cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Italias demografi
Migrasjon
De siste 20 årene har Italia hatt en større innvandring enn utvandring og spesielt de siste 5 årene har landet opplevd en kraftig innvandringsbølge. I 1971 fantes det 156 197 utlendinger i landet ifølge Caritas. 1. januar 2005 fantes det 2 402 157 utlendinger i Italia og bare i løpet av 2004 økte det med over 400 000 mennesker. De største innvandringsgruppene kommer fra Albania med 316 659 mennesker, Marokko med 294 945, Romania med 248 849 og fra Kina med 111 712 (Istat 2005). Man regner med at det bor mellom 800 000 og 2 millioner ulovlige innvandrere i Italia.
Humlefluer
Liv og utvikling
Stor humleflue, Bombylius major er vår vanligste art, og er den største av humlefluene, mellom 9 og 16 mm. Den finnes på Østlandet, rundt kysten, og nordover på Vestlandet til Trøndelag. Bombylius-artene har en lang fremoverrett sugesnabel (munn). De flyr til og med omtrent som en humle, i litt store sirkler og fra blomst til blomst for å suge nektar. Den står ofte stille i luften som en kolibri og suger nektar. Stor humleflue flyr tidlig om våren, når de første hestehovene blomstrer. Den er parasitt på en solitær bie i slekten Andrena (Apiodea, Hymenoptera). Den leter opp biens larvekammer der den kan legge sine egg. Humlefluen legger egget ved siden av. Til å begynne med lever humlefluelarven av det forråd av pollen som bien har lagret som larvemat. Etterhvert spiser den bielarven. Den overvintrer i larvekammeret som puppe og klekkes straks de første solstrålene varmer om våren.
Andre humlefluer ser mer ut som en vanlig flue, bortsett fra at de ofte har flekker på vingene. Artene i slekten Anthrax er slike hårløse humlefluer; de har også kortere snabel en stor humleflue. Kroppen er svart og flattrykt. Noen har lyse flekker på bakkroppen. Vingene kan være nesten fargeløse, men ofte har de et markert mørkere parti på vingene. Hemipenthes maurus er vår vanligste art.
Fossile arter
Familien er relativt godt dokumentert fra fossiler, og over 50 fossile arter er kjent. Disse går tilbake til eocen, noe som kan tyde på at familien er forholdsvis ny, til tross for at den står nær roten i fluenes slektskapstre.
Systematisk inndeling / noen norske arter
Humlefluer tilhører overfamilien Bombylioidea. Den andre familien i denne gruppen er Kulefluer (Acroceridae).
Det er noen flere enn 12 norske arter humlefluer. Her er utbredelse til 12 av artene (unntatt slekten: Villa)
Hewlett-Packard
Dagens HP-produkter er i hovedsak datamaskiner, skrivere, digitalkameraer, programvare og annen teknologi. HP har kjøpt opp en rekke andre selskaper, blant annet maskinvareprodusenten Compaq. Systemer og programvare produseres både for HP-UX, Linux- og Windows-baserte plattformer.
Joseph Höffner
Joseph Höffner (født 24. desember 1906 i Horhausen (Westerwald) i Tyskland, død 16. oktober 1987 i Köln) var en av Den katolske Kirkes kardinaler, og var biskop av Münster 1962–1969, erkebiskop av erkebispedømmet Köln 1969–1987.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1969, med Sant'Andrea della Valle som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Kinne
Typer
I tillegg er det vindekinner eller sveivekinner og voggekinner.
Sigurd Drakedreper
Sigurd Drakedreper er en norsk drama og familiefilm fra 1989, basert på Torill Thorstad Haugers ungdomsroman med samme navn. Den handler om Sigurd, sønnen av jarlen, som skal lære seg å slåss. Men han greier det ikke. Han møter venner og familie og blir jarl til slutt, men kaster sitt sverd i havet sammen med jarlen fra den rivaliserende stammen for å slutte fred. Filmen er regissert av Knut W.Jorfald og Lars Rasmussen. Det er selskapet Mediagjøglerne A.S som produserte filmen.
Rolleliste
Kostymene i filmen var designet av Lisbeth Narud.
SS (andre betydninger)
SS er en forkortelse for Schutzstaffel, en paramilitær organisasjon i Nazi-Tyskland (1925–1945)
SS, Ss, ss, eller lignende kan også referere til:
Justinas Lagunavičius
Han ble europamester i basketball tre ganger med Sovjetunionen, 1947, 1951 og 1953.
Nærøymanuskriptet
Innhold
Randulf mener at det overalt i Namdalen og Helgeland finnes fjell som samene regner som hellige, også på kysten, og nevner Heilhornet og Lekamøya. Han nevner tre offerplasser: Teplingfjellet i Foldereid, Folldalen i Høylandet og Kverndalsfjellet (Kvernvassfjellet) i Fosnes.
Thomas von Westen hadde i sitt eie en tromme av umesamisk type (én vannrett linje; solkors sentralt i den nederste delen), og manuskriptet inneholder en tolkende forklaring av motivene på denne tromma.
I manuskriptet fortalte Randulf også om hvordan noaiden Anders Sivertsen fra Rana fem år tidligere skal ha ofret sitt eget liv for at sønnen Johannes, som da var 20 år gammel, skulle «frikjøpes» fra dødelig sykdom. Brita Pollan, som gjengir historien i tekstsamlingen Noaidier (2002) mener at det er samme grunnfortelling som J.A. Friis nedskrev i 1860 om noaiden Andreas, som levde i Varanger på 1500-tallet, skal ha ofret seg for sin sønn Unnas. Pollan mener at den nordsamiske varianten er den eldste og opprinnelige, og at Randulf gjengir en sørsamisk, tilpasset versjon.
Utgave
Avskrift av manuskriptet oppbevares i Gunnerusbiblioteket, NTNU. . Teksten er utgitt av Just Qvigstad i Kildeskrifter til den lappiske mythologi; bind 1; i serien Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs skrifter (1903). Utdrag er utgitt i antologien Noaidier, 2002.
IMF (andre betydninger)
IMF er en forkortelse for:
ImF kan i norsk sammenheng henvise til
Henry Bowers
Sydpolekspedisjonen
Bowers hadde ingen tidligere erfaring med polekspedisjoner før han ble med på Scott sin ekspedisjon til Antarktis. Sammen med Apsley Cherry-Garrard og Edward Adrian Wilson dro han vinteren 1911 ut på en tur som skulle samle embryo fra keiserpingvinen.
