernforbund har vært skeptisk til Lofast. De og andre naturvernere har kalt Lofast for et alvorlig naturinngrep. Veien vil gå i et område som har vært relativt uberørt. Møysalen nasjonalpark er opprettet ikke langt fra området veien går gjennom, og deler av området er ubebygd og har hatt liten menneskelig aktivitet. Men tilhengerne av veien har argumentert med at området tross alt har hatt noe aktivitet, med blant annet ei kraftlinje gjennom området, og at veien vil gi flere mennesker mulighet til å nyte naturen i området. Dessuten mener de at samferdselen tross alt må komme foran verneinteressene.
Framover
Åpningen av Lofast vil få følger for fergestrekningene til og ved Lofoten. Fylkesråd for næring og samferdsel i Nordland, Sonja Steen, innstilte vinteren 2007 til Nordland fylkesting at fergeforbindelsen Melbu-Fiskebøl skal opprettholdes omtrent på dagens nivå, helst med ei hurtigere ferge, men med mindre fergemateriell enn i dag. Bognes–Lødingen skal få økt kapasitet på helårsbasis og Bodø-Moskenes skal få økt kapasitet i sommersesongen. For Skutvik-Svolvær mente fylkesrådet at fergeforbindelsen bør opprettholdes i full drift i en prøveperiode på to år.
I Gullesfjordbotn, hvor rundkjøringen der en kan velge Lofast ligger, er det satt av arealer til næringsutvikling og det forventes at dette vil vokse frem her i de nærmeste årene.
Trasé
Hele veien er del av.
Ž
Ž og ž (Z med hake) er en variant av bokstaven Z som finnes i mange språk. Den er den 34. bokstaven i det skoltesamiske alfabetet, og den 29. bokstaven i det nordsamiske. Ellers opptrer den i en rekke østeuropeiske språk: Den er den 25. bokstaven i det slovenske, den 30. bokstaven i det bosniske og kroatiske, den 42. i det tsjekkiske, den 46. i det slovakiske, den 33. i det latviske, den 32. i det litauiske, den 19. i det estiske, og den 13. i det turkmenske. Ž er den siste bokstaven i alle disse alfabetene, bortsett fra det skoltesamiske (der Å og Ä kommer etter), det estiske (der Š, Z og Ž alfabetiseres etter S) og det turkmenske alfabetet (der den kommer etter J).
.300 Pegasus
.300 Pegasus er en patron for rifle.
Ž
I alle alfabetene representerer den lyden, eller en stemt postalveolar frikativ. Ž er å anse som synonym med den kyrilliske bokstaven Ж.
.300 Pegasus
For den som ønsker noe som er ualminnelig flattskytende er dette valget, men den er forsiktig fortalt, kun for den mest erfarne og entusiastiske hjemmelader.
Figurtall
Figurtall er klasser av positive heltall som kan representeres ved regelmessige, geometriske figurer eller mønstre. De mest kjente er polygontallene basert på regulære polygoner i det todimensjonale planet. Typisk representanter er trekanttallene 1, 3, 6, 10, ... som fyller opp jevnt større trekanter og kvadrattallene  1, 4, 9, 16, ... som likedan er basert på kvadratet eller den regelmessige firkanten.
Nye klasser av figurtall oppstår ved å betrakte tilsvarende figurer i rom med høyere dimensjoner. For eksempel kan en likesidet trekant utvides til et tetraeder som er en regelmessig pyramide med fire hjørner i tre dimensjoner. Denne gir opphav til tetraedertallene 1, 4, 10, 20, .... De tilhører klassen av pyramidetall hvor grunnflaten i pyramiden er en regulær polygon og sideflatene er trekanter.
Med en ekstra dimensjon kan et kvadrat utvides til et heksaeder eller kube i tre dimensjoner. Den gir opphav til kubikktallene 1, 8, 27, 64, 125, .... Hver av de fem platonske legemene danner grunnlaget for en klasse av figurtall som inngår i en enda større klasse av polyedriske tall.
I mer enn tre dimensjoner er det vanskelig å forestille seg slike geometriske figurer som generelt går under navnet polytoper. På samme måte som de platonske legemene i tre dimensjoner, er de regulære polytopene spesielt interessante i høyere dimensjoner. Storparten av de tilsvarende figurtallene kan deles inn i tre hovedklasser. Disse er basert på utvidelse av tetraederet, heksaederet og oktaederet. Mens de to siste av disse regulære polytopene kalles hyperkuber og hyperoktaeder og er duale til hverandre, gir utvidelsen av tetraedret opphav til simplekser. For denne siste gruppen finnes det ikke noe entydig navn for de tilsvarende figurtallene, men kan noe upresist omtales som simplekstall. Spesielt i fire dimensjoner finnes det tre andre regulære polytoper i tillegg til disse tre hovedklassene som opptrer i alle høyere dimensjoner.
Historie
Helt siden antikken er figurtall blitt studert. Historien beretter om pytagoreerne som forbant tall med geometriske figurer. Disse kunne illustreres ved å forme dem med steiner i sanden. Ordet kalkulere eller beregne kommer fra det latinske ordet calculus som betyr en liten stein.
I senere tid har mange av de store matematikerne beskjeftigt seg med dem. På 1600-tallet påstod Fermat at hvert positivt heltall kan skrives som en sum av maksimalt n n-polygontall. Med bruk av trekanttall betyr det maksimalt tre slike som i summen. Tilsvarende med kvadrattall trenges det maksimalt fire slike som for  Lagrange beviste teoremet for kvadrattallene, mens Gauss beviste det litt senere for trekanttallene. En generelt bevis ble presentert av Cauchy i 1813.
