cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
3552 Don Quixote
3552 Don Quixote er en Amor-asteroide som ble oppdaget av den sveitsiske astronomen Paul Wild den 26. september 1983. Asteroiden er en Mars-krysser, en Jupiter-krysser og en potensielt hasardiøs asteroide. Omløpstiden er 7.7 timer og diameteren er omkring 19 km.
Don Quixote er etter alt å dømme en utdødd komet.
Jubileumsstien
Jubileumsstien 2020 er en 55,4km turtrasé gjennom Bergen kommune fra Krokeide i Fana bydel i syd til Tellevik kai i Åsane bydel i nord. Den etableres som en del Bergens 950 års jubileum i 2020. Turen er inndelt i åtte etapper, er skiltet med egne skilt og har merkestaver med 150 - 200 meters mellomrom. Det er informasjonstavler langs turtraséen, som i hovedsak går på sti i terrenget, og noe på grusvei eller lokalveier med asfalt. Turens høyeste punkt er Hauggjelsvarden på Vidden, 674 m o.h.
Etapper
Etappene er merket med standard gradering grønn, blå og rød. Etappene er:
Neoblepharella
Neoblepharella er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, gjerne brokete fargede jordlopper.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Reinhold Ziegler (1839–1918)
Reinhold Ziegler (1839–1918) var en norsk offiser, kartograf, arkeolog og redaktør som drev arkeologiske undersøkelser av Steinvikholm slott på Skatval i Stjørdal, middelalderborgen Sion (Sverresborg) i Trondheim og som var en initiativtaker til etableringen av Romsdalsmuseet i Molde.
Afrikamesterskapet i volleyball for menn 2019
Afrikamesterskapet i volleyball for menn 2019 ble arrangert i Tunis i Tunisia i 2019.
Reinhold Ziegler (1839–1918)
I 1872 ble han valgt inn i direksjonen for trondheimsavdelingen av Foreningen til norske fortidsminnesmerkers bevaring og i 1874 ble han medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab.
Bakgrunn
Reinhold Ziegler tilhørte adelsslekten Ziegler. Han ble født 24. august 1839 på kapteinsgården Bauker i Gausdal som sønn av daværende sjef for Ringebuske kompani, kaptein Ulrich Reinhold Ziegler (1791–1854) og Kristine Margrethe Bjerregaard (1796–1882).
Han var oppkalt etter assessor Reinhold Ziegler i Fredrikshald og sin tipptippoldefar gods- og jernverkseieren Reinhold Ziegler (1677–1729) på Lesja. Han var den yngste av syv søsken. En av brødrene var den norskamerikanske kapteinen Henrik Anker Bjerregaard Ziegler (1831–1885).
I 1879 giftet han seg med Marie Katarine Brambani Onsum, og sammen fikk de åtte barn.
Offiser og karttegner
Ziegler begynte sin militære løpebane 20 år gammel i 1859. Da han ikke kom inn på Krigsskolen på grunn av uventet plassmangel, rådet en tidligere offiserkollega av Zieglers far han til å appellerer direkte til daværende kronprins, senere kong Karl IV. Ziegler oppsøkte kronprinsen på militærleiren på Etterstad og beskrev selv sitt møte og inntreden som kadett:
I 1863 avla Ziegler eksamen ved Krigsskolen og ble 26. september samme år utnevnt til surnumerær sekondløytnant i 1ste akerhusiske Infanteribrigade. Ziegler avanserte til sekondløytnant 2. januar 1864 og til premierløytnant ved trondhjemske Brigade 9. mars 1867. Som premierløytnant deltok Ziegler som én av to herolder under kroningen av Oscar II i Nidarosdomen 18. juli 1873. I 1877 ble Ziegler utnevnt til kaptein, en grad han hadde til han fikk avskjed fra aktiv tjeneste 1. oktober 1899. Den 11. november samme år ble han utnevnt til oberstløytnant og sjef for Søndmøre Landstormbataljon. Ziegler fikk avskjed fra militæret i desember 1910. .
I 1865 ble Ziegler ansatt som karttegner (detaljør) ved Norges Geografiske Oppmåling. Ziegler virket som karttegner frem til 1870, og deretter igjen fra 1877.
Fra 1878 var han bosatt i Molde. Ziegler utførte flere oppmålingsarbeider i denne tiden, og var blant annet med å utarbeide en ny reguleringsplan for Molde by. Han tegnet også moldepanoramaet på sikteskiven i Reknesparken i Molde. En tusjkopi av panoramet ble gitt i gave til keiser Vilhelm II av Tyskland under et av hans mange norgesbesøk.
I 1885 ble han amtskonduktør (landmåler) for Romsdals amt.
Steinalderboplassen på Våttåbakken (1871)
Sommeren 1871 foretok Ziegler forskjellige antikvariske undersøkelser i Steinkjer på oppdrag for Foreningen til Norske Fortidsmindesmerkers Bevarings avdeling i Trondheim. Han fant blant annet restene av en steinalderboplass på Egge. Funnet var det første av sitt slag i Norge. Historikeren og arkeologen Oluf Rygh skrev i 1871 at: «Nærmere eller fjernere Sidestykker til disse ere efterhaanden oppdagede og undersøkte paa flere andre Steder, men ikke før nu i Norge, Ligesaalidt som i Sverige. Fundet fortjener saaledes mere end almindelig Opmærksomhed». Steinalderboplassen ble senere undersøkt videre av arkeologen Karl Ditlev Rygh.
Under arbeidet med undersøkelsen laget Ziegler blant annet et kroki av Steinkjer og omegn med fortidsminnesmerker tegnet inn. Krokiet og resultatene av Zieglers undersøkelser ble trykt i Fortidsminneforeningen årsberetning for 1871.
Sverresborg (1872–1873)
Sommeren 1872 startet Ziegler undersøkelser av kong Sverres borg Sion i Trondheim. Ruinene av borgen ble kartlagt og det ble funnet murrester, som blant annet fastslo at det lå et steinhus på sydkanten av knausen. Zieglers funn av murrester førte til at man senere kunne påvise grunnmuren av borgtårnene i den sørlige delen av området, og spor av murer rundt hele den øverste sletten. Under utgravningen ble det avdekket aske og kullrester som tydet på at borgen hadde blitt ødelagt ved brann.
Han fortsatte utgravningene i 1873. Resultatene ble sammen med situasjonsskisser og plantegninger publisert i Fortidsminneforeningen årsberetning for 1873.
