cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gonimbrasia belina
Utnyttelse
De fullvoksne larvene blir samlet inn i stor skala av lokalbefolkningen. Mageinnholdet klemmes ut, og så er det vanlig å tørke dem i solen eller røyke dem, så de holder seg. I dag blir også en god del larver hermetisert, og hermetiske mopaneworms kan kjøpes på supermarkeder i Sør-Afrika. Tørkede larver inneholder rundt 70 % protein og 17 % fett og er en meget viktig proteinkilde for befolkningen i noen områder. I dag kan bestanden mange steder være truet på grunn av kommersiell høsting. Larvene er også en viktig del av økosystemet, og spises av mange forskjellige dyr.
Fatmir Sejdiu
President
24. juli 2006 var Sejdiu i Wien i det første toppmøtet mellom statsministere og presidenter fra Kosovo og Serbia, for å diskutere den fremtidige statusen til Kosovo.
9. januar 2008 ble Sejdiu gjenvalgt for nye 5 år av parlamentet i Kosovo Statsministeren Hashim Thaci, som Sejdiu utpekte etter valget i 2007, innkalte parlamentet i Kosovo til et ekstraordinært møte 17. februar 2008 for å erklære provinsen som uavhengig, og parlamentet vedtok med overveldende flertall samme dag å erklære seg som en uavhengig nasjon. Thaçi leste erklæringen i parlamentet. Etter fem dager hadde 17 land offisielt anerkjent Kosovo, deriblant USA, Storbritannia, Tyskland og Australia.
Sejdiu ble 7. april 2011 etterfulgt av Atifete Jahjaga, etter at valget av Behgjet Pacolli ble annullert av grunnlovsdomstolen som ugyldig.
Festebete
Festebete betegner et trestykke som ligger på tvers av en robåt, nesten fremme ved forstevnen, der man kan sette fast fortøyningstau og annet.
Festebeten er som oftest laget som en vanlig bete og med en koller opp over ripbordet på hver side av båten. Midt på festebeten er det gjerne en loddrett sliss (gjennomgående, firkantet hull), der det er satt ned et mer eller mindre forseggjort bordstykke («plankebit») som rager noe opp over festebeten og går ned til noe under denne. Denne kalles gjerne for «kjerringa», og brukes nærmest som en koffilnagle til å henge taukveiler på og sette fast tauender i.
Festebete er vanlig på litt større nordlands- og trøndelagsbåter. Etter ca. 1950 også på små båter av disse typene.
RAV4 EV
Toyota RAV4 EV er en elbil basert på plattformen og karosseriet til RAV4 SUV. Den første generasjonen RAV4 EV var på markedet fra 1997 til 2003. I juli 2010 annonserte Toyota at de samarbeider med Tesla Motors i utviklingen av den andre generasjonen RAV4 EV. Firmaene forventet at den ville være i masseproduksjon i løpet av 2012.
Modellen var i første omgang tilgjengelig i begrenset antall fra 1997. I 2001 ble det mulig for firmaer, kommuner og etater å lease en eller to biler. Frem til RAV4 EV programmet ble avsluttet i 2003 var 328 biler solgt til private bileiere. Produksjonen opphørte til tross for at det var etablert ventelister med prospektive kunder. RAV4 EV er svært lik den konvensjonelle RAV4 – manglende eksosrør er praktisk talt eneste synlige forskjell utvendig. RAV4 EV hadde en toppfart på 125 km/t og rekkevidde var 80 til 190 km. Nikkelmetall hydridbatteripakken var på 95 Ah og hadde en kapasitet på 27 kWh. Batteripakken har vist seg svært driftssikker og holdbar over tid og enkelte RAV4 EV er kjørt 250 000 km på den originale batteripakken.
Ytelser
RAV4 EV har en toppfart på 125 km/t. Den akselererer fra 0 til 100 km/t på 18 sekunder, avhengig av ladestatus. Rekkevidden er fra 80 til 190 km, avhengig av rullemotstand og gjennomsnittshastighet.
RAV4EV har en NiMH batteriepakke med 24 12 V 95Ah NiMH batterier som kan lagre inntil 27,4 kWh.
Lading
RAV4EVs batterier kan lades fra helt utladet til full lading på ca. 5 timer. Ladingen kontrolleres av et passivt styringssystem. Ladingen skjer via magnetisk induksjon ved hjelp av en veggmontert ladeenhet med 220V/6 000W/30 amp.
Driftskostnader
I mai 2006 kostet en full opplading USD 0,09 pr kWh, slik at totalprisen for fullading ble USD 2,70. I mai 2008 hvor bensinprisen var USD 3,80 eller høyere, kunne en bensindrevet RAV4 2x4 kjøre 27 miles på en gallon. RAV4 EV kunne nyte godt av strømpriser som bare var 25% av dette, noe som gav en drivstofføkonomi tilsvarende 11 miles pr gallon.
RAV4 EV har tidsstyring av ladingen som standardutstyr. Det betyr at eieren kan stille inn lading på et bestemt tidspunkt og dermed utnytte en strømtariff med lave priser om natten. Mange RAV4 EV-eiere utnytter denne muligheten. Strømprisen nattestid er ofte lavere, opptil 60% billigere enn dagprisen. Sammenliknet med bensindrift tilsvarer en slik prisbesparelse på strømmen en rekkevidde på 166 miles pr gallon.
EPAs offisielle rangering av RAV4 EV i listene fra 2000 til 2003 er 125 miles pr gallon ved bykjøring, 100 mpg ved landveiskjøring og 112 miles ved blandet kjøring.
Til sammenlikning vil en europeisk bil som har et forbruk på 0,50 l/mil ved landeveiskjøring og 0,65 ved bykjøring få en EPA rangering med henholdsvis 47 mpg og 36 mpg.
Slitedeler
Batteripakken i RAV4 EV er en slitedel. I dag er den bare tilgjengelig fra tredjepartsleverandører og prisen (eBay 2007) er USD 26 000. Det er verd å merke at prisen påvirkes sterkt av at denne bilmodellen er produsert i et lite antall.
Andre deler i RAV4 EV er de samme som i den bensindrevne RAV4, det gjelder f.eks bremser, servostyring, klimaanlegg, dekk og hjuloppheng.
Prototype
RAV4 EV før-produksjon-prototyper ble først satt inn i et konfidensielt evalueringsprogram med elektriske kjøretøyer over hele USA. Prototypene var basert på den mindre, kortere, to-dørs versjonen av RAV4. Noen av disse var utstyrt med NiMH-batterier fra Panasonic og andre med bly/syre-batterier fra Panasonic. Disse batteriene ble senere brukt i GMs EV1 og enkelte hybridmodeller fra GM.
