cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matauk
Fiske
I fiskevann i Norge som er overfylt av ørret og/eller røye oppfordres det til å slippe løs all fisk over 0,5 kg. De store individene spiser mindre individer og regulerer økosystemet.
Demokratenes nominasjonsprosess til presidentvalget 2008
Pennsylvania
Dato: 22. april 2008
Guam
Dato: 3. mai 2008
Rocky Mountain Trench
Rocky Mountain Trench, også kalt The Valley of a Thousand Peaks eller bare The Trench er en lang, smal dal i den nordlige delen av De nordamerikanske Kordillerene. Dalen strekker seg om lag 1 500 kilometer fra Flathead Lake i Montana til elva Liard like sør for grensen mellom Britisk Columbia og Yukon. Dalbunnen er 3–20 kilometer bred og varierer i høyde over havet fra 600–1 000 meter. Dalen er orientert i en nordvestlig-sørøstlig retning.
Demokratenes nominasjonsprosess til presidentvalget 2008
Indiana
Dato: 6. mai 2008
Rocky Mountain Trench
Rocky Mountain Trench markerer grensen mellom Canadian Rockies i øst og Columbia Mountains og Cassiar Mountains i vest. Dalen dreneres av fire store elver: Columbia, Fraser, Peace og Liard.
Demokratenes nominasjonsprosess til presidentvalget 2008
North Carolina
Dato: 6. mai 2008
Rocky Mountain Trench
Selv om noe av terrenget er blitt gravd ut av isbreer, er dalen hovedsakelig et resultat av en prosess med forkastning som startet for ca. 65 millioner år siden.
Demokratenes nominasjonsprosess til presidentvalget 2008
West Virginia
Dato: 13. mai 2008
Kentucky
Dato: 20. mai 2008
Sebastião Salgado
Sebastião Salgado (født 8. februar 1944 i Aimorés i Minas Gerais, Brasil) er en brasiliansk dokumentarfotograf og fotojournalist. Han er omtalt som en av verdens fremste fotografer. Han har særlig dokumentert sosiale forhold, miljø og natur.
Demokratenes nominasjonsprosess til presidentvalget 2008
Oregon
Dato: 20. mai 2008
Sebastião Salgado
Han har vært UNICEF-ambassadør siden 2001.
Demokratenes nominasjonsprosess til presidentvalget 2008
Puerto Rico
Dato: 1. juni 2008
Jorubareligion
Jorubareligion er et sett av myter, magiske ritualer, trosforestillinger og religiøse ytringer som har utspring i jorubafolket i det sørvestre Nigeria og noen av nabolandene.
Demokratenes nominasjonsprosess til presidentvalget 2008
South Dakota
Dato: 3. juni 2008
Montana
Dato: 1. juni 2008
Jorubareligion
Jorubareligionen har blitt eksporert til Amerika som følge av slavehandelen, og elementer av den finnes i religiøse tradisjoner i Brasil og Karibia, slik som Candomblé og Santería.
Sebastião Salgado
Liv og virke
Han vokste opp på familiens gård i Minas Gerais. Gården dekket et areal på rundt 7000 dekar og besto opprinnelig bare av skog som faren ryddet for å gi plass til storfe. Salgado arvet området på 1990-tallet og han lot det åpne området bli plantet med trær. Området ble senere gjort om til naturreservat. Salgado reiste hjemmefra 15 år gammel for å gå på internatskole i Vitória. På 1960-tallet sluttet han seg til en marxistisk gruppe. Han giftet seg med Lelia og flyttet til São Paulo. Han studerte økonomi et fag han trodde ville kunne løse Brasils problemer.
Jorubareligion
Gudenes og verdens opprinnelse
Olodumare er den høyeste guden. Han iverksetter jordens og menneskenes tilblivelse, og hersker over alt. Han omtales sjelden med spesifikke egenskaper, og er kanskje mer av et prinsipp, enn en handlende guddom.
Sebastião Salgado
Utdannelse og yrkeskarriere
Salgado utdannet seg opprinnelig til å bli økonom og fikk en mastergrad i økonomi fra Universitetet i São Paulo i Brasil. Han forlot Brasil i 1969 fordi den politiske aktivismen skapte problemer under militærdiktaturet og slo seg ned i Paris hvor han begynte på en doktorgrad i økonomi.
Jorubareligion
Gudenes og verdens opprinnelse
Selv skapelsen får han utført med bistand av Obatale og Orunmila, som regnes som henholdsvis formgivningens og visdommens guder. Det finnes mange ulike, motstridende opphavssagn om verdens tilblivelse.
Sebastião Salgado
Utdannelse og yrkeskarriere
Han begynte å arbeide som økonom for International Coffee Organization og reiste derfor ofte til Afrika på oppdrag for Verdensbanken. Han oppholdt seg blant annet flere måneder i Rwanda som han ble særlig betatt av. Hans kone Lélia kjøpte deres første kamere, et Pentax Spotmatic II, som hun skulle bruke i forbindelse med arkitektstudiene. Han ble opptatt av fotografering, laget eget mørkerom og begynte å ta sine første bilder i Afrika. I 1973 valgte han å forlate sin karrière som økonom og byttet fagområde til fotografering. Han arbeidet først som nyhetsfotograf før han i 1975 begynte arbeidet med dokumentarbilder for fotobyrået Gamma i Paris. I 1979 begynte han det internasjonale samarbeidet med fotobyrået Magnum Photos. I 1993 utga han boken Workers, en illustrasjon av den industrielle utviklingen i åtte land. Han forlot Magnum i 1994 og startet deretter sitt eget fotobyrå som han kalte Amazonas Images.
Jorubareligion
Menneskene og skjebnen
Jorubaene utøvet sin religion i flere ulike brorskap, eller kultiske sammenslutninger, kalt egbe. Disse besto av flere grader av innvielse. Enkelte av disse gruppene hadde også en samfunnsfunksjon, slik som ogboni-fellesskapet, som hadde en domstolslignende rolle.
Sebastião Salgado
Utdannelse og yrkeskarriere
I arbeidet som fotograf var han ofte borte fra familien i flere måneder i strekk. På 1980-1990-tallet fotograferte han de mest utfordrende situasjonene i verden og oppholdt seg blant folk rammet av krig og hungersnød. Susan Sontag kritiserte Salgado for å lage vakre fotografier av lidelse og for at personene han fotograferte er navnløse.
Jorubareligion
Menneskene og skjebnen
Gudsdyrkelsen foregår både daglig, ved husalteret, på gudens ukentlig dag med dyreoffer, og ved årlige festivaler.
