cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liste over ekstremvær i Norge
Navngiving av ekstremvær
Siden 1995 har også Meteorologisk institutt gitt navn på ekstremværene på liknende måte som man gjør med tropisk sykloner i andre deler av verden. I Norge følger navngivingen en alfabetisk liste der annet hvert navn er et mannsnavn og et kvinnenavn. Bokstavene Q, W, X, Z, Æ, Ø og Å blir ikke benyttet. Når man kommer til siste bokstav (Y) begynner man på nytt igjen med A på neste ekstremvær. På den første listen ble ikke bokstaven C benyttet. Hensikten med navnsettingen er å lette kommunikasjonen mellom myndigheter og meteorolog, slik at ikke misforståelser oppstår. Det første ekstremværet som fikk navn var Agnar 12. oktober 1995.
Kjente ekstremvær
Storofsen 21.-24. juli 1789: Langvarig og kraftig regn førte til Norges mest dødbringende flommer i historisk tid. Flommer og skred tok livet av minst 61 mennesker i Gudbrandsdalen, Østerdalen og Valdres. Storofsen rammet også resten av Østlandet, Sørlandet, Møre og Romsdal og Trøndelag. Rekonstruerte værkart har senere vist at katastrofen skyldtes at et lavtrykk over Polen, Østersjøen og Sør-Sverige i dagevis sendte usedvanlig varm og fuktig luft fra sørøst inn mot Østlandet.
Galnemåndagen, orkanen som rammet Vestlandet 12. mars 1822. I tillegg til den voldsomme vinden skyldtes katastrofens omfang at et eventyrlig sildefiske hadde lokket mange fiskere ut mot havgapet i grålysningen. Den krevde minst 170 menneskeliv, kanskje over 300.
Storstormen i Vest-Europa 1987 ble 15. oktober dannet i Biskayabukta. Den beveget seg nordøstover og forårsaket størst skader i Sør-England og Nord-Frankrike, men også Vest-Europa for øvrig ble rammet. Norge ble truffet sent på dagen 16. oktober. Lavtrykksbanen og den sørlige vindretningen gjorde at Østlandet, som vanligvis ligger i le for den sterkeste vinden, ble truffet med full styrke. Lavtrykket og den sterke pålandsvinden gav også en (etter norske forhold) ekstrem stormflo i Oslofjorden. Skadene kom opp i 650 mill. kr.
Nyttårsorkanen i 1992 var den sterkeste orkanen som har rammet Norge i historisk tid, og det dyreste uværet. Det ble registrert 33 000 skader og utbetalt en total erstatning på om lag 1,3 milliarder kroner. Også Skottland ble hardt rammet.
Vesleofsen, flommen som rammet Østlandet i juni 1995, ble også svært dyr med om lag 6900 skader for 1,8 milliarder kroner og utbetalt erstatning for 940 millioner kroner.
Et av de mest omfattende uværene som har rammet landet var de tre ekstremværene Gudrun, Hårek og Inga, som kom på løpende bånd i januar 2005. De gav vind opptil sterk storm langs kysten. Områdene helt fra Østfold til Nordland ble rammet i denne uværsperioden, og det ble rapportert 4306 skader for totalt 160 millioner kroner.
Ekstremværet Narve rammet Nord-Norge i januar 2006, og det ble rapportert 2478 skader som totalt gav erstatningsutbetalinger på rundt 188 millioner kroner. .
Orkanen Dagmar, natt til 26. desember 2011: Vind på opptil 46 m/s (32,7 m/s og mer er orkan), og vindkast på opptil 55 m/s - bare litt «svakere» enn Nyttårsorkanen. Dagmar kom i kjølvannet av ekstremværet Cato. Den rammet mye av Norge, men særlig Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal.
Ekstremværet Hans rammet Sør-Norge den 7. august 2023, med store konsekvenser i form av flom, oversvømmelser og jordskred.
Jernbane i Sverige
Sveriges jernbanenettverk består av nesten 12,000 km jernbane, hvorav ca. 9,400 km er elektrifisert. Transportstyrelsen fastsetter regler og normer for all jernbanetrafikk i Sverige. De statlige sporene, som i 2012 utgjorde cirka 90 prosent av den trafikkerte banelengden, forvaltes av Trafikverket. De regionale kollektivtrafikkmyndighetene står for cirka 65 prosent av persontogtilbudet, øvrige store trafikkoperatører er SJ AB, MTR Express og Transdev for persontrafikk samt Green Cargo og Hector Rail for godstrafikk. Jernhusen eier et flertall av stasjonsbygningene.
Historie
Den første kjente jernbanen i Sverige (1798) var en jernbane i tre, den gikk mellom gruvene og havnen i Höganäs, vognene ble dratt av hester. Det var muligens jernbane ved andre gruveanlegg tidligere, som for eksempel ved Falu koppergruve.
I 1844 fikk Adolf Eugène von Rosen tillatelse av kongen til å sette igang bygging av en jernbane i Sverige. Men på grunn av pengemangel ble det bare med planene. Men bare fire år senere satte Claes Adelsköld igang bygging av Frykstads jernbane i Värmland. De første årene ble også denne trukket av hester.
I 1853 vedtok Sveriges riksdag at det skulle anlegges jernbane i Sverige. Den 5. mars 1856 ble den første jernbanen beregnet på lokomotiv åpnet. Den gikk imellom Nora og Örebro. 1. desember samme år ble strekningen utvidet med Lund, Malmö og Göteborg.
Lars Knutson Liestøl
Lars Knutson Liestøl (født 13. juni 1839 i Åseral, død 15. desember 1912 i Kristiansand) var en norsk lensmann, gårdbruker og politiker for partiet Venstre.
Liestøl var statsråd og sjef for Revisjonsdepartementet fra 5. mars 1888 til 23. februar 1889 i Johan Sverdrups regjering. Fra oktober til desember 1888 ledet han også Indredepartementet.
Han ble innvalgt til Stortinget i hele ti perioder, første gang i 1874, men døde før han fikk tatt fatt på sin tiende periode. Mesteparten av tiden var Liestøl medlem av justiskomiteen.
Lars K. Liestøl var sterkt engasjert i målsaken, og var i 1885 med å vedta sidestillingen mellom de to målformene i landet.
Liestøl var lensmann i Bygland fra 1866 til 1888 og brukte gården Frøysnes fra 1870. Han satt i Bygland herredsstyre i 36 år og var kommunens ordfører i tolv år. I tillegg innehadde Liestøl en rekke lokale offentlige verv.
