cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Commodore CBM-II
P-serien brukte VIC-II, den same grafikkbrikken som i Commodore 64. B-serien hadde en monokrom skjerm, sidan man ikke trengte kraftig grafikk til kontorbruk.
Ettersom Commodore 64 ble så populær som den var, lanserte aldri Commodore Business Machines P-serien i Amerika. P 500 ble utgitt i Europa, men solgte kun i små antall. Den vanligste modellen var B128, men den ble heller ingen stor suksess.
Charlottenlund
Charlottenlund kan sikte til
Velikij Ustjug
Velikij Ustjug (russisk: Вели́кий У́стюг) er en by i Vologda oblast i Russland. Den ligger ved samløpet av elvene Sukhona og Jug.
Den første attesterte bosetningen her var klosterbosetningen ved Gleden (russisk: Гледен), som ble opprettet nær stedet hvor elva Jug løper sammen med Sukhona og danner elva Nordre Dvina). På slutten av 1400-tallet hadde stedet fått tittelen Store – Velikij (russisk: Великий).
Byen Velikij Ustjug er først nevnt i en krønike i 1207. Den var en del av fyrstedømmet Vladimir-Suzdal. Ettersom den lå hvor flere viktige handelsruter krysset hverandre, utviklet byen seg til et betydelig kommersielt og industrielt senter på 15- og 1600-tallet. Velikij Ustjug mistet sin nøkkelrolle som elvehavn med den minkende betydningen av ruten langs elva Sukhona for handelen mellom Kina og Vest-Europa. Dette ble spesielt forverret etter åpningen av Suezkanalen i 1869. Byen er ellers kjent for sine utsøkte håndverk, så som sølvfiligrans, neverutskjæringer, dekorativ kobberbinding og niello.
I skogen nær Velikij Ustjug ligger et turist- og fornøyelsessted som markedsføres som Ded Moroz' vottsjina, hans offisielle bosted.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Napoléon Victor Jérôme Frédéric Bonaparte
Napoléon Victor Jérôme Frédéric Bonaparte, kjent som prins Victor Napoleon eller Napoleon V (født 18. juli 1862 i Palais-Royal i Paris, død 3. mai 1926 i Brussel), var overhode for slekten Bonaparte og pretendent til den franske tronen. Han var sønn av Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparte og Marie-Clothilde av Savoie.
Sunraysia
Sunraysia er et område i det nordvestlige Victoria og sørvestlige New South Wales i Australia. Hovedbyen i området er Mildura. Navnet kommer fra et markedsføringstiltak i 1919 for Australian Dried Fruits Association. Opprinnelig var navnet Sun-Raysed og viste til tørket frukt fra området, men i 1920 ble navnet brukt i avisen Sunraysia Daily som er en større avis fra området.
Konvallroteter
Utseende
En middelsstor (vingespenn 24–39 mm, hunnen større enn hannen), gulbrun eller gråbrun sommerfugl. Som vanlig for rotetere er kroppen sylindrisk, antennene ganske korte og for- og bakvingene nokså like på form. Vingene er ganske tynt skjellkledte, særlig hos hunnen, og skjellene faller lett av slik at eksemplarer som har flydd en stund gjerne har deler av vingene snaue. Begge kjønn har en bølgete, hvit stripe i forvingen som i vingens innerste del går langs bakkanten før den skrår forover og ender i vingespissen. Denne er mest tydelig hos hannen. Vingefrynsene er gråaktige hos hunnen, hos hannen vekselvis grå og gulaktige. Larven er 30–40 mm lang når den er fullvoksen, hvit eller lysgul med korte, mørke børster.
Levevis
Denne arten finnes på frodige, urterike, åpne områder som blomsterenger og lysninger i skogen. De voksne sommerfuglene flyr i mai – juni, fra rundt en time før solnedgang til rundt en time etter. På slutten av denne perioden kommer de gjerne til lys. Hunnene sitter i vegetasjonen og sender ut feromoner som de flygende hannene følger. Paringen varer en halv til én time, hannen henger da ned under hunnen. Etter paringen legger hunnen egg neste morgen eller formiddag. Hun flyr lavt over vegetasjonen, lander hyppig på strå eller stengler og slipper fra seg noen egg om gangen. Larvene lever på røttene av mange ulike urter, også kulturplanter som potet og gulrot. I Norden synes den særlig å være knyttet til liljekonvall (Convallaria majalis). Larveutviklingen tar to år.
Utbredelse
Den er utbredt i den vestlige delen av Europa, østligst til Hellas. I Norge er det publisert en del funn av den, men alle bortsett fra ett funn fra Halden, Østfold i 1906 dreier seg om forvekslinger med andre arter.
Vaigattøyane
Vaigattøyane er en øygruppe beliggende i Hinlopenstretet – nord for Wilhelmøya og nordøst av hovedøya Spitsbergen, Svalbard. Denne øygruppen ligger ligger helt øst i Ny-Friesland.
Arealet av øyene om lag 80 km².
De største øyene er:
Grahamstown
Byen ligger rundt 130 km fra Port Elizabeth og 180 km fra East London. Her ligger Rhodes University, et bispesete i anglikanske kirke i Sør-Afrika og en høyere domstol. Men den er ikke del av South African Cities Network.
Historie
Rhodes University College ble etablert i Grahamstown i 1904 gjennom en gave fra Rhodes–fondet. Det ble fullverdig universitet i 1951. I dag gir det undervisning i en rekke disipliner til over 6000 studenter.
Da Unionen Sør-Afrika ble etablert, ble Grahamstown High Court en lokal avdeling av den nylig opprettede høyesteretten i Sør–Afrika (under Cape Town). Men etter flere år ble domstolen oppgradert til provinsiell avdeling og en lokal avdeling ble etablert i Port Elizabeth. På lignende vis tjente Grahamstown i visse andre områder av provinsielle myndigheter som et sentrum for Eastern Cape.
Grahamstown ble i 1994 del av den nylig opprettede provinsen iMpuma-Koloni, mens Bhisho ble valgt som provinshovedstad.
Religion
Den anglikanske katedralen til sankt Mikael og sankt Georg er et bispesete i den anglikanske kirke i det sørlige Afrika. Grahamstown har også blant andre katolikker, presbytere, metodister, baptister, Nederduits Gereformeerde Kerk og karismatiske kirker. Der er også møtesteder for hinduer, scientologer, kvekere, Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige og muslimer.
