cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karl III Johan
Kielfreden
Fra Liège flyttet Karl Johan sitt hovedkvarter til Brussel. Etter at Napoléon var styrtet og Huset Bourbon gjeninnsatt i Frankrike reiste han så til Paris, hvor han ankom 12. april 1814. Karl Johan forsøkte å balansere sin lojalitet til Sverige og Frankrike. Han støttet ikke de alliertes krav mot Frankrike, og det ble inngått en separatfred mellom de to landene. Hensikten med besøket i Paris var å være nær de andre allierte lederne for å kunne sikre unionen med Norge. Han hadde mottatt urovekkende rapporter fra sine agenter om norsk motstand og selvstendighetserklæring. Han hadde møter med tsaren, kong Fredrik Wilhelm av Preussen og Storbritannias utenriksminister Castlereagh. Sistnevnte lovet fortsatt britisk blokade av norske havner for å legge press på nordmennene. I midten av mai 1814 forlot Karl Johan Paris og Frankrike, det var siste gang han satte sin fot i Europa sør for Østersjøen.
Krig med Norge, fredsslutning i Moss
I slutten av mai 1814 var Karl Johan tilbake på svensk jord i Karlskrona, og den 10. juni ble han feiret i Stockholm. For Karl Johan var feiringen kortvarig. Unionen med Norge var ikke gjennomført, og på tross av sendebud fra koalisjonen i Christiania nektet nordmennene under kong Christian Frederik å godta en forening med Sverige. I motsetning til de fleste svensker tok Karl Johan den norske motstanden mot unionen alvorlig. For ham og Sverige var det avgjørende å få unionen på plass før fredskongressen i Wien skulle tre sammen høsten 1814. Norsk motstand gjorde en fredelig unionsinngåelse umulig, og begge parter innså i løpet av sommeren at en krig var uunngåelig. Men Karl Johan var også klar over at en svensk invasjon ikke måtte føre til varig fiendskap. Sverige måtte unngå å bli ansett som okkupasjonsmakt, og derfor måtte Norge tilbys en union som ga landet utstrakt selvstyre. Med tanke på opinionen i utlandet, og særlig i Frankrike, og en mulig posisjon for ham som statssjef der, var det også viktig at unionen med Norge måtte oppfattes som en forening mellom to likeverdige stater.
Da Karl Johan gikk til angrep på Norge 26. juli 1814, trakk de norske styrkene i Østfold seg generelt tilbake uten kamp. På Kongsvinger-fronten ble invasjonen møtt med væpnet motstand, fremst ved Lier skanse og i Matrand 5. august. Samtidig var den svenske fremrykkingen forsiktig, og styrkene var nøye instruert om å respektere norske uniformerte soldater og privat eiendom. Ettertidens dom er at både Christian Frederik og Karl Johan handlet klokt i forhandlingene som fulgte og som resulterte i våpenstillstand 14. august ved Mossekonvensjonen. Christian Frederik aksepterte det uunngåelige - Norges union med Sverige og hans egen abdikasjon. Til gjengjeld godtok Karl Johan i hovedsak Norges Grunnlov og aksepterte at unionen skulle inngås på Mossekonvensjonens vilkår, ikke på Kiel-traktatens. Til tross for intern svensk motstand ga Karl Johan nordmennene så gode vilkår at de frivillig kunne gå i union med Sverige som selvstendig stat, ikke som erobret land.
Turakoer
Utbredelse og habitat
Turakoene er nå stedegne for Afrika sør for Sahara, men det er fossile beviser for at fuglene under oligocen fantes i både Egypt og i Bayern i Tyskland, og under miocen også i Frankrike.
Artene er trelevende og trives i nesten alle typer skogkledd landskap og på savanne med spredt skogvekst, men de foretrekker lavlandsskog med trekronetak og montane skoger.
Karl III Johan
Krig med Norge, fredsslutning i Moss
Sveriges stilling var således raskt endret siden bunnåret 1810. Karl Johan hadde bidratt til å løfte landet etter statskuppet mot Gustav IV Adolf, og tross alle vanskeligheter gjennomførte han sitt mål for 1812 års politikk, Norges union med Sverige.
Adelaide de Maurienne
Enkedronning
Adelaide er en av to dronninger i en legende gitt av den engelske oldtidsforskeren William Dugdale (1605 – 1686). Slik historien går ble dronning Adelaide av Frankrike forelsket i en ung ridder, William d'Albini, ved en ridderturnering. Den unge ridderen var allerede forlovet med Adeliza av Louvain (andre hustru av Henrik I av England), og avslo å bli Adelaides elsker. Den sjalu Adelaide lurte ham inn klørne til en sulten løve, men William rev ut udyrets tunge med sine hender, og således drepte den. Denne historien er uten tvil oppdiktet. En nær lik historie ble også fortalt om Rikard Løvehjerte, bortsett fra at kong Rikard rev ut løvens hjerte ved å stikke armen i dens gap.
Turakoer
Atferd
Turakoene er hovedsakelig standfugler og ikke spesielt gode flygere og må jobbe iherdig når dem flyr, men de er gode til å ta seg rundt i greinverket på trærne og har god gripeevne med de kraftige føttene.
Karl III Johan
Motvillig union
Etter våpenstillstanden 14. august 1814 oppholdt Karl Johan seg en tid i sitt hovedkvarter i Fredrikstad i påvente av at Christian Frederik skulle innkalle et overordentlig Storting for å revidere Norges Grunnlov i henholdt til Mossekonvensjonen. Grunnloven måtte få de forandringer som var nødvendige for å inngå i union med Sverige innen våpenstillstandens utløp 14 dager etter at Stortinget var trådt sammen. Christian Frederik overlot statsstyret til sin regjering og trakk seg tilbake til Bygdøy. Etter at Stortinget var åpnet, abdiserte han 10. oktober og forlot Norge. Stortinget drøftet grunnlovsrevisjonene og forhandlet med svenske kommissærer om formuleringer som begge parter kunne godta. Den 4. november ble Novembergrunnloven vedtatt, Karl XIII ble av stortingsmennene enstemmig valgt som norsk konge. Den 9. november ankom Karl Johan og sønnen Oscar for første gang Christiania med en eskorte av norske soldater, noe Karl Johan selv hadde insistert på. De besøkende ble innkvartert i Paléet, og dagen etter holdt Karl Johan hilsningstalen til Stortingets representanter og avla på den nye kongens vegne ed til Grunnloven.
