cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Østkantutstillingen
I løpet av 1930-årene organiserte Østkantutstillingen en rekke utstillinger om så ulike temaer som boliginnredning, brukskunst, malerkunst, hygiene, tuberkulose, drukkenskap og andre sosiale problemer, fra sistnevnte temaområde kan nevnes Bolig og helse (1932), Flaskeberget (1932) og Vann til husmødrene (1939). Utstillingene var først og fremst myntet på Oslos østkantbefolkning og medlemmene var brukskunstnere, arkitekter, skolefolk og sentrale folk fra arbeiderbevegelsen.
Foreningen ble oppløst i 1956, og senere er huset ved Ankerbrua benyttet til barnehage.
Enslig
Enslige personer kan være aleneboende, eller bo med andre personer de ikke har et romantisk forhold til. Dette kan for eksempel være foreldre, barn, venner, eller andre. I 2016 var ca 900 000 av Norges befolkning aleneboende. Hos Nav regnes «enslig forsørger» en som er alene om omsorgen for barn og som ikke har et forhold til den andre av barnets foreldre. Klassifisering som enslig har også konsekvenser etter norsk skatteregler. Statistisk sentralbyrå regner som enslig en person som er ugift eller ikke er i et samboerskap. Enslige forsørgere omfatter alle enslige voksne som har ansvar for barn under 18 år.
Nanna Broch
Nanna Broch (født 22. oktober 1879 i Horten, død januar 1971 i Oslo) var født i et borgerlig miljø i Horten som datter av kjøpmann Joh. Anton Zincke Broch og hans danskfødte hustru Fanny. Hun var en av de første jentene som tok middelskoleeksamen der i byen, og ble student 1901. I 1910–11 var hun ved «Soziale Frauenschule» i Berlin. I 1919 ble hun ansatt som boliginspektør ved Oslo helseråd, en stilling hun skulle ha i 26 år. Dette arbeidet ga henne førstehåndskunnskap om de elendige boforholdene på Oslos østkant, og var bakgrunnen for hennes sterke engasjement i boligsaken og i arbeidet for å bedre arbeidsfolks levekår, et arbeid som blant annet ga seg uttrykk i Østkantutstillingen og i «De husvilles forening».
Enslig
Andelen aleneboende har økt markert de siste 20 årene, og økningen er særlig sterk blant yngre. Oslo og deler av Finnmark er de områdene i Norge med størst andel aleneboende.
En enslig mann kalles gjerne «ungkar», mens en enslig kvinne uformelt kalles «ungkarskvinne». Et foreldet uttrykk for å beskrive en enslig mann over 30 år er peppersvenn, mens det tilsvarende for en kvinne er peppermø.
Blant de enslige sier over en tredel at de er ensomme, mens 14 prosent av samboende er ensomme, ifølge Statistisk sentralbyrå. Andelen enslige som oppgir de er ensomme er synkende. En større andel av aleneboende, særlig menn, som sliter med dårlig psykisk helse enn befolkningen forøvrig.
NM i bandy 1949
'''Det 32. Norgesmesterskapet i bandy – 1949'''
Beste lag i hver pulje til semifinale. Serien ble redusert, så to lag rykket ned fra hver pulje.
Finale
7. februar 1949, Marienlyst stadion, Drammen – 2000 tilskuere.
Dommer: Ivar Sollerud, Fagerborg BK.
Svarthalstrane
Svarthalstrane (Grus nigricollis) er en stor fugl i tranefamilien (Gruidae). Arten er én av fem i slekten Grus, som er en av fem slekter i underfamilien egentlige traner (Gruinae). Svarthalstrane er den eneste alpine tranearten i verden, og den siste som ble navngitt av ornitologer. Ingen underarter anerkjennes.
Gyda Bloch Thorsen
Gyda Kathrine Bloch Thorsen (født 30. juli 1980 i Hammerfest) er en norsk profesjonell danser, og fire ganger norsk mester i selskapsdans. Hun er kjent som danser fra fjernsynsserien Skal vi danse på TV 2, og har vært med i underholdningsprogrammet i fem sesonger. I 2006 var hun dansepartner med Simen Agdestein, Ingar Helge Gimle i 2007, Dag Otto Lauritzen i 2008 og Jan Thomas i 2009, samt at hun var dommer i 2014.
Svarthalstrane
Arten er ifølge IUCNs rødliste sårbar.
Gyda Bloch Thorsen
Bloch Thorsen er født og oppvokst i Stavanger. Hun er datter av psykiateren Gerd-Ragna Bloch Thorsen og lege Olav Thorsen. Hun flyttet til Oslo og satset der på en karriere innen dans, hovedsakelig selskapsdans. Hun har fire NM-titler, og en rekker internasjonale plasseringer. Hun etablerte danseskolen «House of Ballroom» i Asker og Bærum i 2006. Skolene er senere utvidet med en i Stavanger og en Vesterålen.
Svarthalstrane
Taksonomi
Det har tidligere vært vanlig å regne flere arter til slekten Grus, men Krajewski et al. (2010) demonstrerte at slekten var parafyletisk, noe som medførte at del Hoyo et al. (2014) i sitt nye ornitologiske bokverk, «HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World», valgte å flytte flere basale arter til andre slekter.
Gyda Bloch Thorsen
Bloch Thorsen er gift med fotballspilleren Bjørnar Holmvik. De har to barn.
Svarthalstrane
Beskrivelse
Svarthalstrane er en stor fugl som blir omkring 115 cm høy og normalt veier cirka 5–7 kg. Hannene er marginalt større enn hunnene. Vingespennet utgjør typisk 180–200 cm.
Svarthalstrane er eneste grå trane som har både sorte armsvingfjær og håndsvingfjær. De innerste armsvingfjærene er modifiserte og ender i lange fjærtufser som gir fuglene et strutselignende utseende i stussen. Både hodet og halsen er sort og issen rød. I bakkant av øynene har fuglene en hvit flekk. Øynene har gråhvit iris.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Archibald et al. (2016). Norsk navn på arten følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008).
Utbredelse og habitat
Svarthalstraner hekker hovedsakelig i sørvestlige og sentrale deler av Kina, men hekke områdene strekker seg også såvidt over grensen til India og Mongolia. Arten overvintrer noe lenger sør i Kina. Mindre populasjoner overvintrer også i Tibet, Bhutan og Vietnam.
Keljonlahti kraftverk
Keljonlahti kraftverk  er et varmekraftverk utenfor Jyväskylä i landskapet Mellersta Finland i Finland. Det har en installert produksjonskapasitet på 209 MW fordelt på 1 blokk / turbin. Operatør er Jyväskylän Energia.
