cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haggerston stasjon
Haggerston er en jernbanestasjon i Hackney i London, England. Stasjonen ble åpnet for publikum 27. april 2010, og ligger på jernbanebrua Kingsland Viaduct nordøst for City. Stasjonen betjenes av tog på East London-linjen, en del av London Overground.
St. Johanneslogen St. Olaf til det gjenreiste Tempel
St. Johanneslogen St Olaf til det gjenreiste Tempel er en St. Johannesloge i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 21). Logen ble innviet den 16. desember 1881 i Trondhjem.
Den 7. april 1876 ble Broderforeningen i Trondhjem grunnlagt, underlagt den tyske storlosjen Zur Sonne i Bayreuth i Oberfranken i kongedømmet Bayern. Broderforeningen ble opphøyd til selvstendig loge i 1881, og fikk sin konstitusjonspatent fra Zur Sonne. Dermed var en organisatorisk splittelse av det norske frimureriet et faktum. Logen utgjorde en konkurrent overfor St. Johanneslogen Nordlyset under svensk jurisdiksjon, som ble etablert i Trondhjem den 10. januar 1883.
Logen var den første av seks såkalte «humanitære St. Johannesloger» i Norge. Den 10. juli 1920 ble logen tilsluttet Den Norske Provincialloge Polarstjernen, som også hadde sin base i Trondhjem. Den 26. september 1947 ble denne Provinciallogen oppløst og erstattet av St. Johannes Logeforbundet Polarstjernen, under Trondhjems Provincialloge. Logens medlemmer fikk samtidig adgang til høygradene i det svenske Frimurersystem. I 1960 ble Logeforbundet oppløst, og logen ble omdannet til St. Johannesloge nr. 21 i Den Norske Frimurerorden.
Organisatorisk splittelse
I 1770 hadde frimurere i Sverige mottatt et anerkjennelsesdekret fra den engelske storlosje London, som gjaldt Sverige og svenske besittelser. Da unionen mellom Sverige og Norge ble opprettet i 1814, påberopte svenske frimurere seg enerett til å opprette loger i Norge. Dette hegemoniet ble ikke anerkjent av storlosjer i Tyskland. Og det ble heller ikke anerkjent av norske utbrytere.
Den 7. april 1876 ble Broderforeningen i Trondhjem grunnlagt, underlagt den tyske storlosjen Zur Sonne i Bayreuth i Oberfranken i kongedømmet Bayern. Broderforeningen ble opphøyd til selvstendig loge 16. desember 1881, og fikk sin konstitusjonspatent fra Zur Sonne. Logen ble innviet på St. Johannesdagen 4. januar 1882. Dermed var en organisatorisk splittelse av det norske frimureriet et faktum, mellom loger under svensk jurisdiksjon og den nye logen under tysk jurisdiksjon.
St. Johanneslogen St Olaf til det gjenreiste Tempel ble opprettet uavhengig av «den IX provins» Sverige. Den var dermed også uavhengig av «den X provins», som var navnet på Den Norske Frimurerorden frem til 1937. Og den utgjorde en konkurrent overfor St. Johanneslogen Nordlyset under svensk jurisdiksjon, som ble etablert i Trondhjem den 10. januar 1883.
Den Svenska Store Landslogen oppgav kravet om hegemoni i Norge (sprengelretten) i 1898, og anerkjente St. Johanneslogene under tysk jurisdiksjon som likeverdige med sine egne.
Uncle Sam
Uncle Sam («onkel Sam») er en populær, mannlig personifikasjon av Amerikas forente stater. Skikkelsen opptrer på propagandaplakater, i vitsetegninger og andre sammenhenger som symbol på en amerikansk «landsfader», en mer eller mindre typisk, foretaksom amerikaner, myndighetene i USA eller som landet i seg selv. Uncle Sam avbildes vanligvis som en høy, slank, gammel mann med hvitt hår og geitebukkskjegg. Han har på seg flosshatt og gjerne kjole og hvitt, ofte i farger og mønstre fra det amerikanske flagget.
Bruken av uttrykket Uncle Sam er kjent fra tidlig på 1800-tallet, tegningene av ham siden 1852. Figuren Brother Jonathan, en gjennomsnittsamerikaner i stripete bukser og snippkjole, ble brukt på en lignende måte fram til 1850-tallet. Kvinnefiguren Columbia ble også benyttet som personifikasjon av landet. Opphavet til onkel Sam-skikkelsen er Samuel Wilson (1766–1854), en slakter som sammen med broren Ebenezer leverte kjøtt til innsamlingssentralen for mat og ammunisjon til hæren under den britisk-amerikanske krigen 1812. Soldatene i militærleiren i Troy kjente ham godt og kalte også kjøttet han leverte, for Uncle Sam's. Etter hvert gikk uttrykket over til å representere hele hæren og den amerikanske regjeringen.
Uncle Sam har også ofte vært avbildet på plakater for verving i den amerikanske hæren, både under første og andre verdenskrig og under vietnamkrigen.
Mesen (Belgia)
Mesen er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Under første verdenskrig var Mesen åsted for slaget ved Messines.
Gertrud av Sachsen og Bayern
Gertrud av Sachsen og Bayern (født ca. 1154, død 1197) var datter av Henrik Løve av Sachsen og Bayern og Klementia av Zähringen.
Gertrud var hertuginne av Schwaben og dronning av Danmark. Hun ble giftet bort første gang til hertug Frederik IV av Schwaben da hun var 12 år gammel. Hun ble enke allerede året etter. Da hun var 17 ble hun giftet bort til Knut VI av Danmark Valdemarsson.
Begravet i Væ kirke i Skåne.
Etterspørselskurve
Nachfragefunktion Nõudluskõver Demand curve Curva de demanda fa:تقاضا Curva de demanda Curva di domanda Vartojimo kreivė Krzywa popytu Demanda Demand డిమాండ్ రేఖ Talep 需求曲线
Markedssvikt
Markedssvikt viser til situasjoner der en økonomi ikke fører til en effektiv ressursallokering. Med andre ord, markedssvikt oppstår dersom markedskreftene ikke gir den best mulige bruken av ressurser i et marked.
Eksempler på markedssvikt:
Slovakias presidenter
Slovakias presidenter er en liste som omfatter presidenter i Slovakia fra 1993 til nå. Fra 1939 til 1945 var Jozef Tiso president i landet, og i perioden fra 1945 til 1992 var landet en del av Tsjekkoslovakia.
