cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TSG 1899 Hoffenheim (kvinner)
TSG 1899 Hoffenheim Frauen er kvinnefotballdelen av den tyske fotballklubben TSG 1899 Hoffenheim, fra Sinsheim i Baden-Württemberg. De spiller i Frauen-Bundesliga, det øverste nivået i tysk fotball for kvinner.
Laget startet i lavere divisjoner i 2007, og spilte seg raskt oppover i divisjonssystemet frem til de rykket opp til Bundesligaen i 2013.
The Very Best of Pogo Pops
The Very Best of Pogo Pops er et musikkalbum med Pogo Pops. Albumet ble utgitt i 2006.
Geriatri
Geriatri, av gresk geras (alderdom) og iatreia (helbredelse), er en medisinsk spesialitet som er konsentrert om sykdommer hos eldre, vanligvis avgrenset nedover til 65–70 års alder.
Geriatrien er opptatt av fysiske, psykiske, funksjonelle og sosiale tilstander som inntreffer ved akutt sykdom, kronisk sykdom, rehabilitering, forebygging, sosiale situasjoner og ved livets avslutning hos denne pasientgruppen.
Pasientgruppen anses å ha en høy grad av skrøpelighet og ofte flere lidelser, noe som krever en helhetlig tilnærming. Sykdommer kan framtre forskjellig hos eldre pasienter, og de er ofte svært vanskelige å diagnostisere. Responsen på behandling er ofte sein, og det er ofte et behov for sosial støtte.
Geriatrisk medisin er derfor ofte mer enn organorientert medisin og tilbyr i tillegg behandling i en tverrfaglig sammenheng. Hovedpoenget med dette er å optimalisere den funksjonelle statusen til den gamle, samt forbedre livskvalitet og autonomi.
Geriatrisk medisin er ikke spesifikt aldersdefinert, men de fleste pasientene vil være over 65 år gamle, og problemene som håndteres best av spesialiteten geriatri blir mye vanligere i aldersgruppen 80+.
Organiseringen av geriatrisk medisin varierer mellom europeiske land av historiske og strukturelle grunner.
I Norge er geriatri en grenspesialitet av indremedisin. Dette innebærer at den som skal bli spesialist i geriatri også må være spesialist i indremedisin, og i tillegg ha to års tilleggsutdannelse i geriatri. Som tillegg til generell indremedisin kreves blant annet kunnskaper om aldersbetingete endringer i kroppens fysiologi og omsetning av legemidier, om demens, delirium og andre kognitive forstyrrelser, om hjerneslag, om utredning av fall og falltendens, om rehabilitering og om koordinert tverrfaglig samarbeid.
Blant de vanligste typene medisiner som foreskrives til eldre i Norge er beroligende midler, antidepressiver, sovemidler og urodempende medisiner. I 2017 fikk pasienter på norske sykehjem i gjennomsnitt foreskrevet om lag 7 medikamenter.
Erna Ansnes
Erna Ansnes (født 20. august 1956) har hatt en rekke verv i Oslo Arbeiderparti. Hun ble valgt som medlem av Oslo bystyre i perioden 1987–1991, og ble kommunalråd for bolig- og byutviklingssaker. Hun var mange år nestleder i faglig/politisk utvalg i Oslo Arbeiderparti. Hun jobbet 15 år med europapolitikk og internasjonal politikk i LO, og sluttet der våren 2006 for å gå over i det private næringsliv. Erna Ansnes var nestleder i styret for Oslo Havn KF 2000–2010. Ansnes er nå ansatt som leder av Interenasjonalt kontor i Byrådslederens kontor i Oslo kommune.
Gregorio Allegri
Gregorio Allegri (født 1582 i Roma død 17. februar 1652) i Roma var en italiensk komponist og tenorsanger fra senrenessansen og tidlig barokk.
Bakgrunn
Han var puer (guttekorsanger) ved kirken San Luigi dei Francesi sentralt i Roma fra 1591, og lik sin bror Domenico Allegri (1585–1629) elev av kapellmester Giovanni Maria Nanino.
Musiker, komponist
Fra 1607 til 1621 var Gregorio kapellmester ved domkirken i Fermo, og fra 1629 sanger i det pavelige orkester i tjeneste hos pave Urban VIII.
Hans mest berømte komposisjon er den nistemmige Miserere som han endret og utvidet mange ganger i løpet av livet. Stykket ble framført hvert år i Det sixtinske kapell i den stille uke helt fram til 1870. Det var forbudt å kopiere stykket, men det fortelles at det 14-årige Wolfgang Amadeus Mozart hørte stykket to ganger i 1770 og skrev det ned etter hukommelsen.
«Miserere» gjorde også inntrykk på Johann Wolfgang von Goethe og Felix Mendelssohn-Bartholdy.
Daniel Nannskog
Daniel Paul Gustav Nannskog (født 22. mai 1974) er en svensk tidligere fotballspiller. Han spilte vanligvis spiss. Han var ekspertkommentator for TV 2 til 2014, og har samme rolle for den svenske TV-kanalen SVT siden 2012.
Gregorio Allegri
Musiker, komponist
Blant Allegris øvrige komposisjoner var det også to bind concerti for fem stemmer, publisert i 1618 og 1619; to bind motetter for seks stemmer publisert i 1621; en edisjon av en firedelt sinfonia; fem messer; to arrangementer av Jeremias' klagesanger; og en rekke motetter som ikke ble publisert i hans levetid. Han var en av de første komponister for strengeinstrumenter, og jesuittpater Athanasius Kircher har gjengitt et specimen av denne klasse av hans arbeider i sin Musurgia. Allegri komponerte også et Te Deum, et Magnificat og en firestemmig strykersonate.
Daniel Nannskog
Han ble hentet fra kinesiske Sichuan Guancheng FC til Stabæk Fotball foran 2005-sesongen. Dette året scoret han 27 mål på 29 seriekamper, ble toppscorer i 1. divisjon og bidro dermed stort til at Stabæk vant divisjonen og rykket opp til Tippeligaen. Han ble også toppscorer i Tippeligaen i 2006 med 19 mål. Den 29. september 2008 scoret han sitt 99. og 100. mål for Stabæk i kampen mot Molde FK i en kamp som til slutt endte 4-0 på Nadderud. Etter 2010-sesongen la han opp og gikk inn i en trenerrolle i klubben.
Gregorio Allegri
Musiker, komponist
Det meste av Allegris publiserte musikk, og særlig instrumentalmusikken, er i tidligbarokkens progressive concertato stil. Hans verker for det sikstinske kapell er imidlertid i Palestrinas stil.
Daniel Nannskog
Tidligere, før Sichuan Guangcheng, spilte han for Djurgårdens IF Fotboll og Landskrona BoIS i Sverige.
