cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lampronia rupella
Utseende
En middelsstor (vingespenn 13 – 17 mm), rødbrun møll, forvingen med store, lysgylne flekker. Den kjennes lett fra beslektede arter på at vingene er betydelig livligere farget. Antennene er trådformede, gule ved roten, brune ytterst, nær 2/3 så lange som forvingen. Hodet og den fremre delen av forkroppen er kledt med gule, oppstående skjell. Forvingen er mørk rødlig brun (mahognyfarget) med fire store, lyse flekker med en gyllen fargetone. Den innerste flekken går fra bakkanten nesten eller helt til framkanten av vingen slik at den danner et bredt tverrbånd. Nær bakjørnet er det en stor, trekantet flekk som når omtrent til midten av vingen. Ved framkanten er det to, litt mindre, trekantede flekker. Bakvingen er tynt skjellkledt, gråbrun med et markert purpurskjær.
Levevis
Den finnes på urterike enger og lysninger, mest i fjellbjørkeskogen. Næringsplanten er ukjent, men den flyr ofte rundt storvoksne urter i kurvplantefamilien, som hvitbladtistel (Cirsium helenioides) og turt (Cicerbita alpina), larvene utvikler seg sannsynligvis på disse.
Utbredelse
Den finnes i fjellområdene i Mellom- og Nord-Europa og videre østover til Altaj. I Norge forekommer den på egnede lokaliteter over hele landet.
Tåtøy
Kjente personer om Tåtøy
Edvard Munch skal en gang ha kalt Kragerø, og øyene i nærheten, for «Perlen blandt kystbyene».
Erik Werenskiold skal ofte ha oppholdt seg på Tåtøy om somrene. Og han malte ofte motiver fra denne øyen, blant annet det kjente oljemaleriet «Gjetere» fra 1882. Han var blant de tidlige trolltegnerne i Norge, og skal ha ment at det bodde troll ute på øyene i nærheten av Tåtøy.
Lampronia redimitella
Lampronia redimitella er en sommerfugl som tilhører familien knoppmøll (Prodoxidae). Den er bare funnet i Nordland i Norge.
Utseende
En liten (vingespenn 9 – 12 mm), mørkt gråbrun møll, forvingen med to hvite tverrstriper. Av nærtbeslektede arter ligner den mest på Lampronia flavimitrella, men den er markert mindre enn denne med smalere vinger og forholdsvis lengre antenner. Ellers kan den ligne på noen arter i familien grasmøll (Elachistidae). Antennene er trådformede, gradvis avsmalnende utover, mørke og vel halvparten så lange som forvingen. Hodet er kledt med hvitgule, oppstående skjell. Kroppen og forvingen er mørkt gråbrune. Forvingen er nokså smal, avrundet (vingespissen ikke markert), mørkt gråbrun med spredte, lysere skjell. Den har to kremhvite tverrbånd, det inenrste av disse er tilsmalnet mot framkanten, det ytterste er kraftig innsnevret i midten og kan være delt i to flekker. Ved framkanten brer det seg et stykke utover i vingen. Bakvingen er grå, ganske tynt skjellkledt.
Levevis
Arten er knyttet til busker i rips-slekten (Ribes spp.). Den er funnet ved alperips (Ribes alpinum), villrips (Ribes spicatum) og solbær (Ribes nigrum). Sannsynligvis utvikler larven seg i knopper og skudd. Den fullvoksne larven spinner seg inn en kokong på et blad av vertsplanten, og ruller bladet delvis om seg. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.
Utbredelse
Den er bare funnet i Øst- og Nord-Europa. I Norge er det bare kjent ett funn, fra Saltdal i Nordland.
Lobengula
Lobengula Kumalo (født 1833, død 23. januar 1894) var den andre og siste kongen til matabelene, nå kjent som ndebelene.
Han ble konge da hans far Mzilikazi døde i 1868.
Han styrte landet sitt godt i mange år, men til slutt ble han lurt, og presset til å overlate makten til briten Cecil Rhodes.
Cold Gin
«Cold Gin» er en sang fra rockebandet Kiss' første album fra 1974.
«Cold Gin» var også inkludert på konsertalbumet Alive! fra 1975. Sangen ble først skrevet av Ace Frehley for Kiss, men Frehley valgte å overlate vokalen til bandmedlem Gene Simmons. «Cold Gin» var en av de første store hitene Kiss fikk, i tillegg til «Strutter», «Deuce» og «Black Diamond».
Fylkesvei 7822
Fylkesvei 7822 går mellom Holt og Høgskarhus i Målselv kommune. Veien er 21,3 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 173 (Troms).
Simvastatin
Simvastatin er et stoff i legemiddelgruppen statiner, som brukes for å redusere kolesterolnivået i blodet og dermed forebygge aterosklerose. Simvastatin er et såkalt prodrug, som omdannes i kroppen til det aktive stoffet betahydroksylsyre. Betahydroksylyre hemmer et hastighetbegrensende enzym som brukes i kolesterolsyntesen. Dette fører til at kolesterolproduksjonen synker. Simvastatin markedsføres av MSD som Zocor, og av en rekke andre legemiddelprodusenter som Simvastatin.
Myntautomat
En myntautomat, eller salgsautomat, er en maskin som leverer vare eller tjenester når en kunde putter på nok penger i et lite hull i maskinen. Eksempler på myntautomater kan være telefonkiosker, brusautomater og parkerings- og bompengeinnkrevingsautomater.
Historie
Den første oppskrevne referansen til en myntautomat finnes i arbeidet til Heron av Alexandria, en første århundre-ingeniør og matematiker. Hans maskin aksepterte en mynt og deretter avga en gitt mengde hellig vann. Når mynten ble puttet på, falt den ned på et brett som var koblet til en hendel/løftearm. Løftearmen åpnet en ventil som lot litt vann renne ut. Brettet fortsatte å skråne på grunn av myntens vekt inntil den falt av og motvekten flyttet løftearmen tilbake på plass og skrudde av ventilen.
Motorsykkel
En motorsykkel er i sin vanligste form et kjøretøy med to hjul, drevet av en forbrenningsmotor eller en elektrisk motor. Motorsykler fins i mange ulike varianter for å passe til ulike bruksområder, og kan ha tre hjul (trikes) eller fire (quads). I mange deler av verden er motorsykler blant de billigste og mest utbredte transportmidlene.
Historie
Den første motorsykkelen ble laget i 1885 av de tyske oppfinnerne Gottlieb Daimler og Wilhelm Maybach i byen Stuttgart. Den var en sykkel med petroleumsdrevet motor, og fikk navnet Reitwagen (fritt oversatt: "ridebil").
