cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Manuel Dias (1560–1639)
Macao - kinamisjonene
Den 4. august ble rektor for kollegiet der. Hans forgjenger, pater Duarte de Sande, anså ham som vel egnet for oppgaven. Han innehadde embedet til 1601, og ble avløst av pater Valentim Carvalho (1559-1630), en prest han var sterkt og uforsonlig uenig med.
Før utgangen av 1601 la han ut på en visitas inne i Ming-Kina. Den 9. august 1602 kom han til Beijing til kommuniteten ledet av pater Matteo Ricci, der han imidlertid kun kunne oppholde seg i to måneder. Så dro han sør til Macao igjen, og fra 1603 til 1609 var han superior for misjonene i Sør-Kina (Shaozhou, Nanchang og Nanjing ;dette ansvaret kunne ikke pater Ricci ivareta ettersom han ikke hadde anledning til å forlate Beijing der han pleiet arbeidet i og rundt keiserhoffet.
Nanchang
Fra 1604 residerte han i Nanchang, der det var en kristenforfølgelse fra august 1607 til oktober 1609.
Macao
Han var igjen rektor i Macao fra desember 1611 til april 1615. Han var ved to anledninger visitator av jesuittmisjonene, og reiste da rundt til alle misjonsstasjonene i landet (fra 1622, og april 1635 – oktober 1639 – da han også besøkte misjoner utenfor Kina).
Oslo Kafeteater
Oslo Kafeteater (OKT) er en friteatergruppe som ble stiftet av Gaute Askild Næsheim og skuespiller Arnfinn Austlid i 2000.
OKT spiller en type «nakent teater» som innebærer at de spiller forestillingene på kafeer uten scene, bruker svært lite kostymering og ingen scenografi. Særegent for gruppa er at de i stor grad involverer publikum i forestillingen. Da gruppa satt opp Macbeth i 2003 ble publikummere tatt i bruk i roller som hekser, festdeltakere og mordere.
Gruppa mottok i 2008 støtte fra kulturrådet for å utvikle et «Forestillingslaboratorium» med utgangspunkt i en detektivhistorie inspirert av film noir. Dette prosjektet har fått tittelen Slangenatt. Det er et teater hvor hele kafélokalet brukes som spillerom og publikum fungerer som medspillere. I tillegg til tre faste skuespillere vil det til hver forestilling være nye musikere og gjesteartister. Hver forestilling vil få sitt eget formuttrykk inspirert av hvem som deltar.
Side2
Side2 er et nettmagasin for sex/samliv, kjendis og livsstil. Publikasjonen utgis av Egmont Publishing AS. Nettmagasinet ble lansert 4. januar 2005. Redaktør er Trude Susegg (2020).
Ullensaker/Kisa Idrettslag
Ullensaker/Kisa Idrettslag, ofte forkortet Ull/Kisa, er et idrettslag som driver med fotball, håndball, friidrett og innebandy. Idrettslaget holder til i Jessheim i Ullensaker kommune, og ble grunnlagt 16. desember 1894.
Historie
Etter en årrekke på gamle Jessheim stadion ble dette området kjøpt av utbyggere, og det står i dag leiligheter.
Ved siden av Jessheim stadion ligger Jessheim Friidrettsstadion, og friidrettsdelen av idrettslaget har stått som arrangør av NM i friidrett to ganger, i 1994 og 2014.
Ull/Kisa IL Fotball
Ull/Kisa IL Fotball er den klart mest kjente delen av idrettslaget. Fotball-delen spiller med gul overtrøye og grønn shorts med gule strømper.
A-laget trenes i 2019 av Trond Fredriksen, og spiller i OBOS-ligaen. 2019 er lagets sjuende sesong på dette nivået.
I 2011 rykket laget opp til daværende Adeccoligaen, og 2012-sesongen ble fotballagets aller første på nivå to i norsk fotball. Sesongen endre med play-off om Eliteserie-plass, men Sandnes Ulf ble for sterke over to kamper.
Siden 2012 har Ull/Kisa Fotballs A-lag spilt på tilsvarende nivå, med unntak av i 2015, hvor man rykket opp igjen på første forsøk etter nedrykket året før.
Med den voldsomme veksten på Jessheim og i Ullensaker, er hele Ull/Kisa Fotball blant de største fotballklubbene i hele Norge, med en markant topp og bredde.
Spillerstall
Oppdatert 1. mars 2023.
Ull/Kisa IL Innebandy
Ull/Kisa innebandy ble opprettet i 2004 og er en av delene av idrettslaget som har størst vekst. I sesongen 2022/23 har innebandy rundt 400 medlemmer. Innebandy-delen spiller med grønne og sorte overtrøyer og sort shorts med grønne strømper.
Førstelagene
H1-laget spilte 2014/15 sesongen i divisjon 4. De rykket opp en divisjon hvert år frem til 2017/18, sesongen hvor de rykket opp til 1. divisjon. 2021/22 var lagets femte sesong på dette nivået før de rykket opp i Eliteserien. Fra 2022/23 spiller Herrelaget i Eliten.
Utmerkelser
Styreleder Tim Holmvik mottok på vegne av innebandy Årets Bragd på Årsmøte til Ullensaker/Kisa IL den 24.03.2022. Denne utmerkelsen er kun utdelt tre ganger i klubbens historie fra 1894.
Filosofi
Ull/Kisa innebandy ønsker breddesatsing med elitefokus. Det betyr både at bredde skal ikke gå på bekostning av elitefokus, men også at bredde skal avle elite når bredde er etablert. Ambisjonen er å kunne tilby et lag for både glade mosjonerer og for de som ønsker å satse for å bli best mulig.
Klubbens kjerneverdier er glede, mestring og kameratskap, mens visjonen er flest mulig, lengst mulig.
Fylkesvei 7080
Fylkesvei 7080 (Fv7080) går mellom Fosnesvågen og Seierstad på øya Jøa i Namsos kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 482 (Nord-Trøndelag).
Pilotveien (Oslo)
Pilotveien (2–10; ingen oddetalsladresser) er en vei på Vestre Holmen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går sørøstover fra Landingsveien til Flyveien.
Navnet ble vedtatt i 1977.
I nr. 2, 4, 8 og 10 er tre blokker oppført i 1962–64 som sammen med blokker i Landingsveien utgjør Hamborg borettslag (OBOS). Pilotveien 6 er en tietasjers blokk med omsorgsboliger.
Frankenstein 1970
Frankenstein 1970 er en amerikansk film fra 1958, hvor Boris Karloff igjen spiller en rolle, denne gangen som «Baron Frankenstein». Karloff har tidligere spilt rollen som monsteret.