Gunnar Halvorsen
Gunnar Halvorsen (født 24. juli 1945 i Arendal, død 6. mars 2006) var en norsk politiker (Ap). Han ble innvalgt på Stortinget fra Aust-Agder i 1993. Han var vararepresentant i periodene 1985–1993. Halvorsen var ordfører i Åmli i perioden 1979–1983.
Bernhard B. Fjærestrand
Bernhard B. Fjærestrand (født 1879 i Porsgrunn, død 1951 i Oslo) var en norsk sangdikter, hymnolog og offiser i Frelsesarmeen.
Fjærestrand var med i Frelsesarmeen fra han var ung, og jobbet der med organisasjonens blad Krigsropet. Her var han redaktør fra 1937 til han ble pensjonert i 1944.
Fjærestrand skrev mange sanger, og var representert med 21 sanger i Frelsesarmeens sangbok fra 1977. I utgaven fra 2010 er han representert med seks tekster. og én sang i Norsk salmebok 2013.
Høsten 1940 satt han noen måneder i fengsel på Møllergata 19 fordi Krigsropet, som eneste norske organ, hadde hatt en hilsen til kong Haakon på hans 68-årsdag i august 1940.
Fjærestrand skrev to bøker. Den første var en populærteologisk bok om Guds usigelige gave - evig liv (1942). Den andre var en biografi over frelsesoffiseren Reinert Gundersen, som ble gitt ut etter forfatterens død, Gå ut - og forkynn (1957).
Torbjørn Andersen
Torbjørn Andersen (født 5. januar 1957 i Grimstad) er en norsk politiker (FrP). Han ble innvalgt på Stortinget fra Aust-Agder i 1997 og satt i tre perioder.
Andersen er utdannet tømrer. Han var medlem av Froland kommunestyre 1991–1999.
Rode
Rode var i tidligere tider:
a) et mye brukt flate- og lengdemål i Skandinavia, også i Norge
b) et administrativ område
c) et gresk kvinnenavn som betyr rose. Har også latinsk opphav og betyr da «kvinne fra Rhodos». Navnet finnes i Bibelen - Apostelens gjerninger 12.13.
Flatemål
En rode tilsvarte 1/100 mål eller 100 kvadratfot. Størrelsen varierte således med fotens lengde. Da metersystemet ble innført i Norge ble en rode lik 9,8439062 kvadratmeter.
Lengdemål
Som lengdemål tilsvarte en rode opprinnelig 5 alen, og har således variert fra 2,765-3,163 meter (avhengig av hva alnet ble regnet som). Da metersystemet ble innført i Norge ble en rode lik 3,1375 meter (tilsvarende 10 fot à 0,31375 m).
Administrativ inndeling
En rode blir i dag regnet som den minste administrative inndelingen i en kommune, og brukes således fortsatt i Norge som benevnelse. Kommunene deles vanligvis inn i et antall roder, som har særlig betydning i forbindelse med valg. En rode kan for eksempel være 2-6 kvartal i størrelse.
Flere norske byer ble delt inn i roder på 1600-tallet, for eksempel Bergen hadde 24 roder senest fra 1657. Borgerne i hver rode hadde ansvar for en rekke fellesoppgaver, vakthold, orden, brannforebygging og brannslokking, dels ble oppgavene utført på dugnadsbasis dels som skattlegging.
Runaway
«Runaway» er en sang av Linkin Park som ble utgitt på deres debutalbum, Hybrid Theory. «Runaway» er drevet av tunge gitarrytmer som mange andre sanger og negative tekster som I'm gonna runaway and never ask why, I'm gonna runaway and never say goodbye. Sangen fikk en listeplassering på Modern Rock Tracks på 40.-plass og på Mainstream Rock Tracks kom den på 37.-plass selv om den ikke var en singel.
National Rail
National Rail (ikke å forveksle med Network Rail) er navnet som brukes i forretningsvirksomheten til Association of Train Operating Companies (ATOC), en britisk sammenslutning av private jernbaneselskaper, herav flere som ble opprettet ut fra persontogtjenestene til British Rail, det nå nedlagte statlige jernbaneselskapet.
Cephalaspidomorphi
Cephalaspidomorphi er en orden kjeveløse fisk med enkle neseåpninger. De fleste kjente medlemmene av gruppen var pansrede fisk som levde i devon- og silurtiden for rundt 400 millioner år siden, men mange mener at også niøyene og muligens slimåler som lever i dag hører med i gruppen.
National Rail
Det finnes enkelte linjer som ikke er del av National Rail, fordi de ikke har utgått fra British Rail, eller av andre grunner. For eksempel ble Waterloo & City-linjen i det sentrale London overført til London Underground. Alle linjer under National Rail-paraplyen har samme billettstruktur og dermed muligheter for overgang eller for valgfri rute uansett selskap, mens andre selskaper ikke nødvendigvis har overførbare billetter.
Cephalaspidomorphi
Bygning og levevis
Cephalaspidomorphiene var som mange av samtidens fisker tung pansret. Særlig var hodeskjoldet godt utviklet, og beskyttet hodet, gjellene og de fremste delene av innvollene. Kroppen var hos de fleste former også godt pansret. Hodeskjoldet hadde en serie renner over hele overflaten som en del av et godt utbygget sidelinjeorgan. Øynene var relativt små og plassert øvert på hodet. Det var ingen leddet kjeve. Munnen var omgitt av en serie mindre plater som gjorde den fleksibel, men uten mulighet til å bite.
Noe indre skjelett er ikke skjent utenfor hodeskjoldet. Om de har hatt noen ryggsøyle har denne vært av brusk. Trolig hadde de kun en usegmentert notochord. Bak hodeskjoldet, på hver side, stakk det ut to kjøttfulle vedheng som fungerte som brystfinner. Halen hadde en enkel halefinne som gikk rundt hele halen. Fisker med slike halefinner i dag er sjeldent raske svømmere, og cephalaspidomorphiene var neppe aktive dyr, og kan ha tilbragt mye av tiden delvis nedgravet i mudderet. De manglet også svømmeblære og ville ikke kunne holde seg flytende i vannmassene uten ved aktiv svømming. Hodeskjoldet gav imidlertid noe løft, og gjorde at cephalaspidomorphieen trolig svømte bedre enn andre samtidige fisker. Trolig var gruppen bunnfisker som levde som alge- og mudderspisere, ikke ulik den moderne plecostomus-mallen eller noen av de tyngre pansermallene.
