cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Glente
Biologi
Glenta er en stor fugl som blir cirka 60–72 cm lang og har et vingespenn på cirka 143–171 cm. Hunnen blir størst og veier typisk 960–1 600 g, mens hannen typisk veier 757–1 221 g. Ssp. fasciicauda blir noe mindre og er mørkere enn nominatformen, men den er trolig utryddet. Det er også reist spørsmål ved om fasciicauda faktisk er et gyldig taxon.
Fjærdrakten er rødlig brun med mørkere brune kontraster. Hodet er tilnærmet hvitt eller gråhvitt, og det karakteristiske krummede ørnenebbet er gult med nærmest sort krok ytterst. Øynene har lysegul eller røykgrå iris. Buken er lysebrun til beige mot gumpen. Håndsvingfjæra er mørk brune (nærmest sorte), og det er to karakteristiske hvite flekker på vingenes underside like bak håndsvingfjæra. Stjerten er tilnærmet hvit på undersiden og kløftformet. De undere ekstremitetene er fjærkledde ned mot foten og relativt korte, men kraftige. Føttene og tærne er dekket av gul skjellhud. Tærne er utrustet med forholdsvis korte og beskjedne dolkelignende sorte klør.
Arten trives i åpent skoglandskap, inkludert variert kulturlandskap med blandet skog og jordbruksland, enger og lyngheier med mer. Den er mest vanlig i landskap opp til middels høyde, men i Marokko opptrer den i skoglandskap opp mot 2 500 moh. Om vinteren blir den mer vanlig i åpne landskap, som i regulære åkerlandskap, åpen ødemark og våtmarksområder.
Liste over kriger Kambodsja har deltatt i
Denne listen er laget for å vise hvilke kriger Kambodsja har vært delaktig i.
Glente
Biologi
Nominatformen er utbredt fra det sørlige Sverige og østover til Ukraina og det sørvestre Russland, og sørover gjennom Sentral-Europa og Middelhavslandene til Storbritannia (naturlig i Wales, gjeninnført til Skottland og England); kanskje også Kaukasus og Kanariøyene. Ssp. fasciicauda var utbredt på øygruppen Kapp Verde, men regnes nå som utryddet. Utryddelsen skyldes i hovedsak forgiftning av åtslene fuglene lever av og generell forfølgelse. En nært forestående utryddelse var alt klart i 1999, da man kun fant to eksemplarer der.
Glenta eter det meste, men spesielt åtsler og små til mellomstore pattedyr og andre fugler. Som åtseleter er arten svært utsatt for forgiftninger. Åtslene inkluderer det meste, også trafikkdrepte dyr. Dietten varierer imidlertid med den lokale tilgangen og årstiden. I hekketiden er behovet for mat betydelig større.
Hunnen bygger et forholdsvis lite reir i toppen av høye trær. Reiret består av pinner, kvister og gjerne papir og tøyrester som hun finner. Hun overtar gjerne også andres rovfuglreir.
Leggingen tar til i slutten av mars og holder på til i begynnelsen av mai. Hunnen legger typisk 1–4 egg, normalt to, av og til tre. Eggene legges med en interval på tre dager. Inkubasjonen tar 31–32 dager og blir i hovedsak gjort av hunnen. Det er også hunnen som steller med og mater avkommet etter klekking. Avkommet er dunkledd og får full fjærdrakt etter cirka 50–60 dager, men fuglen(e) mates av foreldrene i ytterligere 2–3 uker etter at reiret er forlatt. Hunner blir kjønnsmodne etter cirka to år, mens hanner som oftest blir kjønnsmodne først etter cirka tre år.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Thiollay (2018).
Broket dagfly
Broket dagfly (Sympistis lapponica) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er bare funnet i Troms og Finnmark i Norge.
Utseende
Et ganske lite (vingespenn 23 – 26 mm), grått nattfly. Den kan kjennes på den lille størrelsen, forholdsvis kontrastrikt tegnede forvinger og mørke bakvinger. Forvingen er lys grå med svarte tegninger, mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er kraftige, svarte og går i sik-sak. Bakvingen er mørkt grå med en svakt antydet, lys tverrstripe.
Levevis
Arten lever på snaufjell og tundra over tregrensen. Larvene utvikler seg på dvergbjørk (Betula nana) og blåbær (Vaccinium myrtillus). Den bruker to år på utviklingen og overvintrer to ganger, første gangen som egg og andre gangen som puppe. Voksne sommerfugler finnes ofte bare annethvert år, i Troms ser dette ut til å skje i ujevne årstall og i Finnmark i jevne årstall. De flyr i om dagen i solskinn, i juni – juli.
Utbredelse
Den er utbredt i Nord-Europa og østover gjennom Russland til Øst-Sibir, dessuten i det nordligste Nord-Amerika, også på Grønland. I Norge er den bare med sikkerhet funnet i Troms og Finnmark, der den er lokal og uvanlig, men den forekommer betydelig lenger sør i Sverige.
Pleoidea
Utseende
Små (1–4 mm), runde teger. De svømmer for det meste med ryggen ned. De ligner på små nymfer av ryggsvømmere (Notonectidae), men kan kjennes fra disse på at de har fullt utviklede vinger. Kroppen er kort, nærmest trekantet og sterkt hvelvet, som oftest lyst brunlig på farge. Hodet er stort og bredt, fasettøynene er temmelig store, punktøynene (ocelli) derimot ganske reduserte. Antennene består av tre ledd og er ganske korte. Scutellum er forholdsvis stort og trekantet. De fleste har fullt utviklede vinger, men disse er temmelig korte og de flyr dårlig. Beina mangler "årer" av hår slik mange andre svømmende teger har, men de svømmer likevel godt.
Levevis
De finnes i ferskvann, helst i stillestående vann. Voksne og nymfer svømmer opp-ned, men de kryper også rundt på vannplanter. De er rovdyr som jakter på små, virvelløse dyr, for eksempel vannlopper. Som alle nebbmunner har de ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Joleon Lescott
Joleon Patrick Lescott (født 16. august 1982) er en engelsk fotballspiller som spiller for den spanske klubben Racing Murcia FC.
Lescott debuterte på A-lagsnivå som 17-åring for Wolverhampton Wanderers FC. Foran sesongen 2006/2007 ble han solgt til Everton FC. Den 25. august 2009 meldte Manchester Citys hjemmesider at Lescott hadde bestått de medisinske testene og var klar for klubben. De observante har merket seg at Lescott har et uvanlig høyt hårfeste og en spesiell pannelapp. Dette kommer av at han ble påkjørt av en bil utenfor barneskolen han gikk på, fem år gammel. Lescott ble stygt skadet i hodet, men ble frisk igjen etter flere operasjoner.