Prototypene var også utstyrt med Level II ladere og en tilkobling i støtfangeren foran som var laget av Yazaki. Begge typene ble tatt godt imot.
Brukerne i evalueringsprogrammet var ansatte i offentlige etater. De betalte derfor ikke personlig for de dyrere og mer avanserte NiMH batteriene. Bilene med denne batteritypen fikk bedre karakterer i programmet på grunn av lengre rekkevidde. Energieffektiviteten i denne batteritypen var imidlertid ikke like god som i versjonen med bly/syrebatterier. Siden det var lite hensiktsmessig å utviklet to batterityper for et begrenset modellprogram, valgte Toyota ett – det mer effektive og dyrere NiMH-alternativet. Dette gave en høyere produksjonskostnad og dermed også høyere bilpris.
Salg til private
Fra mars 2002, da Toyota endret sin policy, kom Toyota RAV4 EV også i salg til private. 328 ble solgt og levert frem til produksjonen ble stoppet i november samme år. Toyota hadde på dette tidspunktet oppfylt sin forpliktelser vedrørende null-utslippsbiler i forhold til myndighetene i California.
Anbefalt utsalgspris for RAV4 EV var USD 42 000, men forskjellige, offentlige støtteordninger brakte prisen i California ned til overkommelige USD 29 000 (33 000 for enkelte biler i 2003) inkludert hjemmelader.
Alle kjøperne som hadde tegnet kontrakt fikk levert sine biler. De siste leveringene skapte imidlertid viss problemer siden Toyota hadde undervurdert etterspørselen. De siste bilene måtte settes sammen av reservedeler og de siste bilene ble derfor ikke levert før i september 2003. Utstyrsnivået i disse siste bilene varierte også ettersom deletilgangen ikke var 100%. Enkelte av 2003 EV-modellen har derfor deler som er hentet fra 1999 bensinmodell.
I dag tillater Chevron-Texaco bare produksjon av mindre NiMH-batterier og disse har ikke kapasitet til å drive elbiler.
I 7 måneder i 2002 var en elbil med utseende som en helt vanlig, konvensjonell bil tilgjengelig i markedet for første gang på mange årtier. Bilen var ikke lett å få tak i. Bare én selger hos 10-12 utvalgte forhandlere i California var autorisert til å selge RAV4 EV. Den som ikke visste om bilen, ville ikke kunne kjøpe (eller se) den. Mange kjøpere endte derfor med en Prius, selv om de i utgangspunkt hadde ønsket seg en elbil.
Produksjonsstopp
Toyota avsluttet RAV4 EV programmet en dag etter at myndighetene i California hadde vedtatt nye retningslinjer for utslipp. Null-utslippskravene var borte og erstattet med krav som hybridbiler kunne tilfredsstille. De nye reglene var utarbeidet slik for at man både kunne redusere utslipp og samtidig få frem biler som hadde lavere pris og større bruksområde enn elbiler.
Fortsatt service
I likhet med andre produsenter, begynte Toyota å demontere RAV4 EV etter at leasingkontraktene var gått ut. Eierne fikk ikke kjøpe ut bilene. I 2005 ble det inngått en avtale mellom Toyota og DontCrush.com (nå PlugInAmerica.com) om å stoppe demonteringen og gjøre videre drift av kjøpte og leasede biler enklere. Selv om bilene ikke selges lenger, leverer enkelte Toyota-forhandlere (spesielt i California) service til RAV4 EV.
Flere hundre eiere av RAV4 EV over hele USA bruker daglig RAV4 EV. De har etablert sitt eget nettsamfunn og funnet utstyrspakker til RAV4 EV som aldri har vært tilbudt fra Toyota, blant annet nøkkelfri sentrallås og fartsholder.
Fremtidig utvikling
Toyota har ikke uttrykt interesse for å ta opp igjen produksjonen av RAV4 EV. Tilhengere håper at det vil bli mulig å produsere batterier som kan brukes i slik biler til en pris som anses rimelig av bilkjøpere flest.
På grunn av patentrestriksjonene på NiMH-batterier, er det små firmaer som lager byttebatterier for RAV4 EV (og andre elbiler) ved å sette sammen batteripakker. Disse koster i dag mer enn hele bilen er verd. Større virksomheter arbeider med å utvikle effektiv produksjon av lithium-ion-batterier og andre batterityper.
.45-70 Government
.45-70 Government (11.44x53R) er en amerikansk sentertent randpatron, opprinnelig utviklet for bruk i rifle.
RAV4 EV
Salg
* Estimat, basert på serienummerne 1001 til 2575
.45-70 Government
Patronen ble utviklet ved Springfield Armory for geværmodellen Springfield Model 1873 (kjent som Trapdoor Springfield). Patronen kom som en erstatning etter .50-70 Government som United States Army tok i bruk rett etter den amerikanske borgerkrigen (1866). Siste gang patronen ble brukt i en større krig var i den spansk-amerikanske krigen. Den er fremdeles i bruk i den amerikanske marinen som drivladningspatron for lineutskytere.
Patronen het opprinnelig .45-70-405. Hvert enkelt tall betyr:
Patronen brukes idag til Cowboy Action Shooting og jakt, og er meget god til jakt i tett vegetasjon hvor viltet er tildels farlig som amerikansk grizzlybjørn. Den brukes også av norske elgjegere med stor suksess. Den har en kulebane som er svært krum og rekkevidden for normal jakt er ganske begrenset. Presisjonsmessig har den ett utrolig godt potensial for den som vet nøyaktig avstand og hvordan kulebanen er. Det ble under tester regelmessig truffet blinker på størrelsen på 6x6 fot på en avstand av 600 yards om skytteren var dyktig.
Av moderne rifler som bruker dette kaliberet er nok Marlin Guide Gun den mest populære.
Idag lades denne patronen med røksvakt krutt og potensialet er lang større idag med slikt krutt. Den kan nesten lades like hardt som en .458 Winchester Magnum. Moderne ladebøker oppgir egne ladninger for nye og gamle våpen.
Feda skole
Feda skole er en 1.–7. trinn (barneskole) i Kvinesdal kommune i Agder. Skolen har 62 elever og rundt 15 ansatte. Skolen er firedelt, med grupper for 1. og 2. trinn, 3. og 4. trinn, 5. og 6. trinn og 7. trinn. Hovedfløyen ved skolen stod klar i 1975, og skolen er siden utvidet.
Like ved skolen står bysten av forfatteren Sigbjørn Hølmebakk.
