cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yokohama gasskraftverk
Yokohama gasskraftverk er et varmekraftverk i Yokohama i prefekturet Kanagawa i Japan, sørvest for Tokyo. Installert produksjonseffekt er 2800 – 3325 MW fordelt på 10 blokker. Brenselkilden er naturgass i form av LNG, og subsidiært noe tungolje.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget ble ferdig i 1998 men er siden utvidet noe.
Karlovy Vary
Karlovy Vary (tysk: Karlsbad) er en by i regionen Karlovy Vary vest i Tsjekkia. Den ligger ca. 110 km vest for Praha, der sideelva Teplá renner ut i hovedelva Ohře.
Karlovy Vary er Tsjekkias nest mest besøkte turistby etter Praha, og er kjent for sine «helbredende» kilder. En rekke vannårer med varierende innhold av mineraler gir grunnlag for flere offentlige bad, og flere springvann og kraner der det naturlige mineralvannet kan drikkes, i overbevisning om at vannet kan forebygge eller til og med helbrede lidelser. En åpen søylehall, kolonnadaen, en sentral plass i byen, har vann fra flere enn ti forskjellige vannårer.
Et kjent bygg i byen er luksushotellet Grandhotel Pupp.
I byen avholdes også filmfestivalen Karlovy Vary filmfestival.
Taftasundsbrua
Fylkesvei 526 går over broen fra Stette og vestover på Ellingsøy. Den åpnet i 1961 og er 156 meter lang. Broen er en bjelkebro med 13 spenn.
På nordsiden av Taftasundet ligger Grytafjorden, på sørsiden ligger Ellingsøyfjorden.
Marius Johnsen
I likhet med sin bror, startet Marius Johnsen fotballkarrieren i FK Vigør. Han kom til Start foran nedrykkssesongen i 2002. Han fikk ikke så mye spilletid den sesongen, men utviklet seg til å bli en av klubbens nøkkelspillere i 1. divisjon, og var en viktig brikke i Start-laget som rykket opp til Tippeligaen igjen i 2004. Johnsen er en målfarlig spiller, og er kjent for sine gode langskudd.
I mai 2005 debuterte Johnsen på det norske i en privatkamp mot Costa Rica. Han scoret 8 mål i 2005-sesongen.
30. desember 2006 ble det klart at han skulle leies ut til 1. FC Köln i tysk 2. Bundesliga ut den tyske sesongen.
Johnsen var ventet å returnere til Start 1. juli 2007 ettersom den tyske klubben FC Köln ikke ville benytte seg av opsjonen om kjøp. Den 14. juni 2007 ble det klart at Johnsen likevel ikke kom tilbake. Han hadde skrevet under en femårskontrakt med Lillestrøm.
Etter fotballkarrieren har Johnsen jobbet som idrettslærer.
Albanias U19-kvinnelandslag i fotball
Albanias U19-kvinnelandslag i fotball representerer Albania i internasjonal kvinnefotball i aldergruppen under 19 år.
Historie
I kvalifiseringen til U19-EM i fotball for kvinner 2017 vant de én kamp, og under kvalifiseringen til U19-EM i fotball for kvinner 2018 greide de én uavgjort. Under kvalifiseringen til U19-EM i fotball for kvinner 2019 vant de på nytt én kamp, men ble ikke kvalifisert til U19-EM. I 2019 tapte de alle tre kampene i kvalifiseringen til U19-EM i fotball for kvinner 2020.
Brunello
Brunello, også kalt Sangiovese Grosso, er navnet på en variant av vindruen Sangiovese. Druen dyrkes i den italienske regionen Montalcino i Toscana.
Regionen har tre ulike typer Sangiovese-vin :
Inácio do Nascimento Morais Cardoso
Inácio do Nascimento Morais Cardoso  (født 20. desember 1811 i Murcia ved Braga i Portugal, død 23. februar 1883 i Lisboa) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var patriark av Lisboa 1871–1883.
Han ble kreert til kardinal i 1873 av pave Pius IX.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi var:
Kick-Ass (film)
Kick-Ass er en superheltfilm fra 2010 basert på tegneserien ved samme navn av Mark Millar og John Romita jr. Filmen ble regissert av Matthew Vaughn, som ko-produserte filmen sammen med Brad Pitt, og var medforfatter på manuskriptet sammen med Jane Goldman.
Kick-Ass har blitt kritisert for sitt vulgære språk og voldelig innhold, især for karakteren Hit-Girl. Utover dette har filmen fått flest positive anmeldelser.
Carl Schwensen Aaser
Carl Schwensen Aaser (født 24. august 1887 i Kristiania, død 11. januar 1984 i Oslo) var en norsk professor og veterinær. Navnet ble også skrevet som Karl Schwensen Aaser.
Kick-Ass (film)
Den ble etterfulgt av Kick-Ass 2 (2013).
Carl Schwensen Aaser
Liv og virke
Aaser ble uteksamaminert med artium i 1908. Dyrlægeeksamen tok han i 1913, ved «den kongelige veterinær- og landbohøiskole» i København. Han var assistent ved høyskolens serumlaboratorum i 1913 til 1914. Senere på året 1914 flyttet han til Oslo og ble assistent ved Veterinærinstituttet der. Han arbeidet seg opp og ble avdelingssjef ved instituttet i 1917.
Kick-Ass (film)
Handling
Filmen forteller historien om en helt vanlig tenåring, Dave Lizewski, som bestemmer seg for å bli en ekte superhelt under dekknavnet «Kick-Ass». Dave blir etterhvert blandet inn i en større kamp når han møter «Big Daddy», en forhenværende politimann som har trent opp sin elleve år gamle datter, «Hit-Girl», til å utkjempe den onde narkobaronen Frank D'Amico.
Carl Schwensen Aaser
Liv og virke
Carl Schwensen Aaser tok den filosofiske doktorgrad (Dr. philos) ved Universitetet i Oslo i 1925, og ble bydyrlege i Oslo fra 1927. I arbeidet med videreutdanning dro Aaser på stipendreise til København i 1919. I 1925 var han på nytt i Danmark og i Sør-Sverige, før han i 1926 dro med pasteurlegatet til Frankrike. I 1928 gav Oslo kommune kommunalt stipendium til Aaser for ytterligere studier i Sverige og Danmark. På sine studiereiser studerte Aaser hovedsakelig bakteriologi, munn- og klovsyke og næringsmiddelhygiene.
Vinteren 1926–27 var Aaser leder i kampen mot munn- og klovsyke i Aust-Agder fylke, og fra 1927 ble han medlem av det departementale arbeidsutvalg til humanisering av renslaktningen.