Slovakia siden 1993
Slovakias president er statsoverhodet i staten Slovakia. Det meste av presidentens makt er seremoniell. Da Slovakia permanent ble selvstendig som et resultat av oppsplitningen av Tsjekkoslovakia i 1993, ble statsministerenden utøvende president. Deretter ble presidenten valgt av parlamentet for en femårig periode. I 1998 var parlamentet ute av stand til å velge en president, og statsministeren samt parlamentets talsmann ble utøvende presidenter. Da parlamentet etter et år ennå ikke hadde blitt enige om hvem som skulle bli president ble grunnloven endret, slik at presidenten kunne bli valgt av folket, og ikke parlamentet. Presidentvalg har blitt avholdt i 1999, 2004 og 2009. For å bli president må en kandidat få 50% av stemmene. Hvis det ikke skjer i første valgomgang, holdes en ekstra valgrunde.
Statsministeren og parlamentets president som fungerende president:
Fylkesvei 529
Fylkesvei 529 går mellom Hollingen i Aukra og Malme i Hustadvika.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 215.
Valdres prosti
Valdres prosti er et prosti i Hamar bispedømme og dekker kommunene i distriktet Valdres.
Historikk
Valdres prosti og Toten prosti (med Land) ble opprettet i 1853 ved delingen av Toten og Valdres prosti, iflg. kgl.res. 30.11.1852.
== Prestegjeld ==
Per Lie
Per Arthur Lie (født 20. mai 1907, død 5. mars 1945 i Dachau konsentrasjonsleir ) var en norsk faglig tillitsvalgt i Oslo Transportarbeiderforening og motstandsmann under andre verdenskrig.
Lie var engasjert i det faglige motstandsarbeidet under den andre verdenskrig som leder av Faglig utvalg i Landsorganisasjonen i Norge. Han deltok også i utgivelsen av den illegale avisen Tidsskriftet Fri Fagbevegelse som i starten ble trykket i Norsk Transportarbeiderforbunds lokaler hvor Lie var tillitsvalgt sekretær.
I januar og februar ble en del mennesker rundt Fri Fagbevegelse arrestert, deriblant Lie. Lie ble fengslet og sendt til Grini fangeleir. Derfra ble han overført til tyske konsentrasjonsleire, til Sachsenhausen, Natzweiler-Struthof og Dachau. Lie fikk tyfoidfeber og døde i Dachau 5. mars 1945.
Michel Miklík
Michel Miklík (født 31. juli 1982) er en slovakisk ishockeyspiller.
Per Lie
Mens han var i konsentrasjonsleirene laget han små trefigurer som en av leirens prester smuglet ut og ga til familien hans. Den eneste sønnen hans, Tor Lie, har fortsatt alle figurene med unntak av de hans sønn har fått.
Per Lie var bror av senere partisekretær i Arbeiderpartiet Haakon Lie.
Michel Miklík
Han representerte landet sitt i Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Edward Teller
Edward Teller (ungarsk: Teller Ede, født 15. januar 1908 i Budapest, død 9. september 2003 i Stanford i California) var en amerikansk teoretisk fysiker, på folkemunne kjent som «hydrogenbombens far», selv om han hevdet at han ikke brydde seg om tittelen. Han reiste til USA i 1935 og ble amerikansk statsborger.
Teller er best kjent for sitt arbeid med det amerikanske atomvåpenprogrammet, spesielt som et medlem av Manhattanprosjektet under andre verdenskrig, hans rolle i utviklingen av hydrogenbomben og hans lange tilknytning til Lawrence Livermore National Laboratory som han var med å grunnlegge og fungerte som leder for. Han inviterte til strid i 1950-årene med sine kontroversielle vitnesbyrd i en høring om sikkerhetsklareringen til sin tidligere kollega Robert Oppenheimer, og ble dermed utstøtt fra store deler av det vitenskapelige samfunn. Han fortsatte å skaffe støtte fra den amerikanske regjeringen og militære forskningsinstitutt, særlig til sitt forsvar for atomenergiutvikling, et sterkt kjernefysisk arsenal og et energisk prøvesprengningsprogram.
I sine senere år ble han spesielt kjent for sin støtte til kontroversielle teknologiske løsninger til både militære og sivile problemer, inkludert en plan for å grave en kunstig havn i Alaska ved å bruker termonukleære eksplosiver. Han var en sterk talsmann for Ronald Reagans Strategic Defense Initiative, men han ble anklaget for å overdrive gjennomførbarheten av prosjektet. I løpet av sitt liv var Teller kjent både for sin vitenskapelige evne og sine vanskelige mellommenneskelige relasjoner og flyktige personlighet, og er ansett som en av inspirasjonskildene for karakteren Dr. Strangelove i en film fra 1964 med samme navn. Han ble også tildelt Ig Nobelprisen i 1991 for sine «fredsforslag», slik som våpensystemet Star Wars.
Charles Guiteau
Charles Guiteau (født 8. september 1841 i Freeport i Stephenson County i Illinois, død 30. juni 1882 i Washington DC) var en amerikansk jurist som myrdet USAs president James A. Garfield. Han ble henrettet ved henging.
Edward Teller
Tidlig liv og utdannelse
Teller ble født i Budapest, Østerrike-Ungarn (nå Ungarn) til en jødisk familie. Han forlot Ungarn i 1926, i en alder av 18 år. Det politiske klimaet og revolusjoner i Ungarn i hans ungdom innpodet et langvarig fiendskap i Teller, overfor både kommunismen og fascismen. Da han var ung student, ble hans høyre fot kuttet av i en bilulykke i München, som gjorde at han måtte gå med en protese på foten, og etterlot ham med en livslang halting. Teller ble uteksaminert i kjemiteknikk ved Universität Karlsruhe og fikk sin Ph.D. i fysikk under Werner Heisenberg ved Universität Leipzig. Tellers doktorgradavhandling omhandlet en av de første nøyaktige kvantemekaniske behandlinger av hydrogenmolekylære ion. I 1930 ble han venner med de russiske fysikerne George Gamow og Lev Landau. Tellers livslange vennskap med en tsjekkisk fysiker, George Placzek, var veldig viktig for hans vitenskapelige og filosofiske utvikling. Det var Placzek som en sommer arrangerte et opphold i Roma med Enrico Fermi for unge Teller, og dermed innrettet hans vitenskapelige karriere i kjernefysikk. Teller tilbrakt to år ved Universitetet i Göttingen, og reiste i 1933 ved hjelp av International Rescue Committee. Han reiste for en kort tid til England, og flyttet for et år til København, hvor han arbeidet under Niels Bohr. I februar 1934 giftet han seg med «Mici» (Augusta Maria) Harkanyi, søster av en langvarig venn.
