cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fløyte
Nesefløyte
I Polynesia og i landene omkring Stillehavet var nesefløyter utbredt. Det finnes også versjoner av nesefløyter i Afrika og Kina. Hvorfor man spiller fløyte nasalt istedenfor med munnen har stort sett med eldre tro og overtro å gjøre. For eksempel har Hawaiierne trodd de at nesen er ren og uskyldig, i motsetning til munnen som kan si stygge ting. Derfor var luften som passerte gjennom ohe hano ihu fløyten renere enn den som kommer fra munnen.
Okarina
Okarina er en slags fløyte og hører dermed til treblåserne uansett materialvalg. Den er et klassisk og meget gammelt blåseinstrument som kan spores tilbake til ca. år 30 000 f.Kr. i Sør-Asia.
Den vanlige typen har fra 6 til 12 fingerhull av varierende størrelser. Tradisjonelt er den laget av keramikk, men det finnes også okarinaer av andre materialer, som tre, glass, metall eller plast.
Leirgjøk
Leirgjøk er en variant av okarinaen der fingerhullene har samme størrelse.
Sandnesgauk
Sandnesgauk er en type leirgjøk fra Sandnes, laget av brent leire. Leirgaukene har blitt laget i Sandnes siden 1800-tallet.
Båtmannspipe
Båtmannspipe er en fløyte, gjerne av sølv eller messing, som brukes til å gi signaler til mannskaper ombord i sjøgående fartøyer, særlig marine fartøyer.
militært brukt.
Dommerfløyte
Dommerfløyte er et lite signalverktøy som kan spille en tone. Fløyten har vært brukt langt tilbake i tid og ikke kun innen idrett men også av politi, militære og konduktører.
Hundefløyte
Hundefløyte er en fløyte som skaper en lyd med meget høy frekvens ( opptil ca 100 000 hertz), over det menneskelige hørbare området, men i hundens hørbare område. Den benyttes til å kalle på hunder.
Lokkefløyte
Det finnes blant annet lokkefløyter for kråke, gås, hjort, rådyr, rev, villsvin og oter.
Luis Miguel
Han har tidligere hatt forhold til blant andre Mariah Carey og Daisy Fuentes, men er nå sammen med den meksikanske skuespilleren Aracely Arambula. Paret fikk sønnen Miguel i januar 2007.
Bø (Telemark)
Bø, ofte kalt Bø i Telemark, er en bygd og en tidligere kommune i Midt-Telemark kommune. Historisk ble Bø regnet til Grenland, men i dag regnes Bø til Midt-Telemark i det større landskapet Telemark. Bø var siden middelalderen en del av Skienssysla, senere Bratsberg len, Bratsberg amt og Telemark fylke, og ble del av det sammenslåtte fylket Vestfold og Telemark i 2020. Bø grenser til bygdene Notodden i nord, Sauherad i øst, Lunde i sør, og Kviteseid og Seljord i vest. Bø ble slått sammen med nabokommunen Sauherad til Midt-Telemark kommune fra 1. januar 2020. Den sammenslåtte kommunen har administrasjonssenter i Bø og utgjør drøyt halvparten av distriktet Midt-Telemark.
Bø har vært en admininistrativ enhet i Norge siden middelalderen i form av Bø prestegjeld, og fikk status som formannskapsdistrikt, senere betegnet kommune, fra etableringen av kommuner i Norge i 1837. Frem til 1867 var også Lunde en del av Bø. Bøs næringsgrunnlag er hovedsakelig jord- og skogbruk, offentlige kontorer, utdannelsesinstitusjoner samt turisme. Bø fikk i 1954 eget landsgymnas og ble i 1970 sete for Telemark distriktshøgskole, som dannet kjernen i den senere Høgskolen i Telemark og som i dag er en av de største campusene i Universitetet i Sørøst-Norge. Bø er særlig kjent for forfatterstudiet i Bø, og er kjent som «studentby» på grunn av den høye andelen studenter og andre tilknyttet akademisk virksomhet. Blant Bøs turistattraksjoner er bl.a. fjellområdet og vintersportsstedet Lifjell, klatrepark og Bø Sommarland. Bø er også kjent for sine rike kulturtradisjoner innen norsk folkemusikk, folkedrakt, folkedans, felebygging og sølvsmedkunst. I juli hvert år arrangeres Telemarkfestivalen med hovedvekt på folkemusikk.
Den tradisjonelle dialekten i Bø er bøhering; fra midten av 1900-tallet har dialekten vært på vikende front, samtidig som standard østnorsk har blitt mer vanlig. Bø var tradisjonelt en nynorskkommune og er fortsatt en del av en kommune som har nynorsk som offisiell målform, men nynorskandelen i skolen har etterhvert sunket til under 20% (Bø skule og Bø ungdomsskule har totalt 13% nynorskelever skoleåret 2020/21 ). Høyeste punkt er Jøronnatten (1275 moh.). Bø betjenes av Bø stasjon på Sørlandsbanen og riksveg 36 går gjennom kommunen.
Historie
Bø har vært en admininistrativ enhet siden middelalderen i form av Bø prestegjeld. I forbindelse med formannskapslovene ble Bø herred (kommune) etablert i 1837 i med utgangspunkt i Bø prestegjeld bestående av sognene Bø, Ytre Flaabygden og Lunde. I herredet som helhet var folketallet i 1835 på 4827 og i 1845 var det 4969 innbyggere i hele herredet. I Bø sogn var det i 1835 et folketall på 2426 og i 1845 var det 2626 innbyggere i Bø sogn.
Den 1. januar 1867 ble Bø herred delt i to, ved at sognene Flaabygd og Lunde dannet et eget herred, Lunde. Ved delingen hadde det resterende Bø (tilsvarende Bø sogn) 2633 innbyggere, mens det fradelte herredet hadde et folketall på 2257.
I tillegg har det vært noen grensereguleringer. Den 1. januar 1883 ble et område med 42 innbyggere overført fra Heddal og et område med 235 innbyggere overført fra Seljord. 1. juli 1914 ble et område med 27 innbyggere overført fra Sauherad.
Kommunereformen
I forbindelse med kommunereformen av 2014 vedtok Bø kommune å slå seg sammen med Sauherad under navnet Midt-Telemark kommune. Sammenslåingen trådte i kraft 1. januar 2020. Den nye kommunen har rundt 10 000 innbyggere.
Kultur
Gullbring kulturanlegg er beliggende i Bø i Telemark, det er et regionalt kulturanlegg for Midt-Telemark.
Tulcea
Tulcea [] (på bulgarsk, russisk, og ukrainsk Тулча, Toulcha; på tyrkisk: Hora-Tepé eller Tolçu) er en by i Dobrudsja, Romania. Byen er hovedstad i Tulcea fylke.