Av historiske grunner, særlig den vibrerende evangeliseringen under Grahamstowns glansperiode, er byen hjemstedet for mer enn førti religiøse bygninger, og kallenavnet «City of Saints» har blitt knyttet til Grahamstown. Men der en annen fortelling som kan være kilden for dette kallenavnet.
Det blir sagt at rundt 1846 var der kongelige ingeniører stasjonert i Grahamstown som trengte verktøy. De sendte en beskjed til Cape Town og på om at en sending skulle sendes dem fra militærlagrene. Det kom et svar tilbake, «buy vice locally» (kjøp tvinger lokalt). Svaret var, «no vice in Grahamstown» (ingen tvinger (men betyr også ondskap) i Grahamstown).
Utdannelse, kunst og kultur
Grahamstown har flere institutt, der de viktigste er South African National Library for the Blind, National English Literary Museum, South African Institute for Aquatic Biodiversity (tidligere kjent som JLB Smith Institute), International Library of African Music (ILAM) og Institute for the Study of English in Africa.
Effektene av apartheid påvirker fremdeles bestemmelsene for sekundær utdannelse i byen hvor betydelige forskjeller i eksamensresultatene og den generelle kvaliteten på utdanning eksisterer. Det er en av byens største utfordringer å ta seg av dette problemet.
Observatory Museum
Henry Carter Galpin kjøpte i 1859 et toetasjes etablissement i Bathurst Street for £300. I løpet av de neste 23 årene gjorde han betydelige endringer. Fronten ble elegant dekorert og en kjeller og tre etasjer lagt til på baksiden. Utvikling av taket inkluderte et observatorium som bygningen, Observatory Museum, tok sitt navn fra, og var det eneste camera obscura på den sørlige halvkule.
Galpins blomstrende urmaker og gullsmedbutikk ble drevet av tre av hans syv sønner etter at han døde i 1886. De solgte til Messrs Leader og Krummeck i 1939. Flere forretninger okkuperte første etasje, mens kjelleren og de øverste etasjene ble delt opp i leiligheter.
Mot slutten av 1970–årene var strukturen nedslitt og usikker. Den historiske forbindelsen med identifiseringen av Eureka–diamanten førte til at observatoriet ble kjøpt og restaurert av De Beers Consolidated Mines Limited.
Bygningen ble etterpå erklært som nasjonalmonument og gitt til Albany Museum for å være del av dens historieavdeling. Det ble arrangert utstillinger, og The Observatory Museum ble åpnet av Harry Frederick Oppenheimer som da var styreformann i De Beers den 2. februar 1983.
Festivaler
To store festivaler finner årlig sted i Grahamstown, National Arts Festival i juni/juli og Sasol SciFest i mars. National Arts Festival er den største kunstfestivalen i Afrika, og noen av de ledende talentene i sørafrikansk og internasjonal kunst kommer til Grahamstown under festivalen.
Presse
Grocott's Mails hovedkonkurrent er en ukentlig gratisavis kalt Grahamstown This Week, eid av Johnnic Communications. Som et betydelig sentrum for journalistikkutdannelse har Grahamstown også to studentaviser, Activate, som ble etablert i 1947, og Oppidan Press.
Myndigheter
Grahamstown er del av kommunen Makana i distriktet Cacadu.
Šar Planina
Navnet Šar Planina følger av serbisk og makedonsk Шар Планина, Šar Planina. På albansk heter kjeden Malet e Sharrit, Mali i Sharrit, eller i all enkelhet Sharr.
Den kosoviske delen av Šar Planina er vernet gjennom opprettelsen av Sharri nasjonalpark i 2012.
Nyströmøya
Nyströmøya er ei øy beliggende i Hinlopenstretet – nord for Wahlbergøya og nordøst av hovedøya Spitsbergen, Svalbard.
Den tilhører øygruppen Vaigattøyane som ligger ligger helt øst i Ny-Friesland. Nystrømøya er den nest nordligste øya innen disse øyene.
Øya har et areal på om lag 7 km² og er den tredje største i øygruppen. Det høyeste punktet ligger på 49 moh.
Øya er oppkalt etter den svenske legen og politikeren Carl Ludvig Hippolyt Nyström.
Jean Charles Léonard de Sismondi
Jean Charles Léonard de Sismondi (født 9. mai 1773 i Genève, død 25. juni 1842) var en forfatter fra Sveits. Han er aller mest kjent for sine mange arbeider om fransk og italiensk historie og for sine økonomiske ideer.
Hans far og alle hans forfedre synes å ha båret navnet Simonde, i hvert fall fra den tiden da de utvandret fra Dauphiné og bosatte seg andre steder i Frankrike og i Sveits. Simondi klatret opp den sosiale rangstigen og nådde den sveitsiske overklassen, og hadde både rang og eiendom, selv om faren hans bare var en pastor fra landsbygda. Den fremtidige historikeren ble godt utdannet, selv om familien hans helst ønsket at han skulle vie seg til handel i stedet for til litteratur.
På slutten av 1800-tallet ble familiens eiendommer i Sveits solgt og med det store utbyttet fra disse eiendommene emigrerte store deler av familien til Italia. Der kjøpte de en liten gård i Pescia nær Lucca og Pistoia, og de begynte å dyrke jordbruksprodukter. Sismondi arbeidet også på familiegården og opplevelsene derfra ga ham materialet til den første boken, som fikk navnet Tableau de l'agriculture toscane. Etter å ha vendt tilbake til Genève, publiserte Simondi sin første bok der i 1801.
I 1803 publiserte Simondi sin andre bok, De la richesse commerciale. Dette var hans første verk i emnet politisk økonomi, et emne han interesserte seg for resten av livet. Som økonom representerte Sismondi en humanitær protest mot tidens dominerende ortodoksi. I boken On Classical Economics vier Thomas Sowell et helt kapittel til Sismondi, og hevder blant annet at Sismondi er en oversett pioner.
I 1813 besøkte Sismondi Paris for aller første gang. Han bosatte seg der i en periode og hadde god kontakt med store deler av det franske litterære samfunnet. I april 1819 giftet Sismondi seg med Jessie Allen fra England. Hennes søster, Catherine Allen, var gift med James Mackintosh. En annen søster, Elizabeth Allen, var gift med Josiah Wedgwood II. Sismondis senere år ble hovedsakelig tilbrakt i Genève.
I 1826 ble Sismondi valgt til medlem av Det kongelige svenske vitenskapsakademiet.
Vic-II
VIC-II (Video Interface Chip II), også kjent som MOS Technology 6569/8565/8566 (PAL-versjoner) og 6567/8562/8564 (NTSC), er mikroprosessoren som generer Y/C/kompositt video-grafikk og DRAM oppdaterings-signaler i Commodore 64 og Commodore 128.