Anlegget ble utbygd i 2008–2009. Brenselstypen er biomasse, nærmere bestemt torv og tremasse (chips).
Hildebrandt Meyers Bergensbeskrivelse
Hildebrandt Meyers Bergensbeskrivelse eller Samlinger til den Berømmelige og Navnkundige Norske Handels-Stad Bergens Beskrivelse  er en beskrivelse av Bergen skrevet i 1764 av byens daværende borgermester Hildebrandt Meyer (1722-1785).
Forfatteren
Hildebrandt Meyer startet sin yrkeskarriere som kjøpmann, ble så viserådmann i 1745 og borgermester i Bergen fra 19. august 1763 og frem til sin død i 1785. Meyer var en opplysningstidens mann, med tro på framskritt og fornuft, og på menneskets evner. Han var opptatt av handel og økonomi, av sosiale forhold og av nyttige tiltak for byen. Til å formidle sine tanker ga han ut bladet Den bergenske Borger-Ven i årene 1764-1765. Meyer var også historisk interessert og skrev flere verker om lokalhistoriske emner, blant annet om slaget på Vågen i 1665.
Ved sin død etterlot han seg en samling håndskrevne opptegnelser og avskrifter til Bergens historie, i alt 10 bind. Samlingen ble i 1786 kjøpt inn for 300 riksdaler med bidrag av 42 bergenske borgere «til en bestandig eiendom for Bergens bye». Blant disse finnes altså hans Bergensbeskrivelse av 1764.
Bergensbeskrivelsens innhold
Videre beskrives Stadsporten, byens kirker og kirkegårder, klostre, samt Tollboden, Rådhuset, Erkebispegården, Katedralskolen og byens andre skoler. Sosiale institusjoner er også med i beskrivelsen; fattigvesenet, Barne-, Tugt og Manufakturhuset, fattighus og stiftelser som St.Jørgens hospital m.fl. Til slutt gis en oversikt over gavebrev og testamenter gitt til de fattige. Bind 2 omhandler først og fremst Bergen bys privilegier fra middelalderen og fremover. Ellers finnes en del kapitler om hanseatenes kontorer på Bryggen.
Manuskriptet er illustrert med 22 illustrasjoner av stadsbyggmester Johan Joachim Reichborn. Tegningene, som er fra 1768, viser fremtredende bygninger og to byprospekter.
Første bindet av Bergensbeskrivelsen ble trykt og utgitt av Bergens historiske forening i 1904. Skolebestyrer B. E. Bendixen ga samtidig ut et medfølgende bind; ”Tilæg og Rettelser”. Bergen byarkiv oppbevarer originalmanuskriptene. Spesialsamlingene ved Universitetsbiblioteket i Bergen oppbevarer også enkelte manuskripter etter Hildebrand Meyer.
Parfymeelven
Parfymeelven er en elv i det sentrale Vietnam, i landsdelen Annam. Den renner gjennom keiserbyen Huế og renner ut i Sørkinahavet.
Parfymeelven har to kilder, begge i Truong Son-fjellene: Den venstre sideelv, Ta Trach, kaster seg gjennom 55 fosser og stryk ned fra fjellene; den kortere høyre sideelv, Huu Trach, kommer ned fra fjellene gjennom 14 fosser. Der de to sideelvene møtes ved Ban Lang, danner de Parfymeelven.
Fra Bang Lang til munningen ved Thuan An er ikke Parfymeelvem lengre enn 30 km. Elveløpet er ikke særlig høyere enn havoverflaten, så elven flyter svært langsomt.
Delias
Delias er en meget artsrik slekt av ofte store og fargerike sommerfugler i gruppen hvitvinger. De fleste artene lever helt sørøst i Asia, på Ny-Guinea og i Papua Ny-Guinea. Men flere finnes i Australia og lengre nord i Asia.
Utseende
Delias-artene er middelsstore til ganske store sommerfugler (vingespenn ca. 45-85 millimeter) med avrundede vinger. Mange arter er for det meste hvite, andre er ganske mørke eller har ulike kombinasjoner av hvitt, gult, svart, brunt og rødt, enkelte ganger også blått.
Levevis
Delias-artene er gode, men noe langsomme flygere som ofte holder seg mest oppe i trekronene. Larvene lever på planter i mistelteinfamilien (Loranthaceae). Fargene signaliserer at disse sommerfuglene er giftige. Arter i slektene Delias og Prioneris har utviklet ganske likt utseende, selv om atferden er noe ulik. Slik sender de et felles, lett kjenenlig signal om at de er giftige, og fugler unngår gjerne å ete dem.
Utbredelse
Slekten stammer trolig fra Australia, men er i dag også utbredt over store deler av Asia. Ny-Guinea har over 100 endemiske arter i denne slekten, mange finnes bare på ett enkelt fjell.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.
Sølvgrå lavspinner
Sølvgrå lavspinner  (Eilema complana)  er en av lavspinnerne i familiegruppen  bjørnespinnere (Arctiidae).
Utseende
Sølvgrå lavspinner ligner mye på de andre lavspinnerne i slekten Eilema. Framvingene hos hannen er ensfarget lyst skittengule, med et gulere parti i framkanten. Blygrå lavspinner har også et gult, smalt parti lengst fremme på framvingene, men hos den arten smalner dette av og blir nesten usynlig før vingespissen, mens barlavspinner har mer skitten brun-gule vinger. Hos sølvgrå lavspinner er dette gule feltet, jevnt helt ut til vingespissen. Bakvingene er ensfarget skittengul. Bakkroppen er også gulaktig grå, men mer gul bakerst. Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 30 og 35 millimeter.
De tre artene Eilema palliatellum, sølvgrå lavspinner og Eilema psaudocomplanum ligner mye på hverandre. Men det er bare sølvgrå lavspinner som med sikkerhet finnes i Norden. For sikker artsbestemmelsen må artens genitalier undersøkes.
Lavspinnere kan forveksles med flere andre småsommerfugler, kanskje særlig en vikler eller en liten måler. Men de kan skilles fra disse på de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Lavspinnere har også et høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax).
Larvene er behåret med mørke hår. Hårene er arrangert i dusker på hvert ledd. Disse danner rekker av hårdusker bakover kroppen. Larvens kropp har gule og orange flekker på hvert ledd, og disse danner en dobbelt linje på larvens ryggside. Utvokst blir den ca. 2-3 centimeter lang.
Levevis
Sølvgrå lavspinner finnes på soleksponerte, tørre steder, gjerne der det er noe sandholdig jord. Den foretrekker litt bergknauser og åpent busksatt terreng. Flygetiden er i juli og august.