Vanndråpen
Vanndråpen (dansk: Vanddraaben) er et eventyr av H. C. Andersen fra 1848.
Süleyman Shah
Süleyman Shah (arabisk: سليمان شاه, Süleyman bin Kaya Alp; født 1178, død 1236 ) var far til Ertuğrul og dermed bestefar til Osman I som var grunnlegger av Det osmanske rike.
Hyrdinnen og skorstensfeieren
Hyrdinnen og skorstensfeieren (dansk: Hyrdinden og Skorteensfeieren) er et eventyr av H. C. Andersen fra 1845.
Absolute Music 57
Absolute Music 57 er det 57. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt 30. juni 2008.
Eksterne lenker
Absolute Music 57
Ransom (film 1974)
Ransom er en britisk politisk thriller fra 1975 regissert av Caspar Wrede. Filmen er lagt til et skandinavisk land handler om en terrorgruppe tar Storbritannias ambassadør til fange. Kravet er at britiske myndigheter skal løslate fengslede kamerater. Sjefen for en skandinavisk sikkerhetstjeneste får i oppdrag å løse krisen. Hovedrollen spilles av Sean Connery, mens en sentrale birolle spilles av Ian McShane.
Filmen er også kjent under tittelen The Terrorists (USA).
Handling
En britisk terrorgruppe har tilfangetatt Storbritannias ambassadør i et Skandinavisk land. Kravene er å få løslatt fengslede kamerater i Storbritannia. Sjefen for skandinavisk sikkerhetstjeneste, Nils Tahlvik får i oppdrag å løse krisen. De videre kravene til terroristene er at alle skal flys ut i det passasjerflyet som samtidig kapres på Fornebu. Tahlvik havner i et politisk dobbeltspill på høyt nivå der alle er mot ham, Inklusive den norske og den britiske regjeringen som vil være imøtekommende mot kaprerne.
Om filmen
Innspillingen tok til i Oslo 14. januar 1974. Ransom ble filmet i Norge, og noen scener ble også filmet i Shepperton Studios i Shepperton, England. Scenene fra Norge omfatter blant annet tidligere Fornebu flyplass, Oslo Sentrum med Rådhusplassen, Norges Vassverks- og Energidirektorats (NVE) bygning på Majorstua brukes i to korte scener som «Scandinavia Department of the Interior». Den britiske ambassadørens residens «in the mountains» er spilt inn et sted i Romerike hvor man ser politibiler med registreringskilt CJ.
Filmen ble ikke godt mottatt i USA der den ble oppfattet som forvirrende og usammenhengende.
VG og Dagbladet gav den terningkast fire, mens Aftenposten gav den tre.
Produksjonskostnadene var på $1,5 millioner.
Rolleliste
(I utvalg)
Norske skuespillere som Frimann Falck Clausen, Kaare Kroppan og Alf Malland hadde mindre biroller i filmen.
Tiber
Tiber (italiensk: Tevere, latin: Tiberis) er den tredje lengste elven i Italia på 406 km. Den har sine kilder på fjellet Fumaiolo i Appenninene i provinsen Emilia-Romagna, og renner gjennom Umbria og Lazio til Tyrrenhavet hvor den renner ut mellom byen Ostia og Fiumicino. Siden romertiden har elvedeltaet blitt forlenget med tre kilometere. Elven er særlig kjent ettersom den renner gjennom Italias hovedstad Roma, som ble grunnlagt på elvens østre bredder.
Navn og etymologi
Det er sannsynlig at navnet «Tiber» har et førlatinsk opphav, som det romerske navnet Tibur (dagens Tivoli i Italia), og navnet kan være av italisk opphav. Samme rot finnes i det latinske praenomen Tiberius. Det finnes òg etruskiske varianter av dette praenomen, som Thefarie (fra det faliskiske navnet på Tiber, *Tiferios, som bokstavelig talt betyr «(han) fra Tiber» > *Tiferis – «Tiber») og Teperie (via det latinske hydronymet Tiber) Selv om det ofte hevdes så finnes det ingen bevis som støtter et etruskisk opphav, og det er mer sannsynlig at etruskerne tok til seg disse begrepene fra de innfødte italiske befolkningene, særlig gitt det faliskiske språks karakteristiske f/b-lydkorrespondanse med latin som er bevart i etruskiske former.
Joruba (språk)
Joruba ( på joruba) er et dialektkontinuum i Vest-Afrika med over 22 millioner brukere. Det er morsmål for jorubafolket og snakkes blant annet i Nigeria, Benin og Togo, og det finnes spor av språket blant grupper i Brasil og Cuba (der språket kalles nago). Joruba er et analytisk tonespråk med SVO-ordstilling. Termen joruba sikter ikke bare til dialektene og deres brukere, men også til den skriftlige standardformen av språket. Joruba tilhører niger-kongofamilien i den joruboide greina av benuekongo-språka.
Tiber
Historie
Tiber gikk jevnlig over sine bredder, og dette skapte fuktige områder der malariamyggen trivdes. Som en følge av dette regnet man i 1869 med at to tredjedeler av befolkningen i Lazio-regionen, der Roma ligger, var kronisk malariasyke. Geriljalederen Garibaldi mente at løsningen måtte være å lede Tiber rundt Roma, men dette ble det aldri noe av. I stedet begynte man i 1907 en oppdemning av elven der den flyter gjennom hovedstaden. Skurene i slummen langs elven ble revet, og høye murer reist som et vern mot vannmassene.
Joruba (språk)
Det tradisjonelle jorubaområdet, det sørøstlige hjørnet av Nigeria, kalles ofte Jorubaland, og består av de nåværende delstatene Oyo, Ogun, Ondo, Kwara og Lagos samt den vestlige delen av Kogi. Jorubaland er en del av et platå som avgrenses i nord av elva Niger. En stor del av området dekkes av tett skog, men den nordlige delen, inkludert Oyo, ligger på savannen nord for skogen.
Historie
Stamfaren til jorubafolket er ifølge jorubaenes mytologi Oduduwa, sønn av Olúdùmarè, jorubafolkets høyeste gud.
Første gang en variant av joruba dukka opp på trykk var i 1819, i form av en liten ordliste som ble samla sammen av Bowdich, en engelsk diplomat i Ashantikonføderasjonen. Dette er relativt seint for et vestafrikansk språk med så stor spredning som joruba. Det kan forklares med at nesten ingen europeisk handel skjedde på jorubakysten før 1800-tallet.