VIC-II, som kom etter MOS Technology sin opprinnelige VIC (mikroprosessoren i bruk i Vic-20) var en av de viktigste årsakene bak den store suksessen til Commodore 64.
Tom Steels
Tom Steels (født 2. september 1971 i Sint-Gillis-Waas) er en tidligere profesjonell belgisk landeveissyklist. Han ble profesjonell i 1994 og la opp i august 2008. Steels spesialiserte seg på spurter og semiklassikere.
Samuel Barlay
Samuel Barlay (født 15. september 1986 i Freetown) er en sierraleonsk fotballspiller. Barlay, som er midtbanespiller, spiller for Syrianska IF Kerburan i Division 2, samt for Sierra Leones herrelandslag i fotball.
Karriere som klubbspiller
Barlay startet karrieren i sierraleonske East End Lions. De svenske fotballklubbene Helsingborgs IF og Malmö FF fattet interesse for spilleren etter U17-VM 2003, og han signerte etter dette for Malmö FF. Han fikk imidlertid ikke mye spilletid for klubben, og i slutten av mars 2006 var det klart at han skulle lånes ut til IFK Mariehamn for 2006-sesongen. Han spilte ti kamper for klubben før han under en kamp fikk brudd i venstrearmen. Han var tilbaketil Malmö FF etter endt sesong, men ble straks klar for utlån, denne gangen til Örgryte IS i Superettan.
Den 22. november 2007 var Barlay klar for IFK Mariehamn, da han hadde signert for to år for klubben. Barlay fikk nytt brudd, denne gangen i høyrearmen. Klubben og Barlay var enige om terminering av kontrakten i april 2009, til tross for at sju måneder gjensto. Barley signerte 4. mars 2010 en kontrakt på ett år for Division 1 -klubben Syrianska IF Kerburan.
Barlay gikk til aserbajdsjanske FK Mughan i 2010, Ravan Baku i 2011, og AZAL 2013. I 2014 vendte Barlay tilbake til svenske Syrianska IF Kerburan, som spiller i Division 2.
Landslagskarriere
Barlay spiller for Sierra Leones herrelandslag i fotball, hvor han står notert med 17 kamper og én scoring. Barlay ble midlertidig suspendert i 2014 etter påstander om kampfiksing i en VM-kvalifiseringskamp mellom Sierra Leone og Sør-Afrika.
Oslo–København
Oslo – København er en fergerute som har vært drevet i over 150 år. Ruten går fra Oslo i Norge til København i Danmark. Rederiet er DFDS Seaways og dagens skip på ruten er MS «Pearl Seaways» og MS «Crown Seaways» som går i pendeltrafikk mellom stedene slik at det er daglige avganger fra begge steder. Hjemmehavnen til skipene er i Frihavn i København. Overfarten tar 17 timer. Avgangen er 16.30 og ankomsten er 09.45 neste dag. Før hadde ruten en anløpshavn i Helsingborg. Stoppet i Helsingborg ble nedlagt 15. oktober 2006.
Historie
Våren 2011 ble begge skipene malt mørkeblå med hvit logo utvendig og Pearl of Scandinavia byttet navn til MS Pearl Seaways. Crown of Scandinavia ble satt i dokk i starten av januar 2013 og ble omdøpt til MS Crown Seaways.
Våren 2014 gjennomgikk skipene en omfattende renovering. Nye fasiliteter om bord var blant annet nye luksuslugarer, nytt interiør og oppgradering av restauranter, butikker og andre fellesområder.
I 2019 ble et nytt landstrømanlegg tatt i bruk i Oslo. I 2021 ble et tilsvarende anlegg satt i drift også i København. De to landstrømanleggene forsyner DFDS' ferger med strøm mens de ligger til kai, slik at de kan skru av dieselmotorene og dermed unngår å slippe ut avgasser i luften.
Sommeren 2020 startet DFDS å anløpe Frederikshavn på veien til København etter at Stena Line la ned sin rute mellom Oslo og Frederikshavn i forbindelse med koronaviruspandemien
«Pearl Seaways»
Pearl Seaways ble kjøpt av DFDS i 2001 og hadde sin første tur mellom Oslo og København 26. juni 2001. Skipet er det største på Oslo–København-ruten og har plass til 2168 passasjerer og 350 biler. Fram til januar 2011 het skipet Pearl of Scandinavia. Samme år fikk skipet kasino ombord.
Lasse Sandaker-Nielsen
Lasse Sandaker-Nielsen (født 27. juni 1975) er en norsk kommunikasjonsleder med bred erfaring fra luftfart. I 2022 ble Sandaker-Nielsen ansatt som Chief Corporate Affairs i flyselskapet Flyr og har siden høsten 2022 sittet i selskapets ledelse. Han har tidligere jobbet som informasjonsdirektør i Norwegian og som direktør for kommunikasjon, samfunnskontakt og bærekraft i Norse Atlantic Airways.
Oslo–København
«Crown Seaways»
Crown Seaways har gått i denne ruten siden skipet ble bygget i 1994. Skipet har plass til 2044 passasjerer og 450 biler.
Lasse Sandaker-Nielsen
Sandaker-Nielsen har mastergrad i Writing og bachelorgrad i Mass Communication fra Towson University i Maryland og har tidligere også jobbet i kommunikasjonsbyrået First House, vært prosjektleder og deskjournalist i Nettavisen samt redaksjonssjef i TV 2. Han har også jobbet som medieanalytiker i Infopaq. Sandaker-Nielsen er styremedlem i Kommunikasjonsforeningen i Oslo og Akershus.
Oslo–København
Ulykker i rutens historie
Den eneste ulykken i nyere tid skjedde den 17. november 2010. Fergen MS «Pearl Seaways» med det daværende navnet Pearl of Scandinavia var på vei fra Oslo til København med ca 550 passasjerer ombord da en ombygget elbil eksploderte på bildekket kl 06.00 om morgenen. Eksplosjonene førte til en stor brann som førte til at flere biler og store deler av bildekket ble totalskadet. Ingen kom til skade i ulykken og skipet kunne fortsette til København. Etter en og en halv uke med reparasjoner var skipet tilbake i ruten. Etter ulykken ble det forbudt å lade elbiler ombord på skipene.
Edin Cornelius Alfsen
Edin Cornelius Alfsen (kinesisk navn: 安理生, An Lisheng, født 15. april 1896 i Skogn, død august 1966 i Kasson i Minnesota i USA) var en luthersk misjonær tilknyttet Den Norske Misjonsallianse og senere Den norske Tibetmisjon, som han selv stiftet.
