cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nepals geografi
Himalaya-høylandet
Den nordligste delen av Nepal, Prabat på nepali, er lavt anslått 16 %, høyt anslått 35 % av territoriet. Denne delen hører til høyfjellet i Himalaya. Her ligger åtte av verdens ti høyeste fjell. Her er det semi-arktisk klima, tundra og isbreer. Vintrene er lange og kalde, – 40 °C har vært målt, somrene korte med en snittemperatur som kan ligge på 7 °C. Lengst vest langs nordgrensa ligger landet i vindskyggen av de høyeste toppene i Himalaya og er svært tørt.
I Nepals del av Himalaya ligger over 250 topper som er mer enn 6000 m høye. Av 31 fjelltopper i Himalaya som er over 7 600 m ligger 22 i Nepal, inklusive 8 av verdens 14 høyeste fjell:
Kart over høye fjelltopper De store, høytliggende delene av Nepal er tynt befolka. Et anslag er 7 % av hele befolkninga. Tradisjonelt har mange av innbyggerne vært nomader, og kulturen domineres av tibetansk innflytelse. Himal er et fellesnavn som brukes på befolkninga i denne delen av Nepal.
Høyde og regn
Nepals klima bestemmes først og fremst av to faktorer: Høyde over havet, og regn og vann i elvene.
Den svært bratte stigninga fra tropene i sør og opp til breene på høyfjellet i nord, som kan være på mindre enn ti mil, gjør at tropisk jordbruk kan drives innafor synsvidde av evig snødekte fjell.
I åsene veksler mikroklimaet kraftig fra dal til åsrygg. Snøsmelting i Himalaya om våren har også betydning. Høye fjell gir ly mot kald luft fra Himalaya og Nord-Asia om vinteren, og sørger for at det indiske subkontinentet får varmere vintre enn det ellers ville hatt.
At landet er brutt opp av åser, daler og elveslukter gjør at landskap som kan plasseres i ulike klimasoner ligger innfiltret i hverandre og går over i hverandre.
Fem klimasoner
Forskeren Sharad Singh Negi har delt Nepal inn i fem ulike klimasoner:
Nedbør
Under 1200 meter er den naturlige vegetasjonen dominert av tropisk regnskog.
Allment stiger den årlige nedbørsmengden med høyden over havet opp til 3000 meter, deretter synker den jo høyere og mer nordlig landet ligger.
To andre mønstre går igjen i nedbøren:
Sommermonsunen, som varer fra juni til september, kommer fra sør og øst. Slettelandet og de lavere delene av Himalaya mottar så mye som 70 % av sin årlige nedbør i løpet av sommermonsunen. Den gir mindre årlig regn jo lengre mot nord og vest landet ligger. Men det fins også lommer som har langt mer regn enn omgivelsene, som for eksempel Pokhara-dalen i sentrale Nepal.
Åser og fjellrygger har mest regn på sør- og østsidene, og skaper regnskygge på nord- og vestsidene. De blir tørrere jo lengre mot nord og jo høyere de ligger, og aller tørrest i det indre Himalaya og på Tibet-platået. Det østlige Nepal får omtrent 2 500 millimeter regn årlig, Kathmandu-området om lag 1 420 mm, og det vestlige Nepal om lag 1 000 mm.
Årstider
Årstidene i lavlandet domineres av monsunsesongene. Høyt til fjells er det sommer og vinter som i de nordlige delene av Asia. I lavlandet er april og mai sesongen før monsunen setter inn. I Tarai kan det bety temperaturer opp til 40 °C. Men åsene og fjella er kjølige i denne perioden.
Sommermonsunen kommer vanligvis til lavlandet tidlig i juni med tordenvær i forkant, og betyr regntid fram til og med september. Men starten på monsunens kan variere med så mye som en måned. For mye regn kan føre til alvorlige jordras i åsene og oversvømmelser på slettene, mens for lite regn betyr tørke og kanskje sult. Sommermonsunen ebber langsomt ut i oktober. I midten av måneden er det vanligvis kjølig, klart og tørt vær, som varer til desember.
Etter dette kommer vintermonsunen, en sterk nordøstlig luftstrøm som fører til kortvarige regnskyll i lavlandet og snø i høytliggende distrikter. Snøfallene i Himalaya er viktig for smeltevannet om våren og sommeren, som brukes til vanning i jordbruket i de lavere åsene og dalene. Vinterregnet er også viktig for vintergrøden av hvete, bygg og mange grønnsaker.
Nepals elvesystem
Nepals elver renner fra fjellene i nord og har gravd ut dype elvedaler sørover til de når det flate Tarai. Derfra renner de østover, og ender alle tilslutt i Ganges-elva i det nordlige India.
Ettersom Himalaya er et relativt nytt fjellmassiv er erosjonen stor, og veldige mengder sedimenter blir frakta med elvene ned til flatlandet. Der legger de igjen mye fruktbar jord. I regntida om sommeren går de ofte over sine bredder på de flate elveslettene og skifter løp.
Elvenes store fallhøyde gir Nepal et enormt hydroelektrisk potensial. India har utnytta det ved på bygge store dammer på elvene Kosi og Narayani i Nepal. Norske interesser har også undersøkt mulighetene for å bygge energiverk. Samtidig hindrer de utbygginga av kommunikasjonene i Nepal. De er for det meste ikke seilbare, og gjør det vanskelig å bygge veier i retning øst-vest. Dette har ført til at nabodistrikter ligger isolert fra hverandre og gjør det vanskeligere å skape en integrert nasjonal økonomi, og de fleste bosetninger på landsbygda utenom Tarai kan bare nås via stier.
Fra øst til vest har Nepal  tre store elvesystemer:
Viktigste bielv er Arun, som har sine kilder 150 kilometer inne på den tibetanske høysletta.
Den har også sju bielver:
Kali, som renner mellom fjelltoppene Dhaulagiri og Annapurna (7. og 10 høyeste fjell i verden) er den viktigste av disse bielvene.
Som dens tre viktigste bielver regnes:
Maha Kali (også kjent som Kali), grenseelva mot India i vest, og elva Rapti er også rekna som bielver til Karnali.