Steinvikholmen (1875)
På oppdrag fra Fortidsminneforeningen undersøkte Ziegler Steinvikholm slott på Skatval i Stjørdal i 1875. Undersøkelsene førte til at borgens grunnplan ble klarlagt og flere murrester ble avdekket. Fredrik B. Wallem skrev i 1917 at Ziegler stod for «den første korrekte plan» av borgen. Undersøkelsene ble publisert i Fortidsminneforeningen årsberetning for 1875.
Undersøkelser i Romsdal (1878–1906)
I 1901 publiserte han en undersøkelse av helleristningene ved Boggestranda.
Redaktør
Ziegler var i en kort periode fra 1881 til 1882 redaktør for Romsdals Budstikke. I sin tiltredelsesartikkel datert 2. juli 1881 skriver Ziegler at avisen skulle «blive ledet i liberal Aand» og at «Meninger fra Høire og Venstre skal ikke nægtes Adgang til at mødes i vore Spalter, saalænge som der i sømmelig Aand og humane om end kraftige Udtryk fægtes med Grund til Sandhedens Opklarelse», men at «Partilidenskaben har vi intet tilovers for, og vi tror, at alle Parter er bedst tjent med at den holdes saavidt muligt udenfor Bladet.»
Romsdals Budstikke hadde i Kristofer Kristofersens tid som redaktør (1878–1881) ført en tydelig venstrelinje, og Venstre-bladet Verdens Gang skrev om Zieglers inntreden som redaktør at «Romsdals Budstikke har faaet ny Ledelse, under denne styres Bladet i Høireretning.»
Skyttersaken
Skyttersaken fikk et oppsving i Norge mot slutten av 1870-årene. Etter en innbydelse datert 17. mai 1881, ble det opprettet et skytterlag i Molde. Reinhold Ziegler som da var kaptein, ble 27. mai valgt som formann med høyest oppnåelig stemmetall, 42 stemmer. Laget sluttet seg til «Centralforeningen til Udbredelse av Lægemsøvelser og Vaabenbrug». Det oppsto imidlertid strid om skyttersaken, på bakgrunn av det stadig med tilspissede forhold mellom regjeringen og Stortinget. Venstrefolk opprettet som en del av denne striden, folkevepningssamlag i opposisjon til Centralforeningen. Høsten 1881 advarte Romsdals Budstikke med Ziegler som redaktør, mot denne politiseringen og mante til samhold. Den 4. november ble skytterlaget i generalforsamling vedtatt innmeldt i Amtsskytterlaget. Ikke alle var klar over at det kunne innebære brudd med Centralforeningen. Med støtte av gymnasiaster og middelskoleelever ble imidlertid innmeldingen opprettholdt i en ekstraordinær generalforsamling samme måned. Året etter ble skytterlaget splittet, og byen hadde deretter to skytterlag. En samling av den nasjonale Centralforeningen og folkevepningssamlagene skjedde i 1893, da de gikk sammen til Det frivillige skyttervesen.
Romsdalsmuseet
En gang i 1890-årene ble Ziegler den kanskje første som tenkte seg muligheten av et friluftsmuseum i Molde. Han var blitt en ivrig talsmann for dette nye museumskonseptet, og han var både Fortidsminneforeningens og Norsk Folkemuseums representant i Molde. Ziegler delte interesse for arkeologi med sokneprest Hans Olaus Saxlund på Aukra, og de to ble gode samarbeidspartnere. Da Norsk Folkemuseum på Bygdøy ikke hentet Holtstua etter å ha kjøpt den i Romsdal, ble bygningen satt opp i Reknesparken etter at Ziegler hadde kontakt med Selskabet for Molde Byes Vel (Byselskapet). Oppsetningen av Holtstua i Reknesparken hadde skjedd uten at Ziegler var blitt kontaktet, og det hadde også blitt foretatt forskjellige forandringer på huset, uten at Ziegler som sakkyndig hadde blitt konsultert. Ziegler brøt da forbindelsen med byselskapet, og planen om et museum ble foreløpig skrinlagt.
I Molde er Reinhold Zieglers veg oppkalt etter ham. Gaten ligger i nærheten av Romsdalsmuseet, et område hvor flere gater er oppkalt etter personer for deres innsats for museet, blant annet Peter Tønder Solemdal, Mali Furunes, Anders Sandvig og Herleik Heramb-Aamot.
I 1915 flyttet Ziegler og hans hustru Marie Katarine Brambani Onsum til Grefsen i Aker (nå en del av Oslo).
Boran
Boran kan sikte til:
O’Fallon
O'Fallon kan være:
Sulamitt
Sulamitt er et bibelsk ord. Ordet finnes i uttrykk som «hele sulamitten», som betyr «alt sammen» eller «hele hurven».
Uttrykket bygger på eldre kristen forståelse av Høysangen i Det gamle testamentet. Ordet sulammit opptrer i kapittel 6.13; det er da av de kristne sett som et bilde på hele den kristne menigheten som forberedte seg på et himmelsk møte med Kristus, den hellige kongen.
Også i jødisk tradisjon er diktet i Høysangen tolket allegorisk, som en sang om forholdet mellom Gud og folket hans. Litteraturgranskere har hevdet at denne tolkningen reddet Høysangen i det hebraiske kanon i og med det gjorde den til en del av Bibelen. De ser diktene i Høysangen som kjærlighetssanger som handler om erotisk tiltrekning mellom mann og kvinne.
I bibeloversettelsen av 1978 fra Det norske Bibelselskapet er jentenavnet «Sulammit» byttet ut med «Sjulam-jenta», og det er sammenlignet med fortellingen om den altfor vakre jenta Abisag fra Sjunem i Første Kongebok 1,3. Videre heter det at «Sjulam» kan være byen Sjunem (Solem) nær Jisre’el-sletta. Sulammit er også i nyere utgaver av bibelen endret til «pike fra Sjulam».
Jentenavn
Som jentenavn er det hebraiske navnet Sjulammít (også stavet Schulamitt og Shulamith) oversatt til «den fredfulle», jamfør hebraisk «שולמית», en hunkjønnsform av navnet Salomo (hebraisk: שְׁלֹמֹה), beslektet med ordet «shalom» (שָׁלוֹם) som betyr «fred».