Religionen har et forholdsvis determinististisk uttrykk. Menneskenes liv er bestemt, og styrt av gudene. Alle mennesker har «sin personlige gud», sin ori, som styrer menneskenes valg.
Sebastião Salgado
Utdannelse og yrkeskarriere
Rundt år 2000 la han stort sett bort fotograferingen og begynte i stedet å plante skog på gården han overtok etter faren. Salgado har uttalt seg kritisk til Jair Bolsonaro for å ødelegge Amazonas og de institusjonene som er opprettet for å beskytte området.
Priser
Han mottok Fyrsten av Asturias' pris for kunst i 1998. Juryen skrev at Salgado har visst hvordan man skildrer den menneskelige tilværelsen og gjengir ulikhetene i den moderne verden med en kunstnerisk behandling som er personlig, engasjert, poetisk og teknisk avansert.
Jorubareligion
Menneskene og skjebnen
Denne forestillingen om at gudene eksisterer, uavhengig av menneskenes trosaktivitet, kan være en forklaring på at religionen kan leve side om side med islam og kristendom, og inngå i synkretistiske religioner i den nye verden.
Sebastião Salgado
Priser
I 2019 mottok Salgado De tyske bokhandlernes fredspris. Han er den første fotografen som har mottatt prisen. Den tyske filmskaperen Wim Wenders fremhevet i sin tale til prisvinneren særlig tre faser av Salgados karriere: Den første var boken Workers (Arbeidere). Den andre var Salgados interesse for temaet migrasjon, og den tredje hans interesse for planeten Jorden, og alle dens deler.
Jelena Prosteva
Jelena Olegovna Prosteva (russisk: Елена Олеговна Простева; født 22. november 1990 i Rumst) er en russisk alpinist.
Hun debuterte i verdenscupen i alpint 20. februar 2009, og hennes beste verdenscup-plassering er en 26.-plass i superkombinasjon fra 2009.
Prosteva deltok for Russland under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 24.-plass i super-G som beste resultat.
Park Guy-lim
Park Guy-lim (født 27. februar 1999) er en sørkoreansk skihopper.
15. februar 2017 debuterte hun i verdenscupen i skihopping på hjemmebane i Pyeongchang, som også er hennes beste individuelle verdenscup-plassering med en 30.-plass.
Park representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang hvor hun endte med 14,2 poeng og siste plass i normalbakkerennet.
Kelly Gunther
Kelly Gunther (født 14. august 1987) er en amerikansk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hennes beste individuelle resultat var nummer 33 på 1000 meter.
DJM Records
DJM Records var et engelsk plateselskap stiftet av i 1969 av Dick James. Distribusjon ble gjort av den tidligere elektronikkjeden Pye. DJM er en forkortelse for Dick James Music. Elton John var en av selskapets mest markante artister før han i 1976 byttet over til sitt eget selskap Rocket Records.
Andre artister som i en periode tilhørte DJM på 1970-tallet var Mr. Bloe (med pianist Zack Laurence og munnspillmusiker Harry Pitch), tidligere Fleetwood Mac–medlem Danny Kirwan som spilte inn de tre albumene Second Chapter (1975), Midnight In San Juan (1976) og Hello There Big Boy! (1979) med DJM, The Tremeloes, Dennis Waterman, Phillip Goodhand-Tait, Johnny Watson og flere studiomusikere som har samarbeidet med Elton John og Procol Harum. Sistnevnte saksøkte også plateselskapet på 1980-tallet over rettighetene til hans tidligere arbeider.
Etter at Dick James døde av et hjerteinfarkt i 1986 ble katalogen og selskapet kjøpt opp av PolyGram.
Tustna
Tustna er ei øy i Aure kommune i Møre og Romsdal fylke. Den har et areal på 87,54 km², og grenser til Edøyfjorden i nord, Soleimsundet mot Stabblandet i øst, Vinjefjorden i sør, og Talgsjøen i vest.
Tidligere kommune
Tustna var tidligere egen kommune, og ble etter folkeavstemning slått sammen med Aure kommune 1. januar 2006. Den gamle kommunen bestod av flere øyer, hvorav Tustna var den største. De største av de andre øyene var Stabblandet, Golma og Solskjel. Kommunesenteret i kommunen var Gullstein, nordøst på Tustna.
En av forutsetningene for kommunesammenslåingen var fastlandsforbindelse i mellom Tustna og Aure. Imarsundforbindelsen, med bro fra Aukan på Stabblandet til Jørnøya og ny bro fra Jørnøya til Ertvågsøya, ble ferdigstilt i januar 2007. Fergeleiet på Aukan ble etter dette nedlagt, og trafikken til og fra Edøya på Smøla går nå til det nye fergeleiet på Sandvika på Tustna.
Nye Aure kommune har beholdt kommunevåpenet til Tustna, som er et motiv av en klippfisk. Fargen på fisken ble endret fra gul til hvit (sølv).
Fjell
Fjellene på Tustna er fra gammelt et landemerke for sjøfarende, og de er fortsatt noe av det som lokker folk til Tustna.
Innsjøer
De største innsjøene, ligger i all hovedsak på de sørlige og vestlige delene av Tustna.
Se også
Grender og gårder
Tustna har flere grender, noen av disse er:
1:1-kommunikasjon
1:1-kommunikasjon er kommunikasjon fra en sender til én mottaker.
Dette er menneskets eldste kommunikasjonsform – en samtale mellom to mennesker.
Målet for 1:1-kommunikasjon i kommersiell sammenheng er å øke effektiviten for kommunikasjonen ved å henvende seg direkte til mottakeren, i motsetning til massekommunikasjon. 1:1-kommunikasjon benyttes hovedsakelig innen feltmarkedsføring (field marketing) og telekommunikasjon (telemarketing).
Champlainsjøen
Champlainsjøen (fransk: ', engelsk: ', abenaki: ', mohawk: ') er en stor innsjø i Nord-Amerika som for det meste ligger innenfor grensene til de amerikanske statene Vermont og New York, men som delvis ligger over grensen til Quebec i Canada.
Innsjøen ble oppkalt etter den franske oppdageren Samuel de Champlain som kom over den i 1609.
Det er den sjette største naturlige, ferskvannssjøen i USA og ligger i Champlain-dalen mellom Green Mountains i Vermont og Adirondack-fjellene i New York. Vannet renner ut av den nordover gjennom Richelieu River inn i St. Lawrence-elva nær Montréal. Elvene Otter Creek, Winooski, Missisquoi og Lamoille renner ut i innsjøen fra Vermont, mens elvene Ausable, Chazy, Boquet og Saranac renner ut i den fra New York. Champlainsjøen får også vann fra Georgesjøen via La Chute River.