Hunnen legger mellom 150 og 200 egg rett på næringsplanten, eggene i små grupper.
Larvene lever på ulike lav, på stammer og greiner på trær, eller på steiner. De kan også spise visne blad. De vokser seint og overvintrer halvt utvokst. Neste vår fortsetter den å vokse, og er utvokst i juni. Eldre larver er vanligvis aktive om natten og gjemmer seg om dagen.
Sølvgrå lavspinner tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Puppestadiet tilbringes ofte i en barksprekk eller lignende. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning. Puppen klekkes etter noen uker.
Utbredelse
Sølvgrå lavspinner er utbredt i Europa og Asia helt til Kina.
I sørøstlige Norge langs kysten til Rogaland.
Navnet
Det latinske navnet Eilema betyr omsluttet, spole, og slekten har trolig fått navnet fordi noen arter bretter eller «ruller» vingene rundt kroppen som en spole når den hviler. Navnet complanum betyr jevn, plan, slett. På svensk heter den Mörk lavspinnare, på engelsk Scarce Footman.
Liste over stortingsrepresentanter 1919–1921
Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1919 til 1921. Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget. Det var totalt 126 representanter, fordelt med 51 til Venstre, 40 til Høyre, 18 til Det norske Arbeiderparti, 10 til Det Frisinnede Venstre, 3 til Arbeiderdemokratene, 3 til Landmandsforbundet (forløperen til Bondepartiet) og 1 uavhengig.
Frédérique Bangué
Frédérique Bangué (født 31. desember 1976 i Lyon) er en fransk tidligere friidrettsutøver (sprinter).
Liste over stortingsrepresentanter 1919–1921
Gunnar Knudsens andre regjering (V) fortsatte etter valget, fram til 20. juni 1920. Da falt den på vegbudsjettet. Den generelle oppfatning er at dette var et påskudd til å gå av. Otto B. Halvorsens første regjering (H,FV) tok over. Denne regjeringen ble i sin tur felt 21. juni 1921. Otto Blehr (V) dannet ny regjering, Otto Blehrs andre regjering.
Frédérique Bangué
Bangué deltok i VM 1995 på 100 meter, men ble utslått allerede i semifinalen. I innendørs-VM 1997 tok hun bronse på 60 meter på tiden 7,17. Under utendørs-VM 1997 ble hun utslått i semifinalen på 100 meter.
Liste over stortingsrepresentanter 1919–1921
Eksterne lenker
"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de	tolkninger som her er gjort."
Pirum
UKEkoret Pirum (ofte kun Pirum) er et mannskor som springer ut av Trondhjems Studentersangforening (TSS) fra Studentersamfundet i Trondhjem. Koret består av tjue sangere, fordelt jevnt på fire stemmegrupper, og en dirigent. Sangerne rekrutteres utelukkende fra TSS, og er med i minst to år.
Repertoaret er ofte av humoristisk eller romantisk karakter, og har gjennom årene utviklet seg til en omfattende samling arrangementer med et tidsspenn fra 1920-årene og til nåtid. Tekstene er ofte nyskrevet eller gjendiktede, og de forfattes som regel av korets medlemmer i plenum.
1965–1970
Den 2. oktober 1965 var Pirum på «blæst» i byen for første gang, og sangerne gikk i underbuksa, ikledd studenterlue og hvite skjorter. Korets besetning varierte en del fra opptreden til opptreden, med omtrent 20 oppmøtte om gangen. Repertoaret bestod av Trondhjems Studentersangforenings festviser, utvalgte sanger fra Smørekoppens visebok, men mest kjente var de for parodien på det klassiske mannskorverket «Olav Tryggvason», «Brede seil». Parodien ble laget av skriveføre studenter i Studentersamfundets Interne Teater (SIT) på slutten av 40-tallet, et miljø nært beslektet med TSS, og var ett av Pirums mest populære stykker i flere tiår.
Før UKA i 1967 ble det igjen blåst liv i Pirum. Denne gangen var koret en del bedre organisert og belønningen for sangerne var fri entré til enkelte UKEarrangementer. Det ble sydd en fane med påskriften «UKEkoret PIRUM». Det ble laget medaljer til de som var med. I likhet med opplegget under UKA 1965, varierte det fra gang til gang hvem fra Trondhjems Studentersangforening som møtte opp. I alt fikk 42 sangere Pirum-medalje.
Høsten 1969 flyttet Trygve Henrik Hoff til Moholt studentby i Trondheim for å studere på Lærerhøgskolen. På Moholt studentby bodde han med noen sangere fra Trondhjems Studentersangforening, og ble på den måten trukket med i kormiljøet på Studentersamfundet i Trondhjem. Det varte ikke lenge før han involverte seg i UKErevyen «Prinkipo» både som skuespiller og forfatter. Det var også tid for å tromme sammen Pirum, der Hoff mente man kunne utnytte koret bedre enn det som var blitt gjort hittil. Det ble dannet en fast gruppe på omtrent tyve mann med Trygve Hoff som dirigent. Pirum fikk gjennom den perioden formen og stilen koret er kjent for i dag, og ble en øyeblikkelig suksess med pressedekning i flere av landets aviser. Hoff arrangerte sanger for koret, deriblant «Intrada Marcato Pirumensis» som ble Pirums faste inntogsmarsj fra 1969 og 15 år videre. Trygve Hoff anskaffet også Pirum en kontrabass for 25 kroner, med det formål å bygges om til et barskap på Moholt-kjøkkenet. En av guttene i Pirum rosemalte kontrabassen og påmonterte et hjul. På publisitetsopptredener i byen var bassen nyttig som tonegiver. Kontrabassen fulgte Pirum utover 70-tallet som et av korets særegne kjennetegn.
1970–1980
På bakgrunn av suksessen under UKA 1969 fikk Pirum full UKEstatus i 1971. Koret fulgte opp og gjorde stor suksess med «Champagnegaloppen». Musikkstudent Bernt Gjelvold var med som pianist dette året. Han spilte på et psykedelisk malt piano på hjul, som ble trukket rundt i Trondheims gater på blæst med Pirum.
Gjelvold overtok dirigentpinnen til UKA 1973. Han bidro til å skaffe koret et større repertoar, ved å blant annet arrangere mange sanger selv. Den største slageren hans var tangoen «Mona», som ble urfremført under UKAs internfest «Internach» (forkortelse for «Internasjonalt nachspiel»). I dag avsluttes hver Pirum-konsert med Mona som siste nummer. Høsten 1973 innebar forøvrig opptreden for NRK TV, samt korets første plateinnspilling. UKAs EP Skubidi inneholdt «Champagnegaloppen».
