cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muhammad Ali
Tidlig liv og amatør
Clay hadde sin debut som amatørbokser i 1954 mot Ronnie O’Keefe. Han vant ved delt dommeravgjørelse. Han fortsatte med å vinne seks titler i Kentuckys Golden Gloves, to nasjonale Golden Gloves-titler, den nasjonale Athletic Union-tittelen og lett tungvekt-gullmedaljen under Sommer-OL i Roma 1960. Clays amatørrekord var 100 seire med fem tap. Ali skrev i sin selvbiografi fra 1975 at han kort tid etter at han kom tilbake fra OL i Roma kastet gullmedaljen i Ohio-elven etter at han var blitt nektet adgang til en restaurant. Ali mottok en erstatningsmedalje ved en seremoni under 1996-OL i Atlanta.
Tidlig karriere
Clay gjorde sin profesjonelle debut 29. oktober 1960 da han vant ved dommeravgjørelse over etter seks runder. Frem til slutten av 1963 hadde Clay en rekord på 19–0 med 15 seire ved knockout. Han beseiret boksere som, , Donnie Fleeman, Alonzo Johnson, George Logan, Willi Besmanoff, og Henry Cooper. Clay slo også sin tidligere trener og veteranbokser Archie Moore i 1962.
Disse tidlige kampene var ikke uten prøvelser. Clay ble slått ned både av Sonny Banks og Cooper. I Cooper-kampen ble Clay slått ned og gikk i kanvasen etter en venstrehook på slutten av fjerde runde og ble reddet av gongongen, Clay vant kampen i femte runde på grunn av Coopers stygge kutt over et øye. Kampen mot Doug Jones 13. mars 1963 var Clays tøffeste kamp i løpet av denne tiden. Clay og Jones var henholdsvis tittelutfordrer nummer to og tre, og de kjempet på Jones’ hjemmearena, New Yorks Madison Square Garden. Clay vant ved enstemmig avgjørelse, noe som ble møtt med buing fra publikum. Kampen ble senere utnevnt til «Fight of the Year» av The Ring Magazine.
I hver av disse kampene klarte Clay å psyke ut motstanderne sine. Han kalte for eksempel Jones «en stygg, liten mann» og Cooper en «lasaron». Clay sa også at Madison Square Garden var «for liten for meg». Clays oppførsel fremkalte sinne hos mange bokseentusiaster. Hans provoserende og ekstravagante oppførsel i ringen var blitt inspirert av den profesjonelle fribryteren «Gorgeous George» Wagner. Etter at Clay hadde forlatt Moores leir i 1960, delvis på grunn av at han nektet å utføre huslige oppgaver som oppvask og feiing, hyret han inn Angelo Dundee, som han hadde møtt i februar 1957 i løpet av sin amatørkarriere, som trener. I løpet av denne tiden hadde Clay lenge forsøkt å få idolet sitt Sugar Ray Robinson som leder, men var blitt avvist.
Tungvektsmester
Ved slutten av 1963 hadde Clay blitt toppkandidat til Sonny Listons tittel. Kampen ble berammet til 25. februar 1964 i Miami Beach. Liston var en skremmende personlighet, en dominerende fighter med en kriminell fortid og bånd til mafiaen. Basert på Clays uinspirerte innsats mot Jones og Cooper i sine to foregående kamper og Listons fullstendige dominans over tidligere tungvektsmester Floyd Patterson med to knock outs i første runde, var Clay en 7–1 underdog blant bookmakerne. Til tross for dette hånet han Liston før kampen og kalte ham blant annet «den store, stygge bjørnen». «Liston lukter til og med som en bjørn,» sa Clay. Clay forvandlet innveiingen før kampen til et sirkus og ropte til Liston at «noen kommer til å dø i ringen i kveld». Clays puls ble målt til 120, mer enn dobbelt av hans normale 54. Mange av de fremmøtte trodde Clays atferd skyldtes frykt, og noen kommentatorer lurte på om han ville møte til kampen i det hele tatt. Utfallet av kampen var en sensasjon. I begynnelse av første runde gikk Liston hardt ut mot Clay. Han var øyensynlig sint og lette etter en rask knockout, men Clays overlegne hurtighet og bevegelighet gjorde det mulig for ham å unnvike Liston. Ved slutten av første runde åpnet Clay sitt angrep og traff Liston gjentatte ganger med jabs. Liston kjempet bedre i runde to, men i begynnelsen av den tredje traff Clay ham med en kombinasjon som åpnet et kutt under hans venstre øye. Dette var første gang Liston noensinne hadde fått et kutt. På slutten av runde fire, mens Clay var på vei tilbake til hjørnet sitt, begynte han å føle sterke smerter i øynene og ba sin trener Angelo Dundee om å kutte opp hanskene hans, noe som ville avbrutt kampen, men Dundee nektet. Det har vært spekulert i at problemet skyldtes en salve som ble brukt til å lukke Listons kutt, kanskje bevisst brukt i hanskene til Liston. Selv om det er ubekreftet, hevdet Bert Sugar at to av Listons motstandere også klaget på deres øyne «brant».
Til tross for Listons forsøk på å slå ut en blindet Clay var Clay i stand til å klare seg gjennom den femte runden før svette og tårer skyllet svien fra øynene hans. I den sjette dominerte Clay. Han traff Liston gjentatte ganger. Liston svarte ikke på klokken for den sjuende runden, og Clay ble erklært som vinner ved TKO. Liston uttalte at grunnen til at han tapte var en skadet skulder. Etter seieren stormet en triumferende Clay til kanten av ringen, pekte på ringside der pressen var og ropte: «Svelg ordene deres!» Han la til: «Jeg er verdensmesteren! Jeg er den største som noen gang har levd. Jeg er så storartet at jeg ikke har ett eneste merke i ansiktet. Jeg rystet verden! Jeg rystet verden!»
Ved å vinne denne kampen ble Clay i en alder av 22 den yngste bokseren til å ta tittelen fra en regjerende tungvektsmester, selv om Floyd Patterson var den yngste til å vinne tungvekt som 21-åring, under en elimineringskamp etter at Rocky Marciano hadde lagt opp. (Mike Tyson slo begge rekorder i 1986 da han beseiret Trevor Berbick og vant tungvektstittelen i en alder av 20.)