Turakoer
Atferd
Fuglene eter nesten eksklusivt vegetarisk mat, hovedsakelig bær og frukt, men også blader, skudd, knopper og blomster. Artene sper på proteinbehovet med insekter og snegler og lignende småkryp, spesielt i hekketiden.
Taksonomi
Turakoene har tradisjonelt blitt regnet til gjøkfuglene (Cuculiformes), men moderne forskning har avdekket at slektskapet til denne gruppen ikke er så nært som tidligere antatt. Derfor er turakoene nå plassert i sin egen orden, Musophagiformes. Sammen med gjøkefugler og trapper (Otidiformes) danner turakoene gruppen Otidimorphae.
Karl III Johan
Motvillig union
Til stillingen som norsk førsteminister i Stockholm valgte Karl Johan godseier Peder Anker, mens hans svigersønn Herman Wedel Jarlsberg fikk den viktige stillingen som norsk finansminister og reell leder for den norske regjeringen i Christiania. For å forsøke å styre opinionen i Norge prøvde Karl Johan å kontrollere hovedstadspressen, dels ved rene bestikkelser og dels ved å nekte portomoderasjon for kritiske publikasjoner. Karl Johan var skeptisk til den norske embetsmannsstandens lojalitet, og med god grunn, med studietid i København var mange av dem nært knyttet til Danmark.
Karl Johan var av flere grunner bekymret over forhandlingene ved Wienerkongressen. Stortingets aksept av unionen forbedret hans og Sveriges stilling, men det var flere andre vanskelige spørsmål som måtte avklares, og over det hele lå Karl Johans frykt for å bli avsatt som tronfølger til fordel for prins Gustav av Wasa. Mens Wienerkongressen var samlet tok Napoléon igjen makten i Frankrike og beholdt den i «de hundre dagene» etter tilbakekomst fra eksil på Elba. Karl Johan tok formelt avstand fra Napoléon og han knesatte samtidig prinsippet om Sveriges og Norges nøytralitet. Karl Johan hadde på denne tiden ennå ikke oppgitt håpet om å bli kalt til å lede Frankrike, idet han anså seg som en kompromisskandidat mellom de for franskmenn forhatte Bourbonerne og den for stormaktene uspiselige Napoléon.
Svensk innenrikspolitikk og unionspolitikk
Samtidig som Karl Johan var overbevist om at Napoléons forsøk på revansj ikke ville føre frem, var han forferdet over skjebnen flere av hans gamle kamerater led etter Napoléons nederlag i slaget ved Waterloo. Det kan ha bidratt til at Sverige i årene etter ble et fristed for mange landflyktige politiske aktivister. Frankrike ved dets sendemann Rumigny antok at Karl Johan hadde sympati for sin gamle sjef Napoléon og tilsvarende antipati overfor det nye styret, noe som var gjensidig.
På tross av Karl Johans bekymring kom Sverige og han selv stort sett godt ut av forhandlingene under Wienerkongressen. Grunnet oppgjøret etter krigen og avståelse av Svensk Pommern og Guadeloupe kunne landet og han selv innkassere solide summer i erstatning. Sverige var samtidig politisk ganske isolert. Av stormaktenes ledere kunne Karl Johan kun regne tsar Aleksander som støttespiller. I den politiske reaksjon etter Napoleonskrigene antok mange europeere at Karl Johans styre ville bli kortvarig. Den utenlandske skepsis til Karl Johan sto i sterk motstrid til holdningen i Sverige. Etter det vellykkede felttoget på kontinentet og inngåelsen av unionen med Norge var Karl Johan våren 1815 svært populær.
Turakoer
Taksonomi
Slektskapsforholdet mellom de tre ordenene er imidlertid ikke helt klart. I dag regnes turakoer og trapper som søstergrupper, men dette har kun 55 prosent støtte i datagrunnlaget. Derfor har noen fremmet en hypotese om at turakoer og gjøkefugler kan være søstergrupper, men hypotesen har foreløpig ikke blitt testet skikkelig.
Inndeling
Turakoene deles vanligvis inn i tre underfamilier og består av 23 arter, fordelt i ti slekter. Inndelingen under følger i hovedsak Veron & Winney (2000) og Njabo & Sorenson (2009), med noen justeringer av Boyd (2015).
Karl III Johan
Svensk innenrikspolitikk og unionspolitikk
Etter Napoleonskrigene vokste det etterhvert frem en for Karl Johan ganske besværlig opposisjon blant de svenske stendene. Ved riksdagen samling i 1815 hadde regjeringen i tilfredshet over forbedret økonomi, og tilsynelatende uten full innsikt om krisens omfang, unnlatt å ta nødvendige initiativer. I stedet ble det stendene med grev Fredrik Bogislaus von Schwerin i spissen som presset igjennom endringer i den økonomiske politikken.
Riksdagens beslutning fremmet en proteksjonistisk økonomisk politikk, noe Karl Johan var mer åpen for enn sine rådgivere. Samtidig fortsatte han fra 1815 å forsøke å styre den svenske valutaens kurs og benyttet betydelige deler av egne midler. En politisk beslutning av stor økonomisk betydning som med Karl Johans medvirkning ble gjennomført i 1815, var nedbetalingen av gjenværende statsgjeld med pengene fra Svensk Guadeloupe, mot en årlig bevilgning til kongehuset.
Turakoer
Inndeling
Handbook of the Birds of the World Alive regner 24 arter, i det Corythaixoides leopoldi har fått status som selvstendig art. De fleste andre (herunder Avibase med BirdLife International), regner imidlertid denne fuglen som en underart av gråturako, C. concolor. , og den blir derfor ikke listet her. Man må uansett regne med endringer i denne gruppen i tiden som kommer, siden den ikke regnes som avklart.
Norske navn følger NOF, men eventuelle navn i parentes er nødvendigvis ikke offentlige navn.
Karl III Johan
Svensk innenrikspolitikk og unionspolitikk
En sak som ikke ble løst ved Wienkongressen, var den andel av den dansk-norske statsgjelden som Sveriges konge på vegne av Norge hadde påtatt seg ved Kielfreden, i ettertid kjent som gjeldsoppgjøret med Danmark. Norges svake finansielle stilling gjorde det nødvendig at beløpet ble redusert. Under forhandlingene ble det fremmet flere motkrav og fra norsk side bedrevet uthaling for å nå dette mål.