Jakob Bernoulli brukte egenskaper ved simplekstallene som opptrer i Pascals trekant, til å utlede en generell formel for summer av potenser av naturlige tall. Dette førte til oppdagelsen av de viktige Bernoulli-tallene som er brøker. Disse viste seg senere å spille en viktig rolle i moderne tallteori.
NTG
NTG kan vise til:
Lars Ohly
Lars-Magnus Harald Christoffer Ohly (født 13. januar 1957) er en tidligere svensk politiker som fra 2004 til 2012 var partileder for Vänsterpartiet. Han var Vänsterpartiets partisekretær mellom 1994 og 2000 og har vært riksdagsmedlem siden 1998.
Ohly blei født i Spånga i Stockholms len som sønn av en prest. Som ungdom blei han radikalisert av internasjonale spørsmål som Vietnamkrigen, apartheid i Sør-Afrika, Palestina og Latin-Amerika. I 1978 gikk han med i Kommunistisk Ungdom og året etter i Vänsterpartiet Kommunisterna.
Etter gymnaset, i 1976, begynte Ohly å arbeide på den svenske jernbanen, SJ. Innen SJ var han aktiv i mange faglige spørsmål.
23. oktober 2017 blei Lars Ohly anmeldt for seksuell trakassering i sammenheng med kampanjen #metoo da Frida Holmgren leverte inn en anmeldelse. Ohly innrømte å ha utsatt personer for uakseptabel atferd. Ohly forlot Vänsterpartiet i januar 2018.
Werner Teske
Werner Teske (født 24. april 1942 i Berlin, død 26. juni 1981 i Leipzig) var en tysk kaptein i Stasi. Han ble funnet skyldig i «planlagt forræderi» og henrettet i 1981. Teske var den siste personen som ble henrettet i DDR og den siste i Tyskland i det hele tatt. Seks år senere avskaffet østtyske myndigheter dødsstraffen.
Silje Schei Tveitdal
Silje Schei Tveitdal (født 24. april 1974) er kommunikasjonsrådgiver og tidligere politiker for Sosialistisk Venstreparti (SV).
Werner Teske
Teske ble født i Berlin og ble rekruttert av Stasi som student. Han tok doktorgrad i økonomi og ble siden avsvarlig for økonomisk spionasje for Hauptverwaltung Aufklärung i andre land. Teske vurderte etterhvert å hoppe av og flykte til Vest-Tyskland; han samlet og gjemte tjenstlige dokumenter som han ville ta med. Da Stasi-offiseren Werner Stiller hoppet av til Vest-Tyskland i 1979, ble sikkerhetstiltakene skjerpet. Også Teske ble kontrollert. I denne sammenheng ble det oppdaget at Teske hadde underslått 20000 DM og 21000 DDR-mark. Han ble arrestert og avhørt. I avhørene tilsto han flyktplanen og gjemmestedet til dokumentene. Siden ble han dømt av en østtysk domstol, og til tross for at ikke noe informasjon var blitt gitt vekk, ble han dømt til døden.
I 1993, etter murens fall, ble to av de tre juristene som hadde vært involvert i å dømme Teske til døden, dømt for fortregning av rettferdighet.
Lorenz Spenning
Lorenz Spenning var en gotisk byggmester, og en dyktig elev av Hans Puchsbaum, en anerkjent kunstner som på 1430-tallet fikk i oppdrag å fortsette byggingen av Stefansdomen i Wien i Østerrike.
Lorenz Spenning utviklet sin egen stil, og denne var markant i utbyggingsarbeidet. Det er først i senere tid kommet fram at Spenning var hovedpersonen bak disse utbyggingene, og ikke Hans Puchsbaum som tidligere antatt.
Andre kjente byggverk Spenning jobbet med var blant annet Spinnerin am Kreuz; et monument til minne om korsfarertiden. Denne sto i sin tid i nærheten av byen Wien og gapestokken på Hohe Markt – på bytorget nær sentrum.
Lorenz Spenning utarbeidet plantegningene til rådhuset i Wien for 3 pfund og 57 pfenninge. Plantegningene viser klart Spennings stil. Hans karakteristiske ribbebuer ligner hverandre så sterkt at han også tilskrives byggingen av Domen i Pressburg, Jakobs kirken i Brünn, kirken av Znaim samt Othmarskirken i Mödling. Videre ledet den Wiener Dombauhütte under Spennings ledelse kirkebygget i Perchtoldsdorf vestsiden med vesttårnet. Velvingen av bykirken i Ybbs er også Spennings verk som han utførte i 1466 sammen med sine svenner.
Hva angår Stephansdomen, fortsatte Spenning den indre utbyggingen med blant annet flere altere. Byggeperioden fra 1460 til 1475 er entydig Spennings verk. Hans personlige stil viser en beroligende overflate dekor med plastisitet og en energisk utforming av velvingen.
Spenning deltok på Regensburgkongressen i 1459.
Antje Harvey
Antje Harvey (født 10. mai 1967 i Magdeburg som Antje Misersky) er en tidligere tysk langrennsløper og skiskytter.
Antje Harvey begynte som langrennsløper, og var med på DDRs lag som tok bronse på stafetten under VM 1985 i Seefeld. Hennes far var trener for DDR fram til 1985, og siden han nektet å gi sin datter steroider ble han presset til å slutte. Antje ble senere også presset til å slutte på DDRs lag.
I 1989 begynte hun med skiskyting, og vant gull på 15 km under OL 1992 i Albertville, for Tyskland. Hun tok også sølv på 7,5 km og på stafetten.