Innsjøen varierer med årstiden fra rundt 30 til 33 moh.
Mens havnene Burlington, Port Henry og Plattsburgh i dag er lite i bruk med unntak av små fartøy, ferjer og turistskip, var de kommersielt og militært svært viktige i de 18. og 19. århundrene.
En region av store ferskvannssjøer
Champlainsjøen er en av et stort antall store innsjøer som er spredt i en bue fra Labrador gjennom det nordlige USA og inn i Northwest Territories i Canada. Selv om den ikke kan sammenlignes med Ontario, Erie, Huron, Superior eller Michigan, er Champlainsjøen en stor ferskvannssjø. Den er omtrent 1130 km² i areal, sjøen er omtrent 180 km lang og 19 km bred på sitt videste punkt. Den inneholder omtrent 80 øyer inkludert hele Grand Isle County i Vermont.
Kolonitidens Amerika og den amerikanske uavhengighetskrigen
I kolonitiden gav Champlainsjøen en enkel ferdselsåre mellom dalene Saint Lawrence og Hudson. Båter og sleder (om vinteren) ble foretrukket fremfor de uasfalterte og ofte gjørmete veiene på den tiden. Den nordlige delen av sjøen ved Saint-Jean-sur-Richelieu i Quebec (St. John i kolonitiden) ligger ikke langt fra Montréal. Den sørlige delen ved Whitehall (Skenesborough i kolonitiden) ligger ikke langt fra Saratoga, Glens Falls og Albany i New York.
Fortene ved Ticonderoga og Crown Point (Fort St. Frederic) kontrollerte gjennomfarten i sjøen i kolonitiden. Viktige slag ble utkjempet ved Ticonderoga i 1758 og 1777. Et betydelig sjøslag ble utkjempet i 1776 ved Valcour Island. I slaget ved Valcour Island forsinket Benedict Arnold de britiske skipene nok til å forhindre disse fortenes fall til året etterpå, noe som gjorde at den kontinentale armé kunne vokse seg sterk nok til å gjennomføre den senere seieren ved Saratoga.
Krigen i 1812
Slaget ved Champlainsjøen, også kjent som slaget ved Plattsburgh, ble utkjempet 11. september 1814 og gjorde slutt på den siste invasjonen av nordstatene under den britisk-amerikanske krig. Den amerikanske seieren ble oppnådd rett før signeringen av Ghentavtalen og nektet britene mulighet til å kreve eksklusiv kontroll over Great Lakes og territoriale krav mot statene i New England.
Tidlig i det 19. århundre forbandt byggingen av Champlainkanalen Champlainsjøen med Hudson River-systemet, noe som gjorde det mulig å drive handel nord-sørover fra New York City til Montreal.
Feltmarkedsføring
Feltmarkedsføring eller field marketing er promoteringsvirksomhet som baserer seg på å markedsføre produkter og tjenester fra person til person ute i feltet der forbrukeren befinner seg.
Feltmarkedsføring skiller seg som markedsføringsform ved at mennesket er mediet. Virksomheten kalles også ofte for geriljamarkedsføring.
Zeng Jize
Zeng Jize (tradisjonell kinesisk: 曾紀澤; Wade-Giles: Tseng Chi-tse, født 7. desember 1839 i fylket Xiangxiang i Hunan i Kina, død 12. mars 1890 i Beijing) var en kinesisk embetsmann og diplomat under Qing-dynastiet.
Wikipedia på bulgarsk
Wikipedia på bulgarsk (Уикипедия) er den bulgarskspråklige utgaven av Wikipedia, et webbasert fritt encyklopedi-prosjekt. Bulgarske nyhetsaviser, inkludert Trud og Dnevnik, har ofte historier fra den Wikipedia på engelsk.
Statistikk
Den 24. november 2005 nådde Wikipedia på bulgarsk 20 000 artikler, og var den 21. største Wikipedia på den tiden. Wikipedia på bulgarsk er fortsatt blant de største Wikipedia-utgavene. Den 26. desember 2007 var Wikipediaen den 30. største Wikipediaen etter antall artikler, med over 50 000 artikler.
Finn Mehlum
Gunnar Dagfin Mehlum, best kjent som Finn Mehlum, (1896–1978) var en norsk skuespiller kjent fra rollen som «Fadern» i TV-serien Fleksnes fataliteter. Han hadde mindre biroller på film.
Zeng Jize
Bakgrunn
Zeng Jize var Zeng Guofans eldste sønn. Faren var en ledende reformvennlig minister ved Qing-hoffet. Zeng Jize overtok ved hans død i 1877 farens markgreveverdighet.
Zeng Jize fikk en tradisjonell kinesisk høyere utdannelse, med grundige studier av de kinesiske klassiske tekster, men i tillegg til dette var han en av et fåtall kinesiske embedsmenn som hadde lært seg engelsk. Han hadde dermed en særlig kompetanse innen og interesse for europeiske forhold. Dette var fortrinn som skulle være nyttige for hans tjeneste for fedrelandet.
Finn Mehlum
Mehlum startet skuespillerkarrieren på Mayol-teatret i 1921, kom derpå til Tivoli Kabaret samme år og reiste så landet rundt på turneer med Casino Teater. Ved siden av dette var han i en årrekke støttespiller for Inga Bjørnsons Barneteater.
Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd
Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd (forkortet FSDR) er et organ i det norske Forsvaret som gir forsvarssjefen råd i saker som gjelder tildeling av utmerkelser for innsats i strid.
Finn Mehlum
Mehlum var ikke skuespiller på heltid. Han var utdannet ved telegrafverket og arbeidet mange år som fullmektig på telegrafen.
Zeng Jize
Diplomat
I 1879 fikk Zeng Jize det vanskelige oppdrag å som sendemann til St. Petersburg å søke å få tilbakeført Ili-området i Sentral-Asia fra Russland til Kina. Dette klarte han for det aller meste i og med en traktat av februar 1881. Hans prestasjon ble alment ansett som en kinesisk diplomatisk triumf.
Zeng Jize ble senere ambassadør i Paris og London. Han protesterte i 1883, forgjeves, mot at Frankrike, underkjente Kinas lensoverherredømme over Annam og stilte Annam og Tonkin under sin proteksjon. I januar 1884, etter den franske admiral Amédée Courbets erobring av Son Tay (16. desember 1883), skrev Zeng en provoserende artikkel som gjorde bruk av mange hardt rammende henvisninger til den fransk-tyske krig som endte med et knusende nederlag for den franske side. Det gjorde det ikke bedre at han sørget for at artikkelen ble publisert i Tyskland, i en avis i Breslau. Dette, og tidligere provokasjoner, førte til at den franske regjering krevde ham erstattet med en annen i april 1884. Ettersom han ikke klarte å utrette noe i dette anliggende forlot han Paris, hvorpå Kinas minister i Berlin, Li Fengbao, fortsatte forhandlingene.