Videre hadde han selv lært seg engelsk språk, og studerte på egen hånd Englands og særlig Amerikas historie. Han hadde også særlige anlegg for tegning.
Lars K. Liestøl ble i 1899 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.
Jan Roar Leikvoll
Jan Roar Leikvoll (født 7. juni 1974 i Bergen, død 1. august 2014 ) var en norsk forfatter. Leikvoll ga ut fire romaner: Eit vintereventyr (2008), Fiolinane (2010), Bovara (2012) og Songfuglen (2013), alle på Det Norske Samlaget.
Bakgrunn og arbeid
Leikvoll var fra Frekhaug i Nordhordland og var i 2002/2003 elev ved Skrivekunstakademiet i Bergen.
Forfatterskap
Jan Roar Leikvoll debuterte i 2008 med romanen Eit vintereventyr. I 2010 ble hans andre roman, Fiolinane nominert til Kritikerprisen og tildelt Nynorsk litteraturpris. Forfatteren mottok dessuten Bjørnsonstipendet og Sigmund Skard-stipendet. for sine to første romaner. I 2012 kom hans tredje roman, Bovara, og for sine tre første romaner mottok han også Bokhandelens forfatterstipend og Stig Sæterbakkens minnepris, hvor juryen for sistnevnte pris uttalte blant annet at «Jan Roar Leikvoll viser en kompromissløshet med hensyn til tematikk, et repetitivt og svermerisk poetisk språk og ikke minst – å våge å skrive tre bøker som er såpass like i form, språk og innhold. Hans foreløpige forfatterskap er et av de mest gjennomførte og unike prosjektene i norsk samtidslitteratur.» Leikvoll har også flere ganger blitt omtalt som en original stemme i norsk samtidslitteratur, som utmerker seg ved et poetisk og detaljrikt språk i beskrivelse av brutalitet og motbydelige handlinger. I 2013 kom Leikvolls fjerde roman, Songfuglen. Samtlige bøker har fått til dels svært gode kritikker i dagsavisene.
17. juni 2012 var Jan Roar Leikvoll radiovert på Sommer i P2. Senere samme året laget NRK Bokprogrammet et forfatterportrett som tok utgangspunkt i hvorfor de tre første bøkene ble så mørke og brutale.
Bibliografi
Annet:
Snyltebiller
Snyltebiller (Ripiphoridae) er en familie av biller som skiller seg ganske mye fra andre biller når det gjelder utseende og levevis. De er blant de svært få billene som lever som parasittoider, det vil si at larvene utvikler seg på en vert som de til slutt dreper, i motsetning til ekte parasitter som ikke dreper verten sin. Noen arter ligner på broddbiller (Mordellidae) men skiller seg fra disse på at bakkroppen ikke er trukket ut til en spiss, og at antennene er kam- eller buskformede. Andre har svært reduserte dekkvinger og ligner lite på biller i det hele tatt, snarere på store viftevinger (Strepsiptera). Vi har to arter i Norge.
Levevis
Snyltebillene lever som parasitoider på andre insekter, det vil si at larvene utvikler seg på eller inne i en vert som de til slutt dreper. Dette i motsetning til såkalte ekte parasitter, som ikke dreper verten sin. Blant vertene finnes kakerlakker, treborende biller, bier og veps. De nyklekte larvene, som blir kalt planidium-larver, er små, langbeinte og kjappe. De kryper omkring til de finner en passende vert og hekter seg fast i denne, og forandrer seg deretter til en tykk, kortbent larve som spiser på verten. Den ene av artene som mer funnet i Norge, Metoecus paradoxus, snylter på sosiale vepser (Vespidae) som bygger underjordiske bol, særlig jordveps (Vespula vulgaris). Hunnen legger eggene sine på gammel, fuktig ved. De nyklekte larvene sitter der og venter på veps som kommer for å tygge ved som de bruker som papirmasse når de bygger på bolet sitt. Hvis de får kontakt med en veps hekter de seg fast i denne og blir med tilbake til bolet. Der finner de fram til en halvvoksen vepselarve som de borer seg inn i, og fullfører resten av livssyklusen inne i denne larven. Ganske nylig ble en annen art, kakerlakksnyltebillen (Ripidius quadriceps) funnet i en hul eik i Oslo. Denne billen snylter på vår eneste frittlevende kakerlakk, markkakerlakken (Ectobius lapponicus). Hunnene legger eggene sine inne i hule trær der også kakerlakkene gjerne oppholder seg, og de nyklekte larvene borrer seg inn i kakerlakker og utvikler seg inne i dem. Det er sjelden man finner snyltebiller, men det kan ha å gjøre med deres skjulte levevis snarere enn at de er veldig sjeldne.
Liechtenstein under Sommer-OL 1984
Liechtenstein under Sommer-OL 1984. Sju sportsutøvere, fem menn og to kvinner fra Liechtenstein deltok i tre sporter, judo, skyting og friidrett under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Det var niende gangen Liechtenstein deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Moderne femkamp under Sommer-OL 2000
Moderne femkamp under Sommer-OL 2000. Moderne femkamp var med som olympisk øvelse for nittende gang under Sommer-OL 2000 i Sydney. For første gangen deltok kvinner, det var en individuell konkurranse for menn og en for kvinner. Konkurransene ble gjennomført i perioden 30. september til 1. oktober.
Swansea
Swansea (walisisk Abertawe, «Tawes munning») er en by og et hovedområde i det sørlige Wales. Det ligger ved kysten, rett øst for Gowerhalvøya i det tradisjonelle grevskapet Glamorgan. Man mener at navnet Swansea kommer fra norrøn «Sveinsey» («Sveins øy»), og ble innført i perioden da vikinger plyndret kysten av Wales. Byen fikk status som city så sent som i 1969, i forbindelse med innsettelsen av prins Charles som fyrste av Wales.
Bygrensen er trukket med god margin omkring den egentlige byen Swansea, og inkluderer byer som Gorseinon og Loughor, og landsbygd. Swansea er Wales' nest største by etter Cardiff, en status den fikk gjennom sterk vekst da en ble et sentrum for tungindustri i 18. og 19. århundre.
De fleste bygninger i sentrum er moderne, da Swansea ble bombet flere ganger under andre verdenskrig. Utenfor byen er det fine strender og vakkert kystlandskap, og den tidligere fiskerlandsbyen Mumbles (også kjent som Oystermouth) har blitt et turiststed med flere gode restauranter.
Fotballklubben Swansea City AFC spiller i Premier League.
