cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rana kommunestyre 1980−1987
Rana kommunestyre 1980-1987 er en oversikt over representanter og vararepresentanter i Rana kommunestyre mellom 1980 og 1987, fordelt på partier. I denne perioden hadde kommunestyret 61 representanter og 15 medlemmer av formannskapet.
Antall representanter ble i 1988 redusert til 49 og formannskapet ble redusert til 13 medlemmer.
Gyldenløves gate (Tønsberg)
Gyldenløves gate (1-29, 2-30) er en 530 meter lang gate på Solvang i Tønsberg. Størstedelen av gaten tilhører fylkesvei 462.
Gaten har fått navn etter grev Ulrik Fredrik Gyldenløve (1638-1704), greve over Tønsberg Grevskab mellom 1678 og 1683.
Konflikten mellom TINE og Synnøve Finden
Konflikten mellom TINE og Synnøve Finden var en markedskonflikt i Norge mellom to meieriprodusenter, TINE og den mindre produsenten Synnøve Finden, som startet i 2004 og ebbet ut året etter. Konkurransetilsynet ila TINE et overtredelsesgebyr på 45 millioner kroner for påstått brudd på konkurranseloven. TINE nektet å vedta gebyret, gikk rettens vei og ble i juni 2011 frifunnet av Høyesterett for brudd på konkurranseloven.
Beskrivelse av konflikten
Konflikten ble blottlagt i 2004 da TINE-ledelsen ble beskyldt for å ha tilbudt Rimi-kjeden 16 millioner kroner i rabatter for å stenge Synnøve Finden ute fra kjedemarkedet. Konsernsjef Jan Ove Holmen i TINE gikk først ut og hevdet at tilbudet var et overslag som kom etter ønske fra ICA-kjeden. Dagligvarekjeden nektet for påstanden, og kort tid senere valgte Holmen å gå av.
TINE og ICA beskyldte hverandre offentlig for å lyve om avtalen. 16. desember 2004 besluttet Konkurransetilsynet å granske saken, og på bakgrunn for klagen fra Synnøve Finden og avsløringen av ICA-tilbudet, valgte Konkurransetilsynet å gjennomføre en bevissikring, en «razzia», i lokalene til både TINE og Rema 1000. Konkurransetilsynet varslet at det vurderte å gi TINE et straffegebyr på 45 millioner kroner for brudd på konkurranseloven.
Hafstadfjellet
Hafstadfjellet (også skrevet Havstadfjellet) er et fjell i Sunnfjord kommune i Vestland. Det har en høyde på 706 meter over havet. Fjellet ligger like sør for tettstedet Førde, og er et populært mål for turgåere, både treningsvante og mosjonister i alle alderstrinn bruker fjellet aktivt.
Konflikten mellom TINE og Synnøve Finden
Beskrivelse av konflikten
Siden har det kommet flere påstander om manipulasjon med hylleplasser og leveranseavtaler som har pågått over lengre tid i norsk matvaremarked. 6. mars 2005 gikk TINE til retten og ba om en midlertidig forføying for å hindre Konkurransetilsynet i å innhente ICA og Remas kommentarer til varselet.
Hafstadfjellet
Fra østsiden kan man gå opp grusveien til toppen. Det er laget parkeringsplass for turlystne på Bruland. Man kan gå, jogge eller sykle opp til toppen og ned igjen. En vanlig mosjonist bruker 60 til 70 minutter opp og 30 til 40 minutter ned igjen.
Konflikten mellom TINE og Synnøve Finden
Beskrivelse av konflikten
Konflikten mellom TINE og Synnøve Finden førte til at TINE tapte markedsandeler, mens Synnøve Finden opplevde vekst. Q-Meieriene har også hatt økonomisk vekst som følge av denne konflikten.
TINE vant fram i retten
TINE godtok ikke boten fra Konkurransetilsynet og tok saken til retten. Dommen fra Oslo tingrett ble offentliggjort 25. mars 2009, og konklusjonen var at TINE ikke brøt konkurranseloven da de ble eneleverandør til REMA 1000 i 2004. Staten ble også dømt til å betale TINEs saksomkostninger på ca. 12 millioner kroner. Staten anket dommen, og Borgarting lagmannsrett avsa dom 7. september 2010 der TINE ble funnet skyldig, men gebyret ble redusert til 30 millioner. TINE anket til Høyesterett, og i dommen som falt 20. juni 2011 ble TINE frifunnet og tilkjent ytterligere saksomkostninger på 12,6 millioner kroner.
Vattholma
Vattholma er et tettsted i Uppsala kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 427 innbyggere. Vattholma ligger cirka tyve kilometer nord for Uppsala.
Focke-Wulf Fw 187
Focke-Wulf Fw 187 Falke (Falk) var et tungt jagerfly produsert av tyske Focke-Wulf før og under andre verdenskrig. Den første prototypen, Fw 187 V1 (D-AANA), fløy første gang våren 1937. I alt seks prototyper og tre pre-produksjonsmodeller (Fw 187 A-0) ble bygget.
Geithusfoss kraftverk
Geithusfoss kraftverk er et vannkraftverk ved utløpet av Bergsjøen ved Geithus Modum kommune i Viken fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1961, og oppgradert i 2009.
Det utnytter et fall på 9,5 meter i Drammensvassdraget. Verket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin.
Kraftverket eies og driftes av Glitre Energi Produksjon. Selskapet eies indirekte av Buskerud fylkeskommune og Drammen kommune.
Potetmel
Potetmel lages av poteter som er knust til en masse. Massen blir skylt i vann. Vannet som benyttes i skylleprosessen blir så stående til potetstoffet faller til bunnen. Vannet helles bort og deretter blir potetstoffet tørket og blir da potetmel. Potetmel inneholder hovedsakelig stivelse, men også noe protein.
Potetmel brukes i matlaging til jevning av sauser og til andre matretter som har behov for et bindemiddel. Jødene bruker potetmel i den jødiske påsken som erstatning for stivelse i kornprodukter da de ikke har lov å spise det i høytiden.
Potetmel har en rekke gode egenskaper og flere konkrete nytteverdier i matlaging. Potetmel egner seg godt i sukkerbrød, da den absorberer og holder på fuktigheten i større grad enn hvetemel, og lager derfor en kake med en lettere tekstur.
Stivelsen i potetmelet gjør at sauser, kompotter og gryter tykner. Potetmelet gjør også pannekaker og vafler sprøere på grunn av potetstivelsen.
Potetmel binder fuktighet. Potetmel består av mange små stivelseskorn, som har evnen til å svelle i vann. For at svellingen skal starte må stivelseskornene ødelegges, og varme eller mekanisk energi i kombinasjon med vann er den vanligste metoden.