Bø (Telemark)
Kultur
Bygda har i etterkrigstiden vært kjent for sin rånekultur, som blant annet er beskrevet av band som Ni Liv (tidl. Bygdabilly Band) med sanger som «Bø te Lonne (på 7:20)» og E-76 med «Bøgata by Night (Bøgata opp og Bøgata ned)». Den populære NRK-Serien Rådebank handler nettopp om Rånere og er spilt inn i og rundt Bø.
Tulcea
Geografi
Tulcea ligger ved Donaus (Sulinaarmen) høyre bredd 39 nautiske mil (72 km) fra elvens "nullpunkt" i Sulina. Byen er inngangsporten til Donaudeltaet, men regnes ikke selv for å tilhøre selve deltaet. Til Tulcea hører også landsbyen Tudor Vladimirescu på Sulinaarmens venstre bredd.
Bø (Telemark)
Kultur
Mediebildet i Bø er prega av lokalavisa Bø Blad som nesten enhver husstand abonnerer på. Samtidig er også Radio Midt-Telemark en synlig aktør med sin Bilbingo og spørreprogrammet «Heilt borti nåtta».
Tulcea
Historie
Byen ble grunnlagt i det 8. århundret før Kristus. Herodot av Halikarnassos kaller for Castrum Aegyssus; også Diodorus Siculus nevner byen. Ovid tilskriver i sitt verk Epistulae ex Ponto (brev fra Svartehavet) byens daværende navn dens dakiske grunnlegger Carpyus Aegyssus.
Tulcea har alltid vær en viktig havneby. Etter romernes erobring av byen var den hjemmehavn for den romerske norøstflåten. Romerne rekonstruerte byen, noe de gjenværende ruinene av forsvarsmurene og tårnene vitner om. Senere sto byen under vekslende herredømme. Byen tilhørte således Det bysantinske riket i det 5. og 6. århundret, Bulgaria fra 6. til 10. og 12. til 14. århundret og Republikken Genova fra det 10. til 13. århundret. Undertiden tilhørte byen lokale kongeriker som det bulgarske despotiet Dobrudsja og Valakia under Mircea cel Bătrân.
Bø (Telemark)
Kultur
Bø har også preg av å være et studentsted, som sete for Bø landsgymnas, nå Bø vidaregående skule, og for Telemark distriktshøgskole, nå Universitetet i Sørøst-Norge.
Tulcea
Historie
I 1416 ble byen erobret av Det osmanske riket og omdøpt til Hora-Tepé eller Tolçu. I det 17. århundret nevnes Tulcea av den osmanske reisende Evliya Çelebi som et bosetting med 600 hus, bebodd av valakere.
Bø (Telemark)
Tusenårssted
Kvennøya er Bø kommunes tusenårssted. Øya er en del av Bø Museum og et populært friluftsområde.
Tulcea
Historie
I 1807 bygde bulgarerne i Tulcea det første private sykehus på balkanhalvøya.
Bø (Telemark)
Tusenårssted
Tusenårsstedet ble markert med åpning av en ny gangbro over til Kvennøya og opparbeiding av friområdet og mølleplassen.
Tulcea
Historie
Den russiske armeen erobret Tulcea 11. eller 23. mars 1854 under Krimkrigen. Troppene måtte imidlertid forlate byen i juni 1854 for å delta i kamphandlingene på Krim.
Bø (Telemark)
Politikk
Ved kommunevalget I 2011 ble Venstre det dominerende partiet etter en lang periode med Arbeiderpartiordførere. Tidligere var også Venstre det største partiet i kommunen, et parti med lokale stortingsrepresentanter som fikk lokalisert både gymnas og høyskole til bygda.
Tulcea
Historie
Byen ble et sandsjak-senter (administrasjonssenter i Det osmanske riket) i Silistre Eyaleti i 1860 og tilsvarende i Tuna Valayeti i 1864.
Bø (Telemark)
Kommunestyrevalget 2019
Kommunestyrevalget i 2019 ble avholdt for hele det nye kommunestyret i den nye Midt-Telemark kommune. Dermed var kommunestyrevalget i 2015 det siste der representanter ble valgt for Bø kommune.
Tulcea
Historie
1860 fikk Tulcea bystatus og ble fylkeshovedstad. Inntil 1878 var byen bispesete for det bulgarske eksarkat.
Etter Berlinerkongressen 1878 ble Tulcea sammen med norddobrudsja lagt til Romania. Under den første verdenskrigen var Tulcea okkupert av Bulgaria fra 1916 til 1918. Til 1940 var byens befolkning overveiende bulgarsk. Bulgarerne forlot imidlertid da byen som en følge av Craiovatraktaten under den andre verdenskrigen.
Demografi
Ifølge folketellingen i 2002, har Tulcea en befolkning på 91 875 innbyggere, hvorav 91,3 % er rumenere. Forøvrig utgjør lippovanerne 2,78 % og tyrkerne 1,4 % av befolkningen. De fleste av de innfødte bulgarerne flyttet ut i samsvar med Craiovatraktaten fra 1941.
Brynjar Hoff
Brynjar Hoff (født 1. oktober 1940 i Orkdal i Trøndelag) er en norsk oboist.
Foreldrene hans var organist Erling Hoff (1910–1994) og organist og pianolærer Magnhild Bergljot Bakken (1915–96).
Han begynte å spille obo som 10-åring og ble profesjonell musiker alt som 15-åring da han ble solooboist i Trondheim Symfoniorkester og etter hvert også i Trondheim Kammerorkester. I 1958 flyttet han til Oslo og begynte i orkesteret ved Den Norske Opera da operaen begynte sin virksomhet i 1959. Fra 1965 var han i en årrekke alternerende solooboist i Oslo Filharmoniske Orkester. Han har jevnlig vært solist med Oslo Filharmoniske Orkester, Kringkastingsorkestret og andre norske orkestre. Han har dessuten vært med å starte flere treblåserensembler.
I 1965 startet han et langvarig samarbeid med pianist Robert Levin. Hoff har vært obosolist på rundt 30 innspillinger. Det er blitt spesialkomponert rundt 60 verker til ham. Han har gjennomført en rekke turnéer og konserter i utlandet.
Brynjar Hoff avsluttet sin musikalske karriere med en avskjedskonsert i Gamle Logen, Oslo 11. november 2003, akkompagnert av Kåre Nordstoga på klaver.
Holmstein
Holmstein er et tidligere norsk mannsnavn. Navnet er i dag kun i bruk på Island, i formen Hólmsteinn.
Etymologi
Holmstein har opprinnelse i norrøne Holmstæinn, som er dannet av holmr, «holme», og steinn, «stein».
Hólmsteinn er en norrøn variant av Holmstæinn, og er også dagens islandske form av navnet. Holmsten var den gammeldanske og gammelsvenske formen av navnet. Holsten er en nyere svensk form av navnet. Holmstein, Holmsten og Holsten brukes også som etternavn.