Den opprinnelige filmen om Frankensteins monster var basert på romanen Frankenstein av Mary Shelley.
Historien
«Baron Victor Von Frankenstein» (Boris Karloff) har vanskelige tider. Han ble torturert av nazistene fordi han ikke samarbeidet med dem under den andre verdenskrig og er blitt forkrøplet. Familieformuen begynner å ta slutt, og baronen tvinges til å la et TV-team filme en dokumentar om sine monster-skapende forfedre på slottet i Tyskland. Baronen på sin side har noen egne ideer. Ved å bruke inntektene fra filmingen kjøper han en atomreaktor som han bruker til å skape et monster. Han transplanterer inn butlerens hjerne og bruker det til å drepe TV-teamet for å skaffe flere kroppsdeler.
Skien Misjonskirke
Skien Misjonskirke er den eldste ennå eksisterende frikirken i Norge. Kirken er tilsluttet Det Norske Misjonsforbund, og ligger på Lie i Skien. Skien Misjonskirke ble stiftet i 1856 av presten Gustav Adolph Lammers da han brøt med statskirken. Kirken ble i en periode kalt «Betania».
Fricktal
Fricktal er et landskap helt nord i den sveitsiske kantonen Aargau. Det ligger mellom Basel i vest, Rhinen (og dermed Tyskland) i nord og Jurafjellene i sør. I øst strekker det seg nesten til elven Aare.
Fricktal hørte fra 1300-tallet og inntil 1799 til Breisgau (og dermed til Vorderösterreich), var altså en habsburgsk eiendom. Etter at franske tropper hadde okkupert området i 1799, ble Fricktal i 1802 utropt til en egen kanton i Den helvetiske republikk. Men allerede i 1803 ble Fricktal slått til kantonen Aargau.
Helt inntil begynnelsen av 1900-tallet var Fricktal en ren landbruksregion, og ble gjentatte ganger hjemsøkt av hungersnød. Først de senere 50 år har Fricktal – pga. nærheten til Basel – sett en økonomisk fremgang med bl.a. etablering av industri.
Den kambriske eksplosjon
Den kambriske eksplosjon er en betegnelse som viser til den plutselige forekomsten av et stort antall nye komplekse organismer i perioden kambrium, mellom 543 og 530 millioner år siden. Undersøkelser har vist at det før denne tid, i ediacara, kun fantes meget enkle organismer, hovedsakelig encellede, og det er etterlatt få fossiler.
I kambrium oppstår plutselig alle de større dyregruppene, og finner fossiler i avleiringer av armfotinger, bløtdyr, leddormer, leddyr, mosdyr, nesledyr, pigghuder, og svamper. Ved overgangen til ordovicium skjedde det en masseutryddelse, og mange arter av armfotinger og conodonter døde ut, mens trilobittene ble sterkt redusert i antall.
Nyere forskning tyder riktignok på at noen av de mer utviklede trekk faktisk eksisterte omkring 30 millioner år tidligere, omkring 570 millioner år siden. Det pågår derfor stadig en vitenskapelig debatt om det er relevant å bruke ordet eksplosjon om denne perioden, all den tid utviklingen av nye organismer har foregått langsommere.
Czesław Miłosz
Miłosz levde 30 år i politisk eksil i Frankrike og senere USA og skrev blant annet om menneskers vilkår under totalitære regimer. Han vendte tilbake til Polen i 1990 etter at kommunistregimet hadde falt.
På norsk finnes fem bøker av Miłosz, for en fullstendig bibliografi over hans arbeider, se den tyske eller den engelske artikkelen (lenke nede til venstre).
Miłosz mottok i 1994 Den hvite ørns orden fra Polens president.
Jørn Rattsø
Jørn Gisle Rattsø (født 27. september 1952 i Stjørdal) en norsk samfunnsøkonom. Han har vært professor i samfunnsøkonomi ved Universitetet i Trondheim/NTNU siden 1990.
Rattsøs viktigste forskningsfelt er offentlig økonomi og økonomisk vekst og utvikling. Rattsø har ledet og deltatt i en rekke offentlige utredninger, blant annet fire utvalg som har blitt kjent som «Rattsø-utvalget». Fra 2014 til 2016 ledet han Produktivitetskommisjonen.
Fra 2007 til 2009 var han styreleder i statsforetaket Enova.
Han vokste opp i Stjørdal og Bodø, der faren var radiotelegrafist. Rattsø var leder i Unge Venstre fra 1974 til 1975. Han ble cand.oecon ved Universitetet i Oslo i 1978 og dr.philos. i 1988.
Medier i Norge
Medier i Norge er en oversikt over de største mediene i Norge etter type.
Varanus priscus
Varanus priscus er en utdødd varanart fra Australia, og er den største kjente landlevende øglen.
Størrelsen er svært omdiskutert ettersom det ikke er funnet komplette skjeletter. Det har tidligere vært antatt en total lengde på 7 m, og en vekt på 600–620 kg. I 2002 hevdet derimot Stephen Wroe at maksimal total lengde var 4,5 m, og maksimal vekt 331 kg. Gjennomsnittslengden kan ha vært 3,45 m med en vekt på 118–158 kg, men dersom gjennomsnittslengden var 2,3 m, var vekta bare 97 kg.
R.E. Molnar beregnet i 2004 kroppslengden til maksimalt 3,8 m, og total lengde inkludert halen til 7 m. Gjennomsnittlig vekt var 320 kg, og med en total lengde på 7 m kom vekta opp i 1940 kg.
Australia hadde, i likhet med blant annet Europa og Nord-Amerika, en megafauna i pleistocen. Andre arter er det planteetende pungdyret Diprotodon, pungløven Thylacoleo carnifex, skilpadden Meiolania, madtsoiide slanger og krokodillen Quinkana. Det er ikke kjent hvorfor dyrene i megafaunaen dødde ut, men de forsvant samtidig med at de første menneskene kom til kontinentet. Noen kryptozoologer hevder at Varanus priscus fortsatt lever, men det finnes ingen bevis for denne påstanden.
Det er nå påvist at komodovaranen har giftkjertler i underkjeven. Sannsynligvis hadde Varanus priscus også giftkjertler, noe som gjør den til det største giftige dyret som noengang har levd.
Arten ble vitenskapelig beskrevet under navnet Megalania prisca av Richard Owen i 1859. Systematikerne regner alle nålevende, og de fleste utdødde, varaner til slekten Varanus. Det er nå vist at Megalania er nærmest beslektet med de nålevende indo-australske varanene, og at komodovaranen er søsterarten til Varanus priscus. Dette betyr at det er rett å plasserere arten i Varanus, men slektsnavnet Megalania blir likevel fortsatt mye brukt.