Potetmel egner seg til både kaker, desserter, supper og paier.
Potetmel er et helt glutenfritt produkt og er dermed trygt å servere glutenallergikere, også kalt cøliakere. Mange opplever at bakevarer uten gluten kan være vanskelige å få faste og fine, men stivelsen i potetmelet gjør jobben som bindemiddel.
Potetmel kan brukes til mer enn matlaging og dukker ofte opp i sammenheng med kjerringråd. Eksempler på dette er at potetmel blant annet skal hjelpe på støle muskler, og at potetmel kan ta knekken på både kviser og rødvinsflekker.
Sølensjøen
Fiske
I 1913 ble det gjort et funn ved Sølensjøen. Det viste seg å bestå av en fullstendig begravelse med veidemannsutrustning og en garnfløtt, datert til 900-tallet. Dette viser at det alt for 1000 år siden ble drevet fiske her. Opprinnelig var det åtte gårder som hadde fiskerett. Den økende bruksdelingen på slutten av 1700-tallet og begynnelsen av 1800-tallet førte til stadig flere brudd på fiskereglene. I 1869 ble det derfor tinglyst en ny kontrakt for røyefisket, der de samme gårdene fikk 20 hellotter på deling. Størrelsen på gårdene avgjorde antall lotter som hver gård fikk tildelt.
Sølensjøen er særlig kjent for høstfisket etter sik, røye og lake. Sikfangsten alene utgjør ca. 18–20 tonn i året, som i dag for det meste går til foredling, bl.a. til rakfisk, på anlegg i Elgå i Engerdal. Av særlig betydning er Fiskevollen, Norges største innlandsfiskevær med omkring 37 naust og flere andre bevaringsverdige hus i klynge. Lotteierlaget/huseierne på Fiskevollen fikk i 2022 Verneprisen fra Fortidsminneforeningen og Stiftelsen UNI for arbeidet med å restaurere fire av bygningene her.
Fisket i Sølensjøen har tradisjonelt vært drevet av gårdbrukere fra grenda Bergset i Øvre Rendal. (De andre grendene i Øvre Rendal har tilsvarende tradisjonelt fiske i andre vatn i regionen: Elvålsgrenda har Elvålsvollen ved Isteren, og Undsetgrenda har Buvika ved Femunden.) Fiskevollen ligger ca. 40 km øst for Bergset, og når man vurderer omkostningene ved reisen, transporten og ved å anlegge fiskeværet, forstår man at fisket var av stor betydningen for gårdene, både som naturalhusholdning, og gjennom at rendølene i århundrer har solgt rakfisk på bygdene lenger sør i Hedmark.
Sørvest for sjøen ligger fjellet Sølen.
Gottfried Dienst
Gottfried Dienst (født 9. september 1919, død 1. juni 1998) var en sveitsisk fotballdommer. Han er mest kjent for å ha dømt VM-finalen i 1966 mellom og. Han godkjente «målet» til Geoff Hurst etter en liten samtale med den aserbajdsjanske linjemannen Tofik Bakhramov. Denne ballen var antageligvis aldri inne. Han dømte også EM-finalen to år senere.
Bälinge
Bälinge er et tettsted i Uppsala kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 437 innbyggere. Bälinge ligger cirka femten kilometer nord for Uppsala.
Høgskolen i Tromsø
Høgskolen i Tromsø (HiTø) var en høgskole i Tromsø som ble etablert 1. august 1994 og slått sammen med Universitetet i Tromsø 1. januar 2009.
HiTø hadde omkring 3 000 studenter og 300 tilsatte (2006-tall). Høgskolen var en av 24 statlige høgskoler i Norge og var et resultat av at fire statlige høgskoler i Tromsø ble slått sammen som en del av Høgskolereformen i 1994. De fire høgskolene som fusjonerte var Tromsø helsefaghøgskole, Tromsø maritime høgskole, Nord-norsk Musikkonservatorium og Tromsø lærerhøgskole.
Høgskolens fire fakulteter var:
Parasollsopp
Parasollsoppene tilhører familien sjampinjonger. Disse soppene omfatter noen arter som er meget gode matsopper, hovedsakelig i slekten Macrolepiota. De omfatter også flere giftige arter, hovedsakelig i slekten Lepiota. Et av kjennetegnene er at de har en dobbel ring på stilken. Stor parasollsopp (Macrolepiota procera) er en høyt verdsatt matsopp.
UEFA Super Cup 2010
UEFA Super Cup 2010 var den 36. utgaven av cupturneringen UEFA Super Cup. Finalen spilt som én kamp på nøytral bane i Monaco mellom vinner av UEFA Europa League 2009/10 (Atlético Madrid) og vinner av Mesterligaen 2009/2010 (Internazionale).
Atlético Madrid vant til slutt finalen med 2–0 etter scoringer av José Antonio Reyes og Sergio Agüero.
Stortingsvalget 1927
Ivar Lykkes regjering (H/FV) som var utnevnt i 1926 gikk av til fordel for Christopher Hornsruds regjering, den første arbeiderparti-regjeringen i landet. Denne satt bare 18 dager, før enda et regjeringsskifte: Johan Ludwig Mowinckels andre regjering (Venstre).
Fotnoter
<references group="lower-alpha"/>
Stalagmitt
Stalagmitt (fra gresk σταλαγμίτης (stalagmítēs); via gammelgresk σταλαγμίας (stalagmías), «slippe, sildre», og -ίτης (-ítēs) «som er knyttet til», «medlem av») er en type dryppstein som vokser opp fra gulvet i enkelte kalkstensgrotter. De dannes ved at hver enkelt dråpe avsetter en forsvinnende liten mengde kalkspatt, variasjon i vanngjennomstrømning og luftgjennomstrømning avgjør form og hvor sakte de vokser. Er vannet også jernholdig kan det gi rustgul farge.
Stalagmitt blir ofte forvekslet med stalaktitt, som vokser ned fra taket. Hvis stalagmitten er større en stalaktitten, er det gjerne raskere vanngjennomstrømning. Ved mindre vanngjennomstrømning avsettes mer av kalkspatten i stalaktitten, når dråpen faller fra grottetaket.
Annet
En huskeregel for å skille betegnelsene «stalaktitt» og «stalagmitt» er å se på bokstavene T og M i ordene, former som likner på henholdsvis en tapp som henger ned fra et tak og to tagger som stikker opp.
Rekord
Den største kjente stalagmitten i verden overstiger 70 meter (230 fot) i høyden og er i Son Doong-grotten i Vietnam.