Utbredelse
Holmstæinn er kjent brukt i 28 runeinnskripsjoner fra vikingtiden, så navnet var antakelig nokså utbredt i Norden på den tiden. Navnet er ikke kjent brukt i Norge siden middelalderen.
Holmstein er i dag ikke i bruk. Formen Hólmsteinn brukes på Island, og Holsten i Sverige, men er sjeldne.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Jan Syrovýs andre regjering
Jan Syrovýs andre regjering var et forretningsministerium ledet av general Jan Syrový, som satt som statsminister og forsvarsminister. Den satt fra 4. oktober til 1. desember 1938, og var den første regjeringen under Republikken Tsjekko-Slovakia.
Bakgrunn
Syrovýs første regjerings fall den 4. oktober 1938 var et resultat av at den slovakiske ministeren Matúš Černák hadde søkt avskjed etter at hans ultimatum om slovakisk selvstyre ikke hadde blitt oppfylt. Som følge av dette utnevnte Syrový en ny regjering hvor han fortsatte som forsvarsminister og statsminister. Da president Edvard Beneš søkte sin avskjed den 5. oktober overtok Syrový noen av presidentskapets plikter (i samsvar med den tsjekkoslovakiske grunnloven) inntil Emil Hácha ble valgt til president den 30. november 1938.
==Jan Syrovýs regjering ==
Eksterne lenker
Vláda obrany republiky
Terrorangrepet i Mumbai juli 2006
Terrorangrepet i Mumbai juli 2006 refererer til bombingen av flere tog i den indiske byen Mumbai på morgenen 11. juli 2006. Over 170 mennesker ble drept og 700 skadet. Angrepet ble høyst sannsynlig utført av en islamistisk gruppe med tilknytning til Kashmir.
Angrepet
De syv eksplosjonene skjedde rundt klokken 18.30 lokal tid (15.00 norsk tid), og de skjedde på ulike toglinjer i byen med kun få minutters mellomrom og i løpet av en time. Politiet bekrefter at samtlige eksplosjoner var forårsaket av sprengstoff. Eksplosjonene rammet tog som sto på plattformene på stasjonene Khar, Mahim, Matunga, Jogeshwari, Borivili og Bhayander, ifølge politiet. En bombe rammet også et tog mellom stasjonene Khar og Santa Cruz.
Etterforskning
350 arrestasjoner ble gjennomført i løpet av 36 timer etter angrepene, selv om indisk politi hevder at disse er arrestert for avhør. Indisk politi gikk etter hvert ut med etterlysning av to, konkret mistenkte i saken. Teknisk etterforsking bekreftet etter hvert at eksplosivene som var brukt, var RDX og at det i tillegg kan kan ha vært dynamitt eller amomminumnitrat.
Sent om kvelden 11. juli, siterte den indiske avisen The Times of India anonyme, indiske etterretningskilder i New Delhi som var "temmelig sikre" på at angrepene var gjennomført av militante grupperinger, Lashkar-e-Toiba og Students Islamic Movement of India. Begge disse organisasjonene har avvist ansvar for terroraksjonen.
Den 13. juli ringte en person, som utga seg for å være talsperson for Al-Qaida, til et lokalt nyhetsbyrå i Srinagar, for å annonsere gruppens ankomst til Kashmir. Den angivelige talsmannen fra Al-Qaida sa at eksplosjonene var "en konsekvens av indisk undertrykkelse av minoriteter, spesielt muslimer".
14. juli tok gruppen Lashkar-e-Qahhar, en terrorist-organisasjon som er linket til gruppen Lashkar-e-Taiba (LeT), på seg ansvaret for terrorhandlingen. I en e-post til en indisk tv-kanal, sier gruppen at den organiserte angrepet ved å bruke 16 personer, som alle "kom seg i sikkerhet". Ifølge e-posten skal motivet for angrepet være situasjonen i Gujrat- og Kashmirregionene. Den sier også at eksplosjonene var del av en serie angrep rettet mot andre steder, som den internasjonale flyplassen i Mumbai, Taj Mahal i Agra og Red Fort i New Delhi. Myndighetene etterforsker disse påstandene, og prøver å finne kilden til e-posten.
Oualata
Oualata eller Walata (arabisk:  ولاته) er en by i Hodh Ech Charguiregionen i det sørøstlige Mauritania, med 11 779 innbyggere (2000).
Byen ble grunnlagt på 1000-tallet, da som en del av Ghanariket. Byen ble ødelagt og forlatt i 1076, men ble gjenoppbygget i 1224 og ble snart en viktig stasjon i den transsahariske handelen, og et viktig islamsk lærested, med inntil seks koranskoler i virksomhet samtidig. Idag er byen kjent for sitt manuskriptmuseum og for den tradisjonelle arkitekturen med imponerende dekorasjoner.
Rangárþing eystra
Rangárþing eystra er en kommune (sveitarfélag) i regionen Suðurland på Island med 1 669 innbyggere ved utgangen av 2005.
Enebakk historielag
Enebakk historielag er et lokalt historielag i Enebakk som ble stiftet 29. mars 1955. Lagets formål er å samle og utbre kunnskap om Enebakks historie på ulike emner og felter.
I desember 2013 hadde laget 244 medlemmer og er tilsluttet Romerike historielag. Leder for styret siden 2014 er Marit Busengdal. Enebakk historielag ble i 2008 tildelt Enebakk kommunes kulturpris.
Enebakk historielag drifter Enebakk bygdetun og Aksel Bråtens hjulmakerverksted, arrangerer temamøter og rusleturer. Fra 2006 har Enebakk historielag, med opprettelsen av en egen kulturminnegruppe, satt fokus på bevaring, merking og synliggjøring av kulturminner i Enebakk. Enebakk historielag utgir lokalhistorisk litteratur, samt det lokalhistoriske tidsskriftet IGN.
Nøtterøy kirke
Nøtterøy kirke er hovedkirken i det som var Nøtterøy prestegjeld. Kirkens vestskip og tårnfot utgjør det opprinnelige kirkebygget. Kirken ble opprinnelig bygget omkring 1100 i gråstein i romansk stil. Kirken er utvidet mot øst som korskole i to tilbygningsetapper som foregikk i 1839 og 1883. Den har ca. 600 sitteplasser og to gallerier.
Kirken var opprinnelig viet til jomfru Maria, og dens festdag var 16. august. Dette fremgår både av biskop Eysteins jordebok (1398) og et brev fra Pave Johannes XXII, sendt av Avignon i Syd-Frankrike i 1323. I dette brevet, som er den eldste etterretning om kirken, omtales kirken slik på latin: «ecclesia de Niotaroy...beatissime virgins Maria constructa». På norsk betyr det «Nøtterøy kirke...bygget til ære for den salige jomfru Maria».
Kirken utgjør midtpunktet i et vakkert kirke- og gravlundsanlegg. Like ved kirken ligger et lite parkanlegg med krigsminnesmerke, utført av billedhuggeren Carl E. Paulsen, oppført til ære for norske krigsveteraner. Et relieff ved minnetavlen i våpenhuset i kirken, over falne fra andre verdenskrig er laget av samme kunstner.