Under OL på Lillehammer i 1994 ble det et nytt stafettsølv, og hun var også med på laget som gikk til topp i VM-stafetten i 1995.
Våren 1993 giftet hun seg med amerikaneren Ian Harvey, og flyttet etter karrieren til Utah. I 2000 fikk hun amerikansk statsborgerskap.
I 1995 mottok hun Heidi-Krieger-medaljen, for sin motstand mot å delta i DDRs systematiske doping av utøvere da hun var aktiv.
Günther Fredrik Karl II av Schwarzburg-Sondershausen
Günther Fredrik Karl (tysk: Günther Friedrich Karl II.) (født 24. september 1801 i Sondershausen, død 15. september 1889 samme sted) var fra 1835 til 1880 regjerende fyrste av Schwarzburg-Sondershausen. Han var sønn av fyrst Günther Fredrik Karl I og ektefellen Karoline av Schwarzburg-Rudolstadt (1774–1854).
Under overoppsyn av sin mor fikk Günther Fredrik Karl en omfattende utdanning som inkluderte flere utenlandsreiser. Siden faren ble mindre og mindre populær og ble tvunget til å abdisere i 1835 som følge av en palassrevolusjon (den såkalte «Revolusjon von Ebenleben») tiltrådte sønnen den 19. august dette året som ny regjerende fyrste. Hans tidlige regjeringstid utmerket seg med reformer. Blant disse var landets tilslutning til de tyske tollforeningene og vedtagelse av en ny forfatning i 1841 (i forbindelse med Günther Fredrik Karls 40-årsdag). Som en følge av det sistnevnte ble det i 1843 sammenkalt til landets første valgte folkeforsamling («Landtag»).
Til tross for disse reformene ble også Schwarzburg-Sondershausen rammet av marsurolighetene i 1848, først og fremst i form av oppløp i de største byene Sondershausen og Arnstadt, noe som krevde hjelp av prøyssiske og saksiske tropper for å slå ned. Som en innrømmelse til opprørerne ble det i 1849 vedtatt en nyere, mye mer liberal grunnlov, som imidlertid ble revidert i mer konservativ retning i 1857. På denne tiden hadde også fyrstens egen politiske innstilling blitt mindre reformvennlig.
Under Günther Fredrik Karls regjering opplevde fyrstedømmet også en begynnende industrialisering, blant annet som følge av anleggelsen av landets første jernbane (Arnstadt-Erfurt) i 1867. Allikevel forble Schwarzburg-Sondershausen et av de minst økonomisk utviklede områdene i Thüringen.
I 1866 sluttet Schwarzburg-Sondershausen seg til den prøyssiske siden i den østerriksk-prøyssiske krigen og ble deretter medlem i Det nordtyske forbund. Dermed ble den formelle overhøyheten over landets militære styrker tilslutt overlat til Preussen. Etter den fransk-prøyssiske krig ble Günther Karl Fredrik en av forbundsfyrstene i det nyopprettede tyske riket.
Som følge av tiltagende alder og problemer med synet abdiserte Günther Fredrik Karl 17. juli 1880 til fordel for sin eldste sønn. Günther Fredrik Karl døde ni år seinere.
Familie
Günther Karl Fredrik var gift to ganger. Hans første ekteskap ble inngått i 1827 med Marie av Schwarzburg-Rudolstadt (1809–1833). Paret fikk følgende barn:
I 1835 giftet Günther Fredrik Karl seg på nytt med Mathilde av Hohenlohe-Öhringen (1814–1888). Med henne fikk han to barn:
Mathilde var en veldig kulturelt aktiv fyrstinne og utviklet i løpet av sine år i byen Sondershausen til et ikke ubetydelig kultursentrum. Men ekteskapet var lykkelig og sluttet med skilsmisse i 1852.
Arkeologiåret 1927
Arkeologiåret 1927 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1927.
Nakkhatra Mangala Kitiyakara
Han var den tredje sønnen til Kitiyakara Voralaksana, prins av Chanthaburi, og Prinsesse Apsarasaman Kitiyakara.
Han ble gift med Bua Kitiyakara. De fikk fire barn, deriblant Thailands tidligere dronning Sirikit.
Gateshead FC
Gateshead Football Club er en engelsk fotballklubb som spiller i Conference National. De spiller hjemmekampene sine på Gateshead International Stadium i Gateshead. Byen Gateshead ligger i Nordøst-England.
Klubben ble stiftet i 1889 under navnet Gateshead NER FC og har gjennomgått en rekke navneendringer før den fikk sitt nåværende navn i 1977.
Rivaler
Da Gateshead AFC var en Football League-klubb var de største rivalene Hartlepool United, Darlington og Carlisle United. På grunn av få klubber i geografisk nærhet i seriene hvor Gateshead har spilt de siste årene, har lokalrivaliseringen avtatt noe, men en bitter rivalisering med Blyth Spartans oppstod på 1990-tallet og eksisterer den dag i dag.
Andre rivallag som klubben har hatt er Bishop Auckland, Spennymoor Town og Whitby Town, som var på sitt sterkeste på slutten av 1990-tallet og starten av 2000-tallet.
Fra og med 2010-2011-sesongen har rivaliseringen med Darlington fått en ny vår, da lagene for første gang på lang tid skulle spille i samme divisjon etter Darlingtons nedrykk fra League Two sesongen før.
