cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adomnán
Liv
I forlengelsen av den ionanske tradisjonen gjorde han flere reiser til England i løpet av sin embetstid, inkludert en det påfølgende året. Det er noen ganger tenkt, i henhold til en nedtegnelse gitt av Beda den ærverdige, at det var i løpet av hans besøk i Northumbria under påvirkning av abbed Ceolfrith av Jarrow, at Adomnán besluttet å akseptere den romersk-katolske kirkes datering av påsken som det noen år tidligere hadde blitt besluttet på kirkemøtet i Whitby, og således brøt med den keltiske kirke. Bede hentyder at dette førte til en splittelse på Iona og hvor Adomnán ble isolert fra sine øvrige klosterbrødre, og at han deretter dro til Irland for å overtale de irske geistlige om å underkaste den romersk-katolske kirke. Bedes informasjon blir betvilt av historikerne til tross for at det synes klart at Adomnán faktisk adopterte den romersk-katolske dateringen av påsken og dessuten argumenterte for dens sak i Irland.
I 697 er antatt at Adomnán kunngjorde Cáin Adomnáin, bokstavelig «Adomnáns lov». Denne ble kunngjort ved en samling av irske, dalriatanske og piktiske adelige ved kirkemøtet i Birr. Cáin Adomnáin var en gruppe lover formgitt blant annet for å garantere tryggheten og fritakelsen fra ulike typer av ikke-kjempende i strid. Av denne grunn er den også kjent som «De uskyldiges lov». Det er det første forsøk av denne humanistiske type som er nedtegnet i Europa og er sådan beskrevet, om enn tvilsomt, som en tidlig utgave av Genèvekonvensjonene og Menneskerettighetserklæringen.
Verker
Adomnáns mest betydningsfulle verk, og det som har gjort han mest kjent, er Vita Columbae (= Livet til Columba), en helgenbiografi om Ionas grunnlegger, sankt Columba. Teksten er en av de aller viktigste bevarte verker skrevet i Skottland i løpet av tidlig middelalder, og er en vital kilde for vår kunnskap om piktere, foruten at den også gir innsyn i livet på Iona og den tidlige middelalderske gæliske munk.
Imidlertid er Vita Columbae ikke Adomnáns eneste verk. Han skrev også en avhandlingen De Locis Sanctis (De hellige steder), en redegjørelse om viktige kristne helligsteder og senter for pilegrimsreiser. Adomnán fikk mye av sin informasjon fra en frankisk biskop kalt Arculf som personlig hadde besøkt Egypt, Roma, Konstantinopel og Det hellige land, og som etter et forlis på hjemveien kom til Iona. Adomnán mente at dette verket var så viktig at han ga en kopi til den lærde kongen Aldfrith av Northumbria (685-704). Beda brukte et resymé av dette verket i sin egen bok om helligsteder. Også tilskrevet Adomnán er en rekke gæliske dikt, inkludert en feiring av den piktiske kongen Bridei (671-693) og dennes seier over northumbrianerne i slaget ved Dunnichen (685).
De uskyldiges lov
Dette er trolig den mest kjente av Adomnáns forordninger. Et dokument fra 800-tallet slår fast at Irland hadde fire lover: Patricks lov om ikke å drepe prester; Adomnáns lov om ikke å drepe kvinner; Dáires lov om ikke å drepe kveg; og søndagsloven om ikke å synde på helligdagen. Adomnáns lov ble vedtatt på synoden i Birr i 697. Den forklarer at en engel avla Adomnán et besøk en pinseaften, slo ham i siden med en stokk og beordret ham til å få vedtatt en lov i Irland: «- at en kvinne ikke må drepes av en mann, verken ved å slå henne i hjel eller på annen måte, som å bruke gift, drukne henne, brenne henne eller la ville dyr gå løs på henne...Hun skal få dø i sin rettmessige seng.» Straffen innebar amputasjon av gjerningsmannens høyre hånd og venstre fot, samt en bot på 21 kyr. Videre forordnes straff for voldtekt, for det å dra en kvinne etter håret, og for tildelte slag: «For et slag med håndflaten eller knyttneven er boten 30 gram sølv. For et slag som resulterer i et blåmerke eller en kul, er boten 40 gram sølv.» De uskyldiges lov er en milepæl i retthistorien også fordi den slår fast at ingen trenger å gjøre opp for en annens skyld.
Mennesker i solen (film)
Mennesker i solen er en norsk katastrofefilm fra, regissert av Per-Olav Sørensen. Filmen er basert på Jonas Gardells skuespill Mennesker i solen. Vi følger fire selvopptatte mennesker på en campingplass på Sankthansaften, men i sin egen selvopptatthet og navlebeskuelse oppdager de ikke at jorden er i ferd med å gå under.
Adomnán
De uskyldiges lov
Andre lover Adomnán forfattet, var bestemmelsen om at en mann ikke kan gifte seg igjen hvis hans fraskilte kone blir prostituert, om heleri – en kristen kan ikke ta imot stjålet kveg som gave eller handelsvare, samt om mat: Sjødyr som blir funnet døde langs kysten, kan spises, men ikke hvis de er råtne, og en brønn der det er funnet en død skapning, må tømmes for vann, og bunnslammet fjernes – da er brønnen trygg å drikke fra. Dette var nyttige forskrifter på en tid da folk ikke kjente til bakterier.
Mennesker i solen (film)
Filmen hadde et samlet besøkstall på norske kinoer på 11,613.
Adomnán
Helgenkåring
Adomnán døde i 704, og ble siden en helgen i skotsk og irsk tradisjon foruten å være en av de viktigste figurer i både skotsk og irsk historie. Hans død og festdag blir markert den 23. september. Sammen med sankt Columba er han kombinert skytshelgen for bispedømmet Raphoe som består av mesteparten av grevskapet Donegal i nordvestlige Irland.
Hetti, Netti og Letti
Hetti, Letti og Netti er tre fiktive figurer i Disneys Andeby-univers.
Opptreden
Hetti, Letti og Netti er en slags jenteversjon av Ole, Dole og Doffen, men de er like forskjellige som Dolly Duck er fra Donald Duck.
Øvrig liv
Hetti, Letti og Netti er Grønnmeiser, som er Andebys jentespeiderklubb. De og Hakkespettene kommer ofte i konflikter. En gang utfordret Grønnmeisene Hakkespettene, og da valgte Hakkespettene brubygging som konkurranse. Det endte uavgjort, men Hakkespettene fikk mest ære, for landssjefen deres hadde sett hele konkurransen og lagt merke til alle gangene de måtte redde Donald Duck, som prøvde å hjelpe dem. En av de store tingene Grønnmeisene har klart å få til, er å få et gratis klubbhus hos Skrue McDuck, noe som neppe er så lett som det kan høres ut som.