I 1886 ble Zeng hjemkalt også fra London (og St. Petersburg) og ble ved hjemkomsten bisitter ved utenriksembedet i Beijing (Zongli yamen).
Cen Chunxuan
Cen Chunxuan (kinesisk: 岑春煊, pinyin: Cén Chūnxuān, født 1861 i fylket Xilin i provinsen Guangxi i Kina, død 27. april 1933 i Shanghai) var en kinesisk embedsmann og politiker. Han var guvernør av Shanxi 1901-1902, generalguvernør av Sichuan 1902–1903 samt 1907–1908, av Liangguang 1903–1906, av Yungui 1906–1907, og av Tibet 1911, og var så formann for regjeringskomiteen for den kinesiske militærregjering 1918–1920.
Han var en protesje av general Lu Rongtings Gamle Guangxi-klikk etter Den nasjonale beskyttelseskrig; han grunnla militærbyrået i Zhaoqing i Guangdong sammen med Liang Qichao, som opponerte mot president Yuan Shikai.
I 1917 deltok han i konstitusjonsbeskyttelsesbevegelsen lansert av Sun Yat-sen mot statsminister Duan Qirui og Beiyangregjeringen. I 1918 ble han en av syv medlemmer av, og så formann for,regjeringskomiteen for den kinesiske militærregjering. Han var med på få lirket Sun Yat-sen ut av styre og stell, men ble selv utstøtt av Guangdonghærenm i 1920 og forlot så politikken.
Time Fades Away
Time Fades Away er et konsertalbum utgitt av Neil Young i 1973. Albumet inneholder konsertopptak av tidligere uutgitte sanger, og er produsert av Neil Young og Elliot Mazer.
Forsvarssjefens stridsdekorasjonsråd
Dekorasjonssaker
Stridsdekorasjonsrådet behandler saker som gjelder tildeling av Krigskorset med sverd Forsvarets innsatsmedalje med rosett i gull, St. Olavsmedaljen med ekegren, Forsvarets medalje for edel dåd med laurbærgren, Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner med laurbærgren i gull og Forsvarets innsatsmedalje.
Sammensetning
Stridsdekorasjonsrådet består av sju medlemmer. Ved siden av en leder på general- eller admiralnivå er generalinspektøren for Hæren, generalinspektøren for Sjøforsvaret, generalinspektøren for Luftforsvaret, generaladvokaten og lederen for Norges Hjemmefrontmuseum medlemmer av rådet. Sjefen for Forsvarets Veteranadministrasjon er sekretær for Stridsdekorasjonsrådet.
By på fylkesnivå
En by på fylkesnivå (kinesisk: 县级市; pinyin: Xiànjí shì) er i kinesisk kontekst en politisk territoriell enhet på tredje rangs nivå i Folkerepublikken Kina.
I Folkerepublikken Kina er det to administrative inndelinger på to høyere nivåer enn dette. Øverste inndeling er på provinsnivå, og nest øverste nivå er enheter på prefekturnivå.
Det tredje nivået, som kalles enheter på fylkesnivå, er det også andre enheter med annen nomenklatur, som fylker, autonome fylker, bannere, autonome bannere og distrikter.
Byfylkeregjering
Ettersom Det kinesiske kommunistparti er den sentrale statsbærende regjeringsinstitusjon i hele Fastlands-Kina, har ethvert territorielt politisk nivå en lokal partikomite. Det finnes dessuten en Folkeregjering for byfylket. Ofte er det en betydelig overlapping av personkretsen i ledelsen for de to parallelle ledelsene.
Stefan Zekorn
Stefan Zekorn (født 3. oktober 1959 i Datteln i Kreis Recklinghausen i Nordrhein-Westfalen i Vest-Tyskland) er hjelpebiskop i bispedømmet Münster.
Prest
Den 8. oktober 1984 ble han presteviet av for bispedømmet Münster av kardinal Joachim Meisner i Roma.
Fra 1985 til 1987 var Zekorn kapellan i St. Laurentius menighet i Warendorf. Fra 1987 til 1990 var han personlig sekretær og kapellan for biskopen av Münster. I tillegg ble Zekorn i 1987 katedralprest ved St. Paul-katedralen i Münster og promotor justitae ved bispeembedet i Münster. I 1990 ble Zekorn kapellan i menigheten St. Ludgerus i Münster-Albachten. I 1992 mottok han sin doktorgrad i teologi fra Westfälische Wilhelms-Universität. Fra 1992 til 2006 var Zekorn spiritual ved Collegium Borromaeum, presteseminaret i bispedømmet Münster. Fra 1992 til 1994 var han også seremonial ved katedralen i Münster. I 2006 ble Zekorn sogneprest ved Marienbasilika i Kevelaer, rektor for valfarter og kannik ved katedralen i Münster.
Hjelpebiskop i Münster
Den 3. desember 2010 utnevnte pave Benedikt XVI ham til titulærbiskop av Aquae Albae in Mauretania og hjelpebiskop i bispedømmet Münster. Zekorn ble ordinert til biskop den 13. februar 2011 i Münster-katedralen av biskop Felix Genn; medkonsekratorer var biskopen av Limburg, Franz-Peter Tebartz-van Elst, og biskopen av Essen, Franz-Josef Overbeck.
Irish Coast Guard
Irish Coast Guard (irsk: Garda Cósta na hÉireann) er den irske kystvakten, underlagt transportdepartementet. Kystvakten har ansvar for:
Stefan Zekorn
Hjelpebiskop i Münster
Som regionalbiskop er Zekorn ansvarlig for bydekanatet i Münster og distriktsdekanatet i Coesfeld (siden 2017) og Warendorf.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Publikasjoner
som utgiver:
Övermark
I 1973 ble kommunene Pörtom og Övermark slått sammen med Närpes.
Folkehøyskolen Svenska Österbottens folkakademi (SÖFF) ligger i bygden Yttermark, nabo till Övermark i Närpes.
Philipp Max
Philipp Martin Max (født 30. september 1993) er en tysk fotballspiller som spiller for Eintracht Frankfurt.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.
Qixingguan
Qixingguan er et bydistrikt i byprefekturet Bijie i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 1,275,300 innbyggere i 2010, opp fra 1,160,815 innbyggere i 1999.
Frem til 10. november 2011 var distriktets navn Bijie.
