cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Filosofi på 1700-tallet
Ulike strømninger i ulike land
Opplysningstiden spredte seg til de fleste land i Europa, men fikk ofte en særskilt lokalt uttrykk. I Frankrike ble den tilknyttet en radikalisme som var heftige motstandere av myndighetene og kirken. I Tyskland nådde den dypt ned i middelklassen og uttrykte seg i åndelige og nasjonalistiske toner uten at den skapte en fiendtlighet overfor myndighetene eller de etablerte kirker. Myndighetenes svar på opplysningen i de ulike land varierte også. I Frankrike var myndighetene fiendtlighet innstilt og filosofene måtte bekjempe myndighetenes sensur, noen ble fengselet og en del sendt i eksil. De britiske myndighetene ignorerte i stor grad opplysningens ledere i England og Skottland, skjønt de ga Newton en adelstittel og god statslønn.
Tyskland
Johann Gottfried von Herder brøt ny mark i filosofi og poesi, særlig innenfor Sturm und Drang-bevegelsen til ur-romantikken. Weimarklassisismen var en kulturell og litterær bevegelse i byen Weimar som søkte å etablere en ny humanisme ved å sammenføye romantiske, klassiske og opplysningens ideer. Bevegelsen, fra 1772 og fram til 1805, involverte Herder foruten den mangekyndige Goethe og poeten og historikeren Friedrich Schiller. Herder argumenterte at ethvert folk hadde sin egen særskilte identitet som ble uttrykt i dets språk og kultur. Dette legitimerte å fremme tysk som språk og kultur og bidro til å forme den tyske nasjonalisme. Schillers skuespill uttrykte den hvileløse ånd i hans generasjon, avbildet heltens kamp mot sosialt press og skjebnens kraft.
I det fjerne Königsberg satt filosofen Immanuel Kant og forsøkte å forsone rasjonalisme og religiøs tro, den enkeltes frihet og politisk autoritet. Kants verk inneholdt grunnleggende spenninger som kom til å forme tyske tanker — og faktisk all europeisk filosofi — til langt inn på 1900-tallet.
Skottland
1700-tallets skotske opplysningstid fremmet innflytelsesrike tenkere av verdensformat som blant annet Francis Hutcheson, Adam Smith og David Hume. Hutcheson, far til den skotske opplysningstid, fremmet politisk frihet og retten til å gjøre opprør mot en tyrannisk regjering. Smith, i hans monumentale verk I Nasjonenes velstand (1776) fremmet frihet innenfor handel og global økonomi. Smith hvordan ulike typer menneskelige samfunn fungerer og den sentrale problemstillingen er hvordan et land kan øke sin velstand. Hume utviklet et filosofisk konsept som direkte påvirket James Madison og således utformingen av USAs forfatning. I løpet av 1700-tallets Storbritannia ble den skotske opplysningstiden, popularisert av Dugald Stewart, grunnleggende for den klassiske liberalisme.
Toleranse
I Kants berømte essay, Hva er opplysning? (1784) beskrev han opplysningstiden som ganske enkelt frihet for den enkeltes intelligens. I et bredere perspektiv utgjorde opplysningstiden en økt empirisme, vitenskapelig vitalitet, og reduksjonisme (ideen om å forklare egenskapene til ting eller organismer utefra egenskapene til byggesteinene), sammen med en økende kritikk av religiøs rettroenhet.
Historikeren Peter Gay hevdet at opplysningen brøt gjennom «den hellige sirkel» hvis dogmer hadde begrenset tenkningen. Den hellige sirkel er et begrep som Peter Gay benytter for å beskrive den gjensidige forholdet mellom arvelig aristokrati, kirkens ledere og Bibelens tekst. Dette innbyrdes avhengige forholdet manifesterte seg selv da kongene fremmet den guddommelig rett til å styre eneveldig, «konge av Guds nåde», og kirken godkjente kongenes guddommelige rett, og kongene forsvarte kirken.
Forskeren Milan Zafirovski har argumentert at opplysningstiden var en kilde for kritiske og radikale tanker, som frihet, demokrati og fornuft som de primære verdiene i samfunnet — i motsetningen til kongenes guddommelige rett. Dette synet argumenterer for at etableringen av en kontraktsmessig grunnlag av rettigheter ville føre til markedsmekanismer og kapitalisme, den vitenskapelige metode, religiøs toleranse og organiseringen av stater til selvstyrte republikker via demokratiske virkemidler. I dette synet er tendensen til filosofene å benytte rasjonalitet til hvert filosofiske problem, men senere kritikere, som 1800-tallets romantikere, mente at dets mål for rasjonalitet i menneskelige anliggender var altfor ambisiøs til at det kunne bli oppnådd.
En rekke intellektuelle bevegelser på 1800-tallet, blant annet liberalisme og nyklassisismen, sporer deres arv tilbake til opplysningstiden.
Materialisme
Opplysningstiden var ikke knyttet til en bestemt filosofisk retning. I henhold til Bertrand Russell var den mer et resultat av de blodige og uavgjorte religionsstridighetene på 1600- og 1700-tallet. Prinsippet om religionsfrihet hadde allerede blitt godtatt av Spinoza og John Locke. Sistnevnte mente at toleranse i religionsspørsmål måtte gjelde alle, ja selv «papistene» (katolikkene). Selv om David Hume hadde det moro med å drive narr av religion i alminnelighet og med den katolske religion i særdeleshet, tok han avstand fra å undertrykke andres religiøse trosoppfatninger. Et kongedømme av Guds nåde var da ikke forenelig samtidig med demokrati og ytringsfrihet.
Opplysningstiden hadde bokstavelig som mål å spre lys i mørket. Det store hovedverket fra 1700-tallet er det store franske Encyklopedi. Helt bevisst vendte de franske tenkerne seg bort fra religion og metafysikk, men irreligiøse var de ikke i vid forstand. Diderots syn var i slekt med Spinozas panteisme. Voltaire, som også deltok i lekiskonarbeidet, var nok en bitter motstander av den institusjonaliserte kirke, men han hadde ikke oppgitt tanken på en overnaturlig kraft, hva nå den måtte være. Han gjorde således narr av Gottfried Leibniz' tro på at vår verden var den beste av alle verdener.