Kilder
Liste der Bewohner Entenhausens Duck family (Disney)
Hekataios av Miletos
Hekataios av Miletos (født ca 550 f.Kr., død ca. 476 f.Kr.), gresk Ἑκαταῖος, navngitt etter den gresk gudinne Hekate, var en tidlig gresk historiker fra en rik familie. Hans virketid var samtidig med den persiske invasjonen. Etter å ha reist omfattende bosatte han seg i sin hjemby Miletos (Milet) hvor han fikk en høytstående posisjon og henga seg til å skrive geografiske og historiske verker.
Da Aristagoras, leder av Miletos, holdt råd i byen med de ledende jonere for å organisere et opprør mot persisk styre, forsøkte Hekataios forgjeves å fraråde sine landsmenn fra dette. I 494 f.Kr. da de beseirede jonere ble nødt til forhandle om sine betingelser var Hekataios en av sendemennene til den persiske satrap Artafernes som han klarte å overtale til gjeninnføre forfatningen for de joniske byene. Hekataios kalles også for logograf, det vil si at han er den første kjente greske historiker, Herodotos' forgjenger. Han var en av de første klassiske forfatterne som nevnte folket keltoi, kelterne. Han danner overgangen til den egentlige historieskrivningen i den grad ved at han forsøkte å skille mellom legender og virkelighet.
Verker
Ges periodos («Reiser rundt Jorden», eller «Undersøkelse av verden»), skrevet i to bøker, er blitt tilskrevet Hekataios. Hver bok er organisert i periplus, et latinsk begrep fra greske περίπλους periplous, bokstavelig «en rundseiling», et punkt for punkt undersøkelse av kysten. En, om Europa, er i hovedsakelig en periplus av Middelhavet, beskrivelser av hver region etter hverandre, og strekker seg så langt nord som til Skytia. Den andre boken er om Asia og arrangert på lignende vis til Periplus Maris Erythraei (om Rødehavet, inkludert Indiahavet og Persiagulfen) hvor en tekstversjon fra 100-tallet e.Kr. har overlevd.
Hekataios beskrev landene og innbyggerne i den kjente verden, redegjørelsen av Egypt er særlig omfattende, og de beskrivelsene ble fulgt av et kart, basert på Anaximanders kart av jorden som han korrigerte og forstørret. Verket har kun overlevd i rundt 374 tekstfragmenter, og hvor flertallet av disse er sitater fra det geografiske leksikonet Ethnika som ble sammenstilt av Stephanos fra Bysants.
Skeptisisme
Hekataios' tekster, særlig Genealogiai, viser en markant skepsis til for muntlig historiefortelling, og åpner med hans program: «Hekataios av Miletos snakker således: «Jeg skriver hva jeg tror er sant, for de historiene som grekerne forteller er, i min mening, latterlige og utallig.»
Han var antagelig den første logografen som forsøkte å skive seriøs historie på prosa og benytte en kritisk metode for å skille myter fra historisk fakta, skjønt han aksepterte Homer og andre poeter som pålitelige autoriteter. Herodotos, som i det minste en gang motsier hans uttalelser, er i gjeld til Hekataios for konseptet med prosahistorie.
Ole Silas Bjerkestrand
Ole Silas Bjerkestrand (født 4. oktober 1899 i Illinois, USA, død 22. januar 1986) var en norsk-amerikansk misjonær tilknyttet santalmisjonen. Han ankom som misjonær til India i april 1925. Bjerkestrand arbeidet ved misjonsstasjonene i Basetkundi, Kaerabani, Grahampur, Joema, Mornai, Benagaria og Dumka.
Han var gift med Hazel Bjerkestrand.
Ekeberg gård
Ekeberg gård finnes flere steder i Norge:
Ta mæ (Ketil Stokkan-album)
Ta mæ er et musikkalbum med Ketil Stokkan. Albumet ble utgitt den 26. august 2011.
Lakkegata (Oslo)
Lakkegata (3-79, 52-68 ) er en gate i Oslo, fra Grønland i bydel Gamle Oslo til Trondheimsveien på Sofienberg i bydel Grünerløkka.
Tidligere het den Schadegaden etter Frantz Schade som var eier på 1600-tallet, men ble i 1857 oppkalt etter Lakkegården (ved det nåværende krysset Lakkegata/Heimdalsgata) som ble revet i 1940, og hadde navn etter Conferenceraad Lachmann. Lakkegårdens opprinnelige navn var Dolin (= Dalen, opphav til navnet Dælenenga, antagelig senkningen rundt Torshovbekken som løp ut i Akerselva like ved gården). Første skriftlige omtale av Lakkegården er i Jordebok for Mariekirkens Provsti og Communebord i Oslo 1542. Der kalles Dælenenga «Dolyne engh hoss Oslo». Like forbi Lakkegårdens nordside gikk den eldste veien mellom oldtidens strandsted som utviklet seg til Gamlebyen, og vestover til Vestfold. Veien gikk over høyden hvor Gamle Aker kirke ble bygd på 1100-tallet. Senere ble den utgangspunkt for gamleveien til Trondheim. I 1625 ble en trebro kalt «Aggers broen» bygd over Akerselva like nedenfor gården, og fortsatte i Fjerdingens gate ved den nåværende Chr. Krohgs gate 60 som ble hovedforbindelsen sørover til Akershus festning, inntil Vaterlands bru ble åpnet i 1654. Flere broer var i tidens løp blitt bygd i området; kong Sverre og birkebeinerne vant over baglerne i slaget ved Aggers eller Akers bro i 1199.
Før byggingen av Nybrua 1827 var dette hovedveien nordover fra byen (se også Vaterland). Lakkegata er i dag avbrutt av trafikksystemet rundt Nylandsveien og Hausmanns bru. Resultatet er at det finnes en liten rest nede i Grønlandsområdet som er adskilt fra hovedgateløpet. Denne går fra nord for Breigata og øst for trafikkmaskinen på Nylandsveien ned til Grønland øst for Vaterlands bru.
Til Lakkegata ligger bl.a. en karakteristisk, liten kirkebygning (bygget for Den Evangelisk Lutherske Frikirke på 1880-tallet), tre av gråbeingårdene (nr. 71–75) og Lakkegata skole med «Slurpen» (bygget i 1901 som kommunalt felleskjøkken for skolebespisningen; senere kulturhus, konsertlokale m.m.).
