cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hangul
Selv om hangul er kjent for å være fonetisk korrekt, er det på grunn av endringer som har skjedd i språket, ikke lenger helt slik. En person som lærer seg å lese hangul er nødt til å lære seg en rekke assimilasjonsregler. Enkelte lyder som i litt eldre koreansk var forskjellige, slik som 애 (ae) og 에 (e), uttales av mange koreanere i dag (spesielt yngre koreanere) helt likt. Dette utgjør en utfordring for utlendinger som lærer språket, siden man kan lese forskjellen, men ikke høre forskjell, og må derfor gjette hvis man skal skrive ned nye ord.
Ved romanisering av koreansk bruker Nord-Korea offisielt McCune-Reischauersystemet. I 2000 gikk Sør-Korea over til bruk av en revidert romanisering.
Hanguldagen markeres den 9. oktober i Sør-Korea og 15. januar i Nord-Korea.
Det koreanske alfabetet
Det koreanske alfabetet har blant annet disse 14 konsonantene og 12 vokalene:
Landbúnaðarháskóli Íslands
Landbúnaðarháskóli Íslands (Islands landbrukshøyskole), forkortet LbhÍ, er en høyskole innen landbruk, miljø og biovitenskap på Island. Den ble grunnlagt 1. januar 2005 men opprinnelig ble den grunnlagt som Búnaðarskóli Suðuramtsins i 1889.
Studier
Skolen tilbyr studieretninger innen landbruk, både på videregående og høyskolenivå, landskapsplanlegging, skogbruk og miljø. Dessuten tilbyr den en linje for gartneri- og blomsterdyrking på videregående nivå.
Studieliv
Nemendafélag Landbúnaðarháskóla Íslands, skolens studentforening, er dyktig til å arrangere sammenkomster. Ulike klubber arrangerer også for sine medlemmer, blant annet Survivor Hvanneyri, þorrablót, idrettsdag for nye studenter, årsfest i november og studieturer for de ulike klubbene. Viskukýrin (den kloke kua), skolens og Hvanneyris spørrekonkurranse, er kjent innen fylket og trekker mange tilskuere. De ulike klassene, lærere, andre ansatte ved skolen samt lokalbeboere sender sine sterkeste lag.
Paamul
Paamul er ei strandbygd på Riviera Maya i Quintana Roo i Mexico. Den tilhører Solidaridad kommune og befinner seg like nordøst for Puerto Aventuras. Turistnæringa på stedet er konsentrert rundt et stort hotell ved stranda, mens de fastboende holder til litt lenger opp fra kysten.
Provincia de Talca
Talca er en provins i den chilenske regionen Maule. Provinshovedstaden er Talca. Provinsen dekker et areal på 9 937,8 km² og har 412 769 innbyggere (2017).
Kommuner i provinsen Talca
Provinsen består av ti kommuner:
Friidrett under Sommer-OL 2008 – Stavsprang menn
Herrenes stavsprang under Sommer-OL 2008 fant sted den 20. til 22. august 2008 på Beijing National Stadium.
Finale
Finalen ble avholdt 22. august.
Ordstamme
Stammen til et ord er den delen av ordformen som er felles for flere eller alle av ordformene i bøyningsparadigmet. Som regel er stammen det som er igjen av ordet dersom man tar bort bøyningsdelene. Man kan også si at ordstammen er den delen som er felles for alle bøyningsformene av et ord, og som uttrykker ordets grunnbetydning eller leksikalske betydning.
Fylkesvei 7078
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 481 (Nord-Trøndelag).
Ordstamme
Radiko
Gå på!
Gå på! (Gaa paa!) er en roman fra 1882 av den norske forfatteren Jonas Lie.
Handlingen tar utgangspunkt i den fiktive vestlandsbygda Åfjorden, og er en tematisering av forholdet mellom stagnasjon og utviklingsoptimisme. Hovedpersonen Rejer Jansen Juhl vokster opp i et stagnert bygdemiljø, og møter motgang da han forsøker å utvikling nye næringsveier i bygda. Gjennom motgang, lutring, en sjøreise, og ekteskapet til Sara modnes han, vender hjem, og bidrar til en lykkelig fremtid for bygda.
Jennie Wåhlin
Jennie Wåhlin (født 26. november 1993) er en svensk curlingspiller.
Hun representerte Sverige under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok gull.
EM i luftvåpen 1983
EM i luftvåpen 1983 (europamesterskapet i skyting) ble arrangert i Dortmund i Tyskland i 1983.
Saporaea
Utbredelse
Arten er utbredt i Australia.
Tricycle: The Buddhist Review
Tricycle: The Buddhist Review er et uavhengig, ikke-sekterisk buddhistisk tidsskrift som utgis fire ganger i året og som publiserer buddhistiske lærdommer, praksis og kritikk. Presentert som «et fyrtårn for vestlige buddhister» har magasinet blitt anerkjent for sin villighet til å utfordre etablerte ideer innenfor buddhistiske samfunn. Det blir utgitt i New York.
Samir & Viktor
Samir & Viktor er en svensk popduo, opprettet 2014 som består av Samir Badran (født 25. mai 1990) og Viktor Frisk (født 2. mars 1995). I mai 2014 slapp de debutsingelen «Success».
Duoen deltok i Melodifestivalen i 2015 med «Groupie» og i 2016 med «Bada nakna».
Djevleøya
Fangekolonien ble grunnlagt av Napoleon III i 1852, og Djevleøya ble et av de mest berømte fengsler i historien. Den tilhørte fangekolonien som hadde sitt hovedkvarter i Kourou på fastlandet, og som også omfattet andre øyer. Navnet brukes ofte som fellesbetegnelse på hele straffekolonien. Omkring 80 000 fanger ble sendt dit mellom 1852 og 1946, og svært mange av dem vendte aldri tilbake fra det sykdomsbefengte fengselet. Selve Djevleøya huset bare et fåtall av disse fangene. Hva gjaldt sykdom var ikke øya det verste stedet, ettersom epidemier ikke så lett nådde øya.