Charles Guiteau
Bakgrunn, omvekslende liv
Guiteau planla å studere ved University of Michigan, men fordi han ikke bestod opptaksprøvene kom han ikke inn på universitetet.
Edward Teller
Tidlig liv og utdannelse
Takket være George Gamows ansporende, ble Teller i 1935 invitert til USA for å bli professor i fysikk ved George Washington University (GWU), hvor han jobbet med Gamow til 1941. Før oppdagelsen av fisjon i 1939 ble Teller engasjert som en teoretisk fysiker, som arbeider innen kvante-, molekyl- og kjernefysikk. I 1941, etter å ha blitt amerikansk statsborger i USA, vendte hans interesse seg mot bruk av kjernekraft, både fusjon og fisjon.
På GWU, forutså Teller Jahn-Teller-effekten (1937), som forvrenger molekyler i visse situasjoner, og dette påvirker den kjemiske reaksjonen av metaller, og spesielt koloreringen av visse metalliske farger. Teller og Hermann Arthur Jahn analyserte det som et stykke ren matematisk fysikk. I samarbeid med Brunauer og Emmet, ga Teller også et viktig bidrag til overflatefysikk og kjemi: den såkalte Brunauer-Emmett-Teller-teorien.
Charles Guiteau
Bakgrunn, omvekslende liv
Han brukte mye penger på å starte et advokatfirma i Chicago, men han hadde bare én sak i retten, og de fleste av hans tilfeller resulterte i rasende klienter og mye kritikk.
Edward Teller
Tidlig liv og utdannelse
Da andre verdenskrig begynte, ville Teller bidra til krigsinnsatsen. Etter råd fra den ungarske medemigranten og den velkjente forskeren på aerodynamikk ved Caltech, Theodore von Kármán, samarbeidet Teller med sin venn Hans Bethe i å utvikle en teori for sjokkbølgeutbredelse. I de senere årene, viste deres forklaring av virkemåten til gassen bak en slik bølge seg verdifull for forskere som studerte raketters ferd gjennom atmosfæren.
Charles Guiteau
Bakgrunn, omvekslende liv
Han begynte deretter med teologi og publiserte en bok om emnet kalt The Truth, som var nesten helt plagiert fra arbeidet til John Humphrey Noyes.
Drapsmann
Deretter begynte han å interessere seg for politikk. Den 2. juli 1881 skjøt han president James A. Garfield med to skudd bakfra. Etter en lang og smertefull kamp mot infeksjoner, som muligens kom som følge av kirurgenes uvaskede hender og ikke-steriliserte instrumenter, døde Garfield den 19. september, 11 uker etter å ha blitt skutt. De fleste moderne leger i USA er kjent med saken og mener at president Garfield lett kunne overlevd med sterilt medisinsk behandling, som var vanlig praksis i USA bare ti år senere.
Edward Teller
Manhattanprosjektet
Teller ble en del av divisjonen for teoretisk fysikk under daværende hemmelige Los Alamos laboratoriet under krigen, og fortsatte å presse sine ideer for et fusjonsvåpen, selv om det hadde blitt satt på en lav prioritet under krigen (ettersom opprettelsen av et fisjonsvåpen viste seg å være vanskelig nok i seg selv). På grunn av sin interesse i hydrogenbomben, og frustrasjonen hans over å ha blitt forbigått som direktør for den teoretiske divisjonen (jobben ble i stedet gitt til Hans Bethe), nektet Teller å delta i beregningene for implosjon av fisjonsbomben. Dette førte til spenninger med andre forskere, ettersom flere forskere måtte være ansatt for å gjøre det arbeidet inkludert Klaus Fuchs, som senere ble avslørt som en sovjetisk spion. Angivelig, klarte Teller også å irritere naboene ved å spille piano sent natten. Men Teller lagde verdifulle bidrag til bombeforskningen, særlig i utviklingen av implosjonsmekanismen.
Charles Guiteau
Drapsmann
Da Garfield døde ble Guiteau anklaget for drap. Rettssaken mot ham startet 14. november 1881 i Washington, DC. Han dikterte sin selvbiografi til New York Herald. Han var uvitende om folkets hat mot ham, selv etter at han nesten ble drept to ganger. Han smilte og vinket til journalister og tilskuere på vei inn og ut av rettssalen, tilsynelatende glad for å være i sentrum for oppmerksomhet.
Edward Teller
Manhattanprosjektet
I 1946 deltok Teller i en konferanse, hvor egenskaper til termonukleært brensel, som deuterium, og mulig utforming av en hydrogenbombe ble diskutert. Det ble konkludert med at Tellers vurdering av en hydrogenbombe hadde vært for gunstig, og at både mengden deuterium soom behøvdes, samt strålingstapet under brenningen av deuterium, ville kaste tvil om dens funksjon. Tilsetting av dyrt tritium til den termonukleære blandingen ville trolig senke tenningstemperaturen, men likevel, visste ingen på den tiden hvor mye tritium som ville være nødvendig, og om tritium i tillegg ville føre til varmeforplantning. På slutten av konferansen, på tross av motstand fra enkelte medlemmer som Robert Serber, presenterte Teller en optimistisk rapport, der han sa at en hydrogenbombe var mulig, og at videre arbeid bør oppmuntres til sin utvikling. Fuchs hadde også deltatt på denne konferansen, og overførte denne informasjonen til Moskva. Modellen av Tellers «klassiske Super» var så usikkert at Oppenheimer senere sagt at han ønsket russerne bygde sine egne hydrogenbombe basert på den teknologien, slik at det nesten helst sikkert ville stanse sin fremgang på det.
I 1946 forlot Teller Los Alamos, for å vende tilbake til universitetet i Chicago som professor og nær medarbeider av Enrico Fermi og Maria Mayer.