MS «Astor» (1981)
MS «Astor» (IMO: 8000214) var et vest-tysk-registrert cruiseskip som tilhørte det vest-tyske cruiserederiet Hadag Cruise-Line fra 1981 til 1983. Skipet ble bygd i 1981 av Howaldtswerke-Deutsche Werft (HDW) i Hamburg i Vest-Tyskland som verftets byggnummer 165 og levert for Hadag Cruise Line 14. desember 1981.
I 1984 ble skipet solgt til Safmarine som satte henne inn i cruisetrafikk mellom Southampton og Kappstaden. Allerede året etter ble skipet solgt til det øst-tyske rederiet Deutfracht Seereederei og omdøpt til «Arkona», videre ble skipet overført til Deutsche Seereederei i 1990 og deretter til Deutsche Seetouristik i 1994, i dag kjent som AIDA Cruises. Fra 2002 ble skipet operert av det tyske reisebyråselskapet Transocean Tours som «Astoria» frem til 2008 da skipet ble arrestert i Barcelona som følge av at selskapet fikk økonomiske problemer.
Sulamitt
Sulammit i dikt
Høysangen har inspirert mange diktere. I sin avskjedsang til soknefolket brukte Petter Dass «Sulamith» som et bilde på folket:
MS «Astor» (1981)
I 2009 ble skipet auksjonert til det britiske cruiserederiet Saga Cruises som omdøpte skipet til «Saga Pearl II» og satte henne inn i cruisetrafikk året etter. I 2012 ble hun overført som flaggskipet til Saga Cruises såkalte «Discovery-style Adventure Cruises» hvor hun fikk navnet «Quest for Adventure» frem til 2013 da hun fikk tilbake navnet «Saga Pearl II».
Sulamitt
Sulammit i dikt
I pietismens salmedikting ble det ofte brukt bilde hentet fra Høgsongen for å illustrere Jesu kjærlighet til menneskene. Et slikt eksempel kan være H. A. Brorsønns salme Hvad est du dog skjøn (fra Svanesang, 1765), tonesatt etter en norsk folketone i 1906 av Edvard Grieg, som en del han siste arbeid, opus 74:
MS «Astor» (1981)
Skipet fortsatte å seile for Saga Cruise frem til våren 2019 da cruiserederiet bestemte seg for å utrangere skipet for det kommende nye skipet «Spirit of Discovery» som ble levert sommeren 2019. Skipet ble solgt til Aqua Explorer Holdings, et britisk selskap registrert i Jomfruøyene, som umiddelbart sendte skipet til Pireus i Hellas og omdøpte henne til «Pearl II». Selskapet hadde planer om å konvertere skipet til en privat superyacht som ville bli en av verdens største målt i størrelse, men på grunn av anti-korrupsjonskampanjen som ble avholdt av den saudiarabiske kronprinsen Mohammed bin Salman, ble skipet lagt ut for salg akkurat da covid-19-pandemien startet i desember 2019. Etter over tre år med opplag i Pireus ble skipet i juli 2022 slept til Aliağa i Tyrkia hvor hun ankom samme måned for opphugging (rettere sagt demontering og resirkulering), skipet fikk navnet «Pearl».
MS «Astor» hadde ett søsterskip som også het «Astor» som var bygd i 1987. Søsterskipet var en større og lengre versjon av «Astor». I perioden 2002 til 2008 – da skipet opererte som «Astoria» under Transocean Tours – var søsterskipet «Astor» også med i flåten. Dette var eneste tiden begge skipene seilte i samme flåte under samme operatør.
Konstruksjon
Den 29. februar 1980 ble skipet kjølstrukket ved Howaldtswerke-Deutsche Werft AG (HDW) i Hamburg i Vest-Tyskland som verftets byggnummer 165. HDW var et av de med høyest kvalitet i skipsbygging av tiden. Skipet ble døpt «Astor» og sjøsatt ved HDW-verftet 16. desember 1980. Opprinnelig var det tenkt at skipet ville få navnet «Hammonia». Under utrustingen av skipet brøt det ut en mindre brann om bord den 21. mai 1981. Brannen kunne slukkes raskt, men forårsaket røyk- og vannskader som medførte at leveringen av skipet måtte utsettes. Første prøveturen av skipet fant sted 24. november 1981 og 14. desember dette året ble «Astor» overlevert fra HDW til det nydannede cruiserederiet Hadag Cruise-Line AG.
«Astor» (1981–1985)
På overleveringsdagen 14. desember 1981 startet «Astor» med gjestecruise fra Hamburg til Genova. Lille julaften dette året startet skipet på sin jomfrutur fra Genova til Kanariøyene. Som følge av at skipet ikke var lønnsom nok for HADAG, ble «Astor» solgt til det sør-afrikanske rederiet Safmarine 14. oktober 1983 med forventet levering i februar 1984. I mellomtiden besøkte «Astor» New York for første gang 21. oktober 1983. Etter overtakelsen til de nye eierne i Safmarine ble skipet sendt til byggeverftet sitt – HDW-verftet i Hamburg – hvor hun ble bygget om.
I april 1984 seilte «Astor» på sin første tur for Safmarine. Seilasen gikk fra Southampton i England til Kappstaden i Sør-Afrika. Imidlertid oppdaget Safmarine at «Astor» ikke hadde nok fart til å opprettholde seilingstiden. Det ble derfor bestemt å selge skipet samt å kontrahere et nytt skip med større maskinkraft som kunne møte kravene på seilingstiden, dette skipet ville vise seg å bli et identisk søsterskip – men en større og lengre versjon av «Astor» – som også ville få navnet «Astor».
«Arkona» (1985–2002)
Den 29. august 1985 ble «Astor» solgt til det øst-tyske rederiselskapet Deutfracht Seereederei i Rostock som omdøpte skipet til «Arkona». Skipet hadde første tur som «Arkona» med utseiling fra Warnemünde. Videre ble skipet satt inn i cruisefart med vestlige passasjerer med flere seilinger til eksempelvis Cuba. I 1990 ble «Arkona» overført til tyske rederiselskapet Deutsche Seereederei i Rostock og i 1994 ble skipet videre overført til Deutsche Seetouristik i Rostock. I dette rederiet fikk skipet nytt skorsteinsmerke i desember 1995, dette skorsteinsmerke var forgjengeren til det som året etter ville bli kjent som logoen til AIDA Cruises. Første nyttårsdag 1998 ble «Arkona» solgt til Arkona Touristik i Rostock, skipet hadde stor suksess under denne operatøren og skipet ble kjent for ha et veldig godt mannskap for passasjerene sine.
