cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grifo
Grifo fortsatt sitt opprør og fortsatte å være en kilde for vanskeligheter for Pipin og frankerne ved å delta og hisse til opprør i Sachsen, Aquitaine, og Bayern, og mot slutten av sitt liv forsøkte han også å hisse til opprør i Lombardia. Hva som gjorde ham farlig for Pipin var hans slektskap ved at han var klassemessig likestilt med enhver i riket og han således tilgang på skaffe seg lojalitet i opposisjon til Pipin. Pepin klarte deretter ved pavens støtte å bli erklært som frankernes konge i 751. I slaget ved Saint-Jean de Maurienne i 753 ble Grifo drept, eller direkte etter da forsøkte å flykte over Alpene. Navnet på hans hustru er ikke kjent og han hadde muligens to barn, men deres skjebne er ikke kjent.
Johannes Baumann
Johannes Baumann (født 27. november 1874, død 8. september 1953) var en sveitsisk politiker som ble valgt inn som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet i 1934.
Sahara
Sahara er verdens største varme ørken, og verdens nest største ørken, etter Antarktika, og har et areal på over 9 065 000 km². Sahara-ørkenen dekker det meste av Nord-Afrika, og er nesten på størrelse med land som Kina og USA. Sahara-ørkenen strekker seg fra Rødehavet, inkluderer deler av middelhavskysten, og strekker seg til områder i nærheten av atlanterhavskysten. I sør avgrenses Sahara av Sahel-beltet, en halvtørr tropisk savanne som utgjør det nordlige Sentral-Afrika og den vestlige delen av Afrika sør for Sahara.
Johannes Baumann
Baumann ble valgt inn som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet den 22. mars 1934 og han forlot denne posisjonen den 31. desember 1940, etter seks år i dette embetet. Baumann var tilknyttet Det frie demokratiske partiet i hele sin politiske karriere. I Baumanns periode som medlem av det sveitsiske Forbundsrådet tiden holdt han også flere andre, politiske posisjoner, blant annet i det sveitsiske Justisdepartementet og politidepartementet og han satt som president for den sveitsiske konføderasjonen i 1938.
Sahara
Enkelte av sanddynene kan bli 180 meter høye. Navnet kommer av det arabiske ordet ørken: (صَحراء ṣaḥrāʾ)
I siste istid hadde Sahara et betydelig fuktigere klima lik det som i dag fins i Øst-Afrika. Omkring 30,000 helleristninger med bilder av dyr som krokodiller har blitt funnet, hvorav omtrent halvparten i fjellkjeden Tassili N-Ajjer i sydøstre Algerie der også fossiler etter dinosaurer har blitt funnet.
I Sahara bor omkring 2,5 millioner mennesker, de fleste i Mauritania, Marokko og Algerie. Blant av de dominerende folkegruppene i Sahara er tuareger, berbere, sahrawier (i Vest-Sahara), "maurere" (i Mauritania) og ulike etniske grupper som tubu, nubiere, zaghawa og kanuri.
Saharas største by er Mauritanias hovedstad Nouakchott. Andre betydningsfulle steder er Tamanrasset i Sør-Algerie, Timbuktu i Mali, Agadez i Niger, Ghat i Libya og Faya-Largeau i Tsjad.
Geografi
Sahara-ørkenen dekker store deler av Algerie, Tsjad, Egypt, Libya, Mali, Mauritania, Marokko, Niger, Vest-Sahara, Sudan og Tunisia. Det er en av tre distinkte fysiografiske områder i Afrika.
Saharas ørkenlandskap blir formet av vind, og noen ganger av regn, og inkluderer sanddyner og dynehav, eller dynesjøer (erg), steinplatåer (hamada), grussletter (reg), tørrlagte elvedaler (wadi), og saltsletter. Blant de mer uvanlige landskapene, er Richatformasjonen i Mauritania.
Flere fjell med dype formasjoner og fjellkjeder, hvorav mange vulkanske, reiser seg fra ørkenen, blant disse Aïr-fjellene, Ahaggar, Saharisk Atlas, Tibesti, Adrar des Ifoghas, samt åsene ved Rødehavet. Saharas høyeste punkt er Emi Koussi, en skjoldvulkan i Tibesti-regionen i det nordlige Tsjad.
De sentrale delene av Sahara-ørkenen er svært tørre, med lite vegetasjon. De nordlige og sørlige delene av Sahara, sammen med høyereliggende områder, har områder med beskjedne gressletter og ørkenkratt, med trær og større busker i wadi-formasjoner, som samler fuktighet.
I nord strekker Sahara-ørkenen seg til Middelhavet i Egypt og i deler av Libya, men i Kyrenaika og Maghreb grenser Sahara-ørkenen mot middelhavsbiomet, som har middelhavsklima kjennetegnet av en vintersesong med mye nedbør.
I sør avgrenses Sahara-ørkenen av Sahel, et belte av tørr, tropisk savanne med en regnrik sommersesong som går over hele det afrikanske kontinentet, fra øst til vest. Saharas sørgrense markeres botanisk med utbredelsen i sydlig retning av Cornulaca monacantha (et tørketolerant medlem av Chenopodiaceae, samt utbredelsen i nordlig retning av Cenchrus biflorus, en gressart typisk for Sahel.
Klima
Sahara har ørkenklima som dannes av det subtropiske høytrykksbeltet som fins over området. Det faller mindre mengder regn over kystområdene, over de sentrale delene er det gjennomgående tørke. Nedbør fra nordvest stoppes av Atlasfjellene. Høytrykksbeltet forsterkes og forflyttes sørover om vinteren, og svekkes og forflyttes mot nord om sommeren. De sentrale delene av Sahara har over 4,300 soltimer årlig, nært opp mot det maksimalt mulige (4,450 timer); Temperaturforskjellen mellom dag og natt, og mellom vinter og sommer, er stor. På sommeren kan temperaturen ofte bli over 50 ℃, og om vinteren ofte under 0 ℃. I Sahara har verdens høyeste lufttemperatur blitt registrert, 57,8 ℃, i Al-Azizyah, Libya.
I de lavereliggende delene av de sentrale ørkenområdene er årsnedbøren mindre enn 50 millimeter, lengst mot øst mindre enn 5 millimeter. Det er forholdsvis vanlig med regnskurer og lyn som ikke når bakken. I fjellene er nedbøren større, oftest i form av kortvarige, kraftige skurer som raskt fyller uttørkede elveleier. Det egentlige ørkenområdet avgrenses av stepper med vinterregn i nord og av stepper med sommerregn i sør.