Den første kommersielle motorsykkelen var Hildebrand & Wolfmüller i 1894, med en tosylindret firetaktsmotor på 1488 cm³. Hildebrand & Wolfmüller var kostbar, og led av tekniske problemer som at den manglet clutch, men solgte likevel i noen få hundre eksemplarer.
I 1901 ble Indian Motocycle Co. stiftet i USA av George M. Hendee og Carl Oscar Hedström. Firmanavnet var tydelig inspirert av den europeiske skrivemåten, som i Moto Guzzi. Indians V-twin-motor fra 1907 ble på grunn av høy effekt og lavt støynivå det nye forbildet for motorsykkelmotorer, og den er fortsatt over 100 år senere den mest populære motortypen til «cruisere» og choppere. I 1913 var Indian verdens mestselgende motorsykkelprodusent, med rundt 32 000 solgte sykler.
I mellomkrigstiden tok Harley-Davidson over som det mest solgte merket.
I dag har vi fire dominerende, japanske motorsykkelprodusenter: Honda, Suzuki, Kawasaki og Yamaha. I tillegg selger Harley-Davidson fortsatt veldig bra både i USA og i Norge. På global basis er motorsykler med motorvolum mindre enn 300 cm³ størst i salgsvolum på grunn av stor etterspørsel i Asia og Afrika. Ett eksempel er Hero Honda Splendor som har blitt solgt i over 8.5 millioner eksemplarer.
Tekniske aspekter
På de fleste motorsykler sitter føreren overskrevs på et sete øverst på kjøretøyet, med ett ben på hver side av motorsykkelen og hendene på et styre. Motorsykler har i dag standard plassering på betjeningsorganene, som er som følger: Gasshåndtak og forbrems sitter på styrets høyre side, mens clutch er på venstre side. Høyre fotpedal er bakbremsen, mens venstre pedal er girskifteren. Scootere med automatgir har ofte bakbremsen på styrets venstre side. Disse har altså ingen pedaler. Tidligere tiders motorsykler kunne ha andre plasseringer på betjeningsorganer, eksempelvis har eldre aritiske motorsykler girpedalen på høyre side mens bremsen er på venstre side. Det finnes også eldre motorsykler med fotclutch og håndgir. Styring utføres ved å lene motorsykkelen til en side, og denne leningen provoseres ved hjelp av en styreimpuls som kalles kontrastyring.
Typer
Det finnes ikke noe offisielt antall av hvor mange typer motorsykler som finnes, men de deles som oftest inn i følgende seks klasser:
I det siste har det begynt å dukke opp scootere med større slagvolum og enn det fantes tidligere. Disse er også fysisk større enn tidligere typer og kan muligens beskrives som en hybrid mellom scooter og tursykkel.
Organisasjon og klubbvirksomhet
Norge har per 31.12.2015 i overkant av 152 000 registrerte motorsykler. Det finnes rundt 450 motorsykkelklubber i Norge, og Norsk Motorcykkel Union (NMCU) er den største landsdekkende interesseorganisasjonen for norske motorsyklister. I Norge kreves det førerkort klasse A, A2 eller A1 for å kjøre en motorsykkel.
Ulykker
De hyppigste ulykkesårsakene ved motorsykkelkjøring er velt i veibanen og kollisjon i kryss. Ifølge en studie av SINTEF var annen part skyldig i 81% av påkjørslene i kryss.
Selv om risikoen for å havne i en ulykke er tilsvarende for motorsykkel og andre kjøretøy, er ofte konsekvensene ved ulykke større for motorsyklister. Transportøkonomisk institutt (TØI) har beregnet at risikoen for å omkomme i motorsykkelulykke er synkende. Ifølge tall fra 2005 var sjansen for å omkomme i en trafikkulykke likevel 12 ganger høyere per kjørte kilometer på motorsykkel enn i bil.
Vegvesenet mener at noe av grunnene kan være:
I analysen kom man fram til at forhold ved vegen var avgjørende for 6% av de 153 dødsulykkene mellom 2005 og 2009. Ekesempel er olje i vegbanen, løs grus, ujevnheter og hull i vegdekke.
Forsker II Terje Assum ved TØI fikk mye oppmerksomhet i pressen etter at han i 2006 uttalte at det er like farlig å kjøre motorsykkel som å kjøre en bil med 0,8 i promille. TØI har senere uttrykt misnøye med denne sammenligningen.
John Doyle Ong
John Doyle Ong (født 1933) er en amerikansk jurist, utdannet ved Harvard university. Han var USAs ambassadør i Norge fra 2002 til 2005.
Ong ble i 2005 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Sergej Novikov
Sergej Novikov er navnet til flere personer:
Brødrene Dal og spektralsteinene
Brødrene bistår i en utgraving der professor Slatters (Arne Bang-Hansen) forsøker å finne curium 82. Dessverre inneholder steinene for mye umulium, slik at curium 82 ikke kan utvinnes.
Et utenomjordisk vesen gir brødrene arbeidstegninger til en tidsmaskin, som de konstruerer og bruker til å reise i tid. Tidsreisene fører dem til ulike tidsepoker, og de møter blant andre Snorre Sprett, som skrev kongesagaene. De er også årsaken til at Suezkanalen blir bygd. Det er lansert teorier om at ideen til serien skal være inspirert av for eksempel Doctor Who, eller av Tolkien-historier. Dette stemmer ikke, da ingen av forfatterne hadde sett Doctor Who-serien. Sluttvignett-musikken, «The Eye of Wendor» av Mandalaband ble funnet av Lars Mjøen ved en tilfeldighet. Mjøen var mannen bak alle «kreative» lydeffekter til de tre første Brødrene Dal-seriene. Han sto også for musikkvalget til seriene, med unntak av den siste.
Ovid
Publius Ovidius Naso (født 20. mars 43 f.Kr., død 2. januar 17), gjerne kalt Ovid, var en romersk poet som sammen med Vergil, Horats, Propertius og Tibullus regnes til den augusteiske tidens store diktere.
Brødrene Dal og spektralsteinene
Stein 1 - Nåtid (dvs. 1982)
Den første steinen finner brødrene i Midtskill kommune i Nord-Agder sammen med professor Slatters. Når Roms er på vei til en juveler for å se hva slags stein det er, blir han stoppet av et romskip, der et romvesen kommer fram og sender en stråle mot Roms. Roms blir forskrekket og løper hjem. Da merker han at han har på seg en ring som han aldri har sett før. Plutselig kommer det en stråle ut av ringen. Strålen blir til en arbeidstegning av Stjernegris. Roms tar steinen han fant ut av lomma, og merker at den passer i hullene på panelet i Stjernegris. Han prøver den i alle hullene, og finner hullet steinen passer i. Nå er turen i gang!