Fra 1938 til 1953 arbeidet han som Professor i kjøtt- og melkehygiene og i veterinær rettsmedisin ved Norges veterinærhøgskole. Deretter ble han pilotiveterinær og dosent i veterinær rettsmedisin ved Norges veterinærhøgskole frem til 1959. I perioden 1950 til 1970 var Aaser fromann i foreningen til Dyrenes beskyttelse.
Aaser leverte flere veterinærvitenskapelige bidrag til Norsk veterinærtidsskrift. Han var også initiativtaker til innsamlingsarbeidet til Norsk veterinærmedisinsk museum ved Norges veterinærhøgskole. Museet ble opprettet i 1969 og bygger på Carl Schwensen Aasers private samling.
Minami Yokohama gasskraftverk
Minami Yokohama gasskraftverk er et varmekraftverk i Yokohama i prefekturet Kanagawa i Japan, sørvest for Tokyo. Det ligger ved NEgishi gassterminal. Installert produksjonseffekt er 1150 MW fordelt på 1 x 450 mw og 2 x 350 mw. Brenselkilden er naturgass i form av LNG.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 1973.
Plains (Georgia)
Plains er en by i Sumter County i Georgia i USA. Byens befolkning var på 776 i 2010. Byen er mest kjent for å være tidligere president Jimmy Carters fødeby. Tidligere førstedame Rosalynn Carter er også født her.
Parken ved Byterminalen
Parken ved Byterminalen i Stavanger ligger ved Breiavatnet og den gamle innfartsåren fra Jæren til sentrum ved Lagårdsveien og Kongsgata. Her i sørøstenden av byparken står også utvandrermonumentet, en gave fra de norske-emigrantene i USA til menn og kvinner av norsk ætt som bygget Amerika. Her ligger også det gamle sosialkontoret. De to sammenbygde husene ble oppført i 1867 etter tegninger av arkitekt Fritz von der Lippe. Kongsgata nr. 47 var arkitektens egen bolig inntil han forlot byen i 1870. I nabohuset holdt frøknene Rings pigeskole til i årene 1869-99. Mot nord står Kongsgård og Domkirken, mens høyblokkene i St. Olav og Hotel Atlantic skylinen i vest.
Ormøy (Færder)
Ormøy (også skrevet Ormø og Ormøya) er en ca. 120 dekar stor øy i Færder kommune. Øya ligger øst for Jarlsø og vest for Torgersøya. Den vestlige delen av øya er den bratteste. Ved nordenden av Ormøy ligger Ormøybåen, der det bodde folk fra ca. 1790. Den er forbundet med Ormøy med et smalt eid som har blitt til i løpet av de siste par hundre åra. Ormøy inngår i Færder nasjonalpark, som ble opprettet i 2013.
Ormøy nevnes allerede i 1207, da baglerne kom seilende og la til ved Ormøy. De planla å overfalle kong Inge i Tunsberg, men fikk høre at han var i Oslo og seilte derfor snart videre dit. Øya er også nevnt flere andre ganger opp gjennom historien, ofte som samlingssted for skipsflåter.
Utafor Ormøy er det to registrerte skipsvrak fra 1900-tallet som har status som kulturminner. På øya er det også tre gravhauger fra bronsealderen, hvorav alle har blitt utgravd eller plyndra. Den sørligste gravhaugen er den største, og har en diameter på om lag 12 meter.
På det høye fjellet sør på Ormøy er det fire bolter, den eldste sannsynligvis stammer fra en klaffetelegraf som ble satt opp under napoleonskrigen. Den var i operasjon fra 1808 til 1814, som repeterstasjon nr. 77. Tre av boltene ble seinere skifta ut slik at de kunne benyttes til et trigonometrisk merke under andre verdenskrig.
Alexa Chung
Alexa Chung (født 5. november 1983 i Privett i Hampshire ) er en engelsk programleder og tidligere modell samt medvirkende redaktør til den britiske utgaven av Vogue. Siden juni 2009 har hun hatt sitt eget show som heter It's On with Alexa Chung, som går på MTV.
Tidlige liv
Alexa Chung ble født den 5. november 1983 i Privett i Hampshire i England som datter av Gillian og Phillip Chung. Hennes far var en kinesisk grafisk designer, og hennes mor var av engelsk opphav. Chung gikk på videregående skole ved den lokale Perins School og deretter «sixth form» ved Peter Symonds College i Winchester. Hun fikk plass på King's College London for å studere engelsk, men ble oppdaget av et modellbyrå før hun startet der.
Telle
Telle er et norsk gårdsnavn, etternavn og slektsnavn. I Norge er det 472 personer med Telle til etternavn, ifølge SSB.
Gårdsnavnet Telle har sitt opphav i Nergrenda i Åsnes, en jordbruksgrend i Solør i Innlandet. Gårdene på Telle ble ryddet i middelalderen. Ifølge Oluf Ryghs Norske Gaardnavne kommer gårdsnavnet fra gammelnorsk toll, «furu», og betyr «nyryddet furulund». Gårdsnavnet er nevnt i Den røde bok eller Raudeboka, biskop Eysteins jordebog fra 1394. Skrivemåten var da på middelalderformen «Þelli».
Dania Ramírez
Dania Ramírez (født 30. november 1979) er en Dominikansk fim- og fjernsynsskuespillerinne. Hun er kjent for sin rolle som Maya Herrera i den amerikanske superhelt­serien Heroes og Callisto i filmen X-Men: The Last Stand.
Tidlig liv og utdanning
Ramírez ble født i Santo Domingo i Den dominikanske republikk. Helt fra ung alder visste Dania at hun ville være foran et kamera. Som et ungt barn, ville hun gjenspille spanske såpeoperaer for familien sin.
Hun ble oppdaget av en modell­speider da hun arbeidet i en butikk, 15 år gammel, og fikk en rolle i en liten reklame for brus. Flere år senere bestemte hun seg for å bli mere seriøs skuespillerinne, og studerte ved the Actor's Workshop i New York City under Flo Greeberg. Etter å ha skaffet seg en grad ved Montclair State University i New Jersey, flyttet hun til Los Angeles.
Skuespillerkarriere
Hun var en statist i filmen Subway Stories (1997), der hun traff regissøren Spike Lee som senere lot henne spille i filmen sin,She Hate Me (2004).