Slektskap og systematikk
Slektskapet til de ulike fossile fiskene innenfor gruppen er uklart, og noen mener den kanskje kan være en parafyletisk gruppe. Siden noen av de fossile artene har parede finner, mener en del forskere at de virveldyrene som har kjever stammar fra cephalaspidomorphiene, men dette kan også være et eksempel på konvergent evolusjon. De faktiske slektsskapsforholdet mellom ostracoder og anaspider ikke fullstendig kartlagt, og navnet blir brukt jevnlig, i dag særlig i sammenheng med niøyer. Andre arbeider antyder at mange av trekkene hos niøye er et resultat av konvergens heller enn virkelig slektskap. Dette har ført til at enkelte bruker uttrykket mer restriktivt for å kunn vise til grupper som er nære beslekted med osteostraciene, slik som Galeaspida og Pituriaspida, slekter som var mer eller mindre ukjente på 1920-tallet.
Solveig Zempel
Solveig Pauline Tweet Zempel (født 1939 i Roseau i Minnesota) er en professor emeritus i norsk ved St. Olaf College i Minneapolis i USA.
Zempel studerte norsk og skandinaviske språk ved St. Olaf College og University of Minnesota. Hun oppnådde graden Master of Arts fra University of Minnesota i 1971 på en masteroppgave med tittelen Letters from America translated from the Norwegian of O.E. Rølvaag with an Introduction. Dette gradsarbeidet omhandlet det litterære verket til Zempels, den norsk-amerikanske forfatteren Ole Rølvaag. I 1980 avla hun phd-graden ved University of Minnesota på avhandlingen Language Use in the Novels of Johannes B. Wist: A Study of Bilingualism in Literature.
Zempel har gjort en betydelig innsats for forsknings- og universitetssamarbeid mellom USA og Norge. Kongen utnevnte i 2008 Zempel til ridder 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fremme av kunnskap om norsk språk og kultur i USA».
Napa
Napa er en by i Napa County i USA.
Satihaure
Satihaure er en innsjø i Gällivare kommune i svensk Lappland. Innsjøen har et areal på 68,9 kvadratkilometer og ligger 450,1 meter over havet. Satihaure ligger i Stora Sjöfallet Natura 2000-område. Innsjøen har utløp mot vest gjennom elva Vietasätno (Suntekårtje).
Kim Ho-jun
Kim Ho-jun (født 1. mai 1990 i Seoul) er en sørkoreansk snøbrettkjører som deltok i snøbrettkonkurransen under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Canada, hvor han ikke greide å kvalifisere seg til semifinalen i halfpipe menn.
Satihaure
Det samlede nedbørsfeltet utgjør  2 336,39  kvadratkilometer, hvorav 51 % skog, 14 % høyfjell og 28,7 % vann.
Napa
Byen er administrasjonssentrum («County seat») i Napa County, og hadde 72 585 innbyggere i 2000.
31. desember 2005 flommet Napa River over og oversvømte hele sentrum av byen og store deler av fylket.
Området har vært bebodd siden 1830-tallet.
Knulliana
Knulliana er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker
Utseende
En middelsstor til nokså stor (15-30 millimeter), avlang, matt, lysbrun trebukk. Antennene er tynne og mye lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene. Pronotum er bredere enn langt, rundet, med en liten pigg langt bak på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige, bakerst med en liten pigg. Beina er tynne.
Levevis
Larvene utvikler seg i hikkori og eik. Arten finnes i tørre områder. De voksne billene kan lage lyd ved stridulering om de blir forstyrret.
Utbredelse
Slekten forekommer i USA, det nordlige Mexico og Vestindia.
Snippen holdeplass
Snippen stasjon er en ubetjent holdeplass med adresse Greveveien på Gjøvikbanen i Maridalen, drøyt 17,5 kilometer nord for Oslo sentrum. Holdeplassen ligger mellom Sandermosen stasjon og Movatn stasjon, og ble offisielt tatt i bruk i 1934. Stasjonen har ikke egen parkeringsplass.
Stasjonen er et godt egnet utgangspunkt for utflukter i både Nordmarka og Lillomarka.
BIT20 Ensemble
BIT20 Ensemble er et samtidsmusikkorkester som ble dannet i Bergen i 1989 for å fremme utøvelsen av norsk og internasjonal kunstmusikk. Orkesteret består av en sinfoniettabesetning med fløyte, obo, klarinett, fagott, horn, trompet, trombone, to slagverkere, harpe, piano, to fioliner, bratsj, cello, kontrabass og elektronikk.
Aston Martin Valkyrie
thumb|En Valkyrie avbildet i fabrikken i 2019 Aston Martin Valkyrie er en toseters sportslig hybridbil fra engelske Aston Martin, bygd i samarbeid med østerrikske Red Bull Racing.
BIT20 Ensemble
BIT20 Ensembles historie inneholder over 400 fremførte verk, hvorav over hundre bestillingsverk. Moderne opera er en del av ensemblets virksomhet, og samarbeidet med Opera Vest og senere Den Nye Opera har resultert i over 20 operaproduksjoner. Ensemblet legger også vekt på å utvikle kunstinteresse blant barn, og har siden 2007 invitert flere tusen barn til ulike prosjekter innen musikk og teater.
Aston Martin Valkyrie
Gateutgaven heter RB 001 og har over 1 100 hestekrefter levert fra en midtmontert 6,5 liter stor V12 bensinmotor bygd i 11 000 rpm av britiske Cosworth og elektriske motorer fra kroatiske Rimac med KERS. Det ble laget 150 eksemplarer, hvorav ett ble solgt i Norge i 2022 for over tretti millioner kroner.
BIT20 Ensemble
BIT20 Ensemble har til nå 25 CD-utgivelser.
Aston Martin Valkyrie
En Spider blir også bygget i 85 eksemplarer, og har vanlige dører i stedet for måkevingedører.
Raserbilen AMR Pro RB 002 (AMR for Aston Martin Racing) er en Valkyrie som debuterte med Dirk Müller ved oppvisning under Bahrain Grand Prix i mars 2022. Den er bredere og lengre, og spart vekt ved å droppe de elektriske motorer, klimaanlegg og infotainment. Den har derfor bare 1 000 hestekrefter, og bygges bare i 40 eksemplarer. En av disse eies av norske Arne Fredly og ble vist på Oslo Motor Show i oktober 2022, sammen med hans andre Valkyrie, en RB 001.
John Bang-Holmslet
John Bang-Holmset (født 19. mai 1893, død 13. mai 1971) fra Korgen ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Mosjøen i 1915. Han var gårdbruker av yrke.
Domenico Montrone
Han representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse i firer uten styrmann.
Alan Wright
Wright er forsvarsspiller, og han har spilt for flere engelske fotballklubber.
Biografi
Wright spilte over 250 kamper i Premier League for klubben fra Birmingham før han gikk gratis til Middlesbrough foran 2003/04 sesongen. Etter lite spilletid for klubben fra Nordøst-England ble han først lånt ut til Sheffield United før han i januar 2004 gikk gratis til denne klubben.