Nation of Islam
Like etter Liston-kampen skiftet Clay navn til Cassius X og senere til Muhammad Ali ved å konvertere til islam og knytte seg til Nation of Islam. Ali møtte Liston i en omkamp i mai 1965 i Lewiston, Maine. Den hadde vært planlagt å skulle finne sted i Boston i november 1964, men ble utsatt i seks måneder på grunn av Alis nødoperasjon for en brokk tre dager tidligere. Kampen var kontroversiell. Midtveis i første runde ble Liston slått ned av et slag det var vanskelig å skimte; pressen skulle senere kalle det et «fantomslag» («phantom punch»). Ali nektet å trekke seg tilbake til et nøytralt hjørne, og dommer Jersey Joe Walcott begynte ikke tellingen. Liston reiste seg etter at han hadde vært nede i ca. 20 sekunder, og kampen fortsatte med det samme. Men noen få sekunder senere stoppet Walcott kampen og ga Ali seieren ved knockout. Hele kampen varte i mindre enn to minutter.
Ali forsvarte sin tittel mot den tidligere tungvektsmesteren Floyd Patterson 22. november 1965. Før kampen ertet Ali Patterson, som var kjent for å bruke hans tidligere navn Cassius Clay. Ali selv kalte Patterson en «onkel Tom» og kalte ham «kaninen». Selv om Ali tydeligvis var Patterson overlegen, varte kampen i tolv runder før han ble utropt til vinner ved teknisk knockout. Sportsmediene kritiserte Ali for å ha lekt med Patterson i løpet av kampen.
Ali og regjerende WBA-tungvektsmester Ernie Terrell hadde avtalt å møtes for en kamp i Chicago 29. mars 1966 (WBA, ett av to bokseforbund, hadde fratatt Ali tittelen etter at han ble med i Nation of Islam).
Militærnekter og aktivist
I februar 1966 ble Ali omklassifisert til 1-A fra 1-Y av forsvarets rekrutteringskontor i Louisville, slik at han kunne bli innkalt til militærtjeneste (på dette tidspunktet var Vietnamkrigen i full gang). Ali uttalte at han ville nekte å tjenestegjøre: «Jeg har ikke noe imot Viet Cong, ingen Viet Cong har noensinne kalt meg nigger.» Medieomtalen og offentlighetens holding til Ali bidro til at Illinois Athletic Commission nektet å sanksjonere kampen under påskudd av teknikaliteter.
Ali viste til sin religiøse tro og motstand mot amerikansk engasjement i krigen.
Han returnerte til USA fra Frankfurt am Main i Vest-Tyskland, der han hadde vunnet mot Karl Mildenberger (i en kamp som var det første sportslige arrangementet noensinne overført i farger via satellitt), for å møte Cleveland «Huge Cat» Williams i Houston Astrodome den 14. november 1966. Kampen trakk 35,460 tilskuere, et rekordhøyt innendørs publikum. Williams var en gang ansett som en av de vanskeligste puncherne i tungvekt-divisjonen, men i 1964 var han blitt skutt på nært hold og skadet av en politimann fra Texas, noe som resulterte i tap av en nyre og tre meter av tynntarmen. Ali dominerte Williams og vant i tredje runde ved teknisk knockout.
Ali møtte Terrell i Houston den 6. februar 1967. Terrell ble fremstilt som Alis tøffeste motstander siden Liston. Han hadde vært ubeseiret i fem år og hadde beseiret mange av bokserne Ali hadde møtt. Terrell var stor, sterk og hadde tre tommer bedre rekkevidde enn Ali. Under oppladingen til kampen navnga Terrell gjentatte ganger Ali som «Clay», mye til Alis irritasjon (Ali kalte Cassius Clay sitt «slavenavn»). De to kom nesten i håndgemeng på grunn av navnet i et intervju med Howard Cosell. Ali var bestemt på å ydmyke Terrell og sa «Jeg skal torturere ham!». «En ren knockout er for bra for ham.» Kampen var jevn frem til den syvende runden da Ali ga Terrell et alvorlig kutt og nesten slo ham ut. I åttende runde gikk Ali til frontalangrep, traff ham med tallrike jabs, og mellom slagene ropte han «Hva er navnet mitt, onkel Tom ... hva er navnet mitt?» Ali vant en enstemmig avgjørelse etter 15 runder. Terrell hevdet at Ali med vilje prøvde å tvinge ham til å kjempe halvt i blinde, og at han hadde gnidd det sårede øyet mot tauene under en clinch. Siden Ali tilsynelatende hadde hatt en intensjon om å forlenge kampen for å påføre motstanderen maksimal straff, beskrev kritikere kampen som «en av de grimmeste boksekampene». Tex Maule skrev senere: «Det var en fantastisk demonstrasjon av boksekompetanse og en barbarisk oppvisning i grusomhet.» Ali benektet å ha vært grusom, men hans kritikere mente kampen var enda et bevis på hans arroganse.
Etter Alis tittelforsvar mot Zora Folley 22. mars 1967 ble han fratatt tittelen fordi han hadde nektet militærtjeneste. Hans bokselisens ble også suspendert av delstaten New York. Den 20. juni ble han dømt for å ha unndratt seg verneplikten og ilagt fem års fengsel og en bot på $ 10,000.
Tre år uten kamper
Han anket dommen til USAs høyesterett, som omstøtte den i 1971. Ali ble ikke anholdt av politiet eller fengslet i forbindelse med saken. Da han hadde fått godkjent anken, hadde han ikke kjempet på nesten fire år, og dermed var han blitt fratatt muligheten til å utøve sin idrett mens han var på sitt fysisk beste. Alis opptreden som militærnekter og forkjemper for afro-amerikaneres selvbilde gjorde ham til et ikon for en større motkultur.
På grunn av dette kunne han ikke delta i kamper fra mars 1967 til oktober 1970. Fra han var 25 til nesten 29 år gammel gikk hans ankesak gjennom klageprosessen før dommen ble opphevet i 1971. I løpet av denne tiden uten sportslig aktivitet dro han rundt hele landet og talte på høyskoler, hvor han kritiserte Vietnamkrigen og talte for likestilling mellom rasene.
Tony Sheridan
Tony Sheridan (født Anthony Esmond Sheridan McGinnity 21. mai 1940 i Norwich i Norfolk, død 16. februar 2013 i Hamburg) var en britisk rockeartist og gitarist. Han samarbeidet tidlig med The Beatles (selv om platen ble gitt under navnet «The Beat Brothers»), og er en av to ikke-medlemmer av The Beatles som har fått navnet sitt på en plate av gruppen (den andre er Billy Preston).
Muhammad Ali
Comeback
Den 11. august 1970, mens saken fortsatt var under ankebehandling, ble Ali gitt en bokselisens av City of Atlanta Athletic Commission takket være statens senator Leroy R. Johnson.