Nordby holdeplass
Nordby holdeplass på Hovedbanen på Jessheim åpnet i 1932. Holdeplassen ble totalrehabilitert i 2010.
Holdeplassen ligger på Hovedbanens kilometer 46,10 fra Oslo S, der Nordbyvegen krysser Hovedbanen. Dette er i den nordlige delen av tettstedet.
The Music Machine
The Music Machine er et musikkalbum utgitt med Gunnar Andreas Berg i 1996.
ML-gruppa Revolusjon
ML-gruppa Revolusjon ble opprettet i 1987. Først som et redaksjonskollektiv, siden som en organisasjon som arbeidet for å gjenreise et marxist-leninistisk kommunistparti i Norge, uten det de kaller «fremmede ideologiske tilsetninger».
ML-gruppa Revolusjon har siden mai 1987 utgitt tidsskriftet Revolusjon. Fra 2007 har Kommunistisk plattform stått som utgiver.
Historie
Den opprinnelige kjernen i ML-gruppa Revolusjon hadde sin bakgrunn fra Rød Ungdom og Kommunistisk Arbeiderforbund på 70-tallet. Kommunistisk Arbeiderforbund ble ledet av Kjell Hovden og bestod opprinnelig av utbrytere fra Norges Kommunistiske Parti (NKP) som støttet det marxist-leninistiske Arbeidets Parti i Albania. Kommunistisk Arbeiderforbund ble imidlertid rammet av en rekke splittelser, og aktivistene som senere er kjent fra ML-gruppa Revolusjon brøt etter en tid ut og dannet Marxist-leninistisk forbund. Marxist-leninistisk forbund utga fra 1981 til 1986 månedsavisa Arbeideren. Arvtakeren ML-gruppa Revolusjon ble dannet i 1987 som et redaksjonskollektiv. På det første ordinære årsmøtet våren 1998, ble gruppa reorganisert etter marxist-leninistiske prinsipper. Gjennom Kommunistisk Forum forsøkte organisasjonen også en periode å drive frem en enhet mellom kommunister av ulikt slag, først og fremst da NKP og Arbeidernes Kommunistparti (AKP).
Ved valg støttet ML-gruppa Revolusjon lenge opp om Rød Valgallianse (RV). Kjente RV-ere fra Revolusjon inkluderer blant annet Kristine Mollø-Christensen som i en periode var medlem av partiets arbeidsutvalg. Aktivistene fra Revolusjon argumenterte for Rød Valgallianse som en revolusjonær venstrefront der ulike grupperinger og fraksjoner kunne delta på like fot. Revolusjon var i mot trotskistisk innflytelse og det de oppfattet som en høyredreining av Rød Valgallianse mot slutten av 1990-årene, og planen om å skape et nytt venstrereformistisk parti ved å slå sammen RV og AKP – det som i 2007 ble partiet Rødt.
ML-gruppa Revolusjon var sammen med Norges Kommunistiske Studentforbund (NKS) og tidligere medlemmer av AKP en drivkraft i å opprette Kommunistisk plattform – marxist-leninistene (KPML) samtidig med nedleggelsen av AKP, og drev etter 2007 utadrettet virksomhet gjennom KPML. ML-gruppa Revolusjon hadde aktivister og tillitsvalgte innenfor fagbevegelsen (LO), i Nei til EU og Komiteen for et fritt Irak. En av de som var med på å stifte organisasjonen, Svein Borgen, døde i 2012.
ML-gruppa Revolusjon ble nedlagt i 2013, all informasjon om gruppa er fjernet fra deres nettsted.
Internasjonale forbindelser
ML-gruppa Revolusjon var fra 1996 medlem av Den internasjonale konferansen av marxist-leninistiske partier og organisasjoner (IKMLPO), med medlemspartier over hele verden. Organisasjonen har også bidratt med flere artikler til det internasjonale tidsskriftet Unity & Struggle.
Håndball-VM 1995 for menn
Håndball-VM 1995 for menn ble spilt på Island i perioden 7.–21. mai 1995.
Gruppe A
{|- style="vertical-align:top;"
Gruppe B
{|- style="vertical-align:top;"
{|
Gruppe C
{|- style="vertical-align:top;"
{|
Gruppe D
{|- style="vertical-align:top;" {|
Simo Häyhä
Simo Häyhä (født 17. desember 1905, død 1. april 2002) var en finsk soldat under vinterkrigen. Han regnes gjerne som historiens fremste skarpskytter. Under vinterkrigen drepte han omkring 800 soldater, hvorav 542 med et vanlig M/28-gevær uten teleskopsikte.
Han brukte en hvit skidress som kamuflasje i vinterterrenget. Han unnlot å bruke teleskopsikte, fordi han var redd for at solen skulle reflekteres i glasset og avsløre gjemmestedet hans. For å skjule dampen fra sin egen pust fylte han munnen med snø. Simo Häyhä kom opp i 542 bekreftede drap før en russisk kule traff kjeven hans 6. mars 1940. Han ble kalt «Den hvite døden» ettersom ingen så ham i den hvite vinterdressen.
Liv og virke
Før han gikk inn i krigen arbeidet Häyhä som bonde og jeger. I en alder av 17 år, vervet Häyhä seg til den finske militsen suojeluskunta og han mottok flere utmerkelser for sine skyteferdigheter. Hans gård skal angivelig vært full av trofeer. Under Vinterkrigen (1939–1940), mellom Sovjetunionen og Finland var han skarpskytter for den finske hæren mot Den røde armé. Med temperaturer mellom −40 og −20 ℃ gikk Häyhä kledd i helt hvit kamuflasje, og han ble kreditert for å ha tatt livet av 505 sovjetiske soldater. Dette skal angivelig ha blitt oppnådd i løpet av mindre enn 100 dager som gir et gjennomsnitt på syv drepte soldater per dag, på en tid av året med få timer dagslys. Det er rapportert at Häyhä på det meste drepte så mange som 25 sovjetiske soldater på én dag. Det oppnådde Simo 21. desember 1939.
Den 6. mars 1940 ble Häyhä skutt i nedre venstre kjeve av en russisk skarpskytter. Han ble plukket opp av medsoldater som sa halve hodet hans var borte. Men Häyhä var ikke død og han gjenvant bevisstheten den 13. mars, dagen da freden mellom Sovjetunionen og Finland ble erklært. Kort tid etter krigen ble Häyhä forfremmet fra korporal til fenrik av feltmarskalk Carl Gustaf Emil Mannerheim. Ingen andre hadde steget så raskt i rang i Finlands militære historie.