Ovid
Bakgrunn
Ovid ble født inn i en velstående ridderfamilie i Sulmona, en by i Appenninene. I tolvårsalderen ble han og hans ett år eldre bror sendt til Roma for å ta en utdannelse innenfor jus og retorikk. Han fullførte sin utdannelse i Athen, foretok en rundreise i Lilleasia og tilbrakte ett år på Sicilia.
Brødrene Dal og spektralsteinene
Stein 2 - Vikingtida
I vikingtida møter de Snorre Sprett som forteller om vikingene, helt fram til en begravelse for en viking. På graven finner de en stein de tror er steinen fra tidsmaskinen. Denne viser seg å være en annen stein.
Stein 3 - Majestuten og dronningen av Frankrike
Brødrene havner midt i Solkongens tid, og får et oppdrag av Dronningen av Frankrike om å stjele tilbake et smykke fra Marquisen av Camembert som han tidligere har fratatt henne. Brødrene vil oppsøke marquisen for å få smykket tilbake. På veien må de slåss med De Tre Muskedundere og vinner overlegent. Til slutt møter de marquisen, og etter en spontan og innviklet quizrunde som er parodi på Kvitt eller dobbelt, får de et smykke fra ham, som viser seg ikke å være dronningens, men den tredje spektralsteinen! De spør dronningen om hvorfor kongen kalles «majestut» og svaret er at han har tidligere uttrykt at «Stuten, det er meg!» Hun gir dem en liten diamant som takk; de overtaler henne til å gi dem spektralsteinen i stedet, og hun ender med å gi dem begge to.
Ovid
Forfatterskap
Allerede i sin egen tid ble han en navngjeten dikter i Roma, og i dag er han kjent for å ha skrevet om kjærlighet, forslåtte kvinner, myter og episke diktverk på heksametre. Han skrev en rekke kjærlighetsdikt samlet i verket Amores, som innledes med at han har slanket verket fra fem bind til tre. Han skiftevis priser, trygler og kritiserer kjæresten sin, Corinna, som for øvrig er gift med en annen, og fremstår som en tenkt figur, oppfunnet fordi poeten trengte et objekt for diktene sine. I tredje del av Amores tilrår han unge menn å lære utenat dikt av kollegaen Gallus. Han skrev også fiktive kjærlighetsbrev på vers, Heroides, angivelig forfattet av kvinner hentet fra mytologien, men etter Quintilians oppfatning kom Ovids talenter best til sin rett i hans tragedie Medea, som er gått tapt.
Brødrene Dal og spektralsteinene
Stein 4 - Ødeøya - Den øde øya
De reiser videre med den tredje steinen, og lander midt ute på det blå hav. Der griper et gigantisk sjøuhyre tak i Gaus, og han blir skylt på land på en øde øy i mens Brumund og Roms forsvinner. På øya blir Gaus bitt av en giftig kreps som slår ham helt ut. Plutselig møter han en underlig fyr som kaller seg Robinson Caruso og hans tjener Lang-Fredag. Caruso lærer Gaus alt han trenger å vite for å overleve på en øde øy, og viser ham gledelig rundt på øya. Mange dager går før Gaus har nok krefter til å dra ut og lete etter brødrene sine, som han tror har forlist. Ikke lenge etter støter han på Roms, som forteller at Brumund og tidsmaskinen står på en strand litt lenger borte. Gaus tar farvel med Caruso og Lang-Fredag og blir med Roms. På stranda står tidsmaskinen, men inni den står Brumund bundet! Brødrene er blitt overbemannet av sjørøvere, som tvinger dem til å grave opp en skatt som befinner seg under bakken der. I skattekista oppdager de den fjerde steinen, og blir nødt til å prøve alt de kan for å få tak i den. Tilslutt får de overtalt/lurt sjørøverne til å bytte fra seg kista med en banksjekk, og stikker av med kista. Guttene reiser videre med den fjerde steinen!
Ovid
Forfatterskap
Senere kom en humoristisk håndbok om å finne seg en kjæreste, Ars amatoria, og en håndbok i å bli kvitt henne igjen, Remedia amoris. Hans hovedverk er Metamorfoser, et epos i femten sanger, hvor hele verdens historie gjenfortelles med fokus på det mytologiske stoffet, og i særdeleshet de mytene som omhandler forvandling. Det mytologiske stoffet blir også behandlet i Fasti, en metrisk festkalender han påbegynte i eksilet. Den beskriver feiringen av og mytologien bak de romerske festdagene i årets første seks måneder.
Brødrene Dal og spektralsteinene
Stein 5 - Egypt i Faraos tid
Guttene lander i Egypt, der det er både tørt og varmt. Brumund og Roms drar ut for å finne vann imens Gaus blir igjen ved Stjernegris. Langt om lenge finner de en brønn, men bøtta har falt ned til vannoverflaten. Roms blir nødt til å fire Brumund ned med et tau. Alt går helt fint, helt til tauet ryker og Brumund faller ned i brønnen. Han kryper inn i en sprekk oppe på brønnveggen,(imens Roms går tilbake til Gaus) og havner inne i en pyramide. Inne i pyramiden finner han en hel drøss av mumier og skulpturer. Plutselig kommer selveste Farao ned, sammen med følget sitt. Brumund gjemmer seg inne i en tom sarkofag, men får med seg at Farao legger fra seg et smykke i en safe—et smykke med den femte spektralsteinen på! Etter at Farao har dratt, kommer en mumie ut av en av de andre sarkofagene, og bryter opp safen. Brumund slår «knockout» på mumien, tar spektralsteinen, og finner en vei ut. Brumund drar tilbake til Stjernegris; men vent. Stjernegris, Gaus og Roms er vekk! Han følger et skyvespor på bakken, og finner dem igjen; som slaver for Farao. Gode råd blir dyre, men Brumund vet råd. Han kler seg ut, og befaler de andre i slavefølget til å begynne å grave en kanal tvers gjennom Egypt. Siden Brumund allerede har steinen, kan brødrene bare dra videre med tidsmaskinen, til en ny tidsepoke!