Innsjøer
Rara Tal er Nepals største innsjø. Sjøen ligger 2 990 moh i Mugu-distriktet i Nepals lite besøkte nordvest. Den skal være 145 m dyp, er omgitt av skog, og kjent for sitt rike fugleliv. Sjøen er en del av Rara nasjonalpark.
Goisakunda er en innsjø 4360 moh. (andre kilder oppgir 4380 moh.), som er hellig for hinduer. Hvert år i under Janai Poornima-festivalen i august (da hinduer bytter den hellige tråden de bærer på brystet) kommer tusener for å bade i sjøen. Den ligger i Lantang nasjonalpark nord for Kathmandu.
Her er alle innsjøer med en overflate på mer enn 100 hektar:
Av disse sjøene er Rara Tal og Shey-Phoksundo Tal rekna som fjellsjøer, Pewa, Begnas og Rupa Tal sjøer i åsdistriktene, og Gadhbhijala, Ghodaghodi, Badhaiya og Beesh Hazar Tal lavlandssjøer.
I tillegg fins tre dammer som dekker over 100 hektar:
Her er et anslag av hvor mye av Nepals territorium som til sammen er dekka av elver, sjøer og dammer:
Til sammenlikning: I Norge er området som er dekka av sjøer aleine, 1 700 000 hektar.
Det er anslått at det fins 118 sorter ferskvannsfisk i Nepal.
Befolknings- og kulturgeografi
Nepals ville landskap og mangel på veier har bidratt til å gjøre landet til et fantastisk lappeteppe av kulturer, språk og religioner, se hovedartikkel Nepals befolkning. Noen hovedtrekk:
Mest og minst befolka
Nepal er tettest befolka og mest økonomisk utvikla i Tarai og i Kathmandudalen. De fleste større byene ligger i sør og øst.
Områdene i høyfjellet er tynnest befolka. Med et areal større enn Tarai, har de under 10 % av totalbefolkninga.
Språklige soner
Kulturelt, språklig og religiøst henger Tarai-området nært sammen med de indiske delstatene på den andre sida av grensa. Her fins også rester av befolkninger som ikke bruker indoeuropeiske språk, som forskerne tror kan være svært gamle.
På samme måte henger Himalaya-områdene kulturelt, språklig og religiøst nært sammen med Tibet.
I åsene har idoeuropeiske dialekter, som har utvikla seg til nasjonalspråket nepali, stått sterkest lengst i vest. I historisk tid har bruken av nepali vandra østover, aller mest etter at kong Prithvi Narayan Shah av Gorkha, der herskerklassen snakka nepali, inntok Kathmandu og la grunnlaget for den moderne nepalske staten i 1769.
Ulike gamle tibeto-burmesiske språk har dominert åsene i det sentrale Nepal, Kathmandudalen og åsene i øst. I nyere tid har de blitt delvis fortrengt av nepali, men de dominerer fortsatt i den østligste delen av landet.
Religioner
Blant de store religionene dominerer buddhistisk lamaisme i høyfjellet, indisk hinduisme i Tarai.
I åsene var khas-folket (som utvikla språket nepali) lengst i vest lamaister i middelalderen. Forskjellige former for buddhisme og lokale religioner dominerte blant de tibeto-burmesiske folkeslaga i de sentrale og østlige regionene og blant de ikke-indiske minoritetene i Tarai.
Hinduismen trengte opp til Kathmandu før år 1000, der Newar-folket som dominerte dalen utvikla en særegen blandingskultur bygd på hinduisme og buddhisme. Seinere spredde hinduisme seg til overklassen blant khas-folket i de vestlige åsene, der den forandra seg og tilpassa seg de lokale forholda. Derfra spredde den seg dit khas-herskere hadde satt seg fast i det sentrale Nepal, bl.a. i den lille fjellstaten Gorkha, og ble statsreligion i Nepal ettersom Gorkha-herskerne befesta sin posisjon som herskere i Nepal på 1800-tallet.
Dette har fått hinduismen (i en utgave som er svært lik India) til å stå sterkest i Tarai, i vest og i noen sentrale deler av åsene (i en mer spesiell nepalsk utgave), og i Khatmandudalen (delvis som en religion blanda opp med buddhismen). Kastevesen (som er noe ulikt i de ulike variantene av hinduismen) har spredd seg i hinduismens kjølvann, men fins ikke eller står svakt der hinduismen ikke har slått gjennom.
Ikke-hinduistiske religioner står sterkest blant minoritetene i Tarai, jo lenger øst man kommer i åsene og jo høyere til fjells i Himalaya.
Kathmandudalens særegne blandingskultur
Kathmandudalen er området der mange forskjellige kulturer og religioner støter sammen. Historisk var den dominert av newar-folket, som snakker et tibeto-burmesisk språk og var buddhister. De skapte landets eneste store bysivilisasjon, bl.a. med en arkitektur som påvirka hele Asia.
Newari eller nepal bhasa er Nepals eldste kjente kulturspråk. Mathili, som er Nepals nest største språk og ligger svært nær hindi, har også vært i bruk som administrasjonsspråk her, og er brukt i 1 000 år gamle dokumenter herfra. I dag er det dominerende administrasjonsspråket nepali. Tibeto-burmesiske språk dominerer rett utafor dalen.
Kathmandudalen er også et sentrum for modernitet og vestlig kultur i Nepal, der flest snakker engelsk, over halvparten av alle mobiltelefoner og internett-forbindelser i landet finnes (år 2006), osv.
Kathmandus motstykke er områder i høyfjellet og de vestlige og sentrale åsene der det ikke er vei, strøm, knapt noen fungerende statsadministrasjon, og befolkninga lever som i tidlig europeisk middelalder. Det finnes også små folkegrupper i junglene i Tarai som lever som jegere og samlere.
Nepals administrative inndeling
Nepal er delt i 5 store administrative regioner, som igjen er delt i til sammen 14 soner (Anchal – अञ्चल), og 75 administrative distrikter (जिल्ला).
De fem regionene
Den rike Kathmandu-dalen med landets hovedstad ligger i Sentralregionen.
De 14 sonene
Administrativt kart med soner og distrikter
Liste over byer
De fleste byer ligger i øst og sør. Svært få byer ligger helt nord i landet. Mange administrative distrikter inneholder ingen sentra som er definert som byer.
Dette understreker det enorme skillet mellom by og land, kanskje aller mest mellom de største storbyene og den veiløse landsbygda i de distriktene som ikke inneholder noen byer, som preger Nepal.