I 1938 grunnla han Den norske Tibetmisjon og dro til Dajianlu 打箭爐 der han virket fra 1938 til 1944.
Deretter arbeidet han ved Mayo Clinic i USA mellom 1945 og 1958. Så dro han til Taiwan og senere samme år via Singapore, der han etablerte South East Asia Bible Fellowship, til Batu Gajak i Malaysia der han grunnla en uavhengig misjon.
Han døde i Dodge County i Minnesota i august 1966.
Danderyds sjukhus tunnelbanestasjon
Danderyds sjukhus tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i Danderyd kommune. Stasjonen trafikkeres av T-bane 2 (rød linje) og ligger mellom stasjonene Bergshamra og Mörby centrum.
Edin Cornelius Alfsen
Edin Cornelius Alfsen giftet seg med Zoe Ethel Oakes i Kina i 1925.
Danderyds sjukhus tunnelbanestasjon
Stasjonen ble tatt i bruk 29. januar 1978 og ligger 7 meter under bakken ved Danderyds sjukhus. Stasjonen har en plattform og to billetthaller. Den nordre billetthallen har inngang fra sykehuset. I tilknytning til den søndre billetthallen ligger det en bussterminal som betjener ulike deler av Roslagen.
François Joseph Lefebvre
François Joseph Lefebvre, hertug av Danzig (født 25. oktober 1755 i Rouffach i Alsace i Frankrike, død 14. september 1820 i Paris) var marskalk av Frankrike under Napoleonskrigene.
Bakgrunn
Han var sønn av en møller i Alsace og ble innrullert i den franske hæren som 18-åring.
Den franske revolusjon
Da den franske revolusjon brøt ut var han sersjant ved Gardes Françaises, og i likhet med størstedelen av regimentet støttet han revolusjonen. I revolusjonsårene gjorde han raskt karrière og ble brigadegeneral i 1793. 24. juni 1794 deltok han i slaget ved Fleurus. Etter general Hoches død fikk han kommandoen over Sambre-et-Meuse-arméen i september 1797. Han ledet Donauarméens fortropp under Jourdan i mars 1799, og ble kommandant for troppene i Paris samme år. I denne egenskapen støttet han Napoléon Bonapartes statskupp.
Fra Napoleons maktovertakelse
Bonaparte utnevnte ham til senator i 1800 og til marskalk i 1804. Under Napoleons overfall på tyske stater kommanderte han en divisjon og deltok i slaget ved Jena 14. oktober 1806. Han beleiret og tok Danzig i 1807. Napoleon utnevnte ham deretter til hertug av Danzig (duc de Dantzig).
I 1808 deltok Lefebvre i krigene på Den iberiske halvøy, og i 1809 kommanderte han den bayerske arméen i slagene ved Eckmühl og Wagram. Han ble slått av den tyrolske patrioten Andreas Hofer samme år, og ble fratatt sin kommando. I de russiske, tyske og franske kampanjene fra 1812 til 1814 kommanderte han den gamle garden.
Lefebvre stemte for å avsette keiseren i senatet og ble utnevnt til pair av Frankrike av kong Ludvig XVIII den 4. juni 1814. Likevel støttet han igjen Napoleon under de hundre dagene.
Etter Napoleonskrigene
Han ble fratatt sin verdighet som pair under den andre restaurasjonen. Han beholdt likevel sin tittel som marskalk. Ludvig XVIII gjorde ham til pair på nytt den 5. mars 1819.
Han døde året etter, og ble begravet i nærheten av André Masséna på Père Lachaise i Paris.
IRAS 20351+2521
IRAS 20351+2521 eller 2MASX J20371771+2531377 er en galakse som ligger rundt 450 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Reven. Galaksen fremviser en sprikende struktur av gass, støv og flere blå knotter av stjerner. Formen kan være et resultat av vekselvirkning med en annen galakse.
Slaget ved Fodevig
Slaget ved Fodevig i Skåne den 4. juni 1134 var avslutningen på borgerkrigen mellom kong Nils av Danmark med hans sønn Magnus den sterke og tronpretendenten Erik, den utenomekteskapelige sønnen av Kong Erik Eiegod. Der ble kongen slått og drevet på flukt etter sin sønns død. Før månedens slutt var seierherren Danmarks enekonge.
Bakgrunnen
Knud Lavard ble slått ihjel 7. januar 1131 av sin fetter Magnus kongesønn i Haraldsted Skov nord for Ringsted under et møte dagen etter Helligetrekongersdag. Mordet på den populære hertugen av Slesvig førte til anklager fra deler av det danske aristokratiet på et sjællandsk landsting mot Magnus og hans medskyldige og kong Nils som dels gikk med på kravene og sendte sin sønn i landflyktighet. Men kort etterpå brøt kongen sine løfter og hentet hjem sønnen. Opposisjonen med base i Sjælland, Skåne og deler av Jylland gjorde opprør og valgte Knud Lavards halvbror Erik til konge.
Etter to år med blodige kamper var tronpretendenten Erik på flukt til Norge etter tapet av Sjælland ved Slaget ved Værebro i 1133. Han søkte beskyttelse hos sin svoger, kong Magnus IV Sigurdsson som hadde giftet seg med Knud Lavards datter, Kristin Knudsdatter. Med seg hadde Erik sin hustru, Malmfrid, den norske kongens stemor.
Mens Erik oppholdt seg i Bergen hadde hans andre halvbror, Harald Kesja, sammen med danskekongen slått hardt til mot borgere i Roskilde med brutale represalier med lemlestning og plyndring som rammet de tysktalende meget hardt. Disses klager nådde den nye keiseren av Det tyske-romerske keiserriket som var den tyske kongen Lothar III, vasallherren til Knud Lavard. Keiseren hadde støttet opprørerne i 1131-1132 før han vendte hjemover med store bøter fra danskekongen. På ny rustet han ut en hær og toget mot nord i 1133.
Ved den danske grensen ble den diplomatiske krisen løst med nye bøter og Magnus Nilsson måtte slutte seg til keiseren ved riksmøtet i Halberstadt våren 1134. Der måtte kongesønnen på vegne av sin far sverge lensed til keiseren som hylles som Danmarks lensherre. Under en ydmykende seremoni måtte han gå kirkegang som bæreren av det keiserlige sverdet for sin lensherre som hadde «overrakt» kongekronen til ham.