Den 23. februar 2006 skrev han under på et låneopphold i Derby County, og han debuterte for Derby mot Plymouth den 25. februar 2006.
Pripri
Pripri, pingarde, piperis, pipirit eller pyperi, er en bambusflåte fra Karibia. Flåten blir benyttet i Haiti og på flere karibiske øyer hvor bambus er tilgjengelig.
På øyer med ferskvann, som innsjøer og elver, ble flåter av bambus benyttet som et transportmiddel til engangsbruk. Ved ankomsten ble flåten tatt fra hverandre og gjenbrukt til annftr formål. Noen ganger var to metallstanger stukket gjennom bambusstokker for å feste disse sammen til en flåte ved hver ende.
Den haitianske priprien
I Haiti har båttypen blitt videreutviklet med utgangspunkt i lokal båttradisjon til en mer avanserte versjon som kan roes med årer fra en sittende posisjon akterut. Denne kunne ha to staker istedenfor bare en, som på de andre karibiske øyene. Påler av bambus blir festet foran på flåten for å danne en baug. Noen ganger var flåten omgjort til et seilfartøy med en kort pålemast for stive seil av matter eller et sprisseil. Den mest vanlige varianten av priprien i Haiti er 2,44 meter langt og 0,9 meter bred.
Élisabeth Borne
Élisabeth Borne (født 1961) er en fransk ingeniør og politiker. Hun ble 16. mai 2022 utnevnt som Frankrikes statsminister.
Hun var direktør for Paris' trafikkselskap fra 2015 til 2017. Fra 2017 til mai 2022 hadde hun flere ministerposter i sektorene for transport, miljø og arbeid, under president Emmanuel Macron. Hun var ved utnevnelsen til statsminister den første kvinne i vervet på 30 år etter Édith Cresson, og den andre kvinne i stillingen noensinne. Hun regnes å tilhøre sentrum-venstre i det politiske landskapet.
Nikolaus Kopernikus-universitetets polarstasjon
Nikolaus Kopernikus-universitetets polarstasjon (polsk: Stacja Polarna Uniwersytetu Mikołaja Kopernika na Spitsbergenie) er en polsk forskningsstasjon på nordvest-Spitsbergen på Svalbard. Den ligger lengst nord på Kaffiøyra, like ved Aavatsmarkbreen, og har vært i drift siden 1975. Den ble opprettet av Nikolaus Kopernikus-universitetet i Toruń, som er oppkalt etter astronomen Nikolaus Kopernikus.
Stasjonen har blitt brukt av 13 ekspedisjoner og 70 personer. I løpet av dens 30-årige eksistens har stasjonen blitt besøkt av rundt 300 mennesker. Polarstasjonen er den nordligste polske vitenskapelige institusjon.
Koloritt
Koloritt (dannet av det latinske ordet for «farge») er fargeholdninga i et maleri, det vil si fargene i bildet og samspillet mellom dem. Sammen med formgivning og komposisjon bestemmer koloritten karakteren til maleriet.
Etter fargenes art og inntrykket de gir, snakker en om mørk eller lys, kald eller varm, livlig eller dempet koloritt. Kolorisme betegner en retning innen malerkunsten som legger hovedvekt på fargene. På tilsvarende måte er en kolorist en bildekunstner som legger hovedvekt på eller særlig behersker fargevirkninga. Innen musikk var koloristene en gruppe tyske orgelkomponister fra 1500-tallet som «fargela» musikken. Kolorering er å farge noe, for eksempel manuell fargelegging av masseproduserte eller trykte bilder, som da gjerne kalles «håndkolorerte».
Menneskeslekten
Menneskeslekten eller mennesker (Homo) er en slekt med store aper. Det moderne mennesket (H. sapiens sapiens) er eneste nålevende art, men det er funnet arkeologiske beviser for flere arter. Antallet arter regnes imidlertid ikke som avklart. Slektsnavnet Homo stammer fra latin og betyr «mann», «menneske» eller «person».
Menneskene (Homo) var trolig de første apene som var tobeinte, med fullstendig oppreist gange (bipedalisme), men dietære studier antyder at tilpasningen har vært gradvis og kan ha startet alt med Australopithecus afarensis for omkring 3,9–3,4 millioner år siden. Da var det nemlig et markant skifte i dietten, fra næring hentet fra floraen i trekronene til næring hentet fra floraen på bakken. Arten regnes å ha vært genrealistisk omnivor.
Hominin kontra hominid
Alle menneskearter (inkludert det moderne mennesket, heidelbergmennesket og neandertalermennesket med flere) og deres umiddelbare forfedre (som Australopithecus, Paranthropus og Ardipithecus) kalles i et samlebegrep for homininer. Men selv om en hominin også kan kalles en hominid, kan man derfor ikke kalle alle hominider for homininer. En sjimpanse er en hominid og en svært nær slektning av mennesket (kan hende har sjimpanser og Ardipithecus felles forfedre), men bare mennesket (og Ardipithecus) kan kalles en hominin.
Odeon
Odeon eller odeum er en bygning som ble benyttet for musikalske framføringer i Sparta, bygget på 600-tallet eller 500-tallet f.Kr. Av den grunn ble enhver slik bygning i antikkens Hellas eller antikkens Roma kalt for en odeon.
Menneskeslekten
Hominin kontra hominid
Homininer er habituelt tobeinte (går på to) sålegjengere og har en anatomi som på flere vesentlige punkter skiller seg fra andre store aper, fordi de nærmest utelukkende beveger oppreist på de bakre lemmene. Denne (merkelige) måten å bevege seg på utfordrer balansen i kroppen og har ført til en rekke adaptive tilpasninger, blant annet i føttene, baklemmene, hoftene, ryggraden og (til og med) skallen og hjernen (homininer har svært stor hjerne i forhold til kroppen). Homininer har dessuten (blant aper) en unik måte å tygge på, kalt roterende tygging. Når homininer tygger, gjør nemlig kjevene en sirkulerende bevegelse, så de nedre molarene sliper mot de øvre. Emaljen på molarene hos homininer er derfor tykkere enn hos andre aper, men homininer har mye mindre hjørnetenner. I tillegg er ganen hos homininer mer bueformet enn apenes mer boksformede ganer. Homininer har også en avledet reproduksjonsstrategi i forhold til andre store aper, i det hominine hunnkjønn gjerne føder avkom hvert 2.–3. år, mens for eksempel sjimpanser og gorillaer gjerne føder hvert 4.–6. år.
Biologi og taksonomi
Homo oppsto trolig som slekt for omkring 2,7 millioner år siden, da H. habilis sannsynligvis utviklet seg fra Australopithecus, kanskje via en mellomform, som kan ha eksistert for omkring 2,8 millioner år siden. Mennesker oppsto altså først noe etter at de første steinredskapene ble tatt i bruk, for omkring 3,4 millioner år siden.