Klimaet i Sahara har variert kraftig gjennom tidene. Kvartærsvekslinger mellom istider og mellomistidsperioder har medført lange perioder med gunstig klima for livet i Sahara. Etter den siste istiden var det en spesielt gunstig periode mellom 8000 og 5500 f.Kr. I de siste 30 årene har det vært en tendens for at høytrykksbeltet har forskjøvet seg mot sør, med tørke og hungersnød som konsekvens i grenseområdet mellom ørkenen og savanneområdet.
Flora og fauna
Planteveksten i Sahara er lav, store områder er helt uten vekster, mens det i andre områder fins spredt vegetasjon. Nildalen og noen få spredte oaser utgjør de eneste unntakene, slik det har vært siden omkring 3000 f.Kr. Den vegetasjon som fins i Sahara er ofte spesialiserte ørkenplaner, som enten har et stort rotsystem under bakken for å kunne samle opp vann fra et så stort område som mulig og lite bladverk over bakken for å minimere vanntapet, eller en livssyklus som går ut på å gro raskt etter de sjeldne regnfallene og produsere frø som klarer mange år med tørke.
Dyrelivet i Sahara har skiftet med klimaet. Helleristninger og skjelettfunn viser at elefanter, neshorn, flodhester og sjiraffer levde i Sahara på slutten av istiden.
Befolkning
Størstedelen av Sahara er ubeboelig og øde. Bosetningene er stort sett begrenset til oasene. I nordvest ligger de store oasegruppene Tafilalet, Touggourt og Adrar. I den sentrale delen ligger Fezzanoasene sør for Tripoli, og i den østre delen av Den libyske ørken fins Farafra, Siwa, Dakhla og Kharga, og vest for disse Kufra. En liten andel av Saharas befolkning lever som nomader som vandrer med kameler, får og geiter, spesielt i den vestre delen og på høylente områder der det fins vegetasjon.
John Davies (ishockeyspiller)
John Francis Davies (født 14. juli 1928, død 19. januar 2009) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Davies ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige
Davies ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey. To år tidligere under, 1950 i London  spilte han på «Edmonton Mercurys» som representerte Canada og vant VM-turneringen.
Ingvaldbukta
Ingvaldbukta er en 2,5 km bred bukt øst i Van Mijenfjorden og dannes av deltaet til Danzigelva som har bygget opp Conwentzodden. På andre siden av odden starter Torellbukta med morenemasser ut mot sjøen. Bukta ligger 10 km sørvest for Sveagruva, nord i Nathorst Land på Spitsbergen, Svalbard.
Danzigelva renner gjennom Danzigdalen fra Svalbreen, og fjellsidene utover det flate elvedeltaet er bratte med Birketvedttoppen (1070m) og Lundgrenfjellet (1054 m).
Stedet er oppkalt etter ishavsskipperen Ingvald Svendsen fra Tromsø.
De forente arabiske emirater
Folketallet er i meget sterk vekst, fra 2,86 millioner innbyggere i 1999 til 5,07 millioner i 2009, og majoriteten er arbeidsinnvandrere fra India, Pakistan, Filippinene og andre land i Asia. Økonomisk er landets inntekter svært avhengig av olje, men handel og finansmarkeder er også viktige inntektskilder.
De første 150 årene, inntil 1971, gikk landet under navnet Traktatkysten.
USA har flybasen Al Dhafra Air Base i landet.
Geografi
Emiratene har kystlinje mot Omanbukta og Persiabukta mellom Oman og Saudi-Arabia. Selve innlandet er et karrig slettelandskap som etterhvert går over til rullende sanddyner og ørken med fjell i øst. Mellom fjellkjeden mot Omangulfen og ørkenen ligger en lang og grunn senkning med intenst landbruk, som får vann fra store grunnvannreservoarer.
Emiratene ligger strategisk til syd for Hormuzsundet og er et viktig gjennomgangsland for verdens råolje. Den internasjonale flyplassen i Dubai er også blitt et viktig stoppested for reisende mellom Europa og Asia.
Grensene mot Saudi-Arabia ble trukket opp i 1974 og -77, men er aldri blitt offentliggjort. Det er derfor bare styresmaktene i disse to landene som vet nøyaktig hvor de går.
Klima
Det meste av landet er flatt med store ørkenområder. Den årlige nedbørsmengden er svært lav (rundt 100 mm), og mesteparten kommer mellom november og mars. Temperaturen er svært høy mellom mai og september, og det er varmt eller mildt resten av året. Temperaturen er høyere om vinteren enn i Kuwait og i indre områder av Saudi-Arabia. Langs kysten er det i tillegg svært høy luftfuktighet, og om sommeren er det svært trykkende. Nedbøren i fjellene mot Omangulfen er imidlertid langt høyere. Mesteparten kommer om sommeren i form av lokale tordenbyger, som regel om ettermiddagen, og fører til spektakulære og farlige styrtfloder i wadiene. Regnvannet trekker ned gjennom den porøse sandsteinen og danner store vannreservoarer mot basaltlagene under sandsteinen. Det er bygget store demninger på egnete steder for å holde på vannet fra wadiene og få det til å synke ned i reservoarene. Her og der i wadiene, hvor grunnfjellet kommer opp i dagen, dannes kilder og oaser.
Demografi
Emiratene har nesten 5 millioner innbyggere. Rundt halvparten av disse er gjestearbeidere fra det indiske subkontinentet. Blant de innfødte har mange balutsjiske røtter. Kjønnssammensetningen er den skjeveste i verden – det er 216 menn pr. 100 kvinner i landet i 2009, og i emiratet Dubai er mannsraten hele 298 pr. 100 kvinner.
Befolkningstilveksten er lav sammenlignet med nabolandene. I 1995 var 26,3 prosent av befolkningen under 15 år gammel, og i 2009 var denne andelen 24,4 prosent. Omkring 80 % av befolkningen kan lese og skrive. Religionen til de opprinnelige innbyggerne er nesten uten unntak islam, men med innvandringen er en stor minoritet nå hinduer, og en kontingent filippinere har medført at en betydelig minoritet er katolikker.
Historie
De nærliggende landene Qatar og Bahrain er også emirater som har mange likheter med emiratene i De forente arabiske emirater med tanke på befolkning, økonomi og samfunn, men har valgt å ikke være en del av den føderale republikken. De tre landene har likefullt sterke bånd mellom seg.