Ishockey under Vinter-OL 1948
Under Vinter-OL 1948 deltok åtte lag i ishockeyturneringen. De spilte en serie der alle lagene møttes en gang. Canada vant sitt femte olympiske ishockeygull. De hadde tidligere vunnet i 1920 (Sommer-OL i Antwerpen), 1924, 1928 og 1932. Canada ble verdensmestere for tolvte gang og Tsjekkoslovakia ble europamestere, da turneringen også var Internasjonale Ishockeyforbundets (IIHF) 15. verdensmesterskap og 26. europamesterskap.
Galen
Galenos (latin Claudius Galenus, gresk Klaudios Galenos, født ca. 130 død ca. 200) var en gresk lege, anatom og filosof. Betraktes av mange som en av de mest innflytelsesrike legene gjennom alle tider. I en periode av sitt liv var han livlege for gladiatorer, som ga ham gode muligheter til å studere anatomi og kirurgi.
Biografi
Han var født i Pergamon i Lilleasia, og etter studier i Smyrna, Korint og Alexandria arbeidet han som lege i Pergamon inntil han reiste til Roma i 162. I Roma var han Marcus Aurelius' livlege og holdt forelesninger om medisin. Galenos er blitt kalt «Legeprinsen» og i ry sto han bare under Hippokrates.
Galenos' lære
Galenos var påvirket av Hippokrates' medisinske tenkning, av Herofilos' og Erasistratos' lære i anatomi og fysiologi, og av Platons og Aristoteles' filosofi.
I sitt syn på kroppen hadde han en strengt logisk og systematisk tilnærming. Han tenkte seg kroppen gjennomstrømmet av fire væsker (humorer): svart galle, gul galle, blod og flegma (slim). Disse ble balansert av de fire elementene (ild, luft, vann og jord), de fire kvalitetene varme, fuktighet, kulde og tørrhet, de fire livsfasene (barndom, ungdom, voksen alder og alderdom) og de fire årstidene. I tillegg hadde kroppen tre slags gasser som ble dannet i de tre sentrale organene hjerte, lever og hjerne. Sjukdom skyldtes en ubalanse i kroppsvæskene, og senere tiders utbredte bruk av årelating stammer fra Galenos.
Galenos' betydning skyldes de observasjonene han gjorde av kroppen, mer enn teoriene hans. Han gjorde omfattende anatomiske studier og holdt offentlige anatomiforelesninger og demonstrasjoner. På grunn av forbudet mot disseksjon av mennesker, måtte han bruke dyr. Derfor er ikke alle observasjonene hans helt presise. Men han står bak viktige oppdagelser for å forstå fordøyelsen, nervesystemet, blodomløpet og åndedrettet. Han var den første som brukte pulsen i diagnostisk øyemed.
Også Galenos' medisinske filosofi hadde betydning for medisinsk tenkning helt til 1800-tallet. Det var for eksempel han som definerte teorien om fire personlighetstyper - temperamenter – ut fra ubalanse i de fire kroppsvæskene: den flegmatiske (slim), den koleriske (gul galle), den sangvinske (blod) og den melankolske (svart galle).
Jordskjelvet i Tangshan 1976
Jordskjelvet i Tangshan (kinesisk: 唐山大地震, pinyin: Tángshān dàdìzhèn) fant sted den 28. juli 1976 i Tangshan byprefekturet  i Hebei-provinsen i Folkerepublikken Kina og er det jordskjelvet i moderne tid som har krevd flest menneskeliv.
Hovedskjelvet var ca. 7,8 – 8,2 på Richters skala, og rammet i de tidlige morgentimer, kl. 03.42.53,8 lokal tid, og pågikk i ca. ti sekunder. Et nesten like sterkt etterskjelv fulgte 16 timer etter, og det medførte ytterlige dødsofre. Telegrambyrået Xinhua anslo dødstallene til 242 000 døde, mens amerikanske geologiske institutter anslo dem til å ha vært opptil 650 000, med ytterligere over 800 000 skadede.
Et område på om lag 6,5 km x 8 km ble rasert i Tangshan. Mange av dem som overlevde det første skjelvet, ble innesperret under raserte bygninger. 85 prosent av bygningene i byen falt enten sammen eller ble skadet så sterkt at de ble ubeboelige. Skjelvet forårsaket skader også i storbyene Tianjin og Beijing, som ligger i det samme område som Tangshan. 5,3 millioner hus ble helt eller delvis ødelagt. Skjelvet kunne fornemmes av folk så langt unna som Xi'an.
Det var noen forvarsler særlig dagen forut for skjelvet. Grunnvannet sank og steg tre ganger, noe som kunne observeres blant annet i brønner. Tegnene ble tolket riktig i fylket Qinglong et stykke fra episenteret, noe som førte til at i det minste der var dødstallene lavere enn de kunne ha vært; lokalbefolkningen tok forholdsregler og evakuerte til tryggere steder.
Jordskjelvet fant sted under et år da en rekke politiske hendelser rystet Kina og det kinesiske kommunistparti. Nevnes kan statsminister Zhou Enlais død (januar), den såkalte Tiananmenhendelsen i Beijing (april), formann Mao Zedongs død (september), og arrestasjonen av den såkalte Firerbanden (oktober). Året ble på grunn av sin blanding av fysiske og politiske rystelser senere omtalt av mange som «forbannelsens år».
Et minnesmerke og et museum sentralt i Tangshan er de eneste som i dag (2008) som beskjeftiger seg med katastrofen i det offisielle Kina.
Eldridge Cleaver
Leroy Eldridge Cleaver (1935–1998) var en amerikansk forfatter og politisk aktivist. Cleaver var et ledende medlem av Black Panther Party og som skribent. Hans bok Sjel på is (Soul On Ice, 1968) er en samling med artikler og essayer som da den ble utgitt ble beskrevet av The New York Times bokanmelder som «briljant og avslørende». Den ble også utgitt på norsk.