På ekspedisjonen var han ansvarlig for å holde orden på ekspedisjonens forsyninger. Scott hadde opprinnelig ikke planlagt at Bowers skulle være med på den siste delen av ekspedisjonen frem til polpunktet. Han skulle returnert med den siste gruppen som forlot Scott da det var i underkant av 260 kilometer til polpunktet. Scott bestemte imidlertid i siste liten at Bowers skulle være med, en avgjørelse som i ettertid har blitt kritisert som impulsiv og lite gjennomtenkt. Enkelte forfattere har imidlertid pekt på at Bowers var blant de sterkeste på ekspedisjonen og derfor kunne sørge for at man klarte å holde et tilstrekkelig tempo.
Få dager før Scott avgjorde at Bowers skulle være med hele veien hadde gruppen som Bowers var en del av fått beskjed om å deponere skiene sine. Scott sin gruppe hadde fremdeles sine ski, noe som betydde at Bowers var den eneste som måtte gå til polpunktet på beina. At Bowers ble med betydde også at fem mann måtte klemme seg inn i et telt som var ment for fire og at matrasjonene, som var tilpasset en gruppe på fire, måtte deles opp. Scott noterte i dagboken sin at matlagingen tok en halv time lenger etter at Bowers ble med som en følge av at man måtte smelte mer snø. Måten dette er notert i dagboken tyder på at dette var et forhold som Scott ikke hadde tatt i betraktning når han valgte å ta med Bowers til polpunktet.
Bowers var den som først så et av flaggene som Roald Amundsen hadde satt opp på polpunktet, dette skjedde den 16. januar 1912, en måned etter at Amundsen hadde vært første mann på polpunktet.
Tilbaketuren fra polpunktet ble meget problematisk. Edgar Evans og Lawrence Oates døde begge av frostskader og skjørbuk. Scott, Bowers og Edward Adrian Wilson fortsatte mot basen, men døde i teltet 160 kilometer fra basen. Likene ble funnet den påfølgende våren av en letegruppe fra basen. Teltet ble slått sammen over de døde og det ble reist en snøvarde med et kors laget av et par ski.
Bærum elveforum
Bærum elveforum ble etablert 3. april 2006 etter et tverrpolitisk ønske i formannsskapet etter oppfordring fra velforeninger og andre lokale lag.
Temaer for Bærum elveforum er flomsikring/-erosjon, forurensing, utslipp av miljøgifter, ivaretakelse av fiskeressursene og klekkeri, rekreasjon, kulturvern, arealkonflikter heri utforming av Sandvika by.
Pterygoplichthys gibbiceps
I naturen finnes disse fiskene på banker i sakteflytende elver i Amazonas- og Orinoco-elvesystemene. De kommer også inn på oversvømte landområder i regntiden. I tørketiden ligger fisken i en dvalelignende tilstand i meterlange groper som de har gravet i mudderbankene langs elven. Egglegging antas også å foregå i gropene.
Eternal Crusade
Eternal Crusade er et musikkalbum med Phoenix Rizing, utgitt i 2000. Dette ble gruppas siste album.
Pterygoplichthys gibbiceps
Artsnavnet kommer fra latin gibbus («hump») og gresk Cep («hode»).
Akvaristikk
Arten er svært populær i akvarier, på grunn av sitt utseende og sin evne til å ete alger; alle akvaristers skrekk. Denne og andre beslektede arter ales opp i dammer i tropiske regioner for akvariehandelen. Gibbicepsen er stort sett fredelig mod andre fisk, skjønt territorielle disputter kan oppstå med andre sugemaller.
De regnes ikke som nattaktive, men er likevel mer aktive om natten, og vil tilbringe mesteparten av dagen med å ligge og trykke på et trygt sted i akvariet. De trenger røtter å gnage på; de behøver trolig cellulosen for å regulere fordøyelsen.
Etter hvert som fiskene vokser opp (opp til 50 cm lengde i akvarium), trenger de et stort kar med god filtrering. Fiskene tåler generelt et vidt spenn av ferskvannsforhold, men de foretrekker oksygenrikt vann.
Hvitvin
Hvitvinsglass
Hvitvin bør serveres i et mindre glass enn de som er beregnet til rødvin. En smalere fasong vil tillate å kondensere aromaene. Hvitvin bør serveres i et tulipanformet glass med forsiktig utfoldende kanter. Hvitvin trenger ikke stor kontakt med luft på overflaten. Et større glass kan forårsake at en delikat aroma av hvitvin vil gå seg vill. Før var hvitvinsglassene mer kuppelformet, rundere med større åpning, fordi vinen stort sett var søtere og hadde mindre aroma.
Rusko
Rusko er en finsk kommune i landskapet Egentliga Finland. Kommunen har, etter sammenslåingen med Vahto kommune 1. januar 2009, cirka 5 800 innbyggere og et areal på 127,91 km² hvorav 0,7 km² er vann. Rusko er en finskspråklig kommune.
Andreas Arén
Han konkurrerte internasjonalt i årene 2002-2009. Han deltok i junior-VM i 2002 og 2003, med 34.-plass i Schonach i 2002 som beste individuelle plassering. I Sollefteå i 2003 var han på det svenske laget som ble nummer 5 i lagkonkurransen. Fram til 2007 hoppet han mest i kontinentalcupen, der hans beste sesong var 2006/07 med 44.-plass sammenlagt. Samme sesong var også hans beste i verdenscupen, med 63.-plass sammenlagt. Hans beste individuelle plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 17.-plass i Kuusamo 24. november 2006. I 2008/09 ble han nummer 54 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka.
Arén deltok i VM i skiflyging i Oberstdorf i 2008, der han ikke greide å kvalifisere seg til den individuelle konkurransen, men var på laget som ble nummer 11 av 13 lag i lagkonkurransen. I VM i Liberec i 2009 ble han nest sist av 50 deltakere i normalbakken, men greide ikke å kvalifisere seg til storbakkerennet. Han ble svensk mester i normalbakke i 2008 og både stor- og normalbakke i 2009.
Andreas Arén la opp etter 2008/09-sesongen, på grunn av motivasjonsproblemer og vanskelig økonomi.
Kaldestad kraftverk
Nedslagsfeltet er på 161,1 km²; tilsig er på 426,3 millioner m³. Vannkraftverket utnytter et fall på 83 m. Vannet ledes i en 5,4 km tunnel fra Hamlagrøvatnet, som sammen med Torfinnsvatnet er magasin for kraftstasjonen. Kraftverket var ferdig utbygd i 1964.
Det er installert en francisturbin med en ytelse på 24 MW. Midlere årsproduksjon er på 91 GWh.