Utover 70-tallet ble korets aktivitet mellom UKEne stadig utvidet. Pirum ble et helårskor med hvert UKEsemester som toppen av aktivitetsnivå og kreativitet. Det ble en tradisjon med urframføringer av nye sanger til UKAs «Internach». I 1975 var «Det svänger så skönt om Barockens musik» glansnummeret.
I 1976 var Pirum tilbake på NRK-TV, og det neste året kom omsider korets første LP-plate, Recorded Wild (1977). Pirum hadde på denne tiden et tett samarbeid med Snaustrinda Spelemannslag, og prøvde å følge opp denne suksessen med en felles plateutgivelse til UKA 1979. De to gjengene fra Studentersamfundet spilte på hver sin side av platen, der Pirum fikk B-siden de kalte «Recorded Wilder».
Vilhelm Ekelund
Otto Vilhelm Ekelund (født 14. oktober 1880 i Stehag i Skåne i Sverige, død 3. september 1949 i Saltsjöbaden) var en svensk dikter, forfatter og aforistiker.
Bakgrunn
Ekelund vokste opp ved Ringsjön på den skånske landsbygden, som danner rammen om hans tidlige diktning, men flyttet siden til Lund, hvor han gikk på skole.
Pirum
1980–1990
Pirums første store turné ble gjennomført høsten 1988, da Pirum var hyret som underholdere på cruise med SS «Norway» i Karibien: «Sommerlig antrukket med selbustrømper og vadmelsnikkers ble det sunget under palmenes sus.» Ferden til sydligere strøk falt i god jord blant trøndervante studenter, som siden høsten 1994 har hatt tradisjon for å reise til det store utland i partallsår.
Vilhelm Ekelund
Dikter, essayist, aforistiker
Vilhelm Ekelund debuterte i den lundensiske studentkalenderen I skilda färger år 1900, sammen med Mauritz Krook, Alfred Fjelner og Nils P. Svensson. Et par månader senere samme år utkom han med sin egen første diktsamling, Vårbris. Denne diktsamling var skrevet i bundne vers, men i de senere diktsamlingene skrev han i friere vers.
Pirum
1990–2000
I 1990 ble korets 25-årsjubileum markert med LP-utgivelsen Jubileum, og en høytidelig jubileumsmiddag ble avholdt på det tørre området i Nidelven rett øst for Elgeseter bru. Middagen ble en suksess, og Pirum kontaktet byens daværende ordfører Marvin Wiseth og spurte om Pirum kunne få annektere dette landområdet av varierende areal. Marvin var til alles overraskelse svært positiv til den muntre ideen, og i forbindelse med Uka-91 ble landområdet offisielt døpt Pirumbanken og overgitt til Pirum. Det ble avholdt seremoni på Trondheim Torg, med stor pressedekning. I skjøtet står det at «Pirumbanken omfatter alt land som kommer tilsyne når Nidelven er på sitt laveste.» Pirum har derfor uttalt at de «håper at elven tørker ut, for da eier vi hele verden.» Hvert år på immatrikuleringensdagen til universitetet holder Pirum en bedre middag på Pirumbanken.
I 1992 gjenopptok Pirum kontakten med Bernt Gjelvold, hvilket resulterte i slageren «Piken fra Italia». Sangen ble tittelsporet til Pirums EP-plateutgivelse dette året. Utover 90-tallet ga Pirum ut tre CD-er: Svett (1994), Bolla Heimsins (1996) og Pirum nyter livet (1999). Gjelvold ble i 1997 enda en gang kontaktet, og forespurt om å arrangere Jodel im Trollstiegen, som sammen med et forrykende sceneshow har resultert i Pirums mest kjente og brukte sangnummer. Pirum på 90-tallet bar større preg enn tidligere av å synge låter med egenskreven tekst – en tradisjon som står i dag som et viktig prinsipp.
Vilhelm Ekelund
Dikter, essayist, aforistiker
Med disse tidlige verker ble han mottatt han som en arvtaker til skånske poeter som A.U. Bååth, Emil Kléen og Ola Hansson. De følgende årene frem til 1909 utkom han med flere diktsamlinger innen han forlot poesien for godt och med essaysamlingen Antikt ideal posisjonerte seg som en betydelig essay- og aforismeforfatter.
Pirum
1990–2000
Januar 1997 inngikk Pirum partnerskap med mannskoret fra NHH, Svæveru', etter jevnlige kontakt siden deres første møte i 1969. Svæveru' hadde invitert Pirum til en uviss seremoni utenfor Bergen tinghus, for å spørre om Pirum ville bli deres ektefelle. Trondhjemskoret rakk ikke å svare før ekteskapet var fullbyrdet.
Vilhelm Ekelund
Dikter, essayist, aforistiker
Ekelund var inspirert av Ola Hansson, og tilhørte som han en symbolistisk retning innenfor lyrikken. Siden mottok han inntrykk fra klassisk gresk diktning, den tyske og den svenske romantikken samt ekspresjonismen.
Pirum
2000–
Av større begivenheter etter millenniumskiftet, bør albumet i 2007 trekkes fram (første albumutgivelse på åtte år), samt forestillingen ved navn Til vår røde runde. Stykket ble skrevet og satt opp av Pirum oktober 2010 som et bidrag til Studentersamfundets 100-årsjubileumsprogram. Handlingen var basert på Studentersamfundets historie, og knyttet sammen et utvalg Pirumsanger i både a cappella- og orkesterversjon. Tittelen på stykket er hentet fra Pirum-sangen med samme navn (først utgitt på EP-en Piken fra Italia fra 1992), og henviser til byggingen av Studentersamfundet på Elgeseter Gate 1. Fem år etter forrige albumutgivelse, slapp Pirum ut Hvem er det? (2012) med publikumsfavorittene «Montebello», «Fläsk», «Det sterkeste kjønn», «Det var ein vår», og «Kjærlighetsvise til byen».
Vilhelm Ekelund
Dikter, essayist, aforistiker
I 1907 ble Ekelund dømt til bøter og fengsel for å ha forulempet en offentlig tjenestemann ved en restaurant utenfor Göteborg. For å unngå fengsel forlot han landet, og levde i mange år i Tyskland og Danmark. Han vendte seg nå bort fra poesien og begynte å skrive essays og aforismer. I 1910 utga han Antikt ideal og Böcker og vandringar, og i 1912 Båge och lyra.