Cleaver var et framtredende medlem av det svarte politiske grupperingen og det revolusjonære partiet Black Panthers hvor han hadde tittelen «informasjonsminister», og «leder av den internasjonale seksjonen» mens han var i landflyktighet på Cuba og i Algerie. Som redaktør av den offisielle avisen til pantrene var Cleavers innflytelse på partiets retning kun overgått av dets grunnleggere Huey P. Newton og Bobby Seale. Cleaver og Newton ble til sist uenige med hverandre, noe som førte til en splittelse som svekket partiet. Cleaver vendte seg siden mot langt mot den politisk høyresiden og ble mormoner og medlem av Det republikanske partiet.
Biografi
Cleaver ble født i Wabbaseka i Arkansas, og som barn flyttet han sammen med sin familie til Phoenix og deretter til Los Angeles. Han giftet seg med Kathleen Neal Cleaver i 1967; de skilte seg i 1987. De hadde en sønn, Ahmad Maceo Eldridge Cleaver, og en datter, Joju Younghi Cleaver.
Som tenåring var han involvert i småkriminalitet og tilbrakte tid i ungdomsfengsel. Han ble arrestert for å ha begått voldtekt og dømt for overfall med hensikt å begå mord i 1957.
Sjel på is
Mens han satt i fengsel skrev Cleaver en rekke filosofiske og politiske essayer, først utgitt i magasinet Ramparts og deretter i bokform som Sjel på is. I artiklene sporet Cleaver sin egen utvikling fra en «supermaskulin slave» til en radikal, svart liberasjonist, og hans skrifter fikk stor innflytelse på Black Power-bevegelsen.
Det mest kontroversielle delen av boken er at Cleaver innrømmer å ha begått voldtekt, og forklarte at han i begynnelsen voldtok svarte kvinner i gettoen «for praksis», og deretter begynte å voldta hvite kvinner. Han refererte til massevoldtekt av hvite kvinner som «en opprørsk handling».
Essayene i Sjel på is er delt inn i fire tematiske seksjoner: «Brev fra fengsel», som beskrev Cleavers erfaringer med og tanker om kriminalitet og fengsel; «Udyrets blod», diskuterte raseforhold og fremmet svart frigjøringsideologi; «Preludium til kjærlighet – tre brev», kjærlighetsbrev skreve til Cleavers advokat, Beverly Axelrod; og «Hvite kvinner, svarte menn», om kjønn, svart maskulinitet og seksualitet.
Black Panther
Eldridge Cleaver ble løslatt fra fengselet i 1966 hvorpå han meldte seg inn i det Oakland-baserte Black Panther-partiet, hvor han fikk tittelen «informasjonsminister», eller talsperson. Hva som innledningsvis tiltalte Cleaver til Black Panther i motsetningen til andre svarte grupperinger, var deres tilsagn om væpnet kamp.
I 1967 dannet han Black House, sammen med Marvin X, Ed Bullins og Ethna Wyatt, et politisk og kulturelt senter i San Francisco. Amiri Baraka, Sonia Sanchez, Askia Toure, Sarah Webster Fabio, Art Ensemble of Chicago, Avotcja, Reginald Lockett, Emory Douglas, Samuel Napier, Bobby Hutton, Huey Newton, og Bobby Seale opptrådte jevnlig på Black House.
Cleaver stilt som presidentkandidat i 1968 for Peace and Freedom Party («Fred og frihetspartiet»), et mindre, venstreorientert valgparti i California. Cleaver og hans medkandidat fikk 36 571 stemmer, noe som utgjorde 0,05 prosent av stemmene. Senere det samme året ble han skutt ved et bakhold fra politiet i Oakland. I den samme skuddvekslingen ble Black Panther-medlemmet Bobby Hutton drept og to politioffiserer ble skadet. Anklaget for forsøk på mord stakk Cleaver fra kausjon og flyktet til Cuba og senere til Algerie. Etter at Timothy Learys politiske venstreorienterte gruppering Weather Underground var med på å organisere en flukt fra fengsel ble Leary med Cleaver i Algerie. Imidlertid plasserte Cleaver Leary under «revolusjonær arrestasjon» som kontrarevolusjonær ved at han hadde promotert ulovlig rusmiddelbruk. Leary var hovedsakelig kjent for å ha fremmet psykedelisk dop fra tidlig i 1960-årene, og ble beskrevet av president Richard Nixon som «den farligste mann i Amerika». Cleaver forlot senere Algeria og tilbrakte tid i Frankrike.
Eldridge Cleaver og Huey Newton begynte etter hvert å krangle over spørsmålet om nødvendigheten av væpnet kamp som et svar på COINTELPRO, FBIs program for overvåking, infiltrering, baktaling og forstyrrelse av innenlandske politiske organisasjoner, foruten også andre handler som regjeringen satt inn mot Black Panthers og andre radikale grupperinger. Cleaver ville ha en økning av væpnet motstand i form av urban geriljakrigføring mens Newton mente at den beste måten å svare på var å legge ned våpnene da han følte at voldelige aksjoner fremmedgjorde pantrene fra resten av det svarte samfunnet. Isteden mente han fokuset burde være på pragmatiske aktiviteter for å få gjennomført politiske reformer.
