cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Underart
Dagens situasjon
I de siste tiårene er det biologiske artsbegrepet delvis blitt erstattet med et fylogenetisk artsbegrep. Dette fører til at populasjoner som tidligere ble regnet som underarter blir omdefinert til arter, noe som igjen har ført til en sterk økning av antall arter i mange grupper. Gråmåsen (Larus argentus) er for eksempel blitt splittet i seks arter, og storsalamander (Triturus cristatus) er blitt splittet i fire geografisk adskilte arter.
Utviklingen innenfor molekylærgenetikk er en annen årsak til at mange av dagens biologer går bort fra å bruke begrepet underart. Det viser seg ofte at tidligere definerte underarter var basert på variasjoner i farge og kroppsbygning, som ikke har samsvar med genetiske særtrekk. Samtidig avslører molekylærgenetikken såkalte kryptiske arter. Dette innebærer at populasjoner som ikke kan adskilles ved hjelp av morfologi, kan ha vært forplantningsmessig isolert i lang tid. Selv om de tidligere ikke en gang har vært regnet som underarter, kan det være riktig å betrakte dem som adskilte arter.
Det er blitt hevdet at det er en tredje grunn til at biologer nå splitter opp tidligere arter. Arter har mye høyere status enn underarter hos de som vedtar lover og bevilger penger til forskning. Hvis en biolog beskriver en «ny» art, er det lettere å få vedtatt vernetiltak, og å få midler til å forske videre på arten.
Tallinns julemarked
Tallinns julmarknad, på estisk kjent som Tallinna Jõuluturg, er et årlig julemarked som holdes i Tallinn i Estland. Den moderne varianten hadde premiere i 1991, og løper fra siste uke i november til første uke i januar. Dette beror på at julen ifølge den julianske kalender faller i januar, noe som dermed er relevant for den russiske og russisk-ortodokse minoritet i dette ellers overveiende lutherske land.
I markedes utkant finnes nissens stall med reinsdyr der barn kan mate dem.
Underart
Nomenklatur innenfor zoologi
Underarter av dyr har tredelte (trinære) vitenskapelige navn, det vil si at det tilføyes et ekstra epitet til det vitenskapelige artsnavnet. Et eksempel er sibirnøttekråke, Nucifraga caryocatactes macrorhynchos.
Tallinns julemarked
Markedet holdes ved Rådhustorget. Handverk, souvenirer og varme vin- og spritdrikker selges.
Underart
Nomenklatur innenfor zoologi
Underarten som typen av arten tilhører kalles nominatunderart, og har to like epiteter i det vitenskapelige navnet. Linné beskrev arten nøttekråke fra et eksemplar av den europeiske underarten, som derfor heter Nucifraga caryocatactes caryocatactes.
De samme reglene for skrivemåte gjelder som for artsnavn. Det første leddet, slektsnavnet, skal ha stor forbokstav, og epitetene liten forbokstav. Hvis epitetene er adjektiver, skal de bøyes i samme grammatiske kjønn som slektsnavnet. Navnet skal normalt skrives med kursiv.
De vitenskapelige navnene på underarter brukes bare når det er absolutt nødvendig, og da blir navnene forkortet når det ikke er mulig å misforstå. Den japanske underarten av nøttekråke heter for eksempel N. c. japonica, og underarten i Himalaya N. c. hemispila.
Nomenklaturkoden for zoologi opererer kun med kategorien subspecies for grupper med lavere rang enn art. Likevel brukes av og til de uformelle kategoriene form og rase. Den siste kategorien brukes nå kun om husdyr.
Nomenklatur innenfor botanikk
Botaniske taksonomiske kategorier navngis ved hjelp av nomenklaturreglene i et internasjonalt regelverk, International Code of Nomenclature for algae, fungi, and plants.
I dette regelverket er underart en infraspesifikk kategori, det vil si at den beskriver variasjon under grensen for det som defineres som en art. Andre infraspesifikke kategorier er varietet og form. I tillegg har kultivarer sin egen nomenklaturkode.
Første gyldige beskrivelse av en infraspesifikk kategori vil føre til etableringen av en nominatunderart, den gruppen individer som inkluderer typen for den opprinnelig beskrevne arten. Til sleksnavnet og artsepitetet føyes det til et epitet som etterfølger en forkortelse for kategorien det faller inn under. Nominatunderartens underartsepitet vil gjenta artsepitetet en gang til og omtales som et autonym. Kategorien underart forkortes «subsp.» (engelsk: subspecies), men «ssp.» forekommer også. Denne typen forkortelser skal ikke kursiveres.
Et eksempel er fôrkål (Brassica napus), som i tillegg til autonymet Brassica napus supsp. napus, har de to underartene raps (Brassica napus subsp. oleifera) og kålrot (Brassica napus subsp. rapifera).
Tømmerlense
Tømmerlense kan deles i tre kategorier, ledelense, sorteringslense (hegnsle) og attholdslenser.
Ledelense
Ledelenser (også omtalt som tekst) ble benyttet for å lede tømmeret nedover elvene og hindre at tømmeret la seg i bakevjer, på grunner eller i sideløp. Og for å hindre at det ble til hinder for møller, sagbruk eller kraftverk. Det var også lagt lenser over vann, slik at tømret kunne ledes korteste vei.
Lensen er et flytende stengsel som bestod av tømmerstokker som var sammenkjededet ende mot ende med stål-kramper og kjetting-løkker, ofte ble to stokker koblet parallelt for å gjøre lensen mer solid. Vanligvis var hengslene laget av gran fordi dette treslaget flyter lettest.
Sammenkjedede tømmerstokker kunne også benyttes til å samle opp tømmeret eller slepe det.
Sorteringslense
Sorteringslenser blir langs Drammensvassdraget omtalt som hegnsler. Langs Otravassdraget og Tovdalsvassdraget omtaler man det som skilleplasser med bommer og rundbommer (ringbom) hvor man sorterte tømret, uttrykket bom benyttes også i Vefsna.
En sorteringslense er et sorteringsanlegg for tømmer, anleggene ligger langs en elv hvor stokkene i tømmerfløtingen blir stoppet og sortert, uten å bli tatt opp av vannet. Sorteringen foregikk etter tømmermerkene som var slått inn i stokkene. Merket viste hvor stokken skulle, til en av sagene lenger ned langs elva eller kanskje helt til fjorden og med seilskute videre til andre land.