Slaget ved Intombe
Slaget ved Intombe var et slag under Zulukrigen. Det ble utkjempet den 12. mars 1879, og stod mellom britiske kolonitropper og zuluer.
Opptakt
De europeiske bosettere omkring landsbyen Luneberg, i de omstridte områder nord for Zululand, hadde søkt tilflukt i landsbyen siden starten på Zulukrigen. Zuluene utgjorde en seriøs trussel mot området, og som hadde vært angrepet natten til 11. februar. Britene sendte fire kompanier fra 80. regiment til Luneberg, for å forsvare byen. De ble kommandert av major Charles Tucker.
Slaget
Natten til 12. mars var to vaktposter stasjonert 20 meter fra befestningen, men de kunne bare se 50 meter frem på grunn av et bakkedrag foran dem. Klokken 3.30 hørtes et skudd nær leiren, men Moriarty sendte sine menn i seng igjen, da han ikke mente det hadde noen betydning. Halvannen time seinere så en vaktpost en horde av zuluer som lydløst nærmet seg leiren på den andre siden av elven. 'Han avfyrte straks sin rifle og slo alarm' fortalte Tucker senere, og fortsatte: 'Vaktpostene på den motsatte bredden gjorde det samme. Selvfølgelig kom mennene straks på beina, men før de kunne komme til sine posisjoner hadde zuluene avfyrt en salve med sine musketter, og hadde strømmet forbi vognene. De kom så raskt at de ikke møtte noe organisert forsvar, hver mann kjempet sitt eget liv, men i løpet av noen få minutter var det overstått, og mennene var simpelthen nedslaktet.'
Moriarty var en av de første som ble drept, mens han stormet ut av teltet sitt og skjøt tre zuluer med sin revolver. De få overlevende flyktet ut i elven, mens soldatene på den andre siden ga så mye dekkild som mulig. Da de overlevende var kommet i land på den andre side av elven, ga løytnant Henry Harward, Moriartys nestkommanderende, ordre til tilbaketrekning, da flere hundre zuluer begynte å krysse elven. Etter han hadde gitt denne ordren, flyktet han fra sine menn på den første hesten han fant.
De overlevende var derfor nå under sersjant Anthony Booths kommando. Zuluene forfulgte de 40 overlevende fem kilometer. Hver gang de kom for tett på, stoppet de modigste av soldatene sammen med Booth, for å sende en rekke skudd mot forfølgerne. Det spredte dem. Fire mann som kom vekk fra gruppen ble drept. De andre nådde Raby's Farm, ca 3 km fra Luneburg, hvor zuluene avbrøt forfølgelsen.
Fylkesvei 7082
Fylkesvei 7082 (Fv7082) går mellom Faksdal og Dun på øya Jøa i Namsos kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 483 (Nord-Trøndelag).
Rite
En rite er en, ofte religiøs, handling eller hendelse som består av eller inneholder et eller flere ritualer. Et ritual er et (tradisjonelt) handlingsmønster som følger visse retningslinjer og som har et symbolsk innhold, mens riten er den begrunnende og kontekstuelle overbygning for et gitt ritual. Overgangsritene er handlinger som symbolsk markerer en overgang i et individs tilværelse. Disse er som regel knyttet til fødsel, pubertet, familiestiftelse og død, men kan også knyttes til endring i status, alder, bosted osv. Andre typer riter kan være kalenderriter, som knytter seg til ukentlige, månedlige eller årlige markeringer, kriseriter, som anvendes ved for eksempel sykdom eller ulykke eller oppfyllelsesriter som tjener til å oppfylle et religiøst krav eller en fordring, (f. eks. pilegrimsreisen i islam og nattverden i kristendommen.)
Zemfira Meftakhetdinova
Zemfira Meftakhetdinova (født 28. mai 1963 i Baku er en sportsskytter fra Aserbajdsjan som har vunnet to olympiske medaljer i Skeet. Under Sommer-OL 2000 i Sydney ble hun olympisk mester i kvinnenes Skeet-konkurranse, og fire år senere under Sommer-OL 2004 i Athen tok hun bronsemedaljen i samme øvelse.
Hun arbeider i politiet og som idrettslærer og snakker tre språk. Hun har hatt et stipend i det olympiske solidaritetsprogrammet siden november 2002.
Lappspurv
Lappspurv (Calcarius lapponicus) er en spurvefugl som hører hjemme i lappspurvfamilien (Calcariidae). Tre underarter anerkjennes. Arten er en trekkfugl som lever parvis og hekker i små kolonier i fjellstrøk med arktisk klima. Lappspurven ble valgt til «Årets fugl 2020» i Norge av Norsk Ornitologisk Forening. Den kan observeres over store deler av landet, men den hekker helst i fjelltraktene.
Taksonomi
Slekten Calcarius ble tidligere regnet til buskspurvfamilien (Emberizidae), men nyere forskning har funnet ut at den bare er fjernt beslektet med buskspurvene. Slekten ble derfor flyttet til sin egen familie (Calcariidae), sammen med de to slektene Rhynchophanes (monotypisk) og Plectrophenax.
Det anerkjennes normalt tre underarter, men det er forsøkt beskrevet flere. Variasjonene framstår imidlertid som kliniske. Den foreslåtte underarten ssp. subcalcaratus (beskrevet på Grønland) betraktes som et synonym til nominatformen, og ssp. kamtschaticus (beskrevet på Kamtsjatkahalvøya) betraktes som et synonym til ssp. coloratus.
Biologi
Lappspurven er en relativt stor og kompakt spurvefugl, som typisk måler cirka 15,5–17 cm og veier omkring 22,5–35 g. Stjerten er ganske kort og det gule nebbet er høyt ved basen, kort og triangulært i formen. Vingene er ganske lange. De undre ekstremitetene er mørkebrune og føttene er utrustet med ei ganske lang og rett klo på baktåen. Kinnene, kronen og strupen til ned på overbrystet er sort hos hannen, mens nakken er rødbrun. Mellom krona og kinnene dannes ei nesten hvit halvmåne-formet stripe. Flankene er sorte. Hannens vinterdrakt minner om hunnens. som er brunspraglet med gråhvit strupe og buk og kun antydning til brun nakkeflekk. Det sorte hos hannen er dessuten duser gråmelert hos hunnen. Den fysisk største av underartene er ssp. coloratus, som også har ei mørkere overside på fjærdrakten enn de to andre underartene. Ssp. alascensis er blekere enn nominatformen og har mindre sort langs flankene.