Sjel på ild
Ved å henspille på tittelen av hans tidligere bok, Sjel på is, utga Cleaver boken Sjel på ild (Soul on Fire) i 1978. Han kom her med flere påstander angående hans landflyktighet i Algerie: han hevdet at han ble støttet av faste stipend fra Nord-Vietnam som USA på den tiden bombet. Cleaver hevdet også at han ble fulgt av andre tidligere kriminelle som hadde blitt revolusjonære, mange av dem hadde som flykaprere kommet seg til Algerie. Åpenbart hadde Algerie forventet at Cleaver holdt orden på de andre. Han beskrev det som økende vanskelig å holde på disiplinen etter hvert som deres økende antall strakte godtgjørelsen fra Nord-Vietnam til bristepunktet. På denne tiden oppdaget han at hans hustru hadde tatt seg en elsker. Elskeren ble til sist myrdet. Cleaver kom seg til sist ut av Algerie i frykt for å miste livet. Han kunne ikke lenger kontrollere de andre og politiet i Algerie begynte ta dem. Han levde deretter under jorden i Frankrike for en tid. I sin isolasjon ble han nyfrelst kristen.
Senere liv
Tidlig i 1980-årene ble Cleaver desillusjonert med hva han så på som den kommersielle vesenet til evangelikale kristendommen og undersøkte alternativer, inkludert Moon Sun-myungs religiøse bevegelse Den forente familie og mormonerne. Han ble døpt som mormoner den 11. desember 1983, Etter å ha gått jevnlig på møter og mottatt undervisning var han et medlem med godt omdømme ved sin død i 1998.
Cleaver hadde i 1980-årene blitt en konservativ republikaner. Han var tilstede ved ulike republikanske tilstelninger og talte ved et møte i en republikansk sentralkomité i California om sin politiske omforming. I 1986 var han med på en ikke suksessfull kampanje for vinne senatsplassen som da ble holdt av den demokratiske senatoren Alan Cranston. Han mottok mindre enn to prosent av stemmene i det republikanske partiets primærvalg.
Cleaver ble satt på prøvetid i 1988 for innbrudd og ble kortvarig fengslet senere det samme året etter å ha testet positivt for kokain. Han lot seg innlegge på et behandlingshjem for rusmiddelavhengige to år senere etter å ha innrømmet avhengighet til crack-kokain, men han ble arrestert for besittelse av politiet i Oakland og Berkeley i 1992 og 1994. Kort tid etter hans siste arrestasjon flyttet han til sørlige California hvor hans helse forverret seg.
Død
Eldridge Cleaver døde på Pomona Valley Hospital Medical Center den 1. mai 1998. Hans familie ba sykehuset om ikke å avsløre hva som var årsaken for hans død, men det var kjent at han hadde diabetes og prostatakreft. Han ble gravlagt på gravlunden Mountain View Cemetery i Altadena i California.
John Landis
Landis begynte sin filmkarriere i postrommet til 20th Century Fox, etter at han sluttet på skolen som 17-åring. Han fikk seg senere jobb som produksjonsassistent på filmen Kellys helter som ble spilt inn i Jugoslavia i 1970. Han ble igjen i Europa etter innspillingen, og jobbet på flere av de spanske og italienske spagettiwesternfilmene som var populære på 60- og 70-tallet. Han var både skuespiller og stuntmann i disse. Etter at han kom tilbake til USA, skrev, regisserte og spilte han i sin debutfilm, Schlock i 1973 som 21-åring. Schlock er en hyllest til de gamle monsterfilmene som han var fan av, og han hadde selv rollen som Schlockthropus, det manglende mellomleddet. Han jobbet videre som produksjonsassistent, forfatter og skuespiller og sammen med brødrene David og Jerry Zucker og Jim Abrahams (som senere gjorde stor suksess med bl.a. Hjelp, vi flyr-filmene), lagde han The Kentucky Fried Movie i 1977.
Landis sitt store gjennombrudd kom med den neste filmen, alle collegefilmers mor – Deltagjengen. Så fulgte en rekke med filmkomediesuksesser. The Blues Brothers i 1980, Rollebyttet i 1983, Spioner som oss i 1985, Three Amigos i 1986 og Amerika for mine føtter i 1988. I tillegg skrev og regisserte han skrekklassikeren En amerikansk varulv i London i 1981.
Under innspillingen av Twilight Zone: The Movie i 1983, der Landis var regissør, styrtet et helikopter og tok livet av tre personer, blant annet to barn. Landis ble saksøkt av foreldrene til barna, som hevdet av Landis drev innspillingen uansvarlig, og ikke opplyste foreldrene om hvor farlig filminnspillingen var. Landis ble frikjent for anklagene. Han ble også saksøkt av datteren til den tredje som døde og skuespiller Jennifer Jason Leigh. Dette søksmålet ble avgjort utenfor rettssalen.
I 1983 skrev og regisserte Landis musikkvideoen til Michael Jacksons Thriller. Musikkvideoen, som ligner mer på en kortfilm, forandret synet på musikkvideoer og gjorde at de begynte å inneholde mer enn bare poserende sangere. Videoen vant en rekke filmer, bl.a. MTV Video Music Awards for beste video og seernes valg. Videoen har senere blitt valgt inn i MVPA sin Hall of Fame. Paret samarbeidet igjen i 1991 om musikkvideoen til Black or White. Videoen var en av de første som brukte digital morphing, og den hadde verdesnpremiere samtidig i 27 land, som ga den et publikum på rundt 500 millioner mennesker.
Etter Landis' suksess på 1980-tallet, ble 1990-tallet en nedtur for Landis. Særlig svei Beverly Hills Cop III fra 1994. Heller ikke Blues Brothers 2000 eller Susan's Plan slo ann blant publikum.