Fordi Djevleøya var den delen av straffekolonien som det var vanskeligst å rømme fra, ble gjerne de fangene som utgjorde den største rømningsfaren plassert der. De kunne være alt fra politiske fanger til mordere. Blant kjente fanger var den uskyldig dømte jødiske offiseren Alfred Dreyfus og den senere forfatteren Henri Charrière. Det var gjennom Dreyfus' skjebne at det oppsto mye publisitet omkring øya i 1895. Charrière, oftest kjent som Papillon («sommerfugl»), klarte å rømme fra Djevleøya, og skrev boken Papillon om sine erfaringer. Den er senere filmatisert, også med tittelen Papillon, med Steve McQueen og Dustin Hoffman i hovedrollene.
En annen kjent bok om straffekolonien er Den tørre giljotinen av Rene Belbenoit, utgitt i 1938. Boken viste fangekoloniens gru, og bidro til at opinionen vendte seg mot denne straffemetoden. Man sluttet å sende fanger dit samme år, og det er grunn til å tro at boken påvirket debatten kraftig. De fangene som allerede var der ble sittende til 1946, en venteperiode som antagelig ble forlenget kraftig av andre verdenskrig, da Frankrike hadde større bekymringer enn sine fanger. Da fangekolonien ble nedlagt vendte de fleste tilbake til Frankrike, men en del valgte å bli i Fransk Guyana.
En fanges mer eller mindre dagboksopptegnelser finnes i Helvete hinsides havet ført i pennen av Aage Krarup Nielsen og oversatt av Alf Harbitz. I dag ligger øya så nær det franske rakettoppskytningssenteret at tilgangen til øya blir regulert i henhold til oppskytningsprogrammet.
Forvaltningsenhet
En forvaltningsenhet er en enhet som forvalter noe. Å forvalte innebærer å ta vare på noe gjerne for andre. Forvaltningsenhet brukes i flere sammenhenger både om offentlige enheter og private enheter som forvalter noe. Forvaltningsenhet brukes også om ressurser som blir forvaltet. Forvaltningsenhet brukes også i antropologien om individer som forvalter sine ressurser.
En offentlig forvaltningsenhet kan organiseres som et ordinært forvaltningsorgan eller som en forvaltningsbedrift. <!-- Bates, Daniel G. «Bates diskuterer Barths teori om sfæreøkonomiske modeller og sier i den sammenheng: En forvaltningsenhet er den sosiale enhet som foretar beslutninger med hensyn til enhetens fordeling av tid, arbeid og verdier.»
«Forvaltningsenhetene er enkeltstående individer, hvis grunnleggende problem er å transformere resultatene av sitt arbeid til de former for goder som kreves for å tilfredsstille deres egen konsumprofil.»
Fylkeskommunen er fv og driver med offentlig myndighetsutøvelse.
Fylkeskommunen er som forvaltningsenhet ikke overordnet kommunene i Fylket.
Som forvaltningsenhet ledes fylkeskommunen av en fylkesrådmann.
Fylkesmannen
«Statsforvaltningen er i hovedsak inndelt etter saktype (sektor) både sentralt og lokalt. Lokale forvaltningsenheter har en sakavgrenset ansvarsområde og er direkte underlagt den sentrale forvaltningsenhet med tilsvarende ansvarsområde. Fylkesmannsinstitusjonen danner et unntak i dette bildet. Riktignok er fylkesmannsembetet administrativt underlagt ett departement (Justisdepartementet), men i prinsippet er fylkesmannen alle departementers representant i sitt fylke, og det aktuelle arbeidsormådet spenner over flere sektorer. Forskjellige departementer har direkte faglig instruksjonsmyndighet over fylkesmannen, hvis denne er tillagt arbeidsoppgaver og/eller myndighet innen disse departementers sakområde.»
«Kommunen - den lokale forvaltningsenhet.» kapittel om
Kommunen har lokalt selvstyre over kommunens felles ressurser. Kommunen er også et styringsredskap for Staten og iverksetter på lokalplanet de politiske vedtak statens organer har fattet.
«Kommunen som forvaltningsenhet har den makt staten bestemmer at den skal ha. Kommunene skal både gjøre det staten vil at de skal gjøre, og det de ellers finner økonomisk rom for.» mer om samme
«.. dvs kommunen, den forvaltningsenhet som står folket nærmest.»
«Forvaltningsorgan, instanser som har som hovedoppgave å treffe eller forberede forvaltningsvedtak. Begrepet har ingen presis betydning. Stortinget, domstolene, Stortingets ombudsmann for forvaltningen (Sivilombudsmannen) og Riksrevisjonen regnes ikke som forvaltningsorganer. typiske forvaltningsorganer er departementene, direktoratene, fylkeskontorene, de kommunale styrer og nemnder.''»
«Det er derimot ikke enighet om denne forvaltningsenhet skal være et offentlig organ (eller eller knyttet til et eksisterende offentlig organ) eller om forvaltningsenheten skal utpekes etter en anbudsrunde mellom private forvaltningsinstitusjoner.»
«Inndelinger (administrative o.a.) Fylket og fylkeskommunen som regional forvaltningsenhet har sin opprinnelse i amtene som ble etablert i 1660-årene. Amtene igjen bygde på eldre len og sysler. Ved lov av 4. aug. 1818 ble fra 1919 betegnelsen amt erstattet med fylke. ... Kommunene ble opprettet ved formannskapslovene av 1837. Til grunnlag for kommuneinndeling lå den bestående geistlige inndeling i prestegjeld og sogn. ... Et særlig misforhold mellom avgrensningen av den funksjonelle (tettstedet) og den administrative by har man i Tønsberg og Sarpsborg, som begge i 1970 hadde mellom tre og fire ganger så mange innbyggere i den funksjonelle som i den administrative by. Omvendt hadde flere bykommuner under halvparten av folketallet i den egentlige tettbegybbelsen (f.eks. Kongsvinger, Ringerike, Farsund Flora og Steinkjer).» -->
Pelidnopedilon
Pelidnopedilon er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørøstlige Afrika (Tanzania, Malawi, Mosambik og Zambia).
Annamarie Thomas
Annamarie Thomas (født 15. september 1971 i Emmeloord) er en tidligere nederlandsk skøyteløper. Hun ble verdensmester på enkeltdistansene 1,000 meter og 1,500 meter under VM på skøyter, enkeltdistanser for damer på Hamar i 1996.
Svart økonomi
Svart økonomi er en betegnelse på økonomisk virksomhet, blant bedrifter eller privatpersoner, som unndrar seg å betale skatter og avgifter til staten. Det kan være mange ting, som inntekter, formue og omsetning som bevisst ikke blir oppgitt til beskatning, og ifølge lovverket i de fleste land er dette ulovlig og kan medføre straffereaksjoner som fengsel og bøter.