Romania under Vinter-OL 1956
Romania under Vinter-OL 1956. Nitten sportsutøvere, fjorten menn og fem kvinner, fra Romania deltok i fire grener, alpint, bobsleigh, langrenn og skihopping under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Romania vant ikke noen medaljer. Beste plassering var to 14.-plasser i bobsleigh, både i toer- og firerbob.
Hugh Wilson
Hugh Wilson er navnet til flere personer:
Tistedalsfoss kraftverk
Tistedalsfoss kraftverk er et vannkraftverk ved Tistedalen i Halden kommune i Viken fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 66 meter i Tistedalsfossen fra Femsjøen.
Kraftverket har en maksimal kapasitet på 22 MW fra to vertikale francisturbiner. Middels årsproduksjon er 95 GWh.
Kraftverket eies av Akershus Energi og ble kjøpt fra Norske Skog i 2002.
Historikk
I 1955 ble en ny kraftstasjon bygget 115 meter inne i fjellet med vann i tunnel fra Femsjøen.
Stasjonen ble utvidet til to aggregater til i 1976.
Martin Philippson
Martin Emanuel Philippson (født 27. juni 1846 i Magdeburg, død 2. august 1916 i Berlin) var en tysk historiker.
Han var sønn av rabbineren Ludwig Philippson og bror av geografen Alfred Philippson. Etter å ha tatt Abitur i hjembyen studerte Philippson historie ved Universitetet i Bonn. Senere fortsatte han studiene ved Universitetet i Berlin, der han tok doktorgraden.
I 1871 ble han habilitert ved Universitetet i Bonn, 25 år gammel. Fire år senere ble han utnevnt til ekstraordinær professor. Han kunne imidlertid ikke få en fast lærestol (ordinariat), vel på grunn av sin jødiske tro. Av denne grunn aksepterte han i 1878 et professorat i historie ved Universitetet i Brussel.
Nasjonalistiske kolleger ved universitetet la imidlertid ikke skjul på sin antityske og antijødiske holdning, og Philippson opplevde utfrysning og mobbing. Dette førte til at han i 1890 sa opp stillingen og la ned sine verv i Brussel for å vende tilbake til Tyskland. Der slo han seg ned i Berlin som selvstendig vitenskapelig forfatter.
I Berlin deltok Philippson også i grunnleggelsen av Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaft des Judentums. Senere ble han av Deutsch-Israelitische Gemeindebund valgt til å lede foreningen. Han ble også innvalgt i styret i Verband deutscher Juden.
Philippson var gift med Ida Ephraim (1855–1940). Hans grav befinner seg på Jüdischer Friedhof Berlin-Weißensee.
Christies gate (Oslo)
Christies gate (5–23E, 20A–42) ligger på Dælenenga i Bydel Grünerløkka og løper fra Dælenenga idrettsplass i Schleppegrells gate, over Sannergata til Dælenenggata, hvor krysset heter Einar Tambarskjelves plass. Christies gate går videre opp mot Christian Michelsens gate.
Gaten er cirka 350 meter lang og ble i 1864 oppkalt etter eidsvollsmannen og stiftamtmann Wilhelm Frimann Koren Christie (1778–1849).
Gatens opprinnelige strekning gikk fra Seilduksgata og krysset Christian Michelsens gate nordover opp til Brettevilles gate. Denne nordlige delen heter nå Anna Sethnes gate og Per Kvibergs gate, og ligger på Torshov.
Wikipedia på kantonesisk
Wikipedia på kantonesisk er den kantonesiskspråklige utgaven av Wikipedia, styrt av Wikimedia Foundation. Den ble etablert den 25. mars 2006.
En liten samling, fra tidlig av, med kantonesiskspråklige wikipedianere har utformet konsensusen om å følge standarden for polisier, retningslinjer og vaner som Wikipedia på engelsk har, hvor enn du har mulighet. Denne konsensusen har gitt stabilitet og lar wikipedianerne konsenterere seg om innholdet. Den 1. februar 2022 hadde Wikipedia på kantonesisk over 1 772 200 redigeringer, over 122 300 artikler og mer en 233 400 registrerte brukere, hvorav tolv var administratorer.
Kantonesisk er en av de fem regionale kinesiske språkene som har sin egen Wikipedia. Det er den nest største Wikipedia på kinesisk.
CSI: Crime Scene Investigation
Det er laget tre spin-offs av serien: CSI: Miami, som gikk fra 2002 til 2012, CSI: NY, som gikk fra 2004 til 2013 og den mindre vellykkede CSI: Cyber, som gikk fra 2015 til 2016.
Hovedserien ble avsluttet med en to timer lang TV-film kalt Immortality som ble sendt 27. september 2015. De ordinære sendingene ble avsluttet allerede 15. februar 2015. CSI var en av de mest populære seriene på 2000-tallet og skal ha hatt over 80 millioner ukentlige seere på verdensbasis i 2007. Den hadde i sin storhetstid godt over 20 millioner seere i USA og var i flere år den mest sette serien på verdensbasis.
I Norge gikk serien på TVNorge.
Handling
CSI: Crime Scene Investigation følger en gruppe etterforskere som blant annet skal undersøke åsted, snakke med vitner, eller avhøre mistenkte, i forbindelse med mistenkelige dødsfall eller annen kriminalitet. De er ansatt av Las Vegas Police Department. Gruppen ledes opprinnelig av Gil Grissom (spilt av William Petersen) en rettsmedisinsk entomolog, som blir forfremmet til sjef for CSI. Grissoms nestkommanderende, Catherine Willows (spilt av Marg Helgenberger) en alenemor. Catherine var født og oppvokst i Las Vegas, og arbeidet som stripper før hun ble rekruttert til politiet.
Gil Grissom forlot TV-serien i løpet av den niende sesongen, og Catherine blir deretter forfremmet til ny sjef. Hun holder øye med opplæringen til den nye etterforskeren Raymond Langston (spilt av Laurence Fishburne) men Willows blir senere erstattet av D.B. Russell (spilt av Ted Danson) og hun blir rekruttert til FBI kort tid etterpå. Russell er en familiemann, en ivrig rettsmedisinsk botaniker, og en veteran fra Seattle Crime Lab.
I løpet av seriens tolvte sesong blir D. B. Russell gjenforent med sin tidligere partner Julie Finlay (spilt av Elisabeth Shue) som har omfattende kunnskap innenfor kriminalpsykologi.