Lappspurven har en sirkumpolar utbredelse i områdene rundt trelinjen i de nordlige tundraområdene, både i Nord-Amerika, Europa og Asia. I Norge finnes den også i fjellområdene i Sør-Norge, der nominatformen hekker helt sør til de nordligste områdene i Setesdal i Aust-Agder. I Sør-Norge ligger hekkeområdene fra 650 moh. til 1 200–1 300 moh., typisk i vierregionen (Salix) 1 000–1 200 moh. Den foretrekker karrige fjellområder med krekling, dvergbjørk og noe vier, men også i kantområdene av større myrer som er omgitt med karrig vegetasjon. I Finnmark hekker arten opp mot 600 moh., og på Varangerhalvøya opp mot 300 moh.
Barb Wire (film)
Barb Wire er en film fra 1996 som er basert på Dark Horses tegneserie Barb Wire. Filmen ble produsert av Brad Wyman, og hadde blant annet Pamela Anderson Lee i en rolle.
Filmen var ment som en bro for Anderson fra TV-skuespill til filmbransjen. Handlingen var løst basert på filmen Casablanca, og Anderson spilte en leiesoldat og nattklubb-eier i en kybernetisk framtid. Hun skal passe på et par kontaktlinser som en nødvendige for å avsløre en politisk skandale.
Lappspurv
Biologi
Den globale populasjonen av lappspurv er livskraftig og teller trolig omkring 150 millioner voksne individer, men i Europa og Norge har fjellfuglene hatt stor tilbakegang i senere år, hevdet seniorforsker ved Norsk institutt for naturforskning John Atle Kålås i januar 2019. Lappspurvbestanden har i så måte blitt redusert med hele 25 % i Skandinavia. En større norsk telling, som fant sted i 1 250 moh. på Hardangervidda i 1980 og ble repetert i 2010 og 2011, viser at lappspurven i dette området i løpet av denne 30-årsperioden har hatt en kraftig tilbakegang, på hele 82–87 %. I Norge er arten mest tallrik i Nord-Norge.
Barb Wire (film)
Handlingsreferat
I 2017, under den andre amerikanske borgerkrigen er USA herjet av den lange konflikten. Barb Wire Hammerhead eier en nattklubb i byen Steel Harbour. Hun tjener også penger som leiesoldat og dusørjeger. Politimester Willis angriper nattklubben hennes, på leting etter Dr. Corrina Devonshire, også kalt Cora D, en tidligere forsker for amerikanske myndigheter.
Lappspurv
Biologi
Om sommeren spiser de for det meste små virvelløse dyr, hovedsakelig insekter som tovinger (mygg og fluer) og spesielt storstankelbein (Tipulidae), men også mye annet (inkludert ulike larver og biller); om vinteren består ernæringen hovedsakelig av ulike sorter frø.
Vårtrekket foregår gjerne i tidsrommet februar–mai og høsttrekket i tidsrommet september–oktober, avhengig av utbredelsen. I Norge ankommer normalt lappspurvene Sør-Norge i siste halvdel av april og hekkeområdene i fjellet i begynnelsen av mai, om enn noe senere i mai lenger nord. Norske fugler overvintrer i hovedsak langs kysten av Nordsjøen, fra Storbritannia og Danmark og sørover.
Barb Wire (film)
Handlingsreferat
Axel forsøker nå å hjelpe Cora med å komme seg til Canada. Men de må også sørge for at Cora får tak i ett par linser for å unngå identifikasjon gjennom scanning av netthinnen hennes ved Steel Harbour flyplass. I stedet for å gi linsene til Cora og Axel, forsøker Barb å inngå en avtale med «Big Fatso» som er verdt en formue på en svartebørs. Barb krever en million dollar, og en bevæpnet eskorte til flyplassen - hvor hun viss nok planlegger å sette seg på flyet til Canada.
Lappspurv
Biologi
Parene er monogame. Hannene ankommer gjerne hekkeplassene 3–6 dager før hunnene, der de hevder revir gjennom sin spesielle sangflukt. Reirplassen blir ofte avgjort av den årlige snøsmeltingen. Reiret bygger hunnen på bakken av mose og strå, og det fores gjerne innvendig med pelshår (ofte fra rein) og fjær (ofte fra rype). Eggleggingen skjer fra slutten av mai til slutten av juni, og den er ganske synkronisert innenfor en populasjon. Hunnen legger typisk 4–6 egg (1–8 regnes innenfor normalen), som varierer noe i farge (fra blek grønnlig og blålig til grålig). Eggleggingen er dessuten temperaturavhengig. Desto lenger sør fuglene hekker, desto tidligere foregår eggleggingen. Hunnen ruger vanligvis eggene alene i 10,5–13 dager, men noen ganger kan hun få hjelp av hannen. Begge foreldrene mater ungene, som gjerne forlater reiret etter 8–11 dager, noe som er flere dager før de er flygedyktige.
Rødlistevurdering
Utbredelse og økologi: Lappspurv (Calcarius lapponicus) er knyttet til tundraen, og i Norge forekommer den i fjellområdene i Sør-Norge, mens den i Nord-Norge også finnes ute ved kysten. Arten opptrer i hekketiden på åpne, ofte nokså karrige, områder særlig i vierregionen. Føden består av frø og insekter. Fugler som hekker i Norge overvintrer trolig i steppeområder i Russland og Asia.
Bestand og bestandsutvikling: Den norske hekkebestanden ble i 2015 anslått å være mellom 200 000 og 450 000 individer, og den ble da vurdert som i nedgang. Hekkefugltakseringene i regi av overvåkingsprogrammet «Terrestrisk Naturovervåking» (TOV) for perioden 2010-2019 viser en gjennomsnittlig nedgang i bestanden på 7,9 % per år, noe som tilsvarer en bestandsnedgang på ca. 52 % (31-68 %) over vurderingsperioden som er 10 år (grunnet artens generasjonslengde på 3 år. Intervallet for nedgang inkluderer både rødlistekategoriene sårbar VU og sterkt truet EN, dog er den mest trolige verdien innenfor grenseverdien for kategorien sterkt truet EN (50-80 % bestandsnedgang siste tre generasjoner). En felles nordisk analyse av bestandsendringer for lappspurv viser en årlig gjennomsnittlig nedgang på størrelsesorden 5 % for perioden 2002-2012 (dvs. ca. 37 % i en 10-års-periode).
For øvrig viser en studie fra et undersøkelsesområde på Hardangervidda hele 85 % reduksjon i hekkebestanden fra 1980 til ca. 2010. I enkelte områder i Sør- og Midt-Norge har arten framvist en betydelig bestandsnedgang, eller er helt forsvunnet som hekkefugl. Trekktellingsdata (vår og høst) fra Lista og Jomfruland fuglestasjoner viser en generell nedgang i observasjoner i perioden 2010-2019. En begrensning med hensyn til slike data er imidlertid at det ikke er mulig å fastslå hvor stor andel av disse individene som dreier seg om fugler som hekker i Norge.