Vannet fra kraftverket benyttes senere i vassdraget av Fosse kraftverk og Dale kraftverk
RMIT University
RMIT University, (Tidligere Royal Melbourne Institue of Techhnology) i Melbourne er et av Australias eldre universiteter, og ble grunnlagt i 1887 under navnet «Working Men's College in La Trobe Street». Pr. i dag har skolen nesten 60 000 studenter fordelt på 28 fakultet. Skolen har – i likhet med mange andre australske skoler – i dag en stor andel internasjonale studenter, også norske.
Olav V
Han ble kronprins og tronarving til den norske tronen da hans far ble valgt til konge i 1905. Han var den første tronarving til den norske trone som vokste opp i Norge siden Olav IV Håkonsson, og hans foreldre passet på å gi han en så norsk oppvekst som mulig. Som forberedelse til sine framtidige kongelige plikter gikk han på både sivile og militære skoler. I 1929 giftet han seg med sin kusine og tremenning prinsesse Märtha av Sverige. Under den andre verdenskrig var hans lederskap høyt verdsatt og han ble utnevnt til Norges forsvarssjef i 1944. Ved sin død var han det siste gjenlevende barnebarnet til Edvard VII av Storbritannia og hans kone Alexandra av Danmark.
Kong Olav hadde en folkelig og jordnær væremåte som gjorde ham populær og gav ham tilnavnet «Folkekongen». I en avstemning i NRK i 2005 ble Olav kåret til «Århundrets nordmann».
Per Jansen
Han gikk ut fra Teaterhøgskolen i 1965 og spilte siden ved en rekke teatre, blant annet Det norske teatret, Oslo Nye Teater, Hålogaland Teater, Nationaltheatret og Den Nationale Scene. Har var dessuten aktiv i både Riksteatret og Fjernsynsteatret.
Jansen filmdebuterte i Klimaks i 1965. Deretter medvirket han i blant annet Balladen om mestertyven Ole Høiland (1970), Kjærleikens ferjereiser (1979), Hud (1986), Drømmeslottet (1986), En håndfull tid (1990), Høyere enn himmelen (1993), Den som frykter ulven (2004), En folkefiende (2005) og Varg Veum – Bitre blomster (2007).
Jansen var også kjent fra flere TV-serier. Han hadde roller i blant annet Brødrene Dal og spektralsteinene, Vertshuset den gyldne hale og Fortuna. Han spilte dessuten en av de mest sentrale rollene i slektskrøniken Vestavind på NRK.
Olav V
Barndom og oppvekst
Olav ble født i Appleton House ved Flitcham på Sandringham gods i Norfolk i England, og var sønn av prins Carl av Danmark, den senere Haakon VII av Norge, og prinsesse Maud, datter til Edward VII av Storbritannia. Han ble døpt Alexander Edward Christian Frederik og var prins av Danmark, men fikk navnet Olav da hans far ble norsk konge i 1905.
Kronprins Olav var den første norske tronarvingen siden middelalderen som vokste opp i Norge. Han gikk på offentlig skole. I 1921 tok han examen artium på reallinjen ved privatskolen Halling skole i Oslo. Tre år senere gikk han ut av Krigsskolen. Kronprinsen fortsatte med studier i økonomi og juss ved Universitetet i Oxford. Olav var en idrettsutøver som hoppet på ski i Holmenkollen og deltok i flere regattaer. Under de olympiske leker i 1928 i Amsterdam vant han gullmedaljen i 6-meter-klassen med Johan Anker som rormann. Han var aktiv seiler til langt inn i sine eldre dager.
Ekteskap og familieliv
I 1939 var Märtha og Olav på en tre måneders reise i USA, mens barna midlertidig flyttet til Slottet i Oslo for å være i nærheten av bestefaren. Norskamerikanerne i USA hadde lenge etterspurt besøk fra kronprinsen og senere kronprinsparet, men uten at det ble noe av. Olav takket nei til å besøke vinter-OL 1932 i Lake Placid med begrunnelsen personlige årsaker. Den økonomiske krisen var begrunnelsen for at han takket nei til å delta i sommer-OL 1932 i Los Angeles for å forsvare sitt OL-gull fra 1928. Det ble heller ingen reise til USA i 1935 da det kom en offisiell invitasjon fra president Franklin D. Roosevelt. Norge fikk en ny invitasjon fra president Roosevelt i 1938 om å overvære verdensutstillingene i New York og San Fransisco, og da lot reisen seg gjennomføre. Kronprinsparet reiste gjennom det «norske Amerika», og de besøkte president Roosevelt på landstedet i Hyde Park nord for New York by. Olav holdt over 300 taler i løpet av reisen. Kronprinsparet reiste med MS «Oslofjord» fra Oslo til New York og med DS «Stavangerfjord» på tilbaketuren.
Sykehjem
Begreper i Oslo kommune
Oslo kommune har innført begrepsparet «langtidshjem» og «helsehus», der «langtidshjem» tilsvarer det som per 2023 i de fleste andre kommuner betegnes som (langtidsplasser på) sykehjem. I Oslo administrerer Sykehjemsetaten driften av slike institusjoner.
Olav V
Den andre verdenskrig
Som kronprins hadde Olav fått omfattende militær opplæring og trening, samt at han hadde deltatt i de fleste større norske militærøvelsene. På grunn av dette var han muligens en av de mest kyndige norske militære ledere og var respektert av andre allierte ledere for sin kunnskap og lederevne. Under besøk i USA før krigen etablerte han og hans kone et nært vennskap med president Roosevelt. Disse faktorene skulle vise seg å bli viktige for den norske motstanden mot Tysklands angrep på Norge.
Sykehjem
Avdelinger ved norske sykehjem
Sykehjemmene er vanligvis inndelt i flere avdelinger som ofte har spesialisert seg på forskjellige pasientgrupper. De somatiske pleieavdelingene omfatter de fleste plassene ved sykehjemmet. Hovedoppgaven er pleie og mating av pasienter som ikke kommer seg opp ved egen hjelp. Disse avdelingene er også ofte benyttet for terminal pleie og behandling for kreftpasienter.
Olav V
Den andre verdenskrig
Under andre verdenskrig stod Olav ved sin fars side i motstanden mot Tysklands okkupasjon av Norge. Under angrepet var han rådgiver både til sivile og militære ledere. Da den norske regjering bestemte seg for å dra i eksil, tilbød han seg å bli igjen i Norge, men dette ble ikke akseptert. Han fulgte med sin far til Storbritannia der han fortsatte som rådgiver for eksilregjeringen og sin far.