Det tok mange år for Häyhä å samle krefter etter det alvorlige skuddet i kjeven. Kulen hadde knust kjeven og ødelagt hele hans venstre kinn. Häyhä tilbrakte sine siste år i Ruokolax, en liten landsby som ligger i det sørøstlige Finland, i nærheten av den russiske grensen. Skuespiller Steven Wiig portretterte Häyhä i filmen Hemingway & Gellhorn som kom ut i 2012.
Frankfurt-Flughafen
Frankfurt-Flughafen er en bydel i Frankfurt am Main som består av Frankfurt internasjonale lufthavn. Den har et fast innbyggertall på bare 340, og er dermed etter innbyggere den minste bydelen i Frankfurt. Ved lufthavnen arbeider det imidlertid nesten 70 000 mennesker, og bydelen har også et sykehus, to jernbanestasjoner, metro, gudshus for alle store religioner, en rekke restauranter, deriblant den største McDonald's-filialen i Europa, og et stort antall hoteller. Bydelen og lufthavnen er omgitt av Frankfurts byskog.
7. serierunde i 2. divisjon avdeling 3 2008
'''7. serierunde i 2. divisjon avdeling 3 2008''' startet 29. mai og endte med to kamper den 1. juni 2008.
Tor (navn)
Thor, Tord og Thord er varianter av navnet.
Utbredelse
Þórður var et svært vanlig navn på Island på midten av 1800-tallet.
Death Race 2000
Death Race 2000 er en amerikansk action-, science fiction- og road movie fra 1975 med David Carradine i hovedrollen. Sentrale biroller spilles av Simone Griffeth og Sylvester Stallone. Regi er ved Paul Bartel.
Death Race 2000 ble regnet som kontroversiell, både på grunn av dens handling og på grunn av dens grafiske voldsskildringer. Dette gjorde sitt til at den enten ble forbudt eller utsatt for klipping i en rekke land.
Filmen har flere likhetstrekk med samtidige filmer som Rollerball, men også med senere filmer som blant annet The Running Man (1987).
Handling
Handlingen er lagt til fremtidens USA, nærmere bestemt i året 2000. Folkene i landet er blitt avstumpet gjennom utallige kriger, og i 1979 kollapset hele systemet. Etter en tid klarte landet å reise seg igjen, men ble samtidig forvandlet til en fascistisk stat. Det amerikanske flagget har blitt endret, med tyrannens symbol i stedet for de 51 stjernene i høyre hjørne. Makthaverne tilfredsstiller borgernes gjennom det årlige «dødsracet» der fem elitekjørere krysser kontinentet. Det makabre dødsracet er lagt opp slik at kjørerne får poeng etter hvor mange de klarer å kjøre ned og drepe langs ruten. Poengsummen bestemmes etter offerets kjønn og alder.
I år 2000 feirer løpet sitt 20-årsjubileum, og favoritten er "Frankenstein". Han har vunnet de to foregående løpene, og er den eneste som noensinne har vunnet løpet to ganger. Men hans karriere i billøp har ikke gått helt ubemerket hen, de fleste kroppsdelene har på ett eller annet tidspunkt måttet byttes ut på grunn av skader. Men han ser alltid ung og sprek ut, og er publikums og pressens favoritt. Som medsjåfør har han i år med seg Annie, en dame han ikke kjenner fra før. Konkurrentene er Calamity Jane, Nero the Hero, Matilda the Hun, og den argeste konkurrenten, Machine-Gun Joe Viterbo. Presidenten åpner årets Transcontinental Road Race på et fullsatt stadion, men denne gangen skal konkurransen støte på uante problemer. Det viser seg at en opposisjonsgruppe, som omtaler seg som «Den franske motstandsbevegelsen», og som ledes av en eldre dame kalt Myra, ønsker tyranniet avskaffet og løpet med det. De gjør derfor alt de kan for å sabotere løpet og ta over Frankensteins plass, slik at de selv kan møte presidenten, med hensikt å drepe ham.
Om filmen
Filmen ble innspilt ulike steder i California.
Anmelderne
Filmen ble godt mottatt av de amerikanske kritikerne og har oppnådd hele 85 % på Rotten Tomatoes. Den ble derimot slaktet av den kjente amerikanske filmanmelderen Roger Ebert. Han mente den var smakløs og unødig voldelig, og gav den null stjerner. Den har blitt regnet som en kultfilm siden 1980-tallet.
Caporetto-offensiven
Caporetto-offensiven (også kjent som det 12. slaget ved Isonzo eller slaget om Karfreit) fant sted i perioden 24. oktober til 19. november 1917 og var en offensiv fra sentralmaktenes side ved den italienske fronten under første verdenskrig.
Østerriksk-ungarske styrker, forsterket av tyske styrker, lyktes å slå igjennom de italienske frontlinjene og omringe den italienske hæren, som praktisk talt ikke hadde noen reserver å sette inn. Slaget ble en demonstrasjon av effektiviteten av såkalte stormtropper, og infiltrasjonstaktikken utviklet ved vestfronten. Den tyske bruken av giftgass var også en faktor i det italienske sammenbruddet.
Sentralmaktenes vurderinger
I det østerriksk-ungarske hovedkvarteret i Baden bei Wien hadde man kommet til erkjennelsen av at kampene på dette frontavsnittet ikke kunne tillates å følge mønsteret til den foregående offensiven (det ellevte slaget ved Isonzo), og at en måtte ta noen nye grep. Men Østerrike-Ungarn hadde ikke ressurser til dette alene, og vendte seg til sine tyske allierte. Selv om den tyske generalstabssjefen Paul von Hindenburg og hans nærmeste medarbeider Erich Ludendorff nødig ville bruke mer ressurser utenfor vestfronten, innså de nødvendigheten av å assistere sine allierte på dette frontavsnittet. Målsetningen var å minst gjenerobre de tapte områdene fram til den tidligere grensen mellom Italia og Østerrike-Ungarn, men også å kunne avansere inn i Italia og helst nå fram til Tagliamento.
