cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neil Webb
Spillerkarriere
Hans andre opphold i Forest var uten suksess, og han fikk aldri fast plass på laget, mest på grunn av spillere som Steve Stone og Lars Bohinen. Han gikk på lån tilbake til moderklubben Reading i 1995-96, før han endelig forlot Nottingham Forest til fordel for Grimsby Town. Deretter ble han solgt til Aldershot Town, der han spilte 36 kamper og scoret 6 mål i Isthmin League, før han ble manager i Weymouth i 1997.
Han er blitt valgt inn i Readings beste startellever gjennom tidene, som sentral midtbanespiller.
Steven Reineke
Steven Reineke (født 14. september 1970) er en amerikansk dirigent, komponist og arrangør fra Cincinnati, Ohio. Han er musikalsk leder for The New York Pops og bor i New York City.
Biografi
Reineke ble født i 1970 i Tipp City i Ohio, og utviklet en interesse i hans musikalske talent, på trompet, i tidlig alder. 15 år gammel lærte han å spille piano, av seg selv. Han fortsatte sine studier på trompet på Miami University i Oxford, Ohio hvor han mottok to Bachelorgrader i både trompet og komponering.
Thomas Hansmark
Sven Thomas Hansmark (født 12. mars 1962 i Malmö) er en svensk tidligere fotballspiller. Hansmark, som var midtbanespiller, har spilt én kamp for Malmö FF.
Neil Webb
Managerkarriere
Etter han måtte gi seg som profesjonell fotballspiller, ble han manager i Weymouth FC. Det var en jobb han beholdt i 70 dager, fra juni til desember 1997. Laget spilte i «Dr Martens Southern Division». Hans neste oppdrag som manager var for Reading Town i 2001, men også dette oppdraget var kort.
Etter fotballen
Etter Webbforlot Reading, kunne man ved enkelte anledninger se ham selge kampprogrammer på Madejski Stadium, Readings hjemmebane. Senere har han jobbet 10-timers skift som postmann i Reading, med £220 i uken.
Spionen som visste for meget
Spionen som visste for meget (originaltittel: The Glass Bottom Boat) er en amerikansk romantisk komedie fra 1966, regissert av Frank Tashlin og produsert av Euterpe og Metro-Goldwyn-Mayer. I hovedrollene spiller Doris Day og Rod Taylor. Filmen handler om en enke som feilaktig mistenkes for å være en spion. Manus er skrevet av Everett Freeman.
Neil Webb
Etter fotballen
Senere fikk han jobb for en canadisk TV-kanal, som ekspert om engelsk fotball. Der er han på TV hver søndag og gir sin mening om de siste hendelser innen fotballen. Han avsluttet sin jobb som postmann og jobber nå for Charlton Athletic i Sørøst-London.
Spionen som visste for meget
Handling
Enken Jennifer Nelson jobber i PR-avdelingen på et forskningslaboratorium. Hun blir beæret da hun blir spurt om å skrive en biografi om sjefen sin, Bruce Templeton. Det hun ikke vet er at han bare har funnet på dette for å sjarmere henne. Templeton har akkurat utviklet en topphemmelig rakett, og partnerne hans er svært skeptiske til om Jennifer er til å stole på. En vakt overhører henne da hun ringer hjem til hunden sin, Vladimir, og antar at hun er en sovjetisk spion. I virkeligheten ringer hun til hunden flere ganger om dagen for å holde den i aktivitet, ettersom den alltid begynner å løpe rundt i huset hver gang telefonen ringer. CIA-agenten Edgar Hill blir innblandet i saken, men Templeton forteller ingenting til Jennifer. Forholdet deres utvikler seg raskt fra profesjonelt til romantisk.
Neil Webb
Privatliv
Neil Webbs ekskone, Shelley Webb, var et kjent TV-ansikt, og intervjuet fotballspilleres koner, og skrev boken «Footballers' Wives». Neil og Shelley har to sønner, Luke og Josh, som også spiller fotball. Luke spiller for Hereford United, men har også vrt juniorspiller i Arsenal, mens Josh spiller for Weymouth FC, og har tidligere vært junior i Reading.
Andreas Zeiers vei
Andreas Zeiers vei (1, 2, 3, 4 ) er ei gate på Helgesbråten på Sørsiden i Hønefoss.
Spionen som visste for meget
Handling
Jennifer forteller Templeton at hun elsker ham på en fest hjemme hos han. Like etter blir han midlertidig hentet tilbake til arbeidet. Jennifer tar opp telefonen for å ringe Vladimir, men hører at Templeton er på linjen. Hun overhører ham snakke om at hun er en spion og om hans hemmelige sjarmoffensiv overfor henne. Rasende bestemmer hun seg for å forlate festen, men ikke før hun skremmer Templetons partnere ved å virkelig lure dem til å tro at hun er en spion. I mellomtiden finner Templeton ut at Hill ikke er en CIA-agent og innser at det er han som er den virkelige spionen. Hill konfronterer Jennifer etter at hun kommer hjem, men hun unnslipper ham og han blir arrestert. Jennifer og Templeton gjennopptar deretter romansen.
Produksjon
FIlmen var Doris Days andre med Rod Taylor, etter Må ikke forstyrres (1965). Den var Days første med regissør Frank Tashlin. De jobbet også sammen i Operasjon Caprice (1967). Utendørsscenene i Spionen som visste for meget ble innspilt på Santa Catalina Island.
Mottakelse
Filmen var en kommersiell suksess. Vincent Canby i The New York Times var imidlertid ikke imponert og mente at den var mislykket og «sank kjapt». Han syntes manuset var forutsigbart og absurd.
Andreas Zeiers vei
Andreas Zeiers vei er en stikkvei til Bloms gate, og ligger mellom Solbakken og Fredrik Brochs vei.
Veien er oppkalt etter tidligere stortingsmann Andreas Zeier, som var ordfører i Norderhov kommune i tre perioder.
Bruksmønster
Bruksmønster (alt: brukstilfelle, eng: use case) er i systemutvikling er en beskrivelse av hvordan programvare og en ekstern agent samhandler på en måte som gavner agenten. Å lage bruksmønster blir brukt som en teknikk av utviklere i samhandling med brukere for å finne ut hvordan et spesifisert krav bør implementeres, og hvordan avvik bør håndteres.
Kongernes Jelling
Kongernes Jelling er utstillingsbygning for Jellingmonumentene og navnet på formidlingssenteret som ligger ved gravhaugene i Jelling. Det er en avdeling av Nationalmuseet.