Med lingvistiske metoder, for eksempel sammenlignende lingvistikk, glottokronologi og dialektologi, sammen med både tradisjonelle (muntlige) historiske kilder og arkeologiske funn, har man spredt litt lys over jorubafolket og deres historie før denne tida. De nordvestlige jorubadialektene viser for eksempel flere språklige innovasjoner. Dette, samt det faktum at sørøstlige og sentrale jorubaområder i allmennhet har eldre bosetninger, tyder på at innflyttinga til det nordvestlige jorubaområdet var seinere enn resten av området.
Dialekter
Selve dialektkontinuumet består av over femten varieteter som kan klassifiseres i tre større dialektområder: nordvestlige, sentrale og sørøstlige. Sjølsagt kan ikke klare grenser dras, og utkantsområdene i dialektregioner har ofte likheter med tilgrensende dialekter av andre språk.
I nordvestlige dialekter har urjorubas /gh/ (den velare frikativen ) og /gw/ smelta sammen til /w/. De øvre vokalene /ị/ og /ụ/ har blitt høyere og smelta sammen med /i/ og /u/, og det samme har de nasale variantene av disse, hvilket gir et vokalsystem med sju orale og tre nasale vokaler.
Sørøstjoruba har beholdt kontrasten mellom /gh/ og /gw/. De nasale vokalene /ịn/ og /ụn/ har blitt senka til /ẹn/ og /ọn/. I sørøstjoruba har pronomenformene for andre og tredje person flertall smelta sammen: ' kan bety enten «dere kom» eller «de kom» på sørøstlige dialekter, mens for eksempel nordvestjoruba har ' «dere kom» og  «de kom».
Sentraljoruba danner et overgangsområde på det sett at ordforrådet har mye til felles med nordvestjoruba, mens mange etnografiske drag deles med sørøstjoruba. Dets vokalsystem er minst forandra av de tre dialektgruppene. Det har beholdt ni orale vokaler og seks eller sju nasale, samt ett omfattende vokalharmonisystem.
Standardjoruba
Standardjoruba er språkets skriftlige form, den standardvarietet som læres i skolen og som snakkes av nyhetsopplesere i radio. Standardjoruba stammer fra 1850-tallet, da Samuel A. Crowther ga ut en jorubagrammatikk og begynte sin bibeloversettelse. Selv om det til stor del er basert på dialektene i Ọyọ og Ibadan, har standardjoruba tatt til seg flere trekk fra andre dialekter. Dessuten har det visse trekk som er spesielle for denne språkvarieteten, for eksempel det forenklede vokalsystemet samt fremmede strukturer, som oversettingslån fra engelsk som stammer fra tidlige oversettelser av religiøse verk.
Ettersom utviklinga av standardjoruba ikke bygde på noen bevisst språkpolitikk er det delte meninger om hva som utgjør «genuin joruba». Visse forfattere anser Ọyọ-dialekten som den reineste formen, og andre hevder at det ikke finnes noen genuin joruba i det hele tatt. Standardjoruba, den varieteten som læres i skolen og brukes i mediene, har uansett vært en sterkt konsoliderende faktor når en felles jorubaidentitet har vokst fram.
Frederik Nannestad
Frederik Nannestad (født 21. oktober 1693 i Eidsberg, død 11. august 1774 i Christiania) var en norsk biskop.
Joruba (språk)
Skriftsystem
Jorubas nåværende ortografi stammer fra en rapport av Yoruba Orthography Committee fra 1966, sammen med Ayọ Bamgboṣes Yoruba Orthography fra 1965, en studie av de tidligere stavingsvariantene og et forsøk på å tilpasse jorubaortografien til talespråket så mye som mulig. Den er fortsatt veldig lik den eldre ortografien og bruker det latinske alfabetet med noen modifikasjoner: man har digrafen gb og visse diakritiske tegn, blant annet ei kort vertikal linje som settes under bokstavene E̩/e̩, O̩/o̩ og S̩/s̩. Man valgte ei linje for at den også skulle være synlig når tekst har understreking; det er imidlertid vanligere å bare bruke en vanlig prikk under bokstavene: Ẹ/ẹ, Ọ/ọ, Ṣ/ṣ.
Frederik Nannestad
Bakgrunn
Frederik Nannestad ble født i Eidsberg som sønn av sogneprest Christopher Jensen og hans tredje hustru, Karen Tønnesdatter Unrov.
Prest
I 1718 ble han magister, 1722 regensprost, og 1732 stiftsprost i Århus, hvor han 6. august 1732 ble gift med Martha Elisabeth Jensdatter Wissing, som døde i barsel ett år senere.
Nannestad var tilhenger av den gamle ortodoksi, hvilket innviklet ham i strid om Pontoppidans forklaring, som han omtalte i skarpe uttrykk fra prekestolen.
I 1742 fikk han den teologiske doktorgrad og ble professor theologiæ extraordinarius 1747.
Biskop i Trondheim og i Christiania
Den 11. mai 1748 ble han biskop i Trondheim. Her forestod han opprettelsen av Seminarium Lapponicum. Han var opptatt av at samene skulle få Evangeliet forkynt på eget språk.
Etter ti års i Trondheim virke ble han 1758 forflyttet til Christianias bispestol. Her gjorde han sig straks bemeærket ved å innkalle samtlige kandidater og studenter i byen til eksamen, og et par å etter, i 1761, sammenkalte han i Christianias Kirke et visitasmøde som siden ble en fast kirkelig skikk. Den eneste lutherske biskop som er ordinert i Norge før 1814, J. C. Spidberg, fikk sin innvielse ved Nannestad i 1759.
Da Nannestad dro på alderen, fikk han atiftsprost Otto Holmboe adjungert, men da denne døde i oktober 1773, ble han den 9. desember samme år entlediget.
Joruba (språk)
Skriftsystem
Det latinske alfabetets bokstaver c, q, v, x og z brukes ikke.
Uttalen av bokstavene uten diakritiske tegn tilsvarer mer eller mindre deres lyder i det internasjonale fonetiske alfabetet (IPA), utenom de labiovelare plosivene (som skrives <p>) og  (som skrives <gb>). Det diakritiske tegnet under vokaler angir åpen vokal, uttalt med tilbaketrukket tungerot. <ṣ> står for en postalveolar konsonant som engelsk sh, <y> står for en palatal approksimant som norsk j og <j> en stemt palatal plosiv, som er vanlig i mange afrikanske ortografier.