Etter H. habilis reiser blant annet H. ergaster og H. erectus seg. Det er imidlertid uklart om de har en felles progenitor eller om H. erectus er en etterkommer av H. ergaster, men det ser ut som om H. ergaster dør ut uten (andre) etterkommere. H. erectus splittes imidlertid videre i fire nye linjer; H. e. erectus, H. e. georgicus, H. antecessor og H. heidelbergensis. De tre første linjene ser ut til å ha dødd ut uten etterkommere, men sistnevnte splitter i tre nye linjer; H. denisova, H. neanderthalensis og H. sapiens. Det er imidlertid knyttet stor usikkerhet til den videre utviklingen av disse linjene. Det er blant annet knyttet spørsmål til om H. denisova er en underart av H. sapiens eller H. neanderthalensis. Det som er sikkert, et at H. sapiens er den arten som vinner fram og overlever inn i vår tid (H. s. sapiens), men ikke uten påvirkning. Det er spor av H. neanderthalensis i alle hvite mennesker kan det se ut som, om enn i svært liten og varierende grad (1–4 prosent).
Neandertalerene regnes som den siste overlevende slektningen av det moderne mennesket. Arten døde trolig ut for omkring 30 000–24 000 år siden. Forskere på fortidsmennesker har tidligere antatt at neandertalere og fortidsmennesker (H. sapiens) levde sammen i Europa over et tidsrom på opp mot 10 000 år, men en spansk forskergruppe mente at dette var feil. Siden har også andre forskere sluttet seg til denne teorien. Det er derfor trolig H. neanderthalensis og H. sapiens bare sameksistere under en periode på noen tusen år i Midtøsten.
Systematisk plassering
Inndelingen under følger Goodman et al. (1990) og Groves (2005). Slektskapsforholdene mellom menneskeapene er, gjengitt i hierarkisk skrivemåte og supplert med en evolusjonær tidsskala.
Menneskelige særtrekk
Mennesker kjennetegnes ved en del egenskaper, som er sjeldne eller fraværende blant andre dyr. Det evolusjonære opphavet til disse egenskapene var trolig knyttet til hverandre.
Tobent gange
Mens andre menneskeaper fortsatte å leve et overveiende klatrende liv i trær, kom menneskenes stamfedre og -mødre ned fra trærne og begynte å gå på to bein. Dette resulterte bl.a. i skjelettendringer i hoften, ryggen, beina og føttene.
Hender
Den oppreiste måten å bevege seg på frigjorde hendene til andre ting enn å gå. Dette fikk avgjørende betydning for senere menneskegrupper, og kan ha vært det steget i menneskets evolusjon som hadde størst effekt: Hendene kunne spesialiseres til å gripe og utvikle en finmotorikk som hadde vært umulig ellers.
Hjernen
I tråd med menneskenes forfedres økende kunstferdighet begynte også hjernen å bli større og mer kompleks. Det er fortsatt uavklart hva som satte i gang denne utviklingen, men kosthold, samarbeid, jakt og muligheten til å bruke hendene kan alle ha spilt en viktig rolle i dette.
Talespråk
Også språkets utvikling må ses i sammenheng med hjernens. Det er vanskelig å si hva som kom først. Sannsynligvis skjedde det en sam-evolusjon: Hjernen gjorde det mulig å kommunisere mer kompliserte forhold, noe som i sin tur stilte nye krav til tenkning og hjernen. Det er uklart om andre menneskearter enn Homo sapiens hadde talespråk, men teoretisk kan neandertalere ha hatt det.
Abstrakt tenkning
Menneskets evne til abstrakt tenkning har dermed sannsynligvis sitt opphav i språkbruk. Mens språkbruk med sikkerhet var adaptiv, kan evnen til abstrakt tenkning ha vært en «bieffekt» av denne ferdigheten.
Vanskelig fødsel
En stor hjerne krever et stort hode med et stort kranium. Samtidig er størrelsen på hodet begrenset hos en art som må føde sitt avkom. Menneskelige fødsler er vanskeligere, og forbundet med større fare for komplikasjoner enn det som er normalt for andre dyr. Dette kommer av at menneskebarn blir født med såpass store hoder, og at fødselskanalen ikke har utviklet seg i takt med hodestørrelsen.
Lang barndom
En tilpasning til fødselsproblemene et stort hode skaper, er at fødselen ble fremskyndet i tid. Den menneskelige graviditeten på ni måneder er veldig kort sammenlignet med andre pattedyr. Ut ifra størrelsen skulle man forvente at graviditeten varte ett år lenger. Mennesket har m.a.o. «forskjøvet en del av fosterutviklingen ut av morskroppen». Dette forklarer at mennesker er så hjelpeløse det første leveåret. Men også ellers er barndommen veldig lang.
Evne til læring
Mennesket er kanskje naturens mest «plastiske» eller «formbare» art. Mennesket er utrolig tilpasningsdyktig og ressursrik. Selv med før-industriell teknikk lever det mennesker i alle de klimaene jorda har å by på. Menneskets utrolige suksess som art skyldes dets høyt utviklede evne til å lære og overføre kunnskap; kultur.
Rina Tønnesen
Regine «Rina» Tønnesen (født 2. mai 1833 i Stavanger, død 30. mars 1913 i Kristiania) var en norsk forfatter, dramatiker og lærer som tidlig på 1900-tallet markerte seg som motstander av kvinners stemmerett.
Menneskeslekten
Evne til læring
Menneskets avhengighet av kultur og læring er en viktig årsak til den lange barndommen. En del ferdigheter, særlig språk, kan bare læres i visse tidligere faser av livet. Barn som har vokst opp uten menneskelig kontakt viser at mange av de grunnleggende menneskelige trekk læres i tidlige år. «Ulvebarna» har også vist at mennesket er i stand til å leve og vokse opp blant andre arter, en nesten utrolig prestasjon som sier en god del om hvor ressurssterkt og fleksibelt mennesket er som art.
Rina Tønnesen
Liv og virke
Inntil hun var i 40-årene, var Rina Tønnesen lærer i Christiania. I 1870-årene underviste hun ved Lillesands almueskole.
Mot slutten av 1880-årene markerte hun seg som forfatter, dramatiker og samfunnsdebattant, og hennes utgivelse Hvad har En Handske bevirket (eller Kvindens Ansvar i Sædelighedssagen), utgitt under initialene R. T. i 1887, vekket en viss oppmerksomhet. Her angrep hun det hun oppfattet som en ensidig oppfatning av mannen som ansvarlig og kvinnen som offer. Hun klandret samtidslitteraturens utuktige karakter for dent hun mente var en uheldig utvikling i samfunnet.