Museet viser hvordan Jellingsteinene antagelig så ut opprinnelig og presenterer ny viten om vikingtiden. Museet er tegnet av Wohlert Arkitekter.
Neil Webb
Meritter
Med Nottingham Forest:
Med Manchester United:
Festival international des montgolfières de Château-d’Œx
Festival international des montgolfières de Château-d'Œx (norsk oversettelse: Den internasjonale festivalen for varmluftsballonger i Château-d'Œx) er en festival for varmluftballonger som har funnet sted hvert år siden 1979 i Château-d'Œx i Sveits. Festivalen varer i ni dager i slutten av januar. Det deltar nesten hundre ballonger fra over tjue land. Den er kjent for å foregå  i den snødekte dalen (mesteparten av året), og er også kjent for en unik hendelse : "natt-glow"- show, hvor alle ballongene sees på fjellet, opplyst av sine brennere, på,kvelden den 7. dagen.
Comitium
Comitium var lokalisering av mye av det lovmessige og politiske livet fra Romas eldste urbane tid. Det var den eldste folkelige forsamling av organiserte valg. Senere var det samlingsstedet for Comitia tributa (stammeforsamlingen), Concilium plebis (plebeierforsamlingen), og rådsforsamlingen Comitia Curiata, hovedforsamlingen for de første tiårene under den romerske republikken da romerne var organisert i enheter kalt for Curia. Comitium lå foran møtehuset til det romerske senatet, det fortsatt eksisterende huset til Curia Iulia og dets forgjenger Curia Hostilia. Curia er assosiert med Comitium av både Titus Livius og Cicero.
Formell arkeologi begynte ikke før slutten av 1800-tallet med opprettelsen av Instituto di Corrispondenza og arbeidet til den tyske arkeologen Friedrich Wilhelm Eduard Gerhard. Arkeologisk undersøkelser begynte først på museer med katalogisering av eksisterende samlinger som bakgrunnskunnskap for det filologiske studiet av antikken. Første egentlige utgravninger begynte på begynnelsen av 1900-tallet av en rekke tyske arkeologer, men også den italienske arkeologen Giacomo Boni.
Filosofiåret 1603
Filosofiåret 1603 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1603.
Marko Arapović
Marko Arapović (født 20. juli 1996) er en kroatisk basketballspiller.
Han representerte Kroatia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på femteplass med det kroatiske landslaget. .
Bojan Bogdanović
Bojan Bogdanović (født 18. april 1989) er en kroatisk basketballspiller.
Han representerte Kroatia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på femteplass med det kroatiske landslaget. .
1979 IPSC Handgun World Shoot
1979 IPSC Handgun World Shoot IV ble arrangert i Johannesburg, Sør-Afrika som det fjerde IPSC Handgun World Shoot, og ble vunnet av Jimmy Von Sorgenfrei, en av de best seedede skytterne før mesterskapet. Frem til mesterskapet hadde det sørafrikanske laget svært mange gode skyttere, hvilket gjorde laguttaket vanskelig. Tilsynelatende ut av ingenting hadde Jimmy Von Sorgenfrei dukket opp på konkurransearenaen, og forbedret prestasjonene sine konsekvent gjennom året før mesterskapet, og ble valgt ut til det sørafrikanske landslaget på fem mann.
M. A. G. Osmani
Muhammad Ataul Gani Osmani (bengali: মুহাম্মদ আতাউল গনি ওসমানী ; født 1. september 1918, død 16. februar 1984), også kjent som Bongobir («Bengals helt») var en bengalsk general som var  øverstkommanderende for Mukti Bahini under opprøret i 1971 og den bangladeshiske frigjøringskrigen.
Osmanis karriere spente over fem ti-år som startet med tjeneste i den britisk-indiske armé i 1939. Han kjempet i Burma under andre verdenskrig, og i den pakistanske armé frem til 1967. Osmani ble utnevnt til øverstkommanderende for den bengalske motstandsbevegelse i 1971 av Bangladesh' midlertidige regjering, og betraktes som grunnleggeren av Bangladesh' militære styrker.
Milliarium Aureum
Milliarium Aureum var en marmorpilar belagt med bronse i Forum Romanum i Roma. Den befinner seg nå nær saturntempelet. Den ble innviet i 20 f.Kr. av keiser Augustus.
Fra Milliarium Aureum målte man avstanden til de viktigste byene i det romerske imperiet.
Londonavtalen om tysk utenlandsgjeld
Londonavtalen om tysk utenlandsgjeld (offisielt: Abkommen über deutsche Auslandsschulden, ofte kalt Londoner Schuldenabkommen) gjaldt reguleringen av tysk offentlig og privat gjeld fra mellomkrigstiden. Den ble inngått i 27. februar 1953 mellom Forbundsrepublikken Tyskland og 20 andre stater.
Avtalen reduserte mellomkrigsgjelden med ca. 50 %, forlenget nedbetalingstiden og knyttet nedbetalingene til et overskudd i Tysklands utenrikshandel og evne til å betale. Deler av gjelden ble utsatt til Tysklands gjenforening. Forhandlingene om gjelden ble derfor gjenopptatt i 1990, og endelig regulert i to-pluss-fire-avtalen.
Krigserstatningen fra Versailles, Lausanneskonferansen
Versaillestraktaten fra 1919 bestemte blant annet at Tyskland skulle betale krigserstatning etter første verdenskrig. Erstatningsbeløpet ble ikke fastsatt før i 1921, og tallet ble da 132 billioner (tusen millioner) Goldmark. Politiske ledere på begge sider anså beløpet som fiktivt, og ventet seg en langt lavere erstatning. Til slutt betalte Tyskland 23 billioner Goldmark i erstatning, litt mer enn halvparten av det Keynes hadde spådd de kunne betale. Etter initiativ fra USAs president Hoover ble krigserstatningene redusert, og endelig strøket under konferansen i Lausanne i 1932. Denne krigserstatningen var ikke omfattet av avtalen fra 1953.
Forbundsrepublikkens erkjennelse av all tysk utenlandsgjeld
Dersom Tyskland etter andre verdenskrig skulle gjenoppta ordinære forbindelser med utlandet, og i tillegg skaffe seg kreditter utenfor landets grenser, måtte landet regulere sitt forhold til utenlandske kreditorer. Dette gjaldt offentlig så vel som privat utenlandsgjeld. Tyskland anerkjente den 6. mars 1951 i en felles erklæring med Frankrike, Storbritannia og USA, all privat og offentlig utenlandsgjeld fra mellomkrigstiden. I tillegg erkjente landet nye gjelden opptatt etter 8. mai 1945, før etableringen av Forbundsrepublikken Tyskland i 1949.