Under krigen besøkte Olav norske og allierte styrker i Storbritannia, Canada og USA. Den 30. juni 1944 ble han utnevnt til Forsvarssjef og etter krigen ledet han den norske avvæpningen av den tyske okkupasjonsmakten.
Sykehjem
Avdelinger ved norske sykehjem
Mange sykehjem har egen skjermet avdeling for fysisk aktive senildemente. Arbeidet ved disse avdelingene er preget av miljørettede tiltak for å hindre nedverdigende situasjoner for pasientene, og for å skape et positivt og rolig miljø. Det er vanlig at slike avdelinger har låste ytterdører for å hindre at pasientene går sin vei uten at de greier å finne veien tilbake.
Olav V
Den andre verdenskrig
Han ble dekorert av en rekke nasjoner, inkludert Krigskorset fra Norge, Frankrike, Hellas og Nederland, den amerikanske Legion of Merit og den franske Médaille Militaire, som alle var en internasjonal bekreftelse på hans deltakelse i kampen mot Hitler.
Sykehjem
Avdelinger ved norske sykehjem
Ved noen sykehjem er det opprettet egen rehabiliteringsavdeling for pasienter som trenger opptrening over få uker for å kunne greie seg bedre hjemme siden. Disse avdelingene drives ofte av sykepleiere og fysioterapeuter som også har oppgaver utenfor avdelingen med aktivisering og treningstiltak for den eldre delen av befolkningen. Det er vanlig at pasientene er ved en slik avdeling i få uker før utskriving.
Olav V
1954–1991
I 1954 døde kronprinsesse Märtha. Året etter ble kong Haakon syk, og kronprinsen fungerte som kronprinsregent. Kong Haakon døde på Slottet i Oslo den 21. september 1957. Den nye kongen var enkemann og måtte gjennomføre sine oppgaver uten en dronning ved sin side. I de første regjeringsårene fikk han god hjelp av sin yngste datter, prinsesse Astrid, og av kronprins Harald. I 1968 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.
Olav var gjennom sine 33 år som Norges konge en avholdt og respektert monark. Han fikk tilnavnet Folkekongen fordi han ikke var redd for å vise at han i tillegg til å være konge, også var av folket. Han kjørte gjerne sin egen bil, og til tross for at han kunne kjøre i kollektivfeltet, valgte han å kjøre i feltet for vanlig trafikk. Under oljekrisen i 1973, da biltrafikk ble forbudt i helgene, tok han Holmenkollbanen for å komme seg ut på ski. Han forsøkte til og med å betale billetten sin, men ble fortalt av konduktøren at noen lenger bak allerede hadde betalt for ham.
På sin 70-årsdag i 1973 ble han av den norske regjeringen tildelt landets høyeste sivile utmerkelse, Borgerdådsmedaljen.
31. mai 1990 ble han rammet av et hjerneslag, og kronprins Harald måtte overta som regent. I kontrast til kong Haakon, valgte kong Olav både å la seg avfotografere og vise seg offentlig i sitt sykefravær. Kong Olav ble aldri frisk nok til å gjenoppta sine offentlige funksjoner. Kong Olav døde 17. januar 1991 på Kongsseteren i Holmenkollen etter å ha blitt rammet av et hjerteinfarkt.
I dagene etter hans død og fram til begravelsen 30. januar opplevde Norge en nasjonal sorg, hvor folk la ned blomster og tente stearinlys utenfor Slottet. Mange plasserte avskjedshilsener i form av brev og kort blant lysene, og alle disse er tatt vare på i Riksarkivet.
Kong Olav er gravlagt i Det kongelige mausoleum på Akershus slott i Oslo. Han hviler i den grønne sarkofagen sammen med kronprinsesse Märtha.
Dekorasjoner
Kong Olav V var innehaver av følgende norske og utenlandske ordener, medaljer og dekorasjoner. Oversikten er basert på Kongehusets liste over dekorasjoner, med tillegg av andre offisielle utmerkelser det er kjent at han var innehaver av.
Norske dekorasjoner • Krigskorset
• Borgerdådsmedaljen i gull
• Storkors med kjede av St. Olavs Orden
• Storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden
• St. Olavsmedaljen
• Krigsmedaljen
• Forsvarsmedaljen med laurbærgren
• Kroningsmedaljen 1906
• Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1930
• Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1955
• Haakon VIIs 70-årsmedalje
• Forsvarets vernedyktighetsmedalje
Utenlandske dekorasjoner • Storkors med kjede av Frigjøreren San Martins orden, Argentina
• Storkors av Leopoldsordenen, Belgia
• Storkors med kjede av Roseordenen, Brasil
• Storkors med kjede av Chiles fortjenstorden, Chile
• Ridder av Elefantordenen, Danmark
• Kong Christian Xs frihetsmedalje, Danmark
• Minnemedaljen for Kong Christian IXs 100-årsdag, Danmark
• Minnemedaljen for Kong Frederik VIIIs 100-årsdag, Danmark
• Storkors av Salomo-ordenen, Etiopia
Dmitrij Ustinov
Kultur
Ustinov vises kort i Tom Clancys 1984 roman The Hunt for Red October i sin egenskap av forsvarsminister; hans død nevnes av tittelspionen oberst Filitov i The Cardinal of the Kremlin.
Olav V
Dekorasjoner
• Storkors av Finlands hvite roses orden, Finland
Dmitrij Ustinov
Kultur
Ustinov er også skikkelsen i The Manhattan project, en serie av Jonathan Hickman og Nick Pitarra. Han avbildes der som en ukroppslig hjerne montert på en robotkropp.