Det tyske angrepet
Den tyske offensiven ble innledet rundt kl 02:00 den 24. oktober 1917, under kommando av general Otto von Below. På grunn av det strenge været denne morgenen, særlig tåken, kom angrepet helt overrumplende på de italienske forsvarerne. Slaget ble innledet med et tysk artilleribombardement, giftgass og røyk, og ble etterfulgt av et infanteriangrep på bred front mot de italienske linjene. Forsvarslinjene som den italienske andre armé hadde satt opp, brøt umiddelbart sammen. Tyskernes omfattende bruk av flammekastere og håndgranater, samt deres infiltrasjonstaktikk, gjorde dem i stand til å rive store, åpne hull i de italienske linjene, særlig ved det italienske støttepunktet på fjellet Matajur og langs Kolovrat-ryggen i De julianske alper. Allerede det første døgnet hadde Belows styrke rykket fram hele 25 kilometer, men de tyske og østerriksk-ungarske angrepene på flankene var mindre effektive, og italienerne var i stand til å slå de fleste av dem tilbake. Men Belows framrykking i sentrum skapte kaos og sammenbrudd i det italienske forsvaret. Styrker ble forflyttet i et forsøk på å stoppe Belows gjennombrudd, men dette svekket bare de andre linjene og åpnet for nye angrep. På dette tidspunktet var hele den italienske linjen langs Tagliamento-elven truet.
Italiensk tilbaketrekning
Den italienske generalen Luigi Capello skjønte at styrkene var i ferd med å bli forbigått, og ba om tillatelse til å trekke seg tilbake fra Tagliamento. Den italienske øverstkommanderende, general Luigi Cadorna, nektet ham imidlertid dette, og mente angrepet kunne bli stoppet ved omgrupperinger. Men til slutt, den 30. oktober, ga Cadorna ordre om tilbaketrekning av den italienske hovedstyrken til å krysse elven, men dette tok fire dager og på dette tidspunktet sto de tyske og østerriksk-ungarske styrkene rett bak dem. 2. november hadde tyskerne etablert et brohode på den andre siden av Tagliamento. Samtidig ble det klart at den raske framrykkingen hadde skapt logistikk-problemer, og de tyske og østerriksk-ungarske styrkene hadde problemer med å få forsyninger. Dette førte til at de ikke var i stand til å gjennomføre et større, organisert angrep, og moralen sank blant de etter hvert utmattede angriperne. Cadorna tok fordel av denne situasjonen og trakk seg ytterligere tilbake, og etablerte 10. november en forsvarslinje langs elven Piave, ikke langt fra Venezia. Til sammen trakk italienerne seg 96 kilometer tilbake til en forsvarslinje som i henhold til planer fra 1916 var den siste forsvarslinjen i en krisesituasjon.
Cuauhtémoc (andre betydninger)
I Mexico, Cuauhtémoc var den siste «Huey tlatoani» i det aztekiske riket. Flere steder er oppkalt til ære for ham, slik som.
Caporetto-offensiven
Italiensk motoffensiv
Her hadde imidlertid italienerne muligheter til å omgruppere og styrke posisjonene, og allerede 14. november gikk Italia til en motoffensiv ved Piave-elven, og holdt sentralmaktene i sjakk. Franske og britiske forsterkninger begynte også å ankomme på italiensk side, og i de følgende ukene er det bare sporadiske kamper langs Piave-elven.
Italienerne led enorme tap som følge av sentralmaktenes offensiv, og kampmoralen ble sterkt svekket, noe som blant annet skyldtes Cadornas hensynsløse disiplinkrav. Dette førte til at mange italienske soldater heller gikk i krigsfangenskap.
Logistikkproblemer for Sentralmaktene
Selv før slaget ble innledet, hadde særlig Tyskland store logistikkproblemer, noe som også medførte matmangel for soldatene. Den senere tyske generalfeltmarskalken Erwin Rommel, som ble tildelt Pour le Mérite som følge av sin innsats under erobringen av Matajur i De julianske alper den 26. oktober 1917, beklaget seg ofte over sine «dårlig forede tropper». Den allierte blokaden av Tyskland, som den tyske keiserlige flåte ikke greide å bryte, sørget for matmangel og utbredt feilernæring i Tyskland og hos dets allierte. Kombinasjonen av utilstrekkelig ernæring med de lange nattmarsjer som Caporetto-offensiven krevde, ga de tyske og østerriksk-ungarske styrkene store tap. Til tross for dette var offensiven innledningsvis særdeles vellykket. Men ettersom det området sentralmaktene kontrollerte stadig ble større, kombinert med den allerede begrensede logistikken, ble kapasiteten fullstendig sprengt. Innen offensiven nådde Piave, hadde sentralmaktenes soldater så lite forsyninger at de var fysisk helt utmattede. Da italienerne klarte å gi dem motstand, mistet fremrykningen sitt moment, og partene falt tilbake til den tidligere utmattelseskrigføringen.
Det leoninske dynasti
Det leoninske dynasti styrte Østromerriket fra 474 til 518 gjennom fem keisere.
Cuauhtémoc (andre betydninger)
Kommunene:
Snowdawn
Snowdawn er et musikkalbum utgitt med Gunnar Andreas Berg i 1980.
Cuauhtémoc (andre betydninger)
Administrativt distrikt i Mexicos føderale distrikt:
Personer:
Caporetto-offensiven
Virkninger
Det italienske nederlaget førte til en større konferanse i Rapallo, hvor det ble dannet et nytt overordnet militært organ som også skulle koordinere hele den samlede allierte innsatsen i Italia. Videre måtte Cadorna trekke seg som øverstkommanderende, han var kjent for å ha hatt dårlige samarbeidsrelasjoner til de andre generalene i staben. I tillegg ble han avskydd av sine underordnede og de menige soldatene, da han var en streng og hensynsløs offiser. Cadorna ble erstattet av Armando Diaz og Pietro Badoglio, og disse sørget for stabiliseringen langs Piave.
De italienske myndighetene erkjente etter nederlaget at det ikke var tilstrekkelig å motivere en moderne hær til kamp kun gjennom frykt for represalier. Under Cadorna ble 217 offiserer avsatt, og han beordret under Caporetto-offensiven summariske henrettelser av offiserene i de avdelingene som trakk seg tilbake. Hans hensynsløshet er av en historiker blitt beskrevet som følger:
Tundra
Tundraen er de treløse områdene nord og sør for den polare skoggrensen. I tillegg finnes alpin tundra over skoggrensen, blant annet i Norge. Det er svært lite tundra på den sørlige halvkula fordi det er lite land på de aktuelle breddegrader. Det meste av tundraen ligger i Russland, Canada og Alaska.
Tundraen har vanligvis permafrost, og bare de øverste lagene med jord tiner om sommeren. På grunn av tele i undergrunnen hindres dreneringen, og selv om nedbøren er liten, er jorda mettet av vann i vekstsesongen. Våtmarker er derfor svært utbredt på tundraen. Polar tundra finnes i fastlandsnorge kun på nordøstkysten av Finnmark. Vardø har for eksempel ikke sommer i meteorologisk forstand (ingen måned når opp i 10 ℃), men her er det ikke permafrost, da vintrene er forholdsvis milde på grunn av nærheten til et isfritt hav. Ekte polar tundra, med permafrost, finnes på Svalbard. De høyeste fjellområdene i Norge har også permafrost.