Stein 6 - Amerika i cowboytiden
Brødrene havner i cowboytiden, hvor døren til Stjernegris blir skutt i filler, og de blir «ranet» av tre amatørcowboyer som tror Stjernegris er Den nye filialen av Texas Sparebank. De forstår raskt at dette er Amerika, og får overbevist cowboyene om at de tar feil. Cowboyene drar sin vei, og brødrene skiller lag for å finne en ny stein; og ikke minst reparere døren. Så Gaus tar med seg Brumund for å lete etter stein nummer 6 og Roms blir igjen for å reparere døren. Det går mange mange timer, og Roms er endelig ferdig med døren. Men hvor er de to andre? Så Roms drar ut for å lete etter dem. Han drar inn i byen, og havner på en saloon. Der møter han noen gufne typer som slår kråkefot på en gammel mann, og tvinger Roms til å drikke så mye kefir han klarer. Han har ikke noe valg og må drikke til han kaster opp. Etter å i tillegg ha fått to glass kefir tømt i hodet løper han ut igjen. På trappen sitter den gamle mannen som ble felt inne i saloonen. Gamlingen viser seg å være en skuddkjempe, og vil lære Roms å skyte for å ta hevn på de gufne folkene inne på Saloonen. Kort tid etterpå er Roms klart utrustet med hatt og frakk. Han går inn på saloonen igjen og fyrer av noen uskyldige skudd i lufta for å skremme. Han blir raskt respektert og har full kontroll. Plutselig stormer tre brå typer inn i lokalet; de tre amatørene som tidligere «ranet» brødrene! De kommer med tomme trusler(igjen) og skyter ned en lyskrone som faller i armene på Roms. Og der; helt ytterst på lyskronen: den sjette steinen! Tiden er knapp, han løper ut for å finne brødrene sine så de kan dra videre. Etter kort tid finner han brødrene, som er blitt fanget av indianere og står bundet til en totempæle. Roms avleder indianerne og løslater brødrene. Så er de klare til å dra videre til et nytt sted og en ny tid!
Julaften
Julaften, eller julekvelden, er kvelden 24. desember, dagen før første juledag i kristen julefeiring. I Norge og Norden har tradisjonell feiring på julaften, med kirkegang, familiemiddag, gang rundt juletreet og gaveutdeling, vært høydepunkter i julefeiringen.
Ovid
Eksil
Selv om han var kjent og suksessrik, ble han i år 8 landsforvist til Tomi i den romerske provinsen Pontus ved Svartehavet av keiser Augustus. Hvorfor er fremdeles ukjent. Ovid skrev selv i Tristia at et carmen (= dikt) og en error (= feil, misforståelse) forårsaket hans undergang. Diktet han viser til, kan ha vært Ars Amatoria, som med sin frivoliteter gikk imot de moralske reformasjonene som keiser Augustus innførte. Keiseren vedtok flere lover for å styrke moralen, siden denne etter hans mening hadde sklidd ut i tiden etter borgerkrigene. Ovids diktning understreket denne utglidningen, og støttet dermed ikke de gamle normene og verdiene som keiseren ville gjeninnføre. Forslag til årsaken til hans forvisning varierer fra at han hadde sett keiserinne Livia naken, til at han hadde besudlet ritene i Isis-kulten, eller stått i forhold til Augustus' datterdatter Julilla. Selv insisterte Ovid på at ingen skandale klebet til navnet hans: «Min muse var lystigere end jeg,» sa han, det vil si at hans litterære beskrivelser av løse forhold til kvinner var oppdiktede. Han og hans tredje kone var på besøk hos venner på Elba da han helt uventet ble satt i arrest. Selv bidro han ikke til noen oppklaring av saken, men var så diskret - eller kanskje så ydmyket - at han bare opplyste at han «hadde øyne i hodet». Det dårlige ryktet forfulgte ham imidlertid lenge etter antikken. I 1599 sørget erkebiskopen av Canterbury og biskopen av London for å få en samtidig oversettelse av Ovids kjærlighetsdikt offentlig brent.
Julaften
Selve julehøytiden starter første juledag, slik at julaften ikke er en del av denne. Fra gammelt av var julaften dagen da det ble vasket, ryddet, pyntet og ordnet til selve høytiden. Julen ringes inn klokken 17 på julaften, og dette har sammenheng med at folk startet helgen (fikk fri) på denne tiden av dagen. Ringing med kirkeklokkene julaften markerte tradisjonelt at julefreden skulle begynne. Tradisjonen med julefred er videreført i bestemmelser om jakt, alkoholservering, åpningstider og uskrevne skikker. I mange land er julaften fortsatt dagen da det pyntes til jul, men i Norge har det lenge vært tradisjon for å pynte til selve julehøytiden på lille julaften, dagen før julaften. I noen kristne samfunn er julaften offentlig fridag.
Ovid
Eksil
Fra sin utlendighet sendte han dikt hjem til Roma, Tristia og Epistulae ex Ponto. Bosatt blant skytere lærte han seg språket deres, getisk, så godt at han skrev dikt på det. Hans emne var en lovprisning av keiser Augustus, og lokalbefolkningen var imponert nok til å ære ham som skald. Ovids dikt på getisk er imidlertid, i likhet med hele det getiske språket, gått tapt.
Julaften
I USA og Storbritannia er familiemiddagen midt på dagen juledag den viktigste, og i USA er høytiden Thanksgiving en viktigere familiesammenkomst enn julen. I katolske land varierer skikkene, men det er vanlig å følge påbudet om faste i førjulstiden, og det er vanlig med fisk og grønnsaker julaften. I Spania er helligtrekongersdag nesten like viktig som juledagen. I katolsk tradisjon begynner julen med vesper (aftensang), og midnattsmessen julaften er julens høydepunkt. I mange katolske land begynner julefeiringen straks etter gudstjenesten, med et familiemåltid etter midnatt.
Ovid
Eksil
Han er kjent for sitatet «Bene vixit qui bene latuit»: «Den har levd godt, som har levd i det skjulte». Sitatet blir ofte brukt i mediesammenhenger, hvor det blir sammenlignet med nåtiden.
Julaften
Bakgrunn
På 300-tallet fastsatte biskopen av Roma 25. desember som Jesus fødselsdag og gjorde da den romerske feiringen av vintersolverv til en kristen høytid. Noen romerske tradisjoner henger igjen. Håkon Adalsteinsfostre bestemte på slutten av 900-tallet at den norske skikken «å drikke jul» skulle flyttes til 25. desember, for å sammenfalle med de kristnes feiring. Gulatingsloven bestemte at ølet skulle signes «til takk fra Kristus og Sankt Maria til godt år og fred».
Ovid
Ettermæle
Ovid var en marginalisert forfatter inntil 1000-tallet, da munker begynte å lese ham. På 1100- og 1200-tallet var interessen så stor at epoken er blitt omtalt som aetas Ovidiana (= Ovids æra). På 1300-tallet fant Dante plass til ham i Den Guddommelige Komedie som en av skjærsildens dydige hedninger, og omtaler ham fjorten steder i sine ulike verker. Ovids karakterer gjenkjennes også rundt om i Komedien. På 1300-tallet fikk man også en anonym omskrivning av Metamorfosene, kalt Ovide moralisé (= Ovid moralisert). Her leses slangen Python som Satan, mens Apollon som dreper den, er et symbol på Jesus Kristus. Faeton, Apollons sønn, er Antikrist, mens Tiresias, den gamle seeren fra Theben, tolkes som en profet fra Det gamle testamentet. Ovid fungerte også som medisinsk rådgiver, idet hans Remedia amoris (= Kur mot kjærlighet) tjente som lærebok for lærde som Arnold fra Villanova. Alkymistene kastet seg over Ovids verker, som ble gjort til «et steinbrudd for alkymistens hakke og spade».