Hydrogenbombe
Etter Sovjetunionens første prøvesprengning av en atombombe i 1949, kunngjorde president Truman et utviklingsprogram for en hydrogenbombe. Teller returnerte til Los Alamos i 1950 for å arbeide på prosjektet. Teller ble raskt utålmodig med utviklingen av programmet, insisterte på å involvere flere teoretikere, og anklaget hans kolleger for manglende fantasi. Dette forverret hans relasjoner til andre forskere. Ingen av hans teknologier (eller noen andres), var enda gjennomførbare. Bethe trodde at om Teller ikke hadde presset på for et tidlig hydrogenbombetest, kunne russernes egen utvikling muligens ha vært redusert, særlig når informasjonen Klaus Fuchs ga dem inneholdt mange uriktige tekniske detaljer som gjorde en gjennomføring umulig. Russiske forskere som jobbet på den sovjetiske hydrogenbomben har hevdet at de kunne se at de tidlige ideene var umulig så vel som alle andre som hadde sett på dem gjorde, og hevdet også at de utviklet sin hydrogenbombe helt uavhengig.
Charles Guiteau
Drapsmann
Han ble hengt den 30. juni 1882 i District of Columbia. Av de fire morderne på USAs presidenter levde Guiteau lengre enn noen etter offerets død. I hans tilfelle levde han i ni måneder etter presidentens død.
Edward Teller
Hydrogenbombe
I 1950 viste beregninger av den polske matematikeren Stanislaw Ulam og hans samarbeidspartner Cornelius Everett, sammen med bekreftelser av Fermi, at ikke bare var Tellers tidligere anslag over mengde tritium kreves for hydrogenbomen lav, men at selv med et høyere beløp av tritium, ville energitapet i fusionsprosessen bli for stor til at fusjonsreaksjonen kunne forplante seg. I 1951 ble imidlertid, etter å ha fortsatt mange år med resultatløse arbeid på «Super», en nyskapende idé fra Ulam fulgt opp av Teller, og utviklet seg til den første gjennomførbare teknologien for et hydrogenbombe rangert i megatonn. Den eksakte bidraget gitt av henholdsvis Ulam og Teller til det som ble kjent som Teller-Ulam-teknologien, er ikke endelig kjent i den offentlige sfære, og den nøyaktige bidrag fra hver og hvordan den endelige ideen var kommet på har vært et tema for disput, både i folkelige og klassifisert diskusjoner siden tidlig på 1950-tallet.
Thomas Usk
Thomas Usk (død 4. mars 1388 ved henrettelse) var en engelsk politiker og forfatter på slutten av 1300-tallet.
Liv
Usk var født i London og kom fra en beskjeden bakgrunn. Hans far var en tekstilhåndverker som lagde kapper. Usk startet som skriver og han var antagelig selvlært. Han dukker opp i historiens lys på 1380-tallet under de turbulente politiske tiden under barnekongen Rikard II av England. I førstningen hadde Urk stilt seg med fraksjonen til John Northampton, borgermesteren i London fra 1381 til 1383 da han tapte for Nicholas Brembre. Etter å ha blitt arrestert og avhørt for sin forbindelse med Northampton gikk han over til Brembres fraksjon i 1384 og ga vitnemål mot Northampton under begrunnelsen at han ikke hadde noe ønske, som han sa, om å bli «en stinkende martyr».
Edward Teller
Hydrogenbombe
I et intervju med Scientific American fra 1999, fortalte Teller reporteren:
Thomas Usk
Liv
Urk hadde tidligere støttet lollardismen, en religiøs og politisk bevegelse i England som utviklet seg fra midten av 1300-tallet, inspirert av skriftene til John Wycliff, som krevde reformer i den katolske kirken. I fengselet snudde han om og ble katolikk igjen.
Hans nye allianse brakte Urk inn under kongens og den kongelige fraksjons gunst. Mellom 1384 og 1387 ble han utpekt som under-sheriff for Middlesex på ønske fra kongen. Hans framgang endret seg hurtig på slutten av 1387. I november 1387 krevde Englands parlament, under press for fraksjonen til hertugen av Gloucester, at Rikard II måtte fjerne sine upopulære rådgivere. Rikard ble plassert i Tower of London. Åtte av hans rådgivere, blant dem Brembre ble henrettet for høyforræderi i februar 1388, og resten ble landsforvist. Også Thomas Urk ble dratt med i dragsuget. Kongen måtte akseptere nye rådgivere, og mistet nesten all makt under det som har blitt kalt for Det nådeløse parlament av 1388.
Vadsø svømmeklubb
Vadsø svømmeklubb er en svømmeklubb i Vadsø. Klubben ble stiftet 1. desember 1957.
Thomas Usk
Liv
Urk ble dømt til døden og fikk forræderens grusomme straff hvor han skulle «henges, trekkes og kvarteres og hans hode plassert på en stake over Newgate». Etter å ha blitt trekket og hengt ble han skåret ned mens han fortsatt levde og halshugget så langsomt som mulig for å øke pinslene. Opptegnelsene viser at sverdmannen brukte rundt 30 hogg før hodet var skilt fra kroppen.
Kjærlighetstestamentet
Han er forfatteren bak Kjærlighetstestamentet (The Testament of Love), et verk som forleggeren William Thynne mente var et genuint verk skrevet av Geoffrey Chaucer og derfor inkluderte det i sin Chaucer-utgivelse i 1532, nær 150 år etter Usks død. Ingen annen kilde eksisterer til Usk tekst, og det er derfor umulig å vite hva som Usk skrev og hva Thynne har trykket. Det ble antatt å være skrevet av Chaucer fram til 1897 da Walter W. Skeat utga en ny revidert utgave av Chaucers verker og oppdaget feiltagelsen.
Edward Teller
Hydrogenbombe
Problemstillingen er kontroversiell. Bethe vurderte Tellers bidrag til oppfinnelsen av hydrogenbomben som en ekte nyskapning så tidlig som 1952, og refererte til hans arbeid som «genialt» i 1954. I begge tilfeller la imidlertid Bethe vekt på Tellers rolle, som en måte å understreke at utviklingen av hydrogenbomben ikke kunne ha blitt fremskyndet av ekstra støtte eller finansiering, og Teller var sterkt uenig med Bethes vurdering. Andre forskere (antagonistisk til Teller, for eksempel J. Carson Mark) har hevdet at Teller aldri ville ha kommet noe nærmere uten hjelp av Ulam og andre. Ulam selv hevdet at Teller kun produsert en «mer generalisert» versjon av Ulams originale teknologi.
Vadsø svømmeklubb
Vadsø svømmeklubbs formål er ved samarbeid og kameratskap å fremme interesse for svømmesport. Klubben er selveiende og frittstående med utelukkende personlige medlemmer. Klubben skal drive sin virksomhet organisert i Norges Idrettsforbund.