«Astoria» (2002–2010)
I februar 2001 ble «Arkona» solgt til det tyske reisebyråselskapet Transocean Tours. 20. februar 2002 ble skipet omdøpt til «Astoria» og seilte sin første tur fra Nice i Frankrike til Kanariøyene utenfor kysten av Vest-Afrika. Skipet opererte i cruisetrafikk med cruise mellom Sør-Afrika og Europa. Under Transocean Tours spesialiserte det tyske reisebyrået seg på med mere seilinger til Norge og Europa. Videre opererte skipet med mindre oversjøiske seilaser og med mere seilinger nære land, noe som førte til lave kostander for tyske, norske og svenske passasjerer.
I mars 2007 ble «Astoria» registrert på nye eiere - Cruise Ship Holdings Four Ltd. I november 2008 måtte skipet innstille en verdenscruise som følge av alvorlige mekaniske problemer om bord på skipet som ble identifisert under en ombygging i Barcelona. Situasjonen ble forverret med at skipet også ble tatt i arrest ettersom Transocean Tours fikk økonomiske problemer. Skipet forble lagt opp i Barcelona frem til juni 2009 og deretter slept til Gibraltar. Etter en auksjon i august 2009 ble «Astoria» solgt til Enbrook Cruises Ltd. med Saga Cruises Ltd. som endelig overtok skipet etter et mislykket forsøk på å gjøre det tidligere dette året. 6. september 2009 seilte «Astoria» fra Gibraltar med kurs for Swansea i Wales hvor skipet ville opp i tørrdokk og overgå en tre måneders ombygging og oppussing for GBP 20 millioner.
«Saga Pearl II» (2010–2012)
1. februar 2010 ble skipet omdøpt til «Saga Pearl II» og startet på sin første tur for Saga Cruises 15. mars 2010 med utseiling fra England til de norske fjordene. Skipet var erstatteren til cruiseskipet «Saga Rose» (tidligere kjent som det norske cruiseskipet «Sagafjord») som avsluttet cruisetrafikken med Saga Cruises i 2009.
«Quest for Adventure» (2012–2013)
7. mai 2012 ble skipet omdøpt til «Quest for Adventure» og ble flaggskipet for Saga Cruises såkalte «Discovery-style Adventure Cruises». Skipet gjennomgikk ikke en ombygging, og fortsatte i sin nye rolle med de samme fasilitetene om bord og mannskap. Men først i desember 2012 gjennomgikk skipet en ombygging hvor hun blant annet fikk en ny Saga-skorsteinsmerke som var i likhet med skorsteinen til flåtesøsteren «Saga Sapphire». Imidlertid ble skorsteinsmerket til «Quest for Adventure» blank på babordsiden som ikke inneholdte skriften «SAGA» på skorsteinsmerket.
«Saga Pearl II» (2013–2019)
21. november 2013 ble skipet igjen omdøpt til «Saga Pearl II» og fikk samtidig «SAGA»-skriften pålagt på babordsiden på skorsteinsmerket. I november 2015 da skipet var under et verkstedopphold i en tørrdokk i Hamburg, fikk «Saga Pearl II» blant annet byttet ut sin gamle alarmsystem som var levert av det tyske selskapet C. Wilh Stein Sohn i 1980 / 1981. Skipet fikk et nytt alarmsystem, en såkalt IAS («Integrated Automation System»), som er et system som integrerer funksjonene for kontroll, overvåking og alarmering av alle automasjonssystemer om bord på skipet. Arbeidet ble gjennomført av den norske automasjonsutstyrsleverandøren Høglund Marine Solutions AS i Tønsberg.
I april 2019 bestemte Saga Cruises seg for å selge «Saga Pearl II» for det kommende kontraherte nye skipet «Spirit of Discovery» som var Saga Cruises første nybygg. Under farvelseilasen til «Saga Pearl II», som var en 54-netters cruise, tok med seg skipet gjennom Afrika-kontinentet med besøk til Sør-Afrika, Gambia, Namibia og Mosambik. Skipet ble solgt i april 2019 til Aqua Explorer Holdings Ltd. som var et britisk selskap registrert i Jomfruøyene. Selskapet sendte «Saga Pearl II» til Hellas hvor hun ankom Perama i mai 2019 før hun videre seilte til Pireus hvor hun ble liggende fast fortøyd ved en kai og fikk navnet «Pearl II».
Videre planer for skipet
De første ryktene om planene videre for skipet antok som at skipet ville seile under gresk eierskap eller gresk operatør som et flytende hotell. Men i cruisesektoren ble det fort kjent til at selskapet Aqua Explorer Holdings Ltd. var et selskap kontrollert av saudiarabiske interesser via greske mellompersoner som hadde planer å konvertere «Pearl II» til en privat superyacht som ville bli en av verdens største målt i størrelse.
Superyacht-prosjektet fikk imidlertid ingen framgang ettersom skipet ble levert inni den 15-måneders lange anti-korrupsjonskampanjen med massearrestasjoner på saudiarabiske prinser, ministre og forretningsmenn avholdt av den saudiarabiske kronprinsen Mohammed bin Salman. Skipet ble derfor lagt ut for salg akkurat da covid-19-pandemien startet i desember 2019, noe som også resulterte i en utrensking av eldre cruise- og passasjerskip. Siden oppdagelsen av koronaviruset i Wuhan i Kina har hele 39 skip vært solgt og sendt til opphugging.
Sendt til opphugging
Etter over tre år i opplag ved en kai i Pireus i Hellas ble «Pearl II» solgt for demontering og resirkulering ved Aliağa i Tyrkia, skipet fikk nå bare navnet «Pearl». Den 23. juli 2022 ble skipet slept ut fra Pireus med kurs til siste destinasjon til Aliağa hvor hun ankom 25. juli 2022. Skipets stålmaterialer, inventar, systemer og andre komponenter ville bli gjenbrukt og solgt videre. Demonteringen og resirkuleringen av skipet foregikk frem til november / desember 2022.
Dekk og fasiliteter
MS «Astor» har 7 dekk som var tilgjengelig for passasjerer:
Størrelse og dimensjoner
MS «Astor» hadde ved levering en brutto(register)tonnasje på 18 853 BRT. Fra 1994 hadde skipet en bruttotonnasje på 18 627 BT og en nettotonnasje på 6 267 NT. Skipet målte største lengde (L OA ) på 164,35 meter og en lengde mellom perpendikulærene (L PP ) på 140,00 meter. Skipets største bredde målte 22,60 meter. Dypgående stakk skipet 6,20 meter mens skipets dybde i riss (målt fra underkant av hoveddekksplaten til overkant av kjølplaten) målte 8,10 meter.