Brødrene Dal og spektralsteinene
Stein 7 - Det «hjemsøkte» huset i Manchester
Brødrene lander midt i England på det som skal vise seg å være 1920-tallet. Der møter de på en eldre dame som får en ubuden gjest på besøk hver natt ved midnatt. Hun tror dette spøkelset er gjenferdet til hennes gamle tante, som hun har bilde av på veggen. Brødrene oppdager at damen på bildet har et halskjede med en stein som ligner mistenkelig på den syvende spektralsteinen! Derfor bestemmer de seg for å hjelpe damen med å fange spøkelset. Ved en tilfeldighet oppdager Roms et hemmelig rom bak bokhyllen på et av soverommene. I dette rommet finner de to hull i veggen, som har fritt innsyn til peisestuen, og like bortenfor finner de en kasse med klærne spøkelset har på seg. Brødrene bestemmer seg derfor for å sette en felle neste natt. De får fakket spøkelset, som viser seg å være den eldre damens halvsøster hun ikke har snakket med på mange år. Som belønning får brødrene halskjedet i gave og etter å ha lurt en parkeringsvakt som ville gi dem en bot på 10 pund for å ha feilparkert, bærer det videre til neste tidsepoke.
Ovid
Ettermæle
Vel var Ovid en av hovedkildene til middelalderens kunnskap om antikken, men også kjent som magister Amoris: Derfor måtte han omskrives og allegoriseres for å bli passende lesestoff for munker. Man mente dengang at han ble sendt i eksil av tre grunner, «quod ipse concubuit cum Livia, quod vidit Augustum condormientem puero, quod ipse composuit librum de arte amatoria» (= at han sov med Livia, at han så Augustus sove med en gutt, og at han skrev boken om kjærlighetens kunst). Fra ca. 1170 utviklet Arnulf av Orléans en allegorisk tolkning av Ovids verker. Arnulf mente at filosofi og retorikk dannet en bro mellom hedenskap og kristendom ved en felles streben for å forstå verden og uttrykke denne kunnskapen. På 1200-tallet utviklet den franske benediktinermunken Pierre Bersuire Ovidius moralizatus (= den moralske Ovid) med tanke på kristen forkynnelse: Satyrer har horn og skulle derfor leses som «biskoper», mens gudinnen Diana skulle tolkes som jomfru Maria. På denne måten omgjorde Bersuire Ovids historier til noe som kunne flettes inn i prekener og gjøre dem mer underholdende, med en passende moral. Ovids dårlige rykte forfulgte ham i lang tid etter antikken. Alle verkene hans ble brent af Girolamo Savonarola i Firenze i 1497; Christopher Marlowes oversettelse av Ars Amatori ble bannlyst i 1599, og erkebiskopen av Canterbury og biskopen av London fikk den offentlig brent.
Brødrene Dal og spektralsteinene
Stein 8 - Hood Robin og den vakre Jomfru Marion
Før brødrene går ut av Stjernegris, velger de å sette seg ned og ta en liten rådslagning. De finner ut at steinene har ulike farger og at ti steiner danner hele fargespekteret. Så hører de en lyd og går ut for å sjekke. En mann løper bort til brødrene og gir dem en liten tøypose som inneholder den åttende spektralsteinen! Men før brødrene får reagert blir de tatt til fange av Hood Robin og hans menn i Sherwoodskogen. Hood Robin jobber for giraffen i landsbyen og har som oppgave å stjele fra de fattige og komme med penger til ham. Robin har også forelsket seg i niesen til giraffen, selveste jomfru Marion. Under et møte med giraffen, gir Hood Robin spektralsteinen, som nå er festet til et metallkjede i gave til jomfruen, og hun åpner munnen sin for første gang for å si takk. Robin blir nedtrykt når det viser seg at Marion ikke er spesielt vakker, og han kjenner seg rådvill. Så rådvill at han spør Brumund om hjelp, han tipser Hood Robin om at det er bedre å stjele fra de rike og gi til de fattige, og under en bueskytingskonkurranse, raner Hood Robin og hans menn både giraffen, jomfru Marion og alle rikingene for både klær og smykker. Til slutt får brødrene tilbake spektralsteinen av Hood Robin, som siden ville skifte navn til Robin Hood for å vise folk at han hadde forandret seg.
Julaften
Kristne tradisjoner
Kirkeklokkene ringer julen inn vanligvis mellom kl. 17 og 18 på julaften. Det veksles mellom å ringe med klokkene og å kime med klokkene, i fem-minutts intervaller med en mellomliggende pause på 1-2 minutt. Ved ringing svinger klokken på akslingen. Ved kiming bruker en kolven til å slå raskt mot klokkens slag-ring. Kiming brukes bare til de store høytidene.
Ovid
Ettermæle
Den islandske presten Kløng Torsteinsson skal på 1100-tallet hatt glede av å resitere Ovids dikt. I en islandsk versjon av sagaen om trojanerne er lange avsnitt fra heltinnebrevene i Heroides oversatt og tilpasset beretningen om Trojas fall. På en runepinne i Bergen er det en lengre innskrift på latin fra Metamorfosene.
Julaften
Kristne tradisjoner
For mange har det vært tradisjon på julaften å gå i kirken eller å lese fra juleevangeliet, kapittel 2, vers 1 til 20 fra Lukasevangeliet. I Den norske kirke er det julegudstjenester på ettermiddagen og i noen menigheter også midnattsmesse. For mange katolske kristne er det tradisjon å gå til midnattsmesse ved midnatt på julaften. Slike messer holdes i kirker over hele verden, og de markerer begynnelsen på juletiden.
Ovid
Ettermæle
Vergil, Horats og Ovid er, hver på sin måte, den klassiske latinske diktnings mest betydningsfulle representanter. En tradisjon om Ovid som profet og magiker vokste frem på hjemtraktene hans ved Sulmona, men bygger i stor grad på eldre sagn, som handlet om Vergil. I et sagn fra 1200-tallet fortelles det at to klerker dro på valfart til Tomis for å besøke Ovids gravsted. En stemme hørtes fra graven, og klerkene forhørte seg om hvilke av verselinjene sine Ovid selv var mest fornøyd med. Deretter ville de be fadervår for ham. «Nolo pater noster» (= Intet fadervår [for meg]) lød det fra graven. I én versjon av legenden heter det at Ovid på sine eldre dager hadde møtt apostelen Johannes, ble omvendt, og endte sin dager som biskop av Tomis og helgen. Derfor hadde han ikke bruk for klerkenes forbønn.