Wimbledon FC
Wimbledon Football Club er en tidligere engelsk fotballklubb. Klubben ble stiftet i 1889, og i størstedelen av klubbens eksistens var den lokalisert i bydelen Merton i Sørøst-London. I 2003 flyttet Wimbledon til Milton Keynes, og året etter byttet den navn til Milton Keynes Dons.
Nepals geografi
Liste over byer
De minst urbaniserte delene av landet er åsene og fjelldistriktene i vest. Disse områdene blei erobra seint under staten Gorkhas ekspansjon. Det fins få eller ingen veier, ikke elektrisk strøm og få moderne kapitalistiske investeringer. Det fins også mange og store nasjonale og religiøse minoriteter.
Wimbledon FC
Juridisk sett er MK Dons og Wimbledon én og samme klubb, men ettersom klubben har skiftet navn, logo og draktfarger etter flyttingen, samt at de aller fleste av klubbens opprinnelige tilhengere har kuttet sine bånd til klubben, mener mange at Wimbledon og MK Dons de facto er to forskjellige klubber, og at MK Dons bare har overtatt Wimbledons plass i ligasystemet.
Nepals geografi
Metropoler og sub-metropoler
Den urbane regionen Kathmandu (som består av flere administrativt sjølstendige byer) er anslått til å ha ei befolkning på 1,5 millioner.
Wimbledon FC
Etter at flyttevedtaket ble offentliggjort i 2002, valgte flertallet av Wimbledons tilhengere å boikotte klubben. En gruppe supportere valgte samme år å starte en ny klubb i Wimbledons tradisjonelle nedslagsfelt. Denne klubben fikk navnet AFC Wimbledon og startet på niende nivå i den engelske ligapyramiden. Både MK Dons og AFC Wimbledon regner seg som fortsettelsen av Wimbledon FC og gjør krav på klubbens historie.
Nepals geografi
Metropoler og sub-metropoler
Fire andre områder er definert som sub-metropoler:
India er viktigste transittland
Som et land uten egen kyst er Nepal avhengig av transitt gjennom India og Kina for handel og reiser til resten av verden.
Mesteparten av trafikken i transitt går gjennom India, som dominerer både vare- og persontrafikken, og har et sterkt politisk tak på enhver regjering i Nepal gjennom at det kan true med å blokkere transittrafikken. (India brukte dette våpenet i 1950-1951, 1962 og 1989-1990.)
Wimbledon FC
Historie
Wimbledon FC ble stiftet i 1889 og spilte utenfor ligaen fram til 1977, da klubben ble innvilget medlemskap i The Football League. Allerede ni år senere spilte klubben på øverste nivå, og Wimbledon – også kjent som «The Crazy Gang» – ble et bevis på at det fortsatt var mulig for småklubber å nå toppen av divisjonssystemet. Mot alle odds klarte også Wimbledon å holde seg i toppdivisjonen de neste 14 årene. Det store høydepunktet kom i 1988, da Wimbledon gikk til topps i FA-cupen etter å ha vunnet 1-0 over Liverpool i finalen på Wembley.
Imidlertid skapte den raske stigningen også problemer for Wimbledon. Det ble tidlig klart at klubbens hjemmearena Plough Lane ikke holdt Premier League-standard, og i mangel av tilfredsstillende anlegg i sitt nærområde flyttet klubben til Selhurst Park i bydelen Croydon i 1991. Selhurst Park eies av Crystal Palace FC, og frem til flyttingen tolv år senere hadde ikke Wimbledon egen hjemmearena. Dette, kombinert med relativt lave tilskuertall, førte til økonomiske problemer.
Nepals geografi
India er viktigste transittland
Kina er langt borte, på den andre sida av verdens høyeste fjelltopper og høysletta med Tibet. Historisk var Nepal og Kathmandu-dalen gjennomfartsvei fra handel mellom Tibet og India, og mye av dalens rikdom var bygd på det. Men denne transitthandelen blei undergravd av at engelskmennene bygde ut transportveien til Sikkim på 1800-tallet. Dermed blei det vesentlig raskere å reise fra Calcutta til Lasha via Sikkim (som nå er en delstat i India) enn via Nepal.
Jernbanen er innretta mot India
I 1895 til 1898 blei det indiske jernbanenettet utvida til det nådde grensa til Nepal ovafor Nepalganj,  Biratnagar, Janakpur og til slutt Birganj. Dette betydde mye bl.a. for eksport av korn og jernbanesviller til India. Jernbanene i India gjorde det også raskere å reise fra et dalføre til et annet ved å reise ned dalen, over grensa, ta den indiske jernbanen i retning øst eller vest og så reise opp i Nepal igjen.
Noe egentlig nettverk av jernbaner inne i Nepal er det ikke snakk om. De linjene som blei bygd, gikk fra grensa mot India og nordover til økonomiske sentra i Tarai. I 1950 var det om lag 100 km jernbaner i Nepal. I 1990 var det fortsatt bare to linjer på til sammen 101 km. Seinere blei en av disse to linjene nedlagt. Ifølge CIA World Factbook var jernbanenettet i 2005 bare på 59 km. Ulik sporbredde (smalspora bane i Nepal) vanskeliggjorde kommunikasjonen med jernbanene i India.
Wimbledon FC
Historie
I 1999 ble Wimbledon kjøpt av nordmennene Kjell Inge Røkke og Bjørn Rune Gjelsten, som ansatte Egil «Drillo» Olsen som ny manager. Dette ble starten på klubbens nedtur. Wimbledon rykket ned fra Premier League våren 2000, og kombinasjonen av lavere tilskuertall og TV-inntekter i divisjonen under økte klubbens økonomiske problemer. I mai 2002 ble det offentliggjort at klubben ville flytte til Milton Keynes – angivelig fordi det ikke eksisterte tilfredsstillende stadionanlegg i Sørøst-London.
Denne flyttingen var meget kontroversiell. Å flytte et lag til en annen by var uhørt i engelsk fotball, og da vedtaket om flytting ble offentliggjort førte det til store protester og boikott fra klubbens tilhengere. Mange bortesupportere holdt seg også borte fra kampene i sympati med Wimbledon-tilhengerne, og tilskuertallene i 2002/03-sesongen ble de laveste noensinne på dette nivået. I enkelte kamper dukket det opp mindre enn 2000 tilskuere – de fleste av dem bortefans.