Utenom de vertikale strekene brukes ytterligere tre diakritiske tegn på vokaler og stavelsesbærende nasaler for å angi språkets toner: en akutt aksent for den høye tonen, en grav aksent for den lave tonen og en valgfri makron for mellomtonen. Disse brukes sammen med de vertikale linjene/prikkene. Når mer enn én tone brukes i samme stavelse kan vokalen enten skrives én gang for hver tone (for eksempel òó for en vokal med tone som stiger fra lav til høy) eller, mer sjeldent i dag, kombineres til én enkel aksent. I dette tilfellet vil en hake brukes for den stigende tonen (så det forrige eksempelet ville skrives ǒ) og en tilde for andre muligheter.
Fonologi
De tre mulige stavelsesstrukturene i joruba er konsonant + vokal (KV), enkel vokal (V) og stavelsesbærende nasal (N). Hver stavelse har en av de tre tonene høy (´), mellomtone ( ̄; vanligvis umarkert) og lav (`). Setninga  «jeg gikk ikke» gir eksempel på alle de tre stavelsestypene.
Vokaler
Standardjoruba har sju orale og fem nasale vokaler. Det fins ingen diftonger i joruba; en rekke på flere vokaler uttales som adskilte stavelser. Dialektene skiller seg i antall stavelser, se over.
Stillinga til en femte nasal vokal,, er kontroversiell. Sjøl om lyden forekommer i talespråk har flere forfattere hevda at den ikke er fonemisk. Ofte er den i fri variasjon med. I skrift representeres nasale vokaler vanligvis av tegnet for en oral vokal etterfulgt av en <n>, oltså <in>, <un>, <ẹn> og <ọn>, utenom der som allofon av  (se under) kommer foran en nasal vokal; altså uttales  «innmat, mage» faktisk.
Konsonanter
De ustemte plosivene og  er svakt aspirerte. I visse varieteter av joruba er og  mer dentale. Den rotiske konsonanten realiseres som en flapp, eller i noen varieteter (deriblant Lagos-joruba) som postalveolar approksimant. I likhet med mange andre språk i området har joruba de labiovelare plosivene og, for eksempel '  «felt» og '  «alle». Joruba mangler bemerkelsesverdig nok den vanlige ustemte bilabiale plosiven, hvilket forklarer hvorfor skrives med bokstaven <p>. Språket mangler også som fonem. Bokstaven <n> brukes i stavinga av språket, men angir egentlig en allofon av som kommer umiddelbart foran en nasal vokal.
Det finnes også en stavelsesbærende nasal som selv danner en stavelseskjerne. Når den kommer foran en vokal er den en velar nasal, for eksempel i  «jeg gikk ikke». I andre tilfeller dens artikulasjonssted det samme som den etterfølgende konsonanten, for eksempel ' «han går» eller '  «han hopper».
Tone
Joruba er i likhet med de fleste andre språk i Afrika sør for Sahara et tonespråk. Det har tre toner; høy tone, mellomtone og lav tone. Mellomtone er standardtonen. En stavelse som inneholder en lang vokal kan ha to toner. Konturtoner (det vil si stigende eller fallende toner) analyseres vanligvis som separate toner som inntreffer på nærliggende tonebærende enheter og dermed ikke har fonemisk status. Toner markeres med bruk av akutt aksent for høy tone (á, ń), grav aksent for lav tone (à, ǹ); mellomtone er umarkert utenom på stavelsesbærende nasaler, der den angis med makron (a, n̄). Eksempler:
Fonologiske prosesser
Når et ord går foran et annet ord som begynner på vokal skjer ofte assimilasjon eller elisjon av den ene vokalen. Ettersom stavelser på joruba vanligvis slutter på vokal og de fleste substantiv begynner på en, er dette et veldig vanlig fenomen som kun unngås i langsom eller unaturlig tale. Skriftspråket følger her talespråket i at avgrensninger mellom ord som forkortes på grunn av assimilasjon eller elisjon normalt ikke angis: ' → ' «kjøpe fisk». I blant velger forfattere å ha en apostrof for å angi en omgått vokal, si i ' → ' «i huset».
Grammatikk
Joruba er et isolerende språk. Den grunnleggende ordstillinga er SVO (subjekt–verb–objekt), som i  «han slo Adé». Den enkle verbstammen henviser til en fullført handling (ofte kalt perfektum). Tid og aspekt markeres med preverbale partikler som ' «imperfektum/pågående presens», ' «datid». Negasjon uttrykkes med en preverbal partikkel . Serielle verbkonstruksjoner er vanlige, som i mange andre vestafrikanske språk.
Joruba skiller mellom menneskelige og ikke-menneskelige substantiv, hvilket er en rest av urnigerkongos substantivklassesystem. Forskjellen er bare åpenbar i at de to gruppene må ha ulike spørreord: ' for menneskelige substantiv («hvem?») og ' for ikke-menneskelige substantiv («hva?»). Assosiativkonstruksjonen (som dekker possessiv/genitiv og beslektede begrep) består av å stille substantiv ved siden av hverandre i rekkefølgen styrt–styrende, som i ' «innsida av kista» (lit. «innside kiste»), ' «Akandes lue» eller  «kleskiste» (Bamgboṣe 1966:110, Rowlands 1969:45-6). Mer enn to substantiver kan settes sammen: ' «tunnelbane» (lit. «jernbane under bakken») og ' «innsida av kleskista». I de sjeldne tilfellene der det er to mulige lesninger må man avgjøre etter sammenhengen.
Ordforråd
Nord for Jorubaland snakkes hausa. Den langvarige kontakten mellom joruba- og hausakulturene har hatt innflytelse på begge språka. Den påvirkninga som hausa har hatt på joruba kan tydeligst ses i de mange lånorda. To typer lånord fra hausa kan adskilles: for de første ord av rent hausaopphav, for det andre ord som kan spores til arabisk via hausa. Eksempler av den første typen er blant annet ' «trøtthet» (< hausa '), ' «allmektig Gud» (< hausa ', bokstavelig «husfar»). Eksempler av den andre typen er blant annet ord som ' «velsignelse», ' «velbehag» og  «løk» (Oyètádé & Buba 2000).