Nøtterøy prestegård ligger i Prestegårdsskogen vest for kirken og stammer fra 1800-tallet.
Det finnes steinrelieffer på enkeltsteiner i kirkemuren. Disse kommer muligens fra den opprinnelige kirken og kan i så fall dateres til siste halvdel av 1100-tallet.
Kirkeskipet er en modell av en korvett. Det ble forært i gave av Johannes Pedersen Bruu og opphengt i 1817. Midt i kirken henger det en gedigen prismelysekrone, som ble skjenket som gave av Nøtterøys mange skipsredere Hans Vallø, Teien, i 1868. Altertavlen ble malt av Jakob Lindegaard rundt 1770. Bildet viser Jesus på korset, omgitt av jomfru Maria og Maria Magdalena knelende ved korsfoten og Johannes som står til høyre for korset. På altertavlens vinger kan man se to figurer. Den ene symboliserer håpet (ankeret) og den andre troen (korset). I toppstykket er det hebraiske gudsnavnet Jahwe malt i gull.
Gullgubbe
Gullgubbe er en type kunstgjenstand fra merovingertida. Den er laget av en tynn plate av gull, som regel mellom en og to kvadratcentimetre stor. Motivet er presset inn i relieff og forestiller ofte en mann og en kvinne vendt mot hverandre, av og til i omfavnelse. Gullgubber er også kjent med motiver av enkeltindivider eller dyr, mens andre plater er klippet ut av gullblikk, men ikke preget.
Gullgubbene er datert til perioden fra slutten av folkevandringstid og fram til tidligste vikingtid, med et tyngdepunkt i merovingertid, og er funnet i alle de skandinaviske landene. De blir som regel funnet i takbærende stolpehull etter langhus, og settes som regel i forbindelse med lokale maktsentra. Et fåtall gullgubber har også blitt påvist i forbindelse med gravfunn. Gullgubbenes funksjon er ikke kjent, men det antas at de kan være nedlagt i ritualer som har markert ættens høye status.
Det er kjent rundt 3000 gullgubber fra rundt 30 funnsteder i Skandinavia. Ved boplassen Sorte Muld på Bornholm, har man funnet ikke mindre enn 2350, mens over 100 ble funnet på Lundeborg ved Gudme på Fyn. Relativt få gullgubber har foreløpig blitt funnet i Norge. De største funnene er 29 stykker fra Hov i Oppland, nær Vingrom kirke, i utgravninger fra 1993 til 2008 og 22 gullgubber fra Mære kirke i utgravninger på 1960-tallet. Utgravningen på Hov i Oppland er ennå ikke vitenskapelig publisert, men i flere intervjuer har både arkeologen som fant de første gullgubbene i 1993, Tom Haraldsen fra Mjøsmuseet, og professor emeritus Heid Gjøstein Resi ved KHM bekreftet at antallet er 29 gullgubber. Noen få er hele, men mange er deformert eller har brettet inn et hjørne. Samtlige gullgubbemotiver fra Hov i Oppland er såkalte «dobbeltgubber», det vil si avbildning av en mann og kvinne som står i relieff mot hverandre.
Tolkning
En vanlig tolkning av motivet på gullgubbene er at det symboliserer det hellige bryllup mellom vaneguden Frøy og jotunkvinnen Gerd, slik vi kjenner det fra eddadiktet Skirnismål. Tanken er derfor at nedleggingen av gullgubbene skulle sikre en rik avling eller at det skulle være en framstilling av det mytiske paret som danner utspring for en fyrsteætt. Fra historiske kilder vet vi for eksempel at Ynglingeætten regnet sitt opphav tilbake til Fjolne, sønn av Gerd og Frøy. En annen mulig tolkning er at gullgubbene var en slags «tempelpenger»,slik det er foreslått av den danske forskeren Margrethe Watt. Kanskje ble gullgubbene deponert som verdifulle gudegaver eller ofringer i rituelle bygninger som var bygget for formålet. Særlig på Sorte Muld kan en slik tolkning være mulig, siden motiver og utforming av gullgubbene er mer variert enn i de norske funnene, og en stor del av gullgubbene er funnet nokså konsentrert på et sentralområde i det som var jernalderbyen på Sorte Muld på Bornholm. Kanskje kan en videre, vitenskapelig diskusjon om funnet fra Hov i Oppland gi nye momenter til tolkningen av hvilken rolle gullgubbene hadde i religiøse riter i yngre jernalder. Siden det også er funnet bortimot 30 ildstål av forskjellig utforming i jernalderhuset på Vingrom, kan dette ses i sammenheng med at den mannlige guden Frøy i norrøn mytologi noen ganger har nettopp ildstål som sitt symbol. Frøy og Frøya blir noen ganger beskrevet som et androgynt fruktbarhetspar.
Nansen Ski Jump
Nansen Ski Jump er en hoppbakke ved byen Berlin i delstaten New Hampshire, USA. Bakken ligger i Nansen Wayside State Park mellom Berlin og Milan, og var i sin tid den største i det østlige USA. Nettstedet Skisprungschanzen-Archiv oppgir bakkens K-punkt til 82 meter. Hoppbakken er oppkalt etter den lokale skiklubben, som igjen er oppkalt etter den norske polarfareren, oppdageren, diplomaten og vitenskapsmannen Fridtjof Nansen.
Historie
Nansen Ski Jump var arena for fire USA-mesterskap i skihopping - i 1940, 1957, 1965 og 1972 - og USAs OL-uttagningsrenn ble holdt der i 1938. Norske Johanne Kolstad satte verdensrekord for kvinner i bakken da hun hoppet 69,5 meter 6. mars 1938.
Ifølge New Hampshire State Parks var bakken i bruk til 1985 og siden åpen for publikum til 1988. Harold "Cork" Anson forteller i boka Jumping Through Time at bakken ble stengt allerede i 1979. Skiklubben var blitt dømt til å betale erstatning til en skihopper som hadde falt og pådratt seg varige mén i et renn i 1977, noe som medførte at klubben ikke lenger hadde råd til å vedlikeholde bakken.
I 2014 ble det tatt initiativ for å få bakken satt i stand igjen som kulturminne og gjenåpnet for publikum. Red Bull bevilget 15 000 dollar til reparasjon av bakken og ønsket å gjøre et reklamestunt med skihopper Sarah Hendrickson der. I 2015 og 2016 ble unnarennet ryddet for skog, og arbeidet med å bygge opp igjen trappa ved siden av unnarennet startet sommeren 2016. Stålstrukturen i tårnet ble sjekket og funnet å være i god stand. Vinteren 2016/17 ble det lagt nytt tredekke i tårnet. I løpet av 2017 skal trappa og skogryddingen fullføres, og det foreligger også planer om å reparere dommertårnet.