Den 15. september 2020 ble det undertegnet en fredsavtale mellom Israel og De forente arabiske emirater. Seremonien foregikk i Washington DC, og USAs president Donald Trump har spilt en viktig rolle i forhandlingene. Avtalen innbefatter fred, opprettelse av diplomatisk forbindelse og normalisering av forholdene mellom landene. De forente arabiske emirater er dermed det 3. arabiske land, etter Egypt i 1979 og Jordan i 1994, som normaliserer sitt forhold til Israel.
Politikk
Lederne fra hvert av de syv emiratene sitter i Det høyeste rådet, som velger president og visepresident for landet hvert femte år. De velger også et ministerråd. I tillegg har landet et nasjonalt råd med til sammen 40 medlemmer fra alle emiratene, som går igjennom foreslåtte lover. Alle emiratene bortsett fra Dubai og Ras al-Khaimah er med i det føderale rettssystemet. De har både islamske og sekulære rettsinstanser på alle nivåer.
Sjeik Zayed bin Sultan Al Nahyan var president for Emiratene fra de var dannet til han døde i 2004. Dagen etter ble sønnen hans, sjeik Khalifa bin Zayed Al-Nahyan, valgt til president. Den 13. mai 2022 ble det kjent at Khalifa bin Zayed Al-Nahyan var død. Den 14. mai 2022 ble sjeik Khalifas halvbror Mohamed bin Zayed bin Sultan Al Nahyan utnevnt til sjeik Khalifas etterfølger som Emiratenes president.
Menneskerettigheter
De forente arabiske emirater har fengselsstraff inntil 15 år med mulighet for dødsstraff for homofili.
Økonomi
En tredjedel av Emiratenes bruttonasjonalprodukt kommer fra olje- og gassproduksjon. Siden 1973 er de gått fra å være en fattig ørkenregion til en moderne stat med høy levestandard. Det lille landet har vært sjenerøst med oljeressursene sine og åpen mot omverdenen og har på grunn av dette gjerne blitt kalt Midtøstens Singapore. Det er Abu Dhabi som sitter på det meste av oljereservene, mens Dubai, som er den nest største økonomien, har lite petroleumsinntekter og konsentrerer seg om handel, industri, finans og ikke minst turisme.
Bare 13,5% av kvinnene deltok i arbeidslivet i 2005.
Samfunn
For en oversikt over byene i landet, se:
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
As Salam al Amiri
As Salam al Amiri er Qatars nasjonalsang. Teksten er skrevet av Sheikh Mubarak bin Saïf al-Thani, og melodien er laget av Abdul Aziz Nasser Obaidan.
Luza (by)
Luza (russisk: Луза) er en by i Kirov oblast i Russland. Den ligger ved elva Luza, en bielv til Jug, 301 km nordvest for Kirov.
Byen ble etablert som en bosetning ved jernbanestasjonen på slutten av 1800-tallet på samme sted som en tidligere bosetning, som var kjent siden slutten på 1600-tallet. Bystatus ble innvilget i 1944.
Luza er et stort tømmersenter i området. Det er et sagbruk og en fabrikk for produksjon av jernbanesviller i byen.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Midterelva
Elva er en del av Skogsfjordvassdraget, som i 1973 ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan I for vassdrag.
Luza (elv)
Luza (russisk: Лу́за) er ei elv i den europeiske delen av Russland. Den er ei sideelv til Jug i Nordre Dvinas tilsigsfelt. Elva er 574 kilometer lang, med et nedbørfelt på 18 300 km². Middelvannføringen 99 km fra munningen er 132 m³/s. Elva fryser over i månedsskiftet oktober-november, og blir frosset til april-mai. Luza har sine kilde i Kirov oblast nær grensen til republikken Komi, ikke langt fra bosetningen Oparino. Den renner først mot nordøst inn i Komi, før den gjør en stor sving og renner mot vest tilbake inn i Kirov oblast, og fortsetter vestover til den løper sammen med Jug rundt 20 km sørsørøst for Velikij Ustjug i Vologda oblast. Elveløpet er meget buktende og meanderende, og elva renner svært sakte, spesielt i de nedre deler.
Elva hadde tidligere stor betydning som en del av veien fra det sentrale Russland til Arkhangelsk.
Danza de los Voladores
Danza de los Voladores de Papantla («Papantla-flygernes dans») er en rituell dans fremført av olmekerne og totonakerne i den meksikanske delstaten Veracruz, spesielt i byen Papantla. Dansen blir fremført ved at 4 menn kaster seg fra toppen av en trestamme med et tau festet til føttene sine og hver av dem sirkler rundt stammen 13 ganger, totalt 52 ganger.
Iraq ed-Dubb
Iraq ed-Dubb er et arkeologisk funnsted med bosetning fra tidlig neolittikum i Jordandalen, i dagens Jordan. Her var det bosettinger som før 8000 f.Kr. eksperimenterte med dyrking av bygg, side om side med innhøsting av ville kornslag.
Giuseppe Motta
Giuseppe Motta (født 29. desember 1871 i Airolo, død 23. januar 1940 i Bern) var en sveitsisk politiker for det kristendemokratiske folkeparti. Han var regjeringsmedlem og forbundspresident, landets statsoverhode.
Ettårig plante
Ettårige planter eller annueller er planter som visner og dør etter sin første vekstsesong, og etter å ha spredt sine frø eller sporer for neste generasjons framvekst. Ettårig er en alternativ livhistoriestrategi til toårig og flerårig.
Giuseppe Motta
Motta var medlem av det sveitsiske Forbundsrådet fra 1911 og til sin død i 1940. I denne perioden var han fem ganger forbundspresident.
Ettårig plante
Ettårige planter, spesielt gressarter, var viktige for utviklingen av jordbruk i Midtøsten, fordi disse artene krevde at bonden aktivt samlet inn, lagret og siden sådde frøene dersom nye individer skulle videreføres etter innhøsting som avbrøt den naturlige formering. Ettårige arter som vill rug og hvete ble tidlig domestisert i Den fruktbare halvmåne.
Torellbukta
Torellbukta er en 3,5 km bred bukt øst i Van Mijenfjorden og dannes av deltaet til Danzigelva som har bygget opp Conwentzodden med morenemasser ut mot bukta. På andre siden av odden starter Ingvaldbukta. Bukta ligger 10 km sørvest for Sveagruva, nord i Nathorst Land på Spitsbergen, Svalbard.