Edward Teller
Hydrogenbombe
Gjennombruddet – detaljene som fortsatt er klassifiserte – var tydeligvis separasjon av fisjons- og fusjonskomponenter til våpnene, og å bruke stråling som produseres av fisjonsbomben til først å komprimere fusionsdrivstoffet før det tennes. Uansett, kompresjon alene ville ikke være nok, og den andre avgjørende idéen – trinndeling av bomben ved å skille den primære og sekundære – synes å ha vært utelukkende bidratt til av Ulam. Ulams idé synes også å ha vært å bruke mekanisk støt fra det primære å påvirke fusjonen i den sekundære, mens Teller skjønte raskt at stråling fra den primære ville gjøre jobben mye tidligere og mer effektivt. Noen medlemmer av laboratoriet (J. Carson Mark spesielt) uttrykte i ettertid at idéen om å bruke stråling til slutt ville ha kommet til noen som arbeidet på de fysiske prosessene som var involvert, og at den åpenbare grunnen til at Teller tenkte på stråling med en gang var fordi han allerede jobbet med tester for «Greenhouse» som ble gjennomført våren 1951, hvor effekten av energien fra en fisjonsbombe på en blanding av deuterium og tritium skulle bli undersøkt.
Østerrike under Vinter-OL 1948
Østerrike under Vinter-OL 1948. Femtitre sportsutøvere, førtien menn og tolv kvinner, fra Østerrike deltok i åtte sporter under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Østerrike kom på sjuendeplass med en gull-, tre sølv- og fire bronsemedaljer.
Edward Teller
Hydrogenbombe
Uavhengig av den faktiske komponentene i den såkalte Teller-Ulam-teknologien og de respektive bidrag til dem som jobbet på det, ble det umiddelbart etter at det ble foreslått sett av forskerne, som arbeidet på prosjektet, som svaret som hadde vært så lenge søkt. De som tidligere hadde tvilt på om en fisjon-fusionsbombe ville være gjennomførbart i det hele tatt, ble nå tvunget til å tro at det var bare et tidsspørsmål når både USA og Sovjetunionen hadde utviklet våpen på flere megatonn. Selv Oppenheimer, som opprinnelig var imot prosjektet, kalte ideen «teknisk søt».
Selv om han hadde hjulpet til med å komme opp med teknologien, og hadde vært en lang tid talsmann for konseptet, ble ikke Teller valgt ut til å lede utbyggingsprosjektet (hans omdømme av vanskelig personlighet spilte sannsynligvis en rolle i denne avgjørelsen). I 1952 forlot han Los Alamos og sluttet seg til det nyetablerte Livermoregrenen av University of California Radiation Laboratory, som stort sett hadde blitt skapt gjennom hans oppfordring. Etter detonasjonen av Ivy Mike, det første termonukleære våpenet som utnyttet Teller-Ulam-konfigurasjonen, 1. november 1952, ble Teller kjent i pressen som «hydrogenbombens far». Teller selv avstod fra å delta på testen – han hevdet å ikke å føle seg velkommen på Pacific Proving Grounds – og i stedet fikk han sine resultater på en seismograf i kjelleren i en hall ved Berkeley.
Vadsø svømmeklubb
Klubben trener i Miljøbygget i Vadsø. Svømmerne er inndelt i grupper etter ferdigheter i hver av avdelingene; Sjøløve, D-partiet, C-partiet, B-partiet og A-partiet, der Sjøløvene er nybegynnerne og A-partiet er de eldste svømmerne. I tillegg finnes det også Masters, svømmekurs og vanntilvennings-kurs.
Lungegaardens Musikkorps
Lungegaardens Musikkorps stiftet 15. november 1912 holder til i Bergen Navnet Lungegaarden kommer fra skolen med samme navn, som lå der Bergen rådhus ligger, like ved Festplassen og Lille Lungegårdsvann. Korpset har i tidsrommet 1969-2018 avholdt sine prøver i gymsalen på Kronstad skole.
Edward Teller
Hydrogenbombe
Ved å analysere nedfallet fra denne testen, kunne Sovjetunionen (ledet av den sovjetiske vitenskapsmannen Andrej Sakharov i sitt arbeid med hydrogenbomben) lett ha utledet at den nye teknologien hadde brukt komprimering som nøkkelen til initieringen. Dette ble imidlertid tilbakevist av de sovjetiske bombeforskerne, som hevdet at de på det tidspunktet enda ikke var organisert for å samle nedfallsdata fra tester i USA. På grunn av offisielle hemmelighold, ble lite informasjon om bombens utvikling frigjort av regjeringen, og presserapporter tilskrev ofte hele våpenets teknologi og utvikling til Teller og hans nye Livermore Laboratory (enda det faktisk var utviklet ved Los Alamos).
Thomas Usk
Kjærlighetstestamentet
Kjærlighetstestamentet er et allegorisk prosaverk skrevet mens Usk var i fengselet Newgate Prison med den hensikt å søke støtte, og rettferdiggjøre sin politiske handlinger som hadde ført ham dit. I 1897 ble det oppdaget at den første bokstaven i kapitlene dannet en kodet melding: «MARGARET OF VIRTU HAVE MERCI ON TSKNVI». Riktig kodet er det siste ordet «THINUSK», eller «thin[e] Usk». Oversatt vil det si «Margaret den dydige, se i nåde til tynne Usk!»
Lungegaardens Musikkorps
Fra 2018 Har korpset holdt til i nye flotte lokaler i Lungegaardens Kulturarena. Som drifter i de gamle NRK-lokalene i Kanalveien på Minde.
Dirigent
Lungegaardens Musikkorps har siden 2012 hatt Erik Gjerdevik som sin faste dirigent. Eirik Gjerdevik er fast ansatt tubaist i Sjøforsvarets Musikkorps (Divisjonsmusikken i Bergen) og regnes som en av de beste tubasolister i Europa. Han har spilt inn flere soloplater. Den siste heter Music for Blue Days og er spilt inn med Pleven Symphony orcestra med Bjørn Breistein som dirigent.
Dirigent og musikalsk leder for Lungegaardens Musikkorps var fra 2000-2011 Stian E. Svendsen fra Stavanger. Svendsen studerte ved Royal Northern College of Music i Manchester. Han overtok som dirigent og musikalsk leder fra sommeren 2000.
I 2012 dirigeres korpset av Morten E. Hansen fra januar til 24. mars i forbindelse med Norgesmesterskapet.