Fotball under Asialekene 1951
Fotball under Asialekene 1951. Det var seks lag som deltok i fotball-turneringen under Asialekene 1951 i New Delhi. Turneringen ble spilt i cupform og avviklet i perioden 5. til 11. mars. Kampene var kun 60 minutter istedenfor 90.
Rumraket
Rumraket er et plateselskap drevet av det danske bandet Efterklang. Rumraket huser artister/band som: Efterklang, Taxi Taxi!, Grizzly Bear, Amiina, Canon Blue, Slaraffenland, Cacoy og Erik Levander.
172 (tall)
172 (ett hundre og syttito) er det naturlige tallet som kommer etter 171 og kommer før 173. 172 er et partall.
Paul Braaten
Paul Braaten (født 23. mars 1876 i Eidsvoll, død 20. januar 1963) var en norsk langrennsløper og kombinertløper som vant Holmenkollrennet i 1899, og ble tildelt Holmenkollmedaljen i samme år. Braaten vant også 30 km i Holmenkollen i 1900 og 1901. Braaten gikk for Eidsvold Værks Skiklub.
D. J. Campbell
Dudley Junior «D.J.» Campbell (født 12. november 1981 i London) er en engelsk fotballspiller som for øyeblikket er kontraktsløs. Campbell har spilt for en rekke engelske klubber i de øvre divisjoner.
Klubbkarriere
Campbell ble født i London, men startet karrieren i Aston Villa som juniorspiller, men fikk aldri kontrakt med dem. I 2000 gikk han til non-league fotball med Isthmian League Premier Division-klubben Chesham United FC og scoret 16 mål på 29 kamper. Den 20. mai 2001 gikk han til Conference League-klubben Stevenage Borough FC. På to år i klubben spilte han 23 kamper og scoret 3 mål. I august 2002 ble Campbell plassert på transferlisten etter eget ønske. Han ble lånt ut til Isthmian League Premier Division-klubben Billericay Town FC.
Den 4. februar gikk han gratis til Yeading FC, som spilte i Isthmian League Division One North. Der ble han umiddelbar suksess og scoret totalt 83 mål på 109 kamper.
Den 7. juni 2005 gikk han til Brentford FC i League One på en 1-årskontrakt med mulighet for forlengelse for 5000£. Der scoret han 12 mål på 28 kamper for Bradford, før turen i januar gikk videre til Premier League klubben Birmingham City FC for 500 000£. Han gjorde debuten sin den 4. februar mot Arsenal FC, da han kom inn som innbytter og spilte de siste 20 minuttene.
Polen under Sommer-OL 2012
Polen deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012.
Michael Laudrup
Michael Laudrup (født 15. juni 1964) er en dansk tidligere fotballspiller, nå fotballtrener. Han er bror til fotballspilleren Brian Laudrup og sønn av fotballspilleren Finn Laudrup.
Michael Laudrup startet karrieren i de danske klubbene KB og Brøndby IF, før han ble solgt til Juventus i Italia. Han er kanskje best kjent fra tiden i de spanske klubbene FC Barcelona og Real Madrid, hvor han vant fem mesterskap. Han har også spilt i den nederlandske ligaen for Ajax Amsterdam og et år i Japan før han ble trener. Han startet som assistenttrener for, og var inntil 22. mai 2006 sjefstrener for Brøndby IF.
Laudrup spilte 104 A-landskamper for Danmark. Han debuterte i 1982 og spilte sin siste kamp mot i kvartfinalen i VM i 1998. Laudrup scoret totalt 37 landslagsmål. På grunn av en konflikt med den daværende danske landslagstreneren Richard Møller-Nielsen fikk han dessverre ikke bli med på å vinne Danmarks hittil eneste store internasjonale trofé – EM 1992.
173 (tall)
173 (ett hundre og syttitre) er det naturlige tallet som kommer etter 172 og kommer før 174. 173 er et oddetall.
Michael Laudrup
Michael Laudrup har i løpet av karrieren vunnet det italienske mesterskapet én gang (1986), det spanske mesterskapet fem ganger (1991–1995) og det nederlandske mesterskapet én gang (1998). I tillegg har han vunnet serievinnercupen (nå Mesterligaen) i 1992.
Dressurridning
Dressurridning, også kalt kun dressur (opprinnelig et fransk ord for å «utdanne»), er en konkurranseform innenfor hestesporten, hvor hestens lydighet, smidighet i bevegelsene, fysikk og evner bedømmes. I tillegg bedømmes samspillet mellom hest og rytter samt rytterens holdninger. Det fokuseres på det estetiske i rittet. Øvelsen er en del av den olympiske grenen feltritt, men er også ofte alene.
I dressur kreves full konsentrasjon både av hest og rytter. Hesten skal umiddelbart adlyde de signaler rytteren gir hesten. Signalene rytteren gir til hesten skal være veldig presise og nesten helt usynlige.
Regler
Rytteren får dressurprogrammet en tid før stevnet, i motsetning til sprang hvor rytteren først ser banen rett før hun/han skal ri. Det finnes to ulike baner som dressurkonkurranser utføres på: På en dressurbane er det bokstaver, som hjelper rytteren å vite hvor hun/han skal gjør de ulike øvelsene. På banen er bokstavene A, B, C, E, F, H, K, M, P, R, S, og V, markeret på reilen\gjerdet, der er også bokstaver inne på selve banen: G, I, X, L og D. Markeringene hjelper til å lokalisere hvor de ulike øvelsene skal utføres.
Klasser
I tillegg til klassene som er nevnt nedenfor, finnes det egne klasser for funksjonshemmede (såkalte FH, grad 1-4) og klasser for unghester fra 4 år. Det er også for små barn, der de blir leid. Inneholder:
Sjenkelvikining i skritt eller fordelsvending
Rygging Inneholder:
Enkelt galoppbytte (dvs. bytte via 3-5 steg skritt)
Skjenkelviking
Rygging
Bakdelsvending
Inneholder:
Galoppbytte
Travers i trav og galopp
Rygging eller bakdelsvending
Galoppbytter i serier på 3 for hver 3. og for hvert 4. galoppsprang
Travers i både trav og galopp
Samme øvelser som MA
Galoppbytter i serier på 5 for hvert 3. galoppsprang og 7 for hvert 2. galoppsprang
Galoppbytter i serier fort hvert 2. og hvert galoppsprang.