Jean Paul
Johann Paul Friedrich Richter (1763–1825), var en tysk forfatter. Litterært står han mellom Weimarklassisismen og romantikken. Navneendringen til Jean Paul skyldtes hans beundring for Jean-Jacques Rousseau.
Mikael Lybeck
Mikael Lybeck (født 18. mars 1864 i Nykarleby, død 11. oktober 1925 i Grankulla) var en finlandssvensk forfatter. Lybeck studerte litteraturvitenskap i Tyskland. Han fikk stilling som amanuensis ved universitetsbiblioteket i Helsingfors 1893-96. I 1898 giftet han seg med Louise Sanmark. I 1906-07 oppførte de villaen Vallmogård i Grankulla, der Lybeck bodde frem til sin død. Vallmogård ble senere kjøpt av kommunen, og er nå musikkinstitutt og kultursentrum.
Typisk for Lybecks forfatterskap er det intellektuelle alvoret og den stramme stilen. Han var blant dem som skapte den moderne finlandssvenske prosaen. Han skrev dikt, romaner og seks skuespill. Han debuterte i 1890 med diktsamlingen Dikter, som ble positivt mottatt. Han har også bl.a. skrevet Brevet til Cecilia, som utkom i 1920.
Belitung
Belitung, tidligere også kjent som Billiton, er en øy der Javahavet og Sør-Kina-havet møtes, nær østkysten av øya Sumatra i Indonesia. Øya er del av provinsen Bangka-Belitung som ble opprettet ved utskillelse fra Sør-Sumatra i 2000. Øya er på ca. 4 800 km².
Sundet mellom Belitung og Bangka heter Gasparstredet.
Hovednæringsveier er pepper- og tinn-produksjon.
Viktigste by er Tanjung Pandan med 62 400 innbyggere (beregning, 2005). Hele øya har om lag 200 000 innbyggere.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Dette er en liste over norske motorveier og motortrafikkveier. Den inneholder en oversikt over motorveistrekninger i Norge, samt strekninger som er motortrafikkvei, selv om dette ikke er det samme som motorveier. Motortrafikkveier er typisk veier som ligner på motorveier, men ikke oppfyller alle krav. I Norge ble disse veiene tidligere benevnt motorvei klasse B (eller tofelts motorvei, mer uformelt benevnt motorvei), mens vanlige motorveier ble kalt motorvei klasse A. Dette skapte imidlertid forvirring internasjonalt og førte til feil på kart ved at veier fremsto med en høyere standard enn de i virkeligheten hadde. Begrepet ble erstattet av motortrafikkvei i 2006.
Per. har Norge rundt 620 kilometer skiltet motorvei, og 448 kilometer med skiltet motortrafikkvei. Tar en med alle firefeltsveier, også dem som ikke er skiltet motorvei, var det rundt 705 kilometer med firefeltsveier på det norske riksveinettet ved slutten av 2019. Norges nordligste motorvei er på E6 ved Klett sør for Trondheim. Det planlegges også nye motorveier lenger nord i Trøndelag, til Åsen. Norges sydligste motorvei er E39 Mandalskrysset. Landets vestligste motorveistrekning er på riksvei 555 i Bergen, mens den østligste er riksvei 3/25 ved Elverum.
Utbyggingen av motorveier i Norge
De første motorveistrekningene i Norge ble åpnet fra 1962 og utover i 1960-årene, og norske veimyndigheter planla å bygge ut nærmere 800 kilometer motorvei frem til 1980. Tidlig i 1970-årene stoppet imidlertid motorveibyggingen opp, blant annet fordi motorveiene la beslag på store deler av utbyggingsprosjektene. Fra 1990-årene skjøt utbyggingen igjen fart, og da motorveien mellom Assurtjern og Vinterbro sør for Oslo åpnet 9. september 2009, fikk Norge for første gang et nasjonalt motorveinett. Det skjedde ved at de tre lengste motorveistrekningene i Norge – nord, sørøst og sørvest for Oslo – ble knyttet sammen. Det ble da mulig å kjøre sammenhengende på motorvei fra Tønsberg og Gardermoen til grensen mot Sverige ved Svinesund.
I 2015 ble Sverige ferdig med motorveien mellom Pålen og Tanumshede på E6. Da ble norske motorveinettet på cirka 400 kilometer koblet sammen med det europeiske motorveinettet med sammenhengende motorvei helt til Spania, Italia og Serbia.
Peder J. Arnstad
Peder Johnsen Arnstad (født 28. mai 1903 på Skatval i Nord-Trøndelag, død 9. november 1979 samme sted) var en norsk gårdbruker og politiker (Sp). Han var en sentral politiker og organisasjonsmann for bondebevegelsen i Nord-Trøndelag i etterkrigstiden, som Skatvals ordfører fra 1948 til 1961 og formann (ordfører) i Nord-Trøndelag fylkesting fra 1956 til 1961. Han etterlot seg 2 000 sider dagboksblad om lokale, nasjonale og internasjonale begivenheter.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Utbyggingen av motorveier i Norge
Frem til 2018 var det motorveier kun på Østlandet, Agder, Rogaland og Vestland, men 19. desember 2018 åpnet en kort motorveistrekning i Trøndelag. Det er per ingen motorveier i Nord-Norge.
Peder J. Arnstad
Familie, oppvekst og yrkesliv
Han var enebarn av gårdbruker John Pedersen Arnstad (1860–1926) og hans andre hustru Mette Kristine Alstad (1875–1964) på Vestre Arnstad på Skatval. Både faren og farfaren satt i herredsstyret. John P. Arnstad var Høyres viktigste lederskikkelse på Skatval i mange år, men sluttet seg til Bondepartiet ved partidannelsen.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Utbyggingen av motorveier i Norge
Det er planer om å bygge ytterligere 500 kilometer med motorvei i Norge i løpet av 2020-årene. Det inkluderer E6 Moelv–Øyer, E6 Støren–Åsen i Levanger, E16 Hønefoss–Bjørum, E18 gjennom Telemark og Agder og E39 Mandal–Bokn.
Veier med motorvei- og motortrafikkveistrekninger
Strekningene på listen omfatter til sammen 620 km skiltet motorvei (da er fellesstrekninger regnet én gang) og 448 km motortrafikkvei. Merk at de opplistede lengdene kun omfatter en strekning fra A til B, det betyr at lengder på tilstøtende ramper, avkjøringsfelt og lignende ikke er regnet med. Planlagte og uferdige veier er heller ikke medregnet, det samme gjelder firefeltsveier som ikke er skiltet motorveier. I slutten av 2019 hadde Norge til sammen rundt 705 kilometer med firefeltsveier på stamveinettet.