Tidligere dirigenter:
Rekruttering
Rekruttering av musikere kommer fra skolekorps i Bergen, spesielt fra søndre bydel. Også mange studenter og musikere fra andre kanter av landet finner veien til korpset som er janitsjarkorps og teller ca. 50 aktive musikanter og aspiranter. Alderen er fra 17 år og oppover. Eldste medlem har vært i korpset i over 40 år.
Konkurranse og reiser
Sommeren 2013 var Lungegaardens Musikkorps på 100-årsjubileumstur til Sorrento i Italia. Her spilte korpset flere konserter i lokale småbyer og til vielsen av et norsk brudepar i Amalfi.
Andre aktiviteter
Lungegaardens Musikkorps deler ut «Vandreskjoldet» til et medlem som har vist særs interesse ved fremmøter til prøver og spilling ute i sesongen, samt god oppførsel og initiativrikt arbeid på juletrefesten. Vandreskjoldet ble innstiftet i 1947, det var en gave fra Harmoniorkesteret Tonica fra Århus.
Det er viktig for korpset å spille i Bergen, ikke bare 17. mai, men også ved andre arrangementer. Korpset spiller for Nygaards Bataljon hvert år på deres stiftelsesdag og på fellesutmarsjer. Parkkonserter på slutten av sesongen er også en tradisjon og det spilles i hele byen, også på Torgallmenningen.
Korpset har et eget Tyrolerorkester som spiller og underholder på forskjellige arrangementer i og utenfor byen. Blant annet er bierstube aftener i studentsenteret og Hulen populære.
Historiebok 100-årsberetningen
Skribent Jan Ludvig Jacobsen er forfatter av korpsets nye historiebok som er blitt jobbet med i forbindelse med korpsets 100-årsjubileum i 2012. Boken vil bli lansert i april 2014.
Thomas Usk
Kjærlighetstestamentet
Usk var innsamler av toll fra 1381 til 1384 da Geoffrey Chaucer var tollkontrollør i London (fra 1374 til 1386). Usk kjente Chaucer, kanskje også nært, og i Kjærlighetstestamentet lar han kjærlighetsguden prise Chaucer som «min egen trofaste tjener, den edle filosofiske poet i England» som hadde skrevet et dikt om Troilus.
Branko Radivojevič
Branko Radivojevič (født 24. november 1980) er en slovakisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Edward Teller
Hydrogenbombe
Mange av Tellers kolleger var irriterte over at han likte å ta hele æren for noe han hadde bare en del i, og i respons, med oppmuntring fra Enrico Fermi, forfattet Teller en artikkel med tittelen The Work of Many People, som dukket opp i Science magazine i februar 1955, hvor han understreket at han ikke var alene om utviklingen av våpenet. Han skrev senere i sine memoarer at han hadde fortalt en «hvit løgn» i artikkelen fra 1955, for å «berolige sårede følelser», og hevdet at hele æren for oppfinnelsen var hans.
Kristi Forsamling
Kristi Forsamling (International Churches of Christ, ICC, ICOC) er en kristen meninghet med røtter i den amerikanske Restaurasjonsbevegelsen fra attenhundretallet. International Churches of Christ er en bevegelse som søker en tilbakevending til det første århundrets kristendom ved å holde Bibelen opp som kilden til kirkens myndighet. I Skandinavia er kirken best kjent som Kristi Forsamling.
Edward Teller
Hydrogenbombe
Teller var kjent for å bli oppslukt i prosjekter som var teoretisk interessant, men praktisk ugjennomførbart (den klassiske «Super» var et slikt prosjekt). Om sitt arbeid med hydrogenbomben, sa Bethe:
Kristi Forsamling
Bevegelsen er en internasjonal samling av autonome, ikke-tverrkirkelige, religiøst konservative og rasemessig integrerte kristne menigheter, en avlegger fra Mainline Church of Christ. Mange medlemmer har blitt vunnet blant unge mennesker.
Fra kritisk hold har det blitt hevdet at menigheten kontrollerer hvert enkelt medlem.
Kirkene vektlegger bruk av kun Det nye testamentet for doktriner, kirkelig struktur og moralske overbevisninger, samtidig som at Det gamle testamentet også Guds Ord, er historisk korrekt, og at dets prinsipper er sanne og nyttige, men at dets lover ikke er bindende under den nye pakt i Kristus med mindre annet er undervist i Det nye testamentet.
Bibeldiskusjoner og Familiegrupper
Bibeldiskusjoner er små grupper av disipler som vanligvis møtes en gang i uken. De møtes hvor som helst, inkludert på skoler, kafeer og i hjemmene. Bibeldiskusjoner, eller Familiegrupper, er utformet slik at disiplene sammen kan lese og studere Bibelen og bygge relasjoner med andre i kirken. For gjester fungerer gruppene som en måte å bli introdusert til kirken i en mer uformell setting. I tillegg til single og gifte uten barn, består Familiegruppene av evangelistiske familier som ønsker å hjelpe hverandre i sin relasjon med Gud, med sine familier og med å inspirere og kalle andre til å søke og følge Gud.
Menighetens lederskap
Kirkens lederskap er i den lokale menigheten, ikke i bevegelsen. Det åndelige lederskapet i menigheten er eldste, eller evangelister i de kirkene hvor det ikke er eldste, med assistanse fra ledende menn i menigheten.
Evangelist
Evangelisten, også kjent som predikant, eller forstander, utarbeider og holder prekener, lærer ut Bibelklasser og utfører bryllup. Dåpsritualet er ikke er begrenset til evangelisten. Stillingen er oftest, men ikke alltid, betalt, slik at evangelisten kan frigjøre seg fra annen sysselsetting og fokusere på forkynnelsen. For de fleste menigheter er det evangelisten som leder den lokale kirken. Han er ofte assistert av grupper av menn som har blitt valgt av den lokale menigheten eller oppnevnt av evangelisten. I mange tilfeller fungerer eldste eller evangelister fra hva som tidligere ble ansett som pilarkirker, som rådgivere for mindre menigheter.
Menighetens selvstyre
Kirkens lederskap er i den lokale menigheten. The International Churches of Christ har ikke et formelt anerkjent hovedkvarter, råd, eller hierarkisk kirkestyre. I stedet for, er de uavhengige menighetene et nettverk der hver menighet deltar på eget skjønn i ulike former for tjeneste og fellesskap med andre menigheter.