FFS
FFS kan vise til:
Johanne Nilsdatter
Johanne Nilsdatter (død 1695) fra Kvæfjord i Sør-Troms fikk dødsdom for trolldomsutøvelse i 1695, og er den siste som det er dokumentert ble dømt og henrettet for hekseri i Norge. Dette skjedde på Borkenes i Kvæfjord, etter at flere såkalte prominente personer fra området var omkommet på havet i uvær. Ifølge den lokale domstolen var denne tragedien Johanne Nilsdatters verk.
Skd 225
Type Skd 225 var en norsk skiftetraktor ombygget og senere degradert fra NSBs siste diesellokomotiv av typen Di 2, nr. 854 fra 1973. Det ble i siste periode eiet av CargoNet. Moderniseringen av denne Di 2 ble gjennomført i Nederland i 1997. Ombygningen bestod blant annet i å sette inn ny Caterpillar motor på 720 hk og en splitter ny førerhytte, noe snarlik MaK sin. Omlitreringen fra Di 2 til Skd 225 og dermed degraderingen fra lokomotiv til skifteaggregat var motivert ut fra at det var enklere krav til opplæring og kompetanse for fører av skiftetraktor enn for lokomotivfører.
Skiftetraktoren var, som den eneste i sitt slag, nummerert 236. Den fikk aldri montert ATC, og ble derfor lite brukt. Maskinen ble hugget i desember 2012.
Moru
Moru er en folkegruppe i Sør-Sudan, hovedsakelig i Equatoria. De taler et sentralsudanesisk språk som er beslektet med språk talt av de kulturelt nærståendee folkene avukaya, keliku, madi og lugbara.
Slaget ved Fredericksburg
Slaget ved Fredericksburg ble utkjempet i og rundt Fredericksburg i Virginia fra 11. til 15. desember 1862 mellom general Robert E. Lees konfødererte Army of Northern Virginia og Unionens Army of the Potomac ledet av generalmajor Ambrose Burnside. Det er kjent som et av de mest ensidige slagene i den amerikanske borgerkrigen. Unionsarméen led forferdelige tap i håpløse frontalangrep den 13. desember mot konfødererte forsvarere i skyttergraver på høydene bak byen. Dette førte til en tidlig slutt på Unionens felttog mot den konfødererte hovedstaden Richmond.
Bakgrunn og Burnsides plan
Slaget var resultatet av et forsøk fra unionshæren på å ta tilbake initiativet i sin kamp mot Lees mindre, men mer aggressive hær. Burnside ble utnevnt til kommandant over Army of the Potomac i november og erstattet generalmajor George B. McClellan. McClellan hadde stoppet Lee i slaget ved Antietam i september, men president Abraham Lincoln mente at han manglet besluttsomhet, siden han ikke forfulgte og ødela Lees hær i Maryland og kastet bort for mye tid på reorganisering og forsyning av hæren sin etter store slag.
Burnside planla en offensiv sent på høsten etter å ha blitt presset av øverstkommanderende Henry W. Halleck og Lincoln. Han fremla sin plan for Halleck den 9. november. Planen tok utgangspunkt i raske bevegelser og avledning. Han ville konsentrere hæren sin klart synlig nær Warrenton, finte en bevegelse mot Culpeper Court House, Orange Court House eller Gordonsville. Så ville han raskt flytte hæren sin sørøstover og krysse Rappahannock-elva til Fredericksburg. Han håpet at Robert E. Lee ville sitte stille mens han var usikker på Burnsides intensjoner, mens unionshæren rykket raskt fremover mot Richmond, sørover langs Richmond, Fredericksburg and Potomac Railroad fra Fredericksburg. Burnside valgte denne planen fordi han var bekymret for om han dro rett sørover fra Warrenton, ville han være utsatt for flankeangrep fra generalløytnant Thomas J. «Stonewall» Jackson. Jacksons korps var på den tiden i Shenandoah Valley sør for Winchester. Han trodde også at Orange and Alexandria Railroad ville være en for dårlig forsyningslinje. Mens Burnside begynte å samle sammen en forsyningsbase ved Falmouth nær Fredericksburg, gikk Lincoln-administrasjonen inn i en lengre debatt om hvor lur denne planen egentlig var. Lincoln gikk til slutt med på den, men advarte ham om å bevege seg med stor fart, og han tvilte antagelig på om Lee ville samarbeide slik Burnside forventet.
Styrkene
Burnside organiserte sin Army of the Potomac i tre såkalte store divisjoner med til sammen 120 000 menn. Av disse ville 114 000 delta i det kommende slaget :
Robert E. Lees Army of Northern Virginia hadde nesten 85 000 menn. Av disse deltok 72 500 i slaget :
Bevegelser før slaget
Unionshæren begynte marsjen den 15. november, og de første elementene ankom Falmouth den 17. november. Burnsides plan gikk raskt galt. Han hadde beordret at pongtongbruer skulle sendes til fronten og settes sammen for hans raske kryssing av Rappahannock, men på grunn av klønete administrativt arbeid, kom ikke bruene frem før hæren. Da generalmajor Sumner ankom, oppfordret han sterkt til en umiddelbar kryssing av elva for å spre den beskjedne konfødererte styrken på 500 menn som var i byen og for å okkupere de dominerende høydene i vest. Burnside begynte å få panikk. Han var bekymret for at det tiltagende høstregnet skulle gjøre krysningspunktene ubrukelige og for at Sumner kunne bli avskåret og knust. Han ødela sitt eget initiativ og beordret Sumner til å vente i Falmouth.
Den 21. november hadde korpset til generalløytnant Longstreet ankommet i nærheten av Frederickburg, og Jacksons som hadde vært nedover elva for å forhindre krysninger der, fulgte raskt etter. Lee forventet til å begynne med at han måtte kjempe mot Burnside nordvest for Fredericksburg og at det kunne bli nødvendig å trekke seg tilbake bak North Anna-elva. Men da han så hvor sakte Burnside beveget seg, sendte han hele sin hær mot Fredericksburg. Den første pongtongbrua ankom ved Falmouth den 25. november, altfor sent til at Army of the Potomac kunne krysse elva uten motstand. Burnside hadde fremdeles en mulighet fordi han kun stod overfor halve Lees hær som ennå ikke hadde gravd seg inn i høydene, og dersom han reagerte raskt, kunne han klare å angripe Longstreet og beseire ham før Jackson ankom. Igjen ødela han mulighetene sine. Bruene ankom på slutten av måneden, og på dette tidspunktet var Jackson tilstede, mens Longstreet forberedte sterke forsvarsverk.