Piaffe
Passage
Traers i trav og galopp
Aldersbestemmelser
Rytterne deles inn i nivåer etter alder. Rytter er ponnirytter ut det året han/hun fyller 16 år. Rytter er juniorrytter ut det året han/hun fyller 18 år. Mesterskap arrangeres på MB-nivå, med egne klasser. Fra året rytteren fyller 16 kan rytter konkurrere som YR og t.o.m. året rytteren fyller 21 år. Fra året rytter fyller 18 år regnes han/hun som YR og kan ikke lenger konkurrere i klasser for ponni eller J. Mesterskapsklasser for Unge ryttere går i klasse Prix St. George og egne Program. Fra året rytter fyller 16 år (18 år i andre grener), kan rytter konkurrere på seniornivå. Fra det året rytter fyller 21 år, regnes han/hun som senior og kan ikke lenger konkurrere i klasser/mesterskap for ponni, J, eller YR Mesterskap går på Grand Prix-nivå.
En rytter kan velge å ri klasser for høyere aldersnivåer, slik at en ponnirytter kan konkurrere i Juniorklasser, og en juior i Ung rytter eller Senior klasser. Men det er ikke mulig å konkurrere på lavere aldersnivå.
Antrekk
Under konkurranse skal rytteren bære et bestemt antrekk. Antrekket skal bestå av: Sorte ridestøvler Sporer- ponnisporer skal ikke være lenger enn 3 cm (målt fra støvelen til tippen på sporen). I øvrige klasser er de valgfri lengde Lyse ridebukser (hvite/kremfargede)- ofte foretrukket med helskinn, da det gir bedre grep i sadelen Hvit skjorte Kalvekryss med nål Ridejakke / Frakk. opp til klasse MA rir man med ridejakke. Fra Ma rir man med frakk (frakk er også tillatt i FEIs programmer for junior). Hjelm / Hatt.
I klasser til og med MB-nivå er det påbudt å ri med hjelm (dette inkluderer FEIs programmer for junior). Ifølge FEIs regler kan ikke ryttere ri med hatt før det året de fyller 19 år. Norske ekvipasjer er påbudt å ri med hjelm, både nasjonalt og internasjonalt
Dressursporten i Norge
Seniorlandslag 2010
Farbrot, Ellen Birgitte Og CC Royal
Gøtesen, Stine og Worsteiner
Jebsen, Lillann og Pro-Set
Kalseth, Camilla og Carte D`or
Morberg, Siv og Tïesto
Njøten, Mette Ono og Helios
Rasmussen, Cathrine og Orlando
Skahjem, Siri og Confidence
Ideell gass
En ideell gass er en forenklet tilnærming til virkelige gasser. I de fleste tilfeller vil normale gasser kvalitativt oppføre seg omtrentlig som en ideell gass. Ideelle gassmodeller svikter imidlertid ved svært lave temperaturer og ved svært høye trykk, når den midlere avstanden mellom partiklene er liten.
Antakelser
Tilnærmingen bygger på følgende antakelser:
Ved hjelp av statistisk fysikk kan man med disse antagelsene beregne alle egenskapene til en ideell gass.
Tilstandsligningen
Egenskapene til en ideell gass følger fra tilstandsligningen
hvor:
En helt ekvivalent ligning med antall partikler i stedet for antall mol er
der N er antall molekyler, og kB = R/NA =1.3807×10-23 J/K er Boltzmanns konstant.
177 (tall)
177 (ett hundre og syttisju) er det naturlige tallet som kommer etter 176 og kommer før 178. 177 er et oddetall.
Extreme
Extreme er et amerikansk hard rock-band, startet av Gary Cherone, Peter Hunt, Hal Lebeaux, Paul Mangone og Paul Geary i 1985. Extreme hadde i 1991 suksess med låten «Get the Funk Out» og balladen «More Than Words» som kom på 1.-plass på Billboard Hot 100 i USA. Bandet består per 2010 av Cherone, Pat Badger, Kevin Figueiredo og Nuno Bettencourt.
Etter at vokalisten Gary Cherone forlot bandet i 1996 til fordel for Van Halen, ble bandet oppløst. I 2004 ga bandet en rekke gjenforeningskonserter. Dette førte senere til flere turneer og omsider et nytt album, Saudades de Rock i 2008. Bandet ga i mai 2010 ut konsertalbumet Take Us Alive.
Broer i Herøy (Møre og Romsdal)
Broer i Herøy er en oversikt over broene i Herøy kommune på Sunnmøre.
Jakob Stainer
Oppvekst og utdanning
Jakob Stainer var sønn av en gruvefunksjonær. Han fikk sin grunnutdanning mellom 1626 og 1630, og av korrespondansen hans kan man slutte at den var god, blant annet behersket han italiensk. Kanskje var han Sängerknabe i det kongelige Damenstift i Hall og ved hoffet i Innsbruck. Ytterligere musikkundervisning kan han ha fått ved å synge med gruvearbeiderne i Hall, en vanlig praksis på den tiden. Sannsynligvis gikk han i snekkerlære, da de som ikke var sønner av instrumentmakermestre måtte ha fagbrev som tømmermenn for å bli tatt inn som instrumentmakerlærlinger.
Stainer gikk i instrumentmakerlære mellom 1630 og 1644, åpenbart i Italia. Tidligere var Innsbruck og Füssen opplæringssteder, men på grunn av trettiårskrigen var lærestedene der lagt ned. Stainer kan ha arbeidet i verkstedet til Amati-familien i Cremona i en del av vandreårene som fulgte etter de fem årene som lærling.
Virke
I 1644 begynte Stainer sin selvstendige karriere som fiolinmaker. Han solgte instrumentene sine i klostre og hoff rundt Salzburg, Innsbruck, München, Venezia, Kirchdorf, Bolzano, Nürnberg, Kroměříž og Meran, og ble ganske velstående.
26. november 1645 giftet Stainer seg med Margareta Holzhammer. Sammen fikk de åtte barn. Fra nå av arbeidet han hovedsakelig i Absam, men var ofte på reiser for å selge instrumenter eller handle inn materialer. I 1646 leverte han sju instrumenter til hoffet i Innsbruck.
Instrumenter
Stainers instrumenter var blant de mest etterspurte i hele Europa inntil Antonio Stradivaris berømmelse begynte å stige, men nord for Alpene ble Stainerfiolinene helt fram til rundt år 1800 holdt for å være bedre enn de italienske instrumentene. Stradivarier er flatere, bredere og produserer en kraftigere lyd, noe som ble foretrukket av musikerne etter hvert som orkesterframføringer i store konserthaller erstattet barokkens kammerensembler som stort sett spilte i intime sammenhenger.