Den 67. Golden Globe-utdelingen
<div style="float: right; font-size: smaller; background-color:#E6E6FA; padding: 12px; margin-left: 5em; margin-bottom: 2em; width: 180px" align="center">
'''Den 67. Golden Globe-utdelingen'''
17. januar 2010
Film – Drama:
Avatar
Film – Musikal eller komedie:
The Hangover
TV-serie – Drama:
Mad Men
TV-serie – Musikal eller komedie:
Glee
Miniserie eller TV-film:
Grey Gardens
'''Den 67. Golden Globe-utdelingen''' ble avholdt søndag 17. januar 2010 for å tildele priser til de beste prestasjonene innen film og TV i 2009. Ricky Gervais var årets programleder.
Vinnere
Beste film – drama: Avatar
Beste kvinnelige skuespiller i film – drama: Sandra Bullock – The Blind Side
Beste mannlige skuespiller i film – drama: Jeff Bridges – Crazy Heart
Beste film – musikal eller komedie: Hangover
Karl III Johan
Svensk innenrikspolitikk og unionspolitikk
På grunn av den økonomiske krisen i Sverige etter Napoleonskrigen ble det innkalt en «urtima riksdag» (ekstraordinær) 1817–1818. Mot rådet fra en ekspertkomité arbeidet Karl Johan for en økning av seddelmengden (med tilsvarende fare for inflasjon), men fikk ikke støtte for det av riksdagen. Ettertidens økonomiske eksperter har og gitt en negativ vurdering av denne siden ved hans økonomiske politikk.
I sine siste år som kronprins ble Karl Johan stadig mer urolig over sin stilling, etter restaurasjonen i Frankrike og den reaksjonære bølgen under den hellige allianse som fjernet andre av Napoléons menn. Ifølge en av hans motstandere var han «en stygg flekk på et Europa som igjen hadde blitt vakkert».
Kroning i Sverige og Norge
Da Karl II døde, ble Karl Johan dagen etter, den 6. februar 1818, utropt til konge. Den 11. mai ble han kronet i Storkyrkan i Stockholm og den 7. september i Nidarosdomen i Trondheim. Både i Sverige og Norge var begeistringen over kroningen stor, og Karl Johan ble lykkønsket av de europeiske stormaktene, noe som bidro til å minske hans bekymring over legitimiteten som tronfølger.
En annen viktig sak for familien Bernadottes legitimitet var prins Oscars giftermål. Sommeren 1822 dro Oscar med følge på en europeisk reise for å møte mulige prinsesser. Valget falt på Josefine av Leuchtenberg, noe Karl Johan selv ivret for. Han mente at hennes tilknytning til både «de gamle og nye interessene», med en far som var Napoléons general og en mor som stammet fra flere betydelige tyske fyrsteslekter, var viktig. Til tross for at hun var blitt dronning av Sverige og Norge, holdt Désirée seg fremdeles i Frankrike under påskudd av dårlig helse. Dessverre for Karl Johan utviste hun stor interesse for hertugen av Richelieu, noe han fant høyst upassende for dronningen av Sverige og Norge. I forbindelse med kronprins Oscars forlovelse og giftermål valgte Désirée å returnere til Sverige i 1823 sammen med sin kommende svigerdatter.
I 1819 begynte byggingen av det som skulle bli Karlsborgs festning, et enormt byggverk midt i Sverige. Det skulle være tilfluktssted for styresmaktene om Sverige ble angrepet. Bakgrunnen for bygget var tapet av Finland til Russland og den såkalte sentralforsvarstanken. Festningen lå nær Göta kanal og var planlagt sammen med kanalbygget. Etter Napoleonskrigene bygget Sverige delvis ned handelsbegrensninger mot utlandet og avskaffet produktplakatet. Arbeidet ble ledet av Carl David Skogman, men ble kun motstrebende akseptert av Karl Johan som sto for en mer proteksjonistisk linje i handelspolitikken.
Grunnet manglende fremdrift i forhandlingene tok Danmark kontakt med stormaktene og ba om støtte for gjeldsoppgjøret med Norge. Fra kongressen i Aachen i 1818, hvor stormaktene påtok seg et slags formynderskap over de mindre europeiske statene, fikk Karl Johan kraftig press for å løse saken. Han lyktes å få Storbritannia til å megle, og det ledet til en avtale med Danmark. Den innebar at de opprinnelige fordringene på 6 millioner riksdaler hamburger banco ble redusert til 3 millioner med 10 års løpetid (nedbetalingstid). Gjeldsoppgjøret bidro for en tid til å kjøle ned forholdet til Russland, mens Storbritannias megling knyttet det nærmere til Sverige. Stormaktenes press næret også opp under Karl Johans bekymring for hans posisjon som valgt monark av Sverige og Norge.
Stortinget var misfornøyd med avtalen om gjeldsoppgjøret og ville ved behandlingen i 1821 at Sverige skulle påta seg en del av gjelden, noe Karl Johan avviste. Blant midlene han åpnet for, var betaling av stortingsrepresentanter for å skifte standpunkt, altså bestikkelse. Da beløpet var avklart, forsøkte Karl Johan å bruke oppgjøret til å presse Norge til en tettere union, hvor kongen fikk en sterkere stilling. Saken endte med at Karl Johan samlet svenske og norske tropper på Etterstad utenfor Christiania og understreket at fortsatt vegring kunne sette Norges forfatning i fare, hvoretter Stortinget omsider ga etter i mai 1821.
Et av de første stridsspørsmål mellom Karl Johan og Stortinget var spørsmålet om avskaffelse av adelen. Karl Johan så norsk adel som en viktig støtte for kongehuset i Norge. Adelen ble vedtatt avskaffet av Stortinget i 1815 og igjen i 1818, og i 1821 var saken oppe for tredje gang. Selv om Karl Johan bestred Stortingets begrensning av hans vetorett, valgte han å akseptere loven om adelens avskaffelse i 1821. Det var første gang kongens begrensede veto førte til at han ikke fikk sin vilje igjennom. Høsten 1814 hadde han gått med på § 79 i Grunnloven, som lar et tredje gangs stortingsvedtak bli lov uten kongens sanksjon.
En gammel grensetvist mellom Norge og Russland ble avklart i 1824 og en endelig grenseavtale undertegnet i 1826. Karl Johans gode forhold til tsaren bidro sannsynligvis til å få saken endelig løst. Mot slutten av Karl Johans regjering ble det nye problemer ved den norske Finnmarksgrensen mot Russland.