Pirum
2000–
I anledning Pirums 50–årsjubileum i 2015 søkte Pirum løyve av NTNU til å lage et monument på det som ville bli Pirum plass på Gløshaugen. Arkitekten bak monumentet var Magnus Henriksen Stensvåg, medlem av Pirums Gammelhjæm, tegnet monumentet etter UKEmannen på Pirums fane, sett ovenfra. Året etter at generaldirektør i Pirums Gammelhjæm, Lars Martin Thuestad, la ned grunnstenen (en sigareske), stod Pirum plass klart, og brukes i dag som utendørsscene for Pirum og andre kor i Trondheim, og som møteplass for studenter og byens borgere for øvrig.
Vilhelm Ekelund
Dikter, essayist, aforistiker
I perioder bodde han i Berlin, og han foretok en reise til Italia.
Pirum
2000–
Sommeren 2018 ble hele diskografien til UKEkoret Pirum sluppet ut på strømmetjenestene Tidal og Spotify. Desember, samme år, slapp koret ut Revolvergutt på de nevnte strømmetjenestene, korets hittil lengste album med 17 spor.
Diskografi
Album
Vilhelm Ekelund
Dikter, essayist, aforistiker
Ekelund virket sporadisk som oversetter, og har blant annet oversatt verker av Pindaros, Giacomo Leopardi og Francesco Petrarca.
Pirum
Diskografi
Singler og EP-er
DVD
Dirigenter
*Trygve Hoff var aktiv som forfatter og skuespiller i UKE-revyen, så Dag Willy Ernst dirigerte når Trygve var forhindret.
Skritt (gangart)
Skritt er en firtaktig gangart hos hest uten svev. Hesten har hele tiden kontakt med bakken. Skritt er den eneste gangarten som ikke er elastisk, fordi bena støtter underlaget lengre enn de svever. Benas rekkefølge i skritt er: venstre bak, venstre framme, høyre bak og høyre framme. Skritt skal være jevn rytmisk, og hesten skal «gå gjennom kroppen». I skritt bruker hesten flere muskelgrupper enn ved andre gangarter.
Horse gait
Grunnkretser i Høylandet kommune
Grunnkretser i Høylandet kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Høylandet kommune, Trøndelag, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Believe… My Friend (album)
Believe... My Friend er det andre albumet fra det tyske bandet End of Green.
Albumet ble først utgitt av Subzero i 1998 og senere av Silverdust Records i 2002.
Haapaniemi kraftverk
Haapaniemi kraftverk  er et varmekraftverk utenfor Kuopio i landskapet Norra Savolax i Finland. Det har en installert produksjonskapasitet på 90 MW fordelt på 2 blokker / turbiner. Operatør er Kupoion Energia.
Anlegget ble utbygd i 1972–1982. Brenselstypen er biomasse, nærmere bestemt torv og tremasse (chips).
Laskerprisen
Albert Lasker Medical Research Awards er en pris som har vært tildelt årlig siden 1946 til nålevende personer som har gitt betydelige bidrag til medisinsk forskning. Prisen er administrert av Lasker Foundation som ble grunnlagt av Albert Lasker og hans kone Mary Woodward Lasker, som senere ble en innflytelsesrik medisinsk forskningsaktivist. Prisene blir noen ganger omtalt som «America's Nobels». James W. Fordyce er fungerende president i Lasker Foundation.
De fire hovedprisene:
Stånga
Stånga er et tettsted i Gotland kommune i Gotlands län på Gotland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 317 innbyggere.
Eheim
EHEIM GmbH & Co. KG er et tysk selskap som produserer akvarieutstyr. De produserer forskjellige typer pumper og filtre med tilhørende filtermedia. De lager også fôrautomater, slamklokker og annet tilbehør.
Moderne vannkjøling av datamaskiner har åpnet et nytt marked for pålitelige, små og stillegående vannpumper for kontinuerlig drift, og Eheims pumper er ettertraktet også i dette markedet.
Touché
Touche (Touché!) – Når man blir truffet i fekting sier man touché, og etter hvert er det blitt brukt også i overført betydning. Man utbryter gjerne touché når noen har kommet med en treffende replikk.
I musikklivet brukes uttrykket om en liten fanfare som markerer for eksempel overrekkelsen av en hedersbevisning eller utrop av en vinner. Ennå brukes toucheen, mens navnet er i ferd med å bli glemt.
Språklige eksempler
Eksemplene skal betraktes som hypotetiske:
eller eller
Makron
En makron er en diakritisk ¯ plassert over en vokal, opprinnelig for å betegne at vokalen er lang. Det motsatte er breve ˘, som indikerer at vokalen er kort. Disse forskjellene er vanligvis fonemiske.
Enkelte bruker makronen i håndskrift, for å skille u fra v og n. På norsk uttales ō som en engelsk o, og det samme med a, e og u.
Qin Shi Huangdis lange mur
Qin Shi Huangdis lange mur var en grensemur bygd på befaling av Kinas første keiser, Qin Shi Huangdi, i perioden 215 til 210 f.Kr.. Den manglet befestninger og var de aller fleste strekninger bare en voll av tettpakket jord på en til to meters høyde, og må ha fremstått mer som en grensemarkering av Qin-keiserrikets nordgrense enn som et militært beskyttelsesverk.
Det er også verdt å merke seg at nord for muren truet det heller ikke slike nomadiske folkegrupper som senere i kinesisk historie skulle utgjøre en viss trussel mot riket. De folkene som var der, oppfattet antagelig snarere murbyggingen som kinesisk ekspansjon, og xiongnuenes angrep på Kina fulgte etter at muren var på plass, ikke før.
Muren er lang, men den er ikke kontinuerlig. Den utgjøres tidvis av eldre kinesiske murer bygget av forskjellige kinesiske stater fra Vår- og høstannalenes tid. For eksempel var den sektoren som var av stein, noe nord for floden Huang Hes store bue, antagelig bygget av kongen av Zhou omkring 300 f.Kr.
Gjennom Ordos løp det en tidligere mur, bygd av staten Qin. Qin Shi Huangdis hærfører Meng Tian avanserte i 221 f.Kr. med en stor hær nordover og forbi denne muren, og jaget de to små ikke-kinesiske folkegruppene Rong og Di bort fra området sør for Huang Hes store bue. Deretter bygde han, med tvangsutskrevne bønder, en mur som strakk seg fra Lintao (sør for dagens Lanzhou i Gansu) og derfra over og nordenfor Huang He og helt øst til dagens Liaodong.