Alis første returkamp gikk mot Jerry Quarry 26. oktober og resulterte i en TKO-seier etter tre runder på grunn av et kutt Quarry hadde pådratt seg.
Han kjempet mot Oscar Bonavena i Madison Square Garden i desember samme år, en prestasjon som endte i teknisk knockout av Bonavena i 15. runde. Seieren gjorde Ali til topputfordreren mot tungvekt-mesteren Joe Frazier.
Død, minneseremoni og begravelse
10. juni 2016 ble Ali gravlagt i Lousville i Kentucky i en privat seremoni med familie og venner til stede.
Til å tale ved minneseremonien (i Louisville) hadde Ali valgt blant annet Billy Crystal, Bryant Gumbel, rabbien Michael Lerner og Orrin Hatch. Et brev fra Barack Obama ble lest opp av en av hans medarbeidere. Blant andre som talte, var Bill Clinton, en imam og en protestantisk prest.
Alltingsvalget 1949
Alltingsvalget 1949 ble avholdt 23. oktober – 24. oktober 1949.
Dikemarkvannene
Dikemarkvannene er en fellesbetegnelse på innsjøene mellom Engelsrud og Dikemark i Asker kommune i Viken. Disse er Verkensvannet, Nordvannet, Svinesjøen og Ulvenvannet. De var opprinnelig fire separate innsjøer, men da Verkensvannet ble oppdemmet ble de til en sammenhengende innsjø som ligger 181 meter over havet.
Alexander Håkull-Vangen
Alexander Håkull-Vangen (født 9. januar 1989) er en norsk tidligere fotballspiller som spiller for Ullensaker/Kisa Idrettslag.
Vangen spiller posisjon målvakt og startet karrieren sin i Bodø/Glimt, han har spilt for Ullensaker/Kisa siden 2011.
Totalt har Vangen spilt for Ullensaker/Kisa, Fredrikstad og Bodø/Glimt.
Gjennom karrieren sin har han spilt totalt 110 kamper og 86 av disse er for Ullensaker/Kisa eller Ullensaker/Kisa sitt andre lag.
Scotty Lago
Scotty Lago (født 12. november 1987 i Seabrook, Rockingham County i New Hampshire) er en amerikansk snøbrettkjører. Han vant VM i 2004 i øvelsen quarterpipe. Han deltok under Vinter-OL 2010 og vant bronse for USA i øvelsen halfpipe
Han har drevet med snøbrettkjøring siden 1996.
Noah Grove
Han har også spilt fotball for amputerte, og deltok i VM i 2014, der USA kom på 12.-plass.
Bakgrunn
Grove amputerte venstre fot over kneet da han var fem år gammel, etter at han fikk benkreft i skinnbeinet. Han begynte med kjelkehockey da han var 13 år gammel. Etter to år på USAs utviklingslandslag debuterte han på landslaget i 2016.
Idrettskarriere
Han deltok i World Sledge Hockey Challenge i desember 2016, der USA vant turneringen, og i World Sledge Hockey Challenge 2017, der USA vant. Han deltok også på USAs lag kom på andreplass i VM i kjelkehockey 2017, etter at USA tapte finalen 0-1 mot Canada.
I 2018 deltok han i Turin Para Ice Hockey International Tournament, som USA vant. Han representerte USA under Paralympiske vinterleker 2018 i Pyeongchang. USA vant der finalen 2-1 over Canada.
Anthelidespinnere
Anthelidespinnere (Anthelidae) er en gruppe av sommerfugler som er beslektet med ekte spinnere (Lasiocampidae). De forekommer bare i Australia og Ny-Guinea. Noen av artene blir meget store. De fleste tilhører den artsrike slekten Anthela.
Nycteis
Nycteis er en slekt av løpebiller.
Anthelidespinnere
Utseende
Små til meget store (vingespenn opptil 160 mm) sommerfugler som ligner sterkt på ekte spinnere (Lasiocampidae), men de er gjerne noe slankere bygd enn disse. På farge er de fleste brunlige, men de finnes i mange forskjellige farger. Kroppen er forholdsvis slank til ganske tykk, hodet er lite, antennene er fjærformede hos hannene og trådformede hos hunnene. Slekten Pterolocera har vingesløse, sekklignende hunner. Forvingene er forholdsvis store og brede, trekantede. De er ofte ensfargede, men kan ha mange forskjellige slags mønstre. Bakvingene er forholdsvis store og avrundede til trekantede. Larvene er tett dekket av lange hår.
Levevis
Sommerfuglene flyr vanligvis om natten. Om de blir forstyrret om dagen, kan de gjerne "spille døde" eller innta merkelige posisjoner som kan skremme mulige fiender.
Nycteis
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Grevskapet Zutphen
Grevskapet Zutphen (I dagens Nederland, se byen Zutphen. Det gamle gauet Hamaland ble gjort til grevskap etter at Balderik døde i begynnelsen av det 11. århundre. Den mest kjente zutphense greve er den rike Otto. Da hans datter Ermengard giftet seg med Gerard III av Geldern ca. 1127 oppstod personalunionen mellom grevskapet Zutphen og hertugdømmet Geldern. Sammen med hertugdømmet Geldern hørte grevskapet Zutphen til De sytten nederlandske provinsene.
Grevskapets sentrale by var hansestaden Zutphen. I det 11. århundre ble området et len under biskopen av Utrecht. Regionen øst for Zutphen kalles fremdeles De Graafschap, akkurat som den lokale fotballklubben.
Grevskapets byer
I parentes året byen ble tilkjent byrettigheter.
Gottetjávrrit
Gottetjávrrit (nordsamisk, historisk også skrevet Gåddetjavrit) er en gruppe innsjøer i Tana og Lebesby kommune i Finnmark. De ligger i nedbørfeltet til Gottetjohka i Adamsfjordvassdraget. Den nordligste av sjøene er den største, og har utløp mot nord. De tre mindre sjøene ligger fra tre til fem kilometer lenger sør, ved nordhellingen av fjellet Stuorraguolban. Gottetjohka passerer gjennom alle fire sjøene.
Namaksjøen
Namaksjøen (, Daryacheh-ye Namak) er en saltsjø i det nordlige Iran. Den ligger ca. 100 km øst for byen Qom og ca. 120 km sør for Teheran. Det meste av innsjøen er tørket inn til en saltslette. Øst for Namaksjøen ligger den store ørkenen Dasht-e Kavir.