Geraldton (Vest-Australia)
Geraldton er en by i delstaten Vest-Australia i Australia. Byen ligger rundt 424 kilometer nord for delstatshovedstaden Perth. De viktigste næringsveiene i byen er gruvedrift, fiske, landbruk og turisme.
Historikk
Det er bevis på at det har eksistert innfødte mennesker på vestkysten av Australia i minst 40 000 år, men det er uklart når de første innfødte først kom og bodde i områdene rundt Geraldton. Aboriginene i områdene rundt var kjent som «yamatji-folket» eller «wajarri-folket». Aboriginene ga støtte til de første europeiske nybyggerne i området ved å hjelpe dem med å finne faste vannkilder, og arbeidet siden i saue- og fiskeindustrien.
Selv om mange europeiske oppdagere besøkte Houtman Abrolhos rundt 60 kilometer vest for Geraldton på 1600- og 1700-tallet finnes det ingen bevis for besøk i området som i dag er Geraldton. Den første europeiske oppdageren i området var George Grey i 1839. Et tiår senere reiste oppdageren Augustus Gregory igjennom området. Han fant forekomster med bly ved Murchison-elva og gruven som ble bygget senere ble kalt Geraldine. Byen fikk navnet Geraldton i 1850. Både navnet på gruven som navnet på byen er oppkalt etter guvernør Charles Fitzgerald.
Conrad Albrecht
Conrad Albrecht (født 7. oktober 1880 i Bremen, død 18. august 1969 i Hamburg) var en tysk offiser (admiral) under andre verdenskrig.
I 1899 meldte han seg inn i Kaiserliche Marine og tjenestegjorde der som Korvettenkapitän og kommandør for en torpedobåtflåte. Etter første verdenskrig ble han forfremmet til viseadmiral. Han ble også tildelt jobben med å lede den baltiske flåten. Under andre verdenskrig ledet han flåten som var med på invasjonen av Polen i 1939.
Den 31. desember 1939 pensjonerte han seg og var etter dette ikke i tjeneste i Kriegsmarine.
Corporate Communications
Corporate Communications AS er et norsk kommunikasjonsbyrå etablert i 2011.
Corporate Communications er organisert som et partnerskap, med rådgivere rekruttert blant annet fra norsk media. Tidligere redaktør i Finansavisen Are Slettan overtok i mars 2017 rollen som managing partner etter Ben Holan og Maria Melfald Tveten. Blant partnerne i selskapet er også Hans-Wilhelm Steinfeld. Selskapet hadde 27 ansatte i 2020.
Lili Marleen
«Lili Marleen» er en sang med tekst av forfatteren Hans Leip (1893–1983), skrevet under første verdenskrig før Leip dro til den russiske fronten i 1915, og senere utgitt som «Lied eines jungen Wachtpostens» («En ung vaktposts sang»). Leip slo sammen navnet til kjæresten sin, Lili, og navnet til en venninne, kameratens kjæreste Marleen.
Om sangen
Det var først i 1937 at teksten ble utgitt i Leips diktsamling Die Kleine Hafenorgel («Det vesle havneorgelet»); i 1938 satte Norbert Schultze musikk til, i den marsj-takten som passet i Nazi-Tyskland. Platefirmaet Electrola utga den, innspilt med Lale Andersen 2. august 1939, men den solgte bare i 700 eksemplarer uten å slå an - inntil Wehrmacht i 1941 opprettet sin egen radiosender i Beograd, Soldatensender Belgrad. Der fantes det knapt andre plater enn serbisk marsjmusikk å spille, så tre løytnanter tok turen til Wien og kom der over en kasse plater, deriblant «En ung vaktposts sang», som imidlertid ble kjent under tittelen «Lili Marleen».
18. august 1941 gikk den på luften for første gang. Erwin Rommels styrker i Nord-Afrika ble begeistret, og i de neste tre årene spilte Soldatensender Belgrad den nesten daglig på slaget kl 21:57, som avslutning på programmet Wir grüßen unsere Hörer («Vi hilser våre lyttere»). Angivelig senket soldatene på begge sider sine våpen for å lytte til sangen.
Den ble raskt snappet opp også av den britiske 8. armé i Nord-Afrika, og i det tysk-okkuperte Europa ble sangen en enorm hit. Lale Andersen spilte inn en engelsk-språklig versjon med tekst av Norman Baillie-Stewart (1909-66) som hadde spionert for tyskerne på 1930-tallet og var den siste britiske statsborger som satt fengslet i Tower of London. Denne versjonen var beregnet på britiske styrker i Nord-Afrika, men med tanke på britisk kampmoral vakte det bekymring at en tysk sang skulle appellere slik til britiske lyttere. Tommy Connor fikk derfor i oppdrag å skrive en engelsk tekst som ble sunget av Anne Shelton. «Lili Marleen» ble utvilsomt andre verdenskrigs mest populære sang. Da Lale Andersen ble spurt hva som forklarte dens popularitet, svarte hun: «Kan vinden forklare hvorfor den ble en storm?» I 1942 uttalte den musikk-interesserte Hitler i en av sine bordtaler: «Denne slageren kommer ikke bare til å begeistre den tyske soldat, men muligvis overleve oss alle.» Etter D-dagen i 1944 sang Marlene Dietrich den på engelsk for allierte styrker like bak invasjonslinjen.
En navnløs soldat strandet i Stalingrad sang sin egen versjon:
Propagandafilmen The True Story of Lili Marlene ble innspilt i England i 1944. På tross av tittelen er den full av faktafeil, f.eks er Lale Andersen omdøpt til «Loli Anderson».
Forbud i Danmark
I Danmark ble «Lili Marleen» sunget med tekster som gjorde narr av nazi-eliten. 29. januar 1942 klaget den tyske konsul i Ålborg til politifullmektigen Ehlert at han noen dager før hadde hørt dette sunget på en restaurant:
Etterforskerne fant ut at sangen iblant ble sunget på fire Ålborg-restauranter, og eierne ble innkalt og måtte love at ikke «Lili Marleen» ble spilt igjen. Den danske «riksadvokat for særlige anliggender» (dvs. forholdet til den tyske okkupasjonsmakten) sendte 4. februar 1942 ut en kunngjøring merket «haster» til alle politimestrene i Danmark: «''I Anledning af, at der paa Melodien «Lili Marleen» synges en Del forskellige Smædeviser, skal jeg efter Aftale med Udenrigsministeriet anmode d'Herrer om at forbyde, at nævnte Melodi spilles i Caféer og Restaurationer. Overtrædelser vil foruden Strafansvar efter Omstændighederne medføre, at Restaurationen vil blive lukket. Forbudet bedes omgaaende meddelt Restauratørerne.''» Det foreligger 19 politianmeldelser for å ha sunget undergravende versjoner av «Lili Marleen» i Danmark i tiden januar-juni 1942, deretter bare fem ganger frem til oktober 1943. Anmeldelser for å ha sunget «Internasjonalen» finnes derimot fra 1941 til 1944.