Av de omtrent 300 instrumentene Stainer produserte finnes det forholdsvis få bevarte fioliner og svært få bratsjer, celli og kontrabasser. Instrumentene er svært ettersøkte av musikere som framfører tidligmusikk på autentiske instrumenter.
Stainer laget egenhendig alle instrumentene og tok ikke lærlinger, så fiolinbyggerkunsten hans døde ut med ham.
Ettermæle
Jakob-Stainer-Gasse i Wien-Hietzing ble i 1942 oppkalt etter ham.
Luxembourg under Sommer-OL 1984
Luxembourg under Sommer-OL 1984. Fem sportsutøvere fra Luxembourg deltok i tre sporter under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Det var sekstende gangen Luxembourg var med i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.
Aksel Refstad
Aksel Refstad (født 19. september 1873, død 21. desember 1956) var en norsk kombinertløper. Han vant kombinert i Holmenkollrennene i 1900, og ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1901. Refstad gikk for Oslo Østre Skytterlags Skiklubb.
176 (tall)
176 (ett hundre og syttiseks) er det naturlige tallet som kommer etter 175 og kommer før 177. 176 er et partall.
Markedstrend
Markedstrend betyr innen finansmarkeder hovedretningen for den økonomiske utviklingen. Den kan klassifiseres som primær trend, sekundær trend (i en kort periode), eller sekulær trend (i lang tid).
Litteratur
Trend
175 (tall)
175 (ett hundre og syttifem) er det naturlige tallet som kommer etter 174 og kommer før 176. 175 er et oddetall.
Seanad Éireann
Seanad Éireann («Irlands senat») er overhuset i Oireachtas, Irlands lovgivende forsamling.
Senatsmedlemmene velges ikke direkte, men utpekes av forskjellige instanser. De aller fleste lover som vedtas av underhuset Dáil Éireann må legges frem for Seanad før de kan sendes videre til presidenten. Seanad har dog svært begrensede muligheter til å påvirke prosessen, da det ikke har vetorett. Dersom medlemmene er uenig i et lovforslag kan de sende det tilbake til Dáil, som må fatte vedtak på nytt og da gjennom dette andre vedtaket overstyre Seanad.
Sammensetning
Seanad Éireann har seksti medlemmer som velges slik:
Valget til Seanad skal i henhold til grunnloven skje ikke senere enn nitti dager etter oppløsningen av Dáil. Alle irske borgere som er over 21 år gamle kan sitte i Seanad, men nominasjonsmulighetene er sterkt begrenset s det er få som har en reell mulighet til å komme inn.
Myndighet
Myndigheten til Seanad Éireann er løst basert på det britiske House of Lords. Det ble satt opp som en rådgivende og reviderende forsamling. Selv om lover må godkjennes av Seanad har det ingen reell makt til å stoppe et lovforslag fra å bli endelig vedtatt.
Grunnloven setter følgende vilkår for Seanad Éireann:
Friedrich Gustav Piffl
Friedrich Gustav Piffl (født 15. oktober 1864 i Landskron i Bøhmen som da var østerriksk og senere del av Tsjekkia, død 21. april 1932 i Wien) var en av den katolske kirkes kardinaler og erkebiskop av Wien.
Bakgrunn
Den sudettyske Gustav Piffl var yngstemann av syv barn til bokhandleren Rudolf Piffl og hans hustru Maria Magdalena født Piro. Han begynte i 1874 med gymnasstudier i Landskron, avbrøt det for en bokbinder lære, og avsluttet gymnasstudiene i Wien. Han tjenestegjorde som ettårig frivillig i militæret.
Året 1883 inntrådte han i korherrestiftet Klosterneuburg i Klosterneuburg rett ved Wien, og fikk der ordensnavnet Friedrich.
Prest
Han ble presteviet den 8. januar 1888 i Stefansdomen av biskop Eduard Angerer, hjelpebiskop i Wien. Han var en stund sogneprest i en arbeidermenighet i Wien og overtok deretter oppgaven som stiftsøkonom i Stift Klosterneuburg. Han ble også professor for moralteologi ved klosterets egne teologiske læreanstalt, og i 1907 ble han prost i Stift Klosterneuburg.
Erkebiskop av Wien
I 1913 ble han utnevnt til fyrsterkebiskop av Wien. Han ble bispeviet 1. juni 1913 av erkebiskop Raffaele Scapinelli di Leguigno som var nuntius til Østerrike-Ungarn; medkonsekrerende var biskop Hermann Zschokke og biskop Joseph Pfluger, som begge var hjelpebiskoper i Wien.
Kardinal
Han ble kreert til kardinal den 25. mai 1914 av pave Pius X. I 1918 gav han avkall på fyrstetittelen som var knyttet til hans høye kirkelige embede. Fra 1922 var han også apostolisk administrator for Burgenland.
Han gav rom for den katolske liturgiske fornyelsesbevegelse rundt blant annet augustinerkorherren Pius Parsch.
Kardinal Piffl deltok på konklavene i 1914 og 1922. Kirkehistorikere har kunnet høste innsikt ved at han brøt en av konklavenes grunnregler, om ikke å gjøre seg noen notater om forløpet av pavevalget. Reglene sier at kardinalene skal gi sine notater til camerlengoen (kammerherren) eller til valgkontrollørene, og notatene brennes sammen med stemmesedlene. Ingen kardinal får lov til å beholde sine notater med avstemningsresultatene. Kardinalene får ikke forlate Det sixtinske kapell før stemmesedler og notater er brent. Når man likevel vet hvordan avstemningene foregikk i 1914 og 1922, er det fordi kardinal Piffl skrev ned resultatene i sin hemmelige dagbok. Den ble publisert i 1963.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
New Forest (distrikt)
New Forest er et distrikt i grevskapet Hampshire i England. Det har navn etter skogområdet New Forest, som dekker en stor del av distriktet. Arealet er 753,21 km². Det er planer om å gjøre store deler av distriktet, omkring 571 km² til en nasjonalpark.
La Grande 1-demningen
La Grande 1 er en demning og et vannkraftverk som utnytter vannføringen i elven La Grande River i Quebec, Canada. Det er det nederste anlegget i vassdraget, og ligger mellom La Grande-2 og Hudson Bay.
New Forest (distrikt)
Distriktet har 170 256 innbyggere (2002), noe som betyr at det er et at de mest befolkede distriktene i England som ikke har blitt en enhetlig myndighet. En slik endring ble foreslått av Banhamkommisjonen i 1995, men regjeringen nedla veto.