I 1890-årene utmerket hun seg som en sterk støttespiller for forsvarssaken, og la ned en sterk innsats i Christiania Kvindekreds av Norges Forsvarsforening. Hun arrangerte tilstelninger, basarer, opplesninger og foredrag knyttet til dette arbeidet. Hun engasjerte seg også for de vanskeligstilte i samfunnet. Halve inntekten fra hennes Originale Gaader (1887) bla avsatt til Natteherberget for forvildede Kvinder på Hammersborg torg.
I 1901 gjorde hun seg bemerket gjennom et foredrag holdt 21. mars i Brødrene Hals' konsertsal. Her stilte hun spørsmålet Bør Kvinden have Stemmeret?, et spørsmål hun selv besvarte benektende. Her uttrykte hun et ønske om å få slippe slike borgerlige rettigheter. Allerede i 1893 holdt hun foredrag det hun eklærte seg som prinsipiell motstander av stemmerett for kvinner.
Hun ble 4. april 1913 gravlagt på Vestre gravlund i Kristiania.
Trøbbel (film)
Trøbbel (orig: Strul) er en svensk actionkomedie fra 1988 med Björn Skifs i hovedrollen. Sentrale biroller innehas av Stefan Sauk, Gunnel Fred og Johan Ulveson. Regi er ved Jonas Frick. Filmens hovedperson blir uforskyldt innsatt i et svensk fengsel. Der blir han trukket inn i virkelig kriminell virksomhet, og til alt overmål forelsker han seg i en politikvinne.
Filmen er et komisk kriminell drama i høyt tempo. Rollefigurene er kraftig støpt og dialogen er punchy med fokus på oneliners, og ofte uttalt med overdrevne svenske dialekter. Filmen har både gjennomgått mye kritikk for sin manglende dybde, men det har også blitt noe av en kultfilm i de andre leirene. Mange av scenene er spilt inn i Norrköping.
Den fikk lunken mottakelse av de norske anmelderne. Både VG, Aftenposten, Dagbladet og Dagsavisen gav den terningkast tre.
Torben Grue
Torben Grue (født 21. januar 1971) er en norsk musiker og vokalist fra Nittedal. Han har tidligere spilt trommer i band som Vomit, Mayhem, Kvikksølvguttene, Crabtackle og The Popcorn Explosion og vært vokalist i punkbandet Børre & Bløderne. Han har utdanning som profesjonell operasanger, og han har de senere år også sunget og spilt bassgitar i The Sniffercats, gitar i Bony Maronie og tangenter i Sister Rain.
Bestand
Bestand er et begrep som brukes innen biologien, eksempelvis til å beskrive populasjoner av celler og dyr og forekomster av planter og trær innenfor et begrenset geografisk område. Man kan således snakke om den norske bestanden av elg, et fylkes eller en kommunes elgbestand, hjortebestand og viltbestand med videre. Bestandsbegrepet brukes ofte i tilknytning til jaktbare arter, fiske og skog- og landbruksnæringen.
Botanikk
Innenfor skogbruket kalles det ofte "et bestand". Dette er grammatisk feil siden "bestand" er et hankjønnsord og ikke et intetkjønnsord. Korrekt bruk er derfor "en bestand/bestanden". Bruken av artikkel "et" for intetkjønn er dog såpass etablert at bruken av det er så godt som altomfattende.
John Voje
John Voje (født 4. august 1879, død 25. desember 1921) fra Drangedal ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Oslo i 1914.
Østerrike under EM i friidrett 2010
Østerrike ved EM i friidrett 2010, avholdt i Barcelona i Spania mellom 27. juli og 1. august 2010, var representert med 15 utøvere.
Where the Action Is
Where the Action Is er et musikkalbum med Pogo Pops. Albumet ble utgitt i 2009 og ble trykket opp i 777 fysiske eksemplarer.
VM i ishockey for kvinner 2009 (toppdivisjonen)
Ishockey-VM 2009 for kvinner. Det tolvte verdensmesterskapet i ishockey for kvinner ble arrangert i Tavastehus i Finland i perioden 4. – 12. april. Ni lag deltok.
Maserati Shamal
Maserati Shamal (1989–95) er en svært rask todørs coupé produsert av den italienske bilprodusenten Maserati i om lag 370 eksemplarer. Den var en kraftig utgave av Maserati Biturbo og ble delvis videreført i Maserati Ghibli II.
Navnet kommer fra shamalvinden, en varm sommervind i Mesopotamia-området. Shamal ble designet av Marcello Gandini, som også er kjent som designeren bak Lamborghini Countach og Lamborghini Miura, og et av hans særegne designtrekk kan sees i profilen rundt bakre hjulbue – et designtrekk som også kan sees på Lamborghini Countach.
Midtstolpen fungerer også som veltebøyle, og er alltid lakkert i sort, et gjenkjennende trekk ved Shamal. Navnet "Shamal" står på begge sider av midtstolpen i forkrommede bokstaver. Bilen har dessuten aluminiumsfelger, en liten hekkspoiler og en sort grill med kromdekor.
Bilen har en 3,2-liters V8-motor med doble turboladere og 32 ventiler, som yter 325 hestekrefter. Den har en sekstrinns manuell girkasse fra Getrag og et elektronisk styrt understell som endrer stivheten basert på veibanen og ønsket komfort. Fabrikken antydet en toppfart på 270 km/t, og akselerasjon fra 0–100 km/t på 5,3 sekunder.
Mens Maserati Biturbo ble lagt ned omkring 1993, ble Shamal laget frem til 1995. Modellen Maserati Ghibli II fra 1993 var omtrent lik av utseende og videreførte således Shamal (tross en litt mindre V6-motor), frem til V8-eren Maserati 3200 GT kom i 1998.
Sjøfartsbygningen
Bygningens historie
Det var da Eivind Eckbo gikk inn i stillingen som administrerende leder for Norges Rederforbund at han begynte å planlegge et bygg hvor alle grener av sjøfartsnæringen kunne holde hus. Bygget ble et samlingspunkt for shipping-næringen, og en rekke rederier, ingeniører og andre virksomheter. Denne måten å tenke et bygg som en inkubator for en hel næring, som i dag er helt vanlig, var den gang revolusjonært. At sentrale personer i samme næring ville møtes i korridorene og utveksle erfaringer og tanker var en av hovedidéene til Eivind Eckbo for byggingen av Sjøfartsbygningen. Blant annet flyttet også Norges Handels og Sjøfartstidende (nå Dagens Næringsliv) inn i Sjøfartsbygningen og styrket således informasjonsflyten.