Landis har også jobbet mye for TV, gjennom sitt produksjonsselskap St. Clare Entertainment. Dette inkluderer serier og filmer som Drøm videre, Kjære, jeg har krympet barna, Weird Science og The Lost World. I 2004 regisserte han en kritikerrost dokumentar om en bilselger, Slasher i 2004. Han har også lagd en episode av serien Masters of Horror fra 2005.
Landis liker å putte inn interne spøker i filmene sine. Særlig gjelder dette henvisninger til den fiktive filmen See You Next Wednesday. Tittelen er et sitat fra Stanley Kubricks film 2001: En romodyssé. Dette er en siste hilsen Frank Poole får av sin kone i et videogram. Landis beskriver filmen som en film han kunne ha lagd som 15-åring. Tittelen dukker opp på billboards og postere forskjellige steder i Landis sine filmer.
På slutten av rulleteksten for filmene han lagde for Universal Studios (Deltagjengen, The Blues Brothers, En amerikansk varulv i London) er det reklame for den fiktive filmen Ask for Babs (Babs er en av figurene i Deltagjengen).
Reggisørvennen Frank Oz har også en tendens til å dukke opp i filmene hans. Det samme har sangen The Girl from Ipanema.
Morten Harry Olsen
Morten Harry Olsen (født 15. august 1960 i Narvik) er en norsk forfatter. Olsen har grunnfag i kriminologi fra Universitetet i Oslo og grunnfag i filosofi fra Universitetet i Tromsø. Han har arbeidet som ekspeditør, taxisjåfør, nattportiér, journalist, oversetter, kontorist, litteraturkritiker, forlagskonsulent og forlagsredaktør, samt serieredaktør. Han har vært formann i Norsk Forfattersentrum (1989–91), formann i arrangementskomitéen for Brageprisen (1991–95) og nestformann Den norske Forfatterforening (1997–98). Fra 1988 til 1991 var han medlem av Den norske Forfatterforeningens litterære råd. I perioden 1992–1996 var han redaktør for Bokklubben krim og spenning. Siden 2008 har han hatt diverse tillitsverv i Norsk kulturråd, i Litteraturutvalget, Tegneserieutvalget, Ankenemnda og sist som suppleant for Prosautvalget. I årene 2001 til 2008 var han en fremstående journalist i Norsk Golf. I årene 1998-2000 var han gjestehovedlærer ved forfatterskolen i Bø. I 2014 startet han sin egen forfatterskole, Forfatterakademiet. Den skiftet navn til Forfattercoaching i 2018.
Olsen debuterte litterært i 1985 med novellesamlingen For alt hva vi er verdt, som ble belønnet med Tarjei Vesaas' debutantpris. Flere av bøkene hans har vakt betydelig oppmerksomhet hos kritikerne.
Kitiyakara Voralaksana
Kitiyakara Voralaksana (født 8. juni 1874, død 27. mai 1931) var den tolvte sønnen til kong Chulalongkorn.
Han hadde fem hustruer og 24 barn, hvorav 14 var sønner og 10 døtre. En av sønnene var Nakkhatra Mangala Kitiyakara.
TrackMania Nations
TrackMania Nations er et gratis bilspill produsert av den franske spillprodusenten Nadeo. Spillet er hovedsakelig et onlinespill, men kan også spilles som enspiller. Lanseringen av spillet møtte stor interesse, og spillet hadde allerede innen sine første uker fått 1 million registrerte spillere.
Jason Statham
Jason Statham (født 26. juli 1967 i Shirebrook i Derbyshire) er en britisk skuespiller og tidligere stuper. Han er kjent fra filmer som Lock, Stock and Two Smoking Barrels, Snatch,  The Transporter, Crank og Safe.
Modell og skuespillerkarriere
Stathams karriere begynte da han ble oppdaget av en talentjeger under trening. Dette ledet til at han ble modell for klesmerket French Connection, hvor han ble kjent med den britiske filmregissøren Guy Ritchie. Statham fikk en rolle i Lock, Stock and Two Smoking Barrels. Filmen ble godt mottatt av både kritikere og publikum, og hjalp Stathams karriere godt på vei. I filmen Snatch, fra 2000, spiller han ved siden av Brad Pitt og Benicio del Toro. Etter Snatch klarte Statham å slå gjennom i Hollywood og i 2001 kom filmen: Ghosts of Mars.
Statham ble tilbudt flere filmroller, og i 2002 fikk han rollen som kureren Frank Martin i actionfilmen The Transporter. Ved hjelp av sin bakgrunn som kampsportutøver gjorde han de fleste av sine egne stunt. Filmen fikk en oppfølger i 2005, Transporter 2, og en tredje oppfølger i 2008: Transporter 3. Han hadde også mindre roller i The Italian Job (2003) og Livsfarlig anrop (2004), men i 2005 fikk han hovedrollen i Guy Ritchies filmprosjekt Revolver. Ett år senere spiller han også hovedrollen i Crank (2006). I 2008 spilte han i ''In the Name of the King".
I 2015 spilte han i Furious 7.
Liste over Oslos byråder
Liste over Oslos byråder omfatter byråder i Oslo byråd. Oslo har hatt byråd siden reformen i 1986 som innførte et parlamentarisk system i byen. Byrådslederne omfattes ikke i denne listen, men har sin egen liste på liste over Oslos byrådsledere.
Finans
Under Rune Gerhardsen (fra 1. januar 1992) het denne posten «finans og plan». Med Fritz Huitfeldt-byrådet fra 15. januar 1997 ble den igjen hetende «finans». Fra 1. mai 2003 het avdelingen «finans og utvikling», mens fra 21. august 2009 ble navnet igjen Byrådsavdeling for finans. I 2010 ble næringsområdet flyttet til Byrådsavdeling for finans som skiftet navn til Byrådsavdeling for finans og næring. Avdelingen fikk da to politiske ledere (byråder) – en for finans og en for næring. Etter valget i 2011 ble næringsområdet igjen skilt ut, slik at det kun er en byråd for finans i avdelingen.