Svein Hauan
Starten i Tromsø
Svein Hauan vokste opp som den eldste av fire brødre. Som elleveåring, etter et par års egenlæring, opptrådte han offisielt som trompetist, da han ble invitert med i Tromsø-orkesteret, som ble etablert i forbindelse med feiringen av freden etter 2. verdenskrig. Orkesteret, som var basert på Tromsø Orkesterforening og Tromsø Ungdomskorps, spilte på kaia i Tromsø den 12. mai 1945 da torpedojageren KNM «Stord» returnerte til Norge. Etter denne opptredenen fortsatte Hauan som medlem av ungdomskorpset. Som 15-åring var han med og startet det fem mann store svingdansebandet Silver band, og ble her musikalsk leder. De spilte hyppig på utestedet Alfheim.
Divisjonsmusikken
I 1951 dro Svein Hauan til Harstad for å prøvespille for Hærens musikkorps, populært kalt «Divisjonsmusikken», og fikk straks et engasjement i korpset. Tidlig ble det etablert et storband med medlemmer fra korpset, under ledelse av Hauan. Bandet spilte første gang offisielt den 8. mai 1956, blant annet med Glenn Miller på repertoaret.
Midt på 1960-tallet tok Hauan dirigenteksamen ved Norges musikkhøgskole etter to studieopphold i Oslo (høstsemestrene 1964 og 1965). I disse periodene var han knyttet til Forsvarets stabsmusikkorps. Han spilte i 1964 også i orkesteret på Rosekjelleren i Oslo. I to sesonger var han leder for Brigade Nords Musikkorps. Han ble pensjonist 31. januar 1991.
Skolekorps
Svein Hauan overtok høsten 1954, som 20-åring, ledelsen av Harstad Folkeskoles Musikkorps og hadde det musikalske ansvaret for korpset frem til sommeren 1965, bare med et opphold høsten 1964 for musikkstudier ved Musikkonservatoriet i Oslo. Han tok på en ny periode med korpset fra 1970 til 1975.
Foruten korpset i Harstad hadde han prosjektbaserte engasjementer med flere andre korps som LKABs Musikkorps i Narvik, Bleik Hornmusikk, Andenes Hornmusikk og Glomfjord Hornmusikk.
Festspillene
Svein Hauan var en av seks initiativtakere og medlem av interimsstyret for Festspillene i Nord-Norge. I årene som fulgte hadde han mange verv innenfor festspillene. Han ble «æresfaun» (æresmedlem) av festspillene i 1989.
Journalist
Ved siden av musikken var han journalist i Harstad Tidende med kultur som hovedområde. Han var fast ansatt en periode (fra 1. juni 1955) før han fikk fast stilling i Divisjonsmusikken. Etter det opererte han som freelance.
Forretningsdrift
Fra 1976 og i knappe ti år drev Svein Hauan en musikkforretning i Harstad, kalt Musikkservice, med salg og reparasjoner av musikkinstrumenter.
DS «Kong Hakon»
DS «Kong Hakon» er et dampskip bygget i 1849 og montert sammen på stranden i Strømmen (Lillestrøm) for trekking av tømmermengder på sjøen Øyeren som er en del av Glommenvassdraget. Det ble fløtt store mengder med tømmer fra lengre opp i landet ned til området omkring Fredrikstad i 1800-tallet. Der hadde en stor sagbruksindustri oppstått for trelasthandelen.
Skipet klarte ikke alene å ta unna de økende tømmermengdene, dermed ble det investert i en ny dampbåt med skovlhjul, DS «Øieren» som kom til Fetsund i 1862.
Tolver-sekten
Tolver-sekten eller imamittisk sjiaislam (arabisk: اثنا عشرية‎; Athnā‘ashariyyah eller Ithnā‘ashariyyah) er den største retningen innenfor sjiaislam. Tilhengere av imamittisk sjia kalles tolvere, som kommer fra troen på at det var tolv rettmessige ledere; «de tolv imamer» (se under) og på troen om at Mahdien kommer til å være den tilbakevendte Tolvte imam, Muhammad al-Mahdi, som forsvant som ung og som tolverne mener fortsatt gjemmer seg.
Tolverne har mange felles prinsipper med andre sjiitter og relaterte sekter, slik som troen på imamer, men de to andre store sjiaretningene, ismailittene og zaydiene, tror at det et mindre antall imamer og at rekkefølgen på disse var forskjellig.
I dag finnes tolverne hovedsakelig i Iran, Aserbajdsjan, Bahrain, Irak og Libanon. Alevier i Tyrkia regner seg også som tolvere, men har svært avvikende tro i forhold til de fleste andre tolversjiittene. Tolvertilhengere utgjør også store minoriteter i India, Pakistan, Afghanistan, Kuwait og Saudi-Arabia.
De tolv imamer
I den sjiaislamske tolvskolen anerkjennes følgende imamer som åndelige ledere:
اہل تشیع
Allround-NM på skøyter 1972 for herrer
Allround-NM på skøyter 1972 for herrer ble avholdt 8. og 9. januar 1972 på Tønsberg stadion, Tønsberg. Teknisk arrangør var Tønsbergs Turnforening.
Johann Georg I av Sachsen
I starten av Johann Georg I.'s regjeringstid skjerpet spenningen mellom protestanter og katolikker seg i det tysk-romerske riket, og som landsherre for de mektigste protestantiske territoriene var han egentlig forhåndsbestemt til å støtte de evangeliske riksstendene. Så da trettiårskrigen brøt ut deltok han først på Sveriges side, og ledet de saksiske styrkene i slaget ved Breitenfeld. Men etter protestantenes nederlag i slaget ved Nördlingen 1634 var den svenske arméens tilstedeværelse i Tyskland truet, og Johann Georg I av Sachsen brøt med Sverige og gikk i forbund med den katolske keiseren. Kurfyrsten deltok på katolsk side i slaget ved Dömitz og i slaget ved Wittstock, men etter Johan Banérs knusende seier ved Wittstock gikk han tilbake til svensk tjeneste igjen.
De svenske soldatene kalte ham «Öl-Georg» på grunn av hans forkjærlighet for mat og drikke.
Mandeisk
Mandeisk er et utrydningstruet semittisk språk som tales av 500 personer i Iran. Det er også navnet på et klassisk språk som trolig er den direkte forgjengeren til dagens språk, og som brukes kun som liturgisk språk for i mandeanismen.
Myrhauk
Myrhauk (Circus cyaneus) eller blå kjerrhauk er en rovfugl. På verdensbasis er det flere arter som går under betegnelsen kjerrhauker (Circus), bl.a. sivhauk, enghauk og steppehauk.
Kjennetegn
Størrelse: 43 – 51 cm. (litt mindre enn musvåk – litt større enn kråke). Vingespennet er 105 – 125 cm. Hunnen er større enn hannen. Vekt: 300-400g (♂), 400-700g (♀). Hannen er lys blågrå, vingespissene er svarte. Hunnen er brungrå, liksom ungfuglene, og begge kjønn har hvit overgump. Undersiden er lysere, hos hunner og ungfugler med brune streker.