Svart handel kan for eksempel være hvis man trenger å reparere PC-en og databutikken kanskje spør: «Skal det være med eller uten regning». Hvis man velger å få reparert PC-en uten regning vil dette være en svart handel. Svart arbeid er for eksempel hvis en person har en ekstrajobb hvor verken han eller arbeidsgiveren oppgir lønna til skattemyndighetene.
Camerunopholis
Camerunopholis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Svart økonomi
For de som er involvert i svart økonomi kan det gi billigere tjenester og økte inntekter, ettersom de deler pengene som skulle vært innbetalt som skatt. For samfunnet forøvrig vil det medføre tap av inntekter til fellesformål som skoler, sykehus, kollektivtrafikk osv.
Gamlebyen i Vilnius
Pilies gatve («Slottsgaten») er den gamle bydelen viktigste hovedåre og knutepunktet for kafe- og gatemarkedet. Hovedgaten i Vilnius, Gedimino prospektas, ligger også delvis i den gamle bydelen. De sentrale torget i Gamlebyen er det katedralplassen og Rådhusplassen.
Svart økonomi
Svart arbeid er også en trussel for lovlydige virksomheter, som blir utkonkurrert av svarte virksomheter, ettersom disse unndrar seg utgifter til skatter og avgifter og dermed kan underby de lovlige virksomhetene. Den svarte økonomien er også er et samfunnsproblem fordi de som ikke betaler inn pliktige skatter og avgifter også bidrar til å undergrave landets felles økonomi.
Camerunopholis
Utseende
En middelsstor (24-28 millimeter), brunlig oldenborre. Den ligner mye på artene i slekten Pegylis.
Gamlebyen i Vilnius
Et av de mest forseggjorte arkitektoniske kompleksene er Vilnius universitet, som opptar en stor del av gamlebyen, og har 13 gårdsplasser. Det ble valgt til å representere Litauen i «Mini-Europa»-parken i Brussel.
Camerunopholis
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika (Kamerun).
Gamlebyen i Vilnius
I 1994 ble Vilnius' gamleby inkludert i UNESCO verdensarvliste (nr. 541) som anerkjennelse av dens universelle verdi og originalitet. Definisjonen av det «historiske sentrum» har en bredere betydning enn kun den gamle bydelen, som tidligere var omkranset med defensive murer. Det omfavner også verdifulle historiske bydeler i Vilnius, for eksempel Užupis, som historisk pleide å være utenfor byen grenser. Derfor Užupis blir ofte betraktet som en del av den gamle bydelen i Vilnius.
Interessante bygninger og anlegg
Der er flere interessante bygninger og anlegg i gamlebyen enn i noen annen del av Vilnius, blant annet: {| border=0 cellpadding=0 cellspacing=0 style="width:75%"
Slott
med Gediminastårnet og Storfyrstens slott
Charles Atkin
Charles Sydney Atkin (født 26. februar 1889 død 9. mai 1958) var en engelsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Atkin ble olympisk mester i landhockey under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det britiske laget som vant landhockeyturneringen. Fire lag deltok i turnering og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møtte hverandre en gang. Storbritannia vant foran Danmark og Belgia. Det britiske laget vant over Danmark med 5-1 og Belgia med 12-1 og siste kampen mot Frankrike vant de på walk over. Turneringen ble spilt i perioden 1. til 5. september 1920.
Nils Nilsen
Nils Kristian Nilsen (født 29. desember 1952 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Frisk Asker.
Nilsen spilte 52 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1980 i Lake Placid med ellevteplass.
Leonid Dnjeprovskij
Leonid Dnjeprovskij eller Ivan Trofimovitsj Pokinboroda som sannsynligvis var hans virkelige navn, var en rømt sovjetisk krigsfange fra Odessa i Ukraina, som ble sabotør i den norske motstandsbevegelsen Osvald-gruppen. Han fikk oppholdstillatelse i Norge som statsløs flyktning i 1946, og bodde i landet inntil han ble deportert i 1958.
Han arbeidet som revisor i Nord-Kaukasus og Sibir inntil han forsvant i 1972. Han døde i 1982.
Kjente dekknavn var «Leonid Dnjeprovskij» og «David Daazenko» som var hans offisielle navn i Norge.
Epopaea
Epopaea er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, gråbrune trebukker. Antennene er nokså tynne og vanligvis noe kortere enn kroppen. Pronotum er sylindrisk uten tenner på sidene. Dekkvingene er nesten parallellsidige og ender i e spiss.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Provincia de Linares
Linares er en provins i den chilenske regionen Maule. Provinshovedstaden er Linares. Provinsen dekker et areal på 10 050,2 km² og har 286 361 innbyggere (2017).
Kommuner i provinsen Linares
Provinsen består av åtte kommuner:
Epopaea
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Populasjon (astronomi)
Med populasjon innen astronomi menes en gruppe stjerner utvalgt etter visse kriterier. Vanlige parametere ved et slikt utvalg er kjemisk sammensetting, masse på den såkalte hovedserien og alder. Den vanlgste definisjonen er at en populasjon består av stjerner med en rekke avmasser, som ble dannet på rundt samme tidspunkt. Mange stjernehoper er eksempler på dette og det er hovedsakelig massen som skiller dem fra hverandre. Et Hertzsprung-Russell-diagram med farge-størrelsesklasse er et brukbart verktøy for å karakterisere slike populasjoner.
Albertus Magnus College
Albertus Magnus College   er et privat, kristent universitet i New Haven i delstaten Connecticut, USA. Det ble opprettet i 1925.
Ved universitetet var det 2 186 studenter og 217 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 19 390. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Sonja Henie Ishall
Sonja Henie Ishall er en ishall i Frogner i Oslo som ble åpnet høsten 2020. Den ligger ved Frogner stadion. Og er tilrettelagt for både kunstløp og kortbane. Bygget inneholder ishall med tilhørende drifts- og servicefunksjoner, treningsrom, fire store garderober, kontor, møterom og en liten kafé.
Haus kirke
Haus kirke (Haus kyrkje) er en langkirke fra 1874 i Osterøy kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tre og har 460 plasser.
Kirken er soknekirke i Haus i Åsane prosti.