Internasjonalt samarbeid
The International Churches of Christ Cooperation Churches blir koordinert av delegater som er anbefalt av brødrene i sine regioner av verden. «Hensikten er å forherlige Gud ved å skape og opprettholde enhet i Ånden i fredens bånd mellom kirker, ledere og medlemmer».
Virksomhet
Kristi Forsamlings viktigste virkegrener er:
Kirkens tjenester
ICOC forvalter direkte eller er partnere med over et dusin organisasjoner. Noen fungerer som vedheng til kirken, andre er helt uten tilknytning i deres oppdrag og aktiviteter.
HOPE worldwide
HOPE worldwide, en veldedig stiftelse startet av medlemmer av ICOC, som fungerer som den primære mottaker av kirkens veldedige donasjoner for de fattige (selv om det er finansiert gjennom andre kilder i tillegg). HOPE Worldwide er en verdensomspennende, internasjonal, veldedighetorganisasjon som leverer fellesskapsbaserte tjenester til fattige og trengende. HOPE worldwide ble grunnlagt i London i 1986, og ble utvidet til global skala året etter. I dag finnes organisasjonen på alle bebodde kontinenter og hjelper mer enn en million mennesker hvert år. De sponset den største blodinnsamlingen noensinne i Brasil og Mexico i 1994, og åpnet et barnehjem i Hongkong samme år.
Edward Teller
Kontrovers med Oppenheimer
Skillet mellom Teller og mange av hans kolleger ble utvidet i da han i 1954 vitnet mot Robert Oppenheimer, tidligere leder av Los Alamos og medlem av Atomic Energy Commission, da Oppenheimers sikkerhetsklarering var oppe til høring. Teller hadde hatt mange sammenstøt med Oppenheimer ved Los Alamos over problemstillinger knyttet forskning på både fusjon og fisjon, og under rettssaken var han det eneste medlemmet av vitenskapssamfunnet som hadde merknader til Oppenheimers sikkerhetsklarering.
På spørsmål under høringen fra aktor Roger Robb, om han planla «å foreslå at Dr. Oppenheimer er illojal mot USA», svarte Teller at:
Han ble imidlertid straks spurt om han trodde at Oppenheimer var en «sikkerhetsrisiko», hvorpå han svarte:
Bosetningen av Ulster
Bosetningen av Ulster (engelsk: Plantation of Ulster; irsk: Plandáil Uladh; ulsterskotsk: Plantin o Ulstèr) var en organisert prosess på 1600-tallet, hvor engelske og skotske protestanter fikk tildelt eiendommer i Ulster på Irland. Eiendommene var konfiskert fra katolske irer. En av årsakene til at dette kunne skje var jarlenes flukt, da de siste viktige irsktalende jarlene gikk i eksil og etterlot et maktvakuum som kunne fylles av engelskmennene. Det skjedde under Jakob VI og I, Skottland og Englands felles konge. Nybyggerne (eller planters som de ble kalt på engelsk) kom fra det sørlige Skottland og det nordlige England; deres kultur skilte seg fra den innfødte irske.
Edward Teller
Kontrovers med Oppenheimer
Teller vitnet også om at Oppenheimers hensikter med det termonukleære programmet syntes å være mer basert på den vitenskapelige gjennomførbarheten av våpen enn noe annet. Han vitnet i tillegg om at Oppenheimers retning ved Los Alamos var «en veldig fremragende prestasjon» både som forsker og administrator, og la til hans «meget raske sinn» og at han var «bare en vidunderlig og god regissør».
Bosetningen av Ulster
Små privatfinansierte plantasjer av velstående grunneiere begynte i 1606, mens den offisielle bosetningen begynte i 1609. Mesteparten av det koloniserte landet hadde blitt konfiskert fra de innfødte irske høvdingene, hvorav flere hadde flyktet fra Irland til det europeiske fastlandet i 1607 etter de niårskrigen mot engelsk styre. Den offisielle bosetningen omfattet anslagsvis en halv million dekar (2000 km2) dyrkbar jord i grevskapene Armagh, Cavan, Fermanagh, Tyrone, Donegal og Londonderry. Land i grevskapene Antrim, Down og Monaghan ble privat kolonisert med kongens støtte.
Edward Teller
Kontrovers med Oppenheimer
Etter en offentlig høring, var myndighetene enig med Teller. Oppenheimers sikkerhetsklarering ble til slutt fjernet, og Teller ble behandlet som en paria av mange av hans tidligere kolleger. Som svar begynte Teller å kjøre med et mer militært og statlig publikum, og ble den vitenskapelige «yndlingen» til konservative politikere og tenkere for hans forsvar av amerikansk vitenskapelig og teknologisk overlegenhet. Etter det faktum, benektet Teller konsekvent at han var bestemt på å fordømme Oppenheimer, og hevdet selv at han forsøkte å utelukke ham. Dokumentasjon har derimot antydet at dette sannsynligvis ikke var tilfelle. Seks dager før vitnesbyrdet møtte teller AEC-offiser og foreslå å «fordype anklagene» i hans vitnesbyrd. Det har blitt antydet at Tellers vitnesbyrd mot Oppenheimer var et forsøk på å fjerne Oppenheimer fra makten, slik at Teller kunne bli leder av det amerikanske kjernefysiske vitenskapssamfunnet.
Regjeringsarbeid og politisk opinionsbygging
Etter kontroversen med Oppenheimer bler Teller utstøtt fra mye av det vitenskapelige samfunnet, men av åpenbare grunner var han fremdeles ganske velkommen i regjeringen og militære vitenskapssirkler. Sammen med sitt tradisjonelle forsvar for utvikling av atomenergi, et sterkt kjernefysisk arsenal, og en energisk testing av atombomber, hadde han bidratt til å utvikle sikkerhetsstandarder for atomreaktorer, som leder av Reactor Safeguard Committee i AEC på slutten av 1940-tallet, og senere ledet en innsats ved General Atomics som designet forskningsreaktorer der en atomkatastrofe ville være umulig (TRIGA).
Bosetningen av Ulster
Denne prosessen la grunnlaget for at seks av grevskapene i Ulster samlet sett har en protestantisk og britiskvennlig majoritet, og at disse ble til dagens Nord-Irland da Irland ble delt. Koloniseringen ble på som et middel til å kontrollere, anglisere, og «sivilisere» Ulster. Provinsen var nesten helt irsk-gælisk, katolsk og ruralt og hadde vært den regionen som var mest motstandsdyktig mot engelsk kontroll. Koloniseringen og nybyggingen var også ment å bryte irsk-gæliske Ulsters forbindelser med det opprørske skotsk-gæliske Høylandet i Skottland. Kolonistene (eller «britiske leietakere») ble pålagt å være engelsktalende, protestantiske, og lojale mot kongen.