Burnside planla opprinnelig å krysse elva øst for Fredericksburg, 16 km nedover elva ved Skinker's Neck, men Earlys divisjon kom dit og blokkerte ham. Derfor bestemte han seg for å krysse direkte mot Fredericksburg. Den 9. desember skrev han til Halleck, «Jeg tror at fienden blir mer overrasket nå ved å krysse umiddelbart i front enn noen andre deler av elva... Jeg er overbevist om at en stor fiendestyrke nå er konsentrert ved Port Royal, mens venstre flanke hviler på Fredericksburg som vi håper å rulle opp.» I tillegg til sin tallmessige styrkefordel, hadde Burnside også fordelen av å vite at hæren hans i praksis ikke kunne angripes. På den andre siden av Rappahannock, hadde 220 kanoner blitt plassert på høydedraget kjent som Stafford Heights for å forhindre Lees armé i å sette i gang store motangrep. Lee hadde stor tro på arméen sin, selv om han var nokså usikker på planene til sin motstander så sent som to dager før unionshæren forsøkt å krysse elva. Han satte ut omtrent 20 000 menn under Longstreet på sin venstre flanke som hadde sitt anker på høyden kjent som Marye's Heights, rett vest for byen bak en steinmur ved foten av høydedraget. I frykt for en krysning lenger nede i elva, sør for byen, plasserte han resten av sine menn i sør under Jackson. Området hadde spredte høyder og var dermed enda en svært god defensiv posisjon.
Unionens ingeniører begynte å sette sammen seks pongtongbruer om morgenen den 11. desember, to rett nord for sentrum, en tredje på den sørlige enden av byen og tre i nærheten i sør, nær møtepunktet til Rappahannock og Deep Run. De kom under beskytning fra konfødererte skarpskyttere, først og fremst fra Mississippi-brigaden til brigadegeneral William Barksdale. Til slutt overbeviste hans underordnede Burnside til å sende landgangsstyrker over i båter den kvelden for å sikre et lite brohode og jage skarpskytterne. Den konfødererte hæren valgte å ikke utfordre landgangen med stor kraft på grunn av dekningen til unionsartilleriet, men noen av de første kampene i bystrøk i krigen skjedde da bygninger ble sikret av infanteri og artilleribeskytning fra den andre siden av elva. Kanonmannskapene til Unionen sendte mer enn 5000 prosjektiler ned mot byen og høydedragene i vest. Etter at bruene var på plass, plyndret Burnsides menn byen med en styrke som gjorde Lee rasende. Han sammenlignet deres handlinger med de til de antikke vandalene. Ødeleggelsen gjorde også Lees menn sinte, mange av dem var innfødte virginere. I løpet av 11. og 12. desember, ble Burnsides menn utplassert på utsiden av byen og var forberedt til å angripe Lees hær.
Slaget
Slaget startet sør for byen kl. 08.30 den 13. desember da generalmajor Franklin sendte to divisjoner fra Left Grand Division inn i et tidligere oversett hull i Jacksons høyre forsvar. Kl. 10.00 begynte den tykke tåka å lette, og den innledende trege bevegelsen fikk opp farten. George G. Meades divisjon dannet hovedangrepet, støttet av divisjonene til Abner Doubleday og John Gibbon. Angrepet ble stanset av Virginia Horse Artillery under major John Pelham, og en artilleriduell mellom Pelham og unionens artilleribatteri varte i rundt en time. Pelham startet med bare to kanoner, en glattbåret 12-punds Napoleon og en riflet Blakely, men fortsatte med bare en etter at den siste ble satt ut av spill av fiendens batteri. General Lee observerte kampene og kommenterte overfor Pelham, 24 år, «det er strålende å se slikt mot i en som er så ung.» Da Meade til slutt fikk overtaket, møtte han brigadegeneral Maxcy Greggs brigade og spredte den. Gregg ble skutt og dødelig såret. Han døde to dager senere.
Til høyre for Meade gjorde Gibbons angrep mot brigadene til brigadegeneralene William Dorsey Pender og Edward L. Thomas god fremgang, men Meades og Gibbons menn kom bort fra hverandre. Kl. 13.30 presset et tungt konføderert motangrep dem tilbake. På grunn av tåken, kunne ikke det føderale artilleriet gi dem mye assistanse. Unionens menn ble drevet tilbake og ble jaget av det konfødererte infanteriet. Bekymringen for om de var fanget ved elva steg. Til slutt ble divisjonene til brigadegeneralene Daniel E. Sickles og David B. Birney ført frem for å styrke den føderale linja, og Stonewall Jacksons motangrep stoppet. Fokuset i kampene flyttet seg nordover til Marye's Heights.
De innledende angrepene vest for Fredericksburg startet kl. 11.00 da William H. Frenchs divisjon beveget seg langs Plank Road. De stod ovenfor en bratt dreneringsgrøft og en vid åpen slette på 370 meter som var dominert av konføderert infanteri og artilleri bak en nedsenket vei og steinmur. Tidligere hadde Longstreet blitt forsikret av artilleristen Edward Porter Alexander at «en kylling kan ikke leve på den marka når vi åpner ild mot den.» Unionens menn som angrep den måtte passere to små bruer i kolonner for å komme over dreneringsgrøfta, noe som gjorde dem til et lett mål. Forsøk på å flytte angrepet lenger mot høyre mislyktes på grunn av myraktig grunn. Som i sør var unionsartilleriet forhindret av tåke fra å sette de konfødererte kanonene ut av spill.
Burnside hadde forventet at dette angrepet på høyre flanke kun ville være til støtte for hans hovedforsøk på venstre flanke, men Franklin hadde stanset og motstod forespørsler om å fortsette, derfor endret Burnside sitt fokus. Etter at Frenchs divisjon ble slått tilbake med store tap, sendte Burnside divisjonene til Winfield S. Hancock og Oliver O. Howard som møtte en lignende skjebne. På dette tidspunktet hadde George Picketts divisjon og en av John B. Hoods brigader marsjert nordover for å forsterke Marye's Heights. Charles Griffins divisjon fornyet angrepet kl. 15.30, fulgt opp av Andrew A. Humphreys divisjon kl. 16.00. Ved skumringen angrep George W. Gettys divisjon fra øst og ble også slått tilbake.
Seks unionsdivisjoner hadde blitt sendt inn, vanligvis en brigade om gangen. Dette gav totalt seksten individuelle angrep, alle mislykket og førte til mellom 6000 og 8000 døde og sårede. General Lee så på massakren fra sentrum i sin linje, en posisjon nå kjent som Lee's Hill, og han er sitert på å ha sagt «det er godt at krig er så forferdelig, ellers ville vi blitt for glad i det.» Angrepene på høydene inkluderte også stormangrepet til Irish Brigade som mistet 50% av sin styrke i slaget, men rykket lenger opp på høydene enn noen andre unionsbrigader. De konfødererte tapene ved Marye's Heights var totalt rundt 1200. Mørkets frembrudd og Burnsides underordnedes oppfordringer var nok til å få slutt på angrepene. Longstreet skrev senere at «angrepene hadde vært desperate og blodige, men helt håpløse. » Tusenvis av Unionssoldater tilbrakte den kalde desembernatten på markene foran høydene, ute av stand til å bevege seg eller hjelpe de sårede på grunn av konføderert beskytning.