Skibotn
Skibotn (kvensk: Yykeänperä; nordsamisk: Ivgobahta; finsk: Skibotn eller Jyykeänperä) er et tettsted i Storfjord kommune ved fjorden Lyngen i Troms og Finnmark. Tettstedet har offisielt innbyggere per 1. januar, men regner man med nærmeste omegn blir tallet ca. 750. Skibotn er kjent som et sentralt knutepunkt på Nordkalotten, og har en forhistorie som bygger på de tre stammers møte og de utfordringer som fulgte av det.
Skibotn er også kjent for sitt tørre og varme klima, og har et nordlysobservatorium i Skibotndalen.
Læstadianismen
Skibotn bedehuskapell blir brukt årlig av læstadianere som kommer på stemne til Skibotn, slik det har vært tradisjon fra gammelt av. De såkalte Lyngen-retningene er en gren av læstadianismen som kun har tilhengere i Norge.
Skibotn markedsplass
Skibotn har lang historie som knutepunkt i Nordkalotten ettersom det ble avholdt årlige marked hvor det alle nordens folkeslag møttes for å forhandle og feste med hverandre. Markedet ble avholdt to ganger i året; i slutten av januar og i november. Allerede i 1571 omtaler skriftlige kilder markedet i Skibotn. Det siste markedet ble arrangert i 1955.
Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig var Skibotn den nordligste bygda som ikke ble brent av tyskerne, men heller brukt som et av flere ledd på veien til den tysk-russiske fronten i Finland.
Tatarsmelle
Tatarsmelle (Silene tatarica) er en flerårig plante i nellikfamilien. Den er en av Norges mest truede arter og vokser på sand langs bratte elveskrenter noen få steder i Tana kommune, ved elven i Buolbmát/Polmak. Av alle norske plantearter er tatarsmelle kanskje den som står i største fare for å bli utryddet og har gått sterkt tilbake siden forekomsten ble oppdaget for 110 år siden. Tatarsmelle er totalfredet i Norge.
Om tatarsmelle skal overleve i Norge, må de gjenværende forekomstene gjerdes inn. Beitedyr må holdes unna, slik at de siste plantene ikke blir spist opp eller tråkket i stykker. De tilgrensende sandskrentene på østsiden av elva bør også gjerdes inn, slik at arten får sjansen til å gjeninnta sine gamle voksesteder.
Björklinge
Björklinge er et tettsted i Uppsala kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 3 269 innbyggere. Björklinge ligger cirka 20 kilometer nord for Uppsala, og ca. fire kilometer vest for motorvegen (E4). Riksvegen mellom Uppsala og Gävle har i århundrer gått gjennom Björklinge. 17. oktober 2007 åpnet den nye motorvegen fra Uppsala nordover mot Gävle, og dermed går ikke «riksvegen» lenger gjennom tettstedet Björklinge.
Björklinge ligger ved og på en stor rullestensås. Umiddelbart øst for tettstedet ligger innsjøen Långsjön. Den strekker seg fem kilometer nordover og er knapt en kilometer bred. Det er en kildevanninnsjø med god vannkvalitet.
60. breddegrad går ved Drälinge, ca. 4 km sør for Björklinge kirke.
Lemi
Lemi er en kommune i landskapet Södra Karelen i Finland. Kommunen har cirka 3 000 innbyggere og et areal på 263,32 km² hvorav 45,78 km² er vann. Lemi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Villmanstrand, Luumäki, Savitaipale og Taipalsaari.
Raalte
Raalte er en kommune i den nederlandske provinsen Overijssel.
Fylkesvei 7316
Fylkesvei 7316 går mellom Elsfjord og Osen i Vefsn kommune. Veien er 6,9 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 240. Før 1945 var dette riksvei 50 fra Oslo som hadde ferje fra Elsfjord til Hemnesberget. Veien fra Oslo til Elsfjord ble klar 1924, men veien Elsfjord – Osen var klar før 1908. I 1945 ble veien over Korgfjellet klar.
Fauskanger
I Fauskangerpollen er det bevart naust i stein helt fra begynnelsen på 1800-tallet.
Fauskanger barne- og ungdomsskole er bygdas største arbeidsplass, den nye skolen stod ferdig i 2013. For øvrig preges området av landbruk.
30. juli
30. juli er den 211. dagen i året, 212. i skuddår. Det er 154 dager igjen av året.
Navnedag
Aud, Audhild, Aurora.
Fødsler
Se flere som er født 30. juli i Kategori:Fødsler 30. juli.
Dødsfall
Se flere som døde 30. juli i Kategori:Dødsfall 30. juli.
Nathrius brevipennis
Nathrius brevipennis er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den forekommer ikke naturlig i Norge, men har av og til blitt importert med kurver av kurvpil.
Utseende
En ganske liten (3–7 mm), flat, mørkbrun trebukk, en av de minste nordiske artene. Den lugner pilbukk (Gracilia minuta) men er mørkere og kjennes lett på at dekkvingene bare dekker litt over halve bakkroppen. Kroppen er ganske slank, antennene ikke fullt så lange som kroppen. Kroppsformen er ganske jevnbred, hodet kort og bredt. Pronotum er hvelvet med jevnt buede sider. Dekkvingene er middels grovt punkterte uten noen lengderibber eller punktrekker, og når bare ca. 3/5 til bakkroppsspissen. Beina er middels lange.
Levevis
Larven utvikler seg i tynne greiner av løvtrær, blant annet kurvpil (Salix viminalis), men også or, roser, eik, ask og hassel. Disse billene klekker ofte fra kurver og andre flettverksprodukter, det kan merkes om en kurv er angrepet ved at det drysser ut boremel. Larveutviklingen tar ett år innendørs, gjerne to år utendørs, men dersom man oppbevarer kurven lunt kan arten gå gjennom flere generasjoner i den samme kurven, som da gjerne blir ganske spist opp. Denne arten finnes ofte sammen med den lignende arten pilbukk (Gracilia minuta).
West Harrow
West Harrow er et område i bydelen Harrow i det nordvestlige London. Det er for det meste et boligområde, med noe næringsvirksomhet i ytterkanten og enkelte mindre butikker.
Fram til 1900-tallet var West Harrow nesten bare åpen landsbygd. Da Uxbridgeutvidelsen på Metropolitan-linjen kom i 1904 og West Harrow undergrunnsstasjon ble åpnet i 1913 begynte en jevn økning av antallet boliger i området. De siste åpne plassene ble fylt i løpet av andre halvdel av 1900-tallet.