Peder J. Arnstad
Familie, oppvekst og yrkesliv
Han gikk folkeskolen på Ragnheim og ble konfirmert i Skatval kirke våren 1918. Vinteren 1919/1920 var han med i det første kullet i bygda som gikk fortsettelsesskole hos lærer Peter Aune, som også underviste de øverste årskullene i folkeskolen. Arnstad var også aktiv som fotballspiller og friidrettsutøver for Idrettslaget Fram, som konkurranseskytter for Aglo skytterlag, og i Skatval ungdomslag. Han overtok slektsgården da faren døde i 1926.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Veier med motorvei- og motortrafikkveistrekninger
Utover det som er minimum bredde og antall kjørefelt for de to veitypene, er veibredden på disse strekningene varierende og fremgår ikke av denne oversikten.
Peder J. Arnstad
Familie, oppvekst og yrkesliv
Han giftet seg i 1927 med Eli Vikan (1906–2002), datter av varaordfører i Stjørdal og gårdbruker Arne Vikan og hustru Marit Arnstad (ikke samme slekt). Hennes morfar var ordfører John O. Arnstad, som kom fra nabogården Østre Arnstad; hennes farbror var Håkon Vikan, som var gårdbruker på Sve og formann i Skatval bondeparti; og hennes bror var Johan A. Vikan, som ble ordfører i Stjørdal, fylkesordfører, stortingsmann og formann i Norges Bondelag. Peder og Eli Arnstad fikk seks barn. Sønnen Per Magnar Arnstad ble en sentral Senterparti-politiker. Eldstesønnen Arne overtok gården i 1973, satt i kommunestyret, og ble far til Eli Arnstad og Marit Arnstad, og farfar til Ada Arnstad. Peder og Eli ble også besteforeldre til Ellen Arnstad.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Tegnforklaring
Motortrafikkvei Motorvei Avgiftsbelagt vei
Konstanz
Konstanz er en by helt sør i Tyskland i delstaten Baden-Württemberg, beliggende ved bredden av Bodensjøen og direkte ved grensen til Sveits.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Europavei 6
2578 km (Riksgrensen/Svinesund–Oslo–Trondheim–Narvik–Alta–Kirkenes) – 270 km –  171 km
Peder J. Arnstad
Politisk og organisatorisk arbeid
Ifølge Arnstad selv våknet hans politiske interesse ved stortingsvalget 1912. Mange var hjemme hos familien Arnstad og diskuterte politikk, ettersom faren var bygdas ledende høyremann. Peder J. Arnstad fikk næring til det politiske engasjementet i ungdomslaget, og mente at den frilynte ungdommen burde danne en motvekt til de revolusjonære ideene som var på fremmarsj.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Trøndelag
En del strekninger kan fremstå som motorvei, men er ikke skiltet som dette. Det gjelder Klemetsrud–Ulven (8 km), Tiller–Reppe(Ranheim) og Vist–Steinkjer. Strekningen Melhus–Jaktøyen var i perioden 2004–2022 skiltet motortrafikkvei, men omskitet uten øvrige tiltak da tilstøtende strekninger i både nord og sør åpnet som motorveier.
Konstanz
Med vel 80 000 innbyggere er Konstanz den største av byene ved Bodensjøen, og har således gitt opphav til sjøens navn på en rekke andre språk enn tysk, for eksempel engelsk: Lake Constance.
Peder J. Arnstad
Politisk og organisatorisk arbeid
I 1921 ble Skatval bondeparti stiftet med Håkon Vikan som formann. John P. Arnstad og Olav Arnstad på Hollan inntok straks ledende roller. Etter hvert ble også Peder J. Arnstad medlem av partiet. I 1928 ble han overraskende nominert på Bondepartiets liste til herredsstyrevalget, og ble valgt til 3. vara til herredsstyret for perioden 1929–1931. Han møtte første gang i herredsstyret den 8. august 1929. Fra 1938 var han fast innvalgt, og fra 1938 var han varaordfører. Han var også formann i Skatval bondeparti. Under okkupasjonen ble herredsstyret oppnevnt av NS, og Arnstad ble avsatt som formann i Skatval bondeparti og stående utenfor herredsstyret inntil frigjøringen i 1945. Ordfører John Arnstad, som hadde vært medlem av NS, ble avsatt og erstattet med Peder J. Arnstad som konstituert ordfører fra mai 1945 og ut året.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Europavei 16
– 707 km (Bergen–Voss–Fagernes–Hønefoss–Roa–Gardermoen–Kløfta–Kongsvinger–Riksgrensen + sidearm: Hønefoss–Sandvika) – 26 km –  48,6 km inkl armer
Konstanz
Konstanz ligger ved den vestlige bredden av Obersee, den største av Bodensjøens to delsjøer, akkurat der hvor Rhinen renner ut av Obersee og forbinder denne med den mindre delen av Bodensjøen, Untersee.
Peder J. Arnstad
Politisk og organisatorisk arbeid
Arnstad var på ordfører fra 1. januar 1948 og frem til Skatval ble slått sammen med Stjørdal, Lånke og Hegra til den nye Stjørdal kommune den 1. januar 1962. Hele herredsstyret motsatte seg først sammenslåingen, men kom etter hvert frem til et subsidiært standpunkt om å slå sammen stjørdalskommunene, og avviste helt Schei-komiteens forslag om å slå Skatval sammen med Åsen. I kraft av ordførervervet møtte han i fylkestinget, hvor han var formann/ordfører fra 1956, og ble en pådriver for å etablere Inntrøndelag Husmorsskole på Skatval. Han var også styreformann i den fylkeskommunale bedriften Folla Fabrikker AS i fire år.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Europavei 16
Bergen–Hønefoss–Kongsvinger–Riksgrensen
Konstanz
Historie
De første sporene etter siviliasjon i Konstanz går tilbake til sent i steinalderen.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Europavei 18
– 410 km (Riksgrensen/Ørje–Oslo–Kristiansand) – 232 km –  104 km
Peder J. Arnstad
Politisk og organisatorisk arbeid
Arnstad var medlem av Stjørdal kommunestyre 1962–1967. Etter at svogeren Johan A. Vikan ble formann i Norges Bondelag sommeren 1966, og varaordfører Lars Bidtnes etterfulgte ham som ordfører, ble Arnstad valgt til varaordfører for resten av perioden. Med kommunestyrets siste møte før jul i 1967 ble en mannsalders kommunalpolitisk karrière avsluttet.
Konstanz
Historie
Rundt år 100 e.Kr. slo romere seg ned på stedet, og navnet, som opprinnelig var Constantia, kom fra keiser Constantius Chlorus som kjempet mot alamannerne i området og bygde festningsverk i byen.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Europavei 18
Flere andre strekninger fremstår som motorvei, men er ikke skiltet motorvei. Dette gjelder Mastemyr–Fiskevollen, Filipstad–Blommenholm og Timenes–Kristiansand. Et par strekninger fremstår også som motortrafikkvei, men er ikke skiltet motortrafikkvei – blant andre Ørje–Melleby og Akland–Tvedestrand.