Etterkrigstiden
I 1962 utga Connie Francis en versjon som hun også spilte inn på italiensk og fransk.
I 1980 laget Rainer Werner Fassbinder filmen Lili Marleen.
Litteratur
deutsche Ausgabe: ''Lili Marleen. Die Geschichte eines Liedes von der Liebe und vom Tod,'' aus dem Spanischen von Andreas Löhrer, dtv, 2010, ISBN 978-3-423-24801-3.
Løkenholtet holdeplass
Løkenholtet holdeplass var en jernbaneholdeplass på Østfoldbanens (østre linje). Løkenholtet lå i Ski kommune. Holdeplassen ble åpnet i 1932 som Rådim holdeplass, dagens navn fikk den 1935. Holdeplassen er ikke lenger i bruk. Fra Løkenholtet holdeplass til Oslo S var det 28,290 km.
Pampa
Pampas (fra Quechua: slette) er et grøderikt sletteområde rundt Buenos Aires i Argentina. Den dekker mesteparten av provinsene Buenos Aires, La Pampa og Santa Fe samt deler av Córdoba. Videre strekker den seg inn i Uruguay og delstaten Rio Grande do Sul i Brasil.
Pampasen, som ikke er like tørr som cerradoen, er en naturtype som finnes i flere verdensdeler, men den går under ulike navn. Den kalles eksempelvis prærie i Nord-Amerika, steppe i Eurasia, savanne i Afrika og veld i Sør-Afrika. Pampasen er ofte gressrik og yrer av liv.
Sletner naturreservat
Sletner naturreservat ligger i Indre Østfold kommune i Viken, nordøst i Eidsberg mellom gårdene Sletner og Garsegg og sør for jernbanelinjen. Området er på 512 da, og er preget av dype raviner med stor, gammel granskog på høybonitets grunn, enkelttrær så gamle som 128 år. Floraen karakteriseres som meget artsrik med flere sjeldne arter, også rødlistearter.
Korvettenkapitän
Korvettenkapitän er graden i den tyske marinen som tilsvarer Lieutenant Commander i the Royal Navy, eller orlogskaptein i det norske Sjøforsvaret.
En typisk jobb for en Korvettenkapitän ville være å lede et lite skip, eller være underkommandant på et større skip. Tegnet på skulderen består av tre striper i, gull pluss en stjerne i gull.
Gary Burton
Gary Burton (født 23. januar 1943 i Anderson i Indiana) er en amerikansk jazzvibrafonist og komponist.
Gary Burton begynte å spille piano i seksårsalderen og fikk videre undervisning i high school. Senere studerte han piano og komposisjon i college. Å spille vibrafon lærte han seg selv som autodidakt og utviklet en metode for å spille med fire køller. I 1960 fikk han sitt første engasjement i Nashville. Fra 1971 og 30 år fremover, underviste han ved Berklee College of Music.
I 1972 fikk han musikkprisen Grammy for albumet Gary Burton & Keith Jarrett.
Burhan Ġalyun
Burhān Ġalyūn (arabisk: ; fransk: Burhan Ghalioun; født 1945 i Syria) er en syrisk-fransk statsviter og professor i politisk sosiologi ved Université Paris III Sorbonne-Nouvelle som fra 29. august 2011 til 9. juni 2012 var formann for opposisjonelle syriske nasjonalråd, opprettet i protest mot Baššār al-ʾAsads styre under opprøret i Syria i 2011.
Chiavenna
Chiavenna er en kommune i provinsen Sondrio i Lombardia omtrent 100 km nord for Milano og omkring 40 kilometer nordvest for byen Sondrio. 31. desember 2004 bodde det i Chiavenna 7,263 innbyggere på et area på 11,1 km².
Chiavenna ligger rundt 25 km nord for Comosjøen, ved elven Mera. Byen er sentrum for Valchiavenna. Fra Chiavenna går to fjelloverganger i Alpene, benyttet allerede under Romerriket. Den ene overgangen fører nord gjennom Val San Giacomo over Splügenpasset til Chur i Graubünden. Den andre fører mot øst gjennom Val Bregaglia over Malojapasset og videre over Julierpasset til Chur.
Kommunen Chiavenna består av frazionene Campedello, Loreto, Pianazzola og San Carlo. Chiavenna grenser til kommunene Mese, Piuro, Prata Camportaccio og San Giacomo Filippo.
Odd
Utbredelse
Uddr er kjent brukt i ni runeinnskrifter fra vikingtiden, så navnet var kjent, men antakelig ikke blant de aller mest brukte i Norden på den tiden. Odd var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 60 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. I Norge var Odd også blant de mest populære navnene på guttebarn født i perioden ca. 1910–1965.
Oddur var et svært vanlig navn på Island på midten av 1800-tallet.
Odd er i dag et svært vanlig navn i Norge, men er svært lite utbredt i andre land.
Chickelacke
«Chickelacke», også kalt «russebrølet», er et vers på rim som ropes i kor av deltagere i den norske russefeiringen. Etter hvert som russefeiringen har endret karakter, har også fremføringen av russebrølet blitt sjeldnere.
Verset er basert på et dansk oppklaringsrop og ble første gang hørt i Oslo i 1934.
Et eksempel på dette ropet kan høres flere ganger i siste episode i NRKs underholdningsserie På rundreise. I dette avsluttende programmet, som ble sendt 21. mai 1968 fra en friluftsscene utenfor Holmenkollen Restaurant i Holmenkollåsen i Oslo, bestod publikum av 430 russ, som på oppfordring fra programleder Roald Øyen fremførte «stambrølet».
Kombinasjonen russebrøl, russestokker og fløyter
Det var frem til ca. 1980 vanlig at såkalte russestokker var en del av russens utstyr; dette var lange, tynne bambuskjepper med en sløyfe bundet i den tykkeste enden. Rødruss hadde stokk med rød sløyfe, mens blåruss hadde stokk med blå sløyfe. Det var også vanlig med fløyter av samme type som brukes av fotballdommere og i speiderbevegelsen. Fløytene hang i en snor rundt halsen.
Når russebrølet ble fremført i 17. mai-toget – og eventuelt i russetoget på steder der man også hadde en slik parade – slo russen samtidig i bakken med russestokkene. Etter de siste ordene i russebrølet – «hjembakt brød» – eskalerte slagene til en rask hamring på asfalten eller brosteinen, som en slags avsluttende bambus-fanfare. De som hadde russefløyter, blåste i dem når verset var ferdig.