Området har hatt et sterk musikalsk miljø, blant annet har pianisten og komponisten Rick Wakeman vokst opp her og per 2014 var det en rekke jazzmusikere som hadde sitt hjem her, blant annet jazzpianisten Alex Webb, saksofonisten Courtney Pine og bassisten Gary Crosby.
Tsjuder
Tsjuder i krønikene
Nestorkrøniken beskriver tsjuder som grunnleggere av rusernes første statsdannelse sammen med vepsere, ilmenslavere og vikinger. I andre gamle østslaviske krøniker refererer navnet «tsjude» til flere finske stammer, og spesielt proto-estiske grupper. I 1030 vant fyrst Jaroslav I av Kiev en militær kampanje mot tsjudene og grunnla en festning i Jurjev (nåtidens Tartu i sydøstre Estland) for senere skattlegging. Festningen ble omtalt ødelagt av en annen tsjude-stamme (sosolene) allerede i 1061. På grensen mellom Estland og Russland finnes fortsatt Tsjudskoje (Tsjude-sjøen på russisk). Det er også omtale av tsjuder i andre områder enn Estland, som Zavolosjka Tsjudi i Russland mellom mordovere og komier.
Tsjuder i folklore
I russiske legender er tšuudi typisk høye, vakre og «med lyse øyne». Etymologisk kan «tsjude» forbindes med flere gamle østslaviske ord som tsjuzoi for «fremmed», tsjudnji for «merkelig», tsjud for «rar», eller tsjudnji for «vidunderlig».
I komienes folklore-tradisjon har ordet «tsjude» betegnet ulike skikkelser som (1) Komi-helter og hedninger; (2) gammeltroende; (3) andre folkeslag enn komiene selv; (4) røvere.
Betydningen «røvere» finnes også i samisk folklore. I Nils Gaups film Veiviseren (1987) fremstilles tsjuderne som samenes motstandere, «et folk fra Karelen» og deres «morderiske fremferd».
Historisk bruk av betegnelsen
I russiske middelalderkilder var čud’ et av de vanligste navnene på folkeslag i nordvestre Russland, en fellesbetegnelse på folk som snakket østersjøfinske språk.
Avledningene tsjukna og tsjukonets har vært brukt på russisk som nedsettende betegnelse av finner og estere, så sent som under vinterkrigen 1939-40.
Navnet tsjuder eller nordlige tsjuder har vært brukt synonymt med vepser av noen antropologer.
Ved folketellingen i 2002 dukket betegnelsen opp i Arkhangelsk fylke som angivelsen av folkeslag.
Arne Bergodd
Arne Bergodd (født 16. august 1948 i Drammen) er en norsk tidligere roer. Han representerte Drammens Roklubb. Bergodd tok sølv under sommer-OL i 1976 i Montreal i firer uten styrmann sammen med Finn Tveter, Ole Nafstad og Rolf Andreassen. Han var også med på å ta bronse i firer uten styrmann i EM i 1973, og deltok også i Sommer-OL 1972 i München, hvor han kom på 7.-plass i toer med styrmann (vant B-finalen).
Trond Nymark
Trond Nymark (født 28. desember 1976 i Bergen) er en norsk kappgjenger og siviløkonom. Han representerer TIF Viking.
Nymark ble tatt ut til VM i friidrett 2009, vant gull på 50 km kappgang 21. august 2009 med tiden 3,41.16 og satte ny norsk rekord. Han tok opprinnelig sølvmedaljen, men 24. mai 2016 ble den opprinnelige verdensmesteren offisielt diskvalifisert for doping. 6. juli 2016, nesten syv år etter seiersløpet, mottok Nymark endelig sin gullmedalje på en medaljeseremoni under EM i friidrett 2016 i Amsterdam.
I ettertid har det også kommet frem at Nymark skulle hatt medalje fra VM i Helsingfors i 2005 der han ble nummer fire, men siden dette tilfellet var eldre enn foreldelsesfristen på åtte år, ble resultatet stående.
Britannia
Britannia kan vise til:
Kazuno (elv)
Kazuno gawa er navnet på ei elv i prefekturene Yamanashi og Kanagawa i det sentrale Japan. Den har kilder i Kanto-fjellene 170 km vest for Tokyo, og renner østover og deretter sør og ned i Sagamibukta ved Fujisawa, sørvest for Tokyo. Det mektige elvefaret har store høydeforskjeller og er spesielt godt egnet for vannkraft, og er utbygd med bl.a Kazunogawa vannkraftverk.
Catacore kolyma
Catacore kolyma er en sommerfugl som tilhører gruppen Biblidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Arten finnes i den Neotropiske økosonen.
Utbredelse
Arten er utbredt i den nordlige delen av Sør-Amerika.
Rotebro
Rotebro er den nordligste bydelen i Sollentuna kommun, Stockholms län og inngår i Stockholm tettsted.
Jästbolaget, Sveriges eneste gjærfabrikk, flyttet hit omkring 1890-tallet fra Alkärret ved Brunnsviken. Tidligere var Wesströms verktygsfabrik och Gummeringsfabriken viktige industribedrifter i Rotebro.
Mr. President
Mr. President var en tysk eurodance-gruppe fra Bremen, som hadde sin blomstringstid på 90-tallet, grunnlagt i 1991. Besetningen skiftet noe. Deres største hit var «Coco Jambo» som var en hit sommeren 1996. Gruppen ble oppløst i 2008.
Christian Boeck
Christian Peter Bianco Boeck (født 5. september 1798 i Kongsberg, død 11. juli 1877 i Kristiania) var en norsk lege, zoolog og fjellklatrer.
Bakgrunn og virke
Etter oppveksten på Kongsberg, studerte han fra 1817 medisin ved Det Kongelige Frederiks Universitet sitt Anatomisk institutt (UiO), etablert 1815 i Kristiania. Han virket også som lærer ved Krigsskolen fra 1819. Boeck deltok i en «fysiografisk forening» med jevngamle Niels Henrik Abel, Balthazar Mathias Keilhau, Jens Johan Hjort, Christen Heiberg og Bernt Wilhelm Schenck. Han ble en pådriver for en botanisk motivert ekspedisjon mot Jotunheimen, med utgangspunkt i gården Skrebergo i Øystre Slidre. Turen sammen med Baltazar Mathias Keilhau resulterte i førstebestigning av Kalvehøgdi den 12. juli 1820, Falketind den 14. juli 1820 og Nordre Skagastølstind i juli 1820. I ettertid er ekspedisjonen kalt «Jotunheimens oppdagelse», og ble av Johannes Heftye (1849–1907) benevnt «Aarhundrets første norske fjellbestigere». Boeck kom aldri tilbake til dette området.