Dania spilte rollen "Caridad" i de siste episodene av tv-serien Buffy the Vampire Slayer, og fikk rollen som mutanten "Callisto" i superhelt-filmen X-Men: The Last Stand (2006), og som "Blanca Selgado" ("Anthony Soprano, Jr." sin nye kjæreste) i den første delen av den sjette sesongen av The Sopranos. I The Sopranos spilte hun en enslig mor med en tre år gammel sønn, "Hector". Hun spilte også i edn musikkvideo, redigert av sin forlovede Jessy Terrero. I 2007, spilte hun i en annen musikkvideo, denne gang for Santanas sang "Into the Night" (medChad Kroeger) fra hans album Ultimate Santana.
Heroes
Ramirez fikk så rollen som "Maya Herrera" i superhelt-serien Heroes i den andre sesongen. Karakteren "Maya Herrera" kan spre sykdom rundt seg med vilje.
Macrodorcas (Miwanus) formosana
Macrodorcas formosana er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En nokså liten til middelsstor (hannen 23-37 millimeter), spinkel, rødbrun hjortebille. Hannen har lange, slanke kjever med tenner bare i spissen, der det er en spiss, motstående tann slik at kjevespissen ligner en flaskeåpner. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene.
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Utbredelse
Arten er kjent fra Kina, Vietnam og Taiwan.
Øst-Finnmark (avis)
Øst-Finnmark var en norsk avis som kom ut i Kirkenes i årene 1947 til 1951.
Avisen var talerør for Norges Kommunistiske Parti i distriktet, og kom ut ukentlig.
Nikolas V (motpave)
Nikolas V (født Pietro Rainalducci ca. 1275, død 16. oktober 1333) var italiensk motpave fra 12. mai 1328 til 25. juli 1330, mens pave Johannes XXII satt i Avignon. Han var den siste motpaven innsatt av den tysk-romerske keiseren.
Biografi
Rainalducci ble født i Corvaro, et gammelt befestet sted nær byen Rieti i Lazio. Etter å ha skilt seg fra sin kone i 1310 sluttet han seg til Fransiskanerordenen, og ble berømt som predikant.
Han ble utpekt til pave, gjennom innflytelsen til den ekskommuniserte keiseren Ludvig IV av Bayern, av en samling prester og legmenn, og ble innsatt i Peterskirken i Roma 12. mai 1328 av biskopen i Venezia. Etter å ha vært fire måneder i Roma, trakk han og Ludvig IV seg tilbake til Viterbo og deretter til Pisa, der han ble voktet av den keiserlige presten. 4. februar 1329 ledet Nikolas V en bisarr seremoni i domkirken i Pisa, der en strådukke av Johannes XXII ble fordømt, avsatt og overlevert til de verdslige myndighetene. Nikolas V ble ekskommunisert av Johannes XXII i april 1329, og måtte søke tilflukt hos greve Boniface av Donoratico nær Piombino. Etter å ha fått løfte om nåde, ga han en syndsbekjennelse først til erkebiskopen av Pisa og så til Johannes XXII i Avignon 25. august 1330. Paven ga ham absolusjon.
Han tilbragte resten av sitt liv i husarrest i pavepalasset i Avignon.
Higashi Ogishima gasskraftverk
Higashi Ohgishima gasskraftverk er et varmekraftverk i Kawasaki i prefekturet Kanagawa i Japan, sørvest for Tokyo. Installert produksjonseffekt er 2000 MW fordelt på 1 x 1000 mw. Brenselkilden er naturgass i form av LNG, som importeres med skip fra et utall kilder i Asia.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 1991.
Vardø Framtid
Vardø Framtid var en norsk avis som kom ut i Vardø fra 1. september 1949 til 1951. Den var talerør for Norges Kommunistiske Parti i distriktet.
Anna Gräber
Anna Gräber (født Anna Henrietta Gräber 1. oktober 1887 i Göteborg, død 24. mai 1957 i Stockholm) var en svensk skuespiller, opera- og operettesangerinne og sangpedagog. Hun var søster til skuespilleren Mary Gräber og kunstnerinnen Lilly Gräber.
Vardø Framtid
Den vesle NKP-avisen ble etablert mot alle odds, i en tid da NKP-pressen slet. Den var da også enkel og primitiv, og kom i stensilert utgave. Opplaget var våren 1950 oppe i 750 eksemplarer og avisen kom ut ukentlig.
Bak avisen sto først og fremst Martin Gunnar Knutsen, som senere skulle bli NKPs formannen. Han arbeidet i disse årene som lærer i Vardø. Knutsen forlot byen og flyttet sørover i juni 1950, men fortsatte å sende ukentlige artikler til avisen i nord. Der overtok Fritz Kramer som redaktør etter Knutsen.
Kommisjonærer for den vesle avisen var først Bjarne Karlsen, deretter Arne Hågensen.
Anna Gräber
Biografi
Anna Gräber gikk på Stockholmsoperans balettskole og studerte sang ved Kungliga Musikaliska Akademien og i Berlin. Hun debuterte på scenen i 1910 på Stora Teatern i Göteborg i rollen som Arabella i operetten Surcouf. Fram till 1911 hadde hun sidan engagemang hos Albert Ranft ved dennes turnerende lyriske avdelning og deretter ved forskjellige selskap. Årene 1923–1925 var hun ved operan i Göttingen, der hun blant annet spilte Brünhilde i Valkyrien, men overgikk senere til å virke som sangpedagog.
Grønøy
Grønøy har hatt bruforbindelse til fastlandet siden 1985. Øya har også bruforbindelse til Åmnøya.
Anna Gräber
Biografi
Anna Gräber var søster til skuespilleren Lilly Gräber (Emeli Signe Wilhelmina "Lilly" Gräber, födt den 6. november 1893 i Stockholm, død der den 21. april 1965) og til revyartisten Mary Gräber (Mary Clementine Theresia Gräber, født 15. desember 1891 i Stockholm, død 27 oktober 1982 i Täby).
Grønøy
På Grønøy stod den såkalte Grønøyfurua, som ble malt av Thorolf Holmboe, og som påstås å være motivet på Nitedals fyrstikkesker. Det hersker imidlertid en viss uenighet om dette. Det er laget sti til der furua stod, denne finner man i Jektvika på øya. Der er det også et gammelt herskapshus som er pusset opp i gammel stil.
Vidar Johansen
Johansen har figurert på innspillinger med jazzmusikere som Jon Eberson, Jon Balke/Erik Balke, Espen Rud, Søyr, Ab und Zu, Lille Frøen Saksofonkvartett, The Gambian/Norwegian Friendship Orchestra, Jens Wendelboes storband, Out to Lunch, Oslo 13, storbandet til Ole Jacob Hansen/Harald Gundhus, trioen til Kåre Garnes/Tom Olstad, Radiostorbandet, Per Husbys dedikasjonsorkester, Erling Wicklunds Smorelem, Knut Kristiansen, Eivind Aarset, Per Høglend, Kjell Karlsen store bandet, Paul Weeden, Bugge Wesseltoft, Tine Asmundsen, Jacob Young, Crimetime Orchestra. Han ledet Vidar Johansen trio til innspilling (1997). Egne komposisjoner ble utgitt av danske Sony Simmons (2004).