Kapasiteter
MS «Astor» hadde ved levering en passasjerkapasitet på 633 passasjerer. Etter ombyggingen ved HDW-verftet i Hamburg i 1984 ble passasjerkapasitet kuttet ned til 540 passasjerer. Da skipet het «Saga Pearl II» var passasjerkapasiteten på 449 passasjerer. Tross lave forhold om bord tilbydde skipet luksuriøse tjenester til passasjerene sine. Mannskapet om bord var mellom 220 til 252 besetningsmedlemmer.
Maskineri og fremdrift
Hovedmaskineriet om bord på «Astor» besto av fire MAN 6L 40/45 dieselmotorer hver med ytelse på 2 425 kW som tilsvarte en total ytelse på 9 700 kW. Hjelpemaskineriet besto av tre MAN 9 ASL 25/30 dieselgeneratorer, i tillegg hadde skipet én diesel nødgenerator. Skipet hadde også to olje- eller gassfyrte hjelpekjeler og fire eksosgass hjelpekjeler. Fremdriften besto av to vribare skrupropeller og én elektromotor som drev én sidepropell forut. Skipets toppfart var 21,4 knop mens marsjfarten var 18 knop.
Salmon P. Chase
Salmon Portland Chase (født 13. januar 1808 i Cornish i New Hampshire, død 7. mai 1873 i New York City) var en amerikansk jurist og politiker, kjent som senator og guvernør i delstaten Ohio, som landets 25. finansminister under president Abraham Lincoln i perioden mellom 1861 og 1864 samt som sjefsdommer i USAs høyesterett i perioden 1864 til 1873. Chase var også en ivrig motstander av slaveriet i USA og regnes som en av grunnleggerne bak partiet Free Soil Party.
Biografi
I 1840 ble han valgt inn i byrådet til Cincinnati med partitilhørighet i Whig Party, men forlot partiet året etter. I hele syv år etter var han den ubestridte lederen av frihetspartiet i Ohio. Chase hjalp til med å balansere idealismen innad i partiet ved hjelp av sin pragmatiske og politiske tenkning, noe som førte til at han ble kreditert for å ha forberedt plattformen til partiet nasjonalt i 1843. I løpet av 1848 var Chase i lederposisjon med på å kombinere frihetspartiet med Van Buren–demokratene i New York i en bestrebelse etter å kunne grunnlegge Free Soil Party.
Senator og guvernør
I 1849 ble Chase valgt inn på USAs senat fra Ohio på grunnlag av partitilhørigheten til Free Soil Party. Han satt i denne posisjonen frem til 1855, da han ble utnevnt som guvernør i Ohio. I og med at Chase var med på å ha forberedt plattformen til partiet ble han kreditert for å ha hjulpet Martin Van Buren til presidentembetet. Under Chase sin tid som senator frem til 1855 var han aktivt frempå som en forkjemper for abolisjonisme, og han prøvde samtidig på å influere demokratenes politikk til å følge samme retning.
Chase satte seg selv i en lederposisjon blant den nordlige bevegelsen i et forsøk på å grunnlegge et nytt parti som skulle være i opposisjon mot en forlengelse av slaveriet. Han forsøkte også å samle liberale demokrater med medlemmer av Whigpartiet, noe som senere førte til grunnleggelsen av Det republikanske partiet. Chase tjenestegjorde som guvernør i Ohio frem til 1859, og markerte seg som støttespiller i saker som gjaldt kvinnerettigheter, offentlig utdanning og fengselsreformer.
Under partikonvensjonen til Det republikanske partiet i 1860 forsøkte Chase å bli nominert til presidentembetet, og fikk 49 stemmer under den første avstemningen, men han klarte ikke å få nok støtte fra andre stater. På tross av dette valgte han til slutt å støtte nomineringen til Abraham Lincoln. Med unntak av William H. Seward var Chase regnet som landets mest prominente republikaner, og han hadde gjort mer for motstanden av slaveriet enn noen andre republikanere, men mislyktes i å sikre nominasjonen. I februar 1861 var Chase delaktig i fredkonferansen som ble holdt i Washington, D.C. i et forsøk på å finne ut løsninger for å forhindre den da nært forestående amerikanske borgerkrigen. Den 4. mars 1861 ble han igjen innvalgt til senatet fra Ohio, men denne gang som republikaner.
Finansminister
Allerede to dager etter at Chase ble valgt inn i senatet for andre gang ble han utnevnt til landets neste finansminister, og etterfølger av John Adams Dix, av den nyvalgte presidenten Abraham Lincoln. Som finansminister under Lincolns kabinet fra 1861 til 1864 under de første tre årene av den amerikanske borgerkrigen var han med på to vestentlige endringer i amerikansk finanspolitikk. Den første vesentlige endringen gikk på etableringen av et nasjonalt banksystem, mens det andre gikk på utstedelse av lovlige papirvalutaer, hvor det sistnevnte var Chase sin fortjeneste. Det var han som foreslo ideen og utarbeidet de viktigste prinsippene og flesteparten av detaljene, samt ledet ann saken fremfor kongressen for å få den igjennom.
Lovlige papirvalutaer sikret ikke bare et umiddelbart marked for statlige obligasjoner, men det førte også til et permanent og ensartet nasjonal valuta, som til tross for inelastisitet var absolutt stabilt. Utstedelsen av legal tender–valuta, som ble regnet som en finansiell fiasko under borgerkrigen, ble gjort mot Chase sin vilje, til tross for at han kunne ha presset opposisjonen til å ha trukket seg. Det skal for øvrig sies at den verdiforringene kvaliteten av legal tender–valutaen ikke var iboende, men ble plassert over dem av senatet som forventet utbetaling av renter på statsobligasjoner, og som gjorde dem til en mindreverdig valuta opp mot gull. Den første føderale valutaen i USA ble trykket i 1862 under Chase sin tid som finansminister i finansdepartementet, og det var også hans ansvar å velge ut motivene på sedlene. Muligens i et forsøk på å forlenge hans politiske karriere ble ansiktet hans trykket på ulike papirsedler. I senere tid, under et forsøk på å hedre mannen som introduserte det moderne systemet med pengesedler, ble Chase trykket på $10 000 sedler i perioden fra 1928 til 1946. Chase regnes også som opphavsmannen bak frasen In God We Trust som preger all amerikansk valuta i dag.