Edmund Schlink
Edmund Schlink (født 6. mars 1903 i Darmstadt i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 20. mai 1984 i Heidelberg) var en tysk luthersk teolog som var aktiv i den økumeniske bevegelsen, særlig i Kirkenes verdensråd. fra 1946 til 1971 var han professor i systematisk teologi ved universitetet i Heidelberg.
Schlink hadde to doktorgrader, en i psykiatri fra Marburg i 1927, og en i teologi i 1934. Denne tok han i Münster under Karl Barth. Han var også ordinert prest. Han var aktiv i den såkalte Bekjennelseskirken, den tyske kirken som var kritisk til nazismen. Som resultat av dette ble han arrestert i 1934, men ble raskt sluppet fri igjen.
Schlink var svært opptatt av økumenikk, og opprettet det økumeniske instituttet på universitetet i Heidelberg. Han var også redaktør for tidsskrift som Ecumenical Review og Kerygma und Dogma.
Han ga ut en rekke bøker og artikler, og noe av det som kjennetegner hans teologi er åpenheten og følsomheten i forhold til katolsk og ortodoks teologi.
Edmund Schlink var broren til nonnen og ordensgrunnleggeren Basilea Schlink.
André Manskov Hansen
André Manskov Hansen han har tidligere vært norsk landslagsspiller i ishockey med 14 offisielle landskamper. og spilte i moderklubb Stjernen i helle sin karriere bortsett fra en sesonger i Storhamar Dragons (96/97-sesongen), der han debuterte i den historiske hjemmekampen mot Hasle/Løren da Erik Kristiansen noterte seg for 10 målpoeng. Han ble sett på som et stortalent i norskhockey.
Parque Juárez
Parque Juárez er en park i den meksikanske byen Xalapa. Den ligger i sentrum av byen, og er anlagt som en terrasse med flere etasjer. Den sørlige delen av parken ligger rett over den nedaforliggende dalen, og derfra har man en flott utsikt over fjellene i Østlige Sierra Madre, deriblant Cofre de Perote og Pico de Orizaba. Parken brukes ofte til konserter og andre forestillinger, og fungerer som et naturlig samlingspunkt i byen. Inne i Parque Juárez' fundament er det bygd inn lokaler som brukes til blant annet kunstgallerier og serveringssteder.
Buenos Aires (provins)
Provincia de Buenos Aires er en provins øst i Argentina. Dette er den mest folkerike provinsen i landet, med 15,6 millioner innbyggere (2010). Naboprovinsene er Río Negro, La Pampa, Córdoba, Santa Fe og Entre Ríos. Provinshovedstaden er La Plata.
Hovedstaden i Argentina, Buenos Aires, er en autonom region nord i provinsen. Den er dermed ikke en del av Provincia de Buenos Aires.
Mette Lange-Nielsen
Hun var Norges første kanalvert og søster til Trygve Lange-Nielsen. Hennes mor var av slekten Stang.
Australian Secret Intelligence Service
Australian Secret Intelligence Service (ASIS) er en australsk etterretningsetat med ansvar for å innhente etterretning i utlandet, utføre kontraetterretningsaktiviteter og samarbeide med andre etterretningsetater i utlandet. ASIS er underlagt handels- og utenriksministeren. Etatens eksistens var unndratt offentligheten inntil avisen The Daily Telegraph 1. november 1972 avslørte at ASIS-agenter ble rekruttert ved Australias universiteter.
Debra Hill
Debra Hill (1950–2005) var en amerikansk filmprodusent og manusforfatter som ble kjent for sitt samarbeid med filmregissør John Carpenter. Hun har vært med på filmer som blant annet Halloween (1978), Tåken (1980), Escape from New York (1981), Mørke krefter (1983), The Fisher King (1991) og Escape from L.A. (1996).
Hill ble født i Haddonfield, New Jersey, men vokste opp i storbyen Philadelphia. Hun begynte sin karriere i 1972 som "script supervisor" for krimserien The Streets of San Francisco. Hun startet sitt samarbeide med Carpenter i 1975 og etter noen år ble hun en av de mest kjente kvinnelige filmprodusentene i Hollywood.
Hun medvirket på godt over 30 film- og tv-produksjoner i løpet av karrieren.
I 2003 ble hun tildelt prisen Crystal Award Women in Film.
Hill fikk kreft i 2004 og døde året etter av sykdommen.
Aage Redal
Aage Redal (født 27. mai 1891 i København, død 19. november 1950) var en dansk skuespiller.
Biografi
Redal arbeidet i sine unge år på Kraks Vejviser. Han debuterte som skuespiller i 1913 i Randers i Jeppe på Bjerget. og turnerte flere år i Danmark rundt, før han kom til de københavnske scener, blant annet Sønderbros Teater, Casino 1917–1925 og Allé Teatret. I stumfilms-tiden medvirket han også i film sammen med Fy og Bi. Gjestespilte i Mayol-teatret i Oslo og Bergen. Han er gravlagt på Bispebjerg Kirkegård i København.
Knut Skinnarland
Knut Skinnarland (født 15. januar 1909 i Rauland, død 4. mai 1993) var en norsk billedhugger, kjent for flere arbeider på Nidarosdomen, og for Fiskarmonumentet i Ålesund og Akureyri.
Han var av bondeslekt, og gikk på husflidsskole på Dovre 1933-35, på SHKS 1936-37 og på Kunstakademiet 1938-41. Han debuterte på Høstutstillingen i 1945, studerte ved Kunstakademiet i København 1946, og hos Ossip Zadkine i Paris 1948. Fra 1948 var han tilknyttet Nidaros domkirkes restaureringsarbeider.
På Nidarosdomen utførte han om lag 30 arbeider, hvorav Abraham og Isak på Vestfronten kan regnes som et hovedverk. Andre offentlige arbeider omfatter den realistiske unggutten som utgjør Fiskarmonumentet i Ålesund (1965; en kopi finnes i Akureyri), monument over Aasmund Olavsson Vinje (1968, avduket 1974), flere dyrefigurer for offentlige bygg i Telemark i 1960- og 70-årene, minnestein over Rikard Berge (1981), minnestein over Gerhard Schøning (1970) og minnestein over de omkomne ved Tokkeanlegget (1977).
Han var lærer ved Akademiet i Rauland 1978-80. Der kan man se hans statuett av spelemannen Olav Groven. Han hadde Statens treårige arbeidsstipend 1965, Oslo bys stipend 1965, Statens stipend for eldre fortjente kunstnere fra 1980. Telemark fylkeskommunes kulturpris 1979.