Historikeren Sima Qian (ca. 145 – 86 f.Kr.), som i sitt verk Shiji kaller muren for 万里长城 (pinyin: Wànlǐ Chángchéng), skriver at den målte mer enn ti tusen li, det vil si om lag 5 000 kilometer. Nå må det bemerkes at det kinesiske ordet wàn, som betyr 10 000, like så gjerne benyttes som synonymt med «et svært høyt antall», altså at det gjennomgående brukes svært upresist i kildene.
Marylands flagg
Marylands flagg er et heraldisk flagg som kombinerer to familievåpen knyttet til delstatens historie, henholdsvis Calverts svarte og gule ruter og Crosslands hvite og røde kors. Flagget ble vedtatt 9. mars 1904.
Seinajoki kraftverk
Seinajoki kraftverk er et varmekraftverk i landskapet Länsi-Suomen i Finland. Det har en installert produksjonskapasitet på 120 MW fordelt på 1 blokk / turbin. Operatør er Vaskiluodon Voima.
Marylands flagg
Bakgrunnen for kombinasjonen av de to heraldiske familievåpen i flaggform er at Maryland ble grunnlagt av den britiske adelsfamilien Calvert, som også fikk store landområder i kolonien fra den britiske krone, samt også tittelen Lord av Baltimore. Calvert-familiens våpen ble opprinnelig gitt i 1622, men George Calvert tok opp sin mors våpen for familien Crossland. Kombinasjonen ble mot slutten av 1800-tallet tatt opp igjen som symbol for Maryland. Første gang delstatens flagg ble benyttet var i Baltimore 11. oktober 1880 under 150-årsjubileet for byens grunnleggelse.
Seinajoki kraftverk
Anlegget ble utbygd i 1990. Brenselstypen er biomasse, nærmere bestemt torv og tremasse (chips).
Marylands flagg
Marylands flagg er det eneste av USAs delstatsflagg som er basert på europeisk heraldikk.
Eksterne lenker
Maryland
Romakloster
Romakloster (eller bare Roma) er et tettsted i Gotland kommune i Gotlands län på Gotland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 913 innbyggere. Tettstedene Roma kyrkby og Romakloster var frem til 1995 ansett som ett tettsted, men har fra da blitt regnet som to separate tettsteder. Stedet er kjent fra slaget ved Roma kloster i 1288 under den gotlandske borgerkrigen mellom borgerne i Visby og bøndene på landsbygda i Gotland. Like utenfor Romakloster ligger det en ruin etter et kloster. Det ble oppført av munker tilhørende cistercienserordenen i 1164. Navnet Roma har imidlertid ingen sammenheng med Roma i Italia, men er avledet av ordet rom som i samlingssted. Dette anses i sin tur å ha sammenheng med stedets sentrale betydning som samlingssted for Gotlands høyeste politiske og juridiske instans, Gutnaltinget. Klostret ble etter reformasjonen krongods, en kongsgård. Klosteret og Roma kongsgård, som klostereiendommen opprinnelig tilhørte, er i dag en populær turistattraksjon.
Klosteret og kongsgården Roma ligger dog ikke i tettstedet, som er vokst opp rundt jernbanestasjonen som ble innviet 10. september 1878. Til å begynne med betjente den stort sett bare kongsgården og de omkringliggende bondegårdene. Men etableringen av Roma sockerbruk, som ble bygget på jorder tilhørende kongsgården i 1894, medførte et oppsving for jernbanen og utbygging av jernbanenettet. I Hammaren oppsto bebyggelse i tilknytning til jernbanen, og i Vallgärdet ble det oppført strukturert bebyggelse etter en rutenettplan fra 1906. Hoveddelen av bebyggelsen i Hammaren kom til etter 1940. Jernbanestasjonen og bebyggelsen ble opprinnelig kalt Roma, men for å unngå forvekslinger med den italienske byen byttet poststedet navn til Roma kloster, selv om klosteret ikke lå i tettstedet.
I Romakloster er det også en nedlagt sukkerfabrikk der en stor del av stedets innbyggere tidligere arbeidet. Det finnes også en videregående skole og en grunnskole.
Romakloster har også et stort idrettslag – Roma IF, som blant annet driver med ishockey, fotball, svømming og innebandy.
Keiserhegre
Keiserhegre (Ardea insignis) er en storvokst monotypisk art i hegrefamilien (Ardeidae) og inngår i slekten Ardea, som i alt teller 14 arter. Arten er ifølge BirdLife International kritisk truet av utryddelse, og med det den mest truede av alle nålevende hegrearter. Artens nærmeste nålevende slektning er sotvingehegre (A. sumatrana) .Arten opptrer også på Evolutionarily Distinct and Globally Endangered (EDGE) som en av verdens mest truede fuglearter, med en EDGE Score på 4,9 og en ED Score på 7,4.
Hypertermi
Hypertermi er forhøyet kroppstemperatur (over 38,2 ℃) som en følge av at organismens varmeproduksjon øker mer enn varmetapet.
Keiserhegre
Taksonomi
A. imperialis blir av og til benyttet som vitenskapelig navn på denne arten, men det er et juniorsynonym.
Hypertermi
Dette skjer ved at musklene utvikler varme som kroppen ikke blir kvitt. Det kan oppstå i varmt vær, særlig i forbindelse med væskemangel (dehydrering) ettersom mennesker bruker mye vann for å holde temperaturen nede, både ved svette og ved at vanndamp pustes ut.
Overoppheting
Ved overoppheting er kroppstemperaturen mellom 37 ℃ og 40 ℃. Vanlige symptomer er hodepine, svimmelhet, tørste, muskelsvakhet eller muskelkramper, kvalme og brekninger.
Keiserhegre
Biologi
Keiserhegre er ei storvokst hegre som måler omkring 127 cm og regnes som den nest største av alle hegrene. Den har et formidabel kileformet nebb som måler cirka 152–176 mm. Fjærdrakten er ganske uniform og i hovedsak grå, med hvitt i strupen og hvit buk. Oversiden er mørkebrun til nærmest sort.
Hypertermi
Overoppheting
Symptomene er mildere enn ved heteslag, og de går typisk raskt tilbake med god væsketilførsel og avkjøling.
Keiserhegre
Biologi
Arten er utbredt fra foten av det østlige Himalaya i Bhutan, i det nordøstlige India og det nordlige Myanmar. Tidligere var den også bredt distribuert over det sentrale og østlige India, Nepal (der den nå er utryddet) og (i det minste) i det vestlige og sentrale Myanmar. Kan tenkes finnes den fortsatt også i det sørlige Tibet. Om vinteren besøker noen fugler lavlandet i Brahmaputradalen og overvintrer der.