Danzigelva renner gjennom Danzigdalen fra Svalbreen, og fjellsidene utover det flate elvedeltaet er bratte med Birketvedttoppen (1070m) og Lundgrenfjellet (1054 m).
Aurvågen (Svalbard)
Aurvågen er en 2,5 km bred bukt øst i Van Mijenfjorden og dannes av deltaet til Bromellelva som har bygget opp Bromellodden. På vestsiden er avgrensningen Collinderodden. Bukta ligger nord i Nathorst Land på Spitsbergen, Svalbard.
Bromellelva renner gjennom Bromelldalen fra Kvitskarvbreen, og fjellsidene utover det flate elvedeltaet er bratte med Hisingerfjellet (1076 m).
Terpentintre
Terpentintre (Pistacia terebinthus) er et løvfellende, inntil 6 meter høyt tre. Det tilhører slekten Pistacia i den varmekrevende familien Anacardiaceae og er altså i slekt med pistasj.
Det vokser i hele middelhavsområdet i maquis, furuskog og tørre, steinete skråninger. Bladene er finnete med tre–ni småblad inkludert ett endesmåblad. Hovedbladstilken har ikke vinger. De røde blomstene sitter i tette klaser. Bærene er en steinfrukt, som først er rød, men som så blir brun. Planten har ofte galler.
I Levanten, lengst øst i middelhavsområdet, vokser en form med mer ovale småblader. Den har delvis blitt regnet som en egen art, Pistacia palaestina, men skiller seg ikke ut genetisk.
Terpentin ble opprinnelig fremstilt av denne planten, men kommer nå fra bartrær. Treet kalles terebint på mange språk og er nevnt flere steder i Bibelen.
Marius
Marius er et mannsnavn og et romersk slektsnavn. Generalen Gaius Marius var en av de som het det til etternavn. Mannsnavnet Marius har opphav i det romerske slektsnavnet, men kan også være en maskulin form av kvinnenavnet Maria.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Mario (voornaam) マリオ Марио
Slaget ved Abrahamslettene
Britene hadde beleiret byen i tre måneder, og denne beleiringen kulminerte med slaget, som varte mindre enn en time. De britiske troppene kommandert av general James Wolfe stod imot de framrykkende franske og kanadiske troppene under Louis-Joseph, Marquis de Montcalm. Dette klarte de ved å benytte nye taktikker som viste seg særlig effektive mot det som var standard militærformasjoner benyttet i de fleste europeiske konfliktene på denne tiden. Begge generalene ble dødelig skadet under slaget. Wolfe døde bare noen få minutter ut i kampen, mens Montcalm døde morgenen etter. Etter slaget kom de gjenværende franske styrkene i Canada og resten av Nord-Amerika under økende press fra de britiske styrkene.
Bakgrunn
5. juni 1759 ankom fem franske fregatter Quebec, fraktende med en kopi av et brev skrevet av den britiske statssekretæren William Pitt. Brevet beskrev en plan for å overta de franske territoriene i hva som en gang skulle bli Canada. Franske tropper ble på grunn av dette spredt utover territoriet, som forsvar ved et fremtidig angrep.
Den franske generalen, Louis-Joseph de Montcalm hadde også i denne forbindelsen, satt opp festninger og forsterket mange av Quebecs ytre vegger og anses som en direkte årsak til at James Wolfe, den britiske generalen, utsatte beleiringen av Quebec.
Wolfes taktiske plan
Det var viktig for Wolfe at slaget ble holdt på land, og helst før september av følgende årsaker:
1.     Om krigføringen hadde blitt gjort på vann, kunne franskmennene enkelt synke skipene til britene fra land. De ville også fått bedre forsterkninger enn britene, da det var deres territorium.
2.     Slaget måtte gjennomføres før vannet hadde frosset til, siden han ikke ønsket å være strandet hele vinteren.
3.     Wolfe og troppene hans hadde kun en viss mengde mat og forsyninger, da de hadde reist fra Storbritannia. Det var derfor viktig at krigføringen skjedde før de gikk tom for forsyninger og soldatene sultet.
Wolfe trengte en plan som bragte så mye suksess som mulig da det var hans idé, og et eventuelt tap ville skylden alene falle på Wolfe. Han planla å styre troppene sine til Plaines d'Abraham (Abrahamslettene), ved å skalere klippene over byen om natten og plassere store styrker på platået, nettopp for å tvinge frem en kamp på land etter britiske premisser. Om dette skulle mislykkes, kunne våpen bli halt opp bymuren til Quebec by som lå like ved platået, og angripe byen direkte. Men her var sjansen større for nederlag.
Derfor trengte Wolfe en plan som bragte så mye suksess som mulig. Han planla å styre troppene sine til Plaines d'Abraham (Abrahamslettene), ved å skalere klippene over byen om natten og plassere store styrker på platået, nettopp for å tvinge frem en kamp på land etter britiske premisser. Om dette skulle mislykkes, kunne våpen bli halt opp bymuren til Quebec som lå like ved platået, og angripe byen direkte. Men her var sjansen større for nederlag.
Appell til konsekvens
Appell til konsekvens (lat. argumentum ad consequentiae) er en tankefeil der en argumenterer for at en oppfatning er usann / sann fordi hvis du antok at den var usann / sann så ville det implisere noe du helst ikke ville tro. En henviser altså til positive eller negative konsekvenser av å tro noe, for å vise at det å tro det er sant eller usant.
Feilen ved dette argumentet er at innvendingen er irrelevant. Det er en *appell til følelser.
Slaget ved Abrahamslettene
Montcalms respons
Montcalm red på hest mellom Beauport og Plaines d'Abraham, da usikkerheten var stor hvor slaget ville bli holdt. Han hadde i tillegg søkt om assistanse fra Bougainville, en militærtropp i Amerika, sent fra Frankrike, og som bestod av 2000 kampklare soldater. De hadde base kun en mil unna Quebec.
Appell til konsekvens
I etikken er derimot en slik argumentasjon gyldig: Der konkluderes det bare med hvorvidt premisset er rett eller galt, godt eller ondt, ikke hvorvidt det er sant eller usant.
Slaget ved Abrahamslettene
Montcalms respons
Da Montcalm ankom Plaines d'Abraham, tidlig om morgenen, 13. september, ble han møtt med kampklare britiske soldater, og hadde et par valg å velge mellom.