Data fra overvåkingsprosjektet «Climate-Ecological Observatory for Arctic Tundra» (COAT) tyder imidlertid på at bestanden i et område på Varangerhalvøya i Finnmark har vært relativt stabil i perioden 2005-2016 (Koren 2018). I Sverige ble bestanden estimert til 460 000 individer i 2012 og i Finland 40 000-100 000 individer i 2011. I Sverige har man registrert en bestandsnedgang på ca. 42 % de siste 10 år, og i Finland en nedgang på 15-30 % de siste tre generasjoner.
Samlet for Europa (EBCC 2017) har bestanden vært relativt stabil på lang sikt (2000-2017), men med en markant nedgang på kort sikt (57 %, 2008-2017). Samlet for Europa er tilstanden til bestanden vurdert som ukjent. Basert på den informasjonen Artsdatabanken har tilgjengelig anser Artsdatabanken det som lite trolig at den nedgangen som er registrert i Norge er del av en mer kortsiktig naturlig bestandsvariasjon.
Påvirkninger: Årsakene til bestandsnedgangen for lappspurv er i hovedsak ukjente. En mulig årsak kan være redusert fødetilgang i overvintringsområdene. Man kan også tenke seg at klimaendringer (økende temperatur og nedbør) i hekkeområdene kan ha negative effekter på hekkesuksess for arter som hekker i fjellet. Det er imidlertid verdt å merke seg at nedgangen for en del andre fjellevende fuglearter som ble rapportert i 2015 nå ser ut til å ha opphørt. Dette kan tyde på at nedgangen i lappspurvbestanden i større grad kan skyldes faktorer utenfor hekkeområdene.
Age of Empires
Salg
Age of Empires-spillene har generelt solgt bra verden over, og i flere år toppet spillene salgslistene med 3 millioner enheter innen år 2000. En del av oppfølgerne solgte dog mindre bra, som The Rise of Rome, som kun solgte en millioner enheter fra utgivelsen i 1998 til 2000.
Lappspurv
Rødlistevurdering
Konklusjon: Lappspurv (Calcarius lapponicus) vurderes i 2021 til rødlistekategori sterkt truet EN, på bakgrunn av overvåkingsdata og observasjoner og basert på kriteriet A2 (50-80 % bestandsnedgang de siste tre generasjoner). Årsaken til endring av kategori fra Rødlista 2015, hvor arten ble vurdert som sårbar VU, er tiltagende bestandsnedgang.
Age of Empires
Age of Empires og Rise of Rome
Age of Empires ble utgitt først i 1997, og var et av de første spillene i denne sjangeren hvor handlingen er «historisk korrekt». Handlingen strekker seg over 10 000 år, og spilleren må styre utviklingen til små steinalderstammer i deres utvikling og avansering gjennom aldrer.
Spillet starter i steinalderen og utvikler seg kronologisk fram til jernalderen. I spillet kan man velge mellom 12 forskjellige sivilisasjoner med forskjellige unike egenskaper. Tilleggspakken Age of Empires: Rise of Rome ble utgitt i 1998 øker antallet sivilisasjoner til 16.
Age of Empires II: The Age of Kings, The Conquerors, The Forgotten, The African Kingdoms og Rise of the Rajas
Denne versjonen av spillet ble gitt ut i 1999 og introduserte flere oppdateringer til Age of Empires, sånn som for eksempel porter i steinmurer og Stein, saks eller papir-metoden for krigføring. Spillet strekker seg fra middelalderen til tidlig renessanse. Age of Empires II har 13 sivilisasjoner, med tilleggspakken blir det 18. The Conquerors inneholder / omhandler også spanjolenes erobring av Mexico, Hunernes invasjon av Europa og flere andre klassiske slag.
Spillet bruker den samme spillmotoren som Age of Empires, men denne er kraftigere og tillater mer avanserte og detaljerte enheter samt flere varierte innstillinger. Spillet ble også lansert på PlayStation 2 og Nintendo DS-plattformene.
Age of Empires II HD og definitive edition
Age of Empires II HD var en forbedret utgave av spillet sluppet i 2013.
I 2019 lanseres en enda mer forbedret versjon av spillet.
Age of Empires III, The War Chiefs og The Asian Dynasties
Age of Empires III ble utgitt 18. oktober 2005 i Amerika, og er den tredje tittelen i serien; spillet dekker den europeiske koloniseringen av Amerika, fra Columbus' første oppdagelser fra omkring 1500 og opp til den industrielle revolusjons begynnelse i 1850. Enspillerskampanjen følger tre generasjoner av den «svarte familie» med en fiktiv historie, men omhandler også historiske hendelser. Det er åtte europeiske sivilisasjoner og enda tolv «ikke-spillbare» sivilisasjoner som man kun kan spille på lag med. Det er det første spillet i serien, og det andre fra Ensemble Studios som har en 3D-grafikkmotor. Age of Empires III er det første spillet i serien som bruker Havocs «fysikksimuleringsmotor» (Se middleware). Den første tilleggspakken ble utgitt høsten 2006 og er kalt The War Chiefs («Krigshøvdingene»). Denne omfatter 3 spillbare sivilisasjoner, alle indianerstammer fra Nord-Amerika.
The Asian Dynasties er ytterligere en utvidelsespakke til Age of Empires 3 og kom ut i 2007. Med denne fikk brukerne muligheten til å spille med 3 nye sivilisasjoner: India, Kina og Japan. En ny vri er at hvis man skal gå opp i tidsalder må man bygge underverker. Hvert underverk gir spesielle bonuser til de spillerne som bygger dem. Dette spillet er delt inn i 3 kapitler: I det første kapittelet er du Japan hvor det er borgerkrig, det andre kapittelet er du Kina der det blant annet er interessante teorier om at Kina kom til Amerika først og i det tredje og siste kapitlet følger man et opprør mot den harde kolonimakten Storbritannia.
Age of Empires IV og V
De som kjøpte samlerutgaven av Age of Empires III fikk med en kunstbok med stiv bokrygg. I denne er den siste siden verdt å merke seg da denne viser kunst i kolonner fra alle spillene i serien sammen med dets romertall. De to siste bildene er merket IV og V, altså de foreslår fremtidige utgivelser i Age of Empires-serien.
Age of Empires IV vil mest sannsynlig foregå i det 20. århundre, muligens inn i det 21. Handlingen i Age of Empires V ser ut til å foregå «i fremtiden»
Age of Mythology og The Titans
Tilleggspakken The Titans ble utgitt i 2003.