Byutvikling
Under Rune Gerhardsen (1. januar 1992 – 15. januar 1997) het denne «kultur og byutvikling». Deretter het den «næring og byutvikling» frem til 2. februar 2004.
Oppvekst og kunnskap
Under byrådet Svelland het denne «kultur og utdanning». Byrådet Tetzschner hadde en byråd for kultur og utdanning frem til 28. mars 1990, og deretter ingen egen utdanningsbyråd. Under Rune Gerhardsen het posten «barn og utdanning». Under Fritz Huitfeldt het posten «kultur og utdanning», og under Erling Lae het den det samme frem til 2. februar 2004 da posten skiftet navn til «barn og utdanning». Etter valget i 2011 ble kulturområdet skilt ut, og posten skiftet navn til «kunnskap og utdanning». Fra 2015 ble barnehagesektoren synliggjort bedre i et nytt navn, «oppvekst og kunnskap». I desember 2017 ble posten tilført ansvaret for barnevern, helsestasjoner og skolehelsetjeneste.
Samferdsel, miljø og næring
Denne byrådsposten eksisterte under navnet «samferdsel» frem til 17. august 1988, da den kom innunder posten «teknisk». Den gjenoppstod som «miljø og samferdsel» 1. januar 1992. I 2009 ble navnet endret til «samferdsel, miljø og næring». Etter valget i 2011 skiftet posten navn og ble igjen «miljø og samferdsel».
Eldre, helse og arbeid
Denne posten het bare «bydelene» i byrådene til Hans Svelland og Michael Tetzschner. Den eksisterte ikke under Rune Gerhardsen, men gjenoppstod som «eldre og bydelene» da Høyre tok tilbake byrådsmakten i 1997. Posten forsvant 16. oktober 2002. Etter valget i 2011 gjenoppsto posten igjen som «eldre». Fra 2015 het posten «eldre, helse og sosiale tjenester».
I desember 2017 ble integrerings- og mangfoldarbeidet flyttet fra byrådsavdeling for næring og eierskap til byrådsavdeling for helse, eldre og sosiale tjenester, som samtidig skiftet navn til eldre, helse og arbeid. I samme omgang ble barnevern, helsestasjoner og skolehelsetjeneste flyttet over til byrådsavdeling for oppvekst og kunnskap. Fra oktober 2019 var det to byråder i Byrådsavdeling for eldre, helse og arbeid. 11. juni 2020 ble avdelingen delt i to: Byrådsavdeling for arbeid, integrering og sosiale tjenester (se nedenfor) og Byrådsavdeling for eldre, helse og innbyggertjenester.
Arbeid, integrering og sosiale tjenester
Byrådsavdeling for arbeid, integrering og sosiale tjenester ble opprettet 11. juni 2020 ved utskilling av fagområdet fra Byrådsavdeling for eldre, helse og arbeid, som i en periode hadde hatt to byråder.
Kultur, idrett og frivillighet
Posten ble opprettet etter valget i 2015 med Rina Mariann Hansen (Ap) som første byråd.
Velferd og sosiale tjenester
Denne posten oppstod 16. oktober 2002, som erstatning for vervet som helsebyråd. Avdelingen skiftet navn til «eldre og sosiale tjenester» 29. september 2009. Etter valget i 2011 ble posten «eldre» skilt ut til en egen byråd. Den andre posten fikk navnet «helse og sosiale tjenester».
Næring og eierskap
Under Rune Gerhardsen het denne byrådsposten «næringsutvikling». Med Fritz Huitfeldt ble næring liggende under byutvikling, se denne seksjonen for detaljer. Fra 2. februar 2004 har næring ligget under «næring og kultur», som er tatt med i næringsseksjonen i denne listen. I 2010 ble næringsområdet flyttet til Byrådsavdeling for finans som skiftet navn til Byrådsavdeling for finans og næring. Avdelingen fikk da to politiske ledere (byråder) – en for finans og en for næring. Etter valget i 2011 ble næringsområdet skilt ut og lagt sammen med kulturområdet til en ny post, «kultur og næring». Posten het «næring og eierskap» fra 2015. I desember 2017 ble integrerings- og mangfoldsarbeidet flyttet ut av denne avdelingen.
Arbeid og sosiale tjenester
Denne posten eksisterte kun i byrådet til Rune Gerhardsen 1992-1997.
Service- og organisasjonsutvikling
Denne posten eksisterte i perioden 2. februar 2000 til 16. oktober 2002.
Administrasjon og personal
Denne byrådsposten eksisterte bare frem til 1. januar 1988.
Lars Haltbrekken
Lars Haltbrekken (født 9. mars 1971 i Trondheim) er en norsk politiker og stortingsrepresentant for Sosialistisk Venstreparti (SV). Han har vært innvalgt på Stortinget siden 2017 og sitter i Energi- og miljøkomiteen. Han var leder i Norges Naturvernforbund fra 2005 til 2016, da han trakk seg for å stille til Stortinget for SV.
Haltbrekken ble valgt til leder i Norges Naturvernforbund i 2005. Han ble gjenvalgt som leder for en ny toårsperiode på landsmøtet i 2015, og er den lengstsittende lederen i organisasjonens historie. Han er bosatt i Oslo. Haltbrekken var nestleder i Norges Naturvernforbund 2003–2005.