Ved Stortingets samling i 1827 ble den såkalte Bodøsaken behandlet, og Stortinget stilte krav om at den norske statsministeren i Stockholm skulle ha innflytelse ved behandling av utenrikssaker som angikk Norge. Den første saken for riksrett ble også fremmet, bakgrunnen var kritikk mot regjeringens bruk av midler uten Stortingets godkjennelse, reelt en kritikk mot Karl Johan. Riksrettssaken var en kamp mellom Storting og regjering om forholdet mellom statsmaktene, og finansminister Jonas Collett ble til slutt dømt på mindre punkter. Karl Johan ble rasende og oppløste Stortinget før tiden, men oppnådde i praksis lite.
Norsk grunnlovsfeiring
Opposisjonen i Sverige ble styrket frem mot riksdagen i 1823, og det ble reist krav om økt næringsfrihet. Det ble igjen strid om finanspolitikken, og Karl Johan tapte også kampen om økt seddelmengde. Opposisjonen var ennå overveiende saklig, og kongens person ble som regel holdt utenfor den politiske kampen. Grev Carl Henrik Anckarswärds økte tyngde blant opposisjonens ledere bidro til å gi den en mer personlig karakter, og det var også tendenser til å minske bevilgningene til forsvaret.
Det oppsto konflikter i forbindelse med nordmennenes ønske om å markere Grunnloven ved å feire 17. mai. Den første større markering av dagen fant sted i 1824, da den ble feiret privat. I 1825 og 1826 ble dagen igjen markert privat, mens den i 1827 ble markert mer offisielt. Under Karl Johans besøk tolket den svenske stattholderen, Johan August Sandels, hans utsagn som at han ville «se gjennom fingrene» med feiring, noe som senere viste seg å være en misforståelse.
I kampen for en tettere union grep Karl Johan, mot sin norske regjerings råd, til det drastiske tiltak å innkalle et ekstraordinært Storting. For å sikre seg støtte hos fra tsar Nikolaj I av Russland, informerte den svenske sendemannen i St. Petersburg om en mulig opphevelse av den norske Grunnloven. Slike tiltak ble til svenskenes store forbauselse sterkt frarådet av tsaren. Kongen var selv i Christiania under det ekstraordinære Stortinget i 1828, og han ga klar beskjed om at feiring av 17. mai var uønsket, noe som ble respektert.
I 1829 var det også nedlagt forbud mot markering av dagen, men det passet slik at dampskipet med navnet «Constitutionen» anløp Christiania nettopp på dagen for konstitusjonen, altså Grunnloven. Det førte til jubelrop ved havnen, og etter hvert en ansamling av mennesker på Stortorget. Etter advarsler fra myndighetenes side ble mengden til slutt spredd av soldater, noe som senere ble kjent som Torgslaget. Torgslaget førte til sterke politiske protester i Norge, og stattholderen, grev von Platen, fikk hard kritikk. Etter hans død samme høst forble embetet ubesatt, noe som innebar en klar svekkelse av unionen. På tross av at en rekke av hans rådgivere og embetsmenn var sterkt upopulære og tildels forhatte i Norge, var Karl Johan selv svært populær, selv etter de sterke konfliktene i 1820-årene. Selv om det etterhvert ble tolerert å markere 17. mai, holdt kongen alltid et visst oppsyn med feiringen.
En hovedfaktor i datidens internasjonale politikk var rivaliseringen mellom Storbritannia og Russland. Ved en krig mellom de to land ville Sverige og Norge med lang kystlinje være særlig utsatt. På tross av flere spente situasjoner mellom de to stormaktene ble det ingen konflikt i Karl Johans levetid. Hans to riker unngikk en situasjon hvor landenes nøytralitet, som Karl Johans utenrikspolitikk bygde på, kunne settes i fare. Vennskapet mellom Karl Johan og Alexander I fortsatte stort sett til dennes død i 1825, og hans etterfølger Nikolaj I viste Karl Johan stor respekt (som ved hans uventede besøk i juni 1838). Karl Johan fikk kraftig russisk støtte i en for ham svært viktig sak, kravet om at den avsatte Gustav IV Adolfs sønn skulle slutte å kalle seg prins av Sverige.
En ganske skarp konflikt med utlandet handlet om den såkalte «skeppshandelsfrågan». I hovedsak for å skaffe midler til fornyelse av den svenske marinen ble det i 1825 solgt flere eldre svenske krigsskip, først to og deretter ytterligere tre. Formelt var kjøperne engelske handelshus, men disse var bare mellommenn for Spanias amerikanske kolonier, nylig selvstendige, men ennå kun anerkjent av Storbritannia. For Sverige var transaksjonens politiske betydning også viktig, håpet var å øke handelen med de nye landene i Amerika.
De andre stormaktene i den såkalte hellige alliansen betraktet disse statene som opprørsland og protesterte derfor mot salget av krigsskip. Den russiske keiser Alexander I truet til sist med å støtte spanske represalier mot svensk sjøfart, om ikke levering av de tre senest solgte fartøyene ble avlyst. Karl Johan sto lenge for at salget skulle gå sin gang, men ga til slutt etter for statsrådenes oppfordring om å stoppe salget. Det var for Karl Johan et tap av prestisje både nasjonalt og internasjonalt. Ifølge kontrakten var Sverige forpliktet til å betale erstatning, og i stedet for en gevinst endte affæren med tap, noe som førte til skarpe kommentarer fra statsrevisjonen (1827) og riksdagen (1828–1830).
Ved riksdagen i årene 1828–1830 hadde regjeringen ved organisering av sine tilhengere ved friherre Carl Johan af Nordin og grev Magnus Brahe for det meste overtaket. Myntrealisationen (en form av devaluering ved overgang til sølvstandard) ble vedtatt gjennomført, mot av Karl Johans energiske protest. Det var hans kanskje største politiske nederlag i Sverige, men gjorde slutt på usikkerheten i finansvesenet, som hadde skadet landets økonomiske utvikling siden krisen etter Napoleonskrigen.
Julirevolusjonen i Frankrike i 1830 kom svært overraskende på Karl Johan. Selv om han var kjølig, tidvis avvisende overfor den franske kongen Karl X, ga effekten i andre land, som ved den belgiske revolusjonen, grunnlag for bekymring overfor Norge. Opprøret ble da også en inspirasjon for unionsmotstanderne og brakte uro til det norske politiske liv. Under den polske frihetskrigen (1830–1831) var den svenske opposisjonen svært polskvennlig, noe som gjorde kongen bekymret. Hendelsene bidro til å underbygge hans konservatisme og mistenksomhet.