Jasminum odoratissimum
Jasminum odoratissimum er en sjasminart.
Den er en eviggrønn, opprett busk. Bladene er spredte, trekoblete og blankt mørkegrønne. Blomstene sitter én–fire sammen i endestilte kvaster; de er gule og dufter. Underarten Jasminum odoratissimum subsp. odoratissimum er utbredt på Madeira og på Kanariøyene unntatt Lanzarote. En annen underart, Jasminum odoratissimum subsp. goetzeanum, finnes i Tanzania og Zambia.
Jasminum odoratissimum blir dyrket som potteplante, og den er også blitt brukt i parfymeindustrien.
Organizzazione Gladio
Organizzazione Gladio, eller kort Gladio (fra latin Gladius, et kort tveegget sverd), var den italienske greinen av det hemmelige militære nettverket som ble organisert i NATO-landene og enkelte andre land under den kalde krigen. Organizzazione Gladio var det første nettverket som ble oppdaget og kjent for allmennheten, og parallelle nettverk i andre land fikk ofte tilnavnet «Gladio-operasjoner». I Norge var den nasjonale varianten best kjent under navnet Stay-Behind.
Den 24. oktober 1990 innrømmet den kristeligdemokratiske statsministeren Giulio Andreotti at organisasjonen var en «struktur av informasjon, reaksjon og beskyttelsestiltak», med hemmelige våpenlagre og hemmelige hæravdelinger. Det kom også for dagen at General Giovanni de Lorenzo i 1964 deltok i et stille statskupp («operasjon Solo») hvor det italienske sosialistpartiet ble tvunget til å forlate regjeringen.
Gladio hadde en spenningskapende strategi (la strategia della tensione) ved å utføre terroraksjoner med flest mulig uskyldige offer, og å legge skylden på den politiske venstresiden for å skremme befolkingen fra å gi kommunispartiet makt. En rekke slike terroraksjoner ble utført i Italia i 1970- og 1980-årene
Den italienske regjering fikk mye kritikk etter innrømmelsene i 1990, da den lovet å avvikle sin «hemmelige hær». Italias regjering forsvarte seg med at slike «hemmelige hærer» fantes eller hadde eksistert i alle andre vesteuropeiske land. Dermed tok det ikke lang tid før det ene etter det andre lands grupper ble avslørt. I noen land hadde Stay-Behind gruppene utført tilsvarende terroraksjoner. I andre land hadde gruppene begrenset seg til sin rolle som okkupasjonsberedskap.
Tidlige avsløringer
I 1974 ble direktøren for de Italienske hemmelige tjenester, General Vito Miceli, dømt for å ha organisert et hemmelig nettverk bestående av private og militære, med formålet å «fremkalle et væpnet opprør for å skape en ulovlig endring i Italias konstitusjon og styresett.» Under rettssaken ropte Miceli at: «Selvfølgelig gjorde jeg det, men kun fordi USA og NATO ba meg om å gjøre det.»
Forsøk fra journalister og politikere på å undersøke saken ble avvist av myndighetene med begrunnelsen at dette var statshemmeligheter. Den fascistiske terroristen Vincenzo Vinciguerra påberopte seg samarbeid med Gladio, og bekreftet organisasjonens eksistens under rettssaken i 1984.
Opprullingen i 1990
Sommeren 1990 etterforsket den Italienske statsadvokaten Felice Casson terroraksjoner utført av grupperinger fra den ekstreme høyresiden.
Under etterforskningen kom han over dokumenter som pekte mot at det eksisterte en hemmelig hær i Italia, organisert under NATO, og under kontroll av CIA. Dokumentene viste at slike hemmelige hærer eksisterte over hele Vest-Europa.
Casson fant dokumentene i arkivene til det Italienske hemmelige politiet SISMI (Servizio Informazioni Sicurezza Militare), tidligere kjent som SID (Servizio Informazione Difesa) og SIFAR (Servizio Informazioni Forze Armate).
Det mest signifikante dokumentet var datert 1. juni 1959, og bar navnet SIFARs spesialstyrker og operasjon Gladio (italiensk: Le Force Speciali Del SIFAR E L'Operazione Gladio).
Dokumentet la vekt på at nest etter en Sovjetisk invasjon var NATO og CIAs største frykt en «intern undergravning», først og fremst ved at det Italienske kommunistpartiet skulle komme til å få for stor makt (dette var en reell frykt, partiet var på denne tiden i sterk vekst.) SIFAR og Gladio skulle utføre operasjoner i henhold til de to nevnte «krisesituasjonene».
Dokumentet konkluderer med at SIFAR, sammen med den Italienske forsvarsministeren, med dette bekreftet en avtale mellom CIA og SIFAR som var inngått den 26. november 1956, og som beskrev Gladios operasjoner i nærmere detalj.
Casson informerte det Italienske senatet om sine funn.
Parallelt med statsadvokat Cassons undersøkelser drev også en spesialkomité fra det Italienske senatet, ledet av senator Libero Gaultieri, undersøkelser rundt mystiske massakrer og terrorhandlinger i Italia.
2. august 1990 reiste Gaultieri krav om at statsminister Giulio Andreotti måtte gi senatskomitéen en forklaring om «eksistensen, karakteristikker, og formålet med en parallell og okkult struktur som det blir hevdet opererer innenfor de hemmelige tjenester med målsetning om å påvirke landets politiske liv.»
24. oktober 1990 gav Andreotti sitt svar i en ti siders rapport. Han bekreftet eksistensen til Gladio, og at Gladio fremdeles var aktiv. Med referanser til dokumentet fra 1959 bekreftet statsministeren avtalen fra 1956, og sa at denne var en videreføring av tidligere avtaler mellom CIA og Italias myndigheter fra tiden etter annen verdenskrig.
Córdoba (provins i Argentina)
Provincia de Córdoba er en provins nord i Argentina. Den har en befolkning på 3,3 millioner (2010) og et areal på 165 321 km². Naboprovinser er Santiago del Estero, Santa Fe, Provincia de Buenos Aires, La Pampa, San Luis, La Rioja og Catamarca.
Organizzazione Gladio
Opprullingen i 1990
Andreotti bekreftet også at Stay-Behind nettverket i Europa ble kontrollert og koordinert av NATO, gjennom de hemmelige komiténe CPC (Clandestine Planning Committee), og ACC (Allied Clandestine Committee.) Statsministeren la til at ACC hadde ansvaret for «nettverkene for tildekning og flukt mellom de deltagende nasjoner.»