Den er en glideflyver med høytstilte vinger.
Stemme
Stemme fra https://web.archive.org/web/20070927224746/http://www.cserkesz.hu/~szazs/egyeb/madarhang/Circus.cyaneus.mp3
Biotop
Myrhauken er avhengig av myrlendt område, gjerne omkranset at tett halvhøy vegetasjon (i Norge vierkjerr)
Hekking
Myrhauken legger redet på bakken i høyt vierkjerr, der den legger 3-6 lys grønne egg i mai – juni. Rugetiden er 28-31 dager. Redetiden er 6-7 uker.
Turbojugend
Turbojugend er den internasjonale fanklubben til det norske punkbandet Turboneger. Medlemmene av Turbojugend kan gjenkjennes på sine spesiallagde denimjakker (også kalt «kutte») med Turboneger-logoen og «Turbojugend [avdelingsnavn]» trykket på baksiden. Logoen til Turbojugend Oslo kan ses på nesten alle albumene Turboneger har laget.
Christian Nilsson
Christian Nilsson (født 25. mai 1979) er en svensk profesjonell golfspiller på Europatouren.
Turbojugend
Det er over 2300 avdelinger i verden, og alle avdelingene har aktive medlemmer.
Verdens Turbojugend-dager
En gang i året, vanligvis 8.–9. september, møtes Turbojugend-medlemmer fra hele verden i St. Pauli, Hamburg, Tyskland for å feire seg selv, Turboneger og punk rock generelt. Denne to dager lange festivalen blir kalt Welt Turbojugend Tage (norsk: Verdens Turbojugend-dager.) Det er konserter og møter på forskjellige klubber og barer.
Welt Turbojugend Tage 5
17. og 18. juli 2009 ble Welt Turbojugend Tage 5 arrangert. Konsertene var på Knust.
Welt Turbojugend Tage 4
Welt Turbojugend Tage 4 ble arrangert i St. Pauli den 18. og 19. juli 2008.
Konsertene var på utestedet Knust som ligger i nærheten av Millerntor stadion.
Band
Selv om Turbojugend egentlig er en Turboneger-fanklubb, støtter de også andre band. Noen av disse er:
Compiègne
Compiègne er en by og kommune i departementet Oise i Picardie i regionen Hauts-de-France nord i Frankrike. Byen er sous-préfecture (underprefektur) i departementet. Compiègne ligger ved elva Oise, og innbyggerne kalles compiégnois.
Zaydiyyah
Zaydiyyah eller zaydisme (arabisk: الزيدية; az-Zaydiyyah), adjektivisk: zaydi(sk) er en sjiaislamsk retning og lovskole navngitt etter deres femte og siste imam, Zayd ibn Ali, barnebarnet til Ali ibn Abi Talib. Zayidi-sjia blir regnet for å være den mest moderate og tolerante sjiaskolen, og den som er nærmest sunni. Det er store forskjeller mellom imamene innen zaidiyyah og de to andre store sjiaretningene, tolver-sekten og isamalittene. Zaydiene utgjør 40-50 % av Jemens befolkning, mens det også er omtrent 1,4 millioner zaydier i Saudi-Arabia, hovedsakelig i de vestlige provinsene.
Compiègne
Byen var i 2007 målgang på den tredje etappen av Tour de France, og har siden 1968 vært startby for klassikeren Paris-Roubaix
Zaydiyyah
Imamene ifølge den sjiaislamske femmerskolen:
Compiègne
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Compiègne
Jester Records
Jester Records er et plateselskap som ble grunnlagt av Kristoffer Rygg i 1998, like etter en konflikt mellom hans band Ulver og det tysk/amerikanske plateselskapet Century Media Records.
Sotdagfly
Sotdagfly (Sympistis nigrita) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er spredt i fjellet fra Oppland til Finnmark i Norge.
Utseende
Et ganske lite (vingespenn 22 – 25 mm), svært mørkt nattfly, lett kjennelig på dette. Forvingen er mørkgrå med et noe mørkere midtfelt. Den har de tegningene som er typiske for nattfly, men disse er vanskelige å se på grunn av den mørke grunnfargen. Bakvingen er brunsvart med hvite frynser.
Levevis
Den lever på grusskråninger, heier og på åpne steder i fjellbjørkeskogen der det vokser reinrose (Dryas octopetala), som er larvenes næringsplante. Den bruker to år på utviklingen. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i solskinn fra juni til august.
Utbredelse
Arten er utbredt i Alpene, i Fennoskandia og det nordlige Russland østover til Øst-Sibir, og i det nordligste Nord-Amerika. I Norge er den lokalt vanlig i fjellet fra Hardangervidda i sør til Finnmark i nord.
Terne (våpen)
Terne er et norskutviklet våpensystem for ubåtbekjempelse. Systemet benytter rakettkastede synkeminer. Det ble utviklet i et samarbeid mellom Forsvarets forskningsinstitutt og U.S. Navy fra sent på 1940-tallet og til tidlig på 1960-tallet.
Utviklingsprosjektet hadde tre faser:
Statsbudsjettet
Statsbudsjettet er Norges statsbudsjett. Budsjettet omhandler den norske statens utgiftsrammer og anslåtte inntekter i et kalenderår. Det gir regjeringen og etatene i staten fullmakt til å bruke penger, og fastsetter retningslinjene for pengebruken. Det fastsetter også satsene for innkreving av skatter og avgifter og anslår hvor store inntekter dette totalt sett vil gi (skatte- og avgiftsprovenyet).
Vedtak av Statsbudsjettet er ved siden av lovgivningen Stortingets viktigste gjøremål. Budsjettet vedtas med hjemmel i Norges Grunnlovs § 75 d som sier: «Det tilkommer Stortinget .... å bevilge de pengesummer som er nødvendige for å dekke statens utgifter» (før 2014: det tilkommer Stortinget «at bevilge de til Statsudgifterne fornødne Pengesummer».) I mangel av en lov som regulerer budsjettprosessen, har Stortinget vedtatt Statens bevilgningsreglement som regulerer budsjettering og regnskapsførsel. Stortingets forretningsorden gir bestemmelser om blant annet framlegg og behandling av statsbudsjettet og regnskapet. Økonomiregelverket for staten fastsetter hovedprinsipper og normer for statlig økonomistyring, regnskapsførsel og betalingsformidling. Økonomiregelverket skal også sikre at statlig pengebruk og resultatoppfølging følger Stortingets vedtak.