Pielavesi
Pielavesi er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 5 200 innbyggere og et areal på 1 406,63 km². Pielavesi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Idensalmi, Keitele, Kiuruvesi, Maaninka, Pihtipudas, Pyhäjärvi og Tervo.
Tidligere president Urho Kekkonen og spydkasteren Juha Laukkanen er fra Pielavesi.
Itajuípe
Itajuípe er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Grindbakken skole
Grindbakken skole er en barneskole som ligger over Bogstad i Oslo, innerst i Måltrostveien. Skolen ble innviet i 1982, fordi området da ble bygget ut med boligblokker. Da skolen hadde 25-årsjubileum i 2007 ble ballbanen gjort mye bedre: Den ble gjort om fra grusbane til kunstgressbane, det ble satt opp gjerder og fotballnett, og i tillegg ble det bygget tribuner. Den første kampen etter åpningsseremonien var mellom FC Lyn og syvendeklassene på skolen.
Skolen har en fadderordning som baserer seg på at 5- og 7-klassingene er faddere for 1- til 3-klassingene. Skolen har et mediatek og bruker Fronter systemet aktivt i IKT undervisningen og for kommunikasjon mellom skole og hjem.
Ulrika (grend)
Ulrika er et tettsted i Linköping kommune i Östergötland, Sverige. I 2000 og 2005 hadde grenda færre enn 200 innbyggere og ble da klasset som småort, hvilket i svensk statistikk betyr et bebygget sted hvor avstanden mellom husene ikke er større enn 150 meter, hvor innbyggertallet er 50-199 personer og hvor andelen fritidshus ikke er større enn 40 prosent. I 2010 var innbyggerantallet 200 og grenda ble igjen definert som tätort (tettsted).
Historie
Ulrika har vokset fram som kirkegrend ved Ulrika kirke, som ble anlagt på 1700-tallet og fikk sitt navn etter dronning Ulrika Eleonora. Lokale bønder i dette område hadde da kjempet i mange årtier for å få kongens tillatelse til å bygge en kirke der, ettersom de hadde lange avstander til sine respektive kirker. Ulrika sogn ble opprettet i 1736, fra deler av Nykil, Gammalkil, Kisa og Malexander sogn, og 1737 ble kirken innviet. Plassen hvor kirken ble bygget hette Amundebo, hvilket ennå er navnet på gårdene i sørlige Ulrika.
Raimond Bernard Trencavel
Raimond Bernard Trencavel (død 1074) var vicomte av Albi og Nîmes i dagens Frankrike (vicomte er egentlig vicecomte, det vil si visegreve, også kalt borggreve). Han var sønn av Bernard Ato III, som var femte generasjon av vicomter i Albi. Raimond Bernard giftet seg med Ermengard av Carcassonne, søster av Roger, den siste greven av Carcassonne. Da han døde barnløs i 1067, overtok de Carcassonne og Béziers. Sønnen, Bernard Ato IV (død 1129) var vicomte av Albi, Béziers, Carcassonne, Nîmes og Razès. Selv om de hadde makten i alle landområdene i grevskapet Carcassonne, hadde familien aldri grevetittelen.
Itamaraju
Itamaraju er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Opticks
Opticks er en bok som ble skrevet av den engelske fysikeren Isaac Newton, og som ble publisert i 1704. Boka omhandler optikk og refraksjon av lys, og blir regnet for å være en av de mest betydningsfulle verkene i vitenskapshistorien. Opticks var Newton sitt andre store bokverk innen fysikk, den første var Philosophiæ naturalis principia mathematica.
Rosenstrasseprotesten
Rosenstrasseprotesten (Rosenstraße-Protest) var en spontan protestdemonstrasjon i Berlin vinteren og våren 1943, der hovedsakelig ikke-jødiske hustruer fra «blandingsekteskap» forlangte sine jødiske menn løslatt.
Den har inspirert filmen Rosenstrasse av Margarethe von Trotta.
Historie
Omkring 1 800 jødiske menn, de fleste gift med ikke-jødiske kvinner, ble separert fra de andre 6 000 siste jødene i Berlin, i et forsøk på å overbevise deres familiemedlemmer om at de ble sendt til arbeidsleirer og ikke til konsentrasjonsleirer. Før mennene kunne bli sendt ombord i tog og deportert kom deres hustruer og andre nære slektninger, rundt 6 000 i tallet, til den jødiske menighetens velferdskontor i Rosenstraße 2-4 der mennene ble holdt. I en uke forlangte demonstrantene mennene tilbake ved å holde en fredelig protest. Demonstrantene kom først alene eller to om gangen, men senere vokste antallet raskt. Av de 6 000 som deltok i protestene var imidlertid aldri alle tilstede samtidig.
Joseph Goebbels var redd for hva opinionen ville mene, og turte ikke å skyte ned kvinnene i gatene. Han løslot fangene, og gav ordre om at de 25 som var deportert skulle kalles tilbake. Nesten alle de løslatte mennene overlevet krigen.
Bygningen på Rosenstraße ble senere ødelagt av alliert bombing.
Alltingsvalget 1946
Alltingsvalget 1946 ble avholdt 30. juni 1946.
Vitenskapsåret 2022
Dødsfall
|| antropolog, politiker og forfatter ||align=center|77 ||align=center|1944 ||
2008 for oppdagelsen av HIV-viruset ||align=center|89 ||align=center|1932 ||
|| fysiker, nobelprisvinner i fysikk 1975 ||align=center|95 ||align=center|1926 ||
Leo Mechelin
Leopold Henrik Stanislaus Mechelin (født 12. desember 1839 i Fredrikshamn i Finland, død 2. juni 1914 i Helsingfors i Finland) var en finsk liberal politiker, professor og jurist som ledet den passive finske frihetskampen mot landets selvstendighet. Mechelin ble den 1. desember 1905 utnevnt til viseordfører for senatets økonomidepartement, og var dermed i praksis regjeringssjef frem til 1908.
City of London
City of London (London by, ofte simpelthen kalt City, men ikke å forveksle med storbyområdet London) er en selvstendig by, distrikt og seremonielt grevskap i England. City utgjør det meste av London fra den opprinnelige romerske bosetningen Londinium på 100-tallet e.Kr. og fram til middelalderen, men har siden vokst seg langt utover byens grenser. City er nå kun en liten del av storbyen London, skjønt den er fortsatt en meget vesentlig del av sentrale London. Den er en av to distrikter i London som har bystatus; den andre er den tilstøtende City of Westminster.