Brødrene Dal og spektralsteinene
Stein 9 - Persia: Ali Babu og de førti roverne
Tidsmaskinen lander inne i en hule, og Brumund blir adskilt fra de andre i det hulen delvis raser sammen. Han kryper videre innover og finner en oljelampe. Han gnir på denne, og ånden i lampen innvilger tre ønsker. Først ønsker han seg et flyvende teppe, og blir straks transportert til en forretning som selger slike tepper og innehas av en uhyre ivrig selger (Mjøen). Han betaler for teppet med den lille diamanten som Dronningen av Frankrike hadde gitt dem. Teppet, som er av tvilsom kvalitet, crash-lander i haremet til Kaliff Ornia (Lystad), der han finner en ny stein. Brumund forkler seg som harempike før han blir nødt til å bruke sitt andre ønske til å unnslippe. Tilbake i hulen blir han tatt til fange av Ali Babu og fire av de 40 roverne, men blir befridd av Gaus og Roms, og de unnslipper til tidsmaskinen. Der viser det seg at den nye steinen ikke er noen spektralstein allikevel - kun en «simpel diamant» - men ånden i lampen har den rette steinen.
Reykjavík katolske bispedømme
Reykjavík katolske bispedømme er det katolske bispedømmet for hele Island. Det ble opprettet i 1923 som et apostolisk prefektur for Island i 1923, og lederen ble i 1929 forfremmet til en apostolisk administrator.
Julaften
Norge
Julaften er på 2000-tallet den kvelden som er mest tradisjonsrik når det gjelder mat og drikke i Norge, selv om rettene kan variere utover landet. Blant de mest tradisjonsrike rettene er svineribbe og medisterpølse, pinnekjøtt, kalkun (en nyere tradisjon), lutefisk og kokt torsk. Maten blir servert med både alkoholfri drikke, øl, akevitt og ulike typer vin.
Reykjavík katolske bispedømme
Dagens status som bispedømme ble gitt i 1968, og dagens biskop er Dávid B. Tencer, OFMCap.
Brødrene Dal og spektralsteinene
Stein 10 - Norge under andre verdenskrig
Brødrene havner hjemme i sin egen stue, men oppdager fort at de ikke er tilbake i sin egen tid, men under krigen. De blir arrestert av Gestapo og kjørt til Grini, men underveis blir bilen kapret av Hjemmefronten. Lederen er deres egen far, Halling Dal, og derfor bruker de dekknavnet «Michelin» for ikke å skape forviklinger (det faktum at Gestapo-offiseren nesten umiddelbart gjenkjenner dem som Hallings sønner, forklares ikke). Brødrene påtar seg i oppdrag å sabotere et hemmelig våpen som tyskerne har utviklet i nærheten, og i dette våpenet finner de den siste spektralsteinen. Deretter returnerer de til huset sitt, men finner tidsmaskinen fullstendig ødelagt. Kort etter blir de igjen konfrontert av Gestapo, som prøver å skyte dem, men de blir reddet i siste sekund av et romskip. De blir så tatt med til planeten Spektron, der Dronning Krystallis forklarer hele sammenhengen: at spektralsteinene utgjør planetens energikilde, og ble spredt utover Jorden for lenge siden da ett av romskipene kom ut for en ulykke. Hun gir brødrene en spektralstav som takk for innsatsen. Denne staven blir det iherdig jakt på, bl.a. av to skumle mafiatyper, og det hele ender med at staven faller ut av et vindu og knuses idet den treffer bakken.
Julaften
Norge
På 1990-tallet viste kartlegging at 95 % av innbyggerne i Norge hadde en fast meny julaften. Svineribbe var det vanligste med 60 %, medisterpølse inngikk i 32 % av familiene, pinnekjøtt og medisterkaker i 25 %, lutefisk 6 % og kalkun 6 %. Disse ingrediensene har nesten ikke forandret seg siden førkristen tid. Svineribbe dominerte på Østlandet og pinnekjøtt (eller annen rett av fårekjøtt) dominerte på Vestlandet. Kalkun var mest utbredt på Sørlandet.
Kjøtt av sau eller gris som festmat har ikke religiøs forankring, og gris er kjent som offerdyr fra førkristen norrøn tid. Den katolsk kirken hadde påbud om faste før jul, og dette er bakgrunn for fisk som mat julaften. Lutefisk er mye brukt i forbindelse med julen, men relativt sjelden på selve julaften. Ved tyske hoff var det vanlig å spise gåsestek, og noen av det mest bemidlede i Norge begynte å spise gås julaften på 1800-tallet. Kalkunen kom til Europa fra Amerika etter koloniseringen og erstattet i stor grad gåsekjøtt. Kalkun som julemat er utbredt i USA og England, og til dels i Frankrike og Spania. Grøt som julemat passet inn i katolsk tradisjon med faste. Før poteten ble innført, var grøt hverdagsmat i Norge. Julaftensgrøten skulle vært ekstra god, ved at den ble kokt på melk og servert med smørøye.
Slaktingen av julegrisen har trolig opphav som offer til den norrøne gudinnen Frøya.
Etter middagen er det vanlig å gå rundt juletreet og synge julesanger, spise julekaker og åpne gaver.
Julegaver
Julaften er dagen da julenissen, i en eller annen variant, tar runden med å gi gaver til snille barn. I mange land åpnes gavene på kvelden julaften eller på morgenen første juledag. Dette omfatter Storbritannia, Sverige, Danmark, Italia, Norge, Tyskland, Finland, Portugal, Polen og Liechtenstein. I Norge er det vanlig å åpne gavene på kvelden julaften. I USA er det også mange som åpner gavene på kvelden julaften, men her er det også mange som åpner første juledag. I Spania åpnes gavene etter tradisjonen den 6. januar.
I senere år har en ny tradisjon utviklet seg i familier hvor det har vært en skilsmisse; der er det ikke uvanlig at barna tilbringer den ene dagen hos den ene delen av familien og den påfølgende dagen med den andre delen.
Humanitære gaver
I 2006 begynte Kirkens Nødhjelp kampanjen «Gi en geit». Via en nettbutikken kunne man gi et beløp, en symbolsk gave, slik at organisasjonen kunne kjøpe en geit eller andre nødvendige dyr eller varer til folk i den tredje verden. Dette gavekonseptet ble meget godt mottatt blant nordmenn, og flere humanitære organisasjoner har senere endret sin juleinnsamling fra ren pengeinnsamling til å gi folk muligheter til å kjøpe symbolske gaver som rent vann og skolegang. De innsamlede midlene går, som tidligere, til dem organisasjonene prioriterer å hjelpe.