Arméene forble i stillingene den 14. desember. Burnside vurderte å lede sitt gamle IX Corps i et siste angrep på Marye's Heights, men han slo det fra seg. Den ettermiddagen ba Burnside om en våpenhvile for å ta seg av sine sårede, noe Lee innvilget. Dagen etter trakk de føderale styrkene seg tilbake over elva, og felttoget var slutt.
Etterspill
Tapstallene som hver hær ble påført viser klart hvor katastrofalt unionshærens taktikker var, og Burnside ble fratatt kommandoen en måned senere, etter den ydmykende «Mud March». Unionshærens tapstall var 12 653. Av disse var 1284 døde, 9600 sårede og 1769 var tatt til fange eller savnet. To unionsgeneraler var dødelig såret, brigadegeneralene George D. Bayard og Conrad F. Jackson. Konføderasjonens tapstall var 5377. Av disse var 608 døde, 4116 sårede og 653 tatt til fange eller savnet, de fleste av dem i tidlige kamper på Jacksons front. De konfødererte brigadegeneralene Maxcy Gregg og Thomas Reade Rootes Cobb ble drept.
Sørstatene brøt ut i jubel over sin store seier. Examiner i Richmond beskrev det som et «sjokkerende nederlag for de invaderende, en strålende seier for forsvarerne av den hellige jord.» General Lee som vanligvis var reservert, ble beskrevet av Mercury i Charleston som «jublende, nesten ute av balanse og virket å ønske å omfavne alle som ropte på ham.» Avisa sa også at «General Lee kan sine saker og hæren har kjenner ennå ikke til ord som nederlag.»
Reaksjonen var stikk motsatt i nord, og både hæren og president Lincoln kom under sterk kritikk fra politikere og presse. Commercial fra Cincinnati skrev at «Det kan knapt være i menns natur å vise mer mot eller generaler å vise mindre dømmekraft enn det som ble utvist på vår side den dagen.» Sentor Zachariah Chandler, en radikal republikaner, skrev at «presidenten er en svak mann, for svak for anledningen og disse tåpene eller forræderne av noen generaler kaster bort tid og enda mer dyrebart blod i meningsløse slag og forsinkelser.» Guvernør Andrew Curtin i Pennsylvania besøkte Det hvite hus etter et besøk på slagmarken. Han fortalte presidenten at «det var ikke et slag, det var nedslakting.» Curtin rapporterte at presidenten var «knust på mottagelsen, og nådde etter kort tid en tilstand av nervøsitet på grensen til sinnssyk.» Lincoln skrev selv at «dersom der er et verre sted enn helvete, er jeg i det.»
Drammens Atletklubb 50 år
Drammens Atletklubb 50 år er et jubileumsskrift til Drammens Atletklubbs 50-årsjubileum i 1967. Boken er på 56 sider og dokumenterer DAKs historie innen vektløfting, boksing og bryting fra stiftelsen i 1917 til 1967. I tillegg nevnes DAKs Aldermannsliga, damegruppa, banneret, merkesmenn og æresmedlemmer. Boka har et eget kapittel som tar for seg noen av de hedrede medlemmene og et annet kapittel beskriver klubbens styre og stell gjennom 50 år med navn på formenn og liste over klubbens administrasjon. Sist i boka listes alle hedrede medlemmer opp samt alle pokaler og trofeer vunnet av DAK. Boken er rikt illustrert med sort-hvittbilder av enkeltpersoner og grupper av personer.
Drammens Atletklubb
Drammens Atletklubb ble stiftet 17. november 1917 som Bragerøens Atletklubb. Navnet ble endret til Drammens Atletklubb 10. februar 1933. Formannen for det første styret var Arne Kristensen. Formålet var å dyrke boksing, bryting og friidrett under klubbens motto: «Sunnhet og kraft».
Bryting
Perioden 1950–1960 var klubbens stor med Sverre Johansen som tok 9 gull 5 sølv og 1 bronse i NM. Sverre fikk kongepokalen i 1958.
Jentene har hentet mye heder og ære til klubben. Nora Lauvstad tok i senior NM 3 gull (1999,2002,2003), 2 sølv og 1 bronse. På landslaget deltok hun i VM og EM med 4.-plass i 2003 som beste resultat. I 1988 ble det bronse i EM til Runi Andresen. Gunhild Fretland vant 2 NM (2006,2007). Lisa Schei Blikeng vant NM i 2007. Marit Molstad Andresen var generalsekretær i Norges Bryteforbund i ti år og før det medlem av Norges Bryteforbund styre som første kvinne. Datteren Hilde Molstad Andresen ble norges første internasjonale kvinnedommer.
I perioden 2003 til 2011 brøt tvillingene Anders og Thomas Rønningen for klubben. Anders hentet 6 gull, 1 sølv og 2 bronse i NM senior. Thomas tok 3 gull og 2 bronse i NM senior for Drammens AK. Brødrene dominerte i lang tid på landslaget og vant Nordisk mesterskap, internasjonale turneringer og deltok i EM, VM og OL kvalik.
Senior NM 2007 var klubbens store år med 4 gull og 1 bronse. Anders Rønningen vant 55kg, Thomas Rønningen vant 60kg, Lisa Schei Blikeng vant 55kg og Gunhild Fretland vant 72kg. Ali Cetin tok bronse i 120-kilosklassen. Gunhild Fretland fikk 5.-plass i EM dette året.
Klubben har en rekke mestere i aldersbestemte klasser :
NM Piker
Lisa Scei Blikeng (2004,2005)
NM Gutter
Eirik Hulaas (2014,2015)
Husen Karmurzoev (2016, 2017)
Ragnar Sjøberg (1961), Jan Ruben Celius (1974), Per Kristian Lopez (1975), Henning Moe (1977), Bjørn Erik Berntsen (1980), Magomed Aldamov (2008), Anders Rønningen (2000)
NM Ungdom
Thomas Rønningen (1999,2001,2003)
Anders Rønningen (2000,2002,2003)
Eirik Hulaas (2014,2016, 2017)
Axel Onshuus (1997,1998)
Anders Trogstad (1999,2000)