Videre hadde CIA plassert ut mer enn hundre våpen-depoter rundt i Italia til Gladios dispensasjon.
Andreottis rapport til senatskomitéen ble lekket til pressen og forårsaket en større skandale. Pressen jaktet videre, og på grunnlag av rapporten ble blant annet en del våpen-depoter funnet, ett av dem ved og i en katolsk kirke.
Etter å ha blitt satt under kraftig politisk press gikk Andreotti foran parlamentet og sa at skandalen ikke kun omfattet ham, alle Italias statsledere hadde vært informert om skandalen. Siden dette impliserte ledere fra mange av Italias partier stilnet kritikken.
Senere forskning
Det sveitsiske forskningsprosjektet Secret Warfare : Operation Gladio and NATO's Stay-Behind Armies ved Center for Security Studies, er det eneste kjente prosjektet som har tatt for seg Stay-behind i Europa i sin helhet. Ifølge rapporten fra dette studiet utførte Gladio, i et forsøk på å bremse sosialistenes fremgang i Italia, aksjoner i samband med italienske høyre-ekstremister, en serie bombeangrep på offentlige steder med «flest mulig uskyldige offer». Skylden ble lagt på den italienske politiske venstresiden. Målsetningen var å skape terrorfrykt i den italienske befolkningen og å få dem til å vende seg til staten og be om mer sikkerhet. Teknisk utstyr og sprengstoff ble forsynt av Gladio-gruppen, og det hemmelige politiet beskyttet personene som hadde deltatt i aksjonene fra straffeforfølgelse.
Både CIA og NATO har i lang tid nektet å svare på spørsmål om sin delaktighet i planleggingen av disse aksjonene.
Muḥammad Basindawa
Muḥammad Salīm Bāsindawa (arabisk: ; født 4. april 1935 i Aden, Sør-Jemen) er en jemenittisk politiker som fra 2011 til 2014 var Jemens statsminister. Han var utenriksminister fra 1993 til 1994. Basindawa var medlem av Den allmenne folkekongressen, landets viktigste parti, men meldte seg ut på begynnelsen av 2000-tallet for å bli med i opposisjonen mot president ʿAlī ʿAbdullāh Ṣāliḥ som en uavhengig politiker.
Etter at opprøret i Jemen i 2011 hadde vart i flere måneder ble Bāsindawa nominert av opposisjonen til å lede den første regjeringen etter president Ṣāliḥ hadde blitt styrtet. 27. november ble han utnevnt til statsminister av visepresident ʿAbd Rabbuh Manṣūr Hādī.
Loch of Stenness
thumb|right|Vaktsteinen er en av [[De stående steiner ved Stenness og står like ved innsjøen. Ved siden av går det en bro, og veien til Ring of Brodgar]] Loch of Stenness er en innsjø på øya Mainland, som er hovedøya i den skotske øygruppen Orknøyene. I nærheten av innsjøen ligger de to steinsirklene Standing Stones of Stenness og Ring of Brogar. Innsjøen er den største med brakkvann i Storbritannia.
David Copperfield (andre betydninger)
David Copperfield kan vise til:
Sirdaryo
Sirdaryo, også skrevet Syrdarya, (usbekisk: Sirdaryo / Сирдарё; russisk: Сырдарья) er en by i Usbekistan, ved elva Syr-Darja.
Shunpei Uto
Shunpei Uto (født 1. desember 1918) var en japansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Uto vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1936 i Berlin. Han kom på andreplass på 400 meter fri med tiden 4.45,6 bak amerikaneren Jack Medica. På 1500 meter fri kom Uto på tredjeplass på bak sin landsmann Noboru Terada og Jack Medica.
Bjørn Rogstad (politiker)
Bjørn Rogstad (født 23. juni 1946) er en norsk tannlege og politiker (H).
Han var ordfører i Rennebu kommune i Trøndelag 2006–2011, etter å ha fungert som ordfører i Trond Jæres sted i ett år. Rogstad var innvalgt i kommunestyret på en fellesliste mellom Høyre og Venstre, og satt som gruppeleder fra 1995.
Han er oppvokst i Valdres, Malvik og Støren, og flyttet fra Trondheim til Rennebu for å tiltre som distriktstannlege i 1971.
Crown Office and Procurator Fiscal Service
Crown Office and Procurator Fiscal Service er påtalemyndigheten i Skottland. Etter skotsk rett påtales nesten alle lovbrudd av Kronen ved 's Lord Advocate, som leder påtalemyndigheten.
Det er påtalemyndigheten som selvstendig avgjør om det skal igangsettes strafferettslige undersøkelser, selv i tilfeller der den mistenkte hverken er arrestert eller siktet av politiet. Påtalemyndigheten har også ansvar for etterforskning av dødsfall; det eksisterer ikke noe eget coroner-system i Skottland. I tillegg er det påtalemyndigheten som etterforsker saker der polititjenestemenn mistenkes for lovbrudd.
Flex
Flex er et engelsk begrep som betyr en rekke ting, blant annet:
Flex kan også referere til en rekke andre ting:
Monique (Kim Possible)
Monique er en fiktiv figur fra Disneyserien Kim Possible. Etternavnet hennes har aldri blitt brukt, muligens en honnør til stemmeskuespilleren, Raven-Symoné, som ofte kjennes kun på fornavnet.
Utseendet til figuren har forandret seg gjennom serien, mest tydelig har dette vært når det gjelder øynene. I sesong 1, da hun møtte Kim, hadde hun små pupiller, men fra og med sesong 2 fikk hun større og fullere øyne.
Hun er en nær venn av Kim, og klart en av de mest normale i Kims omgangskrets.
Moniques norske stemme tilhører Marte Stolp og Katrine Blomstrand (samsvarer med Fru Possible fra episode til episode)
Om Monique
Foruten Ron er Monique den personen Kim tilbringer mest tid sammen med. Hun gir Kim fornuftige råd om skolen og livet, og er en effektiv motvekt til Rons eksentriske tanker og ideer. Monique jobber på designerbutikken Club Banana, som var stedet der hun møtte Kim.
Man vet lite om Moniques privatliv. Hun har nevnt at hun har en bror. Hun og Kim falt begge for Hirotaka, og slåss faktisk om ham. Selv om hun er inne på trender og hva som er populært, viste det seg da hun var med i serien første gang at hun er fan av GWA (The Global Wrestling Association). Da Kim fortalte at Ron hadde billetter til en brytekamp, noe hun selv ikke ønsket å gjøre, ble en ekstatisk Monique nærmest sjalu på Ron som kom inn på kampen.
Monique er hip og intelligent og snakker gjerne i hiphop-stil (Kim kaller det «Monique-språk»), og liker også å bruke akronymer, som PVM (prøv å være med).