La Grande 1-demningen
Demningen som gir vann til stasjonen er 'La Grande 1-demningen, og dette er et såkalt elvekraftverk (engelsk: run-of-river). Vannfallet er bare 27,5 meter, uten reservoardannelse. Kraftstasjonen inngår i James Bay-prosjektet, som demmer opp La Grande-elva en rekke steder. Demningen og kraftverket ble bygget ut i årene fra 1992 til åpningen i 1995.
New Forest (distrikt)
New Forest ble opprettet som distrikt 1. april 1974, ved at Lymington, New Forest landdistrikt og deler av Ringwood and Fordingbridge landdistrikt ble slått sammen.
La Grande 1-demningen
Effekt installert er 1 436 MW, fordelt på 12 turbiner à 119,7 MW ytelse. Demningen består av 600.000 m³ betong.
Storslalåm under Paralympiske vinterleker 1994
Under Paralympiske vinterleker 1994 ble det konkurrert i storslalåm.
Klasse B2
Lars Westgaard deltok også, men ble diskvalifisert.
Klasse LW2
Ole Johan Kristoffersen kom på 4.-plass og Asle Tangvik på 8.-plass av de 18 som fullførte. Det var 34 deltakere som startet.
Klasse LW4
Ove Jørgensen kom på 7.-plass av de 9 som fullførte. Det var 15 deltakere som startet.
Klasse LW12
Knut Haereid Markegard kom på 4.-plass av de 7 som fullførte. 18 deltakere startet.
Arkeologiåret 1907
Arkeologiåret 1907 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1907.
Oslo Arbeiderparti
Oslo Arbeiderparti er et fylkesparti i Arbeiderpartiet. Det ble etablert 24. september 1910 som Kristiania Arbeiderparti.
Dette organisasjonsleddet organiserer Arbeiderpartiets lokallag og virksomhet i Oslo. Det høyeste organet i Oslo Arbeiderparti er årsmøtet. Mellom årsmøtene er representantskapet høyeste organ og har møter 5–8 ganger pr. år. Årsmøtet eller representantskapet har blant annet til oppgave å vedta det politiske programmet for partiets bystyregruppe og velger Oslo Arbeiderpartis styre.
Fylkespartiet er det største i Arbeiderpartiet og har 5,974 medlemmer. Oslo Arbeiderparti består av 15 bydelspartier og 69 ulike lag.
Nominasjon av kandidater til bystyret og Stortinget skjer i regi av fylkespartiet.
I 2004 ble stortingsrepresentant Jan Bøhler valgt til leder. Han er senere gjenvalgt som leder flere ganger og satt i vervet til Frode Jacobsen ble valgt til ny leder på årsmøtet i 2016.
Internasjonalt Forum
Internasjonalt Forum ble etablert 16. august 1997 på Sørmarka utenfor Oslo. INFO er en forumsforening i Oslo Arbeiderparti. Hovedformålet er å øke interessen for internasjonale spørsmål og sikkerhetspolitikk. Forumet deler hvert ut Globie-prisen til medlemmer i arbeiderbevegelsen som har gjort seg særlig fortjent foregående år. Forumet er blant de raskest voksende lag innen Oslo Arbeiderparti med nærmere 200 hovedmedlemmer og 2-300 støttemedlemmer. I samband med etableringen 16. august ble det etablert et interimsstyre der bl.a de 3 initiativtakerne; Ørjan Johansen, Aslak Leesland og Nils Sivertsen deltok sammen med 6 andre. Forumet har hatt 3 ledere; Kaare Sandegren (valgt på forumets første konstituerende årsmøte i februar 1998), Helga Strømme og Marit Nybakk. Etter siste stortingsvalg er 3 av forumets hovedmedlemmer valgt inn på Oslobenken for Arbeiderpartiet; Marit Nybakk, Hadia Tajik og Jonas Gahr Støre. Støre har vært landets utenriksminister i de siste 6 årene. En annen av forumets hovedmedlemmer, styremedlem Espen Barth Eide, ble i 2011 utnevnt til forsvarsminister.
Spettmeisfamilien
Spettmeisfamilien (Sittidae) er monotypisk og inkluderer kun slekten Sitta. Artene karakteriseres av en kort stjert og svært store føtter, som er en ideell adapsjon tilpasset vertikal klatring på trestammer. Artene klatrer med hodet først både opp og ned trestammene, på leten etter mat som måtte gjemme seg i barken.
Taksonomi
Slektstreet følger Oliveros et al. (2019).
Biologi
Fuglene blir 10–20 cm lange og har middels stort hode, korte haler og bein med svært store føtter og et kraftige halvlangt spisset nebb. De fleste artene har grå, blågrå eller blålig overside, og mange har sort øyestrek. Fuglene markerer revir med høylytt, enkel sang.
Alle artene er standfugler, med unntak av rustspettmeis som er trekkfugl. De aller fleste lever i tempererte skoger og fjellskoger på den nordlige halvkule. To arter, klippespettmeis og ravinespettmeis, lever blant klipper og fjellsider med lite vegetasjon. Slekten er rikest utviklet i Sør-Asia der flere arter kan påtreffes i samme område. I Norge hekker bare arten spettmeis (Sitta europaea).
Generelt er artene altetere, men insekter, nøtter og frø står sentralt i dietten deres. De kan til tider opptre i flerartsflokker, men fuglene holder seg innenfor reviret i hekketiden. Alle i familien lagrer matforråd, og kan finne dem igjen etter hukommelsen, opp til 98 dager etter lagring.
Tradisjonelt har også murkryperen (Tichodroma muraria) vært inkludert i denne gruppa, men den er nå en egen delgruppe i Certhioidea.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).
Paul Yashigoro Taguchi
Paul Yashigoro Taguchi (født 20. juli 1902 i Shittsu i Japan, død 23. februar 1978 i Osaka) var en av Den katolske kirkes kardinaler og erkebiskop av Osaka. Han ble kreert til kardinal i 1973 av pave Paul VI, med Santa Maria in Via som tittelkirke.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Giro d’Italia 2010
Giro d'Italia 2010 var den 93. utgaven av Giro d'Italia, og ble arrangert fra 8. til 30. mai 2010. I likhet med Vuelta a España 2009 og Tour de France 2010 startet rittet i Nederland. Første etappe var en tempoetappe i Amsterdam, og de to neste etappene startet også i Amsterdam. Rittet inneholdt også en klatretempo til Plan de Corones og en lagtempo. Rittet ble avsluttet med en tempoetappe i Verona.