Historie
I middelalderen stod det trolig en stavkirke på Haus, denne er nevnt i jordeboken Bergens kalvskinn på midten av 1300-tallet. I 1613 ble det bygget ny kirke i tømmer, denne ble i 1721 beskrevet som «een god Tømmer Bygning med eet Taarn paa, og tvende Waabenhuuse, eet for Vestre og eet for Nordre Kirke Dør. Tægt overalt med Pander, Indentil Smuch mahled, og i andre Maader velholden». Beliggenheten var værhard, og under en kraftig storm i 1702 brakk kirkespiret som var blitt oppført året før. Også i 1719 og 1720 ble stormkastene skadebringende, da det blåste ned et større antall takpanner. Kirken fikk nytt våpenhus i 1854.
På 1700-tallet ble alle kirkene i landet lagt ut for salg, og i 1724 ble Haus kirke solgt til magistratspresident Christian Krogh i Bergen. Kirken skiftet eiere flere ganger før den i 1861 ble kjøpt tilbake av sognet. Snart begynte man å planlegge en ny kirke, og Ole Vangberg tegnet det nye kirkebygget i laftet tre som byggmestrene Askild Aase og Mikjel Svenheim fikk i oppdrag å bygge. Den nye kirken stod like sør for den gamle med hovedinngang i vest, og ble vigslet 19. mai 1874. Den gamle kirken ble revet etter at den nye var tatt i bruk.
Oriol Junqueras
Oriol Juqueras (født 11. april 1969 i Barcelona) er en spansk (katalansk) historiker, professor og politiker (Esquerra Republicana de Catalunya og valgforbundet Esquerra Republicana de Catalunya-Sobiranistes). Han var medlem av Europaparlamentet i perioden 2009–2011. Han ble i 2012 ordfører i Sant Vicenç dels Horts, medlem av Catalonias parlament fra 2012 og i 2016 finansminister og nestleder av Catalonias regjering. Juqueras var del av ledelsen for folkeavstemningen om Catalonias selvstendighet i 2017. Han ble i 2017 varetektsfengslet for mistanke om oppfordring til folkeopprør og misbruk av offentlige midler til en ulovlig folkeavstemning. Rettssakene mot de katalanske opprørslederne startet i februar 2019.
Underholdning
Underholdning er ei handling eller en opptreden som har som hovedmål å fange oppmerksomhet og more de som ser på eller er med. Ulike typer framføringer, spill, leker, fester og reiser er eksempler på underholdning.
Aktører
Andre typer underholdning blir skapt av aktørene selv. Dette gjelder blant annet deltakende dans og idrett, selskapsleker og rollespill.
Skillet mellom de som underholder og de som blir underholdt er ikke absolutte, noe en bl.a. ser i formene utøverforma barneteater eller ringinnprogram på radio.
Steder
Underholdning kan finne sted på gata (for eksempel gatemusikanter) eller hjemme, men det finnes òg mange steder som er viet til underholdning: Bygg som konserthus og kinosaler og parker med vakker natur, dyr eller mange underholdende aktiviteter.
Visse medier er særlig egnet og blir mye brukt til å underholde. I dag er fjernsynet det viktigste av disse mediene, mens radioen var størst i tidligere tider. Spill og andre aktiviteter på datamaskiner er også blitt populære former for tidtrøyte.
Tid for underholdning
I Norge i dag er det vanlig å sette av tid til å slappe av og nyte underholdning, gjerne hver dag. I andre samfunn har en gjerne hyppige festdager og festivaler som kan gjere hverdagen mer fargerik. Rester av de mange gamle norske merkedagene finner vi på primstaven og i blant annet julefeiringa. Tidsrom som er særlig viet underholdning er feiringene av blant andre karneval og festivaler.
Kim Kyeong-ae (curlingspiller)
Kim Kyeong-ae (født 21. januar 1994) er en sørkoreansk curlingspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok sølv.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 8.
Trondhiemske kongevei
Trondhiemske kongevei, eller Den trondhjemske kongevei, er en kulturhistorisk vei mellom Oslo og Trondheim, anlagt som kjørevei på 1700-tallet. Kongevei var den tids betegnelse på hovedveiene mellom landsdelene i Norge. Det meste av den opprinnelige veien er borte, forsvunnet under nyere veier anlagt langs de samme traseer i landskapet. Bare enkelte deler av Trondhiemske kongevei er i dag bevart. I nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner fra 2002 har en valgt ut de best bevarte parseller i Akershus, Oppland og Sør-Trøndelag. Det gjelder blant annet et parti over Gjelleråsen i Akershus fylke, en parsell fra Hurdal til Østre Toten, langs Mjøsa i Ringsaker kommune og over Dovrefjell.
Christiania til Groruddalen
Fra Christiania fulgte kongeveien mer eller mindre nåværende trasé til den krysset Alnaelva over det som nå er Kalbakkbrua, før den klatret opp til Grorud. Her tok Bergenske kongevei av videre oppover langs elvas østbredde, mens Trondhiemske kongevei fortsatte omtrent langs dagens Trondheimsvei til den kom inn i Nittedal i datidens Skedsmo prestegjeld ved Skillebekk, og fortsatte over Gjelleråsen.
Gjelleråsen
Oldtidsvegen over Gjelleråsen har fra forhistorisk tid inngått i hovedferdselsåren mellom den indre delen av Oslofjorden og det indre østlandsområdet. Langs vegstrekningen gjennom Gjelleråsmarka ligger det flere gravrøyser fra bronsealder eller jernalder. Vegen er beskrevet av biskop Jens Nilssøn i 1594. Vegen ble avløst av Trondhiemske kongevei over Skillebekk til Lahaugmoen. Denne ble bygd i perioden 1762 til 1770 etter fransk prinsipp. Den ble nedlagt som hovedveg i 1870-årene da ny kjøreveg ble anlagt i forbindelse med ny Hadelandsveg gjennom Nittedal. Strekningen fra Oslo frem til Gjelleråsen ble da felles for begge disse hovedvegene.
Romerike til delet ved Eidsvoll verk
Over Romerike gikk kongeveien gjennom Skedsmo, Ullensaker og Eidsvoll. Ved Gamle-Kløfta tok Den wingerske kongevei av østover mot Kongsvinger og videre inn i Sverige.
Trondhiemske kongevei fortsatte gjennom Eidsvoll. Ved Eidsvoll verk gikk kongeveien fra omkring 1760 kloss forbi Eidsvollsbygningen, i 1813 flyttet lagt lengre unna, før den krysset Andelva over Andelv bru. Der splittet vegen seg i to traséer som gikk på hver sin side av Mjøsa.