Opposisjonen i Sverige styrkes
1830-årene var et gjennombrudd for den svenske opposisjonen. Julirevolusjonen i Frankrike styrket liberale ideer over hele Europa. I Sverige ble den nye avisen Aftonbladet et talerør for opposisjonen. Avisens innflytelse overgikk snart den konservative pressens, og kongens gamle rådgivere ble eldre og mer negative overfor endringer. På grunn av hans manglende kunnskap i svensk språk var det vanskelig for Karl Johan å ta initiativ til reformer i forfatningen når politiske stridsspørsmål kom opp, som representasjonsspørsmålet (utvidet stemmerett), statsrådets organisering og rådgivernes forhold til kongen. Et av opposisjonens sentrale krav var en klarere parlamentarisme etter britisk modell, hvor statsrådene var ansvarlig overfor Riksdagen.
Karl Johan var fremdeles opptatt av hva som skjedde i hans gamle hjemland Frankrike og forsøkte på flere vis å gi et positivt bilde av seg selv overfor fransk opinion. Dessverre for Karl Johan ble han ofte gjort narr av og til dels sett ned på som en forræder, som i en roman av den kjente franske forfatteren Honoré de Balzac.
Karl Johans siste større strid med det norske Stortinget utspilte seg i 1836. Bakgrunnen var dels ønsket om økt kommunalt selvstyre ved formannskapslovene, men også norske prinsippsaker som et eget norsk handelsflagg, utforming av mynter og norske fremstøt for en mer likestilt union. Kongen irriterte seg også over utvidet norsk feiring av 17. mai, blant annet ved det nye nasjonale monumentet Krohgstøtten. Med påskudd om at Stortinget hadde sittet samlet ut over minimumsperioden, oppløste Karl Johan tinget. Det var en kraftig og svært uventet reaksjon, muligens knyttet til hans strid med opposisjonen i Sverige og hans bekymring for underdekningen i «kabinettskassan». Stortinget reagerte med en ny riksrettstiltale, denne gang mot den norske statsminister i Stockholm, Severin Løvenskjold. Karl Johan vurderte drastiske tiltak, i praksis statskupp. Uten støtte fra Russland valgte han etter riksrettsdommen å utsette punktene det var strid om. Samme år utnevnte Karl Johan grev Herman Wedel-Jarlsberg som ny stattholder i Christiania. Det var første gang en nordmann fikk stillingen. Embetet hadde vært ubesatt siden 1829, etter Baltzar von Platens død.
Den 67. Golden Globe-utdelingen
Vinnere
Beste kvinnelige skuespiller i film – musikal eller komedie: Meryl Streep – Julie & Julia
Beste mannlige skuespiller i film – musikal eller komedie: Robert Downey jr. – Sherlock Holmes
Beste kvinnelige birolle i film: Mo'Nique – Precious
Karl III Johan
Opposisjonen i Sverige styrkes
I de følgende årene ble striden mot opposisjonen ytterligere skjerpet gjennom den kampen mot pressen, som den svenske regjeringen ved hovkansler August von Hartmansdorff førte med indragningsmakten som våpen. Domfellelsen av forfatteren Magnus Jacob Crusenstolpe for majestetsfornærmelse sommeren 1838 ledet til uroligheter i Stockholm. To mennesker døde i opptøyene, og tanken om republikk fikk en viss støtte. Mot slutten av året minsket spenningen noe, opposisjonen tok kontakt med kronprinsen og håpet på endring etter dennes tiltreden.
Den 67. Golden Globe-utdelingen
Vinnere
Beste mannlige birolle i film: Christoph Waltz – Inglourious Basterds
Karl III Johan
Opposisjonen i Sverige styrkes
Fra midten av 1830-årene vokste skandinavismen frem med en viss styrke i både Sverige og Norge, men spesielt i Danmark. Bevegelsen hadde brodd både mot Tyskland og Russland. Etter tysk misnøye og russisk press fordømte styresmaktene i Sverige ved Karl Johan skandinavismen i sterke ordelag i 1837.
Den 67. Golden Globe-utdelingen
Vinnere
Beste animasjonsfilm: Se Opp
Karl III Johan
Opposisjonen i Sverige styrkes
Karl Johan besøkte Norge for siste gang vinteren 1838-1839. Det var hans tiende som norsk og svensk konge, og han ble hilst begeistret velkommen på de stedene han besøkte. Han oppholdt seg i Christiania fra desember 1838 til mai 1839, og politisk var det en svært rolig tid. Det var ingen store konflikter med Stortinget, og kongens samtykke til «flaggets frigjøring» hadde styrket hans popularitet. Med bakgrunn i den politiske striden med den liberale opposisjonen i Stockholm var Karl Johan nærmest en «politisk rekonvalsent» i Norge.
I 1839 ble den såkalte koalisjonen mellom en rad opposisjonsmenn i Sverige dannet, hensikten var å styrte det gamle systemet ved riksdagen 1840 og få kongen til å abdisere. Koalisjonen hadde støtte også blant statsrådene, noe som blant annet viste seg ved økende antall reservasjoner til statsrådets protokoll og regjeringens riksdagsforberedelser var svake og utilstrekkelige. Ved riksdagen fikk opposisjonen overtak ved valgene til utskottene (komiteene), men håpet om fullstendig seier brast da August von Hartmansdorff med flere lyktes i å reorganisere konservative majoriteter hos adelen og prestestanden. Deretter ble en stor del av opposisjonens angrepsplaner hemmet eller stemt ned. Karl Johan ga slipp på sine gamle rådgivere i samband med departementalstyrelsens innføring i 1840, men klarte også ved valget av nye rådgivere å holde opposisjonsmennene utenfor. De liberales kamp mot Karl Johan rant etterhvert ut i sanden.
Den 67. Golden Globe-utdelingen
Vinnere
Beste fremmedspråklig film: Det hvite båndet (Tyskland)
Karl III Johan
De siste årene
Etter avslutningen av riksdagen i 1841 stilnet konfliktene rundt Karl Johans styre i Sverige. Da den 80-årige monarken i 1843 feiret sitt 25-årsjubileum som konge, fikk han varme lykkeønskninger fra hele riket. Man kunne ved slutten av hans regjeringstid peke på en rik og fredelig utvikling på ulike områder: en befolkning som nesten tilsvarte Sveriges og Finlands ved adskillelsen, en lav statsgjeld, nye samferdselsveier i form av kanaler (Göta kanal med flere) og veier, et sterkt voksende jordbruk, en mer enn fordoblet industri, et gjenopprettet bank- og myntvesen, reduserte skatter, men mangedoblede tollinntekter til tross for at tollsatsene på bestemte varer hadde blitt satt ned, med mer.