Det var de franske materialister som var mest ytterliggående i forkastelsen av religionen. Deres lære var en videreutvikling av substansteorien til Descartes. Julien Offray de La Mettrie, opplysningstidens enfant terrible, den første av de franske materialister, skrev L'homme machine (1748; norsk: «Mennesket, en maskin») hvor han forkastet Descartes' dualisme og godtok kun en substans, materien. Et fast trekk ved materien er at den er i endring. Det er ikke noe behov for en første årsak i form av Gud, noe som La Mettrie mente var en «overflødig hypotese». Det var her Karl Marx senere fant sin inspirasjon til læren om at ånden er et biprodukt av naturen, og han var i det hele tatt inspirert av de franske materialister til å hevde at religionen var opium for folket.
På grunnlag av dette gikk materialistene inn for et åpent ateistisk standpunkt. Religion i alle sine former og utgaver ble betraktet som skadelig. Isteden ble fornuften framhevet som det høyeste gode. Under den franske revolusjon ble fornuften endog framhevet til Gud. Antoine Lavoisier, grunnleggeren av den moderne kjemi, ble stilt for revolusjonsdomstolen under skrekkveldet. Forsvarerne insisterte på at han var en av Frankrikes fremste vitenskapsmenn, men domstolen slo fast at republikken ikke hadde behov for vitenskap og lot ham halshugge. Det kan også være et markant avslutning for opplysningstiden.
Rousseau
Innenfor den franske opplysningstiden vokste også fram en romantisk retning som var kritisk til å stole utelukkende på fornuften. En av de fremst i denne retningen var Jean-Jacques Rousseau, som var ikke filosof i ordets egentlig betydning, unntatt i visse deler av hans politiske verker og skrifter om barneoppdragelse, men gjennom hans omfattende litterære verker fikk han stor betydning for den senere romantiske bevegelse, ved hans forsvar for følelsenes rett mot fornuften. Samtidig inspirerte hans tanker også den franske revolusjon. I 1762 utga han to viktige bøker, Om samfunnspakten (Du contrat social) som inneholdt hans politiske grunnsyn, og oppdragelsesromanen Émile. Begge bøkene kritiserte religionen og ble forbudt. Rousseau flyktet til Sveits hvor levde under beskyttelse av Fredrik II av Preussen.
«Mennesket er født fritt, og det er overalt i lenker», hevdet Rousseau i Om samfunnspakten. Med dette mente han at man hadde innrettet politiske systemer som ikke tillot mennesket å leve fritt. I det øyeblikk som menneskene overførte sine rettigheter til samfunnet som en helhet, taper de sine individuelle rettigheter. Rousseau argumenterte for at mennesket hadde det best i sin naturtilstand, men at sivilisasjonen og samfunnet hadde ødelagt det. Hvis dette var sant — Rousseau påstod aldri at vi kunne vende tilbake til denne opprinnelige, rene naturtilstand — fantes det så en måte hvorved man kunne bevare menneskets naturlige frihet på i det moderne samfunn.
Berkeley
George Berkeleys fremst bidrag var en teori som han kalte for «immaterialisme», men som andre senere har kalt for subjektiv idealisme. Denne teorien fornektet eksistensen av materiell substans og isteden forfektet at familiære objekter som bord og stoler er kun ideer i sinnene og kan således ikke eksistere uten å bli fornemmet. Fysiske objekter «esse est percipi» («å være er å bli oppfattet»). Han er også kjent for sin kritikk av abstraksjon, en viktig premiss i hans argument for immaterialismen.
Bemerkelsesverdig er de skrifter som Berkeleys ry som filosof hviler på ble alle forfattet i Berkeleys første år som nyutdannet magister. Bare 24 år gammel utga han sin første — og siste filosofiske verk, Tre dialoger mellom Hylas og Filonous, i 1713. Avhandlingen består av en lengre innledning og en Del I — og ikke mer. Han hadde planer om å skrive Del II, men det ble det imidlertid aldri noe av. Et utkast til Del II skal Berkeley senere ha mistet under et opphold i Italia en gang rundt 1740.
Hume
David Hume var en skotsk filosof, historiker, økonom og essayist, og særlig kjent for sin filosofiske empirisme og skeptisisme. Han sto sentral i den skotske opplysningstid og samtid som en av de betydeligste filosofer i vestlige filosofi. Han blir ofte gruppert sammen med John Locke, George Berkeley og andre britiske empirister.
I begynnelsen av hans En undersøkelse av den menneskelige forstand (1739) strebet Hume å skape en total naturalistisk «vitenskap om mennesket» som undersøkte det psykologiske grunnlaget for menneskelig natur. I sterk opposisjon til rasjonalistene som gikk forut ham, i særdeleshet Descartes, konkluderte han at begjær framfor fornuft styrte menneskelig oppførsel, i en berømt spissformulering: «Fornuft er, og burde være kun følelsenes slave». I et annet avsnitt sier han: «All vår tenknings materiale stammer enten fra ytre eller indre fornemmelser; det er bare blandingen og sammensetningen av dette materialet som hører under sinnet og viljen. Eller for å uttrykke meg i filosofisk terminologi: alle våre forestillinger eller svakere oppfatninger er gjengivelser av våre inntrykk eller mer livaktige oppfatninger.»
Kant har kreditert Hume for å ha vekket ham fra hans «dogmatiske slumring» og Hume har vist seg som en meget innflytelsesrik for påfølgende filosofi, særlig innenfor utilitarisme, logisk positivisme, på William James, vitenskapsfilosofien, tidlig analytisk filosofi, kognitiv filosofi og andre tankebevegelser.
Kant
Etter Descartes kom den filosofiske utvikling til å følge to hovedstrømmer: de ulike kontinentale og rasjonelle systemer, og den engelske erfaringsfilosofi. Det var i lesningen av David Hume at Immanuel Kant våknet fra sine dogmatiske slummer, ifølge ham selv. Istedenfor å forsøke å forklare begrepene ved hjelp av erfaringen, tar Kant fatt på å forklare erfaringen ved hjelp av våre begreper. Kants teori er, innrømmet Bertrand Russell, «vanskelig, innviklet og ofte problematisk», men han fikk stor betydning på all senere filosofi. Det er vanskelig å lage et sammendrag av Kants komplekse tanker, men her er et inntrykk.
Det må skilles mellom det som framkaller kunnskapen, og den form som denne kunnskapen antar. Selv om kunnskapen oppstår gjennom erfaringen, stammer den ikke fra denne alene. Sanseerfaring er nødvendig, men ikke tilstrekkelig for vår kunnskap. Den form kunnskapen tar, og hvordan de dannes til kunnskap, kommer fra noe annet fra erfaringen. De kunnskaper som er prinsipielt uavhengig av erfaringen kaller Kant for «a priori», og alt det øvrige som faktisk kommer fra erfaringen kaller han for «a posteriori». Hume mente disse var identiske, men Kant mente de var forskjellige, skjønt de delvis overlappet hverandre. Tilsvarende var Kants oppdeling av verden i «tingen for oss» og «tingen i seg selv» (et aspekt ved hans transcendentale idealisme).