Navnet London er nå benyttet i langt videre forståelse for et langt bredere område enn kun City. Henvisning til London er storbyområdet London, eller de 32 bydelene i London, i tillegg til City of London selv. Denne videre forståelsen av London er dokumentert tilbake til minst 1500-tallet.
Byen har en unik politisk status med grunnlag i en rekke privilegier tildelt av den britiske monarken gjennom århundrer. Den har stor grad av frihet fra andre myndigheter ettersom den har status som et grevskap. Den lokale myndigheten er City of London Corporation, som er unik i Storbritannia og har en del uvanlige ansvarsområder for et lokalråd, slik som politimyndighet. Korporasjonen er ledet og anført av en overborgermester, Lord Mayor of London, adskilt og langt eldre enn London som ledes av Mayor of London. Valgsystemet er enestående: forretningsmenn har stemmerett, og fordelingen av stemmer per valgdistrikt er svært ujevn. Byen driver fem skoler og har sin egen politistyrke, City of London Police.
City er preget av høyfinans og regnes som selve finanssenteret i det forente kongeriket Storbritannia. Byen har bare 7 375 innbyggere (2011), og etter kontortid er det ikke mye som foregår der, men i arbeidstiden, hovedsakelig i finanssektoren, er det mer enn 300 000 som oppholder seg på det lille området. Gjennom hele 1800-tallet var City verdens fremste forretningssenter og det er fortsatt et betydelig møtested for høyfinans og forretninger. London ble plassert på toppen av indeks for handelssamkvem verden over som ble utgitt i 2008. Forsikringsindustrien er samlet i den østlige delen av City. Et sekundært finansdistrikt finnes utenfor City ved Canary Wharf, 4 km i østlig retning.
City har to selvstendige enklaver – Inner Temple og Middle Temple. Den har også et antall eksklaver utenfor sine grenser: 8 friarealer (parker, skoger og allmenninger) i og rundt London.
Historie
Londinium ble grunnlagt av romerne i 1. århundre e. Kr. på to lave høyder på hver side av bekken Walbrook mellom Themsen i sør og Fleet i vest.
På 200-tallet ble det reist murer omkring byen (London Wall) med porter ved Ludgate, Newgate, Aldersgate, Cripplegate, Bishopsgate og Aldgate. En del av muren ble avdekket i Tower of London i 1979.
City har blitt administrert som en selvstendig by helt siden 886, da Alfred den store utnevnte sin svigersønn Æthelred, ealdorman av Mercia til guvernør for London. Kongen sørget for at det ble fremskaffet passende botilbud for handelsmenn fra Nordvest-Europa, og senere også for handelsmenn fra Baltikum og Italia.
Området utviklet etterhvert sine egne lover for handelsmenn. Folkloristen Laurence Gomme mente den utviklet en slik grad av autonomi at City nærmest var et selvstendig kongedømme. Byen var delt inn i kretser, wards, som ble styrt av ealdormenn som ledet wardmotes. Det ble også holdt et folkmoot der alle kunne delta. I det 10. århundre godkjente Adalstein åtte myntslagerier; hans egen hovedstad Winchester hadde bare seks, hvilket er en god indikasjon på hvor mye rikdom som var samlet i City.
Etter slaget ved Hastings i 1066 marsjerte Vilhelm Erobreren til London. Han kom til Southwark, men klarte ikke å krysse London Bridge eller å undertvinge londonborgerne. Han krysset i stedet Themsen ved Wallingford, og plyndret områdene han gikk gjennom. Edgar Ætheling, Edwin av Mercia og Morcar av Northumbria valgte tilslutt å overgi seg ved Berkhamsted. Vilhelm belønnet London ved å gi borgerne et charter i 1075, og City of London ble dermed et av de få stedene hvor angelsakserne beholdt en betydelig autoritet. Kongen valgte likevel å sikre seg mot angrep ved å bygge tre befestede slott: Tower of London, Baynard's Castle og Montfichet's Castle.
I 1132 gav Henrik I City of London status som grevskap, og innen 1141 var borgermassen definert som en klar enhet. Dette var opphavet til City of London Corporation.
Området har blitt rammet av to storbranner, først i 1212 og så i 1666. Begge omtales som the Great Fire, «den store brannen».
City of London valgte tidligere fire medlemmer til Underhuset. Dette fortsatte selv etter Reform Act 1832, men i det 20. århundre ble byen i forhold til valg innlemmet i valgkretsen Cities of London and Westminster.
Befolkningstallet sank kraftig i det 19. århundre, og i det 20. ble mange boliger revet for å gi mer kontorplass. I 1970-årene begynte man å bygge i høyden, og det 42 etasjer høye NatWest Tower ble Storbritannias første skyskraper. Denne trenden begynte å snu seg mot slutten av det 20. århundre, blant annet ved at man begynte å gjøre om en del kontorbygninger til leilighetskomplekser. Man regner likevel ikke med at befolkningstallet vil stige til mye over 10 000. Det viktigste boligkomplekset i City er Barbican Estate.
Kollektivtransport
Kollektivtransporten i City of London blir drevet av Transport for London, og er fullt ut integrert i Stor-Londons kollektivsystem. De følgende stasjonene ligger i, eller rett utenfor, City.
Arkitekturåret 1507
Arkitekturåret 1507 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1507.
Dødsfall
…
Zhang Peng (seiler)
Zhang Peng (født 4. juni 1981 i Qingdao i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk seiler som konkurrerer i seileklassen finnjolle. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008 der han ble nummer 24.
Itamari
Itamari er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Olav Flaten
Olav Flaten (født 28. april 1946) er en norsk lege og tidligere bedriftsleder. Han har doktorgraden i medisin, og arbeidet i 32 år i ulike stillinger innen legemiddelindustrien. Han var medisinsk direktør i GlaxoSmithKline Norge frem til han gikk av med pensjon.
På begynnelsen av 1980-tallet drev han forskning innen gastroenterologi.
Flaten er gift med sakprosaforfatter og skoleleder Gro Flaten. De har to sønner.
Liste over sørkoreanske filmer fra 2003
Liste over sørkoreanske filmer fra 2003 er en kronologisk liste over filmer som ble lansert i Sør-Korea i 2003.
GUs sjette direktorat
Generalstabens Hoveddirektorats sjette direktorat - er en del av den militære etterretningen i Russland (Russisk:Шестое Управление-Главное управление Генерального штаба - Sjestoje Upravlenie-Glavnoye Upravlenie Generalnogo Sjtaba'') som hovedsakelig arbeider med signaletterretning (ELINT).