Italieneren Ivan Basso vant den rosa trøya foran spanjolen David Arroyo og sin lagkamerat og landsmann Vincenzo Nibali. De resterende trøyene ble vunnet av australienerne Cadel Evans (poengtrøya), Matthew Lloyd (klatretrøya) og Richie Porte (ungdomstrøya).
Deltakere
22 lag ble invitert til å delta.
Regjerende verdensmester Cadel Evans, Carlos Sastre, Ivan Basso og Aleksandr Vinokurov ble regnet som de største favorittene før rittet.
Ivar Grande
Ivar Grande (født 28. april 1911 i Vikna, død 11. desember 1944) var nestleder i Henry Rinnans angivergruppe Sonderabteilung Lola under den andre verdenskrig.
Ivar Grande var Henry Oliver Rinnans rake motsetning, Grande var høy, atletisk og blond, hadde avlagt examen artium og var ansatt i politiet før krigsutbruddet og hadde utdannet seg til fenrik i det militære.
I Sonderabteilung Lola viste Grande seg for å være en effektiv provokatør. Han utga seg for å være jøssing, og fordi han hadde et tiltalende utseende og et vennlig vesen, var han en person som folk lett betrodde seg til. Gradvis infiltrerte han mange forskjellige motstandsgrupper. I Trondheim tildelte tyskerne ham og Kitty familien Sørlis hus, der faren og en av sønnene satt fengslet og utsatt for grov tortur, mens to andre sønner, Odd Sørli og Kjell Sørli, var aktive motstandsmenn.
Ivar Grande ble likvidert i Ålesund i 1944, da han syklet til jobb. Likvideringen ble foretatt av en lokal Milorg-gruppe etter klarering med norske myndigheter i London.
The Good, the Bad, and the Ugly
The Good, the Bad, and the Ugly er et debutalbumet fra det norske heavy metal / rock bandet Theo.
Albumet ble innspilt i Grimstad Lydstudio, mikset på samme sted av Tom Samuelsen og Theo. Albumomslaget ble designet av Jan Olsen hos Innoventi AS, som også tok bildene. Utgitt i 1988 av Veps Musikk på LP. Sporet Born to Rock ble utgitt på vinylsingle i 1989. Albumet fikk bra anmeldelser i blant annet musikkmagasinet Kerrang!
Sporliste
All musikk av Theo & Geir Brobakken unntatt 1 & 3 hvor tekst er av S. Engeland
Heidelberg
Heidelberg er en by i den nordvestre delen av den tyske delstaten Baden-Württemberg, beliggende ved elven Neckars nedre løp ca. 22 km fra der den flyter ut i Rhinen og ca. 20 km sydøst for Mannheim. Byen har ca. 143 000 innbyggere (2003). Heidelberg er en av Tysklands ledende universitetsbyer og et sentrum for akademisk forleggervirksomhet. Byen er uløselig knyttet til den tyske romantikken og assosieres med epokens mest toneangivende filosofer, diktere og malere. Dens rike historie, gunstige klima og vakre beliggenhet gjør den til et av Tysklands mest populære reisemål.
Geografi
Heidelberg ligger som del av Oberrheinische Tiefebene. Byen har størst bebyggelse på venstre elvebredde av Neckar der den flyter ut av Odenwald i en buktende dal avgrenset av Königstuhl (568 m) og Gaisberg (375 m) i sør og Heiligenberg (445 m) i nord på høyre elvebredde. Neckar renner her fra øst mot vest. Neckar munner ut i Rhinen ved Mannheim rundt 22 km nordvest for byen.
I det sentrale området av byen ligger Altstadt og Bergheim. Altstadt er den eldste bydelen og ligger på sørsiden av Neckar mellom elva og Königstuhl. Dette er historisk sett kjernen i byen. De fleste severdighetene i byen som Heidelberger Schloss, befinner seg i Altstadt. Til denne bydelen hører også områdene hvor Molkenkur, Kohlhof og Speyerer Hof ligger. Bergheim ligger vest for Altstadt. Den tidligere landsbyen Bergheim er eldre enn Altstadt. Rester etter menneskelig aktivitet lar seg spore tilbake til tidlig steinalder. Bergheim ble først nevnt i Lorscher-kodeksen fra 769. I 1392 ble landsbyen oppløst og innbyggerne ble tvangsinnlemmet i den raskt voksende residensbyen Heidelberg.
Weststadt ligger sørvest for Altstadt og sør for Bergheim og går over til Südstadt lenger sør. Disse bydelene oppstod under den raske befolkningsveksten Heidelberg hadde under industrialiseringen og etter andre verdenskrig. I Südstadt ligger gravlunden Bergfriedhof hvor tallrike berømte personligheter er gravlagt. Blant disse er rikspresident Friedrich Ebert, dirigenten og komponisten Wilhelm Furtwängler, vitenskapsmennene Carl Bosch og Robert Bunsen, kirurgen og kreftforskeren Vincenz Czerny, astronomen Max Wolf, teologen Martin Dibelius, oppfinneren Felix Wankel, rettsfilosofen Gustav Radbruch, sosiologen Max Weber, presten Alfons Beil og dikteren Hilde Domin. I Mark-Twain-landsbyen bor amerikanske soldaten, mens mange av dem arbeider i Campbell-kasernen. Bahnstadt som for øyeblikket er under etablering, ligger vest for Weststadt.
Videre sørover ligger bydelen Rohrbach med Hasenleiser og Bierhelder Hof. Rohrbach ble innlemmet i Heidelberg i 1927, og siden 1971 har bydelen disponert et museum som ligger i det gamle rådhuset og som presenterer stedets historie. Sørøst for Rohrbach ligger de yngre bydelene Boxberg og Emmertsgrund.
Den største og raskest voksende bydelen i Heidelberg er Kirchheim som ligger sørvest i byen. Bydelen ble innlemmet i 1920. Til Kirchheim blir Kirchheimer Hof, landsbyen Patrick-Henry som er en bosetning grunnlagt i 1947 for den amerikanske hær, Pleikartsförster Hof og Neurott. Kirchheim ble bydel i 1920. I det vestlige Heidelberg, i utkanten av Weststadt i retning Kirchheim, ligger området «Im Mörgelgewann». Dette er et område som sosialt og optisk ligger avsides, det kan bare nås via en sidegate. Opprinnelig ble det oppført som innkvartering for flyktninger etter andre verdenskrig. I 2008 lever rundt 300 mennesker som har blitt innkvartert av byen siden de er husløse.