Olav V
Dekorasjoner
• Storkors av Æreslegionen, Frankrike
• Médaille militaire, Frankrike
• Storkors av Frelserens orden, Hellas
• Storkors av Sankt Georgs og Sankt Konstantins orden, Hellas
• Krigskorset, Hellas
• Storkors av Pahlaviordenen, Iran
• Storkors av Republikken Italias fortjenstorden, Italia
• Storkors av Krysantemumsordenen, Japan
• Storkors av Jugoslavias store stjernes orden, Jugoslavia
• Storkors av Den nassauske husorden av den gylne løve, Luxembourg
• Storkors av Den aztekiske ørns orden, Mexico
• Storkors av Den nederlandske løves orden, Nederland
• Storkors av Oranje-Nassau-ordenen, Nederland
• Krigsminnekorset, Nederland
• Dronning Julianas innsettelsesmedalje, Nederland
• Storkors av Solordenen, Peru
• Storkors av Avizordenen, Portugal
• 1. klasse av Den rumenske folkerepublikks stjerneorden, Romania
• Kjede av Ordenen det gylne skinn, Spania
• Storkors av Karl IIIs orden, Spania
• Ridder av Hosebåndsordenen, Storbritannia
• Ridder av Tistelordenen, Storbritannia
• Storkors av Badets orden, Storbritannia
• Storkors av Den kongelige Victoriaordenen, Storbritannia
• Det kongelige Victoriakjedet, Storbritannia
• Kong Georg Vs jubileumsmedalje, Storbritannia
• Kong Georg VIs kroningsmedalje, Storbritannia
• Dronning Elizabeth IIs kroningsmedalje, Storbritannia
• Ridder av Serafimerordenen, Sverige
• Kong Gustaf Vs 70-årsmedalje, Sverige
• Kong Gustaf Vs 90-årsmedalje, Sverige
• Ridder av Rajamitrabhornordenen, Thailand
• Storkors av Chula Chom Klao-ordenen, Thailand
• Storkors av Uavhengighetsordenen, Tunisia
• Storkors av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden, Tyskland
• Storkors av Den saksisk-ernestinske husorden, Sachsen
• Chief Commander av Legion of Merit, USA
• Storstjerne av Ærestegnet for fortjenester, Østerrike
Etter hans død
Hans sønn, Harald V, uttalte i 1996 at hans død trolig skyldtes Gulfkrigen. I boka ''Kong Harald. Monarkiet i medvind og motvind'', utgitt i 1996, skrevet av Per Øyvind Heradstveit, uttaler han følgende: «Jeg tror at Golfkrigen var en av årsakene til at min far døde denne dagen. Han var veldig oppskjørtet over det som skjedde i Midtøsten. Han så det jo på fjernsynet. Han trodde kanskje den tredje verdenskrig sto for døren. Kanskje ordla han seg ikke akkurat slik, men han syntes situasjonen hadde for mange likhetspunkter med en annen krig han husket meget godt.» Kong Olav døde mindre enn et døgn etter at den FN-støttede koalisjonen med USA i spissen gikk til angrep på Irak like etter midnatt den 17. januar (norsk tid).
Olav V ble den 17. desember 2005 utropt til århundrets nordmann (1900-tallet) med 41 % av stemmene i en direktesendt kåring på NRK der seerne hadde avgitt over 400,000 stemmer. På annen plass fulgte Einar Gerhardsen, mens Erik Bye ble nummer tre.
Minnesmerket «Mann og bauta» over Kong Olav V, utført av billedhuggeren Olav Orud, ble avduket av Kong Harald og prinsesse Astrid, fru Ferner på Olav Vs plass i Oslo 7. juni 2015.
Buru
Buru består hovedsakelig av skogkledde åser, med en flat kystslette, hvor størstedelen av øyas 100 000 innbyggere bor.
Buru ble kolonialisert av nederlenderne i 1683 og ble del av Indonesia i 1950.
Argyrosomus
Argyrosomus er en slekt av ørnefisker.
Talgsjøen
Talgsjøen er et mindre delvis innelukket sjøområde utenfor Halsafjorden, mellom kommunene Kristiansund og Aure.
Fergen mellom Seivika på Nordlandet i Kristiansund og Tømmervåg på Tustna i Aure krysser Talgsjøen.
Johan Fjeldsted Dahl
Etablerer boklade i Christiania
Dahl var som forlegger en viktig og pliktoppfyllende pionér for utbredelsen av original norsk litteratur. I årene frem til ca. 1850 var det nesten bare salmebøker og kristelig oppbyggelig litteratur som slapp gjennom hos de andre forleggerne.
I tillegg til bokproduksjonen drev Dahl et lite kunstforlag for litograferte portretter og musikalier.
Henrik Wergeland og «Papendal»
I 1832, samme år som Johan Dahl startet for seg selv, ble studentsamfunnet splittet mellom Henrik Wergelands venner, de såkalte patriotene, og grupperingen omkring Johan Sebastian Welhaven, gjerne kalt Intelligenspartiet eller Troppen, men politiske partier i moderne forstand var disse flokkene ikke. Dahls gjestfrie hus i Kirkegata ble samlingssted for Welhavens krets. Mest hang de rundt i bokladen i første etasje, men ofte var det også tilstelninger og fester for kretsen i hjemmet i etasjen over. Wergeland karakteriserte bokladen som «Byens største Sladrebod». Dahl var Welhavens nære venn, og det var han som fikk Morgenbladet til å trykke Welhavens angrepsdikt «Til Henrik Wergeland». Diktet sto i avisen 15. august 1830 utløst av Wergelands kosmologiske dikt Skabelsen, Mennesket og Messias som forelå 6. juli samme sommer. Welhaven gav ut Norges Dæmring senhøstes 1834, en rekke sonetter med kulturkritisk innhold og finter mot patriotene. Samlingen utløste Dæmringsfeiden. Våren 1835 forelå Wergelands farse Papegøien, som til dels kan betraktes som en kommentar til Dæmringsfeiden, men i humoristisk form. I dette arbeidet blir bl.a. Welhavenkretsens «danmomani» og «estetikleri» og Johan Dahls «Københavneri» gjort til gjenstand for latter. Johan Dahl danner utgangspunktet for hovedfiguren, bokhandleren «Johan Papendal». Dahl skal ha hørt Wergeland uttale: «For Penger gjør jeg Alt!», ville ta ham på ordet og tilbød ham å forlegge farsen: «Vil De sælge Farcen til mig som Forlægger, skal De faa et Honorar paa 25 Daler». Begge var henrykte over utsiktene og mente nok de endelig hadde fått taket på den andre. Forlagskontrakten ble undertegnet, og det ble drukket en lystig kjøpskål.
Siful Sifaddas (Wergelands) skuespill, Papegøien «Et Fastelavnsris» – betegnelsen ris peker mot de satiriske innslagene – er en eventyrlig farsemoralitet med drømmehandling. Den forteller historien om den slemme københavnske dreng, Johan, som blir tatt i kur av nattalfene for dyreplageri og anden ugagn. Hovedhandlingen foregår i drømme. Drømmehandlingen begynner der Johan sovner i et blomsterbed han har revet blomstene opp av. Da dukker nattalvene opp. De plasserer først guttens sjel inn i en papegøye som han har plaget. Papegøyen får usedvanlige talegaver til en papegøye å være; den begynner å plapre som et menneske. Den talende papegøyen kommer etter hvert til Kristiania, etablerer seg som bokhandler og omgir seg med åndslivets mann, Polemikkel Poetikkel og hans hær av etterplaprere eller bagateller, også kalt polemikler, poetikler, estetikler osv. Først etter at nattalvene har ført Johans sjel enda lenger ned på skapningsstigen ved å sette den inn i en tordivels trange hjerne, kommer den til sannhets erkjennelse. Da gutten Johan endelig våkner som seg selv, er han et nytt og bedre menneske.