Karl Johans siste sykdomsperiode begynte i januar 1844 med koldbrann i en fot. På sin 81. fødselsdag, den 26. januar 1844 klokken 6 om morgenen, ble han plutselig syk og ble sengeliggende. Den 5. mars fikk han et slaganfall som ble etterfulgt av koma. Kongen døde etter 42 døgns sykdom klokken 15.30 den 8. mars 1844. Han våknet opp rett før han døde og hvisket sin sønn Oscars navn. «Ingen har fylt en bane tilsvarende min», kunne han med tyngde si under sin siste sykdom. Slik reflekterte han over endringene på Den skandinaviske halvøy som han hadde bidratt til i kriseårene 1810–1814.
Begravelsen i Riddarholmskyrkan fant sted den 26. april 1844. Jordfestelsen ble forrettet av erkebiskopen Carl Fredrik af Wingård. Karl Johan er stedt til hvile i Bernadottenes gravkammer.
Den 67. Golden Globe-utdelingen
Vinnere
Beste originalmusikk: Michael Giacchino – Se Opp
Karl III Johan
Ettermæle
I samsvar med 1812 års politikk førte Karl Johan, både som kronprins og som konge, en så fredelig politikk at Sverige ved hans død ikke tidligere hadde hatt en så lang fredsperiode. I motsetning til datidens andre europeiske kongehus kan Sverige og Norge under Karl Johan sees som unntak med sine konstitusjonelle begrensninger av kongemakten, som Karl Johan som realpolitiker forholdt seg til.
Karl Johan var nøye med å understreke at han var valgt av de svenske stendene til å bli konge, hans stilling var derfor bygd på borgernes frie valg. Han hadde lest Montesquieu og var tilhenger av maktfordelingsprinsippet. I Frankrike ble Karl Johans ettermæle farget av Napoléons memoarer, den tidligere marskalken skal både ha hatt sin del av skylden for det katastrofale franske nederlag i Russland og for den sjette koalisjonens seier i folkeslaget ved Leipzig i 1813. I Norge var Karl Johan som person populær, men hans omdømme ble i ettertid tonet ned av hensyn til nasjonal kamp under og etter unionen med Sverige.
Den 67. Golden Globe-utdelingen
Vinnere
Beste originale låt: «The Weary Kind» – Ryan Bingham (Crazy Heart)
Karl III Johan
Ettermæle
Karl Johans død fjernet et usikkerhetsmoment i norsk politikk og førte til at arbeidet med en tettere union (amalgamasjon) for godt ble avsluttet. Av ulike grunner var det etter hans død hverken fra norsk eller svensk side ønskelig med en tettere union.
Kong Karl Johan har satt flere spor etter seg i Norge. Han ga store pengegaver til opprettelse av såkalte barneasyler (i dag kjent som barnehager), som f.eks. Børneasylet i Drammen og til diverse kulturelle organisasjoner. Hans betydeligste prosjekt var byggingen av Det kongelige slott i Christiania. Karl Johan skal ha fått idéen ved en ridetur høsten 1822 og året etter engasjerte han den danske arkitekten Linstow til arbeidet.
Det er en rekke monumenter over Karl Johan, foran slottet i Oslo står Karl Johan-monumentet med kongen til hest, det er også monumenter i Stockholm, Norrköping og Örebro. Forhenværende hovedbase for det norske sjøforsvaret, Karljohansvern, fikk navn til ære for han i 1854 som «Carljohansværn værft», i dag betegnes området ved Horten kun som Karljohansvern.
Den 67. Golden Globe-utdelingen
Vinnere
Beste TV-serie – drama: Mad Men
Karl III Johan
Ettermæle
Oslos paradegate Karl Johans gate fikk sitt navn i 1852, åtte år etter Karl Johans død. Gater oppkalt etter Karl Johan finnes også i Trondheim (Carl Johans gate) og i Halden og Sarpsborg. I Sverige har empirestilen blitt kalt Karl Johansstil, og soppen steinsopp har blitt kalt karljohanssvamp.
Dekorasjoner
Karl III Johan var innehaver av følgende ordener, medaljer og dekorasjoner.
Den 67. Golden Globe-utdelingen
Vinnere
Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – drama: Julianna Margulies – The Good Wife
Beste mannlige skuespiller i TV-serie – drama: Michael C. Hall – Dexter
Beste TV-serie – musikal eller komedie: Glee
Beste kvinnelige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie: Toni Collette – United States of Tara
Beste mannlige skuespiller i TV-serie – musikal eller komedie: Alec Baldwin – 30 Rock Beste miniserie eller TV-film: Grey Gardens
Beste kvinnelige skuespiller i miniserie eller TV-film: Drew Barrymore – Grey Gardens
Beste mannlige skuespiller i miniserie eller TV-film: Kevin Bacon – Taking Chance
Beste kvinnelige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film: Chloë Sevigny – Big Love
Beste mannlige birolle i en TV-serie, miniserie eller TV-film: John Lithgow – Dexter
Bjørnsonhuset
Bjørnsonhuset er et kombinert kulturhus og konferansesenter i Molde. Huset ligger i tilknytning til og deler lobby med Seilet hotell, og ble åpnet sammen med dette 11. oktober 2002. Bygningen er tegnet av Kjell Kosberg, og grunnsteinen ble lagt av prinsesse Märtha Louise den 5. august 2001.
Salen i Bjørnsonhuset har et flyttbart amfi og en fleksibel scene. Selve amfiet har plass til 772 tilskuere, men uten amfi eller med ekstra seter foran, kan det gjøres plass til enda flere i salen, som også kan deles inn i opptil tre mindre lokaler dersom det er behov for det. Fra 2003 erstattet Bjørnsonhuset Idrettens hus som scene under Moldejazz.
Byggingen var finansiert som et spleiselag mellom 22 bedrifter i Molde-området og Molde kommune.
Arnt
Arnt er en variant av mannsnavnet Arnold som kommer fra gammeltyske navnet Arnoald, eller det parallelle norrøne navnet Arnvald. Begge er dannet av ordene arn («ørn») og vald («leder»).