Edward Teller
Regjeringsarbeid og politisk opinionsbygging
Teller promoterte økte forsvarsutgifter for å motvirke det som ble oppfattet som sovjetiske rakettrusler. Han var en av underskriverne av en rapport i 1958, fra det militære under-panelet av Special Studies Project grunnlagt av Rockefeller Brothers, og ba om tre milliarder dollar i årlig økning i USAs militære budsjett.
Bosetningen av Ulster
Bosetningen er fortsatt, 400 år senere, et kontroversielt tema i Nord-Irland, og markeringer av forskjellige jubiléer knyttet til den har en tendens til å utløse uro og opptøyer.
Edward Teller
Regjeringsarbeid og politisk opinionsbygging
Teller etablerte Department of Applied Science ved University of California, Davis og Lawrence Livermore National Laboratory i 1963, som har Edwart Tellers begavede professorat i hans ære. I 1975 trakk han seg tilbake fra både laboratoriumet og Berkeley, og ble kåret til Directot Emeritus of the Livermore Laboratory og utnevnt til seniorforsker ved Hoover Institution. I 1983 talte han på The Thomas Jefferson School, en konferanse organisert av økonomiprofessor George Reisman hvor intellektuelle diskuterte objektivisme, hvor han fikk stående ovasjoner. Etter kommunismens fall Ungarn i 1989, gjorde han flere besøk til sitt hjemland, og fulgte oppmerksomt med på de politiske forandringer der.
Operation Plowshare og Project Chariot
Teller var en av de sterkeste og mest kjente advokater for å undersøke ikke-militær bruk av kjernefysisk sprengstoff, som USA utforsket under Operation Plowshare. En av de mest kontroversielle prosjektene han foreslo, var en plan om å bruke en multimegatonn hydrogenbombe til å grave en dypvannshavn, mer enn en kilometer lang og en kilometer bred, til bruk for forsendelse av ressurser fra kull- og oljefelt gjennom Point Hope, Alaska. AEC aksepterte Tellers forslag i 1958, og det ble utpekt som Project Chariot. Mens AEC befarte området i Alaska, og fikk området trukket fra den offentlige sfæren, talte Teller offentlig om de økonomiske fordelene med planen, men klarte ikke å overbevise kommunale ledere om at planen var økonomisk levedyktig.
Andre forskere kritiserte prosjektet som potensielt usikkert for det lokale dyrelivet og folket i Inupiat, i nærheten av det angitte området, som ikke var offisielt fortalt om planen frem til mars 1960. I tillegg viste det seg at havna ville være dekket av is i ni måneder av året. Til slutt, på grunn av den økonomiske ugjennomførligheten av prosjektet og bekymringer over strålingsrelaterte helseproblemer, ble prosjektet kansellert i 1962.
Et beslektet ekspereiment, som også hadde Tellers godkjennelse, var en plan om å trekke olje fra oljesand i Athabasca, i det nordlige Alberta, ved hjelp av kjernefysiske eksplosjoner. Planen fikk støtte fra de folkevalgte i Alberta, men ble avvist av regjeringen i Canada, under statsminister John Diefenbaker, som var imot å han noen atomvåpen i Canada.
Kjernefysisk teknologi og Israel
I omtrent tjue år gav Teller råd til Israel om generelle kjernefysiske saker, og om bygging av en hydrogenbombe i særdeleshet. I 1952 hadde Teller og Oppenheimer et langt møte med Ben-Gurion i Tel Aviv, hvor de fortalte ham at den beste måten å samle plutonium var å brenne uran i en kjernereaktor. I 1964 ble det opprettet en forbindelse mellom Teller og Israel, av Yuval Ne'eman, som hadde tilsvarende politiske syn. Mellom 1964 og 1967 besøkte Teller Israel syv ganger, og foreleste ved Universitetet i Tel Aviv, og gav råd til høvdingen for Israels vitenskapelige sikkerehetssirkel, samt statsministrene og regjeringsmedlemmer. Under hver av sine samtaler med medlemmer fra den Israelske sikkerhetsetableringens høyeste nivå, ville han få dem til å sverge på at de aldri ville bli fristet til å underskrive den kjernefysiske ikkespredningsavtalen. Da det israelske programmet nærmet seg ferdigstillelse i 1967, informerte Teller Ne'eman at han skulle fortelle CIA om at Israel hadde bygget atomvåpen, og forklarte at det var rettferdiggjort av bakgrunnen for seksdagerskrigen. Etter at Ne'eman hadde klarert det med statsminister Levi Eshkol, orienterte Teller sjefen for CIAs kontor for vitenskap og teknologi, Carl Duckett. Det tok ett år for Teller å overbevise CIA om at Israel hadde inneholdt kjernefysisk kapasitet; infomasjonen gikk deretter gjennom CIA direktør Richard Helms og deretter til den amerikanske presidenten. Teller overtalte dem også til å avslutte det amerikanske forsøket på å insipsere Negev Nuclear Research Center i Dimona.
Three Mile Island
Teller fikk et hjerteinfarkt i 1979, som han gav Jane Fonda skylden for; etter ulykken på Three Mile Island hadde skuspillerinnen drevet utstrakt lobbyvirksomhet mot kjernekraft, mens hun promoterte sin siste film, The China Syndrome (en film som avbilder en kjernefysisk ulykke, og som tilfeldigvis ble utgitt kun en uke før den aktuelle hendelsen). Som svar handlet Teller raskt ved å drive lobbyvirksomhet i favør av atomenergi, og vitnet om dens sikkerhet og pålitelighet, og etter periode med hektisk aktivitet led han av hjerteinfarkt. Teller skrev et tosiders innlegg i The Wall Street Journal som kom ut 31. juli 1979, under overskriften «Jeg var det eneste offeret ved Three Mile Island», som åpnet med:Three-Mile Island", som åpnet med:
Dagen etter kjørte The New York Times en lederartikkel som kritiserte annonsen, og bemerket at den var sponset av Dresser Industries, firmaet som hadde produsert en av de defekte ventilene som bidro til ulykken ved Three Mile Island.