Han fikk sin cand.med. i 1824 og drog den sommeren med Matthias Numsen Blytt til Dovre og Nord-Trøndelag, de studerte diverse husdyr, for Boeck var utpekt til å utrede en ny veterinærskole, noe Stortinget hadde bestemt seg for i 1818. I september 1825 dro han med studentvenner for å studere alpenes geologi; det var matematikeren Niels Henrik Abel, filosofen Nicolai Benjamin Møller og det som ble misjonæren Otto Tank. De var innom Berlin, Dresden, Wien, Graz, Praha, Trieste, Venezia, Padova, Bolzano, Innsbruck, Zürich og Basel. Etter to år som militærlege, tok han 1827-28 reiser til Europa for å studere andre lands veterinærtjenester. Giftet seg gjorde han i 1828. Derpå var han lektor innenfor veterinærvitenskap ved Medisinsk fakultet, Universitetet i Oslo fra 24. april 1828 til juli 1840. Boeck ble i denne tiden kjent for sin nyvinnende måte å studere vev på, ved bruk av polarisert lys. I 1837 var han i Sverige og studerte veterinærene der, men Stortingets planlagte veterinærskole ble ikke noe av. Han var sommeren 1838 med den franske La Recherche-ekspedisjonen til Finnmark og Spitsbergen. Så ble han i 1840 professor i fysiologi og gjorde studiereiser til Tyskland, Nederland, Belgia og Østerrike i 1851, 1861 og 1875. Fra en av disse fikk han inspirasjon til en kymograf som ble bygd av urmaker Paulsen, og ga ham en gullmedalje ved Verdensutstillingen i Paris (1855).
Han var sønn av Cæsar Læsar Boeck, halvbror av legen og stortingsmannen Carl Wilhelm Boeck, og ble gift (1828) med Elisabeth Collett (1806–1883). De var bosatt på Løkken på Marienlyst ved Kristiania. Boeck var far til fiskeforsker Jonas Axel Boeck (1833–1873) og filologen Thorvald Boeck (1835–1901).
Jess Mariano
Jess Mariano er en av rollefigurene i den populære serien Gilmore Girls, og blir spilt av Milo Ventimiglia.
Jess vokste opp i New York City sammen med moren Liz Danes (spilt av Kathleen Wilhoite), som er kjent for å ha dårlige romantiske forhold. Faren til Jess (spilt av Rob Estes) stakk av etter at Jess ble født. Etterhvert som Jess vokste opp, klarte ikke Liz lenger å kontrollere ham; hun sendte Jess til broren sin, Luke Danes (spilt av Scott Patterson).
Jess er en ordentlig bad boy. Han røyker, stjeler, ljuger og stikker av med en gang han får sjansen. Da Jess ankom Star Hollow, ble han mislikt av hele byen, og satte Luke i et dårlig lys. Han skulket skolen hele tida, men til tross for dette var Jess veldig smart. Han hadde god sans for bøker, og dette gjorde at han kom nærmere den snille og flinke jenta Rory Gilmore.
Forholdet til Rory
Jess fortsetter å skulke skolen, og må ta året om igjen. Han nekter, og får dermed ikke lenger lov til å bo hos Luke. Han nevner ikke dette til Rory, og stikker av uten å si et ord. Mariano fortsetter å ringe Rory og legge på uten å si noe. Rory skjønner at det er ham, og velger å snakke.
Rory: Jess, is that you? Jess, I'm pretty sure it's you and I'm pretty sure you've been calling and not saying anything but wanna say something. Hello? You're not going to talk? Fine, I'll talk. You didn't handle things right at all. You could've talked to me. You could've told me that you were having trouble in school and weren't going to graduate, and that your dad had been there, but you didn't. And you ended up not taking me to my prom and not coming to my graduation and leaving again without saying goodbye again, and that's fine, I get it, but that's it for me. I'm going to Europe tomorrow and I'm going to Yale and I'm moving on. And I'm not going to pine. I hope you didn't think I was going to pine, okay? I think. . .I think I may have loved you, but I just need to let it go. So, that's it, I guess. Um, I hope you're good. I want you to be good, and, um, okay, so, goodbye. That word sounds really lame and stupid right now, but there it is. Goodbye.
De elsket hverandre virkelig, men tiden var dessverre ikke helt rett for dem.
Jess kommer tilbake
Jess kommer tilbake til Stars Hollow et par ganger etter at han forlot Rory, blant annet for å hente bilen sin, men hver gang han ser Rory, stikker han av, helt til hun velger å stikke fra ham og han løper etter. Jess forteller at han elsker Rory, og stikker av nok en gang.
Han kommer også tilbake for å spørre Rory om å være med ham og reise vekk, slik at de kan bo og leve sammen. Rory takker nei, og Jess stikker av atter en gang.
Mariano kommer tilbake helt uventet i sesong 6. Han forteller Rory at han har skrevet en bok og at han ikke kunne klart det uten henne. Han forteller henne også at hun har forandret seg til det verre, og stikker av igjen.
List of Gilmore Girls characters
Sävja
Sävja er et tettsted i Uppsala kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 9 684 innbyggere.
Siri Berg Paulsen
Siri Berg Paulsen (født 31. januar 1950) er en norsk jurist. Berg Paulsen er lagdommer i Borgarting lagmannsrett, og kretsmeglingsmann hos Riksmeglingsmannen. Hun har vært involvert i en rekke store lønnsoppgjør, blant annet i oljesektoren. Hun har også vært søker til embete som høyesterettsdommer (2006), og er tidligere nestleder ved juridisk sekretariat ved Norges Høyesterett.
Valerij Berkov
Valerij Pavlovitsj Berkov (født 11. august 1929 i Leningrad i Sovjetunionen, død 9. oktober 2010 ) var en russisk filolog med norsk og nordisk som spesiale. Han var professor ved Universitetet i St. Petersburg og var professor II ved Institutt for nordisk filologi og litteraturvitenskap, Universitetet i Oslo fra 1995 til 1999. Ifølge Aftenposten var han «en av verdens fremste spesialister på skandinavisk filologi».
Han er i Norge mest kjent for de to ordbøkene Tonemmarkeringer på norske oppslagsord/primæroversettelser var tidligere et uvanlig trekk i norsk tospråklig leksikografi. Berkov anså det som en selvfølge. Han så dermed norsk språk både innenfra og utenfra.
Berkov oversatte dessuten mange norske forfattere til russisk.