Direktoratets viktigste ressurs er: 85. spesialservicehovedsenter (engelsk: Special Service Main Center) – FPN 26165 (Russisk:85-й главный центр специальной службы-Военная часть 26165) ) lokalisert i Komsomolskij prospekt, Moskva.
I tillegg har GU operativ kontroll over signaletterretning innen militærdistriktene (ОсНаз ГРУ)
Shotokan
Shotokan er en av de største stilartene innen karate. Shotokan er utviklet fra flere kampsportsystemer av mester Gichin Funakoshi (1868–1957) og hans sønn Yoshitaka. Funakoshi er kjent som mannen som «offisielt» brakte med seg karate fra Okinawa til fastlandet i Japan, selv om Kenwa Mabuni, Motobu Choki og andre fra Okinawa aktivt lærte bort karate i Japan før ham. Shōtō var kunstnernavnet Funakoshi brukte i sin poesi, i filosofiske skrifter og i beskjeder han skrev til sine elever; ordet betyr «furubølger» (det vil si den bevegelsen som furunålene gjør når vinden blåser gjennom furutreets grener), og kan betyr «hus». For å hedre Funakoshi laget elevene hans et skilt der det stod «shoto-kan», og hengte skilte opp over døren til dojoen (treningshallen) hvor Funakoshi underviste sine elever.
Shotokan kjennetegnes særlig ved sine dype stillinger og sterke, lineære teknikker. Hovedtanken bak teknikker og bevegelse er at den korteste og raskeste veien fra et punkt til et annet, er den rette linjen.
Opprinnelse
De populære stilartene innen karate fra Okinawa på den tiden var «shorei-ryu» og «shorin-ryu». Funakoshi hadde gjennomgått trening i begge gjennom flere år. Dette ga ham en ny forståelse av kampsport, og han introduserte en ny og enklere stil som kombinerte elementer fra shorei og shorin. Selv ga han aldri noe navn til den nye stilarten han hadde utviklet, men kalte den bare «karate». Karaten som han overførte til sine studenter viderefører de endringene som hadde blitt gjort av karatemesteren Ankō Itosu (1831–1915), deriblant heian- og pinan-kataene. Funakoshi forandret selv navnene på de kataene han inkluderte i sitt system, for å gjøre de «fremmede» okinawiske navnene mer forståelig på det japanske fastlandet og lettere å uttale på dialekten der.
Shotokan ble etter hvert navnet på den stilarten som Funakoshis elever videreførte. Mot slutten av sitt liv skrev han selvbiografien Karate-Do: My Way of Life, der han vektlegger viktigheten av å videreføre shotokan, både til kommende generasjoner og til andre land og verdensdeler.
Han hadde 16 utvalgte kata (treningsformer) med seg til fastlands-Japan. Disse kunne man bruke et helt liv på å mestre fullstendig. Effekten på psykisk stress og graden av referanse til realistisk selvforsvar var de viktigste kriteriene i valget av disse 16. De skulle også reflektere at karate var en kunst, ikke en sport. For Funakoshi var det kata som var karate.
Kata
Kata blir ofte beskrevet som en sekvens av karateteknikker organisert til forhåndsarrangerte kamper mot tenkte motstandere. Kataen består av slag, spark, sveiper, støt, blokker og kast. Kroppsbevegelse i de forskjellige kata inkluderer steg, vridning, vridning, omdreining, fall mot bakken og hopping.
Flere shotokan-grupper har introdusert kataer fra andre stilarter i deres trening, men da Japan Karate Association (JKA) ble dannet av Nakayama Sensei definerte han 26 treningskata for JKA karateka (utøver/utøvelse). Selv i dag er det mange tusen shotokan-dojoer som utfører kun disse 26 kataene.
Først og fremst bør kata utføres med den rette holdningen; hvis karateutøveren har utviklet en forståelse for kataen, vil hver raske teknikk bli utført med hurtighet, kraft og presisjon. Utøveren bør utføre teknikken som om det stod om livet, dette betegnes ofte som å utføre teknikken med kime.
Kata er ikke en fremvisning eller demonstrasjon, den utføres slik at utøveren kan trene fullstendige teknikker med «ikken hisatsu» (avsluttende slag, eller å drepe med ett slag).
Det er helt klart et helseaspekt ved kata; utførelse av kata gjør kroppen myk, smidig og rask. Jo eldre en karateka blir, jo mer vekt legges det på helseaspektet.
Karakteristikk
Trening deles normalt inn i tre seksjoner: kihon eller «grunnleggende teknikker», kumite eller «sparring/kamp», og kata (mønster eller system av teknikker). Shotokanteknikker i kihon og kata er karakterisert av dype, lange stillinger som gir stabilitet, kraftige bevegelser og hjelper til med å styrke bena. Styrke og kraft er ofte karakteristiske i stedet for saktere, mer flytende bevegelser. Kumite-teknikker speiler disse stillingene og bevegelsene på grunnleggende nivå, men utvikler seg til mer «frie» og fleksible teknikker på høyere nivå. Det er sagt at Funakoshi syns de tradisjonelle kampsportene (som sumo, jujutsu og kenjutsu) var for fokusert på kamp, derfor la han mer fokus på helse, pust, utløse energi og enestående kontroll over kropp og sinn. Shotokan kan regnes som en hard og «ekstern» kampsport.
Niju Kun
Shotokans 20 prinsipper er:
Dojo Kun
Dojo kun er et begrep som kan oversettes med «treningshallens regler». I shotokan-karaten lyder dojo kun slik på japansk:
Hitotsu. Jinkaku kansei ni tsutomuru koto – som kan oversettes til: «En. Perfeksjonér din karakter.»
Hitotsu. Makato no michi o mamoru koto – som kan oversettes til: «En. Vær trofast.»
Hitotsu. Doryoku no seishin o yashinau koto – som kan oversettes til: «En. Dyrk ånden til utholdenhet.»
Hitotsu. Reigi o omonzuru koto – som kan oversettes til: «En. Respekter andre.»
Hitotsu. Kekki no yuu o imashimuru koto – som kan oversettes til: «En. Unngå voldelig oppførsel.»
Funakoshi Sensei ønsket ikke å sette opp reglene i nummerert rekkefølge (1, 2, 3 osv.) – da han mente hver regel var like viktig. Derfor satte han tallet 1 – én – foran hver linje for å presisere hver enkelt regels viktighet for elevene.