Arnt var mest populært som døpenavn i Norge perioden på slutten av 1800-tallet. Det hadde en liten oppsving i 1950- og 1960-årene, men har siden blitt mer sjeldent.
Beginerne
Beginerne var en katolsk religiøs orden som ble grunnlagt på 1200-tallet. Den var et samfunn for kvinner som ønsket å tjene Gud uten å trekke seg tilbake fra verden eller avlegge klosterløfter. Den hadde sitt utspring i de historiske Nederlandene, men det fantes også beginerhus i den nordlige delen av dagens Frankrike og nordvest i dagens Tyskland.
Norges Unge Katolikker
Norges Unge Katolikker (også kjent som NUK) er en landsdekkende sammenslutning av katolske barne- og ungdomslag som har sitt utspring i de katolske menighetene i Norge. NUK er et fellesskap hvor barn og unge har sin egen plass og kan treffe andre katolikker. NUK som organisasjon baserer sitt arbeid på troskap til Kirken og arbeider i samråd med biskopene på stiftsplan, og sogneprestene i de enkelte menighetene. NUK støttes av biskopene i de tre katolske stiftene i Norge.
Beginerne
Den første kjente beginer var mystikeren Maria de Oignies, som påvirket kardinal Jaques de Vitry, ordenens beskytter. Ordenen ble først godkjent av pave Honorius III i 1216.
Norges Unge Katolikker
Til grunn for alt NUKs arbeid ligger de tre nøkkelbegrepene Tro, Fellesskap og Handling, slik det er beskrevet i organisasjonens formålsparagraf.
Beginerne
Navnet kommer muligens fra St. Begga av Andenne, som ordenen æret som sin vernehelgen, men det er også mulig at dette er en sekundær forklaring på navnet. En annen mulighet er at navnet kommer fra middelalderflamsk beghen, «å be», fra fransk begard, «tigger» eller fra fargen beige som de brukte på sine klær. Andre teorier er at navnet har stammer fra Lambert le Bègue (prest i Liège, død 1177) eller fra den franske ordet for nonnehette béguine.
Norges Unge Katolikker
Organisering og arrangementer
NUK har tre plan: Lokalt, regionalt (distriktene) og sentralt/nasjonalt.
Beginerne
Beginerordenens opprettelse og vekst har vært forklart med det store kvinneoverskuddet som følge av at mange menn døde i krig og andre voldelige hendelser. Et stort antall kvinner hadde behov for å søke sammen i andre fellesskap enn familie for å kunne forsørge seg og søke beskyttelse. Nonneklostrene hadde fra 1100-tallet opplevd stor vekst, men strengere regler innenfor klostersamfunnene, særlig hos cistercienserne, førte til at flere kvinner kviet seg for å vie seg til klosterlivet. Den store tilstrømmingen av kvinner til klostrene hadde også ført til at mange som søkte adgang ikke ble tatt opp, og ved flere klostre var en viss grad av velstand et vilkår for å kunne bli tatt opp. I det 15. århundre bad flere av husene om å bli tilknyttet karmelittordenen etter at Johannes Soreth hadde begynt utviklingen av en kvinneregel for ordenen.
Norges Unge Katolikker
Organisering og arrangementer
Organisasjonen har lokallag rundt om i hele landet. Her treffes barn og ungdommer for å bygge opp vennskap og fellesskap med hverandre i troen, og for å gjøre ting for andre mennesker. Det lokale arbeidet er det primære i NUKs virksomhet. NUKs øverste organ er det årlige landsmøtet, hvor delegatene fra lokallagene er i flertall.
Beginerne
Beginerne bodde i de fleste tilfeller i hus som minnet mer om vanlige bolighus enn klostre. De flamske beginerhusene har blitt tatt opp som verdensarvsted.
Norges Unge Katolikker
Organisering og arrangementer
Distriktene er sammenslutninger av lokallagene innenfor et geografisk område. Organisasjonen har syv distrikter: Nord, Midt, Vest, Sør, Øst, Oslo og Østfold.
1219 Britta
1219 Britta er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 6. februar 1932 av Max Wolf ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Norges Unge Katolikker
Organisering og arrangementer
NUKs sentralledd er: Arbeidsutvalget, inkludert leder, og Landsstyret, utvalgene og redaksjonene. NUK har et sentralt sekretariat og ungdomsprest. Både leder og resten av Arbeidsutvalget velges av Landsmøtet. Nåværende leder er Alexander Golding.
Beginerne
Det ble også opprettet en mannlig gren av beginerne, disse ble kalt begarder.
Norges Unge Katolikker
Organisering og arrangementer
Hvert år arrangeres det også barne- og ungdomsleirer i regi av NUK. Disse leirene er spredt rundt i hele landet. Det arrangeres påskeleirer for ungdom og sommerleirer for alle aldersgrupper. NUK arrangerer også flere helgesamlinger hvert år.
Stilmanual
En stilmanual, også kalt en grafisk manual, er en sammenstilling av et sett med regler som beskriver den grafiske profilen for en bedrift, organisasjon eller virksomhet og som definerer hvordan logo, farger, skrifttyper og andre signalelementer skal brukes i forskjellige sammenhenger. Omfanget på stilmanualen kan variere. Den kan for eksempel begrense seg til kun å beskrive hvilken skrifttype som skal benyttes. Den kan også utvides og gi retningslinjer for språk, grammatikk, oppsett og andre regler som også omfatter det verbale innholdet. I så fall kan den kalles en kommunikasjonsmanual.
Norges Unge Katolikker
Organisering og arrangementer
NUK er medlem av Nordisk Katolsk Ungdomsråd, Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU), Menneskeverd, Slett U-Landsgjelda (SLUG), Kristelig studieforbund (K-stud) og Frivillighet Norge.
Stilmanual
Hensikten med en stilmanual er å gi et uniformt utseende på alt materiale som utgjør bedriftens eller organisasjonens ansikt utad. På engelsk kalles en stilmanual ofte en style guide.
Norges Unge Katolikker
NUKs formålsparagraf
Norges Unge Katolikker (NUK) er en sammenslutning av katolske barne- og ungdomslag som har sitt utspring i de katolske menighetene i Norge. NUK som organisasjon baserer sitt arbeid på troskap til Kirken og arbeider i samråd med biskopene på stiftsplan, og sogneprestene i de enkelte menighetene. Organisasjonen er til for alle unge katolikker i Norge. Som katolsk organisasjon hører NUK inn under biskopenes hyrdeansvar og følger deres avgjørelser i Norsk Katolsk Bisperåd i spørsmål som gjelder katolsk tro og moral. Organisasjonen er partipolitisk uavhengig. NUK skal gjennom: Tro: Fellesskap: Handling:
Stilmanual
Valgene i stilmanualen bør begrunnes. Man velger ikke en bestemt farge fordi man synes den er fin, men fordi man mener den har en funksjon for avsenderen ved at den gir en viss effekt på mottakeren.