Helt vest i Heidelberg befinner bydelen Pfaffengrund seg. Den er delt i et industriområde i nord og et boligområde i sør. Navnet Pfaffengrund stammer fra det middelalderske navnet på åkerlandet som frem til 1920 ble brukt som åker. Videre nordover ligger Wieblingen med Grenzhof og Ochsenkopf. I likhet med Pfaffengrund og Kirchheim ble også Wieblingen bydel i 1920. På den nordlige bredden av Neckar, på høyde med sentrum, ligger bydelen Neuenheim. Utviklingen av Neuenheim begynte allerede i førromersk tid, men ble innlemmet først i 1891. I Neuenheimer Feld ligger det nye universitetsområdet til Ruprecht-Karls-Universität. Videre nordover ligger Handschuhsheim som ble innlemmet kort tid etter Neuenheim, i 1903. Navnet går antagelig tilbake til en godseier i tidlig middelalder som hadde en hånd eller en hanske i sitt våpenskjold.
Nordlandske kirke- og skolefond
Nordlandske kirke-og skolefond var en norsk stiftelse. Stiftelsen ble opprettet i 1715 under navnet Misjonsfondet og ble forvaltet av det dansk-norske Misjonscollegiet. Hovedformålet til fondet var først og fremst å drive misjonsvirksomhet blant samene.
Den 27. november 1716 overdro kongen alle sine rettigheter i Nordlandenes amt til Misjonsfondet. Misjonsfondets jordeboksrettigheter, sikt og sakefall ble forpaktet av Anders Dass, dikterprestens sønn, og forpaktningen gikk senere i arv i Dass-slekten, helt frem til 1814. I tillegg til forpaktningsavgiftene fikk stiftelsen også inntekter ved en spesiell avgift som ble lagt på alle menigheter i Norge og ved avgifter på tørrfisken i fiskeværene i Lofoten.
Heidelberg
Geografi
På sørsiden av Neckar i øst ligger Schlierbach. Den ble førstegang nevnt i 1245. Området er i dag først og fremst et boligområde. På den andre siden av Neckar ligger Ziegelhausen med Peterstal. Ziegelhausen ble nevnt noen år før Schlierbach, i 1220. Området har antagelig vært i bruk siden romertiden.
Siden Heidelberg ligger i en av de varmeste regionene i Tyskland, trives flere planter som for sentraleuropeiske forhold er besyndelige, som mandel, ekte fiken og til og med et oliventre i Freiland (Gaisbergstraße). Philosophenweg er byens balkong med mange eksotiske vekster. Her ble det igjen satt i gang med vindruer i 2000. I Heidelberg finnes en av de mest levedyktige ville bestandene av den nyinnførte halsbåndparakitten, samt en vill bestand av svanegås.
Nordlandske kirke- og skolefond
Stiftelsen ble ansett for å være rettighetshaver til skatter og avgifter, og eier av jordegodset med fulle beføyelser. Ved lov angående de Nordlandske Kirkers Salg av 1. august 1821 ble det besluttet at stiftelsens kirker med tilhørende jordegods skulle selges slik at stiftelsens kapital skulle omgjøres til penger. Slikt salg ble også foretatt i noen utstrekning, men ved salg av gårdsbruk ble salgsbetingelsene utformet slik at de årlige avgifter fortsatt skulle betales. Denne ordningen varte til 1939, da det ved lov ble bestemt at avgiftene skulle kapitaliseres og innløses.
Misjonsfondet omfattet opprinnelig ikke bare Nordlandenes amt, men også de danske besittelser i Karibia. Fra 1802 er navnet på den norske stiftelsen Det nordlandske kirke- og skolefond.
Heidelberg
Historie
Det tidligste beviset for mennesker i Europa ble funnet i 1907. Funnet bestod av et kjeveben av «Heidelbergmannen» som er antatt å være 500 000 år gammelt.
Der var en keltisk festning i det 5. århundre f.Kr. på Heiligenberg, eller «helgenenes fjell», som ble brukt som tilfluktssted og tilbedelsessted. 24. romerske kohort og 2. kyrenaikiske kohort (CCG XXIIII og CCH II CYR) bygget og okkuperte et fort her i 40. Romerne bygget og vedlikeholdt castra (permanente leirer) og et signaltårn på bredden av Neckar og bygget en bro over elva. De første sivile bosetningene utviklet seg under leirens beskyttelse. Romerne ble værende til 260 da leiren ble erobret av germanske stammer.
Nordlandske kirke- og skolefond
Da stiftsdireksjonen i Tromsø ble opprettet i 1849, overtok den bestyrelsen av stiftelsen. Oversikten over Det nordlandske kirke- og skolefonds jordegods gikk imidlertid tapt ved at jordebøkene ble arkivert i Trondheim istedenfor å bli sendt til Tromsø i 1854. Fra dette tidspunkt kom stiftelsens jordegods og jordeboksrettigheter under lokal forvaltning ved sogneprestene, og inntektene ble anvendt til kulturformål lokalt.
Heidelberg
Historie
Det moderne Heidelberg kan spore sin begynnelse til det 5. århundre da landsbyen Bergheim («fjellhjem») først er nevnt i dokumenter datert 769. Bergheim ligger nå midt i dagens Heidelberg. Klosteret til St Mikael ble i 863 grunnlagt på Heiligenberg innenfor de doble murene til den keltiske festningen, og klosteret Neuberg ble grunnlagt i Neckar-dalen i 1130. Samtidig utvidet biskopsetet i Worms sin innflytelse til dalen og grunnla Schönau-klosteret i 1142.
Nordlandske kirke- og skolefond
Fondet ble avviklet i 1972, etter at fondsmidlene var brukt opp, blant annet til gjenoppbygging av kirker og prestegårder. Fondets eiendommer ble samtidig overført til Opplysningsvesenets fond.
Heidelberg
Historie
Huset Hohenstaufen tok i 1155 over borgen Heidelberg og bosetningene rundt, og Konrad av Hohenstaufen ble «pfalzgreve av Rhinen». Pfalzet gikk i 1195 over til huset Welf gjennom giftemål. Den første referansen til Heidelberg finnes i det dokument i klosteret Schönau som stammer fra 1196. Dette regnes som grunnleggingsåret for Heidelberg. Ludvig I, hertug av Bayern fikk i 1225 pfalzet og borgen. To borger nevnes i 1303. Den ene lå lenger oppe på fjellet og ble ødelagt av en krutteksplosjon i 1537. Dagens borg ble så bygget på stedet til den lavereliggende borgen. Pfalzgreven fikk i 1356 langtrekkende rettigheter i en Gylden bulle i tillegg til å bli kurfyrste.