Ifølge Aftenposten har Per Egil Hegge uttalt om Berkov at «[h]an kan mer norsk enn noen jeg vet om». På kommentarplass i samme avis skrev Peter Normann Waage at «[d]et er få, om overhodet noen, som har ytt en så formidabel innsats for forståelsen mellom Russland og Norge som [Valerij Berkov].»
Minneord
Dag Gundersen: «Valerij Pavlovitsj Berkov 1929-2010» (Minneordene er også gjengitt i Nordisk forening for leksikografi)
Feng shui
Feng shui, eller fengshui, (kinesisk: 風水, pinyin: Fēng shuǐ) er den eldgamle kinesiske praksis å plassere og arrangere rom for å oppnå harmoni med miljøet. Den har sin opprinnelse i taoisme. Praksisen er anslått til å være over tre tusen år gammel.
«Feng shui» betyr bokstavelig talt «vind (og) vann» på kinesisk.
Oversikt
Tradisjonell («klassisk», «autentisk») feng shui er en kinesisk praksis som henvender seg til planlegging og utarbeidselse av byer, landsbyer, boliger og bygninger. Konstruksjonen av graver og gravkamre inkluderer også feng shui, men reglene for boliger skiller seg fra dem som gjelder «yin-hus» (de dødes hus). Feng shui ble stemplet geomantikk av kristne misjonærer i Kina i det 19. århundret; imidlertid skiller geomantikk og feng shui seg skarpt fra hverandre når det gjelder både hensikt, mål og midler. Navnet feng shui betyr «vind og vann». Begravelsesboken sier at «Qi'en spres i Vinden og samles på Vannets grenser». Derav navnet.
I tradisjonell feng shui brukes et spesielt kompass som kalles Luopan, og et omfattende utvalg matematiske iterasjoner. Feng shui har grunntekster, kjerneteorier og metoder, og en imponerende fortid basert på arkeologiske oppdagelser og arbeidet til arkaeoastronomer.
Tradisjonelle feng shui-skoler kan deles i to generelle grupper: San He («tre harmonier») og San Yuan («tre sykluser»). Førstnevnte fremhever effekten av omkringliggende terreng, mens sistnevnte legger mer vekt på tidens innvirkning.
Feng shui i nyere tid
Feng shui kom til USA tidlig på 1800-tallet med de første kinesiske immigrantene.
Feng shui er fortsatt brukt på landsbygda i Kina, i Taiwan, Malaysia, Singapore og Hongkong. Det er ikke velkjent blant yngre kinesere i Kina.
Luumäki
Luumäki er en kommune i landskapet Södra Karelen i Finland. Kommunen har cirka 5 200 innbyggere og et areal på 859,83 km² hvorav 111,52 km² er vann. Luumäki er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Fredrikshamn, Kouvola, Villmanstrand, Lemi, Miehikkälä og Savitaipale.
De siste dagers hellige
De siste dagers hellige (på engelsk Latter Day Saint movement, forkortet LDS movement), også omtalt som mormoner eller mormonere (i entall mormon eller mormoner), er fellesbetegnelsen for medlemmene i  flere trossamfunn som bygger på læren til den amerikanske religionsstifteren og profeten Joseph Smith (1805-1844). Tilhengerne ser på seg selv som kristne, men i tillegg til Bibelen anser de Mormons bok og to andre skrifter som like hellige. Boka inneholder angivelig en guddommelig inspirert tekst forfattet av profeten Mormon og forteller blant annet om jøder i Amerika i oldtida. Teksten skal ha blitt funnet og oversatt av Smith før originalen så gikk tapt. Boka kom ut i 1830, og kirkesamfunnet ble dannet i årene like før.
Det er over 16 millioner mormoner i dag. Det overlegent største av mormonersamfunnene er Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige (The Church of Jesus Christ of Latter-day Saints eller LDS Church). Hovedsetet for mormonkirken har siden 1847 ligget i Salt Lake City i Utah i USA.
Mormonene legger vekt på familieliv, tjeneste og misjonsvirksomhet. Templer er viktige sentre for religiøse handlinger.
Mormons bok har gitt tilhengerne kallenavnet «mormoner» (i entall «mormon», med «mormoner» som norsk sideform) mens Smiths lære har fått tilnavnet «mormonisme» og kirkesamfunnet «mormonkirken». Adjektivet «hellig» ble brukt om de første kristne i Det nye testamentet, og «de siste» viser at mormonene betrakter seg som Kristi etterfølgere i «endetiden» før Jesu gjenkomst.
Joseph Smith
Farens familie ble vunnet for den presbyterianske tro, og fire av familiemedlemmene sluttet seg til denne kirken: moren, Josephs to brødre Hyrum Smith og Samuel Harrison, og søsteren Sophronia. Joseph Smith var 14 år og ble meget opprørt av de teologiske stridighetene, men holdt seg i likhet med faren Joseph Smith d.e. utenfor kirkesamfunnene. Allikevel holdt familien sammen i bibellesing og felles bønn. Etter hvert rettet ungguttens oppmerksomhet seg mot metodistene, og Smith skriver at han ønsket til en viss grad å slutte seg til dem.
Smith forteller at han som fjortenåring i en bønn spurte om åndelig veiledning for sin kirkelige virksomhet. I en åpenbaring så han da to «herlige vesener» stå foran seg. Gjennom møtet fikk han vite at ingen av kirkesamfunnene var det rette, men at de alle var på avveier. «Herren» forbød ham å slutte seg til noen av dem, men instruerte ham å danne et eget samfunn.
Kirken ble offisielt organisert i Fayette i New York 6. april 1830. Den fikk først navnet «Jesu Kristi kirke», men skiftet til «Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige» etter en senere åpenbaring. Smith fortalte at døperen Johannes viste seg og påførte ham og samarbeidspartneren Oliver Cowdery «det gamle aroniske prestedømme». I et senere syn kom apostlene Peter, Jakob og Johannes og innviet dem til det melkisedekske og utnevnte dem til apostler. Gjennom nye åpenbaringer i desember 1830 ble Smith befalt å samle kirkens medlemmer i Ohio på grunn av forfølgelser, og vinteren 1831 ble hovedkvarteret etablert i Kirtland.
27. juni 1844 ble Joseph, i en alder av 38 år, og broren Hyrum drept i fengslet i Carthage i Illinois. Årsakene var både religiøse og lokalpolitiske. Etter Joseph Smiths død tok Brigham Young (1801–77), som var president for De tolv apostlers kvorum, over ledelsen av flertallet. Han førte den første gruppen av pionérer over 1.600 km prærie. Følget nådde frem til Saltsjødalen i dagens Utah i 1847, og etablerte dagens hovedsete for kirken.