Hypertermi
Heteslag
Heteslag, også kalt solstikk eller heteutmattelse, er en livstruende tilstand karakterisert ved forhøyet kroppstemperatur over 40 ℃, vanligvis kombinert med lavt blodtrykk og nedsatt bevissthet eller bevisstløshet.
Keiserhegre
Biologi
BirdLife International anslo i 2006 (basert på litteratur av D. Wilson & J. Eames 2006) den totale populasjonen av keiserhegrer til 50–249 voksne individer, hvorav cirka femti finnes i Bhutan der arten først ble registrert i 1991. Tar man med alle fuglene, uavhengig av alder, ligger populasjonen på 70–400 individer totalt.
Hypertermi
Heteslag
Sjansen for heteslag øker i varmt vær med høy luftfuktighet. Kroppen utvikler varme og svette som ikke fordamper, noe som hindrer en avkjølende effekt.
Keiserhegre
Biologi
Arten er hovedsakelig solitær og opptrer langs elver, ofte med sand- og grusbanker, og i subtropisk lauvskog, opp til cirka 1 500 moh i India og 1 300–1 500 moh i Bhutan. Om vinteren kan fuglene opptre i mindre flokker i uforstyrrede områder. Arten hekker i chirfuruskog (Pinus roxburghii) i Namdapha Tiger Reserve i India.
Hypertermi
Symptomer
Solstikk ytrer seg ved hodepine, kramper og bevissthetsforstyrrelse. Symptomene har i hovedsak sin årsak i forhøyet kroppstemperatur, men kan også oppstå hvis hodet er utsatt for direkte oppvarming over lang tid.
Grunnkretser i Trøgstad kommune
Grunnkretser i Trøgstad kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerte tidligere Trøgstad kommune, Østfold, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Keiserhegre
Inndeling
Inndelingen under følger HBW Alive og er i henhold til Martínez-Vilalta & Motis (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige beskrivelser.
Bauhaus
Bauhaus (opprinnelig Staatliches Bauhaus in Weimar) var en tysk høyskole for formgivning og anvendt arkitektur grunnlagt av Walter Gropius. Skolen eksisterte fra 1919 til den ble stengt av nazistene i 1933.
Maines flagg
Maines flagg er blått med delstatens segl i midten. Seglet har et skjold som viser en elg og et grantre. Over skjoldet står mottoet DIRIGO ("jeg viser veg") samt en sekstakket stjerne. Disse viser til nordstjernen og delstatens nordlige beliggenhet. Treet er et frihetssymbol som særlig benyttes i New England. Skjoldet flankeres av en bonde og en sjømann, representanter for delstatens tradisjonelle næringsveger. Delstatsseglet har ikke spesifisert offisielle farger, så variasjoner i utførelsen kan forekomme. Flagget er i størrelsesforholdet 26:33. Det ble vedtatt innført 24. februar 1909.
Maines flagg er modellert etter militære faner fra tiden før og under den amerikanske borgerkrigen. For Maines vedkommende var disse enten blå med delstatsseglet, eller hadde røde og hvite striper som USAs flagg og delstatsseglet på blått i kantonen.
Også delstatene Pennsylvania, Connecticut, Sør-Carolina, New Hampshire, Virginia, New York, Vermont, Kentucky, Indiana, Michigan, Wisconsin, Minnesota, Oregon, Kansas, Nevada, Nebraska, Nord-Dakota, Montana, Idaho, Utah og Alaska har delstatsflagg med blå flaggduk. Louisiana, Oklahoma og Sør-Dakota benytter en noe lysere blåfarge i sine delstatsflagg, mens Delawares delstatsflagg har en lysere, gråblå fargetone. I Maines flagg skal blåfargen tilsvare den som benyttes i USAs flagg.
Sjøfartsflagg
Maine har et eget flagg for bruk til sjøs. Dette ble innført 21. juli 1939 og har hvit flaggduk. På duken er det innsatt et grantre med et skråstilt anker i midten, med mottoet dirigo over og delstatens navn under.
Tidligere flagg
Det første offisielle delstatsflagget ble vedtatt innført 21. mars 1901. Dette hadde lys brun (beige) flaggduk, grantre i grønt og brunt i midten og en blå stjerne i kantonen. Symbolikken var også i dette knyttet til frihetstreet og nordstjernen.
Bauhaus
Historie
Staatliches Bauhaus in Weimar (norsk: «Det statlige byggehus i Weimar») ble grunnlagt av Walter Gropius i Weimar i 1919 ved å slå sammen Großherzoglich Sächsische Kunstgewerbeschule Weimar (norsk: Weimar storhertuglige saksiske kunsthåndverkskole) stiftet av Henry van de Velde i 1907 med Kunstschule in Weimar (norsk: Weimar kunstskole). Bauhaus flyttet i 1925 til Dessau og i 1932 til Berlin.
Walter Gropius var skolens rektor fram til 1928, Hannes Meyer fra 1928 til 1930 og Ludwig Mies van der Rohe fra 1930 til 1933. Bauhaus ble oppløst 19. juli 1933 og en rekke av arkitektene emigrerte til andre land. Blant dem emigrerte Thilo Schoder til Kristiansand og tegnet en rekke bygg der, i Bauhaus-stil.
Grunnleggende ideer
I likhet med den tidligere engelske Arts and Crafts-bevegelsen i 1870 og 1880-årene la Bauhaus vekt på håndverket. Elever ble tatt opp som lærlinger og gikk gradene til svenn og videre til mestere. Gropius mente at kunst ikke var noe som kunne læres – dette i motsetning til håndverket. Hver avdeling ble fra starten ledet av både en kunstmester og en håndverksmester. Lærlingene skulle gå gjennom basis i alle grener. Etterhvert som de første elevene ble ferdige, mistet man noe av dette fokuset, siden det var vanskelig å se hva bokbinding hadde med pottemakeri å gjøre.
Noen særlig utmerkede kunstnere fikk virke som lærere (kunstmestere). De underviste da i teknikker de hadde utviklet særlig dyktighet i. En lærer som ble innbudt i 1920 og tiltrådte i 1921 var Paul Klee, som var formmester i bokbinderi og -utforming inntil avdelingen ble lagt ned i 1922. Han foreleste over egne bilder, inntil han laget en forelesningsserie om visuell form, bygget på tanker av Johannes Itten. Etterhvert underviste han også i «videregående maleri» sammen med Vasilij Kandinskij.
Grunntanken var å skape kunstnerisk pregede omgivelser for folk flest, fra de minste detaljer innen brukskunst til det ytre miljø. For å oppnå dette var det nødvendig at håndverket tilpasset seg industrien med henblikk på masseproduksjon. Tanken om sammenfattende kunst stammet også fra art nouveau, art deco og jugendstilen hvor flere kunstarter ble kombinert.