Luxembourg-avtalen
I 1952 inngikk Tyskland en avtale med Israel og Claims Conference, som senere ble kjent som Luxembourg-avtalen. Avtalen innebar at Tyskland ga erstatninger til Israel og Claims Conference med 3,5 milliarder Tyske mark.
Særlig om gjelden opptatt mellom 1945 og 1949
Finansmannen Hermann Josef Abs forhandlet på vegne av Tyskland med trelandsutvalget i perioden 5. til 17. juli 1951. Etter nye samtaler i november og desember samme år, ble denne etterkrigsgjelden redusert med ca. 70 %. Forutsetningen var at man også kom til enighet om tysk gjeld opptatt i mellomkrigstiden.
Londonkonferansen
De tre vestlige allierte Frankrike, Storbritannia og USA, innkalte til en konferanse til behandling av gjelden, i London. Konferansen ble avholdt i to omganger, fra 28. februar til 4. april, og fra 20. mai til 8. august 1952.
Avtalen som ble undertegnet 27. februar 1953, innebar en reduksjon av gjelden til ca. 7,5 billioner Mark. Kalkulasjonene brukt under forhandlingene i London, medførte at den samlede offentlige og private utenlandsgjeld ble redusert med ca. 50 %. Videre ble det innvilget lang nedbetalingstid, og avdragene for hvert enkelt år var gjort avhengig av overskudd i landets utenrikshandel og evnen til nedbetaling forøvrig.
Nye forhandlinger etter Tysklands gjenforening
Tyskland var i 1953 delt i Vest-Tyskland og Øst-Tyskland. Avtalen fra 1953 tok derfor forbehold på ett punkt nemlig en fremtidig, eventuell gjenforening av landet.
Partene erkjente at gjelden var inngått av en langt større stat en Tyskland i 1945. Deutsches Reich omfattet også Øst-Tyskland og dessuten øst for Oder og Neisse. Moralske hensyn tilsa derfor at borgerne i Vest-Tyskland ikke fullt ut skulle betale gjelden fra hele det tidligere området. På den annen side ville det virke hardt helt å avvise en kreditor som tilfeldigvis hadde krav mot offentlige myndigheter som i 1953 lå utenfor Vest-Tyskland.
Ved en gjenforening av Vest-Tyskland med Øst-Tyskland, skulle bestemmelsene i avtalen som hovedregel utvides tilsvarende. Avtalen skulle gjelde private skyldnere i Øst-Tyskland, samtidig som det skulle tas hensyn til at disse skyldnerne eventuelt hadde mistet sin eiendom til myndighetene, representert ved Sovjetunionen eller DDR.
Nedbetaling
I 1988 betalte Tyskland, som på det tidspunktet fremdeles begrenset seg til Vest-Tyskland, det siste avdraget på sin gjeld etter andre verdenskrig. Det siste avdraget etter andre verdenskrig ble betalt 3. oktober 2010.
Virkningene av gjeldsavtalen
Ifølge National Bureau of Economic Research medførte avtalen at Tyskland opplevde økonomisk vekst på tre måter. Den skapte rom for offentlige investeringer, senket lånekostnadene og stabiliserte inflasjonen. Den førte til en økning av offentlige investeringer i helse, utdannelse, boligbygging og forsvar. Lånerenten på lang sikt, som er en indikasjon på hvordan markedet vurderer graden av risiko, sank betydelig da Tyskland innledet forhandlingene i 1951, og senere til et historisk lavt nivå da avtalen ble ratifisert. Utenlandske investeringer i Tyskland økte, og den tyske mark som var introdusert i 1948, fant stabil kurs etter at avtalen var et faktum.
Råsunda IP
Råsunda IP var en idrettsplass som ligger der dagens Råsundastadion lå fra 1937 til 2012. Den ble innviiet den 18. september 1910 og var hjemmebane for AIK i noen fotballkamper i årene fra 1910 og 1912. Siden 1912 spilte AIK bare på Råsunda IP. Arenaen tok ca 2 000 sitteplasser og en del ståplasser rundt banen.
Stadion ble revet i 1937 da den nye Råsundastadion ble bygget på samme sted.
1977 IPSC Handgun World Shoot
1977 IPSC Handgun World Shoot III ble arrangert i Salisbury, Rhodesia (nå Zimbabwe) i slutten av august, og var det tredje IPSC Handgun World Shoot. Mesterskapet ble vunnet av Dave Westerhout foran sin Rhodesiske lagkamerat på andreplass Peter Maunder med en margin på 116.403 poeng, og foran amerikanske Raul Walters på tredjeplass med en ytterligere margin på 41.741 poeng.
Erik Skutle
Erik Skutle (født 7. januar 1990) er en norsk politiker (H) fra Bergen. Han var Høyres 1. vararepresentant til Stortinget for Hordaland og fast møtende stortingsrepresentant som vara for statsminister Erna Solberg i perioden 2013–2017. Han satt i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomité.
1977 IPSC Handgun World Shoot
Etter å ha tatt tittelen som verdensmester ble Westerhout hedret som årets idrettsmann i Rhodesia for året 1977, og ble tildelt John Hopley Memorial Trophy.
Château-d’Œx
Château d'Œx (uttales:fr|ʃɑto dɛ) er en kommune i kantonen Vaud i Sveits.
Erik Skutle
Skutle gikk på Fana gymnas og var russepresident i Hordaland i 2009. Han har studert ved Universitetet i Bergen og senere NHH, men hadde permisjon fra studiene så lenge han var stortingsrepresentant.
1977 IPSC Handgun World Shoot
Frem til 1977 hadde verdensmesterskapene blitt arrangert årlig, men de påfølgende mesterskapene ville bli arrangert annethvert år.
Château-d’Œx
Historie
Château d'Œx er først nevnt i 1115 som Oit, Oyz, Oix og Oyez.
1977 IPSC Handgun World Shoot
Utstyr
Dave Westerhout skjøt med en dobbeltradet Browning Hi-Power i 9×19 mm klassifisert i minor powerfactor, med 13-skudds kapasitet og utrustet med sikteskinne fra BoMar. Sølvvinner Peter Maunder fra Rhodesia skjøt også med en Hi-Power i 9×19 mm, mens bronsevinner Raul Walters fra USA skjøt med en 7-skudds 1911 i det grovere kaliberet .45 ACP (11.25 mm). Norske Vidar Nakling på fjerdeplass brukte en 8-skudds SIG P210 kamret i 9×19 mm. Tommy Campbell fra USA kom på femteplass og Ray Chapman fra USA på sjetteplass, begge disse brukte 7-skudds 1911-pistoler kamret for .45 ACP på samme måte som bronsevinneren Raul Walters.