Virkelighetsbakgrunnen er lett å få øye på. Men hovepersonen i farsen er utviklet på fritt grunnlag og er en fantasiskikkelse, ikke en karikatur av Dahl (Jf. Nettum i Fantasiens regnbuebro.) Satiren i stykket er «et Riis [...] med Smiil omviklet», for å bruke en vending fra en annen av Wergelands farser. Jf. at dikteren selv karakterisertePapegøien som et fastelavensris.
Som forlegger for farsen, hevnet Dahl seg med å gi den et mest mulig elendig utstyr, sette en altfor høy pris, og avertere den til salgs med den tilleggsopplysning at forfatterhonoraret uavkortet skulle gå til «De til Drik forfaldne Poeter». Salget gikk dermed tregt. Men en av Wergelands venner kjøpte restopplaget for en billig penge og solgte det rimelig og med forjeneste. Det er grunn til å stille spørsmålet om ikke den som lo sist, lo best denne gangen.
Link Wray
Wray tjenestegjorde i Koreakrigen, hvor han pådro seg tuberkulose og mistet en lunge. Dette gjorde at han ikke kunne synge, og konsentrerte seg derfor om instumentalstykker. Wray hadde spilt countrymusikk og western swing med brødrene Doug og Vernon Wray i en rekke år før de hadde en spillejobb på spillestedet Milt Grant's House Party. De spilte for en rekke artister, fra Fats Domino til Ricky Nelson. Gjennom dette kom de en kveld opp med en kraftfull blues instrumental «Rumble», som de da kalte «Oddball». Denne nummeret ble straks veldig populært blant publikum, som forlangte å få den hele fire ganger samme kveld.
Johan Fjeldsted Dahl
Avisen Den Constitutionelle
På 1840-tallet ble imidlertid Wergeland og Dahl forsonet. Det kan ha hatt noe å gjøre med Wergelands arbeid for å slette den såkalte jødeparagrafen i Grunnloven av 1814, og med at Wergeland hadde sympati med Dahls hustru, Emma Dahl, som var sanger og komponist og skrev musikk til noen av Wergelands tekster. Det var også på den tid vanskelig å finne forleggere som var villige til å utgi skjønnlitteratur og sakprosa. Dermed skulle det bli Dahl som påtok seg å gi ut tredje og siste hefte av Norges Konstitutions Historie og Jødesagen i det norske Storthing.
Link Wray
Dermed ble dette nummeret kjent også for plateprodusenten Archie Bleyer i Cadence Records, som hatet den, særlig etter at Wray slo hull i gitarhøyttalerne for å få det til å ligne mer live-versjonen. Bleyers datter, imidlertid like nummeret og ga den nytt navn fordi den minnet henne om West Side Story. Den ble en stor hit, også utenfor USA, hvor den blant andre skal ha inspirert grupper som blant andre Yardbirds og The Who. Sistnevntes Pete Townshend skrev denne notisen på et av Wrays album fra 1974:
Johan Fjeldsted Dahl
Johan Dahl og «Det nationale Gjennembruds Mænd»
Heller ikke Peter Chr. Asbjørnsen og Jørgen Moe klarte å finne noen norsk forlegger som våget å utgi deres første samlinger med Norske Folke-Eventyr. Johan Dahl kom dem til unnsetning og utga de første heftene av ett av de mest sentrale verk i vår nasjonale litteraturhistorie. Dahl utga også skriftene til Johan Sebastian Welhaven, Ivar Aasen, P.A. Munch, Carl Richard Unger, Bernhard Dunker, Christopher Hansteen, Rudolf Keyser og Herman Foss. Slik ble Dahl en viktig aktør i den norskhetsbevegelsen som oppsto i 1840-årene, og som Moltke Moe siden karakteriserte som «Det nationale Gjennembrud». Men det var Christian Tønsberg som påtok seg å utgi Magnus Brostrup Landstads Norske Folkeviser og den første samlede utgave av Wergelands skrifter.
Overfor den neste generasjon forfattere spilte Johan Dahl en mer perifer rolle, men han hadde en finger med i noen av deres viktigste frembringelser. Han var forlegger for Camilla Colletts Amtmandens Døttre (1855–56), Bjørnstjerne Bjørnsons Synnøve Solbakken (1857) og Henrik Ibsens Kongs-Emnerne (1863).
Link Wray
Gruppen hadde en rekke hard-rocking instrumental hits på slutten av 1950-tallet og tidlig 1960-tallet, blant dem «Rawhide», «Ace of Spades» og «Jack the Ripper», den siste oppkalt etter en «dirty boogie»-dans som var populær i Baltimore på den tiden.
Johan Fjeldsted Dahl
Bjørnsons barske humor og rause varme
Dahl ga førsteutgaven av Synnøve Solbakken et slett utstyr. Da det viste seg at boka ble en suksess, skrev han til Bjørnson «Ich kannte nicht meinen Pappenheimer», og lovet at neste opplag skulle få bedre utstyr. Det må i denne sammenheng nevnes at en forfatter som hadde Dahl som forlegger, gikk under navnet «Pappenheimer», fordi Dahl gjerne ble kalt «Pappen Dahl», eller «Papendal», noe Dahl tydeligvis har vært fortrolig med.
Link Wray
Wrays karriere har vært noe opp og ned siden den gang, med perioder hvor han har trukket seg tilbake for så å komme fram i lyset igjen, særlig i Europa.
Rimito
Rimito (finsk: Rymättylä) er en tidligere kommune i det finske landskapet Egentliga Finland. Den 1. januar 2009 ble kommunene Rimito, Merimasku og Velkua slått sammen med Nådendal kommune.