Appell til konsekvens
Logisk form
Dette argumentet har flere forskjellige former:
Se også
Apelul la consecinţe
Slaget ved Abrahamslettene
Montcalms respons
1.    Han kunne starte krigen med de soldatene som allerede var stasjonert der
Engelsk 2. divisjon 1895–96
'''Engelsk 2. divisjon 1895–96''' var den fjerde sesongen i Football Leagues 2. divisjon. vant og rykket opp til 1. divisjon etter at de vant test-kamp-spillet.
Slaget ved Abrahamslettene
Montcalms respons
2.    Vente på de resterende styrkene fra Beauport og Bougainville, men risikere å tape slaget før det i det hele tatt hadde begynt.
Sveselva
Sveselva er ei elv i Lunner kommune i Viken. Den renner fra Svea nordøst for Mylla, østover til riksvei 4 og deretter nokså parallelt med riksveien sørover til Harestuvannet. Det øverste stykket renner elva nokså bratt ned til Myllavegen, hvoretter terrenget blir slakere.
Slaget ved Abrahamslettene
Montcalms respons
Han valgte derfor punkt 1; å gå til angrep. Dette var også et valg han tok på grunnlag av at kanadiske og indianske krypskyttere, som gjemte seg i kornåkeren, allerede hadde begynt å skyte mot britene. Han visste at om han ventet for lenge, ville deres krigslyst etter hvert død ut, og han trengte så mange som mulig for å vinne, nettopp fordi de franske troppene var spredt over hele det franske territoriet. Han ønsket heller ikke å gi britene mer tid på å samle seg og sikre sine posisjoner.
Engelsk 2. divisjon 1895–96
==Tabell ==
Sveselva
Elva renner forbi «Vaskeriet», der oppredningsverket til de tidligere sink- og blygruvene lå. Nedenfor Vaskeriet er det i elva målt forhøyede verdier av sink og tildels kadmium og bly. Men «avrenningen har ikke vært oppfattet som problematisk.»
Sveselva har en bestand av ørret, mest småørret opp mot 200 gram.
Engelsk 2. divisjon 1895–96
Test-kamper og valg av klubber til Football League
Football League arrangerte test-kamper for de to dårligste 1. divisjonslagene og de to beste 2. divisjonslagene. Formatet var blitt endret til en play off-variant der de to 1. divisjonslagene møtte begge de to 2. divisjonslagene hjemme og borte i en mini-serie. Resultatet fra hjemme- og bortekampene ble lagt sammen og utgjorde sluttresultatet.
Slaget ved Abrahamslettene
Montcalms respons
Som konsekvens av den kjappe avgjørelsen, fikk Montcalm dårlig tid til å samle egne tropper.
Engelsk 2. divisjon 1895–96
Test-kamper og valg av klubber til Football League
De to lagene som kom på de to øverste plassene ville bli vurdert av Football League for spill i 1. divisjon den påfølgende sesongen. Dersom de to beste lagene kom fra 1. divisjon, beholdt de automatisk plassen. De to lagene nederst på tabellen ble invitert til spill i 2. divisjon.
Taavi Rõivas
Taavi Rõivas (født 1979) er en estisk politiker. Han var Estlands statsminister og leder i Det estiske reformpartiet fra 2014 til 2016. I 2020 sa han fra seg plassen i Riigikogu og gikk til næringslivet.
Engelsk 2. divisjon 1895–96
Test-kamper og valg av klubber til Football League
Dersom et 2. divisjonslag kom på en av de to øverste plassene, ville de kunne søke om opprykk til 1. divisjon. Fotball Leagues årlige generalforsamling (Annual General Meeting - AGM) behandlet søknaden og holdt valg om laget skulle inviteres til spill i 1. divisjon. 2. divisjonslag som kom på en av de to nederste plassene, ble automatisk værende i 2. divisjon.
Taavi Rõivas
Liv og virke
Han vokste opp i Tallinn. Han har en mastergrad i internasjonal økonomi og handel fra Universitetet i Tartu fra 2002. Han er gift med sangeren Luisa Värk (født 1987), og de har barn.
Han meldte seg inn i Reformpartiet i 1998. Rõivas var politisk rådgiver for justisminister Märt Rask 1999–2002, politisk rådgiver for befolkningsminister Paul-Eerik Rummo 2003–2004 samt ordfører i den administrative bydelen Haabersti i Tallinn 2004–2005. I 2005 ble han rådgiver for statsminister og partileder Andrus Ansip. Samme år ble Rõivas innvalgt i kommunestyret i Tallinn, og i 2007 ble han innvalgt i nasjonalforsamlingen, Riigikogu.
Engelsk 2. divisjon 1895–96
Test-kamper og valg av klubber til Football League
Avstemmingsresultatene fra AGM 1896 :
Slaget ved Abrahamslettene
Slaget om Quebec
Slaget om Quebec by startet kl 10 på morgenen, 13. September 1759, ved Plaines d'Abraham. Britene opprettholdt en sterk front, til franskmennene var omtrent 40 meter unna, og det tok ikke lang tid før britene fikk overtaket. I Frankrikes retrett, ble begge generalene skutt. Wolfe døde momenter etter han ble truffet på slagmarken, 13. September, mens Montcalm, som ble fraktet bort for å få hjelp, døde dagen etter.
Taavi Rõivas
Liv og virke
Rõivas ledet finansutvalget i Riigikogu 2009–2011 og EU-utvalget 2011–2012. Da justisminister Kristen Michal fratrådte etter korrupsjonsanklager i 2012, overtok sosialminister Hanno Pevkur denne ministerposten. Rõivas ble utnevnt til ny sosialminister, og ble med dette det yngste medlemmet av Andrus Ansips regjering.
Slaget ved Abrahamslettene
Slaget om Quebec
Krigen skal ha vart opp mot en time, der franskmennene begynte sin retrett allerede 15-20 minutter i slaget.
Resultat
Fire dager etter, 17. September 1759, ble Quebec signert over til Storbritannia.
Året etter, i 1760, falt byen Montréal – det siste området Frankrike hadde på Saint Lawrence-eleven, og med det falt også Frankrikes siste koloniale forsøk på det som skulle bli Canada.
Franskmennene fortsatte kampen og seiret i flere slag etter at Quebec var tapt, men britene ga aldri opp igjen festningen i Quebec. Dette smittet over på andre områder i Nord-Amerika og innen fire år var nesten alle de franske områdene i det østlige Nord-Amerika avstått til Storbritannia.