I tundraens sørvendte og lune hellinger på kan en finne krattskog av vier og bjørk. Ellers dominerer gressarter og starr. Tundraen har en rik lavflora. Store pattedyr som rein, moskusfe, bjørn, ulv og fjellrev setter sitt preg på dyrelivet. Om sommeren er det en rik fauna av hekkende trekkfugler, særlig ender. Om vinteren er fuglelivet sparsomt, med rype, snøugle og jaktfalk som karakteristiske arter. Hare og smågnagere som lemen er viktige byttedyr.
Tundraen er, på grunn av den langsomme nedbrytingen som følger et kaldt klima, ett av de biomene som er mest sårbare for menneskelig aktivitet. Spor etter menneskelige inngrep blir bevart i årtier eller århundrer, slik som man kan observere på Svalbard. Permafrosten (under det tynne jordsmonnet som tiner om sommeren) bevarer biologisk materiale svært lenge. Man har derfor funnet 37 000 år gammel, velbevart mammut i Sibirs permafrost. Av samme grunn har forskere åpnet graver på Svalbard for å forsøke å finne viruset som forårsaket spanskesyken.
De senere år har global oppvarming ført til at grensen for permafrost synes å trekke lengre nord i Sibir, Canada og Alaska. Permafrost som tiner vil avgi gassen metan, som er en mer potent drivhusgass enn karbondioksid. Klimaforskere frykter derfor at dette kan gi en selvforsterkende effekt som leder til rask og dramatisk oppvarming.
Lolcat
Lolcat er en vanlig betegnelse for et internettfenomen som involverer bilder av dyr, som oftest katter, med tekster av antropomorfisk art.
Den første bruken av begrepet «lolcat» er tilskrevet det anonyme nettstedet 4chan.
Eksterne lenker
תופעת אינטרנט
Royal & Ancient Golf Club of St. Andrews
Royal & Ancient Golf Club of St. Andrews (ofte forkortet R&A) er en av verdens eldste golfklubber, og styrings&shy;organet for golf over store deler av verden. R&A har sitt hovedkontor i St. Andrews i Skottland, som regnes for golfens hjemsted.
Organisasjonen ble stiftet i 1754 som en lokal golfklubb under navnet Society of St. Andrews Golfers, men fikk etter hvert stor betydning. I 1834 ble kong Vilhelm IV klubbens beskytter og den fikk sitt nåværende navn. I 1897 fikk klubben kodifisert golfens regler, og gradvis ble klubben invitert til å ta styringen over golf­turneringer på andre baner.
R&A er i dag styringsorganet for golf i hele verden unntatt USA og Mexico, hvor United States Golf Association (USGA) har ansvaret. R&A samarbeider med USGA om å utgi og revidere golfens regler (Rules of Golf) og fortolkninger av golfens regler (Decisions on the Rules of Golf).
Thor
Thor har flere betydninger:
Lake Champlain Transportation Company
Lake Champlain Transportation Company er et fergeselskap som har tre ruter over Champlainsjøen i Vermont og New York i USA. Det ble grunnlagt i 1826 Selskapet eier åtte ferger.
Ruter
Lake Champlain Transportation Company krysser sjøen på tre steder:
Overfarten tar hhv. 20, 60 og 12min.
Furuset kirke (Ullensaker)
Furuset kirke er en langkirke fra 1879 i Ullensaker kommune i Akershus (Viken fylke). Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i tegl og har 300 plasser.
Kjempemaursluker
Kjempemaurslukeren (Myrmecophaga tridactyla) er eneste art i slekten Myrmecophaga, som er én av to slekter som inngår i maurslukerfamilien (Myrmecophagidae). Arten den fysisk største av maurslukerne (Vermilingua). Tre underarter blir normalt anerkjent.
Siri Senje
Siri Senje (født 13. april 1957 i Oslo) er en norsk dramatiker, regissør og dramaturg.
Kjempemaursluker
Biologi
Kjempemaursluker lever i Mellom- og Sør-Amerika, der den blant annet trives på cerradoen.
Kjempemaurslukeren har en lang, rørformet snute som utvider seg til et lit ansikt med bitte små ører og øyne. De kraftige forbeina og mindre bakbeina gir den en luntende gange, og den beskytter de store klørne på forbeina mot slitasje ved å gå på knokene.
Siri Senje
Hun er utdannet Master of Fine Arts i sceneregi fra USA. Han har arbeidet sceneregissør, dramaturg, pedagog og forfatter, og har vært tilknyttet både Rogaland Teater og Den Nationale Scene som instruktør. Hun har vært regissør ved flere norske teatre, hovedsakelig innen samtidsdramatikk.
Kjempemaursluker
Biologi
Kjempemaurslukeren er aktiv både dag og natt, og vandrer hjemområdet, som kan dekke opptil 25 km², avhengig av mattilgangen. Kjempemaurslukeren sover i en grop eller i ly av en busk, med halen over hodet og kroppen.
Siri Senje
I 1985 var hun med på å stifte Norsk Dramatikkfestival, og hun ledet og utviklet denne i over ti år. Innen film har hun arbeidet som manuskonsulent ved Norsk filminstitutt. Hun har holdt en rekke kurs i klassisk dramaturgi og underviste i ti år ved Statens Teaterhøgskole i rollefag og manusutvikling.
Siri Senje har regissert rundt 40 teaterforestillinger, mange på de største scenene i Norge, og skrevet for teater, film og TV, blant annet spillefilmen Det største i verden i 2001 og TV-serien En udødelig mand i 2005. Hun har også undervist i rollefag og dramaturgi i Norge og utlandet. I 2006 gav hun ut ungdomsboka De unge hos Ibsen. Høsten 2006 til 2009 arbeidet hun som manuskriptkonsulent hos Norsk filmutvikling, senere Norsk filminstitutt.
Kjempemaursluker
Fylogeni
Fylogeni etter Delsuc et al. (2012).
Buvik (Senja)
Buvik (Buvika) er ei lita bygd i Senja kommune i Troms og Finnmark fylke. Bygda ligger sør på Senja langs fylkesvei 221, midt mellom Å og Skrolsvik, og ca. 14 km vest for Stonglandseidet. Bygda har 4 innbyggere (innbyggertall 2016) og er dermed et av de minste bebodde stedene på Senja. Stedet har en del hytter og nedlagte småbruk som brukes som fritidsbolig.
Buvik har postadresse 9392 Stonglandseidet. Stonglandseidet har skole, bank, dagligvarebutikker og andre sentrumsfunksjoner.