Peder J. Arnstad
Politisk og organisatorisk arbeid
Han hadde en rekke roller i landbrukets organisasjoner og bedrifter, deriblant formann i Skatval bondelag, styreformann i Skatval meieri fra 1931, ordfører i representantskapet i Trøndermeieriet AL 1953–1963, styreformann i Trøndermeieriet AL 1963–1973, styremedlem i Trøndelag Melksentral 1961–1972, ordfører i representantskapet i Norske Melkeprodusenters Landsforbund 1969–1973, ordfører i representantskapet i Felleskjøpet i Trondheim SA 1960–1974, formann i Skatval Skogeierlag og forretningsfører i Skatval landbrukslag og Skatval hestforsikringslag.
Konstanz
Historie
Konstanz eide den eneste broen over Rhinen i området, og blomstret som en handelsby i løpet av middelalderen. Lin som ble produsert i byen fikk internasjonalt renommé og byen ble velstående. I 1192 fikk Konstanz status som fri riksstad, og var dermed direkte tilknyttet Det tysk-romerske riket med stor grad av uavhengighet fra keiseren.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Europavei 39
1125 km – (Kristiansand–Stavanger–Bergen–Ålesund–Molde–Orkanger–Klett) – 68 km –  32 km
Europavei 134
453 km – (Karmøy–Haugesund–Haukeli–Kongsberg–Drammen–Oslofjordforbindelsen–Vassum) 4 km –  0 km
Konstanz
Historie
I 1414–1418 fant konsilet i Konstanz sted. Under en av forhandlingene, den 6. juli 1415 ble Jan Hus, som av kirken ble sett på som en trussel mot kristendommen, brent på bålet. Det var her Det vestlige skisma ble avsluttet, og pave Martin V ble valgt under den eneste konklaven holdt nord for Alpene. Konzilgebäude, der konklaven ble holdt, kan man fremdeles se i dag.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Europavei 136
176 km – (Ålesund–Åndalsnes–Dombås) 0 km –  0 km
Riksvei 3
290 km – (Kolomoen–Elverum–Tynset–Ulsberg) – 14 km –  15 km
Konstanz
Historie
I 1460 erobret Det sveitsiske edsforbundet Thurgau, området rundt Konstanz. Konstanz prøvde så å selv bli en del av Sveits, men skogkantonene stemte mot siden de fryktet at bykantonene ville få for mye makt. Konstanz ble dermed med i Det schwabiske forbundet. I den schwabiske krigen i 1499 mistet Konstanz alle privilegiene sine.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Riksvei 4
140 km – (Oslo/Rosenhoff–Hadeland–Gjøvik–Mjøsbrua) – 9,3 km –  33 km
Riksvei 7
387,6 km – (Granvin–Eidfjord–Hardangervidda–Hallingdal–Hønefoss) – 0 km –  17 km
Konstanz
Historie
Reformasjonen gjorde sitt inntog i Konstanz i 1520-årene, ledet av Ambrosius Blarer, og like etter erklærte byen seg offisielt for protestantisk. Biskopen ble da midlertidig flyttet til Meersburg, en liten by på den andre siden av innsjøen. Byen fulgte først Confessio Tetrapolitana, og så Confessio Augustana. I 1548 gjorde Keiser Karl V byen fredløs gjennom en såkalt riksakt («Reichsacht»), og byen måtte overgi seg til Erkehertugdømmet Østerrike (Huset Habsburg). Konstanz mistet dermed sin status som fri riksstad.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Riksvei 13
Riksvei 13 427 km – (Stavanger–Ryfylke–Sand–Røldal–Odda–Lofthus–Granvin–Voss–Vikafjell–Dragsvik/Hella–Hermansverk/Leikanger–Sogndalsfjøra) – 0 km –  6km
Riksvei 25
116 km – (Hamar–Elverum–Nybergsund–Riksgrensen) – 14 km –  0 km
Konstanz
Historie
Habsburgherskerne ville gjeninnføre katolisismen i Konstanz, og åpnet et jesuittuniversitet i byen i 1604. Teateret som fulgte med, bygd i 1610, er det eldste teateret i Tyskland som fremdeles er i daglig drift.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Riksvei 159
– 11,4 km – (Karihaugen–Lillestrøm–Fetveien) – 7,5 km –  0 km
Konstanz
Historie
I 1821 ble Konstanz bispedømme oppløst og ble en del av Freiburg erkebispedømme.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Riksvei 509
– 5 km – (Tasta–Tananger–Stavanger lufthavn–Solakrossen–Forus–Jåttå) – 0 km –  5 km
Arkeologiåret 2000
Arkeologiåret 2000 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 2000.
Liste over norske motorveier og motortrafikkveier
Riksvei 555
– 45 km – (Bergen–Laksevåg–Loddefjord–Straume–Bildøy–Kolltveit–Øygarden) – 7 km –  1 km
Riksvei 580
– 6,2 km – (Hop–Bergen Lufthavn, Flesland) 1,8 km –  0 km
Riksvei 706
– 13 km – (Fossestuvegen–Trondheim sentrum–Rotvoll rundkjøring) – 0 km –  4,5 km
Fylkesvei 181
– 26,4 km – (Boksrud i Eidsvoll–Sagstua i Nord-Odal) – 0 km –  1 km
Fylkesvei 557
– 7,8 km – (Liavatnet–Ytrebygda) – 0 km –  7,8 km
Fylkesvei 6690
– 5,5 km – (Nedre Elvehavn–Sluppen i Trondheim) – 0 km –  1 km
Pseudosymmachia
Utseende
Middelsstore, blanke, rødbrune oldenborrer. Oversiden er fint og nokså tett punktert.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Sargassoulke
Sargassoulke er en fisk som blir opptil 20 cm lang. Den lever nær overflaten, mellom flytende Sargassum-tang, i alle subtropiske hav. Sargassoulken har et antall tanglignende vedheng som gjør den vanskelig å skjelne fra tangen. De fortykkede bryst- og bukfinnene tjener som lemmer, og setter fisken i stand til å «gå» mellom tangklasene.
Sargassoulken ligger kamuflert i tangklasene og venter på at mulige jaktbytter kommer innen rekkevidde før den kaster seg over disse.
Fylkesvei 4440
Fylkesvei 4440 går på Hognestad i Time kommune. Veien er 661 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 211.
Siv Bråten Lunde
Siv Bråten Lunde (født Siv Bråten; 31. desember 1960 i Drangedal) er en norsk tidligere skiskytter. Hennes fremste meritt er sølv på 10 km individuelt ved VM i skiskyting 1986.
Idrettskarriere
I 1983 ble hun nr. to i verdenscupen sammenlagt. Hun har vunnet fire NM-gull, to fra 1986 og to fra 1987.
Hun har VM-sølv i stafett fra VM i 1984 og 1985, og VM-bronse i stafett fra 1986 og 1987. Hun tok sølv under 10 km individuelt ved VM i 1986, der svenske Eva Korpela vant, og Sanna Grønlid tok bronsen.