Andre versjoner
I trippelepisoden «I tide og utide», dukker en 20 år eldre Monique opp i siste øyeblikk for å redde Kim i framtiden som blir styrt av «Den Høyeste Høye», Shego. Hun er da opprører og en dyktig kriger, og sier selv at hun har trent i 20 år. Dette er da en referanse til da hun skulle hjelpe Kim på oppdrag første gang, da hun sa hun at ville trenge 20 års trening. På tross av å være 20 år eldre, har Monique aldret minimalt. I originalversjonen spilles den 20 år eldre Monique av Vivica A. Fox
Referanser
Monique (Kim Possible) Monique (Kim Possible) Monique (Kim Possible)
På sparket
På sparket er et norsk aktualitetsmagasin med Per Øyvind Heradstveit som gikk på NRK Fjernsynet fra 1975 til 1981. De første årene var også Olav Øverland og Frantz Saksvik en del av programlederteamet.
På sparket var et aktualitetsprogram som tok for seg forskjellige aktuelle saker av politisk- og samfunnsmessig art da det gikk.
Borgerkrigen i Sudan
Alternativt kan man referere til de krigene samlet som borgerkrigen i Sudan eller den sudanesiske borgerkrig.
JCDecaux
JCDecaux SA er et reklameforetak grunnlagt i Lyon i Frankrike i 1964 av Jean-Claude Decaux. Dets virksomhetsidé ligger i å tilby «bymøbler», som søppelkasser og leskur ved bussholdeplasser, samt vedlikehold av disse i bytte mot å få selge reklameplasser i byens utendørsmiljø.
Norge
I Norge tilbyr JCDecaux reklamefinansierte gatemøbler i mange byer og tettsteder. JCDecaux opererer også reklamekontrakter for kollektivselskaper og større private og offentlige selskaper som Avinor, Flytoget, Sektor Eiendom, Aker brygge, Rom Eiendom, Steen og Strøm m.fl. I Oslo samarbeidet JCDecaux med Hafslund om å selge reklame samt vedlikehold av nedstigningstårn. Denne avtalen er kontroversiell da tårnene står på kommunal grunn uten at Oslo kommune får direkte del i inntektene. Oslo kommune er Hafslunds største aksjonær.
JCDecaux Norge ledes av Øyvind Markussen.
Sébastien Hinault
Sébastien Hinault (født 11. februar 1974 i Saint-Brieuc) er en fransk, tidligere profesjonell syklist som sykler for det sveitsiske laget IAM Cycling. Han har deltatt i Tour de France fem ganger.
Hans høydepunkt i karrieren er en etappeseier på den tiende etappen av Vuelta a España 2008. I 2003 vant han en etappe i Polen rundt, og i 2004 vant han 4. etappe i Tyskland rundt.
Sébastien Hinault er ikke i slekt med den tidligere syklisten Bernard Hinault.
Miljøflyktning
Miljøflyktning er et nyord som karakteriserer en person eller en gruppe mennesker som grunnet miljøtrusler i sitt nærområde må forlate det.
I 2010 estimerer FN at så mye som 50 millioner er flyktninger på grunn av klimatiske endringer. FNs klimapanel (IPCC) forutser 150 millioner miljøflyktninger innen 2050. Antallet politiske og sosiale flyktninger og internt fordrevne i verden er til sammenligning rundt 43 millioner. Mennesker som flykter på grunn av miljøet får i dag ikke flyktningstatus, deres juridiske status er veldig usikker.
Svakheter ved begrepet
Klimaforsker Norman Myers har anslått at det kan være så mange som 150 millioner «miljøflyktninger» i 2050. Men begrepene «miljøflyktning» eller «klimaflyktning» er upresise. De antyder et forenklet årsaksforhold mellom klimaendringer og flukt, mens det i virkeligheten er vanskelig å isolere klimaendringer som årsak til tvungen migrasjon. I rapporten Future floods of refugees konstateres det at klimaendringer og miljøfaktorer er blant flere underliggende årsaker til tvungen migrasjon. Mennesker lar seg vanskelig redusere til naturvitenskapelige årsak-virkning forhold. Det vil alltid være flere faktorer som påvirker et menneske og selv i en fluktsituasjon vil det være ulike grader av tvang. Flyktninger fra Somalia forteller eksempelvis at de flykter fra både tørke og konflikt. Norske Terje Dahl, hans polynesiske kone Emma og deres datter Sonia ble kalt verdens første klimaflyktninger av media verden over da de flyttet fra det svært lavtliggende landet Tuvalu i Stillehavet til Norge i 1995. De opplevde tre orkaner i et land som ligger for nære ekvator til å skulle kunne ha orkaner.
Klimaendringer som underliggende årsak til flukt
Geografisk sårbare er særlig utviklingsland på den sørlige halvdel av kloden, særlig i Asia og Afrika. 96 % av de berørte i flomkatastrofer skjer i Asia. Det forventes at mesteparten av den tvungne migrasjonen vil være intern og regional i utviklingsland, og det vil bli økt press på byene.
Rettigheter og beskyttelse
Begrepet klimaflyktninger er juridisk unøyaktig. En flyktning er et juridisk begrep og defineres i Flyktningkonvensjonen av 1951. Så sent som i 2001 vedtok alle landene som har underskrevet denne at konvensjonsteksten oppfylte sin funksjon også innen rammene av dagens fluktscenarier. Mens det har vært en økning av antallet flyktninger globalt, har det vært en nedgang i Europa.
Rapporten Future floods of refugees identifiserer eksisterende beskyttelsesmuligheter for flyktninger. De som er blitt fordrevet av årsaker relatert til klimaendringer, er ikke automatisk ekskludert fra definisjonen i Flyktningkonvensjonen av 1951. Miljøødeleggelser og katastrofer kan ikke, i henhold til konvensjonen, sees som årsaker til forfølgelse, men miljøødeleggelser kan i visse henseende betraktes som en form for årsak til forfølgelse. Videre bør en person som flykter fra en miljøkonflikt få samme rettigheter og beskyttelse som de som flykter fra generalisert vold.
I forarbeidene til ny norsk utlendingslov står det om de som eventuelt ankommer Norge eller ikke kan returnere på grunn av naturkatastrofe: «I praksis har imidlertid ikke dette fremstått som noen sakskategori av særlig omfang. Departementet mener derfor at det heller ikke er grunn til å nevne denne type situasjoner særskilt i loven, slik som UDI har foreslått.» I Sverige og Finland anerkjennes det at noen ikke kan returnere til sine hjemland på grunn av naturkatastrofer.