Tømmeret kunne på denne måten slippes videre i forskjellige puljer som løstømmer, løsfløting, til hver enkelt eier. Eierne kunne være sager, eller i senere tider også treforedling s-fabrikkene, som hadde fått oppgitt tidspunktet tømre ble sluppet og stod klare til å ta det imot.
Man kunne også ved sorteringsanlegg utføre sopping (bunting), disse soppene (flåte eller flak) ble så seilt nedover elven eller over innsjøer, eller trukket med hester oppover sideelver. Enkelte steder ble de etter å ha blitt seiles/slepes over innsjøer splittet opp til løstømmer og fløtet videre, for så å bli soppet igjen. Man benyttet også enkelte steder spillflåte r som var flåter utstyrt med et gangspill midt på, for å vinde opp et langt tau. Ved hjelp av dette spillet kunne tømmer varpes over innsjøer eller andre stilleflytende strekninger. Når varpebåter, kjettingbåter og taubåter ble tilgjengelige ble disse benyttet til varping og sleping, til å begynne med var dette dampbåter.
Det fantes store sorteringsanlegg for tømmer ved alle de største tømmerfløtings-elvene, på det meste arbeidet det over 300 mann ved Fetsund lenser.
Tømmerfløterene som arbeidet på anleggene ble også kalt lensekarar og en båttype som ble brukt i Glommavassdraget heter Lensebåt.
Lensefester
For å holde lensene på plass benyttet man flere metoder som dopper, pælebukker og lensekar. For sorteringslenser hvor store mengder tømmer kunne ligge ble også kjettinger, tau og ståltau festet til fjell på land benyttet.
Dopper
Dopper (påler) slått ned i elvebunnen var det som ble mest brukte til å feste ledelenser til. Dopper ble også brukt ved sorteringslenser, det kunne være to eller tre dopper slått ned ved siden av hverandre for å gjøre dem mer solid.
Om vinteren måtte doppene «vekkes», det vil si å hogg vekk isen rundt doppene så ikke is og høyvann løftet dem fra bunnen. Arbeidet ble utført med issager og langskaftede økser.
Pælebukker (duc d’alben)
Man kunne også benytte e pælebukk som var tre eller flere stokker slått ned i elvebunnen og som skrådde mot hverandre slik at toppendene møttes i et punkt hvor de var gjennombrutt av bolter. Mellom pælene var det strukket kjettinger, som tjente som forankringspunkt for tverrstokker som holdt ledelensa i en viss avstand. Dette var i bruk i blant annet Stjørdalsvassdraget.
Lensekar
I noen vassdrag benyttet man lensekar, dette var laftede trekister som var fylte med stein. Ved Bingen lenser i Glomma finner man eksempler på lensekar.
Liverpool (kortspill)
Liverpool rummy, også kalt United er et kortspill som ligner på Rummy eller 500. Det kalles også veldig ofte for "Londonspillet", som visstnok skal være den originale tittelen. Det spilles typisk 7 omganger per spill. I tillegg til to kortstokker trenger man skriveutstyr for å spille Liverpool rummy.
Generelt
Man må være minst tre personer for å spille Liverpool rummy, og kan være så mange som seks. To kortstokker (unntatt jokere) brukes for 3 og 4 spillere. Ved flere spillere legges til 1 kortstokk per 2 spillere. Det tar omlag 30–60 sekunder å dele ut kortene, og ett spill varer vanligvis mellom 45 og 90 minutter.
Vanskelighetsgrad
Dersom man opererer med en skala med fire nivåer, vil Liverpool rummy kunne karakteriseres med vanskellighetsgrad 3 – nokså vanskelig.
Joanne Brown
Joanne Brown (født 7. april 1972 i Canberra), australsk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney. Brown vant en olympisk bronsemedalje i softball under sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det australske laget som kom på tredjeplass i den første olympiske softballturneringen bak USA og Kina.
Liverpool (kortspill)
Spillets mål
Målet med spillet er å samle de gitte kombinasjoner av kort og legge disse ned før andre spillere. Den med færrest poeng etter endt spill vinner.
Joanne Brown
Fire år senere, under sommer-OL 2000 i Sydney vant hun en ny bronsemedalje med det australske softballdamelandslaget som kom på tredjeplass bak USA og Japan.
Liverpool (kortspill)
Regler
Spillet starter med at hver spiller får utdelt 10 kort, ett og ett. Resten av kortene skal ligge på midten av bordet. Spillerne sorterer kortene de har fått så praktisk mulig i henhold til omgangen. Hver omgang deles av en ny person (følger klokken).
Spilleren til venstre for utdeler starter med å trekke øverste kort fra bunken. Denne må så legge ut et kort fra sine (nå 11) kort. Neste person kan velge om den vil ta inn dette kortet, eller selv trekke fra bunken. Ønsker ikke spilleren kortet som ble lagt ut, kan de andre spillerne "kjøpe" dette kortet. De må da ta det utlagte kortet, pluss et kort fra bunken. Rett til å kjøpe følger klokken. Når kjøpet er fullført trekker spilleren da fra bunken og legger ut et nytt.
Målet for hver omgang er å samle følgene kombinasjoner av kort i tress (minimum 3 like nummer) eller straight (minimum 4 kort i serie og samme farge). 2♠ brukes som wildcard/joker og kan brukes hvor som helst uavhengig av farge. Ess teller som en og 14. En straight må ha 3 kort på en side av esset for å kunne legges ned ( J♥-D♥-K♥-A♥ eller A♥-2♥-3♥-4♥ ), men kan bygges videre på både opp og ned (f.eks. K♥-A♥-2♥-3♥-4♥ ).
Etterhvert som spillerne samler det omgangen krever kan man legge disse ned på bordet med billedsiden opp når det blir ens tur. Spilleren må da trekke fra bunken, legge ut sine kombinasjoner (f.eks 3♥-4♥-5♥-6♥ og 10♥-J♥-D♥-K♥ i andre omgang), og avslutte med et kort i bordet. Har spilleren flere kort igjen på hånd fortsetter spillet og de andre får sjansen til å legge ned sine kort såfremt de har samlet kort som svarer til omgangen. En må først legge ned selv før en kan legge ekstra kort (som passer i tress eller fortsetter på en straight) på de andre spillerne. I siste runde må en legge ut alle kortene (ett i bordet) for å legge ned.
Poengberegning
Når en spiller har lagt ned alle kortene sine i en omgang, teller de andre spillerne poeng for resterende kort på hånden.