Ferreira do Alentejo
Ferreira do Alentejo er en kommune i Distrito de Beja i den portugisiske regionen Alentejo. Kommunens areal er 648,4 km² og i 2011 hadde den 8 255 innbyggere.
Freguesier
Kommunen er delt inn i fire freguesier (sogn):
Leif Lund
Leif Lund (født 24. september 1942 i Bergen, død 30. mai 2004) var en norsk politiker (A). Han var innvalgt på Stortinget fra Hordaland for periodene 1997–2005. Han var vararepresentant i perioden 1993–1997 og møtte fast for Grete Knudsen.
Gerson Komissar
Gerson Emanuel Komissar (født 4. desember 1920 i Trondheim, død 15. juni 2010) var en norsk økonom.
Han ble født inn i jødisk familie i Trondheim som sønn av forretningsmannen Hirsch Komissar og Marie Wolfsohn. Etter examen artium og den høyere avdeling ved Trondhjems Handelsgymnasium studerte han ved Universitetet i Oslo og Uppsala universitet under den andre verdenskrig. Familien ble hjulpet til Sverige av Hjemmefronten etter at faren ble henrettet i 1942. Deretter hadde Komissar administrative stillinger i det svenske reservepolitiet frem til frigjøringen i 1945.
Komissar ble ansatt ved Bedriftsøkonomisk Institutt (senere Handelshøyskolen BI) i 1946, og ble permanent tilknyttet i 1957. I mellomtiden hadde han ledet familiefirmaet i Trondheim 1950–1956. Ved BI hadde han stillinger som hovedlærer, studiesjef, assisterende direktør, rektor 1975–1981 og studierektor for strategi og ledelsesfag til 1990. Komissar var BIs andre rektor og svigersønn av den første rektoren, Finn Øien, som han hadde kjent siden studietiden. Komissar tjenestegjorde for FN i Tanganyika som konsulent for Industridepartementet i Dar-es-Salaam 1962–1963. Han var også gjesteprofessor ved ESADE i Barcelona 1981–1982.
Av andre verv kan nevnes medlem av Lederopplæringsrådet 1980–1989 og styreleder ved Statens teaterhøgskole 1980–1989.
INSPIRE
INSPIRE er et EU-direktiv som omfatter etableringen av en infrastruktur for geografisk informasjon i Europa.
Kjerknesvågen
Kaien på Kjerknesvågen er base for Jekta Pauline. Lyngstad skole er 1–7-skole.
INSPIRE
INSPIRE ble publisert den 25. april 2007. Direktivet trådte i kraft den 15. mai 2007, og har en gjennomføringsperiode på 12 år.
La Mulâtresse Solitude
La Mulâtresse Solitude (norsk: Mulattkvinnen Solitude) (omtrent 1772–1802) er en legendarisk skikkelse i guadeloupisk historie. Hun var en frigitt slave som er blitt et symbol på kvinners motstand i kampen mot slaveri generelt og i Guadeloupes historie spesielt. Hun er også blitt et symbol for kvinnekamp i videre forstand. Hun deltok i kampen mot gjeninnføring av slaveri på Guadeloupe i 1802. Det finnes få historiske fakta om henne, men til gjengjeld er det utviklet mange legender om hennes bragder og mot.
UNESCO har innlemmet henne i sin oversikt over betydningsfulle kvinner i afrikansk historie.
Navnet
Hun ble kalt «La Mulâtresse» («mulattkvinnen») på grunn av sin opprinnelse, som gjorde at hun hadde lysere hud enn de fleste andre slavene. Dette hadde en positiv betydning for henne i slavehierarkiet i samtidens samfunn: Fordi hun hadde blek hud og lyse øyne, ble hun satt til å gjøre husarbeid i stedet for å måtte arbeide på markene som de andre slavene.
Navnet Solitude, som direkte oversatt betyr ensomhet, var ikke helt uvanlig på Guadeloupe. I et register fra 1860 over nylig frigitte slaver, er det registrert fire kvinner, i alderen ett til 80 år, med navnet Solitude, ofte sammen med et annet fornavn, som «Solitude Rose» og «Solitude Virginie».
Biografi
Solitude ble født på Guadeloupe rundt 1772. Ifølge forfatteren André Schwarz-Bart (1928–2006), som skrev en roman om henne 200 år senere, var moren en afrikansk slave, og faren en europeisk sjømann som skal ha voldtatt Solitudes mor på en slavetransport fra Afrika til Vestindia.
Eneste historiske dokument
Solitude er ikke omtalt eller nevnt i noe historisk dokument før 1855, da bokverket Histoire de la Guadeloupe av Auguste Lacour ble publisert, fem tiår etter at kampene mellom guadeloupiske slaver og den franske kolonimakten fant sted. I boken er hun omtalt i et eget, kort avsnitt. Omtalen er muligens basert på intervjuer med vitner som opplevde kampene. Forfatteren av boken Women Warriors and National Heroes (2020), Boyd Cothran, skriver at ettersom karakteristikken av henne er så negativ, var vitnene utvilsomt hvite, det vil si de var hennes motstandere i kampen mot gjeninnføring av slaveri.
Fiksjon og hypotese
I 1972 utkom André Schwarz-Barts roman La Mulâtresse Solitude. Mye av det som presenteres som historiske fakta om Solitude i artikler og på nettsteder stammer fra denne boken. (Det gjelder for eksempel opplysningene om at Solitudes opprinnelige navn var Rosalie og at hun hele livet lette etter sin mor). Romanen er den første kjente publikasjonen som i sin helhet handler om Solitude. Opplysningene om henne i romanen er fiksjon, og boken er ikke ansett som historisk korrekt, selv om den er basert på historiske kjensgjerninger om samfunnet hun levde i. Forfatteren la et stort arbeid i forarbeidet, for å gjøre samfunnet og menneskene han beskrev troverdige. Han ønsket at boken skulle ha preg av en legende. Ettersom hun ikke hadde eksistert i noe dokument mellom 1855 og 1972, var hun også blitt borte fra historien. Schwarz-Barts bok gjorde at Solitude «gjenoppstod» i Guadeloupes kollektive bevissthet, og legendene om henne utviklet seg med utgangspunkt i den.