Erik Skutle
Skutle var leder av Bergens Unge Høyre i 2008, leder i Hordaland Unge Høyre 2011–2013 og medlem av Bergen bystyre 2011–2013. Han ble kåret til vinner av Unge Høyres elitekurs i 2012. Fra januar 2013 til han ble stortingsrepresentant i oktober 2013, var han politisk rådgiver for Monica Mælands byråd i Bergen.
Château-d’Œx
Ballongfestivalen
Festival international des montgolfières har blitt arrangert den siste uken i januar hvert år siden 1979. Opp til ett hundre varmluftsballongentusiaster samles til festivalen.
Erik Skutle
Den 27. februar 2014 trakk Skutle seg fra alle partiverv, etter å ha innrømmet å ha røyket hasj. På Høyres nominasjonsmøte foran stortingsvalget i 2017 endte Skutle med å bli nominert på åttendeplass på listen i Hordaland. Han ble 3. vararepresentant til Stortinget i perioden 2017–2021.
Mysoria
Mysoria er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).
Château-d’Œx
Ballongfestivalen
Breitling Orbiter 3, den første varmluftsballong til å fly jorden rundt, tok av fra Château d'Œx den 1. mars 1999.
Vintage Tapes
Vintage Tapes er en samleplate med Beranek, utgitt i 1993.
Mysoria
Utseende
Middelsstore, mørke, metallskimrende smygere. Kroppen er svart med mer eller mindre tydelig metallglans, hodet og bakkroppsspissen er mer eller mindre skarpt røde, ofte er det også røde flekker på bakkroppen. Det kan også finnes en blå krage. Vingene er ensfarget mørkt metallisk blå, vingefrynsene langs ytterkanten skinnende hvite. På undersiden har bakvingen en gul ytterkant (slik at det er en gul og en hvit stripe ytterst). Forkanten av bakvingen kan være gul eller skarpt rosa. Den forholdsvis slanke, sylindriske, hårete larven er svart med gule tverrbånd. Puppen er også sterkt hårete, som vanlig for Pyrrhopygini.
Levevis
Larven lever på busker og trær i slekten Casearia (pilefamilien).
Luftskipet «America»
Luftskipet «America» var et luftskip fra 1910 som ble bygget av Mutin Godard i Paris for Walter Wellman med tanke på flyvning til Nordpolen.
1977 IPSC Handgun World Shoot
Mestere
Både Ray Chapman og Dave Westerhout var seedet høyt før mesterskapet. Før mesterskapet hadde Dave allerede representert både Storbritannia og Rhodesia i internasjonale konkurranser, og representerte senere også Zimbabwe i silhuettpistol under sommer-Ol 1980.
Luftskipet «America»
Nordpolsplanene ble oppgitt og Wellman ville forsøke seg på å krysse Atlanterhavet. Ferden startet I Atlantic City i oktober 1910, vind og vær førte luftskipet sydover i retning Bermuda. Etter 33 timer hadde de seilt 2 200 km. Motorene sviktet og kondensvann bygget seg opp på skipet som ikke klarte den ekstra vekten og sank i havet. Wellman og hans mannskap, inklusive skipskatten kom seg i livbåten og ble berget, men luftskipet sank tilbunns.
1977 IPSC Handgun World Shoot
Mestere
Etter seks dager med skyting tok det Rhodesiske laget sitt andre verdensmesterskap på rad med en liten margin på 41.010 poeng foran det amerikanske laget. I løpet av mesterskapet var det aldri mange poeng som skilte de to lagene, og de byttet ofte på ledelsen. Til slutt måtte resultatene kontrolleres med en datamaskin, og det tok en stund etter at skytingen var over før det Rhodesiske laget ble erklært som vinnere. Sør-Afrika kom på tredjeplass etterfulgt av Storbritannia, Vest-Tyskland og Belgia.
Luftskipet «America»
Det skulle gå enda åtte år før noen forsøkte å krysse Atlanterhavet luftveien, da Alcock og Brown gjennomførte en vellykket atlanterhavsflyvning.
Adas Juškevičius
Adas Juškevičius (født 3. januar 1989) er en litauisk basketballspiller.
Fossile tovinger
Fossile tovinger er en gruppe som omfatter tallrike fossiler fra tidlig trias til nåtid. I de siste tiårene har kjennskapen til insektenes biologiske historie økt vesentlig, både fordi det har blitt oppdaget nye, svært funnrike fossilavsetninger (blant annet i Kina, Burma og Brasil) og fordi museumsmateriale har blitt reanalysert.
Adas Juškevičius
Han representerte Litauen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på syvendeplass med det litauiske landslaget. .
Fossile tovinger
Typer av fossiler
Selv om tovinger er nokså tynnhudete insekter finnes det mange fossiler av denne gruppen, både avtrykksfossiler og ravfossiler. Avtrykksfossilene er oftest dannet på bunnen av innsjøer, men det er likevel ikke nødvendigvis vann-levende insekter som dominerer. Imidlertid er det nesten bare av de vann-levende gruppene at man kjenner fossiler av larve- og puppestadier. Mange fossile taksa er kjent bare fra løsrevne vinger. Selv om vingenes årenett gir mye informasjon om tilhørighet, gjør dette at plasseringen av disse gruppene blir nokså usikker.
Ernst Nilsson
Ernst Hilding Waldemar Nilsson (født 10. mai 1891 i Malmö, død 11. februar 1971 i Malmö) var en svensk bryter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Fossile tovinger
De eldste tovingene
Det var lenge antatt at de eldste fossilene av tovinger stammet fra perm, der familiene Permotipulidae og Permotanyderidae var beskrevet fra løsrevne vinger med et årenett som lignet mye på primitive mygg. Men nylig er det funnet mer fullstendige fossiler av disse dyrene. Disse viser at de hadde to par vinger, og følgelig ikke var tovinger, men insekter som lignet på moderne nebbfluer. De eldste utvetydige fossilene av tovinger per i dag stammer fra begynnelsen av trias og blir plassert i familien Grauvogeliidae. Man antar at de aller fleste insektgruppene fra perm døde ut i masseutryddelsen som avsluttet perioden, derfor er det nå få som tror at tovingene oppstod før tidlig trias.