Gradering
Rundt 1920-tallet implementerte Funakoshi KuY/Dan-systemet sammen med keikogi som var utviklet av judoens grunnlegger Kano Jigoro. Dette systemet brukte fargede belter som en indikasjon på rang. Opprinnelig hadde karate bare 3 obi (belte) farger. Hvit, brunt og svart, med flere ranger innen hver farge.
De første «shodan» (初段)-rangene utdelt av Funakoshi i karate ble gitt til Tokuda, Otsuke, Akiba, Shmizu, Hirose, Gima og Kasuya 10. april 1924.
De fleste skoler bruker Kuy/Dan-systemer, men har lagt til andre farger. Det mest vanlige brukt av JKA og de fleste andre store internasjonale shotokan-organisasjoner er gitt under, selv om andre varianter eksisterer.
FSKA (Funakoshi Shotokan Karate Association)-rangering
Malthinus frontalis
Malthinus frontalis (Marsham 1802) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).
Utbredelse
Malthinus frontalis finnes i Europa, men er vanligst i vest. Finnes i Norge, utbredt, men ikke vanlig. Den er registrert fra området rundt Oslofjorden og i Trøndelag.
Utseende
Malthinus frontalis er mellom 3,5-4,5 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har en tydelig (lang) tann. Antennene er mørke, men med lysere brungul rot. Antennene er festet litt fra fasettøynenes innside, omtrent så nært øynene som første antenneledd, ved roten, er bredt. Hodet generelt kort framover (sett ovenfra) og stikker knapt lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer ovalformet, sett ovenfra, bredere enn langt. Bakhodet noe smalt bakover, slik at det blir en slags hals. Brystskjoldet med avrundede framhjørner og klart spissvinklede bakhjørner. Beina er brungule med noe mørkere legger og føtter. Føttenes første ledd (nærmest kroppen) omtrent like langt som de neste tilsammen. Klør ofte med en liten rottann. Dekkvingene mørkt farget og kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. Dekkvingene har fint, men svakt, rekkevis ordnet punktur i overflaten og mangler en gul flekk på hver av dekkvingenes spiss, slik som hos de andre nordiske artene. Kroppen er generelt mørk, men undersiden kan være noe lysere.
Levevis
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De oppsøker gjerne åpne blomster, men de kan observeres også på trær og busker. Selv om de oppsøker blomster er de rovdyr og lever både som larver og voksne av andre mindre dyr.
Guds hevn
Guds hevn (også kjent som Kidon) var en spesialavdeling innen den Israelske etterretningsorganisasjonen Mossad som ble opprettet da Golda Meir var statsminister i Israel. Først og fremst skulle denne gruppen ta livet av palestinere som de mente var med i München-massakren i 1972. Gruppen er antatt å ha vært hovedaktører i Operasjon Guds vrede.
Avdelingen hadde også som oppgave å likvidere palestinske intellektuelle rundt om i Europa. De skulle ikke ta seg av palestinere som drev med militære operasjoner mot Israel, men isteden ta hånd om palestinske diktere, forfattere og journalister som drev med propaganda til fordel for Palestina.
Etter å ha likvidert en palestiner satte de ut rykter om at drapet var begått av rivaliserende palestinske grupper. Altså at det var palestinere som drepte hverandre. Avdelingen ble lagt ned i 1973 etter at de drepte feil person på Lillehammer. Dette drapet ble senere kjemt som Lillehammer-drapet.
Li Fei
Li Fei (født 22. mars 1983 i Qingdao i provinsen Shanghai i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk seiler som konkurrerer i seileklassen 49er. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008 der han ble nummer 19.
Hameur Bouazza
Hameur Bouzza (født 22. februar 1985 i Évry (Essonne), Frankrike) er en franskfødt algerisk fotballspiller. Han spiller for den kypriotiske klubben AC Omonia.
Han har også vært på lån i Charlton Athletic og Swindon Town.
May it be
«May it be» er en sang av den irske sangeren Enya. Den ble opprinnelig utgitt som singel i 2002 sammen med "Isobella" og "The First of Autumn". Den kom på førsteplass på hitlistene i Tyskland, men nådde aldri helt til topps på Top 40-listen i Storbritannia. Sangen ble brukt i filmen Ringenes Herre - Ringens Brorskap, som bidro til å gjøre den kjent og populær. Lengden på sangen er 3 minutter og 32 sekunder.
Idyll Festivalen
IDYLL Festivalen [sic] er en årlig festival med blanding av forskjellige musikksjangere som arrangeres i juni på Isegran i Fredrikstad, som ligger en ferjetur eller 10 min gange fra sentrum. Festivalen går av stabelen i midten av juni. Idyll Festivalen ble arrangert første gang i 2016 og har alle fire årene vært utsolgt. IDYLL Festivalen har blitt en av Norges største musikkfestivaler.
I 2016 og 2017 varte festivalen i én dag, med 2 500 og 5,000 besøkende, og fra 2018 ble festivalen utvidet til å vare i to dager med 18 artister og 11,000 solgte billetter. I 2019 flyttet festivalområdet fra Stortorvet i Fredrikstad sentrum til Isegran og hadde 17 000 festivalglade publikum. I 2020 har festivalen 5 års-jubileum og samler 30.000 festivalglade publikum. Festivalen ble Miljøfyrtårn i 2017, det samme året inngikk de samarbeid med Universal, UKM Østfold og Sparebank1 og startet opp Jypling-prosjektet.
Festivalen har i all hovedsak hatt norske artister på spillelisten, med enkelte utenlandske innslag.
Robert Fagan
Robert «Rob» Fagan (født 29. juli 1976 i Cranbrook, Britisk Columbia ) er en canadisk snøbrettkjører.
Han var en deltaker under Vinter-OL 2010 i Vancouver, i grenen snowboardcross den 15. februar. Han endte opp på en femteplass i finaleløpet.
Alltingsvalget 1956
Alltingsvalget 1956 ble avholdt 24. juni 1956.
Wu Jingbiao
Wu Jingbiao (født 10. januar 1989) er en kinesisk vektløfter, som konkurrerer i 56 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv.
Kjell Bäckman
Kjell Hilding «Tjalle» Bäckman (født 21. februar 1934 i Göteborg, død 9. januar 2019 i Göteborg ) var en svensk skøyteløper. Han representerte IK Wega, og var en typisk langdistanseløper.
Cleptocaccobius
Cleptocaccobius er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Kjell Bäckman
Bäckman deltok i tre VM og tre EM allround, men uten fremskutte resultater. Hans beste plassering var 15. plass i EM 1963, og han markerte seg heller ikke på langdistansene i disse mesterskapene.