Høyesterettsdommer
Delvis for å berolige den radikale vingen i partiet i etterkant av hans resignasjon som finansminister foreslo Lincoln at Chase var en mulig kandidat til De forente staters høyesterett. Omtrent et halvt år senere i desember, ved dødsfallet til daværende høyesterettsjustitiarius Roger B. Taney, ble Chase selv nominert og senere utnevnt til høyesterettsjustitiarius. I påfallende kontrast til Taney, og som en av de første handlingene hans som sjefsdommer, utnevnte han John Rock som den første afroamerikanske advokaten som hadde tillatelse til å føre saker ovenfor høyesteretten. I sin kapasitet som høyesterettsdommer ledet Chase blant annet riksrettssaken mot Andrew Johnson i 1868.
Blant flere av hans viktigste avgjørelser ved høyesteretten var Texas v. White i 1869, som i en avgjørelse med 5-3 stemmer avgjorde at delstaten Texas fortsatt var medlem av unionen, selv etter at Texas sluttet seg til Amerikas konfødererte stater og at delstaten var under militært styre da handlingene i saken fant sted. Høyesterettsdommen fastslo videre at grunnloven ikke tillot delstater å bryte ut fra USA og at forordningene ved adskillelsen og alt lovverk innen utbryterstatene vedrørende dette var å anse som absolutt ugyldig. De andre viktige sakene av betydning var Veazie Bank v. Fenno og Hepburn v. Griswold som begge gikk på skatter og finanser, og som alle ble ført samme år.
I løpet av sine siste leveår drev Chase gradvis over til sin gamle demokratiske posisjon, og han hadde en mislykket bestrebelse etter å sikre seg en nominasjon i Det demokratiske partiet til presidentvalget i 1868, som ble oversett på grunn av hans standpunkt når det gjaldt stemmerett til svarte menn. Chase var også med på å grunnlegge Liberal Republican Party i 1872, men led også her på et nederlag når det gjaldt å sikre seg partiets presidentnominasjon. Salmon Portland Chase døde i sitt embete den 7. mai 1873 i New York City, og ble siden gravlagt ved Oak Hill Cemetery i Washington, D.C., før han ble gravlagt på nytt ved Spring Grove Cemetery i hans hjemby Cincinnati i Ohio. Banken Chase National Bank som ble grunnlagt i 1877, og som er forgjengeren til nåværende Chase Manhattan Bank, ble navngitt til hans ære på grunn av Chase sin rolle i etableringen av det nasjonale banksystemet i 1863.
Grevie och Beden
Grevie och Beden var et tettsted i Staffanstorp kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 241 innbyggere.
Xylariopsis
Xylariopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, matte, avlange trebukker, kan være farget i brunrødt og svart. Antennene er brunrøde og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er noe knudrete uten tenner på sidene, dekkvingene jevnbrede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Øst-Asia: Japan, Taiwan, Vietnam og det sørlige Kina.
St. Charles
St. Charles kan være:
Purandohkt
Purandokht, også kalt Buran eller Boran (død 632) var en persisk dronning av sassanide-ætten. Hun regjerte mellom 630 og 631. Hun var en av to kvinnelige monarker i Persia. Hun var datter av Khosrau II og tiltrådte tronen etter mordet på usurpatoren Shahrbarz, som hadde avsatt og myrdet hennes brorsønn. Hun gjorde store men mislykkede forsøk på å styrke sentralmakten. Hun ble etterfulgt av sin søster, Azarmidokht.
Franquia
Historie
Franquia ble grunnlagt i 1829 av José Fructuoso Rivera.
Skihopping under Vinter-OL 1980 – Normalbakke
Skihopping under Vinter-OL 1980 – Normalbakke ble holdt i MacKenzie Intervale Ski Jumping Complex i Lake Placid i USA i februar 1980.
Chlorochrysa
Chlorochrysa er en slekt i familien tanagarer (Thraupidae).
Arter
Arter i rekkefølge etter Clements-lista :
Franquia
Befolkning
Tettstedet hadde 935 innbyggere i 2011.
Frederick av Hallum
Frederik ble prest i sin hjemby etter å ha studert ved katedralskolen ved domkirken i Münster. Han utmerket seg med en stor sjelelig inderlighet og førte et liv i beskjedenhet. Etter sin mors død sluttet han seg til premonstratenserne og grunnlag klosteret Mariëngaarde, som blomstret under hans ledelse. Han utøvde også en positiv innflytelse på sine omgivelser. Han brakte adelen i de nederlandske stater til å bilegge sine tvister og viste seg som en faderskikkelse for de fattige og ulykkelige.
Han døde i år 1175 og ble begravet på Mariengaarde.
Franquia
Befolkning
Kilde:
Frederick av Hallum
Kanoniseringen av den hellige Frederik ble formelt ratifisert i 1728.
Blue Springs
Blue Springs kan være:
Tlepolemoides
Tlepolemoides er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Totalforsvaret av Norge
Totalforsvaret er en fellesbetegnelse for det militære forsvaret og den sivile beredskapen i Norge. Begrepet innbefatter den gjensidige støtten og samarbeidet mellom Forsvaret og det sivile samfunn for for å forebygge, planlegge for, og håndtere kriser i fred, sikkerhetspolitiske kriser, væpnet konflikt og krig.
Tlepolemoides
Utbredelse
Arten er endemisk for Madagaskar.
Totalforsvaret av Norge
Konseptet ble utviklet under andre verdenskrig, og under Den kalde krigen var hovedtanken at det sivile samfunnets ressurser skulle kunne tas i bruk for å støtte militæret i krisetid. Siden 1990 har dette blitt snudd. I dag er hovedtanken vel så mye at militærets ressurser og kapasiteter skal kunne støtte oppom det sivile samfunnet.
Totalforsvaret handler også om hvordan hver enkelt kan ta vare på seg og sine ved å følge myndighetenes råd om egenberedskap hjemme.
Edificio Coltejer
Edificio Coltejer, også kjent som Centro Coltejer og Torre Coltejer, er den høyeste bygninga i Medellín og den fjerde høyeste i Colombia. Den tilhører Coltejer, som er et av de største tekstilselskapene i landet. Bygninga er 175 meter høy og har 37 etasjer med et totalt gulvareal på 42 000 m². Den ble påbegynt i 1968 og sto ferdig i 1972. Den er tegna av arkitektene Raúl Fajardo, Aníbal Saldarriaga, Germán Samper og Jorge Manjarres.