Buvik grunnkrets
Buvik er dessuten en grunnkrets i Delområdet Stonglandet. De aller fleste av grunnkretsens innbyggerne bor i selve bygda Buvik, men Buvik grunnkrets omfatter også gårdene Lonkan og Skjærvik, i tillegg til øya Lemmingvær. Areal: 14,79 km².
Innbyggertall:
Supernatural (album)
Supernatural er et musikkalbum utgitt av Gunnar Andreas Berg i 1993.
Ford Madox Brown
Ford Madox Brown (født 16. april 1821, død 6. oktober 1893) var en engelsk maler av moralske og historiske malerier, kjent for sin utpregede grafiske og ofte Hogarthske versjon av den pre-rafaelittiske stil. Selv om han var tett forbundet med Det pre-rafaelittiske broderskap var han selv aldri medlem. Ikke desto mindre forble han en nær venn av sin tidligere elev, Dante Gabriel Rossetti, hele livet. Sammen med Rossetti arbeidet han også for William Morris’ designselskap, «Morris, Marshall, Faulkner & Co.», i 1861.
Brown utdannet seg i Belgia, Italia og Paris og vakte stor oppmerksomhet i 1844 da han i en konkurranse for freskoer stilte opp med to historiske komposisjoner med middelaldermotiv. I løpet av et besøk i Roma året etter ble han inspirert av Johann Overbeck og Peter von Cornelius. Han dro tilbake til London 1846.
Et av hans mest berømte malerier er Det siste av England (The Last of England), et portrett av et par fattige emigranter når de seiler av sted på det skip som tar dem av sted fra England for alltid. Det var inspirert av avskjeden til den pre-rafalittiske skulptøren Thomas Woolner som hadde forlatt England til fordel for Australia. Maleriet er strukturert med Browns karakteristiske lineære energi, og med hovedvekt på det tilsynelatende groteske og banale detaljer som eksempelvis kålhodene som henger ned langs skipssiden.
Browns mest betydningsfulle maleri er Arbeid (Work) som ble malt i tidsrommet 1852–1856 og som han stilte ut ved en egen vandreutstilling. Bildet forsøkte å vise totaliteten i det viktorianske sosiale eksperiment i ett enkelt bilde ved å vise en vegbygging som forstyrrer de gamle hierarkiske strukturer. Maleriet eksploderer mengder av detaljer fra dets dynamiske handlingssentrum hvor arbeiderne bryter opp et hull i vegen. Det dirrer også av symbolisme og hvor hver figur og person i bildet representerer en bestemt sosial klasse og deres rolle i det moderne, urbane livet. Brown skrev en katalog som fulgte bildet på dets spesielle utstillinger, og selv om denne publikasjonen hadde en utførlig forklaring av bildet etterlater det uansett mange spørsmål ubesvart.
Browns mest betydningsfulle verker etter Arbeid var en syklus av tolv malerier som avbildet byen Manchesters historie på et delvis ironisk og sarkastisk vis. De er utstilt i byens forsamlingshus, Manchester Town Hall. Blant hans øvrige verker finnes Kristus vasker Peters føtter (1852), Elias våker over enkens sønn, Romeos avskjed fra Julia, Maria Stuarts siste stunder og Cromwell.
Hans sønn Oliver Madox Brown (1855–1874) viste løfter som både lyriker og billedkunstner, men døde i ung alder av blodforgiftning.
Brown er bestefar til romanforfatteren Ford Madox Ford og er oldefar til Labour-politikeren Frank Soskice.
Bart De Clercq
Bart De Clercq (født 26. august 1986) er en tidligere profesjonell belgisk landeveissyklist. Han ble profesjonell for det belgiske ProTour-laget Omega Pharma-Lotto foran 2011-sesongen og avsluttet karrieren i Wanty-Groupe Gobert i 2019.
RMS «Queen Elizabeth»
Cunard Line satte skipet i regulær transatlantisk rutefart i 1946. I 1968 ble hun tatt ut av drift og solgt med henblikk på å bli innredet til universitet. Skipet ble dog ødelagt ved en brann i Hongkongs havn den 9. januar 1972 og har senere bltt hugget. Skipet er siden etterfulgt av MS «Queen Elizabeth 2».
Andromedagalaksen
Andromedagalaksen er en spiralgalakse omtrent fra jorden. Galaksen går også under navnene Messier 31, M31 eller NGC 224, og omtales ofte som Den store andromedatåken i eldre tekster. Av de større galaksene er Andromedagalaksen den som ligger nærmest Melkeveien. Navnet kommer fra området på himmelen den befinner seg i – Andromeda, som ble oppkalt etter den mytologiske prinsessen Andromeda. Galaksen er den største galaksen i den lokale gruppen, som også inneholder Melkeveien, Triangelgalaksen og rundt 44 andre mindre galakser.
Andromedagalaksen er også den mest massive galaksen i den lokale gruppen. Selv om tidligere funn antydet at Melkeveien inneholder mer mørk materie og kunne være den mest massive i grupperingen, avslørte observasjoner gjort av Spitzer-teleskopet i 2006 at Andromeda inneholder en billion (1012) stjerner: minst dobbelt så mange stjerner som estimatene på 200 – 400 milliarder stjerner for Melkeveien.
Andromeda er estimert til å være 1,5 solmasser, mens massen til Melkeveien er estimert til å være 8,5 solmasser. Til sammenligning anslo en studie fra 2009 at Melkeveien og M31 omtrent er like i masse, mens en studie fra 2006 anslo at Melkeveien hadde omtrent 80 % av massen til Andromedagalaksen. Melkeveien og Andromeda forventes å kollidere med hverandre om ca. 3,75 milliarder år, hvor de muligens vil flettes sammen og danne en gigantisk elliptisk galakse eller kanskje en stor skivegalakse.
Med sin tilsynelatende størrelsesklasse på 3,4 er Andromedagalaksen en av de mest lyssterke av alle Messierobjektene, og den er synlig for det blotte øye på månefrie nattehimler selv om man befinner seg i områder med moderat lysforurensning. Når man fotograferer gjennom et større teleskop, synes Andromeda å være mer enn seks ganger så bred som fullmånen, men det er kun den lyse sentralregionen som er synlig for det blotte øye eller når man bruker kikkerter eller mindre teleskop.