Pave Innocens II hadde gått med på å legge den danske kirkeprovinsen under erkebispedømmet Hamburg-Bremen og bekreftet den tyske erkebispens høyhetsrett over Norden. Den danske kirken som hadde skilt seg fra erkebispedømmet i Bremen i 1104, ble kastet ut i en geistlig konflikt etter at erkebisp Asser av Lund nektet å akseptere dette. Lund-erkebispen valgte nå side med opprørerne som fremdeles var sterke i Skåne.
Det norske eventyret
I Norge hadde den norske dronningen fått rede på sin ektemanns planer om å forråde Erik og hans hustru sammen med deres følge inkludert en frillesønn. Erik som allerede hadde observert at bevoktningen av gjestene inkludert egen person var forsterket ble underrettet av sin niese og sendte bud etter et skip fra Lolland.
Om kvelden hadde skipet kommet til Bergen og for å avlede vaktene holdt han en lystig fest med mye drikke. Med en frivillig prest som tok hans plass i festen kunne Erik og hans følge bryte seg ut gjennom veggen fra sovekammeret til strandbredden. Ved daggry oppdaget vaktene at Erik var forsvunnet. Kong Magnus som hadde blitt motivert av løfter om rik belønning fra danskekongen, forsøkte å følge etter med egne skip, men forspranget var for stort. Som resultat av dette besluttet Kong Magnus å sende fra seg dronningen.
På Lolland angrep Erik jarlen Ubbe som ble tatt til fange og hengt. Etter udåden fortsatte tronpretendenten til Skåne der erkebisp Asser hadde sluttet seg til opprørerne med fordekt støtte av den mektige Hvide-slekten på Sjælland.
Fodevig
[[Fil:Halor_viking_market_Skania_Sweden.jpg|thumb|250px|Et kart over området med Fotevik, Höllviken, Fotevikens museum og Hammarsnäset.
Slaget skal ha hendt omtrent der museet nå ligger eller litt lengre sørover. Sperringen til Fotevik er synlig på kartet.]] Fodevig som nå het Fotevik på den sørvestlige kysten av Skåne er en langstrakt vik med så grunt vann at man kan vade over store avstander mellom fastlandet og Hammarsnäs vendt vestover mot den større Höllviken ut mot sundet. Fra neset mot nord lå flere større holmer sammen med undersjøiske stener på sandbunnen, mellom disse såkalte kuddarna (Eskilstorpaholmarna) er det et tre hundre meter bredt innløp til Foteviken der en dypvannsrenne som var mellom fire og fem meter i dybde kom inn fra havet langs østre siden av Hammarsnäs.
Disse geologiske forholdene skapte et naturlig havn ved stormvær og vinterstorm for større samlinger av ulike fartøyer som kunne fortøye på østre side av neset i den indre Fotevik. Arkeologiske funn hadde vist at ankringsstedet måtte ha hatt militær betydning fordi det langs holmene ble funnet en kunstig undersjøisk voll av stein og tømmer på opptil 400 meters lengde og 2,5 meters høyde. De siste dateringer av funnmateriale på vollen som var bygget i 980 inkluderte fem senkede skip fra omkring 1133 til 1134. Fotevik var åpenbart samlingsstedet i middelalderen for den skånske leidangsflåten.
Nils og hans sønn Magnus ville angripe denne naturlige havnen, men den undersjøiske sperren og dypvannsrennen tvang den store leidangsflåten om til et annet sted for landgang. Nord for Fotevik er kyststrekningen fram til dagens Malmö full av store stein langt ut i vannet fra sandstrendene. Ute på halvøya Falsterbo var farvannet like langgrunt og vanskelig å ta seg inn i som på som på nordre deler av Hammarsnäset.
Bare en smal kyststrekning mellom dagens Falsterbrokanal og et stykke opp på vestre side av neset hadde steinfri sandbunn og kort avstand til strenden fra åpen hav. Denne strekningen var vendt mot fastlandet der en kongsgård og et markedsplass lå. Denne markedsplassen het Halør og lå innover i landet nordøst for dagens Fotevikens museum, mellom Lilla Hammar ytterst ute på Hammarsnäset og Stora Hammar oppe i det skånske landet.
I begynnelsen av juni 1134 hadde den store leidangsflåten samlet seg ved østre sjællandskysten, formodentlig ved Stevns klint mellom tjue og tretti kilometer fra det skånske landskapet. Tross alle forberedelser på å hemmeligholde flåtens bevegelser ble Erik kontaktet av en mann som hadde kommet seg over til Skåne med båt fra Stevns klint. Erik med opprørshæren ble varslet i forveien.
Slaget
Den 4. juni 1134 gjorde Magnus den sterke landgang sammen med sin far og den danske leidangen (som var sagt å være på 20 000 mann) på vestre side av Hammarsnäset og der på stranden fylket de kongelige sin hær klar for slag. Store deler av hæren var lite erfarne stridsmenn med dårlig utstyr og med dårlig lyst til ufred. Dessuten hadde Magnus valgt en høytidsdag til å sette den store, men dårlig disiplinerte hæren på land i håp om å unngå et tidlig motangrep. Dette ble ikke godt mottatt og skipene ble beordret lenger ut på vannet. Med seg hadde Magnus og kong Nils hele den danske kirkens representasjon fra alle landsdeler med synlig unntak av Skåne.
Erik hadde kalt til samling og rykket ut med sine rytterne i forveien mot landgangsstedet der de fant en stor, men dårlig sammensatt hær i fylking. Rytterne kastet opp en stor støvsky i den tørre dagen. Nils og hans følge hadde ved synet trukket seg tilbake og tok med seg hæren ned mot sandstrenden og skipene. Allerede før de første sverdslag hadde falt var den store leidangshæren i oppløsning.
Etter en samtidig kilde hadde Erik skaffet seg cirka tre hundre pansrede rytterne fra Tyskland, men få andre kilder bekreftet dette utover Saxo Grammaticus som opplyste i sin krønike at det var en «talrige rytterskare». Mot en allerede slagen fiende var rytterne et dødelig våpen som straks spredte menn i alle retninger og forårsaket blind panikk og et blodbad.
Bare Magnus den sterke og hans hird sammen med flere stormenn og de kirkelige representanter holdt stand, men ble nedkjempet av overmakten etter blodige nærkamper med drepte i mengder mens mesteparten av leidangshæren vadet ut i vannet mot skipene. Under panikken sank flere skip under vekten av mennene. Flere druknet i trengsel mellom Eriks stridsmenn og sine kamerater på skipene som hugget av hender og stakk ned dem som forsøkte å ta seg over relingen.