Taktikk
Liverpool gir mange muligheter for taktisk spill. Å følge med på hva andre spillere tar inn og kjøper vil gi hint om hvilke tress og straight disse "samler" på. En kan da beholde/samle kort som en antar vil passe når spilleren legger ned, eller samle kort som sperrer for andre spillere. Ved å samle på noe annet enn det de andre samler på øker en også ens egne sjanser for å få kortene en trenger.
Cabra del Santo Cristo
Cabra del Santo Cristo er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 1,786 innbyggere (2021).
Maurere
Maurere er en betegnelse på de muslimske innbyggerne på Den iberiske halvøy og i Maghreb (Nord-Afrika) i middelalderen.
I 711 begynte de erobringen av Iberia, som var fullført i løpet av fem år. I 718 begynte så reconquista, den langvarige kristne gjenerobringen som skulle fortsette helt til 1250 i Portugal og 1492 i Spania.
Et forsøk på å erobre områder nord for Pyreneene endte i 732, da Karl Martel slo maurerne i slaget ved Poitiers. Den opprinnelige mauriske staten dekket det meste av dagens Spania og Portugal, men i 750-årene oppsto det indre konflikter, og den ble splittet i mindre fyrstedømmer underlagt Córdoba-kalifatet.
De kristne områdene i nord og vest gjenerobret sakte, men sikkert, slik at i løpet av de neste århundrene kom Galicia, León, Navarra, Aragón, Catalonia, Portugal og Castilla under kristen kontroll. Man fikk så en periode med gjensidig toleranse, hvor maurere, kristne og jøder levde sammen. I 1031 kollapset Kalifatet Cordoba, og det islamske området i Spania ble deretter styrt av nordafrikanske maurere.
De gjenværende muslimene ble tvunget til å velge mellom å konvertere til kristendommen eller å forlate Spania. En del valgte å bli; deres etterkommere ble kjent som moriscos og var en viktig del av bondebefolkningen i flere områder inntil de ble forvist mellom 1609 og 1614. De fleste av dem som forlot Spania reiste til Marokko, Algerie og Tunisia hvor de bidro til å sette preg på disse landenes kultur.
Fremstilling av maurere, gjerne meget mørke og med et utseende heller typisk for afrikanere lenger sør på kontinentet, er meget alminnelig i europeisk heraldikk.
Piknik i Parken
Piknik i Parken (PiPfest) er en musikkfestival som arrangeres i juni hvert år i Sofienbergparken på Grünerløkka i Oslo. Den første utgaven av Piknik i Parken ble arrangert i parken ved Vigeland-museet på Frogner i Oslo, før den i 2019 ble flyttet til Sofienbergparken.
Bolibompa
Bolibompa er barne-TV fra Sveriges Television (SVT). Programmet har forandret form gjennom årene, men dragen i vignetten har vært med siden starten. I programmet vises mange barneserier, for eksempel Pingu og Babar.
Tittelen Bolibompa har forekommet i tittelmelodien siden 31. august 1987, men det var ikke før i 1999 at Bolibompa ble brukt som tittel på programmet. På samme tid fikk barneprogrammene en fast sendetid fra klokken 18 til 19, og man begynte med direktesendinger. Fredrik Berling var programleder for den første direktesendingen. Til og begynne med stavet man programnavnet Bollibompa, noe som senere ble endret til dagens Bolibompa. Høsten 2005 fikk Bolibompa en ansiktsløftning, og programmet begynte å sende fra ett nytt og større studio. Samtidig begynte Bolibompa å sende på morgenen i Barnkanalen.
Sendetider
Programmet ble fra begynnelsen sendt under samlingsnavnet Barnprogram og sendte i SVT1 fra klokken 17.30 til 18.00, da Aktuellt startet. Noen år senere ble Bolibompas sendetid endret til å starte klokken 18.15. I 1997 ble Aktuellt flyttet fra SVT1 til SVT2 og Barnprogram endret sendetiden til å starte klokken 18. Fra og med 25. august 2008 sender Bolibompa kun i Barnkanalen, unntatt lørdager klokken 18.15, da programmet sendes i SVT1, og søndager klokken 8.00, da programmet sendes i SVT2.
Politioverbetjent
Politioverbetjent er en høyere mellomlederstilling for en polititjenestemann i Norge. En politioverbetjent har ofte personalansvar og kan for eksempel være stedfortreder for politistasjonssjef (det vil si for leder for politistasjon i politidistriktdistrikt) eller for lensmann (lensmannsdistrikt). Politioverbetjenter vil normalt enten være avsnittsledere, avdelingsledere eller politispesialister.
Bolibompa
Bolibompa-sangen
Bolibompa, bolibomp-bomp-a
Bolli-bolli-bolli-bolli-bompa
-Har du sett...
-Va!?
-…Kanal 1!
(Latter)
Tittelmelodien har i senere tid blitt endret.
Wilhelm von Siemens
Wilhelm von Siemens (født 1855, død 1919) var en tysk industrileder. Han var sjef for Siemens-konsernet fra 1890 til 1919.
Liste over kulturminner i Saltdal
Liste over kulturminner i Saltdal er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Saltdal. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Black Lace
Black Lace er et britisk popband som er kjent for sine humor- og festlåter, der «Agadoo» fra 1984 har hatt størst suksess. Bandet ble først kjent i 1979 da de representerte Storbritannia i Eurovision Song Contest 1979, der de endte på syvendeplass med «Mary Ann». Opp gjennom årene har det vært en rekke utskiftinger i bandet, der Colin Gibb er den eneste som har vært med siden starten. AllMusic omtaler Black Lace som bandet med minst «gate-kred i verden» og «de er som et frekt feriepostkort, de kan spille inn nærmest hvilken sang som helst, uansett hvor mye det skader imaget deres».
Bakgrunn
Bandets medlemmer hadde jobbet med musikk siden slutten av 1960-årene, og i 1975 formaliserte de samarbeidet og dannet Black Lace. Året etter turnerte de over hele Storbritannia og spilte inn sin første EP i 1977. De ble stemt frem som årets Yorkshire-band av BBC Radio Leeds.
I 1979 spilte Black Lace inn sin første singel, «Mary Ann», på ATV Music, og gruppen fikk platekontrakt EMI. Sangen vant den britiske finalen til Eurovision Song Contest, og gruppen fikk dermed representere Storbritannia i Eurovision Song Contest 1979 i Jerusalem. Sangen endte på syvendeplass av 19 deltakere og nådde en 42. plass på den britiske singellisten.