Nepals geografi
Jernbanen er innretta mot India
Firmaet Infrastructure Nepal Private Ltd leverte i 2002 et studium av planer for en jernbane som kan knytte Lhasa-Beijing-banen via Tatopani nær grensa til Tibet til Kathmandu og Birganj, slik at den kan forbinde den kinesiske og indiske jernbanenettet. Etter at kong Gyanendra gjorde sitt første statskupp i 2002, tok firmaer kontrollert av Gyanendras familiemedlemmer over prosjektene. I mars 2006 ga kongen sin svigersønn kontrakten på å bygge den elektrifiserte strekninga Kathmandu-Birganj. Kontrakten, som var verdt mer enn US$ 269 722 960, blei annullert etter at Gyanendras diktatur falt. Prosjektets framtid er uklart.
Eneste internasjonale flyplass
Den eneste internasjonale flyplassen ligger i Kathmandu, Tribhuvan internasjonale flyplass (opprinnelig bygd av India som militærflyplass under annen verdenskrig). Fjellene på alle sider av Kathmandu-dalen gjør at den er følsom for dårlig vær.
India og veinettet i Nepal
India har også hatt stor betydning for innenriks veitrafikk i Nepal.
Helt opp til 1950-tallet gikk en del av trafikken mellom India og Kathmandu-dalen via en sti gjennom et fjellpass. De første bilene som kom til Kathmandu på 1930-tallet måtte skrus fra hverandre og bæres over fjellet i deler. Veien fra India og helt fram til Kathmandu, Kong Tribhuvan-riksveien (Rajmarg), blei først bygd helt ferdig av India på 1950-tallet.
Opp til 1950-tallet gikk det ingen riksvei fra øst til vest inne i Nepal sjøl. For å reise mellom ulike deler av landet var det derfor nødvendig å reise via India. Når regjeringa ønska å sende tropper fra Kathmandu-området i det østlige Nepal til det vestlige Nepal, måtte regjeringa få lov av Delhi til å la dem reise via India.
Historisk sett har kommunikasjonene med det flate Tarai i Sør-Nepal alltid vært best inn i de indiske nabostatene. Dette har også bidratt til  kraftig indisk innvandring til disse områdene.
Gjennom historia har de manglende veiforbindelsene vært et viktig forsvar mot utenlandsk invasjon. De er uten tvil en grunn til at Nepal i dag er en sjølstendig stat og ikke blei innlemma i statsdannelser som i dag er en del av India. Samtidig gir dette i dag India et ekstra pressmiddel mot sin lille nabo.
Riksveien fra øst til vest gjennom lavlandet har derfor også med en viss historisk rettferdighet fått navnet til den diktatoriske kong Mahendra. Bygginga av denne veien starta på hans tid, bl.a. som en reaksjon på Indias blokade i 1962.
Riksveien til Tibet
Kineserne bygde vei fra Kathmandu til Lhasa i Tibet på 1960-tallet (Arniko Rajmarg). Men denne veien fikk mindre økonomisk og sosial betydning enn veien sørover til India, både fordi Tibet og Kina har mindre økonomisk betydning for Nepal, og fordi veien blir stengt av ras og dårlig vær.
Lite veinett
En meget stor del av bilene i Nepal er konsentrert i Kathmandu-dalen. I 1999 var det angivelig over 90 000 biler i Kathmandu by, og bilparken økte med om lag 15 000 i året. De fleste bilene var svært gamle og førte bl.a. til kraftig luftforurensning.
Gjennom historia har Nepal helt opp til moderne tid vært et i hovedsak veiløst land. Akkurat som Norge fikk sin økonomi, kultur og politikk bestemt av at den farbare veien var kysten, er Nepals økonomi, kultur og politikk avgjørende prega av at de ville elvedalene fortsatt hindrer kommunikasjon fra øst til vest, og at åser og fjell i mesteparten av landet gjør hvert dalføre til noe for seg sjøl. Dette bidrar til å opprettholde et stort antall nasjonale minoriteter, hindre utviklinga av et nasjonalt marked og bevare lokal naturalhusholdning, og skaper et ekstremt regionalisert og lokalt politisk liv der det er vanskelig for ei regjering i Kathmandu å sikre seg effektiv kontroll  overalt. I mange distrikter og flere soner i åsene og oppe i Himalaya fins det fortsatt praktisk talt ikke veier,  og landtransporten er avhengig av husdyr og at folk går på beina langs stier og over fjellpass.
Den eneste utbygde ferdselsåra fra øst til vest er fortsatt Kong Mahendra-riksveien (Mahendra Rajmarg) i Tarai. Utbygginga begynte på 1960-tallet, delvis av Sovjetunionen, etter at både India og USA hadde hevda at veien ville være ulønnsom. Veien blei offisielt ferdig i 2000. Den nepalske regjeringa betrakta veien som av aller største strategiske betydning etter at India blokkerte transitt for tropper under revolusjonen i 1950 til 1951, og enda mer etter at India støtta opprøret 1961 til 1962.
For virkelig effektiv veikommunikasjon mellom øst og vest kreves investeringer i bruer, tunneler og annen dyr veiteknologi på  et nivå som ville få enhver veientrepenør fra vestlandet i Norge til å danse og synge av glede. Uansett utbygging vil veimangel være et hovedproblem i overskuelig framtid.
I distriktet Rolpa, der maoistopprøret starta i 1996, fantes det ingen kjørbare veier før etter år 2000, da de blei anlagt av hæren som trengte dem for å få fram forsyninger.
Denne absolutt veiløse tilstanden til store deler av landet fører til at det ikke fins kapitalistiske investeringer, og bidrar til å bevare århundregammal fattigdom. Både sosialt og militært var den en viktig grunn til at maoistopprøret kunne spre seg så raskt og drive isolerte politiposter ut av områdene det tok over.
I Rolpa er veibygging av den såkalte martyrveien på dugnad blitt et viktig propagandaprosjekt for opprørerne.
Flytrafikk og flyplasser
Til store deler av landet er fly den eneste forma for rask kommunikasjon.