2024
2024 (MMXXIV) i den gregorianske kalenderen er et skuddår som begynner på en mandag.
Slaget ved Fodevig
Slaget
Kong Nils klarte å flykte fra slaget med en hest som førte ham til et skip lenger vekk, men måtte etterlate sin sønn som døde en tapper død sammen med hirden som var utryddet til siste mann sammen med Roskildebispen, fire jyske bisper, en svensk biskop og 60 geistlige. Tilbake på slagmarken lå flere tusen drepte, de fleste var meiet ned muligens uten motstand.
Kongemordet
Av uklare årsaker dro han til byen Slesvig som var delt i to leire, den kirkelige som støttet danskekongen som hadde pavelige støtte og den verdslige som ikke hadde glemt mordet på hertugen som var populær i byen. Nils nektet å følge rådet om å søke tilflukt i bykirken og ville heller til borgen. Underveis ble han og hans følge overfalt av væpnede borgere fra den verdslige leiren som massakrerte dem alle sammen. Med dette var borgerkrigen om mordet på Knud Lavard avsluttet den 25. juni 1134.
Seierherrene hadde dratt til Sejerø på den nordvestlige kysten av Sjælland der de fikk høre om kongemordet i Slesvig. Erik var blitt konge av Danmark. Hans siste rival, den upopulære halvbroren Harald Kesja, hadde flyktet i mellomtiden. I februar 1135 fant den nye kongen dette siste hinderet på en gård i utkanten av Vejle. Etter Harald Kesjas død var hans åtte sønner i fangenskap henrettet på Eriks ordre.
Etterspillet
Massemordet på Harald Kesjas tolv sønner ble ikke fullført fordi den siste sønnen, Oluf, hadde kommet seg til Norge med livet i behold. Oluf skulle starte stridighetene på nytt i 1137-1139 og holde på fram til sin død i 1143.
Den nye danskekongen ble snart så upopulær ved sin ustyrlige oppførsel og sitt hardstyre at mange stormenn snudde ryggen til i stigende sinne. Under et tingmøte i Urnehoved ved Åbenrå ble han stukket ned med spyd og drept. Han fikk tilnavnet Emune som betyr den minneverdige. Det hadde også en annen betydning: Han skal vi sent glemme.
Eirik Lodén
Eirik Lodén (født 26. februar 1975 i Stavanger) er en norsk lyriker. I tillegg til egen lyrisk produksjon har han gjendikta utenlandsk lyrikk.
Lodén var elev ved Stavanger katedralskole.
IRAS 21101+5810
IRAS 21101+5810 eller 2MASX J21112926+5823074 er et par vekselvirkende galakser som ligger rundt 550 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Kefeus. Begge galaksene er sterkt deformerte, og den ene har en lengre tidevannshale.
Mary Clare
Mary Clare (født 17. juli 1892 i Lambeth i London-Surrey, død 29. august 1970 ved Harrow i London-Middlesex) var en engelsk skuespiller som opptrådte i film, teater og senere på fjernsyn.
Liv og virke
Mary Clare ble født som Mary Clare Absalom i 1892 og begynte sin karriere på teaterscenen i London i en alder av 18 år i 1910. Hun opptrådte i filmen The Black Spider i 1920, og delte deretter sin tid mellom teateret og filmen. I september 1936 hadde hun hovedrollen i skuespillet Laura Garnett, av Leslie og Sewell Stokes, ved Arts Theatre Club, London. Hun spilte også hovedrollen som offeret i Agatha Christies skuespill fra 1945, Appointment with Death.
I de filmer hun deltok i var hovedsakelig en karakterskuespiller og senere i livet portretterte hun modne kvinner som hadde sterke personligheter eller som var eneveldige. I 1938 spilte hun mot Robert Donat og Rosalind Russell i The Citadel. Den ene filmen hvor hun hadde hovedrollen var Mrs Pym of Scotland Yard i 1939. Hun opptrådte i to av Alfred Hitchcocks britiske filmer, Young and Innocent og The Lady Vanishes, hvor hun hadde to motsatte roller. Hun hadde rollen som Linda Singer i to forskjellige versjoner av The Constant Nymph og hadde tidligere deltatt i teaterproduksjonen. I 1956 var hun med på flere TV-episoder for britisk fjernsyn.
Mary Clare giftet seg med Lionel Percival Mawhood (1888–1935: døde 47 år gammel) i London i september 1915. De fikk to barn, og det synes som at etter at ektemannen døde giftet hun seg aldri igjen.
Beat Rüedi
Beat Rüedi (født 19. februar 1920, død 29. oktober 2009) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte med 0-3 mot Canada og 1-7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien og ble olympiske mestere med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.
Karl XII-øya
Karl XII-øya er en av de nordligste øyene på Svalbard. Øyen ligger 34 km rett nord for Bergströmodden på Nordaustlandet. Den er en del av Nordaust-Svalbard naturreservat.
Den er ca 2 km lang og smal øy med det 105 m høye Kongsberget på den nordlige delen og det 30 m høye Drabanten på den sydlige delen, og arealet av øya er omkring 0,2 km².
Navnet kommer av Karl XII (1682-1718), svensk konge 1697-1718. Han var naturligvis aldri på øyen, men den ble besøkt av polarforskeren Adolf Erik Nordenskiöld i 1861, som foreslo navnet.
Men unntak av Sjuøyane er Karl XII-øya den nordligste øyen på Svalbard, beliggende bare 1038 km fra Nordpolen.
Hoffrangreglementet
Hoffrangreglementet var gjengitt i Norges statskalender, og beskriver rangen ved hoffet i Norge. Det gjeldende Hoffrangreglementet ble fastsatt av H.M. Kongen ved hoffresolusjon 24. mai 1993 med virkning fra 1. juni 1993.
Hoffresolusjonen av 24. mai 1993 lyder som følger :
Medlem
Medlem
Hoffrangreglementet
II. Hoffets embetsmenn har gang og sete således:
III. Innehavere av Den Kongelige Sanct Olavs Ordens Storkors med kjede har gang og sete umiddelbart etter Overhoffmesterinnen. Innehavere av Krigskorset med sverd, Borgerdådsmedaljen i gull, Sanct Olavs Ordens Storkors, og Den Kongelige Norske Fortjenestordens Storkors har gang og sete foran Hoffmarskalk og Kabinettssekretær.
IV. Embetsmenn i Statens tjeneste har ved hoffet gang og sete like med hoffets embetsmenn av samme rang etter innbyrdes ansiennitet. Ektefellene følger sine ektemakers rang.