Oppfølgersingelen «So Long Suzy Baby» nådde ikke den britiske singellisten, men fikk noe suksess på Kontinentet, og de turnerte i Danmark i 1980 sammen med Suzi Quatro og Tommy Seebach. Black Lace og Seebach spilte blant annet inn «Hey Hey Jock McRay» for det danske platemarkedet.
I 1981 ble andet oppløst, men gjenoppsto som duo med Gibb og Barton. Det var som duo at gruppen fikk størst suksess med låter som «Superman» (1983) og «Agadoo» (1984). Sistnevnte solgte over 1 million eksemplarer verden over og nådde en andreplass på den britiske singellisten. Oppfølgersingelen «Do the Conga», nådde en tiendeplass på den britiske listen. Albumet Party Party – 16 Great Party Icebreakers solgte over 6,500,000 eksemplarer den første måneden etter utgivelse, og bandet fikk spillejobber over hele Europa.
Siden har bandet gjort mange coverversjonen av kjente låter som «You'll Never Walk Alone», «Cotton Eyed Joe» og «Macarena». Black Lace er fremdeles aktive som gruppe, og har sporadiske opptredener i Storbritannia.
SWF
Forkortelsen SWF har flere betydninger:
Rávdol
Rávdol (nordsamisk, historisk Ravdul) er ei elv i Båtsfjord og Vadsø kommune i Finnmark. Den er ei sideelv til Syltefjordelva og er 18,1 kilometer lang.
Elva har utspring helt vest på Skipskjølen og renner først i vestlig retning men snur etterhvert gradvis mot nord. Den løper sammen med Syltefjordelva ved Delinga, rundt fire kilometer nedstrøms fra Oarddojávri.
Hele nedbørfeltet ligger innenfor Varangerhalvøya nasjonalpark.
Sébastien Turgot
Sébastien Turgot (født 11. april 1984) er en fransk landeveissyklist. Han sykler for AG2R-La Mondiale
Canena
Canena er en by og kommune i det sørøstlige Spania, i provinsen Jaén. Kommunen har 1,822 innbyggere (2021).
Danmark under Vinter-OL for ungdom 2012
Danmark under Vinter-OL for ungdom 2012. Danmark sendte 5 deltakere til Vinter-OL for ungdom 2012 i Innsbruck, Østerrike som ble arrangert i perioden 13. til 22. januar 2012. Deltakerne var fordelt over 3 idretter; alpint, langrenn og hurtigløp på skøyter.
30px|Alpint Alpint
Danmark har kvalifisert en dame og en herre i alpint.
Eli Arnstad
Liv og virke
Hun gikk Ole Vig videregående skole og Mære landbruksskole, og studerte deretter økonomi, administrasjon og ledelse, offentlig rett og statsvitenskap ved Nord-Trøndelag distriktshøgskole/Høgskolen i Nord-Trøndelag. Hun hadde sentrale verv i Senterungdommen og Norges Gymnasiastsamband.
Arnstad var medlem av Nord-Trøndelag fylkesting 1984–1991 og møtte fast som stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag så lenge Johan J. Jakobsen satt i regjering 1985–1986 og 1989–1990. Hun satt i Stortingets forbruker- og administrasjonskomité, så i Stortingets justiskomité.
Hun var administrerende direktør ved Stiklestad Nasjonale Kultursenter 1998–2000, daglig leder i Stjørdal Næringsforum i 2001, administrerende direktør i Enova 2001–2007 og konsernbanksjef i SpareBank 1 SMN med hovedansvar for bankens gavefond 2012–2022.
Hun har vært styremedlem i Vattenfall, AF Gruppen, Posten Norge og SpareBank 1 SMN, leder for fotballavdelingen i Idrettslaget Fram, styreleder i Trøndelag Fotballkrets og styremedlem i Norges Fotballforbund.
I 2019 ble Eli Arnstad innvalgt i Stjørdal kommunestyre og formannskap. I 2022 ble hun valgt til ordfører i Stjørdal.
Familie
Hun vokste opp på slektsgården Vestre Arnstad på Skatval som datter av Aasta (født Auran) og Arne Arnstad. Hun er tvillingsøster av Senterparti-politikeren Marit Arnstad. Farfaren Peder J. Arnstad var ordfører og fylkesordfører, farbroren Per Magnar Arnstad var statssekretær og assisterende generalsekretær i Senterpartiet, og grandonkelen Johan A. Vikan var ordfører, fylkesordfører, stortingsmann og formann i Norges Bondelag.
Hun giftet seg i 1991 med Iwar Arnstad (født Andersson), men er siden skilt. De har datteren Ada Arnstad, som også er Senterparti-politiker.
Bjarne Håkon Hanssen
Bjarne Håkon Hanssen (født 1. november 1962 på Bangsund i Nord-Trøndelag) er en norsk kommunikasjonsrådgiver og tidligere politiker (Ap). Fra 2016 er han partner og medeier i kommunikasjonsselskapet Kruse Larsen.
På 2000-tallet var han en sentral politiker i Arbeiderpartiet som statsråd i Jens Stoltenbergs regjeringer, herunder som landbruksminister 2000–2001, arbeids- og inkluderingsminister 2005–2008 samt helse- og omsorgsminister 2008–2009. Før dette var Hanssen fylkesordfører i Nord-Trøndelag 1995–1997 og stortingsrepresentant 1997–2009. Han gikk ut av politikken etter stortingsvalget i 2009.
Bakgrunn
Bjarne Håkon Hansen er utdannet lærer ved Levanger Lærerhøgskole. På 1980-tallet ble Hanssen den første lederen i Namdal lokallag av Norsk atferdsanalytisk forening. Hanssen drev med judo fra han var 10 til han var 20 år, og tok bronsemedalje i judo-NM. Fra 1989 til 1991 var han rådmann i Fosnes kommune.
Politisk liv
13. august 2008 offentliggjorde Hanssen at han ikke ville ta gjenvalg på Stortinget i 2009.
Hanssen var landbruksminister i Jens Stoltenbergs første regjering fra 2000 til 2001. I Jens Stoltenbergs andre regjering var han arbeids- og inkluderingsminister fra 2005 til 2008 og helse- og omsorgsminister fra 2008 til 2009.
Politiske saker
Hanssen satte i gang en rekke omfattende reformer i perioden som statsråd i flere departementer, blant annet NAV-reformen og Pensjonsreformen i 2006 og Samhandlingsreformen i 2009.
Som landbruksminister reduserte han matvaremomsen fra 24 til 12 prosent, for å gjøre matvarer billigere for forbrukerne. Under hans periode som landbruksminister så Mattilsynet seg nødt til å stenge grensene for utenlandsk kjøtt en periode på grunn av munn- og klovsyke i EU-området.