Utah State University
Utah State University (forkortet USU) er et delstatseid land-grant-universitet i Logan i delstaten Utah, USA. USU har lokale undervisningstilbud også i Brigham City, Tooele Uintah Basin, Moab, Ogden, Price, og Salt Lake City.
Det er forskningsbasert og har samarbeidsavtaler for teknologiforskning med både USAs forsvarsdepartement og NASA. I 1959 ble det føderalt støttede Space Dynamics Laboratory grunnlagt, hvor det har vært utviklet blant annet sensorer for romfart. Studiene på romfartsområdet rangeres tidvis som de beste i hele USA.
Det ble grunnlagt i 1888 som Agricultural College of Utah, etter lovforslag fra delstatspolitikeren Anthon H. Lund.
Skolene og fakultetene er:
Stardog Champion
Stardog Champion er det første og det siste samlealbumet fra Mother Love Bone, utgitt i september 1992.
Utah State University
Herbariet har mer enn 240 000 eksemplarer av flora, fauna og fungi fra inn- og utland. Landbruksstudiene utdanner svært mange forst- og økologikandidater til føderale skog- og landbruksetater, og universitetet driver en rekke humanitære og utviklingsfokuserte prosjekter i Afrika og Thailand. Ved USU var det 14 444 studenter og 739 vitenskapelig ansatte i 2006, men hele 23 000 studenter når man inkluderer også de regionale undervisningssentrene utenfor Logan. Samme år var skolepengene US$ 3 949 for alle studenter som er folkeregistrert i delstaten Utah. Studiene gis opp til doktorgradsnivå.
Sport
På det sportslige plan er universitetet best kjent for sitt herrelag i basketball (Aggies). Laget spiller sine hjemmekamper i Dee Glen Smith Spectrum. Fram til 1970 ble kampene spilt i George Nelson Fieldhouse, oppkalt etter nordmannen Jørgen Nilsen.
Norsk Gestaltinstitutt
Norsk Gestaltinstitutt AS (NGI) er en undervisningsinstitusjon som tilbyr utdanning i gestaltterapi og gestaltcoaching.
Norsk Gestaltinstitutt AS tilbyr et toårs studium (som tas over fire år) i gestaltterapi. Dette studiet ble akkreditert av NOKUT i 2003 og reakkreditert i 2011. I 2006 fikk NGI akkreditert et ettårig studium (som tas over to år) gestaltorientert coaching. I tillegg har NGI toårig etterutdanning for gestaltterapeuter, toårig veilederutdanning for gestaltterapeuter og ettårig utdanning i organisasjonsutvikling. Instituttet har tidligere tilbudt et ettårig studium i utdanning i relasjonsbasert konfliktarbeid. Det er ca 250 studenter i gestaltterapiutdanningen (ca 65 i hvert årskull)
Norsk Gestaltinstitutt AS ble grunnlagt i 1986 og er organisert som et aksjeselskap eid av Daan van Baalen (72) og Gro Skottun (68). Aksjeselkapet driver en privat høgskole i Oslo, Norsk Gestaltinstitutt Høyskole.
Skolen mottar ikke statsstøtte, og finansieres av skolepenger.
Bernhard Diestel
Bernhard Diestel eller Su Na (sannsynligvis født 13. juli 1623 i Wippach i Kärnten i Østerrike, død 13. september 1660 i Jinan i Shandong i Kina) var katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.
Liv og virke
Bernhard Diestel studerte i Ljubljana ved jesuittenes gymnasium der, ble opptatt i jesuittordenen i 1639, og absolverte mellom 1642 og 1651 studier i filosofi og teologi ved Carolo-Franciscea i Graz.
Han ble sendt landveien som misjonær i Vest-Asia i 1650, og var da innom Palestina, Syria, Mesopotamia, Persia, og det østlige India.
Tilbake i Europa ble han sendt rundt for å tigge for kinamisjonene, og var innom Italia, Tyskland, Østerrike, Polen og Frankrike.
Etter en kortere innsats i misjonene i Persia fikk han den 20. februar 1656 i oppdrag av jesuittenes generalsuperior Goswin Nickel å utforske landeveien til Øst-Asia sammen med sin ordensbror Johann Grueber. Utstyrt med anbefalelsesbrev og gaver for sjahen av Persia og keiseren av Kina dro han avsted sammen med pater Grueber. De begynte fra Smyrna og kom frem til Isfahan i Persia. Krigsfare gjorde at de ikke kunne fortsette etter planen på landeveien, og de dro da sørover tiltil India. Derfra fortsatte de med skip fra Goa. De ankom Kina fra Goa i 1659.
Den 22. april 1659 gikk Grueber og Diestel i Macao i oppdrag fra viseprovinsialen der, Simon da Cunha, å fortsette til Beijing, og derfra å utforske landeveien tilbake til Europa.
Ettersom pater Diestel, som var blitt gjort til mandarin, ikke tålte klimaet i Beijing særlig godt, ble han midlertidig postert til misjonsstasjonen i Jinan i Shandong, men døde der i 1660. Pater Grueber klarte senere å fullføre deres oppdrag, ved å reise tilbake til Europa landeveien.
Patrene Grueber og Diestel var de første av jesuittmisjonærene som ikke reiste til Kina med skip rundt Afrikas sørspiss.
Liste over TV-kanaler
Dette er en liste over nåværende TV-kanaler. Som er tilgjengelig i Norge og kanaler som ikke er tilgjengelig i Norge.
Geir Ove Berg
Geir Ove Berg (født 13. mars 1947) fra Furnes er en norsk tidligere skihopper som var aktiv på 1970-tallet. Han satte verdensrekord med 173 meter i Oberstdorf 4. mars 1976. Etter at han la opp som aktiv hopper, var han en periode norsk landslagstrener.
Hortulan
Hortulan (Emberiza hortulana) er en fugl i buskspurvfamilien. Hortulanen blir ca. 16 cm lang og veier mellom 20 og 26 gram. Hannen har olivengrått hode og bryst, lysegul strupe og skjeggstripe og lys ring rundt øyet. Nebbet er lyserødt og buken orangebrun. Hunnen ligner på hannen, men har mindre klare farger og mørkstreket bryst og isse. Hortulanens sang minner om gulspurvens, men er kortere og langsommere.
Føde
Hortulanen er i hovedsak frøspiser, men kan også ta smådyr. Ungene fôres gjerne med insekter. Spillkorn er viktig føde for hortulanen rett etter ankomst om våren, og senere på året hentes mye insekter i kornåkre. Alle norske hekkeplasser ligger ved dyrket mark.