Det var vanlig at dødsstraff ble omgjort til mildere straffer, som tvangsarbeid, og én hypotese om Solitudes skjebne er at hun ble frigitt. I et register fra 1800-tallet over nylig frigitte fanger fra Guadeloupe, er en 80-årig kvinne ved navn Solitude nevnt. Hun er registrert 18. januar 1860. Alderen kan stemme med La Mulâtresse, men det opprinnelige fornavnet som er oppført, Marie-Galante, og etternavnet, Toto, er ukjente.
Ettermæle
En legende sier at Solitude ledet et slaveopprør, en annen at hun førte flere av de frigitte slavene opp i fjellene så de kunne gjemme seg for franskmennene, men at de ble funnet og tatt til fange. Hun er blitt et symbol for motstand mot undertrykkelse og slaveri generelt – og kvinnenes motstand mot slaveriet på Guadeloupe spesielt.
Det er ingen grunn til å tro at hun noen gang var i Afrika, men UNESCO har likevel ment at hun er en viktig representant for alle kvinner som kjemper mot slaveri – og har innlemmet henne i sin oversikt over 40 betydningsfulle kvinner i afrikansk historie. Bare fire kvinner som ikke bor, eller bodde, i et afrikansk land er tatt inn på listen. De fire er Sojourner Truth (USA), Queen Nanny (Jamaica), Luiza Mahin (Brasil) og Solitude. Alle er av afrikansk opphav og kjempet mot slaveri og undertrykkelse på ulike måter.
I tillegg til muntlige tradisjoner og legender, finnes det flere mer håndfaste minnesmerker over henne fra 1999 og senere. Det er reist statuer til minne om henne, gater og parker er oppkalt etter henne – og hun er omtalt i litteratur av ymse slag. Det er også forsket på henne og samfunnet hun levde i.
Statuer
I 1999 ble den første statuen av henne reist på Héros aux Abymes Boulevard i Guadeloupe. Statuen er naturalistisk og viser en høygravid Solitude. Den er utformet av billedhuggeren Jacky Poulier, som selv er fra Guadeloupe.
I 2007 ble et monument reist til minne om henne i Hauts-De-Seine i Île-De-France. Monumentet er utført i materialene jern og brent iroko, et afrikansk treslag. Fremstillingen er mer stilisert enn i statuen fra 1999. Ifølge billedhuggeren Nicolas Alquin er dette ikke bare et minnesmerke over Solitude, men et minnesmerke over alle undertrykte og slaver som har gjort opprør.
I 2022 ble en statue av henne i full størrelse reist i parken Jardin Solitude i Paris. Den ble avduket 10. mai 2022, på Frankrikes nasjonaldag til minne om slavehandel, slaveri og slaveriets avskaffelse. Statuen er i bronse og er utformet av billedhuggeren Didier Audrat. Det finnes rundt 1000 statuer i Paris, bare rundt 40 av dem til minne om kvinner. Dette er den første statuen av en svart kvinne i Paris som ikke bare representerer en allegori, men en historisk, navngitt person.
Gater og plasser
I 2014 ble en ny vei i Ivry-sur-Seine i Frankrike oppkalt etter henne: alleé De la mulâtresse Solitude.
Også i byen Les Abymes på Guadeloupe er en gate oppkalt etter henne: rue Mulâtresse-Solitude.
I september 2020 ble en egen park innviet i Paris til minne om Solitude fra Guadeloupe. Den fikk navnet «Jardin Solitude» (Solitude-hagen).
I litteraturen
I 1972 utkom André Schwarz-Barts biografiske roman La Mulâtresse Solitude. Boken kom på norsk i 1973 i Herbert Svenkeruds oversettelse, med tittelen Mulattkvinnen Solitude.
I 2008/2009 diktet og komponerte Pascal Vallot, selv fra Guadeloupe, den musikalske komedien Solitude la marronne basert på hennes liv.
I 2019 utkom romanen Spigaoù av Frédéric Lesgrands-Terriens, med Solitude som hovedperson.
På UNESCOs nettsted om kvinner i afrikansk historie, er det en egen modul om Solitude. Der er det blant annet en tegneserie som er inspirert av legendene om livet hennes.
I 2020 utga Paula Anacaona den historiske romanen Solitude – la flamboyante (norsk: Solitude – den fargerike/flammende). Romanen er, ifølge forlaget, «en fri tolkning av legenden om Solitude, heltinne i kampen mot slaveri på Guadeloupe.»
Annet
«Guadeloupe Solitude», som hun også er kjent som, blir vurdert for inkludering i Pantheon, det franske mausoleet for fremstående franske borgere. Feministgruppen «La Barbe» (norsk: Skjegget) samlet i 2013 flere hundre demonstranter utenfor Pantheon for å protestere mot mangelen på kvinner i det prestisjefylte mausoleet. Solitude var en av kvinnene de ville ha «pantheonisert». Pr. 2022 er det to kvinner og 71 menn i Pantheon. De to kvinnene er Marie Curie – og Sophie Berthelot, som ble begravet ved siden av sin mann, kjemiker og politiker Marcellin Berthelot.
220 år etter at Solitude ble tatt til fange i 1802, utga det franske postvesenet, La Poste, i mai 2022, et frimerke for å hedre henne. I postvesenets begrunnelse står det blant annet at det er et frimerke med bilde av Solitude, en tidligere slave og historisk skikkelse i motstandskampen mot slaveri. En filatelistisk utgave er en del av en serie hyllester som for tiden gis til heltinnen (la héroïne), over hele landet.
Referanser
<references group="" responsive="1">
René-François Régnier
René-François Régnier  (født 17. juli 1794 i Saint-Quentin-les Beaurepaire ved Angers i Frankrike, død 3. januar 1881 i Cambrai) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Cambrai 1850–1881.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Johannes Dale (kjemiker)
Johannes Dale (født 30. mai 1923 i Haugesund, død 15. juli 2003 i Bærum) var en prisbelønt norsk kjemiker, ansett for å være blant verdens fremste innen stereokjemi.
Etter examen artium 1943 og siv.ing. fra NTH 1948, var Dale ansatt ved Forsvarets forskningsinstitutt 1948-57 og det amerikanske Union Carbide si forskningsgrein i Brussel 1958-65. Sin dr.philos. fikk han i 1959. I 1966 overtok han professoratet i organisk kjemi ved Kjemisk institutt (UiO) etter svensken Salo Granowitz som bare satt ett år etter han i 1963 overtok for Endre Berner.
Kristian Solem
Kristian Håkon Solem (født 13. mars 1980 i Trondheim) er en norsk turner. Han representerer Trondhjems Turnforening.
1922
1922 (MCMXXII) i den gregorianske kalenderen var et år uten skuddag og det begynte på en søndag.