Som arbeids- og sosialminister kjempet han for at trygdede skal komme seg i jobb, og gjorde seg bemerket ved til å si at "sosialklienter skal stå opp om morran".
Hanssen høstet sterk kritikk da han grep til tvungen lønnsnemnd 7. juni 2006 i konflikten der Akademikerne streiket for sine krav. En lovlig arbeidskonflikt ble avsluttet uten forvarsel grunnet dyrehelsehensyn. Spørsmålet om begrunnelsen for lønnsnemnden var innenfor regelverket ble vurdert prøvd i Arbeidsretten.
Kritikk og kontroverser
Det vakte oppmerksomhet i mediene da han i februar 2002, på Fredrik Skavlans talkshow-program Først & sist, fortalte den svenske forfatteren Liza Marklund at: «...det er få som er like vakre som deg som kaller seg feminister i Norge». Uttalelsene skapte så mye rabalder at hans kandidatur som nestleder i Arbeiderpartiet ble trukket i tvil.
Det vakte også oppmerksomhet i media at Hanssen som helseminister i et intervju i Verdens Gang i januar 2009 fortalte at han hadde kontaktet healeren Joralf Gjerstad, også kjent som «Snåsamannen», for å kurere sin sønn i 1997.
Etter politikken
Tre uker etter stortingsvalget i 2009 kunngjorde Hanssen at han ikke ville fortsette som statsråd, til tross for at han hadde hadde sagt det motsatte under valgkampen og etter valget. Hanssen ble senere partner i rådgivingsselskapet First House, noe som vakte debatt.
Diskusjonen blusset opp igjen i juli 2010 etter at det ble kjent at Hanssen hadde medvirket i strategien til barnehagekonsernet Espiras kampanje mot et forslag fra regjeringen om nye utbytteregler for private barnehager. Forslaget hadde blitt diskutert allerede mens Hanssen satt i regjeringen.
I 2016 sluttet han i First House og ble partner i Kruse Larsen. Han jobber ved Kruse Larsens kontor i Trondheim, der han også er bosatt.
Alucitoidea
Alucitoidea er en artsfattig gruppe (overfamilie) av sommerfugler som omfatter to familier, Alucitidae med ca. 185 arter og Tineodidae med ca. 20 arter. De blir av og til slått sammen til én familie, Alucitidae. To arter forkommer i Norge. De fleste av artene har vingene delt opp i smale, fjærlignende fliker.
Liste over kvinnenavn med islandsk opprinnelse
I denne listen er kun navn med islandsk opprinnelse inkludert, det vil si navn som er dannet etter norrøn tid. Se også: Liste over kvinnenavn med norrøn opprinnelse.
Fianarantsoa
Fianarantsoa er hovedstaden i provinsen Fianarantsoa og administrasjonssenter i regionen Haute Matsiatra sørøst på Madagaskar. Byen ligger på ca. 1200 meters høyde, og har 144 225 innbyggere (folketelling i 2001). Fianarantsoa betyr «God utdannelse» på gassisk.
Balwant Singh av Banares
Rafa'at wa Awal-i-Martabat Raja Sri Balwant Singh Sahib Bahadur, også kjent som Balwant Singh (1711–1770), var maharaja av Benares i det nordlige India.
Balwant Singh etterfulgte sin far, Mansa Ram ji, som raja av Kaswar og nazim av Benares i 1738. I løpet av 1700-tallet ble Mughalriket stadig svekket, og britene ekspanderte fra sin base i Bengal. Mansa Rams territorier omfattet det meste av det som senere er blitt til distriktene Bhadohi, Chandauli, Jaunpur, Mirzapur, Sonbhadra og Varanasi, med selve byen Benares.
Balwant Singh, mer militært orientert enn sin far, bygget et fort og etablerte sin hovedstad i Gangapur, men flyttet senere til Ramnagar, på bredden av Gangesfloden tvers overfor Benares. Balwant Singh fordrev Fazl Ali fra det som senere er blitt distriktene Ghazipur og Ballia, og foreøkte slik sine landegodser.
I 1751 fordrev han representanten for nawaben av Awadh i et forsøk på å skape grunnlaget for et eget fyrstedømme ved Benares. Dette første til en heftig konflikt mellom ham og nawaben. Nawaben invaderte hans domener i mars 1752, og Balwant Singh måtte trekke seg tilbake. Han fortsatte med geriljakrigføring mot nawaben. Til slutt ble det inngått en fredsavtale, og nawaben returnerte de omtvistede områder til ham.
Keiser Alamgir II, som la merke til Balwant Singhs administrative styrke, gjorde ham til jagir i Bihar to år etter. Som den første av sitt hus til å kjempe mot det britiske Ostindiakompani, sluttet han seg i 1763 til Shah Alam og Shuja ud-Daula da de i 1763 invaderte Bengal. Men nawaben forrådte ham, og prøvde å gi britenes hans retter etter at de tapte slaget ved Buxar i slutten av oktober 1764.
Ostidiakompaniet innså at dette bare ville gi dem annet enn problemer. Britene skjønte at han var meget mektig, og at han aldri ville godta noe fremmedstyre, så de avslo å gå inn på tilbudet. Fem år etter, i 1770, døde maharaja Balwant Singh.
Balwant Singh bygde Ramnagar Fort.
Balwant Singh ble etterfulgt av sin sønn Rafa'at wa Awal-i-Martabat Chait Singh Sahib Bahadur (Chait Singh).
Stuttgarts julemarked
Stuttgarts julmarked, på tysk Stuttgarter Weihnachtsmarkt, er et årlig julemarked som holdes i adventstiden i den tyske byen Stuttgart.
Historie
Markedet ble første gang nevnt i kildene i 1692, og ble da beskrevet som en tradisjonell Stuttgart-hendelse. Organisatorene regner julmarknedet som Europas traditionsrikeste.
Sted
Markedet strekker seg fra de vestre og norlige deler av Stuttgarts sentrala torg (Schlossplatz, der barnas 'eventyrland' finnes, sammen med en miniatyrjernbane og en isbane) til de gamle torg og alléer, som Schillerplatz, Karlsplatz (med et finsk julemarked samt en julesamlermesse) samt Marktplatz.
Julemarkedet åpnes siste torsdagen i november hvert år ved Altes Schloss (det gamle slott). Marknedet holdes åpent fra mandag til søndag, og avsluttes på juleaften.