Tingene i seg selv [Ding an sich] er virkeligheten i seg selv, som den er utenfor vår erkjennelse, og altså uerkjennelig, da vi ikke kan erkjenne utenfor vår erkjennelse. For oss mennesker er der kun tingene for oss, det vil si den måte tingene i seg selv framtreder for oss. Den fysiske virkelighet framtreder for oss i tid og rom, det vil si igjennom et medium (våre erkjennelsesformer).
Hegel
Georg Wilhelm Friedrich Hegel ble skoledannende innenfor den såkalte kontinentale filosofi. Hans livsverk besto i utviklingen av et stort filosofisk system som han selv beskrev som absolutt idealisme. Det var Hegel som satte dialektikken i system og foreslo den som den drivende kraft i både den logiske og historiske utvikling: «Hele filosofien svarer til en sirkel av sirkler». Hegel har blitt karakterisert som høydepunktet for den tyske idealisme som fremmet så prominente navn som Kant, Fichte, Schleiermacher og Hegels venn Schelling. Han fikk stor betydning for senere filosofer som Arthur Schopenhauer og Friedrich Nietzsche, foruten for Karl Marx' historiske materialisme.
Åndens fenomenologi (1807) er Hegels første større verk, og kanskje også det meste interessant, og samtidig også hans mest dunkle. I motsetning til hans senere tekster er dette skrevet ned i all hast og bærer preg av improvisasjon. Filosofisk er det vanskelig tilgjengelig, men inneholder litterære kvaliteter og en friskhet som hans senere tekster mangler. Marx var en stor beundrer og benyttet det som utgangspunkt for sin egen filosofi. Hegel gir her en framstilling om hvordan mennesket omformer naturen ved sitt arbeid, noe som også tiltalte til de senere eksistensialistiske filosofer: at mennesket danner seg selv. Teksten er dunkel og uklar, ikke minst ved at Hegel leker seg med ord og begrepsdannelser, eksempelvis benytter han seg av likheten mellom «beiherspielen» (spille inn, spille ved siden av) og «Beispiel» (eksempel); og «das Meinen» som spiller på likheten mellom «mein» (min) og «Meinung» (mening).
Et avsnitt kan gi et inntrykk av tekstens tendens, her fra innledningen til kapittelet Uvisshetens subjekt: «Kraften ved den sansemessige visshets sannhet ligger altså nå i jeg'et, i umiddelbarheten til min seende, hørende virksomhet, osv. Vi avholder det enkelte Her og Nå som vi mener, fra å forsvinne ved at Jeg holder dem fast. Nå er dag fordi jeg ser den: Her er et tre av samme grunn Men i dette for-hold erfarer den sansemessige visshet den samme dialektikk som i det forgående. Jeg, denne, ser treet og fastholder treet som Her; et annet jeg ser imidlertid huset og fastholder at Her ikke er et tre, men snarere et hus. Begge sannheter har den samme troverdighetsgrunn, nemlig den seende virksomhets umiddelbarhet og begges sikkerhet og forsikring om sin kunnskap: den ene sannhet forsvinner i den andre.»
Motreaksjonen
Opplysningstiden startet i Frankrike, og det var i Frankrike motreaksjonen på hyllesten til fornuften dukket opp. I Frankrike kom det isteden romantikken, en dyrkelse av følelsene som en reaksjon til rasjonalismens kjølige objektivitet. Istedenfor trygghet søkte man det usikre og de farefulle eventyrene. Bedagelighet ble avvist som nedverdigende. Herfra stammer tanken om det idealiserte livet på landet i kontakt med naturen. Den fattigdom man søkte var først og fremst en reaksjon på industrialismens unektelig stygge vesen, og under innflytelse av marxismen fikk senere industriproletariatet en egen romantisk definisjon.
Polymitarcyidae
Polymitarcyidae er en familiegruppe av døgnfluene. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve), de voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge. I Europa forekommer to arter av slekten Ephoron, men disse mangler i Norden.
Utseende
Hannene er forholdsvis store, slanke og jevnbrede, brungule døgnfluer. Fasettøynene er ganske små. Vingene er melkehvite med hvite årer, bortsett fra de fremste kantårene som er brunlige. Forvingen er trekantet, har et fint, hvitt årenett og et påfallende, ovalt "vindu" ved roten av framkanten. Bakvingen er oval og middels stor. Bakkroppen er lang og sylindrisk, med to lange, tynne haletråder. Hunnene utvikler seg aldri lenger enn til subimago-stadiet før de parer seg,legger egg og dør. Nymfen er temmelig lang og smal. Hodet er fremoverrettet, kjevene (mandiblene) lange og utstyrt med hårfrynser. Beina er ganske korte og kraftige, tibia og føttene med frynser av lange hår. Pronotum har spisst framskutte forhjørner. Vingeknoppene har gjerne en markert knekk på yttersiden, "skuldre". Bakkroppen er lang og slank, trakégjellene er to-flikete, smale, med hårfrynser langs sidene. Bakerst har de tre ganske kraftige, fint hårete haletråder.
Levevis
Nymfene lever i store, sakteflytende elver og i innsjøer, der de holder til i U-formede ganger de har gravd ut i mudderet. Nymfen sitter i gangen og skaper en vannstrøm gjennom den ved å vifte med trakégjellene. Hårfrynsene på munndelene og frambeina fanger opp fødepartikler fra vannet. Eggene, som legges om sommeren, må gjennom en kuldeperiode før de kan klekkes, og klekkes når vanntemperaturen overstiger 10 ° celsius. Slik tilbringer de gjerne 8-9 måneder av året som egg, larveutviklingen tar 3-4 måneder slik at livssyklusen blir ettårig. De voksne insektene kan ha svære massesverminger om natten, og kommer gjerne til lys i stort antall. De danner svermer like over vannflaten, der hunnene flyr for å påarre seg. Paringen varer bare noen få sekunder, hunnen lar seg deretter falle ned på vannflaten, legger egg og dør. Hannene lever heller ikke lenge, men regner med at alle er døde etter 1 1/2 times sverming.
Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti
Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti (NSA) ble dannet i 1921. Under første verdenskrig ble Det norske Arbeiderparti (DNA) kraftig radikalisert og meldte seg i 1919 inn i Den Kommunistiske Internasjonale (Komintern). NSA ble etablert av utbrytere som mente at radikaliseringen var gått for langt. Blant de mest fremtredende medlemmene var Magnus Nilssen, Michael Puntervold og Olav Oksvik, men også senere utenriksminister Halvard Lange skulle spille en viktig rolle i partiet.
NSA etablerte også en egen ungdomsorganisasjon, Norges sosialistiske ungdomsforbund.
Ved valget i 1921 mistet DNA 10% av stemmene, mens NSA fikk 9%. I årene som fulgte hardnet striden i Arbeiderpartiet til, blant annet da en fraksjon i partiet ville melde partiet ut av Komintern. Det hele endte med en ny splittelse der mindretallet som ønsket fortsatt kominternmedlemskap etablerte Norges Kommunistiske Parti i 1923. Denne splittelsen medførte i sin tur en moderering av motsetningene i og med at DNA gikk mot høyre. I 1927 slo NSA og DNA seg sammen. Historikere har oppsummert at denne sammenslutningen i stor grad betydde at synspunktene til NSA i 1921 gjorde seg gjeldende i hele det samlede partiet.
Partiaviser
Det nye partiet var i mindretall i hele partiorganisasjonen med unntak av Østfold. Der fikk det nye partiet med seg partiavisa Smaalenenes Social-Demokrat som var Arbeiderpartiets avis i Fredrikstad, men som på grunn av sin store utbredelse også fungerte som partiavis i Halden og Sarpsborg. Avisa var den største av partiavisene som ble med over til sosialdemokratene. I Oslo ble Arbeider-Politikken høyrefløyens organ utad fram til partisplittelsen, da avisa ble partiets hovedorgan. Avisa byttet navn til Den Nye Social-Demokraten i 1923 og gikk inn etter samlingskongressen i 1927.
Andre aviser som ble med fra Arbeiderpartiet til det nye sosialdemokratiske partiet var:
En rekke andre aviser ble etablert så som for eksempel Trøndelag Social-Demokrat og Stavanger Socialdemokrat. Etter partisamlingen i 1927 ble avisene enten tatt opp i Arbeiderpartiets aviser, ble egne Arbeiderpartiaviser eller avisene gikk inn.
Great British Menu
Great British Menu er et britisk kokke- og realityprogram som har gått på BBC siden 2006. Her skal Storbritannias beste kokker konkurrere om å få tilberede mat for dronning Elisabeth II.
Serien presenteres av Jennie Bond, tidligere kongehuskorrespondent for BBC. Hver uke, mandag til fredag, lager to kokker fra en kulinarisk region i Storbritannia en meny bestående av en forrett, fiskerett, kjøttrett og dessert som representerer regionen. Ved slutten av uken prøvesmakes og bedømmes menyen av et panel bestående av Prue Leith, Matthew Fort og Oliver Peyton. En av kokkene går deretter videre til finalen der det avgjøres hvilke retter som utgjør den definitive britiske menyen. Måltidet ble servert for dronningen og 350 gjester 17. juni 2006 på en sommerbankett.
Janet Lynn
Janet Lynn Nowicki (født 6. april 1953 i Chicago), amerikansk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble og 1972 i Sapporo.
Lynn vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under vinter-OL 1972 i Sapporo. Hun kom på tredjeplass i single for damer, bak Beatrix Schuba fra Østerrike og Karen Magnussen fra Canada.
Dennis Aogo
Dennis Aogo (født 14. januar 1987) er en tysk fotballspiller som fra 1. juli 2019 er klubbløs.
Han er også en del av. Aogo har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet SC Freiburg og Karlsruher SC fra Tyskland.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Høddvoll stadion
Høddvoll stadion (innviet 1963 i Ulsteinvik) er et norsk idrettsstadion, hjemmebanen til IL Hødd. Da Skeid gjestet og ga Hødd sitt tredje hjemmenederlag noen sinne (tap 2-3) den 7. mai 1965, satte man publikumsrekord med 7 500 tilskuere, den forrige var fra året før da 6 900 tilskuere overvar besøket av SK Brann. Den endelige rekorden kom til kvartfinalen i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1981, da over 12 000 billetter var trykt og solgt, mens der var enda flere som kom inn gratis, selv om laget tapte mot Vålerengen med 1-2. Oppmann Severin Myklebust hadde i forkant antatt rundt 7 000 solgte. Et overbygg for tribune kom i 1992, og da Hødd spilte i Tippeligaen 1995 var her kommet ny ståtribune, og i 1999 nytt gress og tartandekke. Hødd var spesielt fryktet hjemme på Høddvoll, blant annet på grunn av banens påstått ujevne underlag. Kapasiteten er 4 433 tilskuere, hvorav 2 600 er seter og 1 733 er for stå. Klubben har bygd et nytt stadion, Nye Høddvoll, som ble innviet i 2015.
Cadel Evans Great Ocean Road Race
Cadel Evans Great Ocean Road Race er et endags sykkelritt i Geelong i Australia. Rittet er av kategori 1.1, og er en del av Oseaniatouren i landeveissykling. Det ble første gang arrangert i 2015. Rittet arrangeres både for kvinner og menn.
Rittet er oppkalt etter Cadel Evans for å hedre Australias eneste Tour de France-vinner og verdensmester. Han ble nummer 5 i den første utgaven av rittet, som var Evans' siste som profesjonell rytter.
Fra 2017 inngår det i UCI WorldTour-kalenderen.
Lett tungvekt
Lett tungvekt er en vektklasse som brukes innen boksing og andre kampsporter.
Spreeinsel
Spreeinsel (Spreeøya) er en øy i det sentrale Berlin.
Den nordlige delen var i middelalderen et sumpområde. Senere ble området brukt til haver og som park, Lustgarten. Fra det 19. århundre ble de berømte prøyssiske museene som nå er kjent som Museumsinsel bygget. Museumsinsel står på UNESCOs verdensarvliste.
Rett ved siden av står Berliner Dom, med bl.a. Hohenzollernfamiliens krypt.
På den sydlige delen av øya lå byen Cölln, som frem til 1709 var Berlins nærmeste nabo. Den sydlige delen kalles idag Fischerinsel, og er et boligområde.
Hesperinidae
Hesperinidae er en liten familie av primitive mygg som er beslektet med hårmygg.