Vestlig rute fra Hurdal til Østre Toten
En godt bevart parsell går fra gården Skjelstad i Hurdal til gården Kroken i Østre Toten. Denne parsellen en ca. 17 km lang og går gjennom skogsmark og åpent jordbrukslandskap, den passerer spredt gårdsbebyggelse og setrer. Veien er i liten grad bygd opp i terrenget, og vegdekket varierer mellom jord, gress og grus. Langs vegen ligger Garsjøen skysstasjon som var i bruk som dette fra 1795. Vegen går over Skjærenbrua som er ei steinhvelvbru som antas å være bygd omkring 1795.
Den nordligste delen av vegen, på Opplandsiden, er den mest opprinnelige og best bevarte delen. På Hurdalsiden i sør er vegen autentisk og stort sett godt bevart frem til området omkring Hornsmyra. Også midtre partier som ikke er overbygget av moderne veg har til en viss grad disse originale karakteristika intakt. Her er vegen stedvis oppbygget på tørrmur, og enkelte originale stikkrenner og grøfter er bevart. Vegen brukes i dag delvis som kommunal veg, traktorveg og turveg.
Vegbredden varierer mellom 3,5 meter på de originale strekningene til 5,5 meter på den kommunale kjørevegen.
Felles rute fra Ringsaker
På Østsida av Mjøsa gikk vegen hovedsakelig gjennom et jordbruksområde, med bakker og buktninger i takt med landskapet. I et område i Ringsaker og Lillehammer kan kjøreveien spores tilbake til tida rundt 1700.
Dovre til Oppdal
Fra Hjerkinn fjellstue i Innlandet gikk kongeveien over Hjerkinnhø og Dovrefjell. Fra fjellstua gikk den opp til sitt høyeste punkt på 1200 m.o.h ved Hjerkinnkollan, passerte Kongsvoll og gikk gjennom Drivdalen med Vårstigen på vei til Hesthågån. Vårstigen var blitt opparbeidet til kjørevei allerede i åra 1700-1704, veien i sin helhet på slutten av 1700-tallet.
Lionel Logue
Lionel George Logue (født 26. februar 1880 i College Town i Adelaide, død 12. april 1953 i London) var en australsk talepedagog og skuespiller. Han hjalp blant annet Georg VI av Storbritannia som stammet, hvilket er hovedtemaet i filmen Kongens tale.
Fjotlandsvatnet
Fjotlandsvatnet er en innsjø Kvinesdal kommune i Agder. Den har navn etter bygda Fjotland, som ligger ved østenden av vatnet. Fjotlandsvatnet har utløp mot vest til Osebekken (Kleivebekken), som er ei sideelv til Sløåna.
Øvre torv (Kristiansand)
Øvre torv er et torv i Kristiansand. Det ligger øst for Kristiansand domkirke i Rådhusgatas akse. Kirkegata avgrenser Øvre torv mot Nedre torv i sørvest og Kristiansand rådhus har fasade mot torvet i nordøst. I sørøst avgrenses torvet av en rekke bygninger som huser kommunale kontorer, blant disse den tidligere brannstasjonen samt Fædrelandsvennens tidligere sentrumsbygg. Nordvest for torvet ligger Wergelandsparken. Betegnelsen «rådhusplass» karakteriserer Øvre torv. Øvre torv er belagt med gamle brostein som kom til syne da man fjernet asfalt.
Sentralt på Øvre torv står en statue av kong Haakon VII. Den ble skadet i forbindelse med anleggsarbeid i 2017. Den gamle fontenen som tidligere var plassert midt i Wergelandsparken, der monumentet av Henrik Wergeland i dag står er flyttet til Øvre Torv, restaurert og kommet til heder og verdighet igjen.
En liten utescene som benyttes til utendørs arrangementer i Wergelandsparken vender mot Øvre torv.
Øvre torv ble tidligere brukt til torvhandel med blomster og grønnsaker. Denne virksomheten er nå flyttet til Nedre torv.
Øvre torv benyttes som skøytebane i vintermånedene.
Iljusjin Il-1
En-seteren fløy første gang 19. juni 1944. Denne var utstyrt med en Mikulin AM-42 vannavkjølt 12-sylindret V-motor med en ytelse på 1973 hk, og hadde en bestykning bestående av 2 VJa 23 mm kanoner. To-seteren ble prioritert fra starten av og fløy 18. april 1944, før en-seteren. Denne hadde samme dimensjoner som en-seteren, men var bygget helt i metall og hadde i tillegg til de to 23 mm kanonene i vingene en 20 mm kanon i et tårn plassert i cockpitens akterende.
Siden de allierte ved midten av 1944 hadde luftherredømme, så man ikke lenger noe behov for et tungt pansret jagerfly og en-seteren ble kansellert av byrået selv. To-seteren ble utviklet til angrepsflyet Il-10.
Trond Abrahamsen
Trond Sevåg Abrahamsen (født 16. juli 1960 i Hammerfest) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Idrettslaget Manglerud/Star.
Abrahamsen spilte 33 offisielle landskamper for Norge, og vant Gullpucken i 1983. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1980 i Lake Placid med 11.-plass, og i 1984 i Sarajevo med nok en 11.-plass. Som skuespiller deltok han i den norske spillefilmen Hockeyfeber (1983), regissert av Oddvar Bull Tuhus, i rollen som ishockeyspilleren Lasse.
NM i friidrett 1934
Hovedmesterskapet ble arrangert på Bislett stadion i Oslo 18.–19. august. Arrangør var Norges Friidrettsforbund. Kun menn deltok. Kongepokalvinner ble Georg Braathe.
Følgende øvelser ble arrangert utenfor hovedmesterskapet:
Krasnoarmejsk (Moskva oblast)
Byen vokste fra landsbyen Muromtsevo (russisk: Му́ромцево), hvor det ble etablert en tekstilfabrikk i 1834. I 1928 ble bosetningene rundt fabrikken slått sammen til bosetningen Krasnoflotskij (russisk: Краснофло́тский), som i 1929 ble omdøpt til Krasnoarmejskij (russisk: Красноарме́йский). Bystatus ble innvilget til bosetningen i 1947, da den også fikk sitt nåværende navn: Krasnoarmejsk.