Kong Oscars gate (Tønsberg)
Kong Oscars gate (1-15, 2-14) er en 460 meter lang gate i Tønsberg. Gaten er delt i to. Mesteparten av gaten går nordover fra Halfdan Wilhelmsens allé, mens en liten bit av veien ligger på sørsiden, mellom Harald Hårfagres gate og Kaptein Hoffs allé.
James Henry Breasted
James Henry Breasted (født 27. august 1865 i Rockford, Illinois, død 2. desember 1935 i New York City) var en amerikansk arkeolog og historiker. Han ble utdannet ved North Central College, Chicago Theological Seminary, Yale University og Universität Berlin (1894). Breasted var den første amerikaner som tok doktorgrad i egyptologi
Kong Oscars gate (Tønsberg)
Gaten er oppkalt etter kong Oscar II (1829-1907) som var Norges konge fra 1872 til 1905.
James Henry Breasted
Bakgrunn
James Henry Breasted studerte farmasi og hebraisk i Chicago. Han tok slutteksamen i farmasi i 1886, og gjorde seg ferdig med hebraiskstudiene i 1890. Etterpå dro han til Yale University for å studere semittiske språk under William Rainey Harper.
Karriere som egyptolog
Harper oppmuntret ham til å studere egyptologi i Berlin, og lovet å opprette et professorat i egyptologi for ham når han var ferdig.
I Berlin studerte han det egyptiske språk under Adolf Erman, og dessuten arabisk og hebraisk. Der tok han doktorgraden med en dissertasjon på latin om de monoteistiske hymner fra Amarnatiden: ''De Hymnis in solem sub rege Amenophide IV conceptis. Dissertatio inauguralis philologica ... die XV.m. Aug. Anni MDCCCXCIV publice defendet auctor I. Henricus Breasted Americanus., og var dermed den første amerikaner som ble Dr. phil.'' i egyptologi.
Breasted var fra 1894 dosent og fra 1905 professor for egyptologi og Orientens historie ved University of Chicago. I 1901 ble han direktør for Haskell Oriental Museum. I 1919 grunnla han med Rockefeller-stiftelsens stiftelse Oriental Institute of the University of Chicago og ledet instituttets arkeologiske utforskninger i Egypt. I 1919 ledet Breasted den første amerikanske ekspedisjon noensinne for arkeologisk utgraving i Egypt. I 1923 ble hanvalgt til medlem av National Academy of Sciences. Hans faglige tyngdepunkt var samling av innskrifter, noe som gjorde Chicago til et internasjonalt sentrum innen epigrafikk.
Breasted populariserte rundt 1915 uttrykket Den fruktbare halvmåne for å beskrive det arkeologisk viktige område som omfatter deler av det som nå er Irak, Syria, Tyrkia, Libanon, Jordan, Palestina og Israel.
Han døde av lungebetennelse på hjemreise fra en Egypt-reise i 1935.
Blindheim (Bergen)
Blindheim er en jordbruksbygd nord for Kråvatnet i Åsane bydel i Bergen kommune, på grensen mot Arna bydel i øst, omgitt av Gaupås og Ytre Arna i øst, Hjortland i sør, Flaktveit i vest og Eikås i nord.
Blindheimsvegen som delvis er en gang- og sykkelvei går parallelt med mellom Vågsbotn i Åsane i retning Ytre Arna. Der den krysser under like ved Gaupåstunnelen går den over i Gaupåsvegen. Like før dette tar Hetlebakkvegen av til Hetlebakk. Etternavnet Blindheim kommer herfra. Blinde er et av gårdsnavnene.
Jørgen Skaug Aukland
Jørgen Skaug Aukland (født 7. juli 1989 i Oppegård, Akershus) er en norsk strongmanutøver, crossfit utøver og tidligere styrkeløfter og profesjonell basketballspiller. I 2016 vant han Norges sterkeste mann. I 2015 vant han Norges sterkeste mann -105 kg, og kom på 5.-plass i Norges sterkeste mann. I 2014 vant han Europas sterkeste mann -105 kg.
Blindheim (Bergen)
Blindheim utgjør en grunnkrets i Bergen kommune, som inkluderer gårdene på Eikås, Birkeland, Blindheim og Hetlebakke. Grunnkretsen hadde 818 innbyggere 1. januar 2015, og et areal på 6,33 km² hvorav 0,31 km² ferskvann.
Jørgen Skaug Aukland
Som basketballspiller spilte Aukland for Bærum Basket i den norske eliteserien BLNO, som forward.
I 2017 sluttet han med strongman-satsing og begynte med crossFit.
Tangen kirke (Drammen)
Tangen kirke er en langkirke fra 1854 i Drammen kommune i Viken. Den er en del av Den norske kirke og hører til Drammen prosti i Tunsberg bispedømme. Kirken ble innviet 25. januar 1854 på stedet til en tidligere kirke.
Altertavlen «Jesus i Getsemane» er laget av Johan Fredrik Eckersberg i 1852. Noe av inventaret stammer fra den gamle kirken. Det gjelder døpefonten i marmor fra 1784, fire lysekroner og alterbibelen fra 1722. Kirken har glassmalerier laget i 1928 av Aasmund Esval og et orgel fra 1934 laget av J. H. Jørgensen.
Bakgrunn for den nye kirken
Allerede i 1838 var det tanker om restaurering av byens tre kirker. Kommunen bevilget 7. juni 1839 en sum til dette formålet, og arkitekt og stadskonduktør Christian H. Grosch bedt om å legge frem planer om restaurering og forskjønning. Tangen ble av dette tilgodesett med 2500 speciedaler. Restaureringene av byens kirker skulle starte med Bragernes kirke, og til sist Tangen.
Restaureringsplanene for Bragernes og Strømsø kirker ble godkjent, men arkitekt Grosch la aldri frem noen restaureringsplan for Tangen gamle kirke da «kirken er så slett at den neppe lønner reperasjon».
Det ble senere utarbeidet et forslag om at både Tangen og Strømsø kirker skulle rives, og at det i stedet skulle bygges en felles kirke for begge menigheter. Plassering var foreslått der Tollboden ligger. Man tenkte også at Tangenboerne skulle kunne bruke sin gamle lokale kirke så lenge den ble stående, f.eks. ved høytider, men at det ikke skulle gis noe penger til å holde denne i stand. Dette forslaget ble fremlagt i formannskapet 1843 av daværende borgermester i Drammen og prest i Bragernes, H.N. Lange.