Schwansen
Schwansen, eller Svans, er en halvøy i den nordligste delen av Slesvig-Holsten i Tyskland. Det ligger mellom utløpet Slien (Schlei) i nord og Eckernförde i sør.
Oslo Fjord Fest
Oslo Fjord Fest er en musikkfestival som arrangeres på Sukkerbiten i Bjørvika i Oslo i juli hvert år.
Schwansen
Landskapet på halvøa er i stor grad preget av landbruk og store gods. Ved Eckernfördebukta finnes småskoger, lange strender og klinter. Området har rundt 20 000 innbyggere.
Oslo Fjord Fest
Festivalen ble første gang arrangert i 2015, med konserter og femilieprogram. Publikumskapasiteten er 5500.
Schwansen
Den danske dialekten sønderjysk ble fortsatt snakket i Schwansen i tiden rundt 1780, og i den siste tiden i landsbyene i nærheten av Slien. Danmark tapte Schwansen ved andre slesvigske krig i 1864.
Tromsø Akademiske Kvinnekor
Tromsø Akademiske Kvinnekor (TAKk) er et kor i Tromsø. TAKk har ca 50 medlemmer fra ulike akademiske disipliner bestående av både studenter, universitetsansatte og andre kvinner med akademisk tilknytning. Koret er tilknyttet Studentsamfunnet Driv.
Maria Teresa Agnesi Pinottini
Maria Teresa Agnesi Pinottini (1720–1795) var en italiensk komponist og cembalist.
Tromsø Akademiske Kvinnekor
TAKk ble stiftet 20. mars 2010, og ble fram til sommeren 2021 dirigert av Bjarne Isaksen. Han ble etterfulgt av Mónika Benedek (2021-2022) og Alejandro Pance (fra 2022).
Maria Teresa Agnesi Pinottini
Liv og virke
Agnesi Pinottini var det tredje barnet til Pietro Agnesi di Monteviglia. Matematikeren Maria Gaetana Agnesi var en eldre søster. Maria Teresas musikktalent ble tidlig åpenbart og hun fikk undervisning av fiolinisten og komponisten Carlo Zuccari. Som cembalist opptrådte Pinottini hovedsakelig med verk av Jean-Philippe Rameau.
Tromsø Akademiske Kvinnekor
Kvinnene som bygde byen
«Kvinnene som bygde byen» er et utviklings- og bevisstgjøringsprosjekt som drives av Tromsø Akademiske Kvinnekor og har som mål å løfte fram kvinner som har vært med på å bygge Tromsø som by. Hvert år inviteres en person i Tromsø til å presentere én kvinne som vedkommende mener har vært av betydning for byen, for universitetet eller for kunsten. Presentasjonen skjer på Norges nasjonaldag ved statuen "Alberte og bølgen" av kunstneren Gunn Harbitz.
Siden begynnelsen i 2016 har følgende talere belyst følgende kvinners betydning for byen:
Maria Teresa Agnesi Pinottini
Liv og virke
I 1747 ble Agnesi Pinottinis første verk, hyrdekantaten Il ristoro d’Arcadia, oppført ved Teatro Ducale i Milano. Etter farens død i 1752 giftet Maria Teresa seg med Pietro Antonio Pinottini, en beiler faren tidligere hadde avvist. Fra og med nå egnet hun nesten all sin tid til musikk, og ved siden av konserter, sonater, fantasier og kammerarier, skrev hun flere operaer, til noen av dem også librettoen.
Etter 1771 er det ikke kjent flere verk av Agnesi Pinottini. Hun fikk finansielle problemer og måtte be sin søster om hjelp. Ektemannen døde i 1793 og to år etter døde hun selv.
Fylkesvei 6995
Fylkesvei 6995 går mellom Sprova og Rønningen i Steinkjer kommune.
Før Beitstadsundbrua ble åpnet 2. april 2020 var veien del av fylkesvei 17.
Agoura Hills
Agoura Hills ble grunnlagt på 1500-tallet av spanske misjonærer som skulle spre kristendommen til indianerne. På 1700-tallet, under mange spanske ekspedisjoner i Nord-Amerika, ble Agoura Hills til et stort landbruksområde.
Lotussutraen, og andre skrifter fra mahayanabuddhismen
Lotussutraen, og andre skrifter fra mahayanabuddhismen er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Jens Braarvig og utgitt i 2003. Boken inneholder religiøse tekster fra mahayanaretningen innenfor buddhismen.
Nord-Virginia-felttoget
Nord-Virginia-felttoget, også kjent som det andre Bull Run-felttoget eller andre Manassas-felttoget, var en rekke slag som ble utkjempet i Virginia i august og september 1862 på den østlige krigsskueplassen i den amerikanske borgerkrigen. Konføderasjonens general Robert E. Lee fulgte opp sin suksess i syvdagersslagene i Peninsula-felttoget ved å rykke nordover mot Washington, DC, og beseiret generalmajor John Pope og hans Army of Virginia.
Lotussutraen, og andre skrifter fra mahayanabuddhismen
Den største delen av boken er Veien til det oppvåknede liv, som omfatter om lag 200 sider. Verket, som på sanskrit heter Bodhicaryavatara, ble skrevet av Shantideva på 600-tallet. Andre tekster i antologien er Lotussutraen, Den korte teksten om Lykkeland (Sukhavativyuha), Hjertesutraen, Piken Månefagers forklaring (Candrottaradarikavyakarana), Kjønnenes likeverd (Vimalakirtinirdesha), Besøket på Lanka, utdrag fra Jatakamala under tittelen «En blomsterkrans av historier om tidligere liv», En avhandling om middelveien av Nagarjuna og «Til forståelse av juvelfamilien» fra Ratnagotravibhāga.
Nord-Virginia-felttoget
Lee var bekymret for om Popes hær ville samle styrkene sine med generalmajor George B. McClellans Army of the Potomac og overvelde ham, derfor sendte han generalmajor Thomas J. «Stonewall» Jackson nordover for å avskjære Popes fremrykning mot Gordonsville. De to styrkene møttes til å begynne med i slaget ved Cedar Mountain den 9. august, en konføderert seier. Lee bestemte seg for at McClellans hær på Virginia-halvøya ikke lenger var en trussel mot Richmond og sendte det meste av hæren sin under generalmajor James Longstreet etter Jackson. Jackson utførte en vid manøver rundt Popes høyre flanke og tok det store forsyningsdepotet i ryggen til Pope ved Manassas Junction. Han hadde dermed plassert styrken sin mellom Pope og Washington. Jackson flyttet til en svært god forsvarsstilling nær slagmarken i det første slaget ved Bull Run (første Manassas) i 1861 og lyktes i å slå tilbake Unionens angrep den 29. august, mens Lee og Longstreet ankom slagmarken. Den 30. august angrep Pope igjen, men ble overrasket da han ble fanget mellom angrep fra Longstreet og Jackson. Pope ble tvunget til å trekke seg tilbake med store tapstall. Felttoget endte med nok en flankemanøver av Jackson som Pope beseiret i slaget ved Chantilly den 1. september.