Mountain Meadows
Først året etter kom tropper anført av major James H. Carleton til Mountain Meadows for å etterforske drapene, og fant knokler fra «svært små barn». Soldatene samlet knoklene så godt de kunne, reiste en varde påskrevet: «Her ble 120 menn, kvinner og barn massakrert med kaldt blod tidlig i september 1857. De var fra Arkansas.» Et kors ble satt opp med påskriften: «Hevnen hører meg til, jeg vil gjengjelde, sier Herren.» (Romerbrevet 12,19. ) Under avhørene av de overlevende barna i 1859 ble det forklart hva fosterforeldrene hadde gitt paiutene i bytte for barna; men siden ble det oppklart at barna aldri hadde vært hos indianerne, og at ingenting var betalt for dem.
Lee og de andre lederne hadde avlagt ed på at de aldri ville røpe sin delaktighet i massakren, og Lee selv fortalte Brigham Young at paiutene var ansvarlige. Dette forble kirkens offisielle standpunkt frem til 2007. Men i sin rapport til kongressen anklaget major Carleton mormonernes milits og kirkeledere. Young ekskommuniserte både Lee og Haight, men bare Lee ble stilt for retten. I 1877 ble han dømt til døden og skutt av en eksekusjonspelotong. Han stod fast på at han ble brukt som syndebukk, og selv om han først hadde sagt at Young var uvitende om planleggingen, skrev han senere i Life and Confessions of John D. Lee at massakren fant sted «på direkte ordre av Brigham Young». Foran 300 fremmøtte ble han skutt på åstedet for massakren. Iført frakk og skjerf satte han seg på kisten han skulle gravlegges i. Den fremmøtte fotografen sa seg villig til å sørge for en kopi av bildet av ham til hver av hans tre siste koner. Kl 11:30 håndhilste han på mennene rundt seg, tok av seg hatt og frakk og snudde seg mot de fem skytterne med anmodning om å bli skutt i hjertet. De åpnet ild, og Lee ramlet ned i kisten.
I etterkant fortsatte mormonerne å legge skylden for massakren på paiutene. Men indiansk overlevering tyder på at paiutene ikke deltok verken i det innledende angrepet eller henrettelsene. 20. april 1961 ble Lee gjeninntatt i kirken. Dette vakte forvirring. Først 11. september 2007 påtok kirken seg offisielt ansvaret for hendelsen som førte til Lees henrettelse. I en minneseremoni leste Henry B. Eyring opp kunngjøringen: «Vi uttrykker dyp anger over massakren som fant sted i denne dalen for 150 år siden i dag, og for den urettferdige og fortidde lidelsen ofrene opplevde den gang, og deres slektninger frem til i dag.» Han fortsatte med en beklagelse til paiutene som så lenge hadde måttet bære skylden.
Dannelse av forskjellige samfunn
De fleste av tilhengerne fulgte Brigham Young som sin nye leder etter Smiths død. Under hans ledelse flyktet de til Utah på en lang, strabasiøs ferd. Siden den tid har Salt Lake City vært hovedsetet for Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige. Men ikke alle fulgte Young, og flere andre samfunn ble dannet. Joseph Smiths kone, Emma Smith, ble ikke med dem som drog med Young.
Den største og mest kjente av disse andre kirkene er Kristi Samfunn (tidligere Den Reorganiserte Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige). Smith hadde en sønn, som også het Joseph Smith. Han var bare 11 år da faren ble myrdet. Han og moren ble værende igjen i Illinois sammen med flere av tilhengerne, og han ble deres leder da han vokste opp.
Flere andre kirker ble også til i den første tiden. Noen fulgte Sidney Rigdon, som hadde vært visepresidentkandidat da Smith var presidentkandidat. Noen av dem organiserte seg med tiden i en menighet i Pennsylvania under ledelse av William Bickerton. De ble kjent som The Church of Jesus Christ (Bickertonittene).
Noen fulgte James Jesse Strang. De slo seg med tiden ned på Beaver Island og dannet en gruppe som praktiserte polygami (flerkoneri). Strang ble kjent som deres konge. Senere ble han skutt og drept i forbindelse med en ransaking. Disse ga opphav til dem som i dag kaller seg strangitter. De praktiserer ikke lenger polygami i dag.
Noen fulgte Alpheus Cutler og gav opphav til det som i dag er Church of Christ (Cutlerittene).
Noen som hadde brutt ut allerede mens Smith levde, fulgte Granville Hedrick og dannet Church of Christ (Temple Lot). De så det som sin oppgave å bygge et stort tempel i Missouri.
Kristi Samfunn har også gitt opphav til utbrytergrupper, ikke minst etter at den i den senere tid har begynt å følge en liberal teologi. Til disse hører The Restoration Church of the Latter Day Saints og The Remnant Church of the Latter Day Saints.
Det fins også flere andre grupper, de fleste små. Noen av dem praktiserer polygami den dag i dag, og disse gruppene finnes særlig i de sydvestlige statene. (Se Mormonsk fundamentalisme)
Lære
De siste dagers hellige tror at Joseph Smith og hans profetier var en gjenopprettelse av den sanne menighet direkte ved Guds inngripen. Smith fikk overlevert noen tekster på gullplater som han oversatte. Disse tekstene til Mormons bok. Andre skrifter som brukes av flere av samfunnene er Lære og pakter, som inneholder åpenbaringer Smith og noen andre skal ha mottatt, og Den kostelige perle, som blant annet inneholder noe han skal ha oversatt fra en papyrus.
Jesus viste seg så for dette folket i Amerika etter sin død og oppstandelse og valgte ut tolv apostler blant dem. Noen av disse folkene hevder de er forfedre til den amerikanske urbefolkningen, indianerne. De siste dagers hellige tror at tusenårsriket skal begynne ved Kristi annet komme når Israel blir samlet, de ti tapte stammer blir gjenopprettet og Sion (Det nye Jerusalem, jamfør Johannes' åpenbaring) bokstavelig talt blir bygget på det amerikanske kontinent under ledelse av Jesus Kristus.
I den religiøse seremonien Endowment lærer medlemmene hemmelige passord og håndtrykk som de etter døden, gjenoppstandelsen i åndeverdenen og dommen trenger når de skal komme inn i Guds kongeriker nær Kolob, en planet eller stjerne i mormonenes kosmologi. Etter denne seremonien begynner dessuten de fleste å bære temple garments, et slags «hellig» undertøy.