Utseende
Middels store, slanke mygg. Ligner hårmygg, men kan skilles fra disse på de lange antennene. Kroppen er ganske slank. Hodet er lite, med små fasettøyne som ikke møtes i pannen, og tre punktøyne (ocelli). Antennene er lange og tynne og består av 12 ledd. Munndelene er lite utviklet. Vingene er store, med et tydelig årenett. Et karakteristisk trekk er at den første lange åren etter vingespissen (R4+5, feilaktig kalt R5 på tegningen) er sterkt krummet. Beina er lange og slanke, med små sporer på leggene (tibiae).
Larvene er hvitaktige, lange og tynne, sylindriske, med en tydelig hodekapsel. De har et par vorteføtter på det fremste segmentet, åndehull (spirakler) på siden av de fleste kroppssegmentene og en del korte hår.
Levevis
Hesperinidene er skogsinsekter. Larvene lever i råtnende ved av ulike treslag som ligger under vann, og kan være ganske tallrike i Øst-Asia. De voksne insektene klekkes tidlig på våren, og hannene ser ut til å sverme. Ellers er lite kjent om leveviset deres. Denne familien er ikke funnet i Norge, men en art finnes lenger sør i Europa.
Fossile arter
Hesperinidene i dag er en meget artsfattig gruppe, men det er beskrevet en god del fossile arter som muligens eller sannsynligvis bør regnes til Hesperinidae. Sannsynligvis er de få nålevende artene en liten rest av en tidligere ganske artsrik insektgruppe.
Eksterne lenker
Hesperinus
Cocktailparty-effekten
Cocktailparty-effekten er et populærnavn på et persepsjonspsykologisk fenomen som gjør oss i stand til å følge en selvvalgt konversasjon i et rom hvor flere konversasjoner er i gang samtidig.
De fleste mennesker har egenskapen og muligheten til å utføre dette. Den går i korte trekk ut på at om man er i et rom hvor det er flere grupper med mennesker som snakker, kan man selv velge hvilken samtale man vil følge med på, kun ved å konsentrere seg om den ønskede samtalen. De andre samtalene vil da fade ut og den en ønsker å høre på vil oppleves å bli sterkere. Dette tilsvarer for hørselen det en for synet kaller fokusering.
Kamal al-Ganzuri
Kamāl al-Ǧanzūrī (, egyptiskarabisk uttale: [kæˈmæːl elɡænˈzuːɾiː]; også skrevet Kamal Ganzouri; født 12. januar 1933 i al Minufiyah, død 31. mars 2021 i Kairo ) var en egyptisk økonom som var Egypts statsminister i to perioder, først 1996–1999 og deretter 2011–2012.
Cocktailparty-effekten
Evnen til å fokusere sansninger er ikke jevnt fordelt, og for individer vil den også variere med dagsform og tildels alder. Ved en moderat hørselssvekkelse vil cocktailparty-effekten langt på vei være slik, at personen må bruke både syn og hørsel for å få med seg det som blir sagt.
En interessant utnyttelse av effekten ble tatt i bruk under den kalde krigen, da romavlytting ble kjent som spionmetode. Viktige samtaler kunne da finne sted, mens tre – fire personer med liknende stemmekvaliteter som de som førte samtalen leste høyt fra hver sin avis.
Muldvarpen (tegnefilm)
Muldvarpen (tsjekkisk: Krtek eller Krteček) er en animert figur i en rekke tegnefilmer av den tsjekkiske animatøren Zdeněk Miler.
Den ble først sett i 1956 i Praha, da Miler ønsket å lage en barnefilm om hvordan lin blir laget. Han ønsket at tegnefilmen skulle ha et preg av Disney, og valgte en muldvarp i hovedrollen, etter at han støtte på et muldvarphull under en gåtur. Den første filmen, som het Jak krtek ke kalhotkám přišel («Hvordan muldvarpen fikk buksene sine») ble sluppet i 1956, og den søte hovedpersonen ble veldig populær i mange østeuropeiske land, Tyskland, Østerrike, India og Kina. Produksjon av flere episoder startet i 1963, og siden den gang har over 50 episoder blitt produsert.
I den første episoden ble det brukt en fortellerstemme, men Miler ønsket at tegnefilmen skulle bli forstått i alle land i verden, så han bestemte seg for å bruke sine døtre som stemmeskuespillere, og reduserte all tale til korte utbrudd, kun for å uttrykke muldvarpens følelser og inntrykk. Døtrene hans ble også flaskehalsen i skapelsesprosessen av filmene, da disse så dem først, og Miller brukte dem for å finne ut om filmens budskap nådde frem til barna eller ikke.
The Vines
The Vines er et australsk alternativ rocke-band som slo gjennom i 2002 sammen med andre band i samme stilen, som The Strokes, The Hives og The White Stripes.
The Vines består idag av Craig Nicholls på vokal og gitar, trommeslager Hamish Rosser og Ryan Griffith på gitar.
Patrick Matthews forlot bandet i 2004 og spiller nå i Youth Group. Craig Nicholls fikk i 2004 diagnosen Aspergers syndrom, en mild form for autisme.
The Vines har gitt ut fire album, Highly Evolved, Winning Days, Vision Valley og Melodia.
Rebekkalogen Konkylie
Konkylie var den andre av tre rebekkaloger som ble opprettet i Bodø.
Logens historie starter med Bodø Rebekkaforening. Eks.OM Kristine Rønnemyr hadde tatt initiativet til å stifte foreningen etter oppfordring fra DDRP Edith Skyrud. Den 10. april 1984 ble Bodø Rebekkaforening stiftet, bestående av 52 søstre, hvorav 28 søstre hadde meldt overgang fra rebekkalogen Providentia.
Sioux County (Nord-Dakota)
Sioux County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Dakota. Det ligger sør i staten og grenser mot Morton County i nord, Emmons County i øst, Adams County i vest og mot Grant County i nordvest. Det har også grense mot delstaten Sør-Dakota i sør.
Rebekkalogen Konkylie
Foreningen ble opphøyd til rebekkaloge og instituert den 24. oktober 1984 av Rådspresident Aase Vergemann, og rebekkarådets embedskollegium. Stor Sire var representert av DDSS Johs. Frantzen.
Sioux County (Nord-Dakota)
Sioux Countys totale areal er 2,922 km² hvorav 89 km² er vann. I 2006 hadde fylket 4,282 innbyggere, og administrasjonssenteret ligger i byen Fort Yates.
Rebekkalogen Konkylie
Logen ble underlagt Rebekkaleiren Polarsirkelen i Bodø den 30. april 1988.