Kristian Solem
Han har trent sammen Arve Jørgensen. Solem har ingen individuelle NM-gull sammenlagt som senior, men som junior vant han imidlertid 3 NM-gull på rad i 1996, 97 og 98.
Johannes Dale (kjemiker)
Dale hadde en rekke industrielle samarbeid og patenter, som da han i 1986 patenterte et finkjemikal for borehull med Borregaard for bedre utnyttelse av oljeforekomster, og mottok året efter Guldberg-Waage-medaljen.
Kristian Solem
Som senior har han deltatt i både EM (2004) og VM (2006). I VM 2006 fikk det norske laget en 34.-plass i lagkonkurransen.
Johannes Dale (kjemiker)
Blant Dales kortere opphold nevnes California Institute of Technology, Pasadena 1951-52, Eidgenössische Technische Hochschule Zürich i 1957,  gjesteprofessor ved Brandeis University, Massachusetts 1971, University of California, Los Angeles 1972, København Universitet 1976 og Hebrew University i Jerusalem 1985.
Kristian Solem
På nasjonalt nivå har han flere NM-medaljer. I 2001 fikk han bronse sammenlagt, bak Espen Jansen og Arve Jørgensen. I NM 2004 ble det lagsølv på Trondhjems Turnforening, der Solem deltok.
Ved NM 2006 i Stavanger fikk han 4 medaljer; gull i lagkonkurransen, samt gull i bøylehest, sølv i skranke og bronse i svingstang.
Spiroketer
Spiroketer (Spirochaetes) er en særegen rekke av Gram-negative bakterier, som har en lang, spiral opprullet celler.
Spiroketer er forskjellig fra andre bakterierekker på grunn av tilstedeværelsen av flagella. Flagella gjør at bakterien kan bevege seg, ved at flagella dreier rundt.
Spildra (Gol)
Spildra er ett lite sted i Gol kommune i Buskerud. I nærheten av Spildra ligger også Gol kirke og Gol skisenter. Fylkesvei 223 mellom Spildra og Rotneim begynner her.
Douglasgran
Douglasgran (Pseudotsuga menziesii) eller kystdouglasgran tilhører douglasgranslekten innenfor furufamilien (Pinaceae).
Beskrivelse
Douglasgran er et nåletre som kan bli opptil 120 meter høyt. I Europa rundt 50 meter og i Norge (Vestlandet) over 30 meter høyt. Den finnes også i plantet i andre deler av landet, blant annet rundt Trondheim.
Douglasgran er varmekjær og vokser helst i halvskygge. Douglasgran tåler ikke sterk frost. Den trives best litt sur, leirholdig sandjord, på dypt jordsmonn. Den er ofte plantet i parker.
Barken er glatt og mørkebrun. Nålene er 15 – 30 (40) mm lange og 1 – 1.5 med mer vide, gul-grønne til mørke eller blågrønne (med to grønn-kvite bånd, spalteåpninger, på undersiden). Konglene er 9-17 cm lange og 3-4 cm brede, med 150-200 skjell, og som har tre-flikede dekkskjell som stikker ut fra kongleskjellene. Frø er 5 – 6 mm, med vinger som er lengre enn frøkroppen (opptil 2.5 cm, 70 – 88 frø per gram).
Naturlig utbredelse
Nordvest-Amerika, hovedsakelig provinsene Britisk Columbia og Alberta i Kanada, og statene langs Rocky Mountains fra Washington, Oregon – og ned til Arizona, New Mexico og Texas sør i USA. Varianten menziesii forekommer fra sentral Britisk Columbia sørover langs stillehavskysten, mens innlandsvarianten glauca vokser langs Rocky Mountains til Arizona og New Mexico.
Douglasgran er nasjonaltreet i staten Oregon i USA. Engelske navn i bruk i USA omfatter «Douglas-fir», «Common Douglas-fir» og noe mer sjeldent «Oregon Douglas-fir», «Douglas Tree», eller «Oregon Pine». I Chile kalles det «Piño Oregon».
Det vitenskapelige tilnavnet menziesii kommer av «Archibald Menzies», en skotsk lege og naturviter som først dokumenterte arten på Vancouver Island i Canada i 1791.
Douglasekorn spiser mye kongler av arten. Flekkugle (Strix occidentalis) og arter av skoghøns er også hyppige bofaste i eller rundt treet, sistnevnte spiser nålene. Om vinteren spiser trepinnsvin barken av unge individer.
Utplantet utbredelse og bestand
Douglasgran er et av de trearter som er blitt utplantet mest av i verden, bl.a. New Zealand og Sør-Amerika. I Danmark, Tyskland og Storbritannia er dette treslaget mye brukt.
I Norge er den plantet ut på Sør- og Vestlandet, hvor treet kan nå høyder over 30 meter. Totalt estimert areal i Norge ligger på ca. 2000 dekar, men på grunn av treslagets relativt høye krav til temperatur og næring er omfanget lavere enn mange andre utenlandske treslag. Det forekommer også spredt utplantet i parker og langs kysten nordover til Nordland.
Fremmed art: Spredning og økologisk effekt
Treslaget setter frø relativt tidlig, og har hyppige frøsettinger og har rikelig med kongler. Likevel øker produksjonen av frø først ved 20 – 30 årsalderen. Frøproduksjonen er irregulær med noen gode og noen mindre gode år. Frøene har dessuten vinger noe som gjør at de lett sprer seg med vinden. Treet vokser raskt, er mer skyggetålende enn vanlig gran og kan derfor lettere etablere seg under glissen skjerm. I lavlandet i Vest-Norge sprer den seg ut av plantefelt.
Gardhammar
Gardhammar (også skrevet Gardhamar, Garhammar og Garhammer) er ei grend og en tidligere holdeplass (nedlagt 1970) på Bergensbanen i Ytre Soknedalen, i Ringerike kommune. Begge er oppkalt etter gården med samme navn. Grenda ligger langs riksvei 7, mellom Jonsrud og Bårnås. Ved Gardhammar er det også avkjøring til Skotland på sørsiden av Sogna, der Skotlandveien til Veme går langs sørsiden av elva.
Douglasgran
Fremmed art: Spredning og økologisk effekt
Størrelsen, tettheten og alderen på plantefeltet er i stor grad avgjørende for spredning og effekter. På grunn av langdistansespredning kan douglasgran i likhet med de andre vindspredde treslagene etablere seg langt fra opphavsbestanden. Den raske veksten og foryngelsen vil gjøre at arten raskt utkonkurrerer stedegne arter. Dette vil påvirke det biologiske mangfoldet negativt og spredning vil også potensielt kunne påvirke åpne landskaper, som i kulturbetingede naturtyper, dersom de lokale spredningsforholdene ligger til rette for dette.