V. De ved hoffet utnevnte personer som avskjediges i nåde beholder sine embeters tittel og rang.
Tidligere hoffrangreglement var fastsatt ved hoffresolusjon av 29. januar 1906 med senere endringer.
NV
NV, Nv, nV og nv kan referere til
Mikojan-Gurevitsj MiG-39/1.42 MFI
Mikojan Gurevitsj MIG-39/1.42 MFI («Mnogofunktsionalny Frontovoi Istrebitel», eller «Flerhensiktsfrontlinjejager»), var et prosjekt for en forbedring av jagerflyet Mikojan-Gurevitsj MiG-35. MiG1.42 utviklet seg imidlertid til et forsøksprosjekt, skiftet navn til Mikojan Project 1.44. Til tross for at MiG-39/1.42 MFI/1.44 kun var et fly under utvikling, har NATO gitt det benevnelsen «Flatpack».
PAK FA
Sammen med teknologien fra Sukhoj Su-47-eksperimentflyet til Sukhoj, brukes forskningen fra MiG-39/1.42 MFI/1.44 til å utvikle Sukhoj PAK FA-flyet, et 5. generasjons stealth "air superiority" jagerfly. India er med på utviklingen av PAK FA, og flyet skal trolig bli Russlands svar på F-22. Opprinnelig skulle MiG-39 være dette, men dette ble lagt på hylla. MiG-MFI ble i stedet russernes svar på amerikanernes "advanced tactical fighter"-program, som i sin tid ledet til F-22.
Otto Schubiger
Otto Schubiger (født 6. januar 1925, død 28. januar 2019) var en sveitsisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker i 1948 i St. Moritz og 1952 i Oslo.
Mikojan-Gurevitsj MiG-39/1.42 MFI
Tekniske data MiG-39/1.42/1.44
Flyet kom aldri lengre enn pre-produksjonsfasen, så mye av denne informasjonen er kun estimater
Otto Schubiger
Schubiger vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under Vinter-OL i 1948 i St. Moritz. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i turneringen, bak Canada og Tsjekkoslovakia.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes én gang. Sveits vant seks kamper og tapte to, de tapte 0–3 mot Canada og 1–7 til Tsjekkoslovakia. Sveits fikk tolv poeng og ble nummer tre i tabellen bak Canada og Tsjekkoslovakia som begge fikk femten poeng. Canada vant serien og ble olympiske mestere med to måls bedre målforskjell enn Tsjekkoslovakia.
Keiserkåpe
Keiserkåpe (Argynnis paphia) er en sommerfugl som hører til den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er den største arten i gruppen perlemorvinger (Argynnini) som forekommer i Nord-Europa. I Norge finnes den langs kysten vest til Vest-Agder, men den er ikke vanlig.
Utseende
En ganske stor (vingespenn 53 – 65 mm) og kraftig sommerfugl, oversiden er oransje med svarte flekker og striper, som er typisk for perlemorvingene. Hunnen har vanligvis et grønnlig fargeskjær. Kroppen er ganske kraftig med korte, gylne hår, hodet stort med store fasettøyne, sugesnabelen velutviklet, labialpalpene forholdsvis lange, spisse ytterst, fremover- og oppoverrettede. Antennene er omtrent halvparten så lange som forvingene, med en markert antenneklubbe, i spissen gule. Forvingen er avrundet trekantet, oransje med svarte flekker. Hos hannen har flekkene i midten av vingen grodd sammen til lengdestriper. Bakvingen er bred og avrundet, med bølgete ytterkant. Forvingens underside ligner oversiden, men grunnfargen er litt blekere, de mørke flekkene mindre og de næmrest vingespissen er grønne. Bakvingens underside er grønn med diffuse, sølvfargede tverrbånd, uten sølvfargede flekker. Slik skiller den seg fra alle andre norske perlemorvinger. Egget er gulaktig, kjegleformet med tvert avskåret topp, med 25 lengderibber. Larven er sylindrisk, brun, kledt med lange, forgrenede, lyse torner. De to fremste tornene er lange og fremoverrettede, og ligner på følerhorn. Puppen er gråbrun med svartbrunt nettmønster.
Utbredelse
Keiserkåpen finnes over det meste av Europa og de nordlige delene av Asia, men mangler i det nordligste Europa og ved middelhavskysten. I Norge forekommer den langs kysten vestover til Vest-Agder.
Rød roteter
Rød roteter (Triodia sylvina) er en sommerfugl som tilhører familien rotetere (Hepialidae). Den er utbredt på det sørlige Østlandet i Norge, dessuten er den funnet i Øst-Finnmark.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 26–50 mm, hunnen større enn hannen) sommerfugl. Som hos andre rotetere er kroppen sylindrisk, antennene ganske korte og for- og bakvingene ganske like på form. Hannen kjennes lett på at den har kamformede antenner, dette er ikke like tydelig hos hunnen. Forvingen er brunoransje hos hannen, gråbrun hos hunnen, med to lyse skråbånd som møtes eller nesten møtes nær bakkanten og danner en bred V. Omtrent midt i vingen er den lys, V- eller U-formet tegning. Bakvingen er gråbrun. Begge vingepar har gulaktige frynser.
Levevis
Denne arten lever på enger og andre åpne, solrike steder. Larvene lever i bakken på røttene av ulike urter, også på einstape (Pteridium aquilinum). De voksne sommerfuglene flyr i juli – august. Hannene flyr en times tid i skumringen på jakt etter hunner som sitter i vegetasjonen, der de parer seg med hannen hengende under hunnen. Hunnen flyr litt senere på kvelden og slipper de små eggene ned på bakken, enten i flukt eller sittende i vegetasjonen. En hunn kan legge 2000 egg. Larvene bruker to år på utviklingen.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa, bortsett fra de aller vestligste delene, og østover til Sentral-Asia. I Norge er den funnet på østalndet, nordover til de sørlige delene av Hedmark og Oppland og vestover til Telemark, dessuten i Øst-Finnmark, men sistnevnte kan skyldes transport med mennesker, for eksempel av jord med larver.
Sorrento (Victoria)
Sorrento er en badeby for de øvre lag av samfunnet i Melbourne. Fra Sorrento går det ferge til Queenscliff på Bellarine-halvøya.
Sullivan Bay i Sorrento ble den første europeiske bosetningen i Victoria i 1803, rundt 30 år før grunnleggelsen av Melbourne. På grunn av mangel på ferskvann ble bosetningen raskt flyttet til Hobart på Tasmania.