Etoumbi
Etoumbi er en landsby i den brazzavillekongolesiske provinsen Cuvette-Ouest i nordvestlige Kongo. Hovednæringsveien er jakt. Etoumbi har vært åsted for fire nylige utbrudd av Ebolaviruset, normalt kommer disse virusutbruddene etter at bybeboere har spist bedervet kjøtt. I 2003 døde 120 mennesker i et utbrudd. Et nytt utbrudd i mai 2003 gjorde det nødvendig å sette hele landsbyen i karantene.
Sjøfartsbygningen
Bygningens historie
I Sjøfartsbygningen 1915–2019 skriver Dag Blakkisrud om arkitektur som en måte å befeste sosial, økonomisk og politisk kapital: “Ingen kan produsere manifestasjoner av politisk vilje på en mer virkningsfull måte enn en god arkitekt. Derfor er de fleste byer, gamle som nye, fylt av monumenter, bygninger, parker eller minnesmerker som skal fange vår oppmerksomhet.” På samme måte skulle Sjøfartsbygningen skape identitet for shipping-næringen og signalisere hvor viktig denne næringen var for norsk økonomi.
Arkitektur
Etter en arkitekturkonkurranse i 1913 valgte juryen, ledet av arkitekt Adolf Schirmer, Ingvar Magnus Olsen Hjorth (1864–1927) til å utføre oppdraget. Hjorth er blant annet kjent for å ha tegnet hovedbygningen til Norges Bank i Oslo mellom 1901 og 1906 i jugendstil, men tegnet Sjøfartsbygningen i nordisk nybarokk stil. Denne stilen er inspirert av nordisk arkitektur fra 16- og 1700-tallet. De avrundede hjørnene preger særlig bygningens utside, samt fasadekonseptet med den doble sokkel-etasjen og de kannelerte doriske søylene i rødlig drammensgranitt. Hjørnet som forbinder Rådhusgaten og Kongens gate er markert “Anno 1916” i smijern. Kobberlyktene mot Kongens gate er bekronet med ulike skipsmotiver. Materialbildet karakteriseres av tegl, kobber og granitt. Da Sjøfartsbygningen sto ferdig i 1915 var det Kristianias mest avanserte kontorbygg med heiser, korridorer, sentralvarme, elektrisk ventilasjonsanlegg og 17 toaletter i hver etasje med både varmt og kaldt vann. Dette bevitner målsetningen om å skape et bygg som utvendig var veltilpasset stedet og bygningene rundt, men som innvendig var svært fremtidsrettet og moderne. Det er også tydelig at Eivind Eckbo var villig til å satse stort på hygiene i en tid da toaletter ikke var vanlig i Oslo.
I 1932 gjorde arkitekt Arnstein Arneberg arkitektoniske endringer i Sjøfartsbygningen da portrommet mot Kongens gate ble ombygd i art deco-stil. Her er vegger og himlinger dekket i limtre og opake, turkise glassplater med messing sprosser. Over dørene henger metallbaldakiner med gjennomskinnende funkis bokstaver.
Fra 1994 til februar 2014 holdt Statistisk sentralbyrå til i bygningen, og i forbindelse med dette ble mye av bygget ombygd. Likevel ble trapperom og lysgårder bevart og de fungerer fremdeles som strukturerende elementer i bygningen. Bakgårdene har hvitmalte teglfasader. I 2015 kom glasstak over bakgården.
Thorvald Hellesen i Sjøfartsbygningen
I årene mellom 1923 og 1928 utførte kunstneren Thorvald Hellesen en rekke murmalerier i Sjøfartsbygningen. Hellesen malte direkte på tak og vegger i trapperommene og tilstøtende rom. Noen av muralene har gått tapt, men de fleste er bevart. Murmaleriene er særlig preget av art deco-stilen. Uttrykket er geometrisk, strengt og ornamentalt, og tydelig påvirket av Albert Gleizes’ idé om roterende plan. De to trappeløpene, som kalles blåtrappen og rødtrappen, har fått navn etter henholdsvis de fargene som er gjennomgående i hver av dem. I 1936 uttalte Hellesen: “Kubismen har lært hele verden gleden ved de klare og rene farver, og de moderne kunstnere vil gjerne arbeide sammen med arkitektene for å sette kulør på tilværelsen”. Det er tydelig at Hellesen gjennom sitt kunstnerskap etterhvert ble mer opptatt av fargens musikalske potensial og de arkitektoniske løsningene som ligger i form.
Hellesen utførte også store lerretsmalerier til Sjøfartsbygningen som siden har blitt solgt. Han la også mosaikk fliser i gulvene.
Khang Khek Ieu
Khang Khek Ieu (født 17. november 1942, død 2. september 2020), også kjent som Kaing Guek Eav og under dekknavnet «Duch», var en av lederne for kommunistpartiet Røde Khmers regime i Kambodsja fra 1975 til 1979. Han er mest kjent for å ha vært kommandant for konsentrasjonsleiren og tortursenteret Tuol Sleng i Phnom Penh.
31. juli 2007 ble han tiltalt for forbrytelser mot menneskeheten ved Røde Khmer-tribunalet, og 25. juli 2010 ble han dømt til 35 års fengsel for forbrytelser mot menneskeheten, drap, tortur, voldtekt og umenneskelige handlinger. Dommen ble senere forlenget til livsvarig fengsel.
Bakgrunn
Khang Khek Ieu ble født i det sentrale Kambodsja som inngikk i Fransk Indokuna den gang. Khek Ieu var meget fremstående som elev og studerte ved det prestisjefylta lycée Sisowath i Phnom Penh. I 1964 begynte han på sine lærerstudier ved Institute de Pédagogie, som var en skole som skulle bli et arnested for aktivister under ledelse av Son Sen. Denne skulle senere bli forsvarsminister i Røde khmers regjering og Khek Ieus nærmeste overordnede.
Røde khmer
I slutten av august 1966 avla Khek Ieu sin lærereksamen i matematikk og ble ansatt i småbyen Skoun i Kampong Cham-provinsen. 1967 ble han medlem av Kambodsjas kommunistiske parti. Noen måneder senere ble han arrestert av Norodom Sihanouks politi for kommunistisk aktivitet og utsatt for tortur i fengselet Prey Sar i nærheten av Phnom Penh. Khek Ieu satt internert uten rettegang i to år. I 1970 ble han sluppet fri i samband med et amnesti for politiske fanger, utlyst av Kambodsjas nye leder Lon Nol. Han sluttet seg kort etter til Røde khmer-opprørere i Krâvanhfjellene i det sørvestre Kambodsja, på grensen til Thailand.