Saigō Takamori
Saigō Takamori (japansk: 西郷隆盛; født 7. februar 1827 i Kagoshima, død 24. september 1877) var en av de mest innflytelsesrike samuraiene i Japans historie. Han levde i slutten av Tokugawaperioden og begynnelsen på Meijiperioden, og har blitt kalt den siste sanne samurai.
Saigō Takamori var en lavtstående samurai fra domene Satsuma, som ledet de keiserlige styrkene i Boshinkrigen, som han også i en viss grad startet selv. Senere ble han viktig under selve Meijirestaurasjonen, men var i begynnelsen imot moderniseringen av landet.
Han argumenterte for en japansk invasjon av Korea i 1873, siden koreanerne ikke ville akseptere keiser Meiji som Japans hersker, og da han ikke fikk viljen sin trakk han seg tilbake fra politikken og returnerte til hjembyen Kagoshima.
Til slutt startet han Satsuma-opprøret i 1877, et samuraiopprør mot regjeringa, det siste og det største opprøret mot den nye regjeringa. Etter tidlig suksess ble opprøret knust, og Saigō ble drept (eller begikk seppuku) i det nesten symbolske siste slaget, slaget ved Shiroyama.
Ifølge noen legender døde Saigō ikke, og det ble hevdet at han ville komme tilbake fra India, Kina eller Russland for å kjempe mot urettferdigheten. Siden regjeringa ikke klarte å kue folkets hengivenhet til samuraiverdiene, tilga de ham posthumt den 22. februar 1889.
Axel Hirschs pris
Axel Hirschs pris er en svensk litterær pris som deles ut av Svenska Akademien. Prisen er på SEK 110 000 (2007) og deles ut til forfattere som i de siste to årene har utgitt en biografi av høy kunstnerisk og kulturhistorisk verdi eller et betydningsfullt historisk arbeid.
Ganske Enkelt Genialt
Ganske Enkelt Genialt er et strategisk brettspill av Reiner Knizia, lansert i 2004.
Spillebrettet er firkantet, med 173(±) sekskantede ruter. På poengbrettet er det seks brikker i forskjellige farger, rød, blå, grønn, lilla, gul og oransje. Brikkene ligger på et brett med atten ganger seks ruter.
Regelverk
Spillet kan spilles av to, tre eller fire spillere. Hver spiller skal ha et stativ med seks tilfeldig valgte brikker, som hele tiden skal være skjult for de andre spillerne. Brettet består også av en rekke seks-kanter, med de to ytterste ringene er reservert for spill med tre eller fire spillere. Reglene sier at den yngste spilleren skal få den første omgangen. Men hvis det spilles flere omganger rett etter hverandre, så kan den første spilleren rotere. Spillere skal bytte på å plassere en brikke på brettet, og kan score poeng ved å lage linjer med identisk fargede seks-kanter.
I den første runden må hver spiller plassere en brikke ved siden av en annen av de seks trykte fargede symbolene på brettet. Deretter kan spillere plassere brikker på en hvilken som helst ledig plass på brettet. Hvis en spiller oppnår en poengsum på 18 poeng med en hvilken som helst farge, erklærer de Genial eller Mensa (avhengig av hvilken språk-versjon de spiller) og kan plassere en ny brikke på brettet. Å få en poengsum på 18 med to farger på samme tid, fører til to bonus-spill, og bonus-spill kan føre til ytterligere bonus-spill ved å oppnå 18 poeng med en annen farge.
Når en spiller har brukt opp bonus-spillet sitt for en hvilken som helst farge, er det ikke lenger mulig å score ytterligere poeng eller få ytterligere bonus-spill med denne aktuelle fargen. Alle bonus-spill må gjøres fra spillerens nåværende brikker, og alle bonus-spillene må benyttes umiddelbart. Når en spiller har gjort sine trekk, kan de velge å bytte brikker. Hvis spilleren sitter igjen med fem eller færre brikker, kan de trekke nok brikker til en full hånd med seks brikker. Dette er slutten på den spillerens tur, og det blir en annen spiller sin runde.
Kirkehaugsveien (Oslo)
Kirkehaugsveien (1A–13, 2–14) er en vei på Sollerud i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Sollerudveien til Bestumveien.
Canopidae
Canopidae tilhører gruppen Pentatomoidea, en undergruppe av tegene, en gruppe av nebbmunner. De har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. De lever trolig av sopp. Familien omfatter bare 8 kjente arter som lever i den neotropiske økosonen (Sør- og Mellom-Amerika).
Utseende
Middelsstore (5 – 7 mm), brede, blankt svarte teger, ofte med fiolett eller grønnlig metallglans. De ligner på familien Plataspididae men er trolig ikke nært beslektet med disse, sannsynligvis står de nærmere til Cydnidae. Hodet er kort, antennene består av fem ledd, det andre leddet er ganske lite, omtrent så langt som bredt. Oversiden er sterkt hvelvet, undersiden flat slik at dyret blir nærmest halvkuleformet. Scutellum er stort og dekker nesten hele bakkroppen og mesteparten av forvingene. Disse er store, dobbelt så lange som bakkroppen. Beina er korte, leggene (tibiae) er hårete, men uten torner, føttene består av tre ledd.
Schanzen Einsiedeln
Schanzen Einsiedeln (norsk: Einsiedelnbakkene) er et skihoppanlegg i kommunen Einsiedeln i Sveits. Anlegget ligger i Eschbach og består av fire hoppbakker med størrelse K105 (HS117), K70 (HS77), K45 (HS50) og K25 (HS28). Det er det viktigste treningsanlegget for skihopping for det sveitsiske skiforbundet.
Canopidae
Levevis
Nymfer av flere arter er funnet på kjuker som vokser på død ved, og det er også funnet sporer fra disse i magen på tegene, så trolig er disse artene soppetere som er knyttet til kjuker.
Utbredelse
De åtte kjente artene lever i Sør- og Mellom-Amerika.
Su Song
Su Song (kinesisk: 蘇頌, pinyin: Sū Sòng, stilnavn: Zirong 子容, født i 1020 nær Quanzhou i Fujian i Kina, død 1101) var en kinesisk vitenskapsmann, statsmann og universalviter under Songdynastiet.
Han gjorde store innsatser innen astronomi, kartografi, horologi, farmasi, geologi, zoologi, botanikk, mekanikk, arkitektur, og poesi, og var også diplomatisk sendemann for keiserhoffet. Han var ved siden av Shen Kuo en av sin tids fremste kinesiske universalgenier.