Trias
Trias-perioden varte fra 250-200 millioner år før nåtid. Dette er den første perioden der mesteparten av de fossile artene lar seg plassere i nålevende ordener - på ordens-nivå hadde insektfaunaen nå fått en nokså moderne sammensetning, en del nålevende familier er også gjenkjennelige. De artsrike gruppene Vepser, vårfluer og tovinger har sine eldste kjente (utvetydige) medlemmer i trias. De fleste av hovedgruppene av tovinger ser ut til å ha eksistert ved slutten av trias bortsett fra den "avanserte" fluene i gruppen Calyptratae.
Jura
Jura-tiden varte fra 200-145 millioner år før nåtid. Insektfaunaen fra jura ser ut til å skille seg relativt lite fra den i trias.
Kritt
Kritt-perioden er den siste perioden i mesozoikum og varte fra 145-65 millioner år før nåtid. Det kjennes ganske mange insektfossiler fra kritt, blant annet flere rike funn av rav, særlig fra Myanmar. Insektfaunaen i kritt hadde gjennomgående et moderne preg og noen nålevende slekter er gjenkjennelige, men den omfatter også mange nå utdødde slekter. Fra kritt kjenner man de eldste sosiale insektene (termitter, bier og maur). Insekter knyttet til blomsterplanter blir en stor gruppe i denne perioden.
Tertiær
Tertiær-perioden varte fra 65-2 millioner år før nåtid. Insekt-faunaen har et moderne preg gjennom hele perioden og alle de moderne gruppene er til stede - det er ikke kjent en eneste orden av insekter fra tertiær som ikke har nålevende arter. Fra tertiær har vi mange artsrike fossillokaliteter både for avtrykksfossiler og rav. Tovinger fra tertiær lar seg gjerne plassere i nålevende slekter, enkelte er ikke mulig å skille på utseende fra nålevende arter.
Karatau
Karatau-formasjone i Kasakhstan stammer fra jura og har gitt en rekke av fossiler av tidlige tovinger. Tolkingen av disse fossilene er omstridt da originalbeskrivelsene var ganske unøyaktige.
Crato-formasjonen
Crato-formasjonen i det nordøstlige Brasil stammer fra tidlig kritt, ca. 108 millioner år før nåtid. De siste tiårene har denne formasjonen gitt et svært rikt materiale av insekter fra kritt-tiden. Formasjonen har gitt et særlig rikt materiale av øyenstikkere, men de fleste ordener er representerte, også en del tovinger.
Kinesiske formasjoner
I de siste tiårene har flere lokaliteter i Kina gitt et meget rikt fossilmateriale av insekter som har gitt mye ny informasjon om insektenes utvikling. Særlig kjent er Yixian-formasjonen i Liaoning-provinsen som har gitt et meget rikt materiale av mange dyre- og plantegrupper fra tidlig kritt.
Franske formasjoner
Fra Frankrike kjennes det svært mange fossil-lokaliteter fra de fleste av jordas geologiske perioder. For insekter er det lokalitetene fra tertiær som er interessante. Fossile insekter er funnet på mange steder i Frankrike. Blant annet finnes her noen av de få insektfossilene som er kjent fra paleocen-perioden (65-56 millioner år før nåtid), rav fra eocen (56-34 millioner år før nåtid) fra området rundt Paris og de meget rike funnene fra lokalitetene Céreste og Aix-en-Provence i Sør-Frankrike som stammer fra oligocen (34-23 millioner år før nåtid). Det franske oligocen-materialet er noe av det rikeste fossilmaterialet som finnes og omfatter store mengder fossiler i kalkstein fra innsjø-avleiringer. De fleste insektgrupper er godt representerte, men kanskje særlig mange tovinger.
Isle of Wight
På den engelske øya Isle of Wight finnes det en liten (det fossilførende laget er bare 10 centimeter tykt) avsetning kalt Insect Limestone som har gitt et rikt materiale av insekter fra eocen. Det kjennes også eldre insektfossiler fra Isle of Wight.
Florissant
Lokaliteten Florissant i Colorado har gitt et meget rikt materiale av godt bevarte insekter fra sen eocen. Særlig tallrike er tovinger som hårmygg (Bibionidae). Mer oppsiktsvekkende er funnet av en fossil tsetseflue, en gruppe som i dag bare finnes i Afrika. Andre nordamerikanske formasjoner som har gitt et rikt insektmateriale er Green River-formasjonen fra eocen i Wyoming og Latah-formasjonen fra miocen i Washington og Idaho.
Tyske formasjoner
Fra Tyskland kjennes det mange lokaliteter med insektfossiler, særlig fra tertiær, men også noen fra tidligere perioder. Fra lokaliteten i Solnhofen stammer tallrike insektfossiler fra jura, disse er ofte intakte, men ikke spesielt godt bevarte da bergarten er forholdsvis grovkornet. Oligocen-lokalitetene fra Rott og Enspel er såkalte Lagerstätten som inneholder fossiler som er ført sammen fra mange ulike habitater, trolig vasket ut med elver og bekker i en innsjø. Disse funnstedene har gitt et rikt materiale av tovinger, særlig hårmygg. Et annet eksempel på et Lagerstätte er Randeck Maar fra miocen, også med et rikt materiale av tovinger. Den fossiliserte, vulkanske sjøen ved Grube Messel i Hessen stammer fra eocen (ca. 47 millioner år før nåtid) og har gitt svært mange fossiler bevart i oljeskifer. Lokaliteten er særlig kjent for sine fossiler av primitive pattedyr, men har også gitt mange svært godt bevarte fossiler av insekter, særlig biller. Fra nyere tidsperioder kjennes det et rikt fossilmateriale fra pliocen fra Willershausen.
Fur-formasjonen
En del rester av insekter er funnet i Fur-formasjonen på Nordjylland i Danmark. Denne formasjonen er fra overgangen mellom paleocen og eocen (rundt 55 millioner år før nåtid). Selv om det ikke er noe særlig stort materiale er det viktig fordi det ikke finnes mange andre funnsteder fra dette tidsrommet.
Radoboj
Radoboj i Kroatia har gitt et rikt materiale av insekter fra miocen. Dette var et av de første fossile insektmaterialene som ble undersøkt og beskrevet på midten av 1800-tallet. Da Radoboj på den tiden lå i Østerrike-Ungarn er mesteparten av typematerialet fra denne lokaliteten i østerrikske museer.
Öhningen
Lokaliteten Öhningen ligger ved bredden av Rhinen helt sør i Tyskland, like ved grensen til Sveits. Den stammer fra miocen. Fossil-leiene i Öhningen har vært godt kjente siden 1700-tallet og store mengder materiale er samlet inn her og spredt til museer over hele verden. Insektene fra Öhningen ble behandlet av den allsidige, sveitsiske naturforskeren Oswald Heer, som beskrev en lang rekke arter fra materialet.