Totalforsvaret av Norge
Modernisering av totalforsvaret
I 2016 etablerte Regjeringen Solberg et program for å modernisere totalforsvaret og samfunnets motstandsdyktighet.
Siden Den kalde krigens slutt hadde mye av fokuset vært vært rettet mot Forsvarets muligheter til å bistå det sivile samfunnet i kriser. Men som følge av endringene i det sikkerhetspolitiske bildet, var det nå behov for å fornye og styrke sivile myndigheters og det sivile samfunnets støtte til Forsvaret.
Sikkerhetspolitiske utfordringer
I det internasjonale utfordringsbildet er dette en del av bakgrunnen for moderniseringen:
Koronaviruspandemien i 2020
Under koronaviruspandemien i 2020 ble totalforsvaret mobilisert.
For å begrense smitten iverksatte regjeringen og andre offentlige myndigheter den 12. mars de sterkeste og mest inngripende tiltakene noensinne i fredstid.
Heimevernet ble satt inn ved en rekke grenseoverganger mot Sverige og Finland med grensekontroll for å støtte politi og Tolletaten med utvidet grensekontroll. . Sivilforsvaret og Heimevernet ble mobilisert ved flere flyplasser i landet for å støtte med informasjon og grensekontroll.
Flere avdelinger fra Forsvaret og Sivilforsvaret bidro med telt til flere sykehus. De ble benyttet som en del av akuttmottaket. Frivillige organisjoner bisto blant annet på sykehus, flyplasser og havner. De hjalp også til med drift av beredskapsambulanser, utkjøring av dagligvarer til mennesker i karantene og andre behov i lokalsamfunnene.
På grunn av høyt forbruk av smittevernutstyr oppfordret Helsedirektoratet til nasjonal dugnad for å skaffe nok utstyr, og mange bedrifter gav fra seg sine lagre med relevant utstyr.
Kritiske samfunnsfunksjoner
NATOs komite for sivil beredskapsplanlegging har etablert syv forpliktende krav til medlemslandene:
Egenberedskap
Høsten 2018 sendte Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap (DSB) ut brosjyren «Du er en del av Norges beredskap» til alle norske husholdninger, der de oppfordrer husstander til å ha ressurser som mat, vann, batterier, lommelykter, og kokeapparater i hjemmene sine, slik at man kan klare seg selv i opptil tre døgn.
DSB arrangerer årlig Egenberedskapsuka. Målet med kampanjeuken er at innbyggerne skal bli bedre forberedt på å klare seg selv i ulike kriser.
Bergströmshusen
Bergströmshusen er et tettsted i Staffanstorp kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 209 innbyggere.
Novafjellet
Novafjellet (nordsamisk: Orus) er et fjell vest for Skoddebergvatnet i Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark. Det har en høyde på 1 281 meter over havet og er den nest høyeste fjelltoppen i tidligete Skånland kommune.
Vitenskapsåret 1815
Vitenskapsåret 1815 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1815.
Frederick av Hallum
Han feires hvert år den 4. februar av Premonstratenserordenen og i Utrecht erkebispedømme.
Gorete Semedo
Gorete Semedo (født 5. oktober 1996) er en saotomesisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp.
Idrettskarriere
Semedo deltok i Lusophony Games i 2014, og kom der på sjetteplass på 100 og 200 meter.
Hun representerte São Tomé og Príncipe under VM i friidrett 2017, men ble slått ut i forsøksheatet på 100 meter. Hun satte der personlig rekord med 12,46 sekunder.
Ahlströms jungfrubur
Ahlströms jungfrubur var et bordell ved Baggengsaten 23 i Gamla stan i Stockholm i siste halvdel av 1700-tallet.
Baggengaten 23 fortsatte sin virksomhet til langt inn på 1800-tallet. Bellman skriver om gledeshuset i Fredmans testamente:
Euplatysphaera
Euplatysphaera er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Asia (Thailand, Vietnam).
Torje Olsen Solberg
Torje Olsen Solberg (født 11. februar 1856 på Kvastad i tidligere Holt kommune, død 1. oktober 1947) var en norsk gårdbruker og politiker for Venstre.
Thraupis
Thraupis er en slekt i familien tanagarer (Thraupidae).
Arter
Arter i rekkefølge etter Clements-lista :
Torje Olsen Solberg
Torje Olsen hadde utdanning fra underoffisersskolen i Kristiansand og fra amtsskole. Han var også et års tid i Amerika. I 1885 gifta han seg med Bente Solberg og overtok hennes gård, som han da tok etternavn etter.
Novascuta
Novascuta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Øst-Asia.
Raytown
Raytown kan være:
Kirkwood
Kirkwood kan være:
Gladstone
Gladstone kan være:
Salvazaon
Salvazaon er en artsrik slekt av biller som tilhører den store underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små, nokså brede, blanke, fint hårete, mørke trebukker.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Vietnam og det sørlige Kina.
Chrysomila
Chrysomila er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små (1,5-2,2 millimeter), brede, ovale, blanke, brune til svarte jordlopper.
Levevis
Disse billene lever på ulike trær i regnskog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen, fra Costa Rica i nord til Peru i sør.
Systematisk inndeling
Slekten må ikke forveksles med den langt mer kjente bladbille-slekten Chrysomela.
Linbanan Kristineberg-Boliden
Linbanan Kristineberg-Boliden var en taubane på 96 kilometer mellom gruvene ved Kristineberg og Boliden i Sverige. Banen ble satt i drift i 1943 og tatt ut av bruk i 1987. Den ble bygget for frakt av malm fra Skelleftefeltet og var da verdens lengste. Banen ble revet i 1987 bortsett fra en strekning på 13 km som drives som verdens lengste taubane for passasjertrafikk.
I Sverige var det under andre verdenskrig mangel på drivstoff og gummi. Boliden AB var derfor på jakt etter en alternativ måte å frakt sligmalmen fra sine gruver til smelteverket i Rönnskär. Mellom anrikningsverket i Boliden og Rönnskärsverket var det allerede jernbane. Lengst unna var gruven ved Kristineberg over 90 km i luftlinje. Den eneste kjøreveien var 140 km lang og gikk om Ruskträsk og Norsjö. Under krigen ble det også svært dyrt å kjøre lastebil. Planleggingen begynte i 1941 og vinteren ble 170 mann engasjert til forberedende arbeid. Lys fra luftvernets lyskastere ble brukt til å trekke en rett linje gjennom utmarken. En 40 meter bred gate ble hugget gjennom skogen.