For mange av de 75 distriktshovedstedene er kan forsyninger bare komme fram enten ved at de blir båret på ryggen eller fløyet inn.
Hæren er over store deler av landet avhengig av helikoptertransport.
I 2005 hadde Nepal 48 flyplasser. 10 av dem hadde fast dekke på rullebanen.
Post
Et postsystem begynte under kong Prithvi Narayan Shah på andre halvdel av 1700-tallet. Han fikk laget et system av sendebud for statlig kommunikasjon som blei kalt halkara.
Postsystemet blei reformert og modernisert under Bir Shamsher Rana, som var statsminister fra 1895 til 1901. Men Nepals ekstreme isolasjon og tilbakeliggenhet under Rana-dynastiet viser seg i at landet ikke blei med i Den Internasjonale Postunionen før 11. oktober 1956.
Store deler av landet er helt avhengig av anslagsvis 2 000 gående postbud. På landsbygda har postbud ofte kommet mellom barken og veden i borgerkrigen mellom maoistene og regjeringa. Regjeringsstyrker har pressa postbud til å informere dem om opprørere i sitt distrikt, eller opprørerne har mistenkt postbud for å gi slik informasjon uten grunn.
Fra 1996 har borgerkrigen hindra postgangen. Postens ledelse har anklaga opprørerne for å avskjære veier for å hindre hæren å komme fram, og angripe postkontor. Dette har ført til at postgangen utafor distriktshovedkvarterene stort sett har stoppa opp, og at tusenvis av landsbyer ikke har post. I 2004 var om lag 2 millioner av 3,1 millioner i Midtvestregionen helt uten posttjenester.
Posten er også rekna som upålitelig inn og ut av landet, og usikker til områder der den faktisk offisielt fungerer. Det kan maoistene neppe klandres for.
Fasttelefoni
Tallet på fasttelefonlinjer var ifølge Den internasjonale telekommunikasjonsunionen (ITU) i år 1999 253 000, i 2004 417 900 og i mars 2006 576 293 (ifølge Kantipur Report). Det gir ei dekning på 1,16 %, 1,69 % og 2,24 %.
I mars 2006 var 264 042 fastlinjer, over 54 % av totalen, i Kathmandudalen.
Mobiltelefoni
ITUs tall for mobiltelefonlinjer var for 1999 5 500 og for 2004 116 800. Det gir ei dekning i 2004 på 0,47 %. I mars 2006 hadde antallet mobiltelefonlinjer økt til 979,227 linjer og passert tallet på fastlinjer. Det gir ei dekning på 3,61 %. Det var mobildekning i 40 av 75 distrikter. Over halvparten av linjene var i Kathmandudalen. (Kilde: Ekantipur.)
I 2004 var Indias dekning 4,37 %, Bhutans 2,45 %, Pakistans 3,29 %, Bangladeshs 2,03 %, og Myanmars 0,17 %.
Telefoni totalt
I 1992 var tallet på telefonlinjer i hele landet om lag 65,000.
Total telefondekning ved utgangen av 1. kvartal 2006 var 1,555,920 (mobiltelefonlinjer, fastlinjer og 3,343 linjer med begrensa mobilitet). Dette ga ei total telefondekning på 6,04 %.
Total telefondekning i mars 2007 blei oppgitt til 1,678,000 linjer. (Informasjon om telefondekning i 2006 fra Ekantipur.com.)
(Telefondekning mars 2007 fra Ekantipur.com.)
Internett
Tallet på Internettbrukere kom ifølge ITU i 2004 opp i 120,000 og i 2005 opp i over 200,000. (Med brukere av Internettkafeer kan tallet være høyere.) For 2004 ga det ei dekning på 0,48 %.
Den geografiske distribusjonen antydes av en uoffisiell statistikk over oppringte internettabonnementer, som ifølge en uoffisiell statistikk i 2002 nådde 40 000. De største byene var:
Det er trolig samme type brukere («Internett og e-post abonnenter») som i mars 2007 kom opp i 49,887, med en vekst på under 2,000 fra 48,000 et år før. Det virkelige antallet nepalere som har kontakt med Internett er åpenbart mange ganger så høyt, noe de blomstrende nettavisene viser. Det er likevel klart at Nepal ligger langt etter også sine naboland i utviklinga av Internett-bruk.
Skillet mellom Kathmandudalen og resten av landet
Antydningsvis gir dette ei 2004-dekning i Kathmandu for både fastlinjer, Internett og mobil på rundt 10 %, mens dekning for resten av landet blir grovt rekna 0,3 %. Ettersom de fleste større byene utenom Pokhara ligger i Tarai (der det på grensa også kan være mobildekning fra India), vil et grovt anslag gi ei dekning i åsene utenom Kathmandu og Pokhara på under 0,1 %.
I mars 2006 hadde telefondekninga for Kathmandu-dalen vokst til ca. 50 % av totalbefolkninga målt i antall linjer (men ettersom dette gjelder både mobil- og fastlinjer og det er betydelig overlapping, har et lavere antall telefon). Grovt rekna 33 % har mobil, om lag 20 % fastlinje.
Utafor dalen var i samme måned gjennomsnittlig telefondekning om lag 3 %, med 2 % mobiler og 1 % fastlinjer.
I flertallet av landets distrikter uten strøm, kan tallet anslås til 0,00 %. I 35 av 75 administrative distrikter fantes det i mars 2006 ingen mobildekning.
Skog- og landbruk
Ifølge et overslag fra 1993 var 17 % av Nepals landområde dyrka mark (av det lå over halvparten i Tarai. Beitemark var 15 %, skog 43 % og annet 26 % (bl.a. arktisk høyfjell).
Av de 17 % som var dyrka hadde 8 500 km² kunstig vanning. Ifølge et anslag fra 1998 var jordbruksarealet økt til 21,68 % med 11 350 km² kunstig vanning. Mesteparten av ekspansjonen av jordbruket har i de siste ti-åra vært i Tarai, og har bidratt til sterk innvandring til denne delen av Nepal fra åsdistriktene og India.
Dyr på beite er en viktig del av økonomien i Himalayaregionen, der klimaforholdene gjør det vanskelig å drive jordbruk.
Landbruket har lagt grunnlaget for en betydelig tekstilindustri, som har gått sterkt tilbake i de siste åra. Svært viktig for eksportinntektene har vært produksjon av tibetanske tepper, som blei starta av tibetanske flyktninger.