Kritikk
De mange særegne læresetningene til De siste dagers hellige har ført til at de er blitt kritisert av andre kristne. En del ser dem heller ikke som egentlige kristne med henvisning til Paulus' brev til galaterne 1:6-9, som fordømmer framtidige engler som eventuelt skulle komme og forkynne «et annet evangelium». Noen anser De siste dagers hellige som en del av det man kaller nyreligiøsitet. Kirken hevder selv å ikke forkynne et annet evangelium slik Gal. 1:6-9 forbyr, men kommer med nok et «testamente» om at Jesus virkelig er Kristus og Messias.
Kritikere hevder at De siste dagers hellige har drevet med rasisme, polygami, falske profetier, selvmotsigelser, endringer i skriftene (også i Mormons bok, «den mest korrekte»), hemmelige, frimurerlignende tempelseremonier og kontakt med døde – noe Bibelen sier er ondskap. Videre påstås det at mange av de kvinnene Joseph Smith ble beseglet til, allerede var gift med andre menn. Motsetninger mellom medlemmer av kirken og statlige og føderale myndigheter i USA kunne utarte til vold, og fram til 1890-tallet var kirken i konflikt med føderale amerikanske myndigheter, mye på grunn av doktrinen om polygami, som de først forlot i 1890 etter føderalt press. Også i Norge var det sterk motstand mot kirken og dens misjonsvirksomhet, fra de første misjonærene kom til Norge i 1851.
I motsetning til Bibelen, som inneholder referanser til enkelte faktiske historiske hendelser, anser ikke historikere, arkeologer og andre eksperter innenfor relevante fagfelter fortellingene i Mormons bok som virkelige. The Smithsonian Institute i New York ser ikke på Mormons Bok som et historisk dokument og mener boken er ren fiksjon.
De siste dagers hellige har også blitt anklaget for rasisme. Enkeltpersoner innenfor kirken lærer at «Kainsmerket» som Kain angivelig fikk av Herren etter å ha myrdet sin bror Abel, var mørkere hudfarge (Bibelen, 1 Mosebok 4:15). I Mormons bok, 2 Nephi 5:21 står det at tegnet på lamanittenes forbannelse (den mørke huden), ville bli fjernet dersom de omvendte seg til Herren. «''Og på grunn av deres misgjerninger hadde han latt forbannelsen komme over dem, ja, en svær forbannelse. For se, de hadde forherdet sine hjerter mot ham, så de var blitt som flint. Derfor, da de var hvite og overmåte skjønne og tiltalende, lot Gud Herren dem få en mørk hud...''» (2 Nephi 5:21). Imidlertid har personer av enhver rase og hudfarge alltid vært medlemmer av Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige, og siden 1978 har alle «verdige» mannlige medlemmer kunnet bli utnevnt til prester.
Kanzaki (elv)
Kanzaki gawa er navnet på ei elv i prefekturene Shiga og Mie i det sentrale Japan, øst for Osaka. Dette er ei bielv til Echi-elva, som renner ut i Japans største sjø – Biwasjøen. Elva har kilder i fjellene mellom Osaka og Gifu, og renner nordvestover inn i Echi. Elva har ganske store høydeforskjeller og er spesielt godt egnet for vannkraft, og er utbygd med bl.a Okawachi vannkraftverk.
Storvreta
Storvreta er et tettsted i Uppsala kommune i Uppsala län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 6 347 innbyggere. Storvreta ligger cirka femten kilometer nord for Uppsala. Storvreta er i dag Uppsala kommunes tredje største tettsted (etter Uppsala og Sävja).
Eva Zeikfalvy
Eva Zeikfalvy (født 18. april 1967) er en svensk tidligere fotballspiller. Zeikfalvy, som var forsvarsspiller, spilte 69 kamper og scoret to mål for Sveriges kvinnelandslag i fotball fra 1988 til 2000.
Storvreta
Stedet er kjent for innebandyklubben Storvreta IBK. Klubbens A-lag spiller i den svenske toppserien. På stedet finnes det barnehage, grunnskole, eldreomsorg, restaurant, dagligvarebutikker og andre servicetilbud.
På 1980-tallet ble store deler av Storvreta bygd ut, med blant annet de to boligområdene Adolfsberg og Lyckebo. Også på 1990-tallet gjennomgikk stedet store forandringer. Da ble sentrum ombygd, og man fikk et nytt bibliotek.
Skandinavias største reggaefestival, Uppsala Reggae Festival, ble i 2003 arrangert ved Ekeby Qvarn like utenfor Storvreta.
Sjøkart
Et sjøkart er en grafisk fremstilling av et hav eller kystområde. Avhengig av kartets målestokk kan det vise vanndybde og høyde på land, detaljer ved kystlinjen, farer under navigeringen, sjømerker, tidevannsinformasjon og strømforhold, lokale magnetiske forhold, broer og havner. Anerkjente og oppmerkede skipsleder er avmerket på et sjøkart.
Sjøkart er helt nødvendige for sikker ferdsel langs kysten og på havet; det er nedfelt i internasjonale konvensjoner at registreringspliktige handelsfartøy skal være utstyrt med oppdaterte sjøkart. Sjøkart har tradisjonelt blitt levert som papirkart, men i senere år har databaserte sjøkartsystem fått økende popularitet.
Norge
De norske sjøkart utgis hovedsakelig i målestokk 1:50 000, i en serie kart som omfatter hele norskekysten. Denne serien kalles «hovedkartserien». Serien ble første gang utgitt på slutten av 1800-tallet av Norges sjøkartverk (nå Sjødivisjonen i Statens kartverk).
Kartene viser det som navigatører trenger å se for å kunne ferdes trygt langs kysten. Dette inkluderer dybdeforhold i sjøen, landkonturer, tørrfall (tørrlagt areal ved lavvannstand), øyer, skjær, båer, fyrtårn, fyrlykter (med sektorer) og sjømerker. Dessuten seilled og dybdeforhold. Nyere sjøkart viser også noe informasjon på land, som veier og høydekurver. Det var tidligere vanlig at skisser av fyr ble inntegnet i tomme (dvs på land) deler av kartet, slik at man skulle kunne kjenne igjen utseendet på fyrene.
Sikkerhetskritiske oppdateringer og rettelser til offisielle norske sjøkart publiseres hver 14. dag i Etterretninger for sjøfarende (Efs).
Elektroniske sjøkart
Dette er en fellesbetegnelse på sjøkart som fremstilles på skjerm slik at brukeren vanligvis vil se sin egen posisjon i sjøkartet. Posisjonen er vanligvis hentet fra et GPS-system. Sjøkartet kan fremstilles på forskjellige måter.
Eder Soares de Almeida
Eder Soares de Almeida er en brasiliansk musiker. Sammen med resten av gruppen han var med i, står han bak en sang som er med i Norsk salmebok 2013.