Slaget ved Montereau
Slaget ved Montereau ble utkjempet den 18. februar 1814 i Frankrike nærheten av Montereau-Fault-Yonne i regionen Île-de-France. Det skjedde under den sjette koalisjonskrigen mellom Frankrike ved Napoléon Bonaparte på den ene siden og på den andre siden ved det østerrikske imperiet under Karl Philipp, fyrste av Württemberg. Frankrike seiret etter at marskalk Claude Victor-Perrin hadde kommet sent inn med sine styrker og avgjort slaget. Det er ulike anslag for tapene, men generelt synes som om de allierte mistet om lag 6 000 mann i slaget, mens Frankrike mistet 2 500. I tillegg kommer skadde og fanger, foruten materiell som kanoner som ble erobret.
Mark Feehily
Markus Michael Patrick Feehily (født 28. mai 1980 i Sligo i Irland) var medlem av det tidligere irske boybandet Westlife.
Mark var det yngste medlemmet av boybandet Westlife, men han er eldst i en søskenflokk på tre. Brødrene hans heter Barry (født 1985) og Colin (født 1989). Hans foreldre er Marie Feehily (Verdon som pikenavn) og Oliver Feehily.
Mark er homofil og var samboer med sin kjæreste Kevin McDaid fra 2005-2011. Kevin er tidligere medlem av det nå avsluttede bandet «V», og jobber nå blant annet som fotograf.
Som sanger er Mark kjent for sin kraftige, soulinspirerte stemme, noe som tydelig kommer til uttrykk i et flertall av Westlifes sanger.
Theodor Adorno
Theodor Ludwig Wiesengrund Adorno (født 11. september 1903 i Frankfurt am Main, Tyskland, død 6. august 1969 i Sveits) var en tysk sosiolog, filosof, pianist, musikkviter og komponist. Han var medlem av Frankfurterskolen sammen med Max Horkheimer, Walter Benjamin, Herbert Marcuse, Jürgen Habermas, Erich Fromm, Leo Løwenthal med flere. Han var også musikkdirektør for Radio Project.
Allerede som ung musikkritiker og amatørsosiolog, var Theodor W. Adorno først og fremst en filosofisk tenker. Merkelappen sosialfilosof legger vekt på de sosialkritiske sidene ved hans filosofiske tenkning, som fra 1945 og fremover fikk en fremtredende intellektuell rolle i den kritiske teorien i Frankfurterskolen.
Litteratur
Blant Adornos mest kjente verker er den meget kulturpessimistiske bok Opplysningens dialektikk, som han skrev sammen med Max Horkheimer. Ved siden av sine sosiologiske og filosofiske tekster skrev Adorno også tekster om estetikk, musikk og litteratur.
Fylkesvei 464
Fylkesvei 464 (Fv464) går mellom Møska bru og Alléen i Lyngdal. Veiens lengde er 2,8 km.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Kammerorkester
Et kammerorkester eller sinfonietta er et lite orkester. Det er ikke uvanlig at et strykeorkester kalles kammerorkester, men ofte finnes også en blåseinstrumentseksjon og pauker. Et kammerorkester kan altså være et mindre symfoniorkester. På grunn av størrelsen, er kammerorkesteret særlig egnet til å spille wienerklassisk musikk.
Kilder
Orchester
Cornelius Gurlitt
Gustav Cornelius Gurlitt (født 10. februar 1820 i Altona, død 17. juni 1901 i Altona) var en tysk komponist.
Gurlitt skrev kammermusikk, orkestermusikk, musikk for piano og opera. Han studerte komposisjon med Carl Reinecke i København på 1840-tallet og inngikk i vennekretsen til komponister som Robert Schumann og Johannes Brahms.
Havbugta
Havbugta er en boligeiendom på Helgøya, Ny-Hellesund i Søgne i Kristiansand kommune. Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Vilhelm Krag (1871–1933) bodde her fra 1916 til sin død i 1933.
Huset eies i dag av Krags barnebarn, og er vernet som en del av det gamle bygningsmiljøet i Ny-Hellesund. Det ble totalskadet i en brann 21.3.2013.
Grímsnes- og Grafningshreppur
Grímsnes- og Grafningshreppur er en kommune (sveitarfélag) i regionen Suðurland på Island, med 358 innbyggere ved utgangen av 2005.
Skeiða- og Gnúpverjahreppur
Skeiða- og Gnúpverjahreppur er en kommune (sveitarfélag) i regionen Suðurland på Island med 516 innbyggere ved utgangen av 2008. Kommunen ble dannet 9. juni 2002 da Skeiðahreppur og Gnúpverjahreppur ble slått sammen. Kommunen har to små tettsteder, Brautarholt på Skeið og Árnes i Gnúpverjahreppur – begge ble dannet rundt skoler og kulturhus.
Geografi
Geografisk sett er kommunen lang og smal med mye ubebygd høyfjell. Deler av isbreen Hofsjökull tilhører Skeiða- og Gnúpverjahreppur. Þjórsá danner østre kommunegrensen mens Stóra-Laxá skiller kommunen fra Hrunamannhreppur og Hvítá skiller den fra Bláskógabyggð. Øvrige nabokommuner er Flóahreppur og Grímsnes- og Grafningshreppur i Árnessýsla og Ásahreppur og Rangárþing ytra i Rangárvallasýsla.
Næringsveier
Landbruk, turisme og vannkraft er de viktigste næringsveiene og inntektskildene i kommunen.
Landbruk
I Skeiða- og Gnúpverjahreppur er små- og storfeavl viktig. Kommunen har mye melkeproduksjon samt store områder på høyfjellet som brukes som sommerbeite for sau.
Turisme
Kjente turistattraksjoner er blant annet Háifoss, Stöng, Hjálparfoss, Gjáin og Þjórsárdalur.
Vannkraftverk
Innen kommunegrensene ligger to vannkraftverk, Búrfellsvirkjun (270 MW) og Sultartangavirkjun (120 MW), og fire andre er planlagt; Holtavirkjun (53 MW), Hvammsvirkjun (82 MW), Urriðafossvirkjun (130 MW) og Búðarhálsvirkjun (80 MW).
Carl Jacob Schnitler
Carl Jacob Schnitler (født 4. mars 1932, død 26. mars 2004 i Oslo) var en voldtekts- og drapsmann fra Bergen.
Første dom
I 1961 ble Schnitler dømt til 90 dagers ubetinget fengsel for grov legemsbeskadigelse etter å ha lurt en 17 år gammel jente inn i bilen sin, for deretter å ha slått henne i hodet med en gummihammer. Det ankom da flere biler til stedet og jenten klarte å stikke av. Da Schnitler ble arrestert hevdet han å ha slått henne for å ha samleie med henne, men trakk senere forklaringen sin.