Finansdepartementet utarbeider statsbudsjettet sammen med et nasjonalbudsjett, som er en mengde anslag for hele den økonomiske utviklingen og er styrende for rammene i statens eget budsjett. Våren etter at budsjettåret er over utarbeider departementet et statsregnskap (Stortingsmelding nr. 3). Statsregnskapet er delt inn i et bevilgningsregnskap og et kapitalregnskap over statens eiendeler og gjeld (balanse). Det viser hvordan pengene har blitt brukt i budsjettåret og hvordan kapitalbalansen har endret seg, og gir svar på om inneværende års budsjettering var riktig og realistisk.
Funksjoner og prinsipper
Det norske statsbudsjettet har både politiske, administrative og konstitusjonelle (demokratiske) funksjoner. Ulik politisk teori gjør det mulig å identifisere minst seks hovedfunksjoner for statsbudsjettet:
Bevilgningsreglementet
Prinsippene for Statsbudsjettet er nedfelt i Bevilgningsreglementet. Det ble vedtatt i 1928 og revidert i 1959 og 2005. Dette var mer formelle og språklige endringer som ikke endret selve budsjettmetodene nevneverdig. De reelle metodeendringene i 1924, 1928 og 1961 er beskrevet nedenfor under kapitlet «Statsbudsjettets historie». Hovedprinsippene for budsjettet er relativt uendret gjennom de siste åtti årene:
Budsjettet og lovverket
Statsbudsjettets forhold til lovverket er todelt. Stortingets budsjettvedtak må generelt være i overensstemmelse med lovverket. Bevilgninger kan vise seg å være lovstridige, for eksempel dersom de innebærer ulovlig statsstøtte etter EØS-avtalen. På den annen side er Stortinget den lovgivende makt, og det er to typer størrelser som fastsettes gjennom lovvedtak: Satser for overføringer til private (for eksempel trygdesatsene), og satser for skatter og avgifter (for eksempel inntektsskatten eller alkoholavgiften).
Mål- og resultatstyring
Mål- og resultatstyring er sammen med rammestyring gjeldende styringsprinsipp i statlig forvaltning, og ble tatt inn i Bevilgningsreglementet i 1985. Statlige virksomheter fulgte etter innen 1990. Departementenes budsjettering, oppfølging og kontroll skal bygges på, og eksplisitt omtale, mål- og resultatstyring. Mål og resultatkrav settes siden 1992 opp for virksomheten i hvert enkelt budsjettkapittel i statsbudsjettet, og rapporteres i statsregnskapet.
Resultatrapportering gjør det mulig å sammenlikne oppsatte mål med endelig resultat, og på den måten avgjøre hvor vellykket aktiviteten har vært. Samtidig fordrer systemet at storting og regjering/departement gir de enkelte statlige virksomheter friheter til å utforme aktiviteten selv. Erfaringene fra 1970-tallets utgiftsvekst lå bak innføringen av mål- og resultatstyring, og det er vanlig å anta at innføring av periodiseringsprinsippet i budsjetteringen ville ha styrket denne styringen ytterligere.
Imidlertid er mål- og resultatstyringsordningene også blitt kraftig kritisert. Særlig fagbevegelsen, men også politiske partier på venstresiden, har hevdet at mål- og resultatstyring er en form for new public management. Videre blir det hevdet at slik styring av offentlig sektor gir et overfokus på administrativ ledelse, gir mindre rom for politisk styring og redusert mulighet for ansatte til å være med i utviklingen av offentlige tjenester. Forskere har også hevdet at effektivitetsgevinsten er overdrevet.
Statsbudsjett vs. bedriftsbudsjett
Statsbudsjettet og -regnskapet avviker vesentlig fra en bedrifts budsjett og regnskap på tre punkter:
Periodiseringsprinsippet
Et alternativt føringsprinsipp for statsbudsjett og -regnskap er periodiseringsprinsippet (engelsk: accrual accounting). Det innebærer at det er kostnader og opptjente inntekter som registreres, slik regnskapsloven krever av norske bedrifter. Regnskapet vil da vise forbruket av ressurser (arbeidskraft, kapital mv.) i det enkelte år, uavhengig av når betaling skjer. Periodiseringsprinsippet medfører også en systematisk oppstilling av eiendeler og forpliktelser (gjeld) gjennom balansen. OECD har foreslått en overgang fra kontantprinsipp til periodiseringsprinsipp, og en rekke land har innført det for statsregnskapet - ofte som ledd i omfattende privatisering eller liberalisering av den økonomiske politikken.
Statsbudsjett vs. kommunebudsjett
Kommunesektoren budsjetterer på en annen måte enn staten. Det er kommuneloven som regulerer kommunenes budsjett og regnskap, og det har i seg elementer av bedriftenes regnskapsprinsipper. Derimot benytter ikke kommunene periodiseringsprinsippet, men kontantprinsippet slik staten også gjør.
Kommunebudsjettet bygges opp med basis i årsregnskapet, som for en kommune eller fylkeskommune skal bestå av :
Kravet om særskilt investeringsregnskap som omfatter anskaffelse og avhendelse av anleggsmidler med full utgifts- og inntektsføring, er særegent for kommuneregnskapet. Dette medfører at tilsvarende totale utgiftsførte estimater må vises i kommunebudsjettet.
Oppbygging
Statsbudsjettet består egentlig av tre deler, selv om bare de to siste hører med til det formelle budsjettet og vedtas i Stortinget:
I juni året før budsjettåret begynner behandler Stortinget en egen stortingsprpoposisjon med forslag til økonomiske rammer for kommunenes økonomi i budsjettåret og spesifisering av fordelingen av de store overføringene til kommuner og fylkeskommuner («Kommuneproposisjonen», utarbeidet av Kommunal- og moderniseringsdepartementet).
Budsjettets frihetsgrad
Ettersom offentlig sektor har vokst i omfang og oppgaver, blir stadig mer av statsbudsjettets utgifter bundet opp og kan ikke endres av et nytt stortingsflertall. Denne bindingen skjer på tre måter:
Profilpotten
De inntektene regjeringen har til «fri» disposisjon og kan fordele til nye eller prioriterte områder, utgjør knapt 1 % av utgiftene. Den viktigste er profilpotten, som de siste årene gjerne har vært anslått til 30–50 milliarder kroner ved begynnelsen av regjeringens budsjettprosess om våren, og blitt redusert til 5–15 milliarder kroner i løpet av sommeren. I tillegg til dette har regjeringen mulighet til å sette av den såkalte ymseposten, som har passert 10 milliarder kroner. Ymseposten kan brukes til ekstraordinære utgiftsbehov gjennom budsjettåret og behøver ikke å bli spesifisert i budsjettet på forhånd.