Dette falt ikke i god jord hos befolkningen på Tangen. En kommisjon i Tangen menighet arbeidet videre med planer om nytt kirkebygg på Tangen. Formannskapet i Drammen vedtok i 1846 å utarbeide tegninger og overslag til en passende kirke for menigheten. Tangen-kommisjonen tok straks kontakt med arkitekt Heinrich Ernst Schirmer, den gang landets mest kjente kirkearkitekt, og fikk ham til å utarbeide tegning og overslag til en ny steinkirke. I 1849 vedtok imidlertid formannskapet å bevilge 4000 spesidaler til en ny trekirke, men at komiteens innstilling kunne tas til følge mot at Tangen menighet garanterte for alle utgifter som oversteg bevilgningen fra formannskapet.
Den gamle kirken var i mellomtiden blitt i så dårlig forfatning at den ble revet. Kirkesaken på Tangen hadde dratt i langdrag, og innbyggerne begynte å bli utålmodige. De vedtok selv at de ville la seg skattlegge for å samle inn penger til ny kirke. Større summer ble også samlet inn lokalt for å finansiere den nye kirken. Lokalbefolkningen bestemte selv at det skulle være en steinkirke.
Bygging av ny kirke
Grunnsteinen ble nedlagt 17. juni 1850. Problemene var derimot ikke over. Kommisjonen oppdaget allerede i september at bygget ble for dyrt. Denne gangen var derimot kommunen mer forståelsesfull. Kommunen bevilget mer penger mot at beløpet etter hvert skulle utlignes ved skatt på Tangenboerne.
Arbeidet gikk rask fremover. I 1851 ble det arbeidet med de innvendige delene av kirken. Året etter var prekestolen på plass. Den ble tatt hånd om av arkitekten selv. Etter hvert kom også flere gaver strømmende inn. Utover sommeren 1853 var kirken ferdig.
Innvielsen
Opprinnelig skulle kirken blitt innviet den 21. september 1853, men en koleraepidemi satte stopper for den planen. I stedet måtte man ta fatt på utvidelsen av Tangen kirkegård. Epidemien ga seg etter hvert, og kirken ble innviet onsdag 25. januar 1854.
Taiyuan
Taiyuan (kinesisk: 太原市; pinyin: Tàiyuán) er en kinesisk storby som er hovedstad i provinsen Shanxi i det nordlige Kina. Arealet for hele prefekturet er 6,988 km² og innbyggertallet på ca. 3,398,000 (2003)}}.
Administrative enheter
Den subprovinsielle by Taiyuan har jurisdiksjon over 6 distrikter (区 qū), ett byfylke (市 shì) og 3 fylker (县 xiàn).
Historie
Arkeologiske funn viser at byens historie går tilbake til første del av Shang-dynastiet.
Taiyuan var en gammel hovedstad, anlagt av Zhaojianzi (赵简子) ca. 500 f.Kr., og den het da Jinyang (晋阳). Den fikk navnet Taiyuan på Qin-dynastiets tid. Jinyang var et strategisk senter i oldtidsstaten Zhao. Etter at Qin erobret Zhao i 221 f.Kr., ble byen sete for et kommanderi. Dette vedvarte under Han-dynastiet (206 f.Kr.–220 e.Kr.) og senere. I den senere Han-perioden ble byen hovedstad for provinsen (zhou) Bing. For en stund på 500-tallet var byen sekundær hovedstad for Det østlige Wei og for Det nordlige Qi, og vokste seg temmelig stor. Den ble et senter for buddhismen. En ny by ble bygd i 562, og den ble slått sammen med den gamle by i 733. Fra da av, og til midten av Tang-dynastiet (618–907), ble det vedvarende utbygd huletempler i Tianlongfjellene rett sørvest for byen. Grunnleggeren av Tang-dynastiet begynte sin erobring av Kina med Taiyuan som viktig base og med hjelp fra det lokale aristokrati der. Periodevis var byen designert som Tangs nordlige hovedstad. Den ble et mektig og sterkt befestet militært støttepunkt.
En rekke keisere kom fra Taiyuan; den mest kjente er Tang-keiseren Li Shimin (keiser Taizong). Også mange kinesiske diktere stammer fra Taiyuan.
Ved begynnelsen av Ming-dynastiet (1368–1644) fikk den navnet Taiyuan Fu (府; fu, som betyr «hovedby») og beholdt det navnet til 1912. Det var i Ming-tiden at bymuren ble til (1568). Under Ming-dynastiet og Qing-dynastiet var Taiyuan Fu hovedstad for Shanxi. Under republikken (etablert i 1911) ble navnet endret til Yangqu, et navn som ble bevart til 1947.
Pepsinogen
Pepsinogen er et proenzym for Pepsin. Det blir omdannet til det aktive enzymet pepsin når det reagerer med saltsyren i magesekken.
Taiyuan
Historie
Under bokseropprøret i 1900 ble 77 ubevæpnede vestlige menn, kvinner og barn tilhørende protestantiske misjonærfamilier eller katolske ordenssamfunn henrettet på provinsgovernørens bud. Denne hendelsen er senere blitt kalt Taiyuanmassakren.
I 1907 steg Taiyuans betydning da byen fikk jernbaneforbindelse til Shijiazhuang i Zhili, på hovedlinjen mellom Beijing og Wuhanbyene. Men kort etter ble Taiyuan rammet av økonomiske nedgangstider. På 1800-tallet hadde handelsstanden og det lokale bankvesen i byen vært av stor betydning, men blant annet på grunn av moderniseringen av bankvesenet kom Taiyuan og hele Shanxi i bakevjen.
Etter 1911 ble Shanxi kontrollert av krigsherren Yen Hsi-shan fra 1913 til 1948. Taiyuan blomstret økonomisk og industrien vokste. Det tilkomn også jernbaneforbindelse både til de sørvestlige deler av provinsen og nordover til Datong i nord.
Etter japanernes invasjon i 1937 fortsatte Taiyuans industrielle vekst. I 1945 overgav den japanske hær i Shanxi seg til Yen Xi-shan og fortsatte å kjempe for ham til 1948. Men til slutt erobret kommunistene Taiyuan.
Siden den kommunistiske maktovertakelse i 1949 har Taiyuan utbygd sin industrielle basis, selv om tungindustri – jern- og stålverk – er forblitt den viktigste; den lokale kullproduksjon er meget høy. Det produseres også maskiner, sement og kjemiske produkter. Byen har også fått store forsknings- og utdannelsesinstitusjoner.
Kulturminner
Jinci-tempelanlegget ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.