Observasjonshistorie
Den persiske astronomen Abd al-Rahman al-Sufi skrev en linje om det kjedete stjernebildet i sin bok Boken om fiksstjerner rundt 964, hvor han beskrev Andromedagalaksen som en «liten sky». Stjernekart fra denne perioden markerte den også som den lille skyen. Den første beskrivelsen av Andromedagalaksen basert på teleskopisk observasjon ble gitt av den tyske astronomen Simon Marius 15. desember 1612. Charles Messier katalogiserte Andromeda som M31 i 1764 og krediterte feilaktig Marius som oppdager, selv om den kan ses med det blotte øye. I 1785 bemerket astronomen William Herschel en svak rødaktig fargetone i kjerneregionen av M31. Han anslo at M31 var den nærmeste av alle de «store tåkene» og basert på fargen og størrelsesklassen til tåken, antok han feilaktig at den ikke lå lenger unna enn 2,000 ganger avstanden til Sirius.
William Huggins observerte spekteret av M31 i 1864, og oppdaget at det avvek fra en gasståke. Spektret av M31 viser et kontinuum av frekvenser, overlagt av mørke absorpsjonslinjer som benyttes ved identifisering av den kjemiske sammensetningen av et objekt. M31s spektrum er svært likt spektrum av mange individuelle stjerner, og av dette ble det utledet at M31 har et stjerneopphav. I 1885 ble det observert en supernova (kjent som S Andromedae) i M31, den første og så langt den eneste som er observert i denne galaksen. På den tiden var M31 ansett å være et nærliggende objekt, og dermed ble denne hendelsen antatt å være en mye mindre lyssterk hendelse kalt nova, og gitt navnet «Nova 1885».
De første bildene av M31 ble tatt i 1887 av Isaac Roberts fra hans private observatorium i Sussex i England. Den lange eksponeringstiden gjorde det mulig å se spiralstrukturen til galaksen for første gang. På den tiden var imidlertid M31 fortsatt antatt å være en stjernetåke innenfor vår egen galakse, og Roberts trodde da feilaktig at M31 og lignende spiraltåker faktisk var solsystemer som ble dannet, sammen med gryende planeter. I 1912 målte Vesto Slipher ved Lowell-observatoriet radialhastigheten til M31 sammenlignet med vårt solsystem ved bruk av spektroskopi. Resultatet ble den største radialhastigheten registrert på den tiden, med en hastighet på i retning av solen.
Øy-univers
I 1917 observerte den amerikanske astronomen Heber Curtis en nova i M31. Under en gjennomgang av de fotografiske opptakene, ble ytterligere 11 novaer oppdaget. Kurtis merket seg at disse novaene i gjennomsnitt var 10 størrelsesklasser svakere enn de som fant sted andre steder på himmelen. Som et resultat, kom han frem til en estimert avstand på. Han ble en talsmann for hypotesen om det såkalte «øy-universet», som fremhevet at spiraltåker var uavhengige galakser.
Siden M31 er den nærmeste store galaksen – dog ikke den nærmeste galaksen – spiller den en viktig rolle i galaktiske studier. Walter Baade var i 1943 den første personen som identifisere stjerner i den sentrale regionen av Andromedagalaksen. Baade identifiserte to forskjellige populasjoner av stjerner basert på metallisitet. Han ga de unge stjernene med høye hastigheter kallenavnet Type I og de eldre, røde stjernene i bulen for Type II. Denne nomenklaturen ble senere også tilegnet stjerner innenfor vår egen galakse, Melkeveien, og ellers i andre galakser. Eksistensen av to ulike populasjoner hadde tidligere også blitt nevnt av Jan Oort. Baade oppdaget også at der var to typer av Kefeide-variabler, noe som resulterte i en dobling av estimatene for avstanden til M31, samt for resten av universet.
Generelt
Den estimerte avstanden til Andromedagalaksen ble doblet i 1953 da det ble oppdaget at det finnes en annen, svakere type kefeider. På 1990-tallet brukte man Hipparcos-målinger av både røde kjempstjerner og røde klumpstjerner til å kalibrere kefeideavstander.
Dannelse og historie
Ifølge en rapport fra 2010, ble M31 dannet som følge av en kollisjon mellom to mindre galakser for 5 – 9 milliarder år siden. En annen publikasjon fra 2012 har tatt for seg M31s grunnleggende historie helt siden galaksen ble dannet. Ifølge denne ble Andromeda til for omtrent 10 milliarder år siden etter en sammenslåing av mange mindre protogalakser. Andromeda var også mindre enn den vi ser i dag.
Den viktigste hendelsen i M31s historie er den sammenslåingen nevnt ovenfor som fant sted for 8 milliarder år siden. Denne voldsomme kollisjonen dannet det meste av den (metallrike) galaktiske haloen og den utvidete skiven, og i denne epoken var Andromedas stjernedannelse svært høy, på grensen til å bli en luminøs infrarød galakse i omtrent 100 millioner år. M31 og Triangelgalaksen (M33) hadde en svært nær passering av hverandre for 2 – 4 milliarder år siden. Denne hendelsen førte til massiv stjernedannelser langs Andromedagalaksens skive – til og med noen kulehoper – og forstyrret M33s ytre skive.
Selv om det har vært aktivitet i løpet av de siste to milliarder år, har denne vært langt lavere enn tidligere. I løpet av denne perioden falt dannelsen av nye stjerner i M31s skive så mye at den nesten stoppet opp, før den relativt nylig tok seg opp igjen. Der har vært vekselvirkninger med andre satellittgalakser, slik som M32, M110 eller andre som allerede har blitt absorbert av M31. Disse vekselvirkningene har dannet strukturer som. En sammenslåing for omtrent 100 millioner år siden antas å være årsaken til den motroterende skiven av gass funnet i sentrum av M31, i tillegg til tilstedeværelsen av en relativt ung (100 millioner år gammel) stjernepopulasjon.
Nyere avstandsestimater
Minst fire forskjellige metoder har blitt brukt for å estimere avstander til Andromedagalaksen.
Ved bruk av infrarød surface brightness fluctuation (I-SBF) med justering for den nye periodeluminositetsverdien til Freedman m.fl. 2001 og en metallisitetkorreksjon på −0,2 mag dex-1 i (O/H), kom man i 2003 fram til et estimat på.
Ved bruk av Kefeidevariabelmetoden kom man i 2004 fram til et estimat på.
M31 er tilstrekkelig nære til at Tip of the Red Giant Branch-metoden (TRGB) også kan benyttes til å estimere avstander. Ved bruk av denne metoden kom man i 2005 frem til en avstand på
Tar man alle disse estimatene, får man et estimert gjennomsnitt på. Fra dette er diameteren til det ytterste punktet av M31 estimert til å være. Ved å bruke trigonometri (vinkeldiameter), gir dette en tilsynelatende vinkel på 4,96° på himmelen.