Andre tradisjoner
I folkelig norsk tradisjon var det vanlig å tegne et kors på alle ytterdører for å holde onde ånder borte.
I middelalderen var det i Norden vanlig å holde våkenetter kveldene før store helligdager. Dette ble store festkvelder, og unge folk samlet seg til drikke og dans. I Danmark ble dette kalt julestuer. Denne tradisjonen fortsatte på 1600-1700-tallet. I Norge var det mange steder tradisjon å ligge på «julehalm», en fellesseng på stuegulvet, på julaften. På 1800-tallet fant en svensk statistiker ut at de fleste barna ble født i september og konkluderte med at barna ble unnfanget i julen.
Hattfjelldal prestegjeld
Hattfjelldal prestegjeld var et prestegjeld i Sør-Hålogaland bispedømme.
Historikk
Ved kgl.res. av 3. august 1859 Vefsen prestegjeld delt slik at ''Hatfjelddalens Kapelsogn ble opprettet som eget sognekall.
For mer info se avsnittet om Hattfjelldals historie.
Fylkesvei 2486
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 267 (Oppland).
Popol Vuh
Popol Vuh eller Popol Wuj (Popol Wu'uj på moderne quiché, ) er en samling av mytologiske fortellinger og kongelige stamtavler fra det mayiske postklassiske quichériket Q'umarkaj, som lå i det guatemalanske høylandet. Det forteller blant annet den mayiske skapelsesmyten og beretningene om de to tvillingheltene Hunahpu og Xbalanqué. Boken er i quiche-mayaenes egen terminologi omtalt som deres «rådsbok», av andre omtales den som folkets «bibel».
Tekstens historie
Boken er etter alt å dømme nedskrevet på midten av 1500-tallet, på quiché-språket og i det latinske alfabetet, om lag 30 år etter den spanske erobringen. Nedskrivingen har et visst preg av å være et arbeid for å bevare «de gamle tradisjonene» som nå er i ferd med å miste fotfeste og fortrenges av kristendommen. Forfatterne er ukjent for ettertiden, men har antagelig tilhørt den mektigste av de adelige ættene i quiche-kulturen: cauec-ætten. Det finnes antagelig minst to forelegg for teksten slik den står i dag; dels en eldre kultisk/mytologisk tekst skrevet med mayahieroglyfer, og dels en muntlig fortellertradisjon.
Bokens vei til verden gikk via Francisco Ximénez, som fra 1701 til 1703 var prest i byen Chichicastenango. Ximénez skrev av quiche-teksten, og oversatte den samtidig til spansk, i et manuskript hvor quicheteksten står på venstresidene, og den spanske oversettelsen står på høyresidene. Ximenez' intensjon var å dokumentere «indianernes villfarelser», slik at hans kolleger lettere kunne kommunisere det kristne budskapet. Manuskriptet ble oppbevart i et dominikanerklosters bibliotek inntil det i 1803 ble ervervet av San Carlos-universitetets bibliotek i Guatemala by.
Den spanske legen Carl Scherzer «oppdaget» manuskriptet i 1855, og sammen med guatemaleren Juan Gavarrete foresto han en utgivelse på spansk i 1857 under tittelen Las historias del origen de los indios de esta provincia de Guatemala. Den franske abbeden Etienne Brasseur de Bourbourg ble kjent med dokumentet senere samme år, og sto i 1861 for en fransk utgave kalt ''Popol vuh. Le livre sacré et les mythes de l'antiquité américaine, avec les livres héroïques et historiques des Quichés''. Det er altså Brasseur som er opphav til dagens tittel på boken, Popol Vuh. Brasseur tok med manuskriptet til Frankrike, og etter hans død i 1874 kom manuskriptet via to samlere til Newberry Library, Chigaco, hvor det har vært siden 1911.
Budskapet i teksten
Teksten består, enkelt sagt, av tre tematiske hoveddeler. Den første delen forteller om skapelsen av verden, og om tre mislykkede forsøk på å skape menneskene. I den andre delen fortelles det om De mayiske heltetvillingenes bedrifter. Den tredje delen forteller om quiche-folkets historie helt fra de første menneskene blir skapt og fram til den politiske og sosiale organiseringen av mayaene før conquistadorenes erobring. Teksten er i originalmanuskriptet helt uten kapittelinndelinger. I den norske utgaven er teksten delt i fem kapitler, slik at andre og tredje del av teksten er delt i to kapitler hver.
Gudene som omtales i verket fremstilles som avhengige av menneskenes oppmerksomhet, og menneskenes rolle er å ernære gudene gjennom tale, og dessuten gjennom offer.
Popol Vuh er en vesentlig kilde til kunnskap om mesoamerikansk ballspill, også med hensyn til spillets rituelle betydning, og praksisen med menneskeofringer.
Skapelsen av verden fremstilles i Popol Vuh som en oppmåling av en maisåker, og menneskene blir senere bakt av maismel. Også dyreartene har fått navn og egenskaper på grunn av mytiske, etiologiske hendelser som foregår i heltetvillingenes maisåker.
Khalil Al Ghamdi
Khalil Ibrahim Al Ghamdi (født 2. september 1970) er en saudiarabisk fotballdommer. Han har vært FIFA-dommer siden 2003.
I 2006 dømte han i kamper i VM for klubblag, i 2007 dømte han i Asiamesterskapet og i 2008 dømte han kamper i OL i Beijing.
Al Ghamdi, som er lærer til vanlig i hovedstaden Riyadh, snakker arabisk og engelsk.
Erling Trondsen
Erling Trondsen (født 28. desember 1959) er en norsk handikappidrettsutøver som har deltatt i paralympiske sommerleker fem ganger, der han har vunnet 20 medaljer i svømming, hvorav 13 gull.
André Darrigade
André Darrigade (født 24. april 1929 i Narosse) er en tidligere fransk profesjonell landeveissyklist som konkurrerte mellom 1951 og 1966. Darrigade var spurter og er mest kjent for å bli verdensmester i 1959 og vinne den grønne trøya i Tour de France i 1959 og 1961. Darrigade vant også Lombardiet rundt i 1956. Han deltok i 14 utgaver av Tour de France, og fullførte alle unntatt én. Han vant totalt 138 seire i løpet av sin karriere.
Chikomuselsk
Chikomuselsk (chikomuselteko, chicomucelteco) er et utdødd mayisk språk som ble snakka i kommunene Chicomuselo, Mazapa de Madero og Amatenango de la Frontera i den meksikanske delstaten Chiapas og i enkelte områder i det guatemalanske departementet Huehuetenango. Det døde ut på 1970- eller 1980-tallet. Alle etterkommerne av brukerne av språket, i alt rundt 1 600 personer, har spansk som morsmål.