Utbredelse
Hortulan var tidligere knyttet til kulturlandskapet, men hekker nå bare på brannfelt, hogstfelt, torvmyrer og noen nydyrkingsområder. I Norge er hortulanen nå en svært sjelden hekkefugl. I Norge hekker arten i et kjerneområde i Hedmark. I tillegg hekket noen få par i Oppland og Akershus inntil nylig. I Norge står hortulan på den nasjonale rødlisten i kategorien "kritisk truet". Hovedårsaken til en fortsatt bestandsnedgang er trolig at bestanden er liten og isolert. Den norske bestanden var i 2006 på bare 110 syngende hanner.
En tilsvarende tilbakegang har funnet sted over store deler av Europa. Hortulanens utbredelse strekker seg fra Europa østover gjennom Russland til Mongolia og sør til Middelhavet og Lilleasia. Nedgangen ellers i Europa skyldes trolig i stor grad endringer i jordbruket. Færre husdyr, mindre beitemark, færre kantsoner og mer sprøyting er negativt for hortulanen. Av andre negative faktorer kan bruk av kvikksølvbeiset korn (som antagelig forårsaket krakket på 1950-tallet), endringer i klimaet i Europa, tørke i overvintringsområdene i Afrika og fangst, ha bidratt til bestandsnedgangen.
Bruk
Helt siden romertiden har hortulaner blitt fanget under høsttrekket og fôret opp til de er tykke. Hortulaner blir fortsatt betraktet som en delikatesse og storstilt fangst foregår fremdeles enkelte steder ved Middelhavet. Det er beregnet at omtrent 50 000 hortulaner blir fanget hvert år bare i den sørvestre delen av Frankrike. Frankrike krever dispensjon fra EUs fugleverndirektiv under henvisning til at det dreier seg om «tradisjonell» fangst.
Agne Simonsson
Agne Simonsson (født 19. oktober 1935, død 22. september 2020) var en svensk fotballspiller og trener.
I 1959 ble han tildelt både Guldbollen og Bragdguldet etter to mål i landskampen mot, som resulterte i en historisk seier på Wembley (3-2). Etter kampen ble han kalt «The King of Wembley». Samme år kom Simonsson på tredjeplass i avstemningen om Europas beste spiller (Ballon d'Or).
I en periode var han proff i den spanske storklubben Real Madrid, men hadde problemer med å spille seg til fast plass på det stjernespekkede laget, og ble utlånt til Real Sociedad. Etter hvert returnerte han til Örgryte, der han avsluttet karrieren.
I 1985 ledet Agne Simonsson som trener Örgryte IS frem til SM-gull etter finaleseier mot IFK Göteborg i datidens sluttspill.
Hormizd III av Persia
Hormizd III (Hormozd III), var konge av Perserriket fra 457 til 459. Han tilhørte sasanidedynastiet og var eldste sønn av Yazdegird II som han etterfulgte i 457.
Da Yazdegird døde gjorde hans sønn Peroz I opprør mot broren Hormizd og Yadzegirds enke Dēnak som var regent. I 459 klarte Peroz å vinne over Hormizd og ta livet av ham. Perserriket var på denne tiden også utsatt for angrep fra heftalittene, et nomadisk folk fra sentralasia som var på vandring sørover.
Hane
Hane er navn på hannen hos tamhøns. Hos andre hønsefugler, brukes artsnavn, med -hane, som i kalkunhane, fasanhane, orrhane, påfuglhane m.fl.
I de fleste tilfeller brukes -høne om hunnen. Avkommet kalles vanligvis kylling.
Hane har også betydninger som vannhane (gammelt, og dansk for vannkran) og hane på et skytevåpen.
Enteucha
Enteucha er en artsrik slekt av knøttsmå sommerfugler som høre til familien dvergmøll (Nepticulidae), denne inneholder de aller minste sommerfuglene, med vingespenn på bare 2,5 mm. Det er beskrevet 12 arter, de fleste av dem lever i Amerika, en i Europa. Den europeiske arten minerer i bladene på syrer (Rumex spp.)
Utseende
Den europeiske arten Enteucha acetosae er en knøttliten møll med vingespenn 3-4 millimeter. Antennene er trådformede og vel halvparten så lange som forvingene. Hodet og kroppen er gråbrune, "øyelokkene" hvite. Forvingen er messingfarget med et metallisk (gull- eller sølvfarget) tverrbånd ca. to tredjedeler ut i vingen. Bakvingen er grå. For å skille arten med sikkerhet fra enkelte Stigmella-arter er det nødvendig å undersøke kjønnsorganene.
Levevis
Enteucha acteosae minerer i bladene på smalsyre (Rumex acetosella) og engsyre (Rumex acetosa). Arten finnes på enger, i veikanter og lignende der disse plantene vokser. Arten har to generasjoner hver sommer i Nord-Europa, som flyr henholdsvis i mai-juni og i august. Larven lager en mer eller mindre spiralformet mine på syrebladene.
Picconia excelsa
Picconia excelsa er en eviggrønn busk eller lite tre i oljetrefamilien.
Enteucha
Utbredelse
Av de tolv kjente artene lever én i India og én i Europa, de øvrige artene er amerikanske, utbredt fra Florida i nord til Peru i sør. Enteucha acetosae er utbredt i Europa nord til Danmark. Det fantes tidligere en bestand i Västergötland i Sverige, men denne ser ut til å være utdødd.
Bilder
Fra nettsiden "Svenska fjärilar" Enteucha acetosae:.
Picconia excelsa
Den blir opptil 20 m høy når den vokser på fuktige steder, men er lavere der det er tørt. Barken er hvitaktig. Bladene er store, ovale og blanke, og Picconia excelsa kan skilles fra laurbærtrærne og andre arter i de samme skogene på at bladene er motsatte. Blomstene er hvite. Frukten er en 1–2 cm stor steinfrukt, som blir blåsvart når den er moden. Arten vokser i laurbærskogene på Kanariøyene og Madeira og er vanligst 850–1150 moh. Den mangler på Lanzarote, men finnes på alle de andre seks Kanariøyene. På spansk kalles den palo blanco, en henvisning til den hvite barken.
Filippo-Felice Carrocci
Filippo-Felice Carrocci eller Luo Feili (født 1646 i Savoia i Italia, død 25. desember 1695 i Kina på usikkert sted) var en katolsk kinamisjonær tilknyttet jesuittordenen. Han kom til Macao 1687 og virket som misjonær i Kanton, Jiangxi, Hainan, Huguang, Shanxi, og så i Shaanxi. Han døde et sted på reise mellom Jiangzhou og Taiyuan i Shaanxi.