Ifølge et overslag fra FAO (FNs organisasjon for mat og landbruk) var skogarealet i 2005 bortimot halvert, ned til 25,4 %, om lag 36 360 km².
FAO anslår at 9,6 % er relativt intakt urskog. Omtrent 12,1 % av skogen er klassifisert som beskyttet, 21,4 % er bevart, mens 5,1 % er klassifisert som produktiv skog. Mellom 2000 og 2005 mista Nepal omtrent 2 640 km² skog. Det gir årlig avskogning på 1,4 %, 530 km² skog tapt hvert år. I perioden 1990 til 2000 var tilsvarende tall 2,1 %, 920 km² i året. Tap av urskog fra 2000 til 2005 var -0.4 %, 70 km² i året.
Kart over naturparker
Industrielt utnyttbare naturressurser
Norske eksperter har deltatt i utbygging av el-produksjon, og norske firmaer har undersøkt mulighetene for å investere i videre utbygging.
Eriocrania cicatricella
Eriocrania cicatricella er en sommerfugl som tilhører den familien purpurmøll (Eriocraniidae). Den er funnet nord til Nordland i Norge.
Nepals geografi
Industrielt utnyttbare naturressurser
Tømmer har blitt brukt til lokal industriproduksjon og eksportert til India.
Eriocrania cicatricella
Utseende
En liten (vingespenn 9–12 mm), purpurfarget møll med gylne flekker. Den kan kjennes på at forvingen har et markert nettmønster i gull og purpur. Antennene er rundt halvparten så lange som forvingen. Hodet og forkroppen er kledt med gråbrune, oppstående hårlignende skjell. Forvingen er purpurfarget med firkantede, gylne flekker som danner ca. 10 oppstykkede tverrbånd. Slik får hele vingen et nettmønster. Ved bakkanten litt utenfor midten er den en firkantet, lys flekk som når omtrent til midten av vingen. Bakvingen er gråaktig med svak purpurglans i den ytre delen. Larven er forholdsvis lang og tynn, hvit, med en nesten fargeløs hodekapsel, som bare er litt brunlig i forkant.
Nepals geografi
Industrielt utnyttbare naturressurser
Blant kjente mineralforekomster er kvarts og små forekomster av lignitt (brunkull), kobber, kobolt og jernmalm.
Eriocrania cicatricella
Levevis
Denne arten flyr i solskinn fra midten av april til begynnelsen av juni. Hunnen legger egg på knopper og blader av bjørk (Betula spp.), der larven utvikler seg i en flekk-mine i løpet av juni.
Nepals geografi
Turisme
Under Rana-diktaturet opp til februar 1951 var Nepal et lukka land for utlendinger. Seinere er landet blitt blant verdens mest kjente turistmål.
Eriocrania cicatricella
Utbredelse
Den er utbredt over nordlige, vestlige og østlige Europa. I Norge er funnet nord til Mo i Rana i Nordland.
Nepals geografi
Turisme
Den første mer omfattende turismen fra 1950-tallet var knytta til fjellklatring. Fjellene nord for Kathmandu (bl.a. Mount Everest og nord for Pokhara er fortsatt et mål for mange turister, både klatrere og fjellvandrere.
Men turisme til Kathmandudalen vokste. Både den store samlinga kulturelle monumenter og det kulturelt rike omlandet trekker mange turister.
I tillegg til den vestlige turismen, er hellige steder i Nepal også pilegrimsmål for mange hinduer fra India.
Donald Gauf
Donald Valentine Gauf (født 1. januar 1927, død 11. oktober 2014) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Gauf ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige
Gauf ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey. To år tidligere under, 1950 i London  spilte han på «Edmonton Mercurys» som representerte Canada og vant VM-turneringen.
Kees Broekman
Cornelis «Kees» Broekman (født 2. juli 1927 i De Lier, død 8. november 1992 i Berlin) var en nederlandsk skøyteløper og -trener.
Karriere
Han fikk sitt internasjonale gjennombrudd i 1948, da han vant to distanser (5000 og 10 000 meter) under VM. Samme år deltok han for første gang i OL.
Fire år senere vant Kees Broekman Nederlands første medalje i et vinter-OL: 17. februar 1952 tok han sølv på 5000 meter etter vinterlekenes store navn, Hjalmar Andersen. To dager senere gjentok det seg på 10 000 meter.
Broekman gjorde sine største internasjonale prestasjoner det følgende året: 1. februar 1953 ble han på Hamar Nederlands første europamester på skøyter. Landsmannen Wim van der Voort la beslag på andreplassen i sammendraget.
Kees Broekman trakk seg tilbake fra internasjonal skøytesport etter OL-sesongen 1960, men deltok ennå noen år i nasjonale løp. Senere gjorde han karriere som trener, blant annet i Sverige og USA.
Presqu’île
Presqu’île (fransk: halvøy) er et område i Lyon i Frankrike. Bydelen er dannet av elvene Rhône og Saône som renner fra nord til sør gjennom Lyons historiske sentrum.
Presqu’île er ingen offisiell bydel, men omfatter Lyons 1. og 2. arrondissement og deler av 4. arrondissement. Her finnes kafeer, restauranter, forretninger, banker, hoteller, offisielle bygninger og kulturinstitusjoner. De vesentligste deler av Presqu’île er sammen med Fourvièreåsen, Vieux Lyon og Croix-Rousse oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.
Nord i bydelen finnes bl.a. Place des Terreaux med Lyon rådhus og Kunstmuseet i Lyon, og like ved Opéra de Lyon. Sentralt plassert er også Place Bellecour med statuen av Louis XIV. I bydelen finnes også kirkene Église Saint-Nizier og Basilique Saint-Martin d'Ainay, børsen Palais de la Bourse, teatret Théâtre des Célestins og sykehuset Hôtel-Dieu de Lyon.
Kunståret 1439
Kunståret 1439 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1439.
Dødsfall
…
1439 in art
Tryggve Larssen
Tryggve Larssen (født 3. oktober 1887 i Bergen, død 28. juni 1967 i Oslo) var en norsk skuespiller.