Baltisk rav
Rav som blir funnet rundt Østersjøen har gitt et ekstremt rikt materiale av fossile insekter, mange av dem meget godt bevarte. Dette ravet stammer fra eocen eller tidlig oligocen - rav lar seg foreløpig ikke datere ved kjemiske analyser og alderen er fortsatt noe usikker. Det er beskrevet omtrent 5000 fossile arter fra baltisk rav, de fleste av dem insekter. De fleste grupper er representerte, mer kuriøse innslag er for eksempel insektgruppen Mantophasmatodea som ble funnet i Baltisk rav før den ble oppdaget som nålevende insekter i Afrika. Insektmaterialet i baltisk rav har et moderne preg, men mange grupper er knyttet til tropiske eller subtropiske områder, noe som viser at området på denne tiden hadde et betydelig varmere klima enn i dag.
Andre ravforkomster
Det er kjent mange andre ravforekomster som har gitt viktige funn. De eldste kjente ravforekomstene stammer fra trias. Fra mesozoikum er det viktige forekomster fra Libanon (tidlig kritt, 120-135 millioner år før nåtid), Burma (kritt, ca. 100 millioner år før nåtid), Spania (tidlig kritt) og New Jersey (kritt, ca. 92 millioner år før nåtid). Særlig det burmesiske ravet har gitt en del svært interessante funn, for eksempel den merkelige myggen Cascoplecia insolitis.
Dominerende grupper
Fossilene utgjør ikke et tilfeldig utvalg av alle tovingene som har levd; ulike undergrupper har hatt ulik sjanse for å blir fossilisert, avhengig av hvor de har levd. Det er likevel noen trekk som er påfallende. Ett er at gruppen Bibionomorpha er ganske mangfoldig på de fleste fossillokaliteter like siden trias, og spesielt familien hårmygg (Bibionidae) i avsetninger fra tertiær. Stankelbein-lignende mygg (Tipulomorpha) er også artsrike, mens stikkmygg og beslektede grupper (Culicomorpha) har forholdsvis få fossile arter sammenlignet med situasjonen i dag, til tross for at disse myggene har larver i ferskvann og dermed burde være tallrike i ferskvannsavsetninger. Den gruppen som utmerker seg som dårligst representert sammenlignet med den moderne faunaen er de mest avanserte fluene, Calyptratae, som er svært artsrike i dag, men bare er kjent fra nokså få fossile arter.
Federico Grabich
Federico Grabich (født 26. mars 1990) er en argentinsk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han ble slått ut i de innledende rundene på 50 meter fri.
Kryss på linjen
Kryss på linjen (originaltittel: Pillow Talk) er en amerikansk romantisk komedie fra 1959, regissert av Michael Gordon og produsert av Arwin Productions og Universal Pictures. I hovedrollene spiller Rock Hudson, Doris Day, Tony Randall og Thelma Ritter. Filmen handler om en enslig, kvinnelig interiørarkitekt som er svært irritert over å måtte dele telefonlinje med en mannlig komponist og kvinnebedårer. Manus er skrevet av Stanley Shapiro og Maurice Richlin, basert på en historie av Russell Rouse og Clarence Greene.
Filmen ble en stor suksess og ble blant annet nominert til fem Oscar, hvorav den vant prisen for beste originalmanus. Hudson, Day og Randall spilte i ytterligere to filmer sammen, Pyjamas for to (1961) og Ingen blomster takk (1964). Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret filmen til tidenes 99. beste kjærlighetsfilm fra USA.
Handling
Den suksessfulle interiørarkitekten Jan Morrow (Doris Day) irriterer seg over å måtte dele telefonlinje med kvinnebedåreren Brad Allen (Rock Hudson). Han er en Broadway-komponist og sjarmerer gjerne sine mange kvinnelige bekjentskaper ved å synge en sang «skrevet spesielt til dem» over telefonen. I virkeligheten er det bare én sang, men han bytter ut navnet på kvinnen etter hvem han fremfører den til. Jan er på sin side enslig, og er kun opptatt av jobb. Hun har imidlertid en beiler i en av sine klienter, den velstående Jonathan Forbes (Tony Randall), men avviser de mange fremstøtene hans. Jonathan klager seg til sin gamle studiekamerat og gode venn Brad, uten å være klar over hans forbindelse til Jan. Brad på sin side innser imidlertid raskt hvem det er snakk om da Jonathan nevner telefonproblemene hennes, men holder tett.
Vel fremme på hytten tilbringer Brad og Jan en romantisk aften foran peisen. Da Brad går ut for å hente mer ved finner Jan notearket til en sang i jakkelommen hans. Hun setter seg foran pianoet for å spille den, og blir sjokkert da hun innser at det er kvinnesangen til Brad. Få minutter senere ankommer Jonathan og en rasende Jan forlater hytten sammen med ham. Vel hjemme i New York igjen innser Brad at han er forelsket i Jan, og legger en plan for å vinne henne tilbake. Han ansetter henne for å pusse opp ungkarsredet sitt, og ber henne innrede slik hun hadde ønsket å ha det. Jan ser sitt snitt til å ta hevn for å ha blitt ført bak lyset. Hun innreder leiligheten hans så smakløst som hun kan komme på. Da Brad får se resultatet blir han alt annet enn fornøyd. Han reiser hjem til Jan, plukker henne ut av sengen og bærer henne med hjem til seg. I den påfølgende krangelen kommer det frem at Brad ønsker å gifte seg med Jan, og hun smelter. Noen måneder senere er de gift og venter sitt første barn sammen.
Produksjon
Russell Rouse og Clarence Greene skrev den opprinnelige historien som filmen er basert på, men det gikk mange år før den til slutt ble filmatisert. I 1942 solgte de historien til RKO Pictures, men da filmselskapet ikke produserte noen film kjøpte de den tilbake tre år senere. I 1947 solgte Rouse og Greene historien som et teaterstykke, men kjøpte den tilbake fire år senere. Til slutt solgte de historien til Arwin Productions, produksjonsselskapet til Doris Days ektemann Martin Melcher, i 1958. Arwin produserte filmen i samarbeid med Universal Pictures.
Kryss på linjen var regissør Michael Gordons første i Hollywood siden 1951, da han ble svartelistet grunnet sin angivelige tilknytning til kommunismen. Filmen var Rock Hudsons første komedie. Gordon rådet ham til å «spille likefram og la publikum finne humoren». Universal lånte kostymedesigneren Jean Louis fra Columbia Pictures. Han designet 24 kostymer til Day. Laykin et Cie lånte også bort smykker til en verdi av en halv million dollar til filminnspillingen. Kryss på linjen bidro til å skape en ny filmidentitet for Day, som karrierekvinnen som holder seg unna menn, helt til hun møter den rette.