Lees manøvrering av Army of Northern Virginia mot Pope er regnet som et militært mesterverk. Historikeren John J. Hennessy skrev at «Lee har riktignok utkjempet dyktigere slag, men dette var hans største felttog.»
Bakgrunn og styrkene
Etter McClellans kollaps i Peninsula-felttoget i syvdagersslaget i juni 1862, utnevnte president Abraham Lincoln John Pope til å lede den nyopprettede Army of Virginia. Pope hadde oppnådd en viss suksess på den vestlige krigsskueplassen, og Lincoln lette etter en mer aggressiv general enn McClellan. Pope gjorde seg ikke populær blant sine underordnede kommandanter, alle de tre som ble valgt til korpskommandanter hadde teknisk sett høyere grad enn ham, eller blant sine underoffiserer gjennom sine skrytende ordre som antydet at østlige soldater var underlegne i forhold til deres vestlige motstykker. Noen av hans innrullerte menn ble oppmuntret av Popes aggressive tone.
Unionens Army of Virginia ble opprettet den 26. juni 1862 fra eksisterende avdelinger som opererte rundt omkring i Virginia, de fleste hadde nylig blitt utmanøvrert i Jacksons Shenandoah-felttog: Generalmajor John C. Frémonts Mountain Departement, generalmajor Irvin McDowells Department of the Rappahannock, generalmajor Nathaniel P. Banks' Department of the Shenandoah, brigadegeneral Samuel D. Sturgis' brigade fra militærdistriktet Washington og brigadegeneral Jacob D. Cox' divisjon fra det vestlige Virginia. Den nye hæren ble delt inn i tre korps under generalmajor Franz Sigel som erstatter Frémont som sa opp i avsky etter utnevnelsen av Pope (I Corps), Banks (II Corps) og McDowell (III Corps). Stugis' styrker fra Washington utgjorde hærens reserve. Kavaleribrigader under oberst John Beardsley og brigadegeneralene John P. Hatch og George D. Bayard var tilknyttet direkte under de tre infanterikorpsene, en mangel på sentralisert kontroll som hadde negativ effektiv på felttoget. Deler av tre korps (III, V og VI) fra McClellans Army of the Potomac og generalmajor Ambrose Burnsides IX (ledet av generalmajor Jesse L. Reno) sluttet seg til slutt til Pope i kampoperasjoner. Dette hevet styrken til 77 000 menn.
På den konfødererte siden var general Robert E. Lees Army of Northern Virginia organisert i to «vinger» eller «kommandoer», disse enhetene ble ikke kalt «korps» før det ble autorisert under konføderert lovgivning i november 1862, på rundt 55 000 menn. Den «høyre vingen» ble ledet av generalmajor James Longstreet, den venstre av generalmajor Stonewall Jackson. Kavaleridivisjonen under generalmajor J.E.B. Stuart ble knyttet til Jacksons ving. Den konfødererte organiseringen var betydelig enklere enn den Lee arvet til de syv dagene og var resultatet av at han fjernet noen divisjonskommandanter som han regnet som ineffektive, og konsolideringen av de gjenværende divisjonene under Jackson og Longstreet.
Planer og innledende bevegelser
Popes oppdrag var å oppfylle noen mål: beskytte Washington og Shanandoah Valley og trekke de konfødererte styrkene bort fra McClellan ved å bevege seg direkte mot Gordonsville. Pope startet på det siste ved å sende kavaleri for å bryte Virginia Central Railroad som forbandt Gordonsville, Charlottesville og Lynchburg. Kavaleriet under Hatch fikk en sen start og oppdaget at Stonewall Jackson allerede hadde okkupert Gordonsville den 19. juli med over 14 000 menn. Etter enda et mislykket forsøk på å kutte jernbanelinja den 22. juli, fjernet Pope Hatch fra hans kavalerikommando og satte ham i ledelsen for en infanteribrigade i brigadegeneral Rufus Kings divisjon i III Corps.
Pope hadde enda et og bredere mål, oppmuntret av Abraham Lincoln. For første gang hadde Unionen tenkt å legge press på sivilbefolkningen i Konføderasjonen ved å føre noe av krigens trengsler direkte på dem. Pope gav tre generelle ordrer om temaet til sin hær. Den generelle ordre nr 5 påla hæren å «leve av landet». Det skulle gis veksler til bønder som kunne løses inn for betaling etter krigen, kun til de var «lojale borgere av USA.» For noen soldater ble dette en uformell lisens til å plyndre og stjele. De generelle ordrene 7 og 11 tok seg av vedvarende problemer med konføderert geriljaer som opererte i Unionens rygg. Pope gav ordre om at ethvert hus som det ble avfyrt skudd mot unionsstyrker, skulle brennes og okkupantene behandlet som krigsfanger. Unionsoffiserer fikk pålegg om å «arrestere alle illojale mannlige innbyggere innenfor deres linjer eller innenfor deres rekkevidde.» Disse ordrene var betydelig annerledes fra krigsfilosofien til Popes kollega McClellan som uten tvil førte til uvennskapet mellom de to mennene i felttoget. Konfødererte myndigheter var rasende, og Robert E. Lee kalte Pope en «skurk».