Gardhammar
Gården Gardhammar nevnes først i et diplom fra 1657, og alt den gang var den delt i søndre og nordre Gardhammar. Den har gårdsnummer 66 i Ringerike.
Douglasgran
Fremmed art: Spredning og økologisk effekt
I Fremmedartslista 2018 er douglasgran plassert i kategorien lav risiko på grunn av moderat invasjonspotensial og ingen kjent økologisk effekt.
Panoplitellus
Panoplitellus er en slekt av stumpbiller.
Douglasgran
Underarter og varianter
Det er flere underarter og varianter) av douglasgran, som av mange forskere anses som separate arter:
Panoplitellus
Levevis
Denne gruppen er myrmekofiler, det vil si at de lever sammen med maur i reirene/tuene deres. I alle fall én av artene er trolig knyttet til hærmaur.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Costa Rica.
CSL (selskap)
CSL Limited er et australsk farmasøytisk selskap med hovedsete i Melbourne.
Historie
CSL (Commonwealth Serum Laboratories) ble grunnlagt i 1916 som et australsk statlig selskap for vaksineproduksjon. I 1952 begynte selskapet å produsere blodplasma. I 1994 ble selskapet privatisert, og betegnelsen CSL Limited stammer fra da. I 2000 kjøpte det det sveitsiske selskapet ZLB Bioplasma AG og i 2004 det tyske Aventis Behring, som går tilbake til Emil Adolf von Behring.
Aktiviteter
CSLs virksomhet er det i to områder:
COVID-19 vaksinekandidater
Den 7. september 2020 inngikk CSL avtaler med den australske regjering om å forsyne University of Queenslands vaksine (V451), og om å produsere (sammen med AstraZeneca) Oxford Universitys vaksine (AZD1222), noe som ville sikre nesten 85 million doser for australiene. Avtalen avhenger av om den pågående testing av vaksinekandidatene går bra. Det meste av produksjonen vil da finne sted i Melbourne i Australia.
Nevnte V451 er av subenhetstype og er en av de vaksiner som utvikles av Universitetet i Queensland i samarbeid med CSL, er en av vaksinene Norge kan få tilgang til gjennom den globale COVAX-alliansen, dersom vaksinen faktisk lykkes.
Momentum – foreningen for arm- og benprotesebrukere
Momentum er en norsk organisasjon for protesebrukere, pårørende og alle som er interessert i rehabilitering av amputerte.
Ble etablert i 1996, har over 600 medlemmer og er tilknyttet Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon (FFO).
Momentums visjon er å spre livsglede gjennom informasjon, inspirasjon og muntrasjon. Interesseforeningen jobber for at protesebrukere og amputerte på tross av sitt tap skal finne livsgleden tilbake og evne å se framover.
Organisasjonen driver omfattende likemannsarbeid for å hjelpe amputerte og pårørende. Det finnes godkjente lokale kontakter over hele landet som utfører besøk f.eks. hjemme, på sykehus og rehabiliteringsfasiliteter.
I 2001 lanserte de en livsgledekampanje med bilder av amputerte. Bildene er tatt av fotografen Dag Thorenfeldt og ble åpnet på Rikshospitalet av Prinsesse Märtha Louise. Siden har utstillingen fartet over hele Norge og vakt stor oppsikt og gitt mye positiv publisitet. Bildene kan ses på organisasjonens hjemmesider, se link under.
Leo Sotorník
Leo Sotorník (født 11. april 1926 i Vítkovice, død 14. mars 1998 i Praha) var en tsjekkoslovakisk turner som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors. Sotorník vant en olympisk bronsemedalje i turn under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på delt tredjeplass i hopp sammen med János Mogyorósi-Klencs fra Ungarn. Konkurransen ble vunnet av Paavo Aaltonen og Olavi Rove kom på andreplass.
Han ble verdensmester i turn under VM 1954 i Roma, han vant konkurransen i hopp.
Kortbane-EM i svømming 2015 – 100 meter frisvømming kvinner
100 meter frisvømming kvinner var en svømmeøvelse som ble arrangert under Kortbane-EM i svømming 2015 i Netanya i Israel. Forsøksheatene og semifinalene ble svømt den 3. desember og finalen 4. desember 2015.
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Forsøksheatene
Forsøksheatene ble avholdt den 3. desember fra kl. 10.06 lokal tid.
Semifinaler
Semifinalene ble avholdt den 3. desember fra kl. 17.52 lokal tid.
Finale
Finalen ble avholdt den 4. desember kl. 17.38 lokal tid.
Asio
Asio er en slekt i uglefamilien (Strigidae). I slekten Asio finnes øreuglene, som er kjennetegnet av fjærbusker på hodet som ligner ører. Denne gruppen har representanter over det meste av planeten, og jordugla er en av de fugleartene som er mest spredt, den hekker i Europa, Asia, Nord og Sør-Amerika, Karibia, Hawaii og på Galápagosøyene. Dens geografiske området strekker seg til alle kontinenter unntatt Antarktis og Australia.
Disse uglene er middels store ugler, 30 til 46 cm lange med et vingespenn på 80 til 103 cm. De har lange vinger og det karakteristiske fatlignende fjeset.
De to nordlige artene er delvis trekkfugler som drar sørover om vinteren fra de nordlige områdene. I år med lite mat kan de også bytte områder for å finne bedre jaktmarker. Tropiske ugler av Asio er for det meste stedbundne.
Uglene i denne slekten jakter for det meste om natten, men jordugla er også aktiv i tusmørke, både morgen og kveld. De fleste bygger reir på bakken, men hornugla (Asio otus), kan også overta gamle reir etter kråker, ravner, skjærer (Corvidae) eller hauker. Alle uglene i denne gruppen jakter over åpne enger eller beitemarker etter gnagere, andre små pattedyr eller andre fugler.
Inndeling
Gruppen omfatter 7 arter, hvorav 2 finnes i Norge.
Fossiler
To fossile arter er nå godkjent å tilhøre denne gruppen:
Margit Kalocsai
Margit Kalocsai (født 27. desember 1909 i Budapest) er en tidligere ungarsk turner. Hun har medaljer fra et OL og et turn-VM.
Hun deltok i OL var i 1936, her fikk Ungarn bronse i lagkonkurransen. Tyskland vant denne konkurransen. Kvinnene konkurrerte individuelt i OL-sammenheng først under OL i 1952. Poengoversikten tilsier likevel at hun kom på 33.-plass i hopp, 61.-plass i bom og 5.-plass i skranke, som var de tre apparatene kvinnene turnet i under lagkonkurransen, noe som plasserte henne på 41.-plass sammenlagt individuelt.