Kryss på linjen var den første av totalt tre som Melcher, Day, Hudson og Tony Randall laget for Universal. De to neste var Pyjamas for to (1961) og Ingen blomster takk (1964).
Mottakelse
Kryss på linjen ble en stor suksess og banet vei for en ny type romantiske komedier, med seksuelle hentydninger, som ble populære det kommende tiåret. The New York Times inkluderte den på sin liste over de ti beste filmene fra 1959. Variety beskrev filmen som «en elegant, sofistikert produksjon som hovedsakelig handler om s-e-x». Bosley Crowther i The New York Times var også positiv og beskrev den som «en av årets livligste og mest moderne romantiske komedier».
Senere anerkjennelse
Kryss på linjen ble utvalgt til bevaring i National Film Registry i 2009.
Mackaybreen
Mackaybreen er en stor isbre i Antarktis som heller ned østover fra polarplatået mellom Convoy Range og Clare Range til den sørlige delen av Granite Harbour i Ross Dependency, New Zealands kravområde i Antarktis.
Den ble oppdaget av South Magnetic Pole Party på Nimrod-ekspedisjonen (1907–09) og oppkalt etter Alistair F. Mackay, et medlem av gruppen.
Mackay bretunge er en bretunge fra Mackaybreen som stikker ut i Granite Harbour. Den ble først kartlagt under Terra Nova-ekspedisjonen (1910–13) og navnsatt i forbindelse med Mackaybreen.
Agametrus
Utseende
Middelsstore, avlange, litt flate, strømlinjeformede, svarte vannkalver, gjerne med gule flekker. Overflaten er ganske blank.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
Slekten blir ofte plassert som en underslekt av Platynectes.
Domantas Sabonis
Domantas Sabonis (født 3. mai 1996) er en litauisk basketballspiller.
Han representerte Litauen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på syvendeplass med det litauiske landslaget. .
Filosofiåret 1550
Filosofiåret 1550 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1550.
Militærordningen
Militærordningen er personellordningen for militært tilsatte i det norske Forsvaret. Den ble behandlet av Kongen i statsråd 24. april 2015 og av Stortinget 12. juni 2015. Ordningen er en NATO-tilpasset personellstruktur med et offiserskorps (OF) og et spesialistkorps (OR).
Starten
Initiativet som ledet til militærordningen ble tatt av generalmajor Per Sverre Opedal, Generalinspektør for Hæren 2009–2013, da han i 2011 etablerte et prøveprosjekt med sjefsserjsanter ved Telemark bataljon, Panserbataljonen og Forsvarets spesialkommando. Generalen satte et fokus på viktigheten av spesialistkompetanse og kontinuitet i fag.
Etablering
Forsvarsdepartementet ga den 1. mars 2013 sin tilrådning til Stortinget i form av «Meld. St. 14 (2012–2013) kompetanse for en ny tid». Meldingen satte fokus på blant annet den militære profesjonen og kompetansen, et felt som tross tiår mer omstillinger i Forsvaret, aldri var blitt vektlagt. «Forsvaret har behov for færre generalister og flere spesialister. Normen i Forsvaret er fortsatt tidsbegrensede stillinger og hyppige jobbrotasjoner. Mens teknologiutviklingen betyr at mange oppgaver i dag krever spisskompetanse, er personellordninger og karriereveier ikke godt nok tilpasset behovet for spesialisering og kontinuitet. Militær beredskap og logistikk er eksempel på fagfelt hvor det er behov for ytterligere kompetansebygging og spesialisering. Det vil fortsatt være behov for militært personell med breddeerfaring og høyere militær utdanning. En større andel befal må imidlertid i fremtiden inngå i horisontale karriereløp. Generalister og spesialister må i større grad utfylle hverandre og bidra i en verdikjede for å nå felles mål. Gjennom en større bredde i karriereveier, redusert jobbrotasjon for militært ansatte, horisontal rekruttering og karriereløp også for sivile, skal sektoren møte det økte behovet for dybde- og spesialistkompetanse.»
To parallelle profesjoner
Militærordningen innebærer at militært tilsatte er inndelt i to hovedkategorier: offiserskorpset består av personell med krigsskoleutdannelse eller akademisk utdannelse og kvalifiseringskurs; og spesialistkorpset består av personell med befalsutdannelse og/eller viktig akademisk kompetanse eller realkompetanse. Forsvarets mål er å bestå av 70 prosent spesialister og 30 prosent offiserer.
Med Militærordningen ble personellkategorien yrkesbefal erstattet med offiser; avdelingsbefal og kontraktsbefal ble erstattet med befal; og vervede mannskaper ble erstattet av grenaderer og konstabler.
Ordningen innebærer dessuten at Forsvaret har to militære tilsettingsforhold: T‑35 (tilsetting til 35 år) og T‑60 (tilsetting til 60 år), men ordningen stiller ikke krav om befals- eller offisersutdanning for å bli tilsatt i T‑60. De som tar krigsskole gis fast tilsetting(T-60) i Forsvaret ved fullført og besått grunnleggende offiserutdannelse (tilsettes til pensjonsalder).
Innføringen av Militærordningen ble av Forsvaret selv kalt den største omveltningen siden Hæren ble opprettet i 1628. Ordningen innebærer at yrkessoldater på laveste nivå kalles konstabler (Sjøforsvaret) og grenaderer (Hæren og Luftforsvaret).
Marcel Renault
Marcel Renault (14. mai 1872 i Paris i Frankrike, død 25. mai 1903 i Payré) var en fransk motorsportutøver, og medgrunnlegger av bilprodusenten Renault i 1899, sammen med brødrene Louis og Fernand Renault i Billancourt.
Marcel døde den 25. mai 1903, etter å ha skadet seg alvorlig dagen før under Paris-Madrid-løpet. Ulykken fant sted i Couhé-Vérac, utenfor Poitiers. Løpet ble da avbrutt; det var kommet til Bordeaux. Dette ble det siste av den tids store billøp mellom byer.
Han ble begravet på cimetière de Passy i Paris.
Etter hans død ble det reist en statue til hans minne, men den ble ødelagt av fremrykkende tyske styrker under andre verdenskrig.