Johan Fjeldsted Dahl
Bjørnsons barske humor og rause varme
Bjørnson, som nok hadde hatt kontroverser med Dahl, skrev et festlig, frittalende og samtidig raust og varmt dikt, eller snarere en vise, «Til Boghandler Johan Dahl paa hans sekstiaarige Fødselsdag» i 1867. Han unnskylder Dahls opptreden i de første årene som forlegger i Norge som uttrykk for naivitet. Han lot seg «forføre». Men Dahl har tydeligvis hatt evne til å gjenoppstå som Asators bukker etter å ha blitt «hugget til Karse» og «indkogt som Farse» (jf.Papegøien), ja til å slå tilbake med «Klang». Dermed var han kvalifisert til å bli opptatt «i Laget». Det kan i den sammenheng minnes om at den kortvokste Dahl og den storvokste Wergeland ikke sjelden var å se sammen i full fordragelighet i gatebildet i Kristiania på 1840-tallet. Diktets uttrykk «den lille» sikter til at Dahl gjerne ble omtalt som lille Dahl. Bjørnson er ikke blind for Dahls tilbøyelighet til å prate i overkant, men gir han ham full honnør for hva han faktisk mer og mer kom til å bety. Jubilanten blir raust hyllet for sitt bidrag til å profesjonalisere bokhandelen i Norge og derigjennom skape bedrede vilkår for en selvstendig norsk litteratur:
Til Boghandler Johan Dahl paa hans sekstiaarige Fødselsdag
Ibsens beske vidd
Henrik Ibsen gir i forordet til annen utgave av Gildet på Solhaug (1883) et innblikk i hvilken rolle Dahls sortimentsbokhandel inntok i Christianias studentliv på 1850-tallet, og skildrer av hvordan en litteraturkritiker på den tid fikk sin, noe tvilsomme, skolering:
Hvorledes blev man i hin tid, – jeg mener i årene fra 1850 til omkring 1860, – en rigtig literaturkritiker, og navnlig dramatisk kritiker i Kristiania?
Jo, det gik i regelen således til: Efter nogen tids forberedende øvelser i «Samfundsbladet» og efter oftere at have påhørt de diskussioner, som om aftenerne efter teatertid førtes på Treschows kafé eller «hos Ingebret», begav den vordende kritiker sig hen i Johan Dahls boglade og lod sig forskrive fra København et exemplar af J. L. Heibergs «Prosaiske Skrifter», om hvilke han havde hørt sige, at de skulde indeholde en afhandling betitlet «Om Vaudevillen». Denne afhandling blev da læst, grublet over og kanske tildels også forstået. Gennem disse skrifter blev man endvidere bekendt med en polemik, som Heiberg i sin tid havde ført imod professor Øhlenschlæger og imod digteren Hauch i Sorø. Lejlighedsvis erfarede man deraf også, at J.I. Baggesen (forfatter af «Gjengangerbrevene») allerede tidligere havde åbnet et lignende felttog imod den store digter, som havde skrevet både «Axel og Valborg» og «Håkon Jarl».
Megen anden for en kritiker nyttig viden lod sig også uddrage af disse skrifter. Af dem lærte man f.ex., at en ret kritiker var på smagens vegne forpligtet til at føle sig forarget over hiater. Blev i et eller andet vers et sådant uhyre påtruffet, kunde man være sikker på, at de unge kristianiensiske kritiserende Jeronimusser, ligervis som Holbergs egen, udråbte deres: Hillemænd, verden står ikke til påske!
Hiater av hiatus = vokalsammenstøt. Av Ibsens framstilling ser det ut til at de unge litteraturkritikere på 1850-tallet hadde forlest seg på bl.a. Johan Ludvig Heiberg som de hadde skaffet seg gjennom Dahls bokhandel, og lært at f. eks. vokalsammenstøt var noe bortimot en dødssynd i lyrikk. Ibsen mente vel at kritikerne hengte seg opp i bagateller, og at sporadiske forekomster av hiatus under ingen omstendigheter innvarslet verdens undergang. Kanskje mente han til og med at hiatus kan brukes som et tilsiktet litterært virkelmiddel i blant.
Johan Dahl trapper ned forleggeriet
Johan Dahl ble i 1842 gift med den tyske sangerinnen og komponisten Emma Dahl. Sammen holdt de et gjestfritt hus i Christiania, hvor mange av tidens musikere, komponister og litterære størrelser vanket. Fra omkring 1850 viet han seg mer for sin hustrus sangkarriere og turnévirksomhet enn for forlagsbokhandelen, men som sortimentsbokhandler med import av bøker var Dahl stadig en sentral mann.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1966
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1966 ble vunnet av Fredrikstad etter finaleseier 3-2 over Lyn den 30. oktober. Målscorere for Fredrikstad var Bjørn Borgen i det 33. og i det 59. minutt og Arne Pedersen på straffe i det 89. minutt. For Lyn scoret Harald Johan Berg i det 54. minutt og Ole Stavrum i det 57. minutt.
Johan Fjeldsted Dahl
Johan Dahl trapper ned forleggeriet
Etterhvert som tiden gikk stilte Dahl seg stadig mer på sidelinjen, og i lange perioder forsømte han også totalt forretningsdriften. I 1875 overdro han forlagsbokhandelen til Henrich Heftye, som fortsatte virksomheten under navnet «Johan Dahls Efterfølger», men allerede i 1878 ble Heftye ansatt som fullmaktig i H. Aschehoug & Co og overførte restene av Dahls forleggeri dit, mens Johan Grundt Tanum overtok bokhandelen.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1966
Dette var niende gang Fredrikstad vant et norgesmesterskap. 30 355 tilskuere overvar kampen på Ullevaal Stadion. Dommer var Hans Granlund, Heggedal IL.
Fredrikstads vinnerlag:  Per Mosgaard, Kjell Andreassen, Jan Hermansen, Arne Pedersen, Hans Jacob Mathisen, Roar Johansen, Bjørn Borgen, Tore Hansen, Per Kristoffersen, Thor Spydevold og Jan Aas.
Lyns lag: Svein Bjørn Olsen, Jan Rodvang, Kjell Saga, Andreas Morisbak, Knut Kolle, Einar With, Svein Bredo Østlien, Arild Gulden, Jan Berg, Ole Stavrum og Harald Berg.
Ut av statskirken
I sin argumentasjon la aksjonen særlig vekt på å oppfordre til personlig redelighet på livssynsområdet, på å kritisere kirken for ideologisk og praktisk kvinneundertrykkelse, og at kirken utnytter den formelt høye medlemsprosenten både i forbindelse med økonomiske bevilgninger og når det gjelder å kreve innflytelse i samfunnets institusjoner. Personer tilknyttet til aksjonen utgav i 1977 boken oppgjør med kirken.
The Kelly Family
The Kelly Family er en irsk-amerikansk popgruppe og familieband.
Medlemmene er amerikanere som i 1966 flyttet til Spania og begynte å underholde på konserter der. I 1980 fikk de en hit med sangen «Who'll Come With Me (David's Song)» som solgte godt i Nederland, Belgia og Tyskland, hvor de hadde etablert seg etter at de fikk kontrakt med et tysk plateselskap i 1977.