Schanzen Einsiedeln
Alle de moderne hoppbakkene har plastmatter og porselensspor i tilløpet slik at de kan brukes hele året. Anlegget har også stolheis, snøkanoner og flomlys. Den største av hoppbakkene er Sveits' største helårsbakke.
Internasjonale konkurranser i Schanzen Einsiedeln har alle vært på plast: Sommer Grand Prix, kontinentalcupen og FIS-cupen, samt juniorrenn.
Anerkjente bakkerekorder:
Grunnavgift på fyringsolje
Grunnavgft på fyringsolje er en særavgift til statskassen.
Lone Lindorff
Lone Lindorff (født 23. juli 1937 i København), er en dansk skuespillerinne, manusforfatter, barnebokforfatter og billedkunster.
Grunnavgift på fyringsolje
Grunnavgiften på fyringsolje mv. ble innført i 2000. Avgiften ble begrunnet med at økningen i el-avgiften i 2000 ikke skulle bidra til en miljømessig uheldig overgang fra bruk av elektrisitet til bruk av fyringsolje til oppvarming.
Lone Lindorff
Biografi
Lone Lindorff gjennomførte en husholdningsutdannelse før hun ble utdannet på The Bristol Old Vic Theatre School i England 1957-59. Hun debuterte som 21-årig i Ung Vrede i Århus, instruert av hennes mor skuespillerinnen Bodil Lindorff.
Grunnavgift på fyringsolje
Avgiftsplikten omfatter mineralolje. Som mineralolje anses bl.a. parafin, fyringsparafin, gassolje, dieselolje og fyringsolje. Avgiftsplikten oppstår som hovedregel ved uttak fra godkjent lager eller ved innførsel.
Lone Lindorff
Biografi
I løpet av 1960-tallet og 1970-tallet fikk hun mange spendende roller på en lang rekke scener i Danmark – i revyer og på Riddersalen over engelske komedier til ny dansk dramatikk blant annet Ulla Ryums Myterne.
Lone Lindorff var på 1970-tallet sterkt engasjert i politisk teater og tilhørte 1969 til 1974 Fiolteatrets faste ensemble, hvor hun spilte kvinnesaks-, debatt- og bruksteater, blant annet. "Vi er alle i samme båd". Hun medvirket i forestillingen "Frændeløs" på Gladsaxe Teater.
Lindorff hadde dessuten roller i TV-teaterforestillinger som "Bernardas Hus" og i flere spillefilmer. Hun ble prisbelønt for tollen sin i filmen Man sku' være noget ved musikken. Til andre vesentlige roller i filmkarriere hennes hører dessuten Den Forsvundne Fuldmægtig, Zappa, Tro, Håb og Kærlighed og Åndenes hus fra 1993.
Grunnavgift på fyringsolje
Den generelle avgiftssatsen i 2010 er 0,886 kroner per liter mineralolje.
Mineralolje som leveres til treforedlingsindustrien og produsenter av fargestoffer og pigmenter er i 2010 ilagt en lav sats på 0,126 kroner per liter mineralolje. Etter EFTAs overvåkningsorgan (ESA) sitt vedtak 16. juli 2008 (502/08/COL) kan den reduserte satsen for treforedlingsindustrien ikke settes lavere enn 15 euro per 1000 kg mineralolje fastsatt i nasjonal valuta per første virkedag i oktober i året før budsjettåret. Dette samsvarer med minstesatsen i EUs Rådsdirektiv 2003/96/EF (energiskattedirektivet). ESAs godkjennelse gjelder fram til 31. desember 2017.
Unntatt fra avgiftsplikten er flyparafin samt olje som pålegges veibruksavgift på autodiesel. Det gis fritak for avgiften for bl.a. mineralolje til bruk i skip i utenriks fart, gods- og passasjertransport i innenriks sjøfart, fiske og fangst i nære og fjerne farvann, anlegg på kontinentalsokkelen, forsyningsflåten samt sildemel- og fiskemelindustrien.
Statens inntekter fra grunnavgiften på fyringsolje er i 2008 om lag 1,2 mrd. kroner.
Essaouira
Essaouira (arabisk:, '; tidligere kjent som Mogador''', dens portugisiske navn) er en kystby sør i Marokko. Navnet Souira betyr «lille fort», og ble senere utviklet til Es-Saouira, «den velskapte». Essaouira har ca. 60 000 innbyggere. Byen tiltrekker seg en del turister, særlig surfere.
Essaouiras arkitektur og medina står på UNESCOs verdensarvsliste. Begrunnelsen er at anlegget er et unikt og godt bevart eksempel på det europeiske 1700-tallets militære festningsby-anlegg, plassert inn i en nordafrikansk kontekst. Byen er samtidig i seg selv et vitnesbyrd om en historie om handel og kulturell kontakt mellom Europa og byen, landet og dets oppland i Sahara, og om en hersker som initierte denne kontakten.
Pjotr Tsjajkovskij
Pjotr Iljitsj Tsjajkovskij (russisk: Пётр Ильич Чайковский – Pjotr Il’ič Čajkovskij, ; født i Votkinsk i Russland, død ) var en russisk komponist fra romantikken av ukrainsk-fransk avstamning.
Selv om han ikke var medlem av den russisk-nasjonalistiske gruppen komponister kalt «den mektige håndfull», har musikken hans blitt kjent for sin distinkte russiske karakter, så vel som sine rike harmonier og emosjonelle melodier.
Liv
Tsjajkovskijs far, Ilja Petrovitsj, var en ukrainsk gruveingeniør, mens hans mor Aleksandra Andrejevna d'Assier nedstammet fra en meget musikalsk fransk familie. Hun var farens andre kone. Tsjajkovskij vokste opp som nest eldst av seks søsken i småbyen Votkinsk ikke langt fra Uralfjellene. Det fantes ingen skole der, men takket være foreldrenes velstand fikk Tsjajkovskij fra han var fire år gammel en fransk guvernante som tok seg av barnas opplæring. Han ble snart guvernantens favoritt; hun sa senere at hun aldri hadde «truffet et edlere barn». Tsjajkovskij på sin side kalte henne en helgen. Som voksen ville han tilgodese henne med en pensjon, noe hun avslo, men han besøkte henne i Montbéliard i Alsace, der hun kom fra.
Tsjajkovskij viste seg tidlig som musikalsk begavet, og fikk pianotimer i femårsalderen. Familien flyttet til St. Petersburg i 1848 da faren fikk arbeid der, og sønnen ble sendt på en skole som skulle forberede ham på et liv i embetsstanden. 14 år gammel fikk han et av de hardeste slag livet gav ham: Hans mor døde av koleraen. De hadde stått hverandre nær, og han kom aldri helt over tapet.