Mikael Simonsen
Mikael Simonsen (født 20. november 1882, død 29. mars 1950) var en dansk roer som deltok i OL 1912 i Stockholm. Simonsen vant en olympisk bronsemedalje i roing under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den danske båten som kom på tredjeplass i firer med styrmann. De tapte tapte semifinalen til den tyske fireren med roerne fra roklubben «Ludwigshafener Ruderverein», som siden vant finalen over den britiske båten med mannskap fra «Thames Rowing Club».
Roerne på den danske båten fra «Polyteknisk Roklub» var Erik Bisgaard, Rasmus Frandsen, Mikael Simonsen, Poul Thymann og Ejgil Clemmensen som styrmann.
Universal Studios Hollywood
Et nytt digitalt produksjonsanlegg ble bygget på området for å slå sammen alle NBCUniversals virksomheter på USAs vestkyst. Som et resultat er de nåværende Los Angeles-kontorene til KNBC, KVEA og NBC News med Telemundo samlet på området der Technicolor SA tidligere holdt til. Anlegget inneholder dessuten hoteller (Hilton og Sheraton), kinoen Globe Theatre som ofte anvendes til banketter og mottagelser, og forretnings- og restaurantområdet Universal CityWalk.
Apyrrothrix
Apyrrothrix er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Forholdsvis store, mørkbrune smygere med små, hvite flekker i forvingens ytre del. På undersiden er særlig bakvingene brunoransje i den indre delen. Vingefrynsene er hvite med enkelte avbrudd av brune frynser. Den hårete larven er svart med gule tverrstriper.
Eggum hydrografiske stasjon
Eggum hydrografiske stasjon eller formelt Fast hydrografisk stasjon Eggum, også kjent som Eggum havforskningsstasjon er en av Havforskningsinstituttets åtte faste, nasjonale målestasjoner for kystnære observasjoner. Den ligger på nordsiden av øya og kommunen Vestvågøy i Lofoten, Nordland, vendt ut mot Vesterålen og Lofotbassenget. Den startet målinger i 1935. Ved siden av Skrova hydrografiske stasjon på innsiden av Lofotveggen har Eggum hatt stor betydning for utviklingen av Lofotfisket etter skrei.
Apyrrothrix
Levevis
Larvene lever på eikeslekten (Quercus spp.).
Utbredelse
Artene er utbredt i det sørvestlige USA og den nordlige delen av Mexico.
Eggum hydrografiske stasjon
Stasjonen ligger innerst ved kyststrømmen som passerer langs yttersida av Lofotveggen. Det dype havet utenfor Eggum har større sesongvariasjon i temperatur og saltinnhold enn ved Skrova på innsiden i Vestfjorden. Det kommer hyppigere og større forsyninger av friskt dypvann utenfor Eggum, og det bygger seg ikke opp så tydelige og stabile skikt i vanndybdene som på innsiden. Dessuten har ikke utsiden av Lofoten de store svingningene i overflatevannet som «overgangslaget» skaper i Vestfjorden.
Det er inntil 500 meter dypt i havet et stykke utenfor stasjonen, men det måles bare ned til 150-200 meter nær stasjonen hvor vannet er grunt. Normaldybden rundt Eggum er 10-50 meter og kontinentalsokkelen går her noen kilometer ut. Det måles temperatur og salinitet i ulike dybdelag annenhver uke. Overflatetemperaturen er typisk ca 5-6°C om vinteren og 10-12°C om sommeren. Saltholdigheten veksler i overflaten mellom 33 og 35 promille. I lag under 150 meter er temperaturen i juli om lag 6,5°C, og i januar drøyt 7,0°C, mens saltholdigheten er om lag 34-35 hele året. Først på om lag 200 meters dyp når saliniteten stabilt 35.
Målte temperaturer og saltinnhold ved 1 meter dybde og 150 meter de siste årene fordeler seg slik:
Sulaiman Bin Abdul Al Rajhi
Sulaiman Bin Abdul Al Rajhi (født på 1920-tallet, død 27. juni 2017) vokste opp i Nejd-ørkenen og hadde sammen med broren sin den største enkelte eierandelen i familiens Al Rajhi Bank som han var med-grunnlegger av. Al Rajhi satt som styreleder for National Agricultural Development Company (NADEC) og det er blitt anslått at han hadde en formue på cirka 11 milliarder dollar.
Al Rajhi Banken er konsekvent blitt rapportert å ha den mest lønnsomme virksomhetene blant alle bankkonsern i hele Saudi-Arabia. En CIA-rapport har sterkt antydet at Al Rajhi-banken blir brukt til å finansiere islamske ekstremister selv om de ikke har funnet sterke nok beviser på dette.
Sulaiman mottok sin Bachelor-grad fra King Abdulaziz University. Han var bosatt i Saudi-Arabia, og er far til 31 barn. Al Rajhi-familien blir vurdert som landets rikeste ikke-kongelige, og blant verdens ledende filantroper.
Al Rajhi-brødrenes vekst og ekspansjon kom som følge av den store flommen av arbeidsinnvandrere til Saudi-Arabia på 1970-tallet. I 1983 fikk brødrene tillatelse fra myndighetene til å åpne Saudi-Arabias første islamske bank, en bank som skulle observere at muslimer overholdt de religiøse læresetningene, for eksempel forbudet mot å ta opp renter som ifølge islam er strengt forbudt for troende muslimer.
Al Rajhi-familiens flaggskip Saar Foundation ble den sentrale gjenstand for raidet som ble utført 20. mars 2002 av det amerikanske Federal Bureau of Investigation (FBI), som en del av deres Operasjon Green Quest. Operasjon Green Quest førte til arrestasjon av to personer som arbeiedt for Saar Foundation. En av disse innrømmet i avhør at han hadde planer om å myrde flere saudiarabiske ledere og han ble senere dømt til 23 års fengsel.
Axel Fridtjof Gulbranson
Axel Fridtjof Gulbranson (født 20. mai 1866 i Christiania, død 31. juli 1950 i Oslo) var godseier på Vestby gods i Enebakk.
Axel Fridtjof Gulbranson er født i Christiania. Sine første leveår var i Karl Johans gate 14, som hans bestefar bygget etter den store bybrannen i 1858. Etter bestefarens død i 1868 vokste Gulbranson opp på Nøisomhed på Gulbransons Løkke ved Frognerkilen. Han tok sitt juridikum i 1892 og studerte deretter 2 år i England og Frankrike.
Axel Fridtjof Gulbranson solgte Vestby gods i 1921 til Enebakk kommune. I 1924 kjøpte han gården Store Snekkestad i Våle kommune med Holmestrand som nærmeste tettsted.
Axel Fridtjof Gulbranson er stedt til hvile ved Gulbransons familiegrav på Vestre gravlund i Oslo.