I april 1942 begynte Nordströms Linbanor oppsetting av taubanen fra Kristineberg til Boliden. Flere bedrifter var engasjert i andre deler av byggearbeidet. I alt var omkring 1500 mann var sysselsatt i prosjektet. I februar 1943 var deler av taubanen klar til prøvekjøring og i april 1943 (369 dager etter byggestart) ble de første kurvene med malm sendt langs hele banen.
Taubane krevde omtrent halvparten så mye metall som en jernbanelinje. Bærekabler og trekkabler ble hengt opp på 514 stolper i betong, av disse sto 16 i elver. Stolpene var mellom 8 og 38 meter høye, de høyeste var ved kryssing av Skellefteälven og disse hadde innvendig trapp og elektrisk belysning. Mellom mastene var fra 11 til 429 meter. Kostnadene for anlegget ble anslått til 13 millioner svenske kroner.
William Rowan Browne
William Rowan Browne (født 11. desember 1884 i Lislea i Irland, død 1. september 1975) var en australsk geolog, kjent bl.a. for verket The Geology of the Commonwealth of Australia.
Kvalifisering til Eliteserien i fotball for menn 2022
Kvalifisering til Eliteserien i fotball for menn 2022 bestod av fra Eliteserien 2021 og, ,  og  fra OBOS-ligaen 2021. Jerv rykket opp.
William Rowan Browne
Han ble født i Lislea i County Londonderry i Irland. Han begynte å studere ved Trinity College, Dublin, men etter å ha fått tuberkulose måtte han avbryte disse studiene. Etter råd fra en lege reiste han til Australia i 1904. Der tok han doktorgrad ved University of Sydney og vant universitetets medalje i 1922 for sin avhandling om magmatisk og metamorf bergart. I 1923 ble han universitetslektor i geologi.
Browne fullførte verket The Geology of the Commonwealth of Australia etter oppdrag fra delstatsregjeringen i New South Wales. Verket hadde blitt påbegynt av Edgeworth David, men var svært uferdig.
Browne var president for Royal Society of New South Wales 1932–33 og mottok Clarke Medal i 1942. Han grunnla dessuten Geographical Society of New South Wales i 1927 og var president 1929–1930 og 1948–1949. Han var også en av grunnleggerne av Geological Society of Australia i 1952, og organisasjonens president 1955–1956. Geological Society of Australia tildeler W. R. Browne-medaljen som sin høyeste utmerkelse.
Han var gift med Olga Marian Pauss, datter av norsk konsul i Sydney Olav Eduard Pauss.
Sture Parelius Koch
Han tok graden Cand. real. i 1931 og var assistent ved Bureau International des Poids et Mesures i Paris i 1931 og 1932. Han ble dosent i fysikk ved NTH fra 1937 til 1947, og forsker og senere sjef ved Forsvarets forskningsinstitutt s avdeling for radar i Bergen fra 1947 til 1955. Fra 1955 til 1974 var han direktør i Justervesenet. Koch skrev avhandlinger om blant annet magnetisme, optikk og elektrolyse.
Som dosent ved NTH var Koch medstifter av Linjeforeningen Nabla i 1943.
Tabatinga (slekt)
Tabatinga er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En ganske stor, avlang trebukk, kontrastrikt tegnet i skinnende hvitt og rødbrunt. Antennene er tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum er hovedsakelig hvitt, men med brune sidestriper og en brun, ʌ-formet tegning i midten. Dekkvingene er hvite med brune sidekanter og en stor, brun "X" i midten.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra det nordvestlige Brasil.
Hazelwood
Hazelwood kan være:
Humberto Vidal-eksplosjonen
Eksplosjonen
21. november kl. 8.35 lokal tid (3.35 norsk tid) eksploderte skobutikken. Eksplosjonen forårsaket enorme ødeleggelser på bygningen. Første og andre etasje ble totalskadd i eksplosjonen. Det ble raskt fattet mistanke om at eksplosjonen var forårsaket av en bombe plantet inne i butikken av lokale terrorister, eller det kunne være brannstiftelse.
Etterforskning
Etterforskere fra NTSB tok prøver fra stedet. Prøvene som ble tatt inneholdt ikke spor av eksplosiver eller brannfarlig væske, som bensin, aceton eller tennvæske. Etterforskerne avhørte flere vitner, og mange vitner nevnte vond lukt, noe som fikk etterforskerne til å tro at det var gass. Det kunne være propan fra det lokale gasselskapet eller metan fra kloakken. Retningen på eksplosjonen var viktig. Propan er tyngre enn luft, og samler seg langs gulvet. Metan, derimot, er lettere enn luft, og samler seg langs taket. Etterforskerne fant blant annet en stålbjelke som var bøyd oppover og sko som var lagret i kjelleren var blitt kastet oppover. Etterforskerne fant også en defekt gassledning under bakken i nærheten, som lå like over et vannrør. Det ble også laget testhull som viste at det var høy konsentrasjon av propan i bakken. Gassen fulgte ledninger i bakken, blant annet en elektrisk ledning inn i kjelleren hvor Humberto Vidal oppbevarte sko. Antennelseskilden ble funnet i nærheten av en termostat tilhørende butikkens klimaanlegg. Isolasjonen var smeltet slik at det dannet seg en gnist som antente gassen.
Etterspill
Gasselskapet San Juan Gas påtok seg ikke ansvaret for eksplosjonen, og ble saksøkt av ofrenes familier og overlevende. Etterforskingen viste at arbeiderne i gasselskapet var dårlig utdannet. Gassdetektoren som ble brukt, skulle skrus på i ren luft. Istedenfor slo gassteknikeren på apparatet nede i kjelleren, noe som gjorde at gassen ikke ble oppdaget.
Joseph Damian Schmitt
Joseph Damian Schmitt (født 22. april 1858 i Marbach ved Fulda i Kurfyrstedømmet Hessen, død 10. april 1939 i Fulda i Hessen i Tyskland) var katolsk biskop i Fulda fra 1907 til 1939.
Bakgrunn
Etter å ha tatt abitur i Fulda i studerte han teologi og filosofi i Würzburg og ved Pontificium Collegium Germanicum et Hungaricum de Urbe i Roma. Studiene ble avsluttet i 1882 med doktorgrad.