Puerto Morelos
Puerto Morelos er en havneby i den meksikanske delstaten Quintana Roo. Den utgjør det nordligste punktet i turistsona Riviera Maya. Byen hadde 9 188 innbyggere i 2010. Den befinner seg sør for Benito Juárez kommune, om lag 36 kilometer sør for Cancún.
Havna i Puerto Morelos er den største og viktigste i Quintana Roo. Byen har også ei strand som er populær blant turister. I havet utafor byen ligger Arrecife de Puerto Morelos nasjonalpark, som beskytter et stort korallrev.
Formicomimus
Formicomimus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Små, mørke, maurlignende trebukker. Hodet er markert bredere enn pronotum, som er ganske smalt.
Utbredelse
Arten forekommer i Australia (New South Wales).
ISO 3166-2:FI
ISO 3166-2:FI er Finlands del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Kim Seon-yeong
Kim Seon-yeong (født 18. mai 1993) er en sørkoreansk curlingspiller.
ISO 3166-2:FI
For Finland er det definert koder for 19 regioner.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er FI, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Finland. Andre del er to sifre.
Kim Seon-yeong
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 8.
ISO 3166-2:FI
Åland, som er en selvstyrt region innen Finland har også egne koder i ISO 3166-1, med alfa-2-koden AX.
Endringer
Følgende endringer i Finlands oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Blodig Alvor Na Na Na Na Na
Blodig Alvor Na Na Na Na Na er debutalbumet til DumDum Boys, som ble utgitt i 1988.
Girraween (New South Wales)
Girraween er en bydel i Sydney, i delstaten New South Wales, Australia. Girraween ligger 30 kilometer vest for Sydney sentrum, i kommunen City of Holroyd og er en del av Greater Western Sydney regionen.
Blodig Alvor Na Na Na Na Na
15. april 2015 ble albumet re-utgitt på vinyl i 500 eksemplarer. Albumet var blitt remastret, og singelen "Sorgenfri/Har Du Hørt" fulgte med i eksemplaret.
Girraween (New South Wales)
Historie
Girraween er et aboriginord som betyr «sted med blomster». Området var en del av tomten til D'Arcy Wentworth, som ble beæret med å få nabobydelen Wentworthville oppkalt etter seg.
Transport
Girraween er dekket av «Hills Bus 705» buss ruten fra Toongabbie til Parramatta. Det finnes ingen jernbanestasjon i bydelen, men det er en kort spasertur gjennom Civic Park til Pendle Hill railway station.
EM i luftvåpen 1984
EM i luftvåpen 1984 (europamesterskapet i skyting) ble arrangert i Budapest i Ungarn i 1984.
Islands historie
Islands historie er kort i forhold til den til mange andre europeiske land, idet den først starter mot slutten av 800-tallet e.Kr., men også i geologisk forstand er Island en ung øy. Island ble dannet for rundt 20 millioner år siden av en serie vulkanske utbrudd i den undersjøiske fjellryggen som kalles for Den midtatlantiske ryggen. Den eldste steinprøven som er funnet dateres tilbake til ca. 16 millioner år.
Islands forhistorie
Island, en øy mellom Norge og Grønland, forble lenge en av de største øyer på jorda som ikke var befolket av mennesker. Island er blant de områder som har blitt antatt å være det land som den greske oppdager Pytheas fra Massalia kalte for «Thule», men det er ikke sannsynlig ettersom Pytheas beskrev et befolket jordbruksland med melk, honning og frukt. Det skal dog huskes at klimaet var annerledes, og det er forskere som mener at navnet Grønland faktisk kan avspeile datidens virkelighet. Den nøyaktige datering for de første mennesker på Island er usikker.
I 1904, 1923 og 1933 ble det gjort funn av tre romerske mynter på Island fra 200-tallet e.Kr. Myntene ble preget under keiserne Aurelian, Probus og Diokletian. Disse ble høyst sannsynlig fraktet dit på et langt senere tidspunkt.
Det foreligger litterære bevis for at irske munker bosatte seg på Island før det kom et stort antall nordmenn med samme formål fra slutten av 800-tallet. Det er derimot ikke funnet arkeologiske spor fra irske bosettere. Den irske geografen Dicuil nevner i boken De mensura Orbis terrae (Om jordklodens utstrekning, ca. 825) et land ved navn «Thule». Han kan her sikte til enten nordlige delen av Norge, som Hålogaland, eller Island. Det er således en av de aller første skriftlige kilder som nevner Island, eller et land tilsvarende som Island, hvor «mørket regjerte i løpet av vinteren, men at sommeren var lys nok til å plukke lus fra klærne».
Den islandske forfatteren Are Torgilsson Frode skrev i Islendingabok på begynnelsen av 1200-tallet at de første norske bosetterne fant små klokker da de kom, tilsvarende den type som irske munker brukte, men arkeologiske spor har ikke bekreftet dette.
Landnåmstiden (874–930)
Den første norrøne bosetningen av Island ble i tillegg til i Islendingabok også beskrevet i Landnåmabok (ca. slutten av 1100-tallet). På midten av 800-tallet reiste nordmenn fast til de ytre øyene som Shetland og Færøyene. Noen av disse drev ut av kurs og nådde da den ukjente øya Island. Den første som blir oppgitt å ha satt sine bein på Island var en nordmann fra Agder ved navn Naddodd, men som kun ble på øya en kort tid. Da han dro tilbake til Norge kalte han øya for «Snølandet» (Snæland). Det navnet som øya til slutt ble kjent under, Island, ble gitt av nordmannen Floke Vilgerdsson, også kjent som Ravn-Floke. Han overvintret på Barðaströnd ved Breiðafjörður.
Ifølge Islendingaboka ble hele Island bosatt i løpet av 60 år. Antagelig var antallet innbyggere i 930 kommet opp i rundt 20 000 mennesker.
De første høvdingene tok det meste av jorda, og senere innflyttere måtte få jord tildelt av disse. Klimaet var mindre barskt enn det senere ble, og i tillegg til kveg- og sauedrift drev man også fiske, hval- og seljakt. Matressursene var svært knappe. I 1118 kom det 35 skip, hvorav bare åtte kunne returnere til Norge. At 27 skip måtte overvintre på Island, var nok til å skape matmangel i mange deler av landet.