Han debuterte hos Ludovica Levy i 1911, og ble siden knyttet til Den Nationale Scene og Det norske teatret. Han var tilknyttet Nationaltheatret fra 1921 til 1961. Karakterkomikeren Larssen gjorde seg spesielt bemerket i de årlige juleforestillingene, blant annet som tidenes første Nissefar i Reisen til Julestjernen (1924). Han spilte også episodefigurer i tallrike skuespill av Ludvig Holberg, Henrik Ibsen og William Shakespeare.
Larssen stod på scenen til langt inn i pensjonsalderen, og hans siste rolle var som Lavrans i Guds Gjøglere av Odd Eidem.
Larssen spilte i en rekke norske og svenske filmer. Han debuterte i stumfilmtiden, og hans siste rolle i norsk film var i Storfolk og småfolk (1951).
Filmografi
Den forsvundne pølsemaker 1941
Fyrstinne Olgas orden
Fyrstinne Olgas orden (ukrainsk: Орден княгині Ольги) er en ukrainsk orden innstiftet 15. august 1997 av president Leonid Kutsjma for å belønne fortjenstfull innsats av kvinner. Den er oppkalt etter storfyrstinne Olga av Kyiv (ca. 900–969), som var gift med storfyrst Igor I av Kyiv og som fra 945 var regent over Kyiv-Rus for sin mindreårige sønn Svjatoslav. Ordenen rangerer etter Ordenen for mot, men foran  Daniel av Galicias orden. Fyrstinne Olgas orden tildeles av Ukrainas president.
Inndeling
Fyrstinne Olgas orden er inndelt i tre trinn:
Insignier
Ordenstegnet for Fyrstinne Olgas orden består av en oval hvitemaljert medaljong med Olgas helgenbilde i midten. Hun er framstilt med løftede armer og med glorie om hodet. Kvinnefiguren er omgitt av en krans besatt med fire rektangulære ametyster, satt slik at de danner en korsform. Ordenstegnet er opphengt på båndet med et element bestående av en oval med Ukrainas statsemblem, treforken, og grener av krossved, samt korslagte metallbånd til feste i ordensbåndet. For 1. klasse er hele medaljongen og båndelementet forgylt, for 2. klasse er kransen forgylt mens bildet av Olga og båndelementet er i sølv og for 3. klasse er alt i sølv. Ordenstegnene er nummerert og serienummeret er å finne på revers.
Ordensbåndet er i lilla og hvitt. For 1. klasse har båndet hvit midtstripe med smale lilla kantstriper. Båndet for 2. klasse er lilla med hvit midtstriper og båndet for 3. klasse er lilla med to smale hvite midtstriper.
Tildeling
Fyrstinne Olgas orden tildeles kvinner som har gjort seg fortjent med innsats i statens tjeneste, innen næringsliv, utdanning, forskning, kultur og i andre deler av samfunnslivet. Den tildeles også for oppfostrelse av barn. Utnevnelse skjer først til ordenens laveste grad, med påfølgende forfremmelser etter minimum tre år i hver grad. Utlendinger kan også tildeles ordenen og kan utnevnes direkte også til høyere trinn.
Bug
Bug kan sikte til:
Tula de Allende
Tula de Allende er en landsby i den meksikanske delstaten Hidalgo. Tidligere var området hovedstad for toltekerne.
Fredag (fjernsynsprogram)
Fredag er et norsk talkshow som gikk på TV 2 fra 2005 til 2011. Programmet tok opp ukesaktuelle saker i en uhøytidelig tone og hadde aktuelle gjester. Programmet ble i starten ledet av Øyvind Fjeldheim. I 2006 tok Stål Talsnes over. Programmet gikk fredager klokken 18.55.
USS «Monitor»
USS «Monitor» var det første pansrede krigsskip som ble tatt i bruk av den amerikanske marinen. Skipet var konstruert av den svenske oppfinneren John Ericsson (1803–1889), som også oppfant verdens første fungerende propell. Skipet er best kjent for deltakelsen i det første sjøslag i historien mellom to panserskip – Slaget ved Hampton Roads – som fant sted 9. mars 1862 under den amerikanske borgerkrigen. Under dette slaget kjempet USS «Monitor» mot det pansrede sørstatsskipet CSS «Virginia».
Ted Kaczynski
Theodore «Ted» Kaczynski (født 22. mai 1942, død 10. juni 2023 ), også kjent som Unabomberen, var en dømt amerikansk terrorist som sendte brevbomber til flere universiteter og flyselskaper fra slutten av 1970-tallet frem til begynnelsen av 1990-tallet. Bombene tok livet av tre personer og skadet 29. Kaczynski var gjenstand for den mest omfattende menneskejakt i FBIs historie. For å unngå dødsstraff valgte Kaczynski å tilstå, og han ble dømt til livsvarig fengsel.
Kaczynski kom inn på Harvard University som 16-åring og tok ph.d.-grad i matematikk ved Universitetet i Michigan. Han ble deretter universitetslektor (Assistant Professor) i matematikk ved University of California, Berkeley i 1967. Som lærer fikk han mange klager fra studentene, og var ofte påfallende nervøs under forelesningene sine. Han sa opp jobben i 1969. Kaczynski mislikte sterkt de store endringer som den moderne sivilisasjonens teknologiske framskritt førte til. Kaczynski hadde allerede i 1973 flyttet inn i en liten selvbygget hytte utenfor byen Lincoln i Montana uten innlagt strøm og vann, der han levde som en eneboer og lærte seg om overlevelsesmetoder, og hvordan han kunne være selvforsynt med hva han trengte. Disse nyluddittiske holdningene ble en vesentlig del av bakgrunnen for hans motiver. Etter å ha sett hvordan hans omgivelser ble påvirket av utbygging og forurensing, bestemte han seg for å slå tilbake mot denne utviklingen. Fra 1978 til 1987, og igjen fra 1993 til 1995 sendte han i alt 16 brevbomber til utvalgte personer i sin målgruppe, som var personell ved universiteter, flyselskaper og teknologibedrifter.
24. april 1995, samme dag som hans siste brevbombe hadde drept hans tredje offer, sendte han et politisk manifest til avisen The New York Times i et brev der han lovet å avstå fra videre aksjoner dersom avisen trykte hans manifest, kalt «Industrial Society and Its Future» («Industrisamfunnet og dets framtid», men senere omtalt som «The Unabomber Manifesto»). Avisen nølte, men henvendelsen hadde blitt sendt også til andre publikasjoner, og magasinet Penthouse trykket manifestet, i samråd med politiet, som håpet å unngå flere dødsofre. Senere trykte New York Times og The Washington Post også manifestet.