Basert på hans erfaring i kamper mot McClellan i syvdagersslaget, Oppfattet Robert E. Lee at McClellan ikke lenger var en trussel mot ham på Virginia-felttoget, derfor følte han seg ikke forpliktet til å holde hele sin styrke i direkte forsvar av Richmond, Dette gjorde at han kunne flytte Jackson til Gordonsville for å blokkere Pope og beskytte det sentrale Virginia. Lee hadde større planer i tankene. Siden unionshæren var delt mellom McClellan og Pope, og de var langt fra hverandre fysisk, så Lee en mulighet til å ødelegge Pope før han igjen returnerte sin oppmerksomhet mot McClellan. 26. juli møtte Lee kavalerilegenden og partisankrigeren kaptein John S. Mosby som nettopp hadde vært del av en fangeutveksling. Da Mosby kom gjennom Hampton Roads-området i Unionens varetekt, observerte han en betydelig marineaktivitet av transportskip og antok at generalmajor Ambrose Burnsides styrker som kjemper i Nord-Carolina, ble transportert for å forsterke Pope. Lee ønsket å handle umiddelbart før disse styrkene var på plass, og sendte dagen etter generalmajor A.P. Hill for å slutte seg til Jackson med 12 000 menn, mens han distraherte McClellan med artilleribombardement og avledningsmanøvrer. McClellan sendte frem en styrke fra Harrison's Landing til Malvern Hill, og Lee beveget seg sørover for å møte trusselen, men McClellan trakk til slutt tilbake sin fremrykning. 3. august beordret øverstkommanderende Henry W. Halleck McClellan til å begynne sin endelige tilbaketrekning fra halvøya og til å returnere til Nord-Virginia for å støtte Pope. McClellan protesterte og begynte ikke sin tilbaketrekning før 14. august.
Liste over kulturminner i Fauske
Liste over kulturminner i Fauske er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Fauske. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Nord-Virginia-felttoget
Slag og bevegelser
29. juli flyttet Pope sitt hovedkvarter fra Washington til slagmarken. Han ble informert av Halleck om planen om å slå seg sammen med McClellans hær, men i stedet for å vente på at dette skulle skje, flyttet han noen av sine styrker til en stilling nær Cedar Mountain. Derfra kunne sende kavaleriraid mot Gordonsville. Jackson rykket frem til Culpeper Court House den 7. august i håp om å angripe et av Popes korps før resten av hæren kunne konsentreres.
Cedar Mountain
9. august angrep Nathaniel Banks' korps Jackson ved Cedar Mountain og fikk et tidlig overtak. Den konfødererte brigadegeneralen Charles S. Winder ble drept og divisjonen hans revet opp. Et konføderert motangrep ledet av A.P. Hill drev Banks tilbake over Cedar Creek. Jacksons fremrykning ble derimot stoppet av unionsdivisjonen til brigadegeneral James B. Ricketts. Nå hadde Jackson funnet ut at alle Popes korps var samlet, noe som ødela hans planer om å beseire dem i separate aksjoner. Han forble i stillingen frem til 12. august og trakk seg så tilbake til Gordonsville
Lee rykker frem til Rappahannock
13. august sendte Lee Longstreet for å forsterke Jackson, og den følgende dagen sendte Lee alle sine gjenværende styrker, med unntak av to brigader, etter at han var sikker på at McClellan forlot halvøya. Lee ankom Gordonsville for å ta ledelsen den 15. august. Han samlet Army of Northern Virginia sør for Clark's Mountain og planla å gå rundt fiendestyrken for å beseire Pope før McClellans hær kunne ankomme og forsterke den. Hans plan var å sende sitt kavaleri under Stuart, fulgt av hele hans hær, nord til Rapidan den 18. august, skjult av Clark's Mountain. Stuart skulle krysse og ødelegge jernbanebroen ved Somerville Ford og så bevege seg rundt Popes venstre flanke inn i ryggen på de føderale og ødelegge forsyninger og blokkere deres retrettmuligheter.
20.-21. august trakk Pope seg tilbake til Rappahannock. Han var klar over Lees planer fordi et raid fra unionskavaleriet tok en kopi av den nedskrevne ordren. Stuart ble nesten tatt under dette raidet. Kappen hans og den karakteristiske hatten hans unnslapp derimot ikke, og Stuart hevnet seg den 22. august ved å raide Popes hovedkvarter ved Catlett's Station og tok unionkommandantens komplette uniform. Stuarts raid viste at høyreflanken til Unionen var sårbar mot en vendebevegelse, men dette ble vanskeliggjort av at elven steg på grunn av kraftig nedbør. Raidet avslørte også planene for forsterkning av Popes hær, noe som til slutt ville gi den en total styrke på 130 000 menn, men enn dobbelt så mange som Army of Northern Virginia.
Trefninger ved Rappahannock
De to arméene utkjempet en rekke mindre trefninger mellom 22. og 25. august langs Rappahannock-elva, inkludert Waterloo Bridge, Lee Springs, Freeman's Ford og Sulphur Springs, noe som resulterte i noen få hundre døde og sårede. Disse trefningene holdt oppmerksomheten til begge arméer langs elva. Kraftig nedbør gjorde at elva steg, og Lee var ikke i stand til å fremtvinge en krysning. Pope vurderte et angrep langs elva for å slå til mot Lees høyre flanke, men han var også hemmet av den stigende elva. På dette tidspunktet ankom forsterkninger fra Army of the Potomac fra halvøya: generalmajor Samuel P. Heintzelmans III Corps, generalmajor Fritz-John Porters V Corps og elementer fra VI Corps under brigadegeneral George W. Taylor. Lees nye plan i møte med alle disse ytterligere styrkene som gjorde ham tallmessig underlegen, var å sende Jackson og Stuart med halve hæren på en flankemarsj for å avskjære Popes kommunikasjonslinjer, Orange & Alexandria Railroad. Pope ville bli tvunget til å trekke seg tilbake og kunne bli beseiret mens de beveget seg og var sårbare. Jackson dro den 25. august og nådde Salem (dagens Marshall) den kvelden.
Raid på Manassas Station
På kvelden den 26. august, etter at han passerte rundt Popes høyre flanke via Thoroughfare Gap, slo Jacksons ving til mot Orange & Alexandria Railroad ved Bristow, og marsjerte før daggry den 27. august for å erobre og ødelegge det massive forsyningsdepotet til Unionen ved Mannasas Junction. Denne overraskende bevegelsen tvang Pope til en plutselig retrett fra sin defensive linje langs Rappahannock. Samme dag spredte Jackson en unionsbrigade nær Union Mills (Bull Run Bridge) og påførte Unionen flere hundre døde og sårede og dødelig såret George Taylor. Generalmajor Richard S. Ewells konfødererte divisjon utkjempet en skarp aksjon mot generalmajor Joseph Hookers divisjons bakre rekker ved Kettle Run, noe som førte til rundt 600 døde og sårede. Ewell holdt tilbake unionsstyrkene frem til det ble mørkt. I løpet av natten mellom 27. og 28. august, marsjerte Jackson med sine divisjoner nordover til slagmarken hvor det første slaget ved Bull Run (Manassas) ble utkjempet. Der tok han stilling bak en uferdig jernbanestigning.