Francis Marion
Francis Marion (født 1732, død 1795) var oberstløytnant i den kontinentale armé og senere brigadegeneral i milits i Sør-Carolina under den amerikanske uavhengighetskrigen. Han ble kjent som «Swamp Fox» for sin evne til å bruke lokkemat og bakholdstaktikker for å forstyrre fiendtlig kommunikasjon, ta forsyninger og frigjøre fanger. Hans innføring av geriljataktikker var grunnlaget for senere kamphendelser hvor trefninger på åpne slagmarker avtok. Han var sjømann før uavhengighetskrigen.
Marion er regnet som en av fedrene til moderne geriljakrigføring.
«Yamato» (1940)
«Yamato» (japansk:大和) var et japansk slagskip. Sammen med søsterskipet «Musashi» var det det største slagskipet noensinne konstruert, med et deplasement på 72 089 tonn. Hovedbestykkningen var ni 460 mm kanoner.
Planleggingsarbeidet med skipet begynte allerede i 1934 og skipet ble satt inn i tjeneste 16. desember 1941. Egentlig var planen å bygge fire slagskip av Yamatoklassen, men bare de tre første ble fullført («Shinano» ble ombygget til hangarskip som følge av de japanske tapene ved Midway). Det siste skipet ble ca. 30 % ferdig før det ble skrotet i 1943. Dessuten ble planene om å konstruere en «Super-Yamatoklasse» avbrutt.
Skipet ble konstruert for å være de amerikanske slagskipene overlegent. 460 mm-kanonen ble bevisst valgt fremfor en 410 mm-kanon, siden et amerikansk motstykke med 460 mm kanon ville ha vært for stort for Panamakanalen (hvis man da ikke skulle lempe på pansringen eller sekundær bestykning). For å skape ytterligere forvirring ble kanonene benevnt som 410 mm og selv ikke sivile japanske myndigheter fikk vite det egentlige kaliberet.
I kamp
Størstedelen av 1943 tilbragte «Yamato» i havn på øya Truk frem til 25. desember 1943 da det ble skadd av en torpedo fra USS «Skate» og ble ikke reparert før i april 1944. Det deltok så blant annet i slaget om Leytegulfen og Samargulfen, som var første gangen skipet avfyrte sin hovedbestykkning i strid.
Hennes siste oppdrag var et selvmordsoppdrag (Operasjon Tengō) i forbindelse med den amerikanske invasjonen av Okinawa i april 1945. Hun skulle da angripe amerikanske troppetransportskip. På dette tidspunktet var forsyningssituasjonen i Japan blitt så kritisk at det ikke fantes nok drivstoff for vendereisen, og planen var derfor å sette «Yamato» på grunn og bruke henne som kystvernartilleri. 6. april satte «Yamato» ut fra Tokuyama havn og ble dagen etter oppdaget av amerikanske styrker. Den amerikanske marinen sendte omtrent 400 fly for å avskjære «Yamato», som tok omtrent tyve bombe- og torpedotreffere før ammunisjonsmagasinene eksploderte og skipet gikk til bunns med 2 206 av mannskapet på 2 475.
Film
En film om skipets siste tokt ble laget i 2005: Otoko-tachi no Yamato.
Pilveien (Oslo)
Pilveien (1–5, 2–6) er en vei på Sogn i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går fra Konvallveien til Almeveien.
Navnet ble vedtatt i 1940. Også en rekke andre veier i området har plantenavn.
Network File System
Network File System (NFS) er en filsystemprotokoll for nettverk som opprinnelig ble utviklet av Sun Microsystems i 1984. Systemet gir tilgang til filer fra disker på et nettverk på samme måte som om de var installert lokalt på klientmaskinen.
NFS er kompatibelt med en rekke operativsystemer, men er som mest vanlig i bruk med Unix-liknende operativsystemer. Det støttes også av Mac OS, Microsoft Windows, Novell NetWare og IBM AS/400.
Bohemannia
Utseende
De nordiske artene har vingespenn 5,5-9 millimeter og er dermed forholdsvis store til dvergmøll å være. De er kraftig bygde med gulhåret hode og hvite "øyelokk", kroppen er mørk. Vingene er gråbrunt-spraglete (B. pulverosella) eller mørkt bronsefarget med et hvitt tverrbånd (B. quadrimaculella).
Levevis
Som de fleste dvergmøll minerer larvene til denne slekten i blader, helst på løvtrær. Bohemannia pulverosella lever på epletrær (Malus spp.), både ville og dyrkede, mens B. quadrimaculella trolig lever på svartor (Alnus glutinosa). Larvene lager flateminer som kan dekke store deler av bladet. I alle fall noen arter kan være partenogenetiske.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone. I Norge er det bare gjort enkelte funn av de to førnevnte artene i Sør-Norge.
Gulspurv
Taksonomi
Gulspurv og hvithodespurv (E. leucocephalos) driver utstrakt hybridisering over en cirka 3 000 km lang strekning på den russiske taigaen og de skogkledde steppene, mellom elva Ural og Bajkalsjøen. Hybridiseringen er trolig et resultat av at begge arter har hatt en kontinuerelig og stadig pågående ekspansjon av utbredelsen sin. Studier viser at sekvenser med cytokrom b er svært like, noe som indikerer sterkt at de to artene kan være søsterarter. Det har også blitt antydet, at ssp. erythrogenys er et resultat av hybridisering med E. leucocephalos.
Miguel do Amaral
Miguel do Amaral kalt Jin Mige (født 13. desember 1657 nær Viseu i Portugal, død 14. desember 1730 i Coimbra) var katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han ankom Macao i 1685 og virket som misjonær i Jinan, Zhengding og i Fujian. I 1694 ble han sendt til Europa for å forsvare de portugisiske biskoper. I 1699 reiste han tilbake til Østen. Fra 1702 til 1704 og fra 1710 til 1718 var han provinsial for Japan; dette var en periode da ingen misjonær kunne oppholde seg der. Han visiterte også misjonene i India.
Gulspurv
Taksonomi
Nominatformen hybridiserer med ssp. erythrogenys i en bred sone mellom Baltikum, europeisk Vest-Russland og det vestre Hviterussland sørover til det vestlige Ungarn, det østre og sørlige Balkan og Hellas.
Miguel do Amaral
I 1711 ville kong João V av Portugal ha ham til biskop av Fuzhou, men ettersom paven nektet å opprette noe nytt padroadobispedømme i Kina ble dette ikke noe av. I 1722 ble han tilbakekalt til Europa, og han ankom Lisboa i oktober 1725.
Cottonbreen
Cottonbreen er en isbre i Antarktis, beliggende på sørsiden av Clare Range i Victoria Land. Den er om lag 18 kilometer lang og strekker seg seg østover mellom Sperm Bluff og Queer Mountain. Sammen med Mackaybreen fyller den det brede bassenget som åpner seg mot Granite Harbour.