Masseinnflytningen av nordmenn har blitt forklart med overbefolkning, men samtidskildene nevner også misnøye med dannelsen av det norske kongedømmet, spesielt Harald Hårfagres, hvilket også er akseptert som historisk korrekt ved at det brøt opp det lokale selvstyret og høvdingdømmet.
Alltinget
Nybyggerne organiserte seg i tingkretser hvor en jordeier ble akseptert som gode (den som ledet blotet) og tingleder. Jordeiernes selvstendighet var stor, og felles beslutninger ble fattet på lokale ting. I år 930 ble representanter fra alle tolv tingkretser, hver bestående av tre godord, samlet ved et felles ting, kalt Alltinget (norrønt Alþingi) ved Tingvoll (Þingvellir) for å fastsette lover, avgjøre tvister og dømme lovbrytere. Lovene var ikke nedskrevne, men memorert av lovsigemannen (logsogumaðr). Ulvljot ble valgt som den aller første lovsigemannen og satt i tre år. Han hadde på forhånd blitt sendt til Norge for å utarbeide en felles lov for hele Island, «Ulvljots lov» som ble vedtatt i 930, og var bearbeidet etter den norske Gulatingsloven.
Det ble opprettet to institusjoner på Alltinget, en lovgivende forsamling som ble kalt for «lagrett» og en felles domstol som ble kalt for «alltingsdomstolen». Disse ble holdt strengt fra hverandre. Lagretten besto av de 36 godene, senere 48 godene, og av bisitterne som hver gode valgte to av. Det årlige Alltinget som varte i to uker besto således av 108, og senere av 144 representanter utenom lovsigemannen.
Med tiden ble store og folkerike fylker inndelt i flere godord, det område en gode representerte. Flere fylker kunne også gå sammen om et felles ting i det som da ble kalt for et tingslag.
Den islandske fristaten var en aristokratisk rettsstat. Ettersom det ikke eksisterte noen form for sentralmyndighet som kunne tvinge dommen igjennom, var det opp til den enkelte å gjøre dommen gyldig ved hjelp av sin egen ætt. Rettergang var basisen for alt offentlig liv. Gjennom denne nådde den islandske retten en selvstendig utvikling, basert på de samnordiske rettsinstanser. Islands selvstendige regler merkes spesielt på ættens gjennomgripende betydning, ikke bare i sivilretten, men også i kriminalretten. Her ble det, spesielt ved drap, utmålt en bot som ble beregnet etter slektsforholdene til partene i saken. Det ble også vist hensyn til den personlige æresfølelsen, blant annet ved bestemmelsen av straff. En rettstvist var en åpen kamp hvor retten var et middel framfor våpen mellom frie og myndige menn under påsyn og medvirkning av samfunnsmedlemmene. Ingen autoritetsperson opptrådte som partenes veileder. Lovsigemannen ledet forhandlinger, ble kun rådspurt om hva som var lov og hadde ingen myndighet utover dette. Ved en rettergang ble det krevd nærvær av et stort antall tingsmenn som fungerte dels som vitner, dels som dommere, dels som medlemmer av kviðr, den nemnd som skulle avgjøre den anklagedes skyld eller uskyld, dels også som voktere av orden ved tinget. Derfor var også en niendedel av tingsmennene i godordet pliktig til følge goden eller høvdingen til tinget.
Ættestridenes tid (930–1030)
Usikkerheten om Alltingets domstolsmyndighet utløste blodige strider, til og med på selve tinget, og som en følge av disse ble det i år 965 besluttet, etter forslag av Tord Gell (Þord Gellir), at landet skulle inndeles i fire fjerdinger med hvert sitt fjerdingsting. Inndelingen av fjerdinger var gyldig ennå på 1900-tallet. Fjerdingene var sørlendingenes (Sunnlendingafiórðungr) mellom Jökulsá på Solheimasand under Eyjafjöll og Hvalfjorden; vestfjordingenes (Vestfirdingafiórðungr) til Bitrufjorden; nordlendingenes (Norðlendingafiórðungr) til Langanes samt østfjordingenes (Austfirðingafióðungr). I hver fjerding ble det også holdt tre herredsting, unntatt i den nordlige hvor det ble holdt fire.
Inndelingen var dog ikke fullstendig basert på landområde. Hver bonde kunne når som helst stille seg inn under en hvilken som helst gode eller høvding og således slutte seg til en annen fjerding enn den han bodde i. På samme tid ble tidsregningen ordnet. Hittil hadde islendingene regnet året i 364 dager (12 måneder med tretti dager hver og fire skuddager, aukanætr), men på forslag fra Torstein Surt ble det i tillegg besluttet at skudduke skulle settes inn for hvert syvende år. Denne tidsregningen, med senere rettelser, ble beholdt ved siden av den romerske tidsregningen helt inn på 1900-tallet.
Under de stadige ættestridene, som har gitt materiale til den rike sagalitteraturen, tvang det seg fram en stats- og rettsutvikling. Perioden da Skapte Toroddsson var lovsigemann (1003–1030) var en urolig tid, men ved dens slutt hadde utviklingen av forfatningen gjort Island til en fristat. Det siste leddet i rettsforfatningen ble avgjort i 1004 da en femte domstol ble opprettet på Alltinget som en høyesterett (overdomstol eller kassasjonsdomstol). I tillegg ble holmgang avskaffet i 1006. Samtidig ble lovrettens former for å sette lover fastlagt.
Islendingene hadde på denne tiden en aktiv kontakt med utlandet. De deltok som vikinger og hærmenn, som kjøpmenn og skalder, tok tjeneste i hirden hos konger og høvdinger i hele Norden, men kanskje først og fremst i Norge, men også på De britiske øyer og til og med i Normandie, Gardariket og Miklagard. Som nasjon hadde Island ingen kontakt med andre land eller herskere. Kong Olav Haraldsson av Norge, den senere Olav den hellige, gjorde et mislykket forsøk på å lokke islendingene til å overlate Grimsøy til ham. Før Olav den hellige hadde Olav Tryggvason av Norge truet islendingene til å gå over til kristendommen.