Geografi
En av Huang Hes største sideelver, Fen He renner igjennom byen. Demninger og vanningsanlegg lenger opp i elva gjør at den på det nærmeste er tørr og ikke lenge forskjønner byen med sitt elveløp.
Jernbane
Qingdao-Taiyuan høyhastighetstog sender her på sin vei fra Qingdao til Taiyuan.
Vei
Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.
Kinas riksvei 208 fører gjennom området. Den begynner i Erenhot og fører via Jining og Datong og Taiyuan til Changzhi i provinsen Shanxi.
Kinas riksvei 307 passerer gjennom området. Den begynner i Qikou i Hebei og fører gjennom provinsene Shanxi og Shaanxi til Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.
Severdigheter
Byens eldste eksisterende bygning er Gudinnetempelet (圣母殿) inne i Jin Ci-komplekset; det ble opprinnelig bygd i 1023, og ble vesentlig ombygd i 1102.
Länsväg 293
Länsväg 293 er en länsväg i Dalarna, som knytter Falun til Riksväg 70 ved Amsberg 8 km nord for Borlänge. Veien er skiltet «Leksand» fra Faluhållet, men ved Leksand må man kjøre sørover på Riksväg 70 til Amsberg før man finner skilting mot Falun. Länsväg 293 er smal, og på mange steder forholdsvis svingete. Veiens lengde er 22 km.
Judo under Sommer-OL 1996
Judo under Sommer-OL 1996. Judo var med på det olympiske programmet for åttende gang under OL-1996 i Atlanta. Det ble konkurrert om fjorten olympiskr titler, sju klasser for menn og sju for kvinner. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Japan ble beste nasjon foran Frankrike begge med tre gullmedaljer.
Fanny Kaplan
Fanya Yefimovna Kaplan (russisk: Фаина Ефимовна Каплан; født 10. februar 1890 i guvernementet Volynia i Russland (nå Ukraina), død 3. september 1918 i Moskva), også kjent som Fanny Kaplan og som Dora Kaplan), var en russisk politisk-revolusjonær anarkist som forøvet et mislykket attentat mot Lenin.
Fanny Kaplans attentat fant sted den 30. august 1918. Lenin holdt en tale i en fabrikk i Moskva, og Kaplan skjøt tre skudd mot ham. Lenin ble ført såret til Kreml, og overlevde. Kaplan ble fakket og forhørt av tsjekaen, antagelig under tortur. Da det ble klart at hun ikke kom til å avsløre sine oppdragsgivere ble hun dømt til døden og henrettet. Samme dag ble en av Lenins menn, Moisei Uritsky, drept i et attentat i Petrograd. Attentatene ble besvart med en opptrappet kampanje mot opposisjonelle element, med hundrevis av henrettelser.
Fanny var sosialrevolusjonær og anarkist, og mislikte sterkt den utvikling som Russland hadde slått inn på, som hun så det, partiets diktatur over proletariatet. Hun motsatte seg freden med Tyskland som Lenin hadde framtvunget, og opphevelsen av dumaes makt til fordel for kommunistpartiet. Etter attentatet ble hun avhørt, men avga bare en skriftlig erklæring.
I et brev til en kamerat skriver Fanny fra fengselet:
Fanny ble derpå skutt av tjekaen uten rettergang den 3. september.
Noen forskere, for eksempel Arkadij Vaksberg, har satt spørsmålstegn om Kaplan kunne ha vært den skyldige, ettersom hun hadde sterkt nedsatt syn. Andre mener at Fanny bare hadde problem med synet i perioder, og ikke ved attentatstilfellet.
Fylkesvei 171
Fylkesvei 171 (Fv171) går mellom Grankrysset i Lillestrøm og Finstad ved Aursmoen i Aurskog-Høland.
Kingston
Kingston er hovedstad på Jamaica, og med 937,700 innbyggere (tall fra 2011) landets største by.
Byen ligger sørøst i landet, og har en naturlig havn som er beskyttet av Palisadoes, en lang sandbanke som forbinder Port Royal og den internasjonale lufthavnen med resten av øya.
Sven Sønsteby
Sven Karsten Sønsteby (født 20. mai 1933, død 5. mai 2014) var en norsk tegner og illustratør.
Kingston
Byen ble grunnlagt i 1693 av engelskmennene, etter at den tidligere hovedstaden Port Royal ble sterkt skadet av et jordskjelv. Kingston har også blitt rammet av et kraftig jordskjelv; 14. januar 1907 forårsaket et skjelv store ødeleggelser og mer enn 1000 mennesker omkom. I 1872 ble byen offisielt administrasjonssete for det britiske kolonistyret, og den beholdt hovedstadsstatusen da Jamaica ble selvstendig i 1962. I tillegg til å være sete for Jamaicas regjering ligger også University of the West Indies, åpnet i 1948, i Kingston.
Sven Sønsteby
Han var utdannet ved SHKS. Sønsteby laget særlig vitsetegninger og karikaturer, og leverte bidrag til Aftenposten fra 1950-årene, A-magasinet fra 1963 (med tegneserien Grynt og tegninger til tekstkonkurransen) og i billedbladet NÅ fra 1954. Han illustrerte også bøker og fagtiddsskrifter, og fikk publisert tegninger i aviser og blader verden rundt.
Kingston
Kingston består av to hoveddeler: Sentrum, med den historiske byen, og New Kingston. I sistnevnte bydel finnes en av byens største turistattraksjoner, Bob Marley-museet, som ligger i reggaelegendens hjem. Andre attraksjoner er blant annet strendene Hellshire og Lime Cay, National Gallery of Jamaica og Devon House, et staselig hjem med parkanlegg som engang tilhørte Jamaicas første svarte millionær.
Sven Sønsteby
Sønsteby deltok på en rekke utstillinger, og er blant annet representert i Sammlung Karikaturen & Cartoons i Basel.
Sigdal ungdomsskole
Sigdal ungdomsskole er en ungdomsskole beliggende på Prestfoss i Sigdal. Rundt skolen befinner det seg et idrettsanlegg med ballbinge, fotball- og friidrettsstadion og skatepark. Selve bygningen er samlokalisert med samfunnshus, bygdekino og bibliotek. Skolen ble bygget om og renovert i 2018.
Kingston
Kingston har to flyplasser, Norman Manley internasjonale lufthavn og en mindre innenrikslufthavn ved Tinson Pen.
Peep Jahilo
Peep Jahilo (født 24. september 1962 i Tallinn ) er en estisk diplomat som i perioden 2000 – 2004 var Estlands ambassadør til Norge.