Selv om Bauhaus-skolen hadde et manifest som proklamerte at det ytterste målet ved all kreativ aktivitet var bygging, tilbød paradoksalt nok ikke skolen undervisning i arkitektur før i 1927.
Verdensarven
UNESCO oppførte i 1996 en gruppe på fem bauhaussteder i Dessau og Weimar i Thüringen på listen over verdens kulturarv. Hovedbygningen til Bauhaus-Universität Weimar og van de Velde-bygningen samme sted har historisk verdi som åsted for etableringen av Bauhausskolen. Bygningene er tegnet av Henry van de Velde i jugendstil. De tre øvrige bygningskomplekser, Haus am Horn, skolebygningen i Dessau og bygningene for skolens lærere (mestere), de såkalte mesterhusene (Meisterhäuser) er tegnet i den nye stil.
Sylviane Félix
Sylviane Félix (født 31. oktober 1977 i Créteil) er en fransk tidligere friidrettsutøver (sprinter).
Félix’ største meritter kom som medlem av det franske stafettlaget på 4 x 100 meter som tok flere medaljer i internasjonale mesterskap på 1990- og 2000-tallet. Det store høydepunktet var gullmedaljen på hjemmebane under VM 2003 i Paris. Sammen med Christine Arron, Muriel Hurtis og Patricia Girard slo de USA med fem hundredels sekund. Ytterligere en stor meritt var den olympiske bronsemedaljen i Athen 2004, sammen med Véronique Mang, Arron og Hurtis. Denne gangen måtte de se seg slått av Jamaica og Russland.
Individuelt var hun i finalen på 200 meter i VM 1997, da hun kom på åttendeplass. I EM 2002 ble hun nummer fire, og i EM 2006 ble hun nummer fem på 200 meter og nummer sju på 100 meter. I OL 2004 ble hun utslått i semifinalen på 200 meter.
Oldtidsfartøyer i Egypt
De egyptiske oldtidsfartøyer er båter og skip fra oldtidens Egypt mellom omkring 3300 f.Kr og 343 f.Kr. Det gamle Egypt hadde sjøfartøyer som en sentral del av deres kultur fra gammelt av langs den livsviktige floden Nilen som også var egypternes viktigste kommunikasjonsmiddel i flere årtusener.
Europaparlamentsvalget i Nederland 2009
Europaparlamentsvalget i Nederland 2009 ble avholdt torsdag 4. juni 2009. Det ble valgt 25 mandater til Europaparlamentet, noe som er to mandater mindre enn valget i 2004. Valget fulgte D'Hondts metode for fordeling av mandater.
Oldtidsfartøyer i Egypt
Det gamle Egypt er en av de få kulturer som har brukt båt eller skip som gravgjemme eller gravgods for de begravde herskerskikkelser, i likhet med det vi kjenner fra de skandinaviske landene i jernalderen og vikingtiden.
Europaparlamentsvalget i Nederland 2009
For første gang kunne innbyggerne i De nederlandske Antiller og Aruba stemme.
Oldtidsfartøyer i Egypt
Nilen
Egypt, som en av de første store siviliasjoner som oppsto i oldtiden, var avhengig av en elv som fungerte som hovedpulsåren for samfunnet i flere årtusener. Nilen spilte en integrert rolle i landets religion, ritualer og hverdagsliv. Som en av de få store floder i verden, løper strømmen nedover i nordlige retning fra det indre Afrika fram til munningen mot Middelhavet.
Hver år gikk Nilen over sine bredder og la fra seg fruktbar, svart jord langs elvedalen som dermed blir meget fruktbar for lokale jordbrukssamfunn som i senere tid ble et kongerike underlagt faraoene. Strømmen i elven var ikke sterk, men merkbar med en hastighet på cirka en knop, unntatt når det var flom. Om høsten kunne hastigheten på elvstrømmen øke til rundt 4 knop. De første reisende langs denne elven kunne med stor letthet la seg drive nedover med hjelp av strømmen.
Hjulpet av strømmen kunne de reisende dra nordover ved bruk av padler, men på vegen tilbake var man nødt til å ta seg motstrøms. Det meste av året er vindretningen langs Nilen alltid fra nord til sør med relativ laber vindstyrke og behagelige værforhold, uvær som forekommer i Middelhavet er nesten fraværende på Nilen som likevel kan opplevde overraskende kraftige vindkast fra siden. Seiling motstrøms når det var svak strøm, kunne derfor foregå med enkle midler slik det er vist på de eldste relieffer som antagelig fremstiller bruk av palmeblader i baugen på båtene. Den fremherskende nordavinden gikk mot strømmen, og dermed var bruk av seil meget praktisk.
Det fantes ikke større trær langs Nilen, bare et fåtall mindre tresorter som ikke produserte store treemner. Egypterne ble senere nødt til å importere tømmer fra andre land som f.eks. Libanon for å skaffe råmaterialer til skipsbygging. Helt fram til moderne tid hadde de egyptiske båt- og skipsbyggerne vært nødt til å basere sin skipsbyggingskunsten på mindre lokale emner som kunne være vanskelig å bearbeide. Det beste tømmeret i Egypt var den harde akasien, som bare var tilgjengelig i lengder på en til to meter. Alle treslagene som fantes, er kortvokste med hard, men sprø ved.
Den store elven var farebar for oldtidens egypterne fra Nildeltaet ut mot Middelhavet opptil 1 100 kilometer oppover mot den første katarakt der elven er innsnevret mellom granittklipper med stryk som kunne være umulig å passere når det var flom. Dette stedet var vanskelig å passere og representerte den første hindringen i trafikkåren fra sør til nord. Det egyptiske riket som hadde oppstått omkring 3000 f.Kr, og opprinnelig besto av to tidlige riker i Nildalen, Nedre Egypt og Øvre Egypt og som sluttet mot den første katarakt.
Lengre oppe var det andre katarakter som også ble naturlige hindringer, den annen katarakt, 400 km videre sørover hadde først en gruppe klippeøyer, deretter en trang passasje med virvlende stryk. Det gamle, egyptiske riket hadde tradisjonelt forsøkt å utvide sitt herredømme sørover til Nubia som hadde ressurser som gull, byggestein og andre varer. Allerede under det sjette dynastiet (2323-2150 f.Kr) var de første arbeidene for å gjøre den første katarakt farbar gjennomført. Men den vanligste løsningen for å ta seg forbi var å trekke båtene over land langs elven.