Cleptocaccobius
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia (India og Sri Lanka, østover til Vietnam).
Castelmoron-d’Albret
Castelmoron-d'Albret er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i det sørvestlige Frankrike.
Den er kjent for å være den minste kommunen i Frankrike etter størrelse, med et areal på bare 37,6 dekar. For sammenligningens skyld har den største kommunen, om man ser bort fra de oversjøiske områdene, Arles, et areal på 759 km². Castelmoron-d'Albret hadde 55 innbyggere i 2008.
Befolkningsutvikling
Befolkningsutvikling i Castelmoron-d'Albret fra til :
Jødedom i Berlin
Jødenes historie i Berlin begynte kort etter grunnleggelsen av byen. I løpet av middelalderen ble de fordrevet flere ganger. Fra 1671 har byen hatt en fast jødisk befolkning. I det 19. og 20. århundre vokste befolkningen raskt, og nådde i 1925 173 000 mennesker. Den jødiske befolkningen spilte en stor rolle i Berlins sosiale liv i det 19. og første del av det 20. århundre. I årene etter krigen hadde Berlin bare en liten jødisk menighet. I 1980-årene begynte antallet å øke, og fra 1990 har Berlins jødiske befolkning opplevet en massiv vekst, takket være stor innvandring av jøder fra det tidligere Sovjetunionen. Berlins jødiske menighet har omkring 12 000 medlemmer. Ifølge American Jewish Committee har Berlin for tiden det raskest voksende jødiske samfunnet i verden.
Berlin har eget jødisk sykehus, flere skoler, bl.a. jødisk gymnasium, åtte synagoger, to rituelle bad, jødisk museum og bl.a. den største jødiske gravlund i Vest-Europa.
Fra bygrunnleggelsen til 1573
Allerede da byen Berlin og Cölln oppstod i det sene 12. århundre fantes det jødiske kjøpmenn i Mark Brandenburg. I skriftlige kilder nevnes jøder i Berlin fra 1295. Jødene måtte i Berlin ikke bo i ghetto, men bodde likevel tett i det såkalte klosterkvartalet, der dagens Jüdenstraße ligger. I Berlins tidlige historie fantes det ikke noen jødisk gravlund; jødene fra Berlin brukte sammen med jødene fra Spandau Judenkiewer Spandau. Den eldste bevarte gravstenen fra denne gravlunden er fra 1244.
Jødene var i byens tidlige historie avhengige av herskerens gunst, og fikk bare lov å utøve noen bestemte yrker, f.eks. som pengeutlånere og visse handelsyrker. I krisetider kom det noen ganger til forfølgelser og fordrivelser. I forbindelse med Svartedauen ble jødene fordrevet i 1348, da man trodde de hadde skylden. Det tok likevel ikke lang tid før jøder igjen slo seg ned i byen. Fredrik II av Brandenburg utviste jødene fra Mark Brandenburg i 1446, og i 1510 kom det til en antijødisk prosess i Berlin som kostet 50 jøder livet og endte med fordrivelsen av alle jøder fra Brandenburg.
Fra 1671
Dagens jødiske menighet går tilbake til året 1671, da det kom flere jødiske familier til Berlin. De var blitt fordrevet fra Wien av Leopold I. Ettersom Brandenburg lå i ruiner etter tredveårskrigen inviterte Fredrik Vilhelm av Brandenburg, «den store kurfyrsten», en rekke grupper som var forfulgt i sine hjemland til å slå seg ned i landet for å hjelpe å bygge det opp igjen. Således kom det også mange hugenotter til Brandenburg på dette tidspunktet. Kurfyrsten gav 50 velhavende jødiske familier lov å slå seg ned i Berlin.
Den eldste synagogen i Berlin befinner seg i Franklinstraße, den viktigste var Neue Synagoge i Oranienburger Straße, som frem til 1938 var hovedsynagoge og idag er museum. Den gamle jødiske gravlunden ved Schönhauser Tor fra 1827 ble i 1880 avløst av Jüdischer Friedhof Berlin-Weißensee. Ettersom den jødiske menigheten stadig mer tendenderte i retning av reformjødedom, ble den ortodokse Israelitische Synagogen-Gemeinde Adass Jisroel skilt ut i 1869. Adass Jisroel fikk i 1873 en egen gravlund i Weißensee.
Fylkesvei 7582
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 781.
Jødedom i Berlin
20. århundre
Etter nasjonalsosialistenes maktovertagelse kom det fort til forfølgelser. De fleste flyktet, men 55 000 jøder ble drept, og ca. 6 500 overlevet i skjul i byen under det nasjonalsosialistiske styret. I forbindelse med den såkalte «fabrikkaksjonen» utbrøt en spontan protest mot arrestasjonen av jøder, Rosenstrasseprotesten.
Menigheten er organisert som enhetsmenighet, og driver både ortodokse og liberale synagoger. Det er den største jødiske menigheten i Tyskland, og tilbyr sine medlemmer en allsidig jødisk infrastruktur.
Gabriel Mbilingi
Gabriel Mbilingi, C.S.Sp. (født 17. januar 1958 i Andulo i provinsen Bié i Portugisisk Angola) er en angolansk katolsk prelat og erkebiskop av Lubango i Angola.
Bakgrunn
Gabriel Mbilingi gikk på barneskole ved den katolske misjon og fortsatte på spiritanernes presteseminar i Nova Lisboa (Huambo) i 1970. Etter å ha studert filosofi ved Kristi Konge-seminaret der, sluttet han seg til spiritanerordenen den 10. april 1980. Han avla ordensløftene den 9. april 1983.
Prest
Han ble presteviet den 26. februar 1984. Fra 1988 til 1992 studerte han ved Det pavelige franske seminar i Roma.
Biskop av Lwena
Den 15. oktober 1999 ble han utnevnt til koadjutorbiskop av bispedømmet Lwena av pave Johannes Paul II. Den 6. januar 2000 bispeviet pave Johannes Paul II i Peterskirken; medkonsekratorer var kurieerkebiskopene Giovanni Battista Re og Marcello Zago, O.M.I. En dag senere etterfulgte han sin forgjenger José Próspero da Ascensão Puaty som biskop av Lwena (han trakk seg tilbake den 7. januar.
Erkebiskop av Lubango
Den 11. desember 2006 utnevnte pave Benedikt XVI ham til koadjutorerkebiskop av Lubango.
Med erkebiskop Zacarias Kamwenhos fratreden den 6. september 2009, etterfulgte han ham som erkebiskop av Lubango.