Fylkesvei 501
Fylkesvei 501 (Fv501) går mellom Heskestad i Lund og Rekeland i Sokndal.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Ted Kaczynski
Kallenavnet «Unabomberen» stammer fra FBIs kodenavn for ham. Før hans identitet ble kjent ble han kalt «UNABOM» (University and airline bomber) av FBI og «Unabomberen» av massemedia.
Etterforskere gjenkjente deler av manifestet fra leserbrev tidligere sendt til avisene, flere av disse under fullt navn. Kaczynski ble likevel ikke arrestert før 3. april 1996. I hans hytte i Montana fant politiet utstyr til bombeproduksjon, samt en stor samling notater som kunne knytte ham til brevbombene.
I rettssakene som fulgte unngikk Kaczynski dødsstraff ved å tilstå alle forhold. Han ble dømt til livstidsstraff uten mulighet til benådning, og sonet derfor resten av sitt liv i høysikkerhetsfengselet ADX Florence utenfor byen Florence i Fremont County i Colorado. Dette huser også en rekke andre dømte terrorister, som al-Qaida-tilknyttede innsatte som Zacarias Moussaoui, Ramzi Yousef, spiondømte Robert Hanssen og medlemmer av den amerikanske mafiaen.
21. desember 2021 ble den da 79 år gamle Kaczynski overført til et føderalt sykehus i Nord-Carolina av helsemessige årsaker. 10. juni 2023 ble han funnet død i sin fengselscelle etter å ha begått selvmord.
Påvirkning
Kaczynskis manifest har i ettertid påvirket drapsmannen fra Utøya 2011 Anders Behring Breivik.
Vreten tunnelbanestasjon
Vreten tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Huvudsta i Solna kommune.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 3 (blå linje), og den ligger mellom stasjonene Huvudsta og Sundbybergs centrum.
Stasjonen ble innviet 19. august 1985.
Kunståret 1431
Fødsler
seingotiske dekorative sensibilitet ||align=center|ca. 59-65 ||align=center|ca. 1495 ||
Referanser
1431 in art
RK Zagreb
RK Zagreb (Rukometni Klub Zagreb) er en håndballklubb i Zagreb i Kroatia. Klubben ble grunnlagt i 1922 og er blitt kroatisk mester hvert år siden 1992. Klubbens navn har variert etter hvem som har vært hovedsponsor, klubbens offisielle navn er nå RK Croatia Osiguranje Zagreb.
Ivano Balić, som to ganger er kåret til verdens beste håndballspiller, har spilt i klubben. Den norske landslagsspilleren Frank Løke spilte i klubben fra 2009 til 2010. Ljubomir Vranjes er trener fra 2019.
Surt (Libya)
Surt (eller Sirte) (arabisk: سرت, ) er en kommune i Libya. Den ligger helt nord i landet, og grenser mot Sidrabukten. Surt har et flatemål på 77 660 km², og hadde i 2003 et innbyggertall på 156 389.
Sirte universitet er lokalisert i Surt med 13 lokale fakulteter, blant jus og medisin.
Inne i landet grenser Surt mot følgende kommuner:
Hanky Panky
Handling
Michael Jordan (Gene Wilder) er en tilfeldig forbipasserende som først ender opp som offer og siden helt. Det hele begynner da en han deler taxi sammen med en kvinner med en mystisk pakke. Når hun senere blir myrdet blir han hovedmistenkt. På flukt fra sine forfølgere treffer han og slår seg sammen med kvinnen Kate (Gilda Radner), som er på jakt etter sin brors morder. Sammen blir de fanget i et nett av internasjonale intriger. Ransom (Richard Widemark), den grusomme motstanderen, er fast besluttet på å eliminere Michael. Da de blir forfulgt av Ransom, kaster Michael og Kate seg ut på et modig oppdrag som fører dem fra en heseblesende flytur høyt over Grand Canyon, til en skult militær kommandosentral.
Om filmen
Hanky Panky er ikke blant de mest kjente komediene med Gene Wilder. Filmen gjorde det kommersielt beskjedent og spilte kun inn $9,8 millioner på amerikanske kinoer.
Filmen har fått dårlig kritikker på filmsidene eFilmCritic og DVD Verdict. På Rotten Tomatoes har den bare fått 38% oppslutning.
I rollene
(utvalg)
Raske Menn
Raske Menn er en norsk humortrio bestående av Calle Hellevang-Larsen, Anders Hoff og Øyvind Rafto.
Raske Menn debuterte på Ole Bull Teater i Bergen med The Fast Show i 2003. Showet ble i en periode på 5 år spilt omkring 500 ganger for 300,000 publikummere. Raske Menn ble i 2005 kåret til årets nykommer under Komiprisen 2005. I 2009 satte de opp forestillingen Show 2 & 3. Under Komiprisen 2010 ble Raske Menn belønnet med publikumsprisen årets morsomste.
Trioen har medvirket i en rekke TV-programmer, og i 2007 hadde den sin egen TV-serie Snabbgrabbar med Raske Menn på TVNorge. I 2012 opptrådte de med 20.00 med Raske Menn på TV 2. Raske Menn har gjennom snart 20 år spilt omkring 900 forestillinger med sine tre sceneshow. 17. februar 2022 har Raske Menn premiere på sitt fjerde sceneshow «Raske Menn - 19-års jubileumsshow» på Chat Noir i Oslo.
20th Century Masters: The Millennium Collection: The Best of Cream
20th Century Masters: The Millennium Collection: The Best of Cream er et samlealbum fra bandet Cream, gitt ut i 2000.
Den er en av utgivelsene i den store 20th Century Masters - The Millennium Collection serien.
Sundbybergs centrum (tunnelbanestasjon)
Sundbybergs centrum tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den trafikkeres av T-bane 3 (blå linje).
Stasjonen ligger i bydelen Centrala Sundbyberg i Sundbyberg kommune. Den ble innviet 19. august 1985 som stasjon nr. 97. Stasjonen ligger 26 meter under bakken, under Järnvägsgatan og Prästgårdsgatan.