Ved denne tid tok Khek Ieu seg sitt nom de guerre Kamrat Duch og ble kommandant for et fengsel. I skogområdet omkring staden Amleang i Thpong-distriktet grunnla Duch sitt første fengsel under kodenavnet M-13. To år senere åpnet han fengselet M-99. Sammen med kamerat Chan og kamerat Pon utviklet han sine forhørsmetoder og lot rense Røde khmerene for mistenkte fiender. I disse fengsler ble de internerte utsatt for utsulting og tortur.
Kampuchea
Med støtte fra Folkerepublikken Kina og Nord-Vietnam kunne Røde khmer gripe makten i Kamboddja i april 1975 etter å ha inntatt Phnom Penh. Duch og hans medarbeidere installerte flere fengsler i hovedstaden, blant annet Tuol Sleng. Til å begynne med ble Tuol Sleng ledet av In Lon med Duch som stedfortreder, men snar tetter ble In Lon forflyttet, og Duch fikk kommando over fengselet. Duch imponerte sine overordeade og ble utpekt til sjef for Santebal, Kampucheas hemmelige politi. Duch var meget nøye og opprettet et omfattende arkiv over de internerte med blant annet fotografier og avkrevde tilståelser.
I desember 1978 brøt landets diplomatiske forbindelser med Vietnam sammen, etter flere år av grensekonflikter. Pol Pot fryktet et militært angrep fra Vietnam og valgte for å komme dette i forkjøpet å angripe Vietnam. Røde khmer-styrker rykket over grensen og plyndret noen vietnamesiske landsbyer, men ble trengt tilbake av vietnamesiske styrker. Kort deretter invaderte Vietnam, og inntok Phnom Penh den 7. januar 1979. Duch var blant de siste av de Røde khmerer som forlot hovedstaden. Han klarte ikke å ødelegge noen større deler av det minutiøst opprettede fengselsarkivet, men innen han flyktet beordret han at flere av de overlevende internerte skulle drepes.
Flukt og omvendelse til kristen tro
Etter flukten fra Phnom Penh blir Duch degradert av «bror nummer 2», Noun Chea for at han har etterlatt bevis. Han tar dekknavnet Hang Pin, kjøper seg et jordstykke og begynner igjen å undervise som lærer. I 1995 blir han overfalt av ukjente gjerningsmenn i sitt hjem, trolig av Pol Pots folk. Hans kone blir drept og selv blir han såret. Han selger eiendelene sine og får hjelp til å flykte med sine barn til Svay Chek College. Kort tid etter blir han introdusert for Cristopher LaPel, en protestantisk pastor og førstegenerasjons kristen. Han begynner å gå på møtene hans og lytte til LaPels forkynnelse, og ber snart om å bli 1996. Han begynner å forkynne og etablerer en menighet i landsbyen der han bor. I 1998 blir Hang Pin gjenkjent og velger å flykte. Året etter blir han igjen gjenkjent, denne gangen av den irske fotojournalisten Nic Dunlop, som får lov å lage et intervju med ham. Ifølge Dunlop sa Khek Ieu da at «Det er Guds vilje at dere er kommet. Jeg har gjort fryktelige ting. Nå er det på tide å ta ansvar.» Få dager etter publiseringen velger Duch å overgi seg til myndighetene.
Tiltale og dom
Den 31. juli 2007 ble Duch formelt tiltalt for forbrytelser mot menneskeheten. Han ble stilt for retten ved Den internasjonale domstol for Kambodsja. Den 17. februar 2008 begynte rettssaken mot ham. Som den eneste i Røde Khmers lederskap tok han den 31. mars 2009 på seg ansvaret for å ha torturert og henrettet titusener av mennesker. Han bad også ofrenes pårørende om forlatelse. Under rettssaken ble det lagt fram rystende fangelister med Duchs påtegning i margen med tekster som «knuses», «henrettes» og «medisinske eksperimenter». Pastor LaPel, som selv hadde mistet nære slektninger i Toul Sleng, fortalte at han trodde på Duchs omvendelse, at han hadde tilgitt ham, og at han var glad for å se en mann gå fra å være "en drapsmann til en troende". "Jeg elsker [ham], jeg hater hva [han] har gjort. jeg hater synd, ikke syndere", sa han. Den 26. juli 2010 ble Khang Khek Ieu dømt til 30 års fengsel.
Snippen
Snippen kan vise til
Khang Khek Ieu
Tiltale og dom
Både påtalemyndighet og forsvarer anket dommen. Duch avskjediget dessuten sin internasjonale forsvarsadvokat, franskmannen François Roux, som han ikke hadde tiltro til. Han benyttet seg i stedet av en advokat fra Kambodsja. dels en lokal advokat.
Død
I september 2020 døde Duch i en alder av 77 år på et sykehus i Phnom Penh.
Europavei 641
Europavei 641 går mellom Salzburg og Wörgl i Østerrike. Veiens lengde er rundt 105 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Wörgl – St. Johann – Lofer – Salzburg.
Roy Jacobsen
Roy Jacobsen (født 26. desember 1954 i Oslo) er en norsk forfatter. Han debuterte i 1982 med novellesamlingen Fangeliv. Han mottok Riksmålsforbundets litteraturpris i 2003 og har vært nominert til Nordisk råds litteraturpris for romanene Seierherrene i 1991 og Frost i 2004. Han var også nominert, som første nordmann, til The Man Booker International Prize i 2017, for romanen De usynlige.
Roy Jacobsen har gitt ut over 25 bøker og er oversatt til 41 språk. Som skjønnlitterær forfatter utmerker Jacobsen seg ved sin store allsidighet – fra de korte, psykologisk innholdsmettede novellene, med kresen bilde- og språkbruk, til de bredere anlagte romanene, med et vell av historiske, litterære, språklige og politiske kunnskaper, fra Islands sagatid til det 20. århundres krigshistorie på kontinentet og i Russland og Finland.
Bakgrunn
Jacobsen er oppvokst i Groruddalen i Oslo. I årene 1979–1986 bodde han på morens hjemplass på Solfjellsjøen i Dønna kommune i Nordland. Han hadde en rekke yrker, også etter debuten i 1982, før han ble forfatter på heltid i 1990.
Seierherrene
Såvel morens bakgrunn som egen oppvekst i Groruddalen utgjorde materialet for den bredt anlagte gjennombruddsromanen Seierherrene fra 1991, som kanskje mer enn noen annen norsk roman har tydeliggjort for et bredt publikum det fenomenet som er blitt kalt «den store klassereisen». Gjennom en enkelt families historie i to generasjoner skildres hvordan menigmanns kår i Norge i løpet av de siste 80 år i rivende fart har flyttet seg fra agrar- og proletarsamfunnets nedarvede, påtvungne betingelser og opp i et postindustrielt, høyteknologisk utdannelses- og velferdssamfunn med store valgmuligheter, men også til dels førte til en helt nyskapt identitetsfølelse for mange.