Norges Unge Katolikker
NUKs formålsparagraf
''Vedtatt av NUKs Landsmøte 26. september 2004''
Federico Fregóso
Federico Fregóso  (født ca. 1480 i Genova i Italia, død 11. november 1541 i Gubbio) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til erkebiskop av Salerno i 1507, men den spanske konge nektet å godta det. Da ble han dessuten i stedet biskop av Gubbio året etter, skjønt han fortsatte å bo i Genova, der hans slekt var blant makthaverne.
I 1510 kom Adornislekten til makt i byen, og Fregoso måtte flykte til Roma. Men tre år etter, i 1513, kunne hans familie igjen vende tilbake. Hans bror ble doge, mens Federico selv ble hærsjef. I 1522, da keiser Karl V beleiret Genova, deltok Federico under forsvaret og ble såret. De spanske styrkene klarte å erobre byen, og Federico flyktet på et fransk skip. Kong Frans I av Frankrike tok varmt imot ham og gav ham abbediet St. Benignus ved Dijon. Der egnet han seg til studiet av gresk og hebraisk. Men han røk uklar med munkene, og vendte tilbake til Italia. I 1529 frasa han seg formelt erkebispestolen Salerno.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.
Anita Orlund
Anita Orlund (født 7. september 1964) er en norsk tidligere politiker (Ap). Hun var ordfører i Skedsmo kommune i Akershus fra 2005 til 2011. Hun ble ordfører i 2005 etter at daværende ordfører Andreas Hamnes søkte permisjon. Etter valget i 2007 ledet hun en koalisjon bestående av Ap, SV, KrF, Sp og V. Anita Orlund gikk av som ordfører i 2011. Anita Orlund ble i 2012 ansatt som administrerende direktør i næringslivsorganisasjonen Kunnskapsbyen Lillestrøm.
Fra juni 2018 er hun rådmann i Nannestad kommune.
Raya Bielenberg
Raisa «Raya» Bielenberg (Udovikova) (født 15. november 1935   i Sovjetunionen) er en sovjetiskfødt norsk sanger og danserinne, og en kjent formidler av sigøynerkultur i Norge.
Liv i Sovjetunionen
Hun ble født i en sigøynerleir, i en tid preget av stor nød og fattigdom. Om året faktisk var 1935 er noe usikkert. Det kan også ha vært i 1931. Alderen ble først fastsatt da hun var en halvvoksen jentunge, - av en mann som bedømte den ved å se på tennene hennes. Hennes foreldre ble drept året etter hun var født, og barneårene tilbrakte hun i et barnehjem, preget av sult, nød og krigens herjinger. Da hun forlot barnehjemmet fulgte en periode som foreldreløst gatebarn, - en altfor vanlig tilværelse i etterkrigstidens Sovjet.
Etter dette liværte hun seg en tid med mer eller mindre tilfeldige vaskejobber. Hun hadde også fått mann og barn. I 1950 fikk hun sønnen Oleg, knappe fire år etter datteren Natasja. Ektemannen var stort sett fraværende, og ekteskapet endte da han kjørte seg i hjel i en motorsykkelulykke. Vaskekona Raya satt igjen som fattig enke, med to små barn.
Hennes situasjon endret seg dramatisk da det sovjetiske sigøynerteateret Teater Romen gjestet byen hennes. Folk ved teateret oppdaget hennes talent for sang og dans. Det endte med at hun fulgte teaterfolket til Moskva, og - tross manglende utdanning, manglende kunstnerisk skolering og motstand blant flere i den etablerte teaterverden - gjorde suksess ved teateret. Snart ble hun kjent i Moskvas kulturkretser.
Liv i Norge
Den nye tilværelsen gjorde også at hun kom i kontakt med «utlendingen» Tore-Jarl Bielenberg. Han var journalist i Friheten i Moskva, møtte henne i sosiale sammenhenger, så henne på scenen og intervjuet henne for den norske avisa. Det endte med ekteskap, og at hun etablerte seg med mannen i Norge i 1967.
Med ham og trekkspilleren Reidar Aarsand oversatte hun flere russiske tekster til norsk og opptrådte i 1980 i TV-programmet Husker du?.
Hennes biografi Raya født med englevakt utkom 1983 (Tiden forlag), skrevet av Svein Dybing og Terje Gammelsrud. Hennes debutplate i Norge var Progeja, som betyr «kraftfull» og utkom i 1990. I 1993 startet hun restauranten «Raya Gypsy».
I en årrekke har hun turnert festivaler i Europa. Hun leder sitt eget ensemble, Raya & the Gipsy Legacy, med sine barn og barnebarn, deriblant Natasha Bielenberg og Peter Bielenberg. I 1998 etablerte hun Sigøynerfestivalen i Norge. Hun er også leder for Norsk Sigøynerforening.
Gimse Idrettslag
Gimse Idrettslag (stiftet 24. oktober 1977) er et idrettslag fra Gimse i Melhus kommune, to mil sør for Trondheim.
Fasiliteter og virksomhet
Klubben ble startet etter at flere boligfelt var utbygd i området.
Idrettsanlegg
Klubbens hjemmebane er Norgeshus Arena. Anlegget er heleid av idrettslaget og består av en 11-er kunstgressbane (åpnet høsten 2010), samt en 9-er kunstgressbane (åpnet høsten 2013). Klubben har også eierandeler i Bankhallen (åpnet høsten 2012).
Idrettsgrener
Gimse Idrettslag ble våren 2015 sertifisert som Kvalitetsklubb av Norges Fotballforbund.
Herrefotball
Under klubbens første sesong i 1978 spilte seniorlaget i 6. divisjon, men rykket ned og spilte i 7. divisjon sesongen etter, den daværende laveste divisjonen i Trøndelag Fotballkrets.
I 1995 spilte Gimse i 3. divisjon, noe som fortsatt er klubbens beste plassering i divisjonssystemet. Det ble med den ene sesongen i 3. divisjon og de kommende årene tilbrakte klubben i 4. divisjon og 5. divisjon.