I 1994 ble albumet Over the Hump det mestselgende musikkalbum noensinne i Tyskland med 3,5 millioner eksemplarer der og 4,5 totalt i Europa. For å promotere dette albumet hadde de en konsert i Wien med over 250.000 tilhørere. De fylte også Westfalenhalle i Dortmund ni ganger etter hverandre, noe ingen andre musikere har klart.
Neger
Norske ordbøker på internett
2007: Bokmålsordboka: «neger m3 (gj ty. og fr fra sp og port. negro 'svart') person som tilhører el. opprinnelig kommer fra folkeslag med svart el. mørkebrun hudfarge som befolker Afrika sør for Sahara (kan oppfattes som neds)», der den siste parentesen ble føyd til i 2004 etter debatter i pressen (neds = nedsettende) (jf. under)
Nynorskordboka: «neger -en, -grar (gj ty. og fr frå sp el. port. *negro 'svart') person som høyrer til el. opphavleg kjem frå den ueinsarta folkesetnaden med svart el. mørkebrun hudfarge som bur i Afrika sør for Sahara (kan bli oppfatta som neds)»
Norsk ordbok: «neger -en, -e el. -gre person som tilhører el. stammer fra den mørkhudede befolkning i Afrika syd for Sahara; farget; sort; (i sm.lignende uttr.) brun (ɔ: solbrunet) som en neger / arbeide som en neger slite hardt ( eg. 'som en negerslave') Etym.: sp.; portug. el. ital. negro eg. 'sort', lat. niger»
Riksmålsordlisten: «neger -en, -g(e)re (kan oppfattes støtende)»
Trykte ordbøker
2004: Bokmålsordboka: «Neger m3 (gj. ty.og fr fra sp og port. negro ’svart’) person som tilhører el. Opprinnelig kommer fra folkeslag med svart el. Mørkebrun hudfarge som befolker Afrika sør for Sahara (brukes ofte neds)»
1983: Norsk Riksmålsordbok: «neger [ne´-], en, -e ell. -grer (ty. neger, fr. nègre fra sp., port. ell. ital. negro, egtl. ‘sort’) 1) a) menneske av den antropologiske type som bebor størsteparten av Afrika og som kjennetegnes ved mørk hudfarve, tykke leber og sort, ullent hår: svart kan ligne både prest og neger (Ibs., Gynt, 224) […] b) mest fam., person tilhørende andre rasetyper med brunsort hud; jvf. australneger. 2) fam., nedsett., lite kultivert person; lavtstående person; mest i smnsetn. som bladneger, haleneger (slutten). 3) fam. farve som minner om negrens hudfarve; helt svart farve: farven paa hændene var ogsaa nærmest neger (Sverdr., N. Land I, 471)»
Leksikon
1912: «Neger (lat. niger, sort), mennesker av den race, negerracen, der befolker størstedelen av Afrika. Eiendommeligt for racen er den dolichocefale hovedform med det prognate kjæveparti og de tykke læber, endvidere det sorte uldagtige haar og den mørke hudfarve [...] Racen har en ringe udbredelsestrang, og vilde sikkert ikke have udbredt sig udenfor Afrika av egen drift; gjennem slavehandel er den nu overført til Amerika [...]»
1935: «Negerrasen (den negrittiske rase) mennesketype som finnes utbredt over hele det centrale Afrika inntil Sahara i nord. Dens viktigste kjennetegn er: stor legemshøide (den voksne mann gjennomsnittlig 170–180 cm), meget lange armer og ben i forhold til kroppen, øinene mørkebrune, håret sort, kort og kruset, hudfarven blåsort til brunsort, hodet smalt og langt, sterkt fremspringende kinnben, lav neseryg.»
1973: «Neger (lat. niger, svart) betegnelse for den høyvokste befolkning med svart el. svartbrun hudfarge som befolker Sentral-Afrika fra Sudan til S.-Afrika. Også betegnelse for etterkommerne av negerslaver overført til Amerika. Rasepregene er mest typiske på Guineakysten og i Sudan: prognat kjeveparti, tykke lepper, bred nese og kruset, spiralkrøllet hår.[...]»
1980:  «Neger (lat. niger, svart), betegnelsen for den meget uensartede befolkning med svart eller svartbrun hudfarge som befolker Sentral-Afrika fra Sudan til Sør-Afrika. Også betegnelse for etterkommere av negerslaver overført til Amerika. I afrikanske land foretrekkes ord som afrikaner eller svart fremfor neger, som oppfattes som en rasistisk og nedsettende betegnelse. […]»
1998:  «Neger (lat. niger, svart), betegnelse for den meget uensartede befolkningen med svart eller svartbrun hudfarge som befolker Afrika sør for Sahara, og for etterkommerne av afrikanske slaver overført til Amerika. De fleste steder foretrekkes ord som svart, afrikaner eller afro-amerikaner (afrikansk-amerikaner) fremfor neger, som oppfattes som en rasistisk og nedsettende betegnelse.»
Andre definisjoner
Negre har også vært i bruk om afrikanske folkegrupper som dinkaer, hutuer, khoisan-grupper, khoikhoiere, makondere, makuaer, masaier, ndebeler, ndauer, san-folk, swahiliere, tutsier, twaer, wayaoere, wolofere, zuluer og en lang rekke andre. Disse etniske gruppene klassifiseres i dag vanligvis etter språk.
Debatt i Norge om bruken av ordet
I Norge har enkelte siden midten av 1990-årene argumentert mot bruken av ordet. Samtidig viste en undersøkelse i 2007 at de fleste nordmenn fortsatt oppfattet «neger» som et nøytralt og beskrivende uttrykk for den mørkhudede befolkningen i Afrika sør for Sahara. Det finnes ikke noen alternativ betegnelse for denne gruppen, men noen mener ordet neger likevel bør unngås. Språkrådet hevdet i 2008 at meningene om ordet er delte.
I flere dialekter er neger en meget gammel betegnelse på svarte personer, og ikke ment som noe negativt. Men ordet nigger var et negativt ord på svarte, men det var heldigvis lite brukt og er ikke lenger i bruk. Et eksempel på dette er eiker-dialekta hvor gamle ord som kjærring og neger ikke er negative ord. Men bruker eikværinger disse ordene når de snakker dialekten sin i dag blir de sett ned på som personer som ikke snakker korrekt.
Debatten etter 2000
Ordet neger har flere ganger vært diskutert i norske medier. Professor i nordisk språkvitenskap Finn-Erik Vinje mente i 2000 at «det er tradisjon i Norge for at ordet neger ikke er diskriminerende.» Vinje mente at «neger betyr svart og er en nøytral beskrivelse på mennesker som har mørkere hudfarge enn oss».