Sharif Husayn
I 1924, da Det osmanske kalifatet ble offisielt avskaffet, utropte Husayn seg til kalifen av alle troende muslimer.
Hans planer om et «Storarabia» ble imidlertid mislykket og i 1924 måtte han etter et angrep fra emiren Ibn Saud i Nejd abdisere til fordel for sin eldste sønn Ali. Ved kalifatets avskaffelse ved Atatürk i 1924 erklærte Husayn seg som kalif, men kravet på kaliftittelen fikk en blandet mottagelse, og han ble forvist til Kypros. Han døde i Amman i Jordan.
Husayns andre sønn Abdullah blev emir i Transjordan, senere konge av Jordan (1921-1951), og hans tredje sønn Faisal ble konge av Irak (1921-1932).
Klanen han tilhørte var hasjimittene.
Tiriltunga (Oslo)
Tiriltunga (1–5, 2–250) er en vei på Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei nordover fra Høgåsveien og har gangveiforbindelse videre til Liakollveien.
I nr. 5 er Toppåsen skole. I nr. 2–250 er 27 rekkehus i OBOS-borettslaget Tiriltoppen.
Kuurne–Brussel–Kuurne
Kuurne–Brussel–Kuurne er et viktig årlig endagsritt i Belgia. Det går mellom Brussel og Kuurne i Flandern og kjøres siste søndag i februar eller første i mars, dagen etter Omloop Het Nieuwsblad. Rittet ble første gang arrangert i 1945, siden 2005 har det vært rangert som 1.1 på UCI Europe Tour.
Greg Van Avermaet
Greg Van Avermaet (født 17. mai 1985 i Lokeren) er en belgisk profesjonell landeveissyklist som representerer AG2R Citroën Team.
Raksta
Raksta er et tettsted i Tyresö kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 746 innbyggere.
Greg Van Avermaet
I Vuelta a España 2008 vant han 9. etappe, og vant også poengkonkurransen.
I 2016 vant han landeveisrittet i OL.
IRAS F10565+2448
IRAS F10565+2448 eller EQ 1056+248 er et par vekselvirkende galakser som ligger mer enn 400 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Løven. Noen forskere mener at det også er en tredje galakse med i vekselvirkningen; men ingenting er kjent om denne galaksen. Den minste av to kjente galaksene i systemet har en tydelig tidevannshale.
ARK (band)
Sammen spilte de inn det første albumet ARK, mens de var på jakt etter vokalist, som ble tilslutt Jørn Lande. Albumet ble utgitt i 1999. Før oppfølgeralbumet kom ble bandet utvidet med Randy Coven som bassist, mens svenske Mats Olausson på keyboard. Bandets oppfølgeralbum ble Burn the Sun som kom i 2001. Etter at turneen til Burn the Sun var ferdig sluttet Lande, mens resten av bandet jobbet med album nummer tre. Bandet fant ikke ny vokalist, og det endte med at det ble oppløst i 2003, og bandmedlemmene gikk hvert til sitt.
Aradiokaos
Siden 2009 har det gått rykte på Internett om et nytt studioalbum fra ARK med tittelen Aradiokaos. I 2007 sa John Macaluso i et intervju at ARK ikke ville gjenoppstå, men i 2011 skriver Macaluso det motsatte på sin egen nettside.
2025
2025 (MMXXV) i den gregorianske kalenderen er et normalår som begynner på en onsdag.
S-Bahn
S-Bahn er i tyskspråklige land en betegnelse på lokaltog med fast takt og hyppige avganger. Begrepet oppsto i Berlin mellom 1928 og 1930, etter alt å dømme som betegnelse på den nye «Stadtschnellbahn» («byhurtigbane») som hadde blitt tatt i bruk der. Slike jernbanesystemer driftes for det meste rundt storbyene, f.eks.
Enkelte går mellom nærliggende byer, f.eks.:
I Østerrike ble den første S-Bahn tatt i bruk 1959 i Wien, i Sveits 1990 i Zürich og i Belgia 2015 i Brussel.
I Norge har Vys lokalstrekning (Spikkestad-)Asker-Lillestrøm (L1) et kjøremønster som omtrent tilsvarer S-Bahn. S-Bahn München har f.eks. avganger hvert 20. minutt, med timinuttersavganger i rushtidene; L1 kjøres hvert kvarter (andre lokaltog rundt Oslo har færre avganger). S-bahn-lignende lokaltogruter har forskjellige betegnelser på ulike språk, som Pendeltåg i Sverige, S-tog i Danmark eller Cercanías i Spania.
S-Bahn og tilsvarende skiller seg som regel fra tunnelbane (T-bane, metro, tysk U-Bahn):
I Sveits brukes brukes Réseau Express Régional som fransk betegnelse på S-Bahn i offisielle tospråklige publikasjoner, se RER.
Brevikshalvön
Brevikshalvön er et tettsted i Tyresö kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 018 innbyggere.
Marit Hauge
Marit Hauge (født 7. mai 1957 i Trondheim) er en norsk forfatter. Debutromanen Den hvite byen, om en ung kvinnes langvarige opphold på psykiatrisk sjukehus, er også oversatt til tysk.
Litteraturåret 1981
Litteraturåret 1981 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1981.
Avdøde ønsket ikke blomster
Avdøde ønsket ikke blomster er et norsk hørespill produsert av NRK Radioteateret med regi av Nils Nordberg første gang sendt i 1986.
Hørespillet ble i 2005 utgitt på lydbok.
US Senior Open
US Senior Open er en golfturnering for herrer over 50 år som arrangeres av United States Golf Association. Den ble grunnlagt i 1980 og har status som major-turnering både på Champions Tour og European Seniors Tour. Turneringen er åpen for amatører, men domineres av profesjonelle. Den har vært spilt på flere forskjellige baner.
Termospesifikasjon
Termospesifikasjonen som oppgis i spesifikasjonene for en prosessor sier oss at når denne temperaturen er nådd (typisk 75° C), begynner prosessoren å slite med å gjøre beregninger på grunn av at varmen forårsaker tap av informasjon.
Herodias
Herodias var datteren til Aristobulus, sønn av Herodes den store.
Hun var først gift med prins Herodes Filip, sønn av Herodes den store. De fikk datteren Salome.
Senere forlot hun ektemannen til fordel for hans bror Herodes Antipas. Dette var i strid med loven, og vakte stor forargelse. Det fortelles at Døperen Johannes kritiserte dem for dette, og ble kastet i fengsel.