Fylkesvei 6460
Før Frøyatunnelen ble åpnet 2000 var veien del av fylkesvei 716.
Eskild Hansen
Eskild Gunnar Hansen (født 2. januar 1943) er en norsk handikappidrettsutøver som har deltatt i paralympiske sommerleker én gang, der han vant to medaljer i svømming.
Heinkel He 115
Heinkel He 115 var et tysk rekognoseringsfly, torpedobomber og mineleggingsfly, produsert av Heinkel før og under andre verdenskrig. Prototypen fløy første gang i august 1937 og produksjonsvarianten var klar i 1939. Det ble bygget totalt 269 fly i 21 varianter, og flyet ble blant annet eksportert til Norge og Sverige. Et fly ble fløyet til Finland da kapitulasjonen i Norge var nært forestående, og overtatt av finnene til bruk i fortsettelseskrigen.
He 115 i norsk tjeneste
Flytypen ble kjøpt inn i seks eksemplarer fra Tyskland i 1938. To var i tjeneste med opprinnelig base i Hardangerfjorden og utførte blant annet angrep på de tidligere norske minesveiperne KNM Uller og KNM Tyr der KNM Tyr ble senket. Deretter ble flyene ble beordret til Tromsø, hvor resten av flybestanden hadde base på Skattøra. I tillegg ble to fly kapret fra Luftwaffe under felttoget. Etter kamphandlingene i Norge ble fem fly fløyet til Storbritannia. To av disse ble ødelagt av ukyndige britiske piloter, ett gikk tomt for drivstoff rett utenfor kysten av Shetland og ble senket av besetningen, ett ble brukt til hemmelige operasjoner mot norsk okkupasjonssone og senere destruert. Det siste flyet ble sendt til bruk i hemmelige operasjoner i middelhavsområdet hvor det gikk tapt.
Flyet som hadde opprinnelig base i vestlandsfjordene (F52) ble fløyet til Storbritannia ved kapitulasjonen av blant annet flyverløytnant Håkon Offerdal. Dette flyet ble senere brukt til å frakte agenter til og fra tyskokkupert Afrika og Malta. Under utdannelse i Little Norway ble løytnant Offerdahl hentet tilbake til England for å engasjeres i oppdraget. Flyet ble malt om i tyske farger og ble satt inn i tjeneste i begynnelsen av 1941. Offerdahl fløy flere vellykkede turer og det ble bare fløyet om natten. Tyske fly var stadig på jakt etter det mystiske flyet som bare viste seg i mørket, men kom aldri på spor av det. Operasjonene fikk dog en brå slutt da hangaren som ble brukt til å skjule flyet på Malta, tilfeldigvis ble truffet av en fulltreffer under et tysk bombeangrep. Løytnant Offerdahl trakk seg straks tilbake til England og fløy mellom Skottland og norskekysten, til han omkom i en ulykke under en prøveflygning i Skottland i 1943.
Det andre og siste av He 115 flyene som hadde nådd England ble planlagt brukt til hemmelige operasjoner mellom Skottland og Norge. Det viste seg imidlertid å være svært vanskelig å bruke det tyske flyet, i tyske farger, i nærheten av britiske flystyrker. Flyet ble stadig beskutt av britiske styrker og videre planer for bruk mot norsk territorium ble skrinlagt. Flyet ble så lagret i en hangar hvor det senere i krigen ble hentet frem og destruert. Dette markerte slutten for Heinkel He 115 i norsk tjeneste.
Vrak i Hafrsfjord
I desember 2005 ble det oppdaget et He 115 på bunnen av Hafrsfjord ved Prestøy. Flyet tilhørte Küstenfliegergruppe 906, 1. og 3. Staffel på Sola, og havarerte i Hafrsfjord etter endt oppdrag 28. desember 1942. Vraket inneholdt to bomber som var av typen SC-250, og begge var fylt med 130,4 kilo militært sprengstoff. Den 9. desember 2005 klokken 14.35 ble begge bombene detonert på fem meters dyp utenfor Prestøy. Flyhistorisk Museum hadde et ønske om å få hevet den tyske Heinkel-maskinen, som er en av svært få gjenværende eksemplarer, og flyet ble hevet 03. juni 2012. Foran flere hundre skuelystne ble maskinen løftet opp fra fjorden etter nesten 70 år på 46 meters dyp. Flyet ble tatt opp av sjøen ved hjelp av en kran, etter en operasjon som begynte 31. mai. Dykkere festet først vaiere til flyet, og flyet ble deretter vinsjet opp til en lekter. Takket være sponsorer som stilte opp med forskjellige varer og tjenester, endte kostnaden med hevingen på rundt 250.000 kroner, ifølge Egil Endresen og Venneforeningen til Flyhistorisk museum.
Vrak i Limingen
I 2013 ble et vrak av en He 115 lokalisert på bunnen av innsjøen Limingen i Nord-Trøndelag.
Vrak på Fosen
I april 1940 falt et tysk fly ned etter å ha blitt beskutt av engelskmenn på Salan. Flyet tilhørte 1 Kustfliegergruppe og har registrering M2+BH og serienummer 1868.
Feldwebel - Otto Arnold - 15.10.1913 - 18.04.1940 (flugzeugführer)
En mann døde med en gang, den andre døde neste dag, mens den tredje (Karl Georg) overlevde og tok seg ned til gården Hassel øvre i Hasselvika via Selnes. Han meldte seg for tyske myndigheter i Trondheim. De døde ble liggende ved flyvraket i 2 - 3 uker før de ble begravet på stedet av tyske soldater. De satte også fyr på flyvraket. I 1943 skal levningene av de døde ha bltt tatt ned til bygda og begravet der. Den midlertidige graven sees tydelig den dag i dag sammen med flyvraket. Senere skal de visstnok ha blitt flyttet til Havstein ved Trondheim.
Polo
Polo (, chōwgān) er en lagsport som spilles hvor spillerne rir på hester og målet er å score mål mot et annet lag. Spillerne scorer mål ved å slå en ball gjennom motsatt lags mål ved hjelp av en lang kølle. Hvert lag består av fire spillere med deres hester, innendørs består hvert lag av tre spillere. Spillet pågår i perioder på syv minutter, kalt «chukkas». Et spill har vanligvis seks «chukka», men kan og bestå av fire eller åtte «chukka».
I dag spilles polo i over 77 land. Argentina har avlet frem en egen hesterase, spesielt egnet for polo, Raza Polo Argentino. Polo var med på det olympiske programmet under fem sommer-OL, første gang i 1900 i Paris og siste gang var i 1936 i Berlin.