Velmaktstiden (omkring 1030–1200)
Kristendommen kom først til Island med islendinger som ble omvendt i utlandet. En slik var Torvald den vidfarne (Þorvaldr viðforli) fra Skagafjord som hadde med seg en biskop fra Sachsen ved navn Fredrik, men uten å lykkes med noen misjonsvirksomhet. En annen, Stefnir Thorgilsson, seilte til Island på oppfordring av Olav Tryggvason i 996–997, men heller ikke han hadde større hell med seg i å få islendingene til å oppgi det de trodde på. Kong Olavs neste sendebud var den tyskfødte stridsmannen Tangbrand (Þangbrandr) som oppnådde å få en høvding fra det islandske østlandet, Hall Torsteinsson, til å ta dåpen, og senere også en rekke andre stormenn. Samtidig begikk Tangbrand en rekke drap i sin misjonsiver, noe som fikk andre islendinger til å gjøre motstand.
I 999 måtte Tangbrand forlate Island. En av hans omvendte, Hjalte Skeggesson, ble også landsforvist da han hånte gudene på Alltinget med et niddikt mot Frøya. Hjalte dro til Norge hvor han kort tid etter ble fulgt av trosfrenden Gisurr. Det påfølgende året dro de tilbake til Island da Alltinget var samlet og lyktes med Halls hjelp å få religionsspørsmålet avgjort. Avgjørelsen ble tatt av lovsigemannen, en høvding fra nordlige Island, Torgeir fra Ljósavatn (Þorgeir Ljósvetningagoði), og både hedninger og kristne måtte rette seg etter hans råd. Han forkynte som lov at alle skulle la seg døpe, og at bloting kun skulle skje i det private. Kristendommen ble således lovfestet år 1000 på Island, delvis på grunn av trusselen fra Olav Tryggvason, som tilfeldigvis døde samme år i slaget ved Svolder.
Først etter ættefeidenes avslutning vant til slutt kristendommen også sinnene. Godene og andre jordeiere bygde kirker på sine gårder og ble enten selv prester eller holdt prester ved dem. Det hedenske godesystemet gikk sømløst over til det nye systemet. Det kom også utenlandske prester til øya. Are Torgilsson Frode nevner 11 stykker, blant dem flere fra Irland. Island fikk sin egen biskop i år 1056, Isleiv Gisursson (død 1080). Hans sønn og etterfølger, Gisurr Isleivsson (1082–1118) fikk ved hjelp av presten og høvdingen Sæmund Frode på Oddi og lovsigemannen Markús Skeggesson drevet igjennom den kirkelige skatten tiende i 1096, og skjenket i tillegg sin fedregård Skálholt til Islands første bispesete.
Med dennes hjelp ble det andre bispesetet opprettet for nordlige Island, Hólar. Den første biskopen her var Jón Ögmundsson (1106–1121). Ved begge bispesetene ble det opprettet presteskoler. Omkring 1120 grunnla biskop Jón det første klosteret, benediktinerklosteret Thingeyri ved Húnaflói, som ble innvigd i 1133. Senere ble det opprettet fire augustinerklostre for munker og ett for nonner. Gudstjenesten ble holdt på vanlig romersk-katolsk vis med latinsk sang, men prekenen ble oftest holdt på morsspråket. Så vel presteskolene som klostrene ble betydningsfulle for kirkelig lærdom, hvor spesielt biskop Thorlákr Thorhallsson på Skálholt (1177–1193) må nevnes. På slutten av 1100-tallet fikk Island sin egen helgen, Thorlákr (1198), landets fremste helgen, og Jón Ögmundsson (1200).
Den islandske kirken var fra år 1104 underordnet erkebiskopen i Lund, men fra 1152 erkebiskopen i Nidaros i Norge. Island fulgte den europeiske utviklingen, men beholdt en del særegne trekk, spesielt sitt folkelige preg. Sølibat ble ikke praktisert og kirker og prestegårder var på private hender. Valget av biskoper ble gjort av prestene, men disse var underlagt kirkeeierne, det vil si de lokale høvdingene. Kirkeretten ble tillempet etter den nasjonale retten. Biskopens domsrett var innskrenket til kirkelige tjenestesaker, og ingen kirkerettslige bestemmelser var gyldige før de ble godkjent av lagretten hvor dog også biskopene hadde sete på embetets vegne.
Oppløsningstiden eller Sturlungatiden (omkring 1200–1264)
Gjennom arv og oppkjøp ble flere godord samlet og begrenset på stadig færre menns og ætters hender. Da ble også stabiliteten i den islandske samfunnsstrukturen forstyrret. De øvrige bøndene måtte bøye seg for de få mektige stormennene og loven måtte vike for makten. I kirken ble det hierarkiske systemet dominerende, hvilket har blitt beskrevet som at kristendommens fredsbevarende ånd ble minsket. Følgen var forvirring og moralsk oppløsning. Periodens historie vrimler av troløshet, brudd på inngåtte eder og avtaler, ulykkelige tilstander, ekteskap inngått og oppløst av politiske årsaker, og blodige strider ble utkjempet. Stridene var ikke begrenset til et tyvetalls menn som under ættestridenes tidsalder, men omfattet bondehærer på opptil 1 000 mann eller mer. Denne oppløsningens tid la grunnen for og påskyndet den islandske fristatens undergang. Tiden fikk navn, Sturlungatiden – Sturlungaöld, etter både den mest begavede og samtidig mest stridslystne av Islands stormannsætter, sturlungerne.
Snorre Sturlasson
I mellomtiden hadde Hvamm-Sturlas sønner – Tord Sturlasson, Sigvart Sturlasson og Snorre Sturlasson – blitt mektige menn som etter hvert kom i stadig økende strid med andre stormenn, og i tillegg med hverandre. En tvist mellom sturlungerne og oddimennene førte nesten til åpen kamp på Alltinget i 1216, men ble avverget av biskopen i Skálholt. Senere oppsto det sammenstøt stadig oftere og de ble stadig blodigere. Oddaboerne og Haukadalsboerne havnet i arvestrid hvor menn fra den første ætten drepte haukdalingen Bjørn Torvaldsson i 1221. Snorre Sturlasson støttet først Oddiætten, men da disse senere greide å fornærme ham knyttet han i stedet bånd til Haukadalsætten i 1225. Haukadalsætten under Snorres måg Gisurr Torvaldsson hevdet sin makt over det sydlige Island. Samtidig havnet Sturlungaene i intern strid ved at Snorre og hans sønn Órækja kom i konflikt med broren Sigvart og dennes sønn Sturla. Disse stridene, som også den tredje broren Tord og mange andre høvdinger ble dratt inn i, førte til at Snorre ble fordrevet fra sin gård Reykholt i 1236 og til slutt også fra Island ved at han dro til Norge i 1237.