I VM-sammenheng fikk to sølv under verdensmesterskapet i 1934, som var det første der kvinner fikk delta. Ungarn fikk sølv i lagkonkurransen, med Kalocsai på laget, og hun fikk sølv sammenlagt, bak Vlasta Děkanová. VM 1938 var det første der kvinnene ble premiert i enkeltapparater.
Sovjetunionen under Vinter-OL 1964
Sovjetunionen under Vinter-OL 1964. Sekstini sportsutøvere, femtitre menn og seksten kvinner, fra Sovjetunionen deltok i åtte sporter, alpint, kunstløp, langrenn, kombinert, hurtigløp på skøyter, skihopping, skiskyting og ishockey under Vinter-OL 1964 i Innsbruck i Østerrike. Sovjetunionen, som deltok før tredje gang i et vinter-OL, ble beste nasjon for tredje gang med elleve gull-, åtte sølv- og seks bronsemedaljer. Skøyteløperen Jevgenij Grisjin var Sovjetunionens flaggbærer under åpningsseremonien. Lidija Skoblikova vant fire gullmedaljer.
Jollibee
Jollibee Foods Corporation, alment kjent som Jollibee, er en filippinsk restaurant kjede for fastfood av amerikansk type, men med filippinsk tilsnitt. Den oppstod og har hovedutbredelse på Filippinene. Den serverer burgere, spaghetti, kylling og noen typisk filippinske retter. Kjeden har bred dekning på Filippinene, men er også representert med restauranter i USA, Saudi-Arabia, Folkerepublikken Kina, Hongkong, Vietnam, Malaysia, Indonesia, Dubai og Brunei. Jollibee er også navnet på kjedens maskot, en stor bie i blazer, skjorte og kokkehatt.
Per desember 2007 var Jollibee blitt en av verdens største fast food-kjeder med 1.655 restauranter verden over. I mars 2008 hadde JFC 1.466 restauranter bare på Filippinene: Jollibee (627), Chowking (377), Greenwich Pizza (236), Red Ribbon Bakeshop (194), Délifrance (28) og Manong Pepe's (4).
Per utgangen av september 2008 hadde JFC 1.490 lokale og 228 utenlandske restauranter i sin portefølje.
Jollibees historie går tilbake til stifteren Tony Tan Caktiongs første Jollibee-restaurant i Cubao i Quezon City, som ble åpnet i 1975.
Shigeru Miyamoto
Shigeru Miyamoto (宮本 茂) (født 16. november 1952) er en japansk spilldesigner som er skaperen av spillseriene Donkey Kong, Mario, Pikmin og The Legend of Zelda for Nintendo. Han er en av verdens mest kjente spilldesignere, og kalles faren av moderne videospill.
Han begynte å jobbe for Nintendo (som var et leke/kortspill-firma) i 1980 hvor han fikk oppdraget å designe et av deres første arkadespill. Resultatet ble Donkey Kong, som var en stor suksess, og spillets hovedfigur, Jumpman, som senere fikk navnet Mario, ble Nintendos «maskot». Miyamoto ble raskt Nintendos stjerneprodusent og lagde mange store titler for firmaet.
Shigeru Miyamoto har to barn med sin kone, Yasuko Miyamoto, som var General Manager for Nintendo i Japan i 1977. Selv om begge foreldrene har jobbet for Nintendo har ikke noen av barna vist noen interesse for å gjøre som foreldrene.
For tiden er Miyamoto Director og General Manager for Nintendo Entertainment Analysis and Development (EAD).
Biografi
Shigeru Miyamoto ble født i Sonobe (nå Nantan), Kyoto, Japan. Som ung gutt elsket Miyamoto å tegne, male, og utforske landskapet rundt hjemmet sitt. I 1977 ble han designer, og klarte å arrangere et møte med Hiroshi Yamauchi, som var en venn av hans far og lederen av Nintendo i Japan. Yamauchi ansatte Miyamoto som staff artist.
I 1980 så Nintendo of America etter muligheter for å bli med i det voksende arkademarkedet. Etter en stor flopp med spillet Radar Scope var Nintendo of America desperate etter et bra spill. Hiroshi Yamauchi ga Miyamoto (som var den eneste personen ledig) oppgaven med å lage et spill som måtte gi firmaet suksess.
Miyamoto er som oftest oppført som produsent i Mario-spillene, men det er noen unntak, som for eksempel Super Mario Land-serien til Game Boy, som han ikke hadde noe å gjøre med.
I 2012 ble Miyamoto tildelt Fyrsten av Asturias' pris for kommunikasjon og humaniora.
Trygdekontoret
Trygdekontoret er et norsk temastyrt talkshow og debattprogram med Thomas Seltzer som har gått på NRK-TV siden 2009. Programmet gikk opprinnelig på NRK3, men ble etterhvert flyttet til NRK1.
Etter at NRK ble påført ekstra kostnader i forbindelse med avviklingen av finalen i Eurovision Song Contest 2010, ble programmet flyttet til radio etter tredje sesong. En radioversjon av programmet gikk på P3 i perioden november 2010 til februar 2011 før programmet ble flyttet tilbake til NRK3 hvor fjerde sesong for TV startet 22. februar 2011.
Deler av Motorhead-låten «Metropolis» ble brukt som programmets vignett de første årene.
Hver episode avsluttes med at deltakerne og publikum i kor roper ut «Stay trygda!»
Programmet har fått tre Gullrute-priser: Seltzer ble kåret til beste mannlige programleder i 2012 og 2013 mens programmet ble kåret til beste underholdningsprogram under Gullruten 2015.
Mértola
Mértola er en kommune (concelho) i Distrito de Beja i den portugisiske regionen Alentejo. Kommunens areal er 1 292,87 km² og i 2011 hadde den 7 274 innbyggere.
Nya Varvet
Nya Varvet er en bydel i Göteborg tilhørende Västra Göteborg. Bydelen har et areal på 80 hektar.
Mértola
Kommunens sogn
Mértola består siden 2013 av sju sogn (freguesias):
Nya Varvet
Historie
Den svenske regjeringen besluttet i år 1700 at en orlogsstyrke skulle forleggas i Göteborg, og allerede i år 1701 avdelte generalkvartermästaren Paul Ludvig Leijonsparre på en dessein, et område som fikk betegnelsen «Varvsdistriktet». Det ble etablert verksteder, lagerhus, kaserner og bolighus og et større området ble inngjerdet beregnet for verft og base for flåten, hvorpå stedet fikk navnet «Nya varvet».