Essaouira
Historie
I 1897 ble det i Essaouira etablert en egen jødisk bydel, en mellah.
Pjotr Tsjajkovskij
Liv
En langt mer innflytelsesrik kvinne i Tsjajkovskijs liv var en rik enke, Nadesjda von Meck (1831–1894), som han korresponderte med fra 1877 til 1890, men hun insisterte på at de aldri skulle møtes, denne opplysningen nevnes i det norskproduserte hørespillet Eventyret om Tsjajkovskijs, men ifølge ulike biografier og faktabøker, som for eksempel Classical Music For Dummies blir det nevnt at dette var Tsjajkovskijs ønske, i frykt for at hans legning skulle avsløres på en tid da homofili betydde tortur og dødsstraff i Russland. I tillegg til å gi ham en årlig økonomisk støtte pålydende 6 000 rubler, uttrykte hun sin interesse for hans musikalske karriere og beundring for hans musikk. Senere kuttet hun plutselig sin støtte, trolig da hun fant ut om hans seksuelle preferanse. Det er mulig at Nadesjda planla å gifte bort en av sine døtre til Tsjajkovskij. Hun hadde tidligere forsøkt å gifte bort en av dem til Claude Debussy, som bodde i Russland en periode og var lærer for familien. Hun kan også ha vært preget av at hun hadde pådradd seg en tuberkulose som førte til at hun døde bare to måneder etter Tsjajkovskij.
Essaouira
Historie
I 1844 ble byen bombet av den franske flåten under den fransk-marokkanske krig. Etter bombingen begynte en nedgangstid for byen, og den gjenvant aldri sin betydning for handelen. Under det franske protektoratet var den kjent under navnet Mogador, men de nye myndighetene foretrakk å bygge ut havnene i Casablanca, Agadir og Tangier, heller enn Essaouira.
Pjotr Tsjajkovskij
Liv
Bare ni dager etter den første oppsetningen av hans sjette symfoni, Pathétique, i 1893, døde Tsjajkovskij. Det er generelt akseptert at han begikk selvmord, selv om eksakt dødsårsak og omstendighetene er ukjente. Det har vært hevdet at det var kolera, som også hans mor døde av, etter at han med vilje skal ha drukket infisert vann, selv om arsenikkforgiftning er mer sannsynlig. En påstand er at en gruppe av hans tidligere klassekamerater to dager før hans død hadde møttes og krevd at han skulle begå selvmord for å unngå en skandale rundt hans påståtte forhold til en nevø av et medlem av det russiske aristokratiet. Tsjajkovskij ble gravlagt i Tikhvin-gravstedet i St. Petersburg.
Essaouira
Essaouira i vestlig kunst
I Thorbjørn Egners beretning om Kaptein Sorte Bill ble slaget om den spanske gullfregatten utkjempet i 1518 ved Mogador.
Pjotr Tsjajkovskij
Liv
Hans liv, dog noe utbrodert, er et tema i Ken Russells film The Music Lovers.
Balletter
Tsjajkovskij er nok mest kjent for sine balletter. Den første, Svanesjøen (op. 20), ble komponert i 1875 og 1876 og først oppsatt (dog ikke helt komplett) ved Bolsjojteateret i Moskva i 1877.
Tsjajkovskijs siste ballett var Nøtteknekkeren (op. 71), komponert i 1891/92 og basert på en fortelling av E.T.A. Hoffmann. Dette er Tsjajkovskijs mest kjente ballett, men også den Tsjajkovskij selv var minst fornøyd med.
Symfonier
Tsjajkovskijs tidligere symfonier er stort sett gladlynte verker med nasjonalistisk karakter, mens de senere symfonier dveler ved skjebnen, uvisshet, og, særlig i den sjette, desperasjon.
Han skrev også fire orkestrale suiter mellom den fjerde og den femte symfonien. Han ville opprinnelig også kalle én eller flere av disse symfonier, men ombestemte seg. De fire suitene er uansett symfonisk i karakter, og regnes av mange som urettferdig forsømte orkestrale mesterverk.
Konserter
Av hans tre konserter for piano, er det den første, i b-moll (op. 23; 1874–1875) som er mest kjent og anerkjent. Den ble opprinnelig refusert av pianisten Nikolai Rubinstein som dårlig komponert og uspillelig, men senere urframført av Hans von Bülow i Boston i 1875.
Den såkalte tredje pianokonsert i Ess-dur har en interessant historie. Den ble påbegynt etter den femte symfonien og var ment å bli hans neste symfoni, altså hans sjette. Han avbrøt imidlertid dette arbeidet og konsentrerte seg om det man nå kjenner som hans sjette symfoni, et helt annet verk. Etter Tsjajkovskijs død gjorde komponisten Sergej Tanejev ferdig orkesterdelene, la til en pianodel og publiserte den som «Tsjajkovskijs tredje pianokonsert». Dette er ikke en spesielt dekkende tittel, mer presist vil den kunne kalles «Uferdig symfoni av Tsjajkovskij, komplettert og arrangert for piano og orkester av Tanejev».
Hans fiolinkonsert i D-dur (op. 35) ble skrevet på under en måned i mars og april 1878, men uroppføringen ble forsinket til 1881 siden konserten ble refusert av fiolinisten Tsjajkovskij ville dedisere arbeidet til.
Øvrige verker
Blant Tsjajkovskijs øvrige verker er den populære 1812-ouverturen (op. 49; 1880), Romeo og Julie-fantasiouverturen (1881), Capriccio Italien (op. 45; 1880) og Marche Slave (op. 31; 1876).
Hans mange andre komposisjoner inkluderer verker for sangkor så vel som mange sanger, kammermusikk og musikk for piano alene. Noen av de mest kjente av disse verkene er:
Rolf Rasch-Engh
Rolf Rasch-Eng (født 5. mai 1942 i Oslo) er en norsk forfatter. Han har arbeidet i skoleverket og i fylkeskommunal kulturadministrasjon. Rasch-Engh har skrevet et utall artikler og bøker om historie og våpen.
Kringkastingsavgift
Norge
Norge hadde kringkastingsavgift frem til 2020. og lisenspengene gikk til NRK. I 2017 var NRKs lisensinntekter på 5,58 milliarder kroner, noe som utgjorde 94,2 prosent av NRKs totale inntekter.