Videre har hvert fagdepartement en ymsepost til statsrådens disposisjon, og den er gjerne på 25-50 mill. kroner. Ofte er noe av disse fortsatt ubrukt i desember, og statsråden kan tildele organisasjoner eller prosjekter såkalte «julegaver».
Programområde, kapittel, post
Statsbudsjettet har en matriseinndeling, det vil si at hver sum er postert på et sted, men har en høyere postering og kontering som gjør at det inngår i tre forskjellige hierarkier eller grupperinger. Disse hierarkiene kan studeres for seg med henblikk på ulike analysebehov:
Enkelte poster vedtas med tillegget Kan overføres, disse kan etter fastsatte regler brukes i det neste budsjettåret dersom de ikke brukes opp i det kalenderåret budsjettet gjelder for.
Departementenes programområder (1–23)
Virksomhetenes utgifter (kapittel 1–2800)
Virksomhetenes inntekter (kapittel 3001–5999)
Når man skal stille opp budsjettet for å gjøre mer tradisjonelle regnskapsanalyser med fokus på underskudd/overskudd eller finansieringsbehov, bruker man kategorier som ikke betoner inndelingen i virksomheter og departementer. Et slikt oppsett finner man helt foran i «Gul bok».
Budsjettprosessen i Regjeringen
Finansdepartementet starter budsjettarbeidet i november, det vil si et drøyt år før budsjettet skal ta til å gjelde. Det gjøres anslag for statens inntekter basert på skatteinngang og makroøkonomiske anslag. I desember sender departementet ut et budsjettskriv som angir hvordan budsjettprosessen skal forløpe.
Konsekvensjustert budsjett
I januar sender fagdepartementene inn et konsekvensjustert budsjett som tar utgangspunkt i inneværende års budsjettet hvor driftsposter, låneposter og inntektsposter i hovedsak skal videreføres reelt. Tidsbegrensede aktiviteter kan medføre reduksjoner mens bindinger, vedtatte reformer og så videre, kan medføre økninger.
Utfra dette foreslås det utgiftsrammer som Finansdepartementets embetsverk forhandler direkte om med fagdepartementenes embetsverk. Fagdepartementene må innen ca. 25. januar sende inn justeringsmaterialet og forslag til nye tiltak og utgifter.
Første budsjettkonferanse
I mars, normalt første tirsdag etter Holmenkollsøndagen, har regjeringen sin første budsjettkonferanse. Den legges utenfor Oslo, vanlige steder har vært Staur Gård i Stange (med busserull), Halvorsbøle eller Torbjørnrud i Jevnaker (med kofte). Her presenterer finansministeren de foreslåtte utgifts- og inntektsrammene for hver enkelt statsråd, og statsministeren leder en diskusjon om disse. Regjeringspartienes parlamentariske ledere og deres fraksjonsledere i Stortingets finanskomité er også til stede.
Profilpotten
Etter konferansen justerer Finansdepartementet og sender ut et justert budsjettutkast. Her fastslås det blant annet hvor mye penger som ikke er bundet opp av tidligere regnskap eller trygdevedtak men som det kan forhandles om – profilpotten. Denne kan tidlig om sommeren være på opptil 40 milliarder kroner, men blir gradvis mindre utover sommeren ettersom «automatiske» eller påkrevde utgifter identifiseres.
Andre budsjettkonferanse
Under Samarbeidsregjeringen 2001-05 holdt regjeringen også en budsjettkonferanse i slutten av juni, men dette falt bort med Stoltenberg II-regjeringen. Fra og med 2006 arbeider Finansdepartementet videre med budsjettpostene gjennom sommeren, og legger dette fram for regjeringens andre budsjettkonferanse, som foregår i Oslo i nest siste uken i august. Her behandles både profilpotten og det endelige budsjettet som helhet. Dette er siste sjanse for statsrådene til å få gjennomslag for påplussinger, eller hindre kutt i sitt budsjett. Regjeringspartienes parlamentariske ledere og fraksjonsledere i finanskomiteen er med også her. Igjen leder statsministeren denne siste og hardeste budsjettforhandlingen i regjeringen.
Tilleggsforslag
I ukene som følger oppsummerer Finansdepartementet det man har blitt enig om i endelige budsjettdokumenter. Disse framlegges for Stortinget i oktober. Regjeringen kan likevel komme med tilleggsforslag også etter dette, helt fram til 10. november. Dette gjøres normalt ved regjeringsskifte, siden det er forrige regjering som har utarbeidet budsjettet, og det gjøres dersom man får helt vesentlig ny informasjon som krever budsjettgrep.
Om våren det påfølgende året blir det utarbeidet et revidert statsbudsjett der Stortinget og regjeringen foretar endringer i budsjettet ut fra utviklingen i den økonomiske og politiske situasjonen. Dette er utdypet nedenfor.
Stortinget
Regjeringspartienes grupper i Stortinget trekkes inn i forarbeidet i regjeringen gjennom drøftelser mellom regjeringens budsjettkonferanser. Hver statsråd gjør drøftelser med regjeringspartienes representanter i «sin» komité i Stortinget, og finansministeren har grundige drøftelser med regjeringspartienes medlemmer i finanskomiteen, foruten de parlamentariske lederne. Dette gjøres for å forsikre seg om at man utformer et budsjettforslag som vil nå igjennom i Stortinget. Når det er mindretallsregjering er det også vanlig å gjøre visse drøftelser på forhånd med de mest sannsynlige budsjettpartnerne i Stortinget.
Budsjettbehandlingen i Stortinget
Stortinget har en komplisert budsjettprosess, særlig når Regjeringen ikke har flertall i Stortinget. Da må det forhandles med et eller flere partier i opposisjonen. Oppstillingen og behandlingen av budsjettet skjer på grunnlag av Statens bevilgningsreglement § 2 og Stortingets forretningsorden § 9, og foregår slik:
Endring av budsjettet
Statsbudsjettet skal som en hovedregel vedtas gjennom Stortingets ordinære budsjettbehandling i november-desember. I Norge er dette også realiteten, langt mer enn 99 % av budsjettets utgifter og inntekter vedtas i denne prosessen og endres ikke underveis. Det er likevel tre andre budsjettprosesser hvor budsjettet endres i løpet av året.