cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Snehvit og de syv dvergene
Handling
I filmen er Snehvit, som i eventyret, en ung vakker pike med «hud hvit som sne, lepper røde som blod, og hår sort som ebenholt». Hennes stemor er rikets dronning som selv vil være den vakreste i landet. Hver dag spør hun sitt magiske speil: «Speil, speil på veggen der – hvem er vakrest i landet her?», og så lenge speilet gir svaret «Du, min dronning, er vakrest i landet her» er hun fornøyd. Men en dag svarer speilet at det er Snehvit som er vakrest i landet, noe som gjør dronningen rasende. Hun beordrer en jeger å ta med Snehvit ut i skogen for å ta livet av henne. Som bevis vil hun ha tilbake Snehvits hjerte i et skrin.
Synkronsvømming
Historie
Kellerman var en inspirasjon for en kvinne som etter hvert skulle komme til å bli en legende i Hollywood, Esther Williams. Denne olympiske utøveren portretterte Kellermans liv i musikalen Million Dollar Mermaid, og fortsatte med en rekke 'vannmusikaler' på 40- og 50-tallet. Hennes suksess inspirerte mange unge jenter over hele verden til å begynne med synkronsvømming.
Snehvit og de syv dvergene
Handling
Jegeren tar med Snehvit ut i skogen, men når han skal drepe henne klarer han ikke å gjøre det og ber i stedet Snehvit løpe inn i skogen. Snehvit gjør dette og møter en gruppe dyr som viser henne til en liten stue der hun kan bo. Det viser seg senere at stuen tilhører syv dverger, og de vil til å begynne med ikke ha henne der. Når hun forteller hva som kommer til å skje med henne om de kaster henne ut, viser de sin barmhjertighet og lar henne få bli. Hun betaler tilbake ved å rydde, lage mat og fortelle historier om prinsen hun elsker.
Synkronsvømming
Historie
I Norge ble synkronsvømming tidligere kalt kunstsvømming, og det ble arrangert norgesmesterskap for damer og herrer fram til 1930. Sporten ble så tatt opp igjen i 1954, men der det tidligere bare hadde vært enkle formasjoner kombinert med svømming ble det nå stilt større krav til utførelse og drakter. I tillegg ble nå musikk lagt til som et ekstra element. Kongens pokal ble utdelt for første gang i 1992.
Snehvit og de syv dvergene
Handling
Dronningen spør igjen speilet på veggen om hvem som er vakrest i landet, hvorpå speilet svarer at Snehvit er vakrest. Dronningen påpeker at Snehvit er død og at hun har fått Snehvits hjerte som bevis. Speilet forteller da dronningen at hun har fått hjertet til et dyr og at Snehvit fortsatt lever i de syv dvergenes hus. Dronningen bestemmer seg for å ta saken i egne hender og forvandler seg til en gammel tiggerkvinne. Hun forgifter et eple og gir seg av sted til de syv dvergenes hus.
Norske stemmeskuespillere
Da filmen kom til Norge i 1938 var det først snakk om å erstatte de amerikanske originalstemmene med norske, slik det ble gjort i Sverige og flere andre land. En antatt kostnad på 40 000 kroner og studioarbeid i København satte imidlertid en stopper for planene, og filmen ble lansert med amerikansk originallyd høsten 1938. Norske stemmer ble ikke lagt til før 1982 og på nytt i 1994.
Ifølge en norsk avisartikkel fra 1983 ble dvergenes originale norske stemmer spilt av Henki og Lasse Kolstad, Sverre Holm, Knut Risan, Rolf Sand, Arve Opsahl og Frank Robert.
Musikk
Sangene i filmen har tekst skrevet av Frank Churchill, Larry Morey og Leigh Harline og musikk av Paul J. Smith og Leigh Harline. I forbindelse med lanseringen av filmen ble det også lansert et soundtrack-album album i USA bestående av følgende sanger:
«Disneys dårskap»
Walt Disney hadde på slutten av 20- og 30-tallet lykkes i å etablere seg som en av Hollywoods store filmskapere. Hans Mikke Mus-kortfilmer og Silly Symphonies-filmer hadde hatt stor suksess. Han hadde til og med begynt å eksperimentere med tegnet fargefilm, noe som skulle vise seg å være en både kreativ og lukrativ idé da en av hans første tegnede kortfilmer i farger, De tre små grisene, spilte inn mer enn 250 000 dollar på to år. Takket være dette kunne Walt ta ut en bankkreditt på én million dollar, som han skulle finansiere sitt nye prosjekt: en helaftens tegnefilm basert på brødrene Grimms versjon av Snøhvit.
Walt hadde helt siden 15-årsalderen villet lage en film av eventyret Snøhvit. Han hadde da sett en stumfilmversjon med Marguerite Clark i hovedrollen som hadde gjort et stort inntrykk på ham. Filmen ble prosjektert på en skjerm med fire sider, og han satt slik at han kunne se to skjermer samtidig. Tanken på å lage en helaftens film var ikke bare hentet ut fra et kunstnerperspektiv. Den store depresjonen hadde påvirket lysten til å gå på kino. Dette resulterte i at mange kinoeiere var tvunget til å gi bort gratisbilletter eller vise doble langfilmer. Dette påvirket igjen budsjettet til kortfilmer negativt.
Det gikk rykter om at The Walt Disney Company holdt på å gå konkurs da det var allment kjent at filmstudioets økonomi gikk opp og ned. Da Walt kalte hele personalstaben til et møte, var mange overbevist om at studioet skulle legges ned. Men møtet viste seg å være Walts tilkjennegivelse av at produksjonen av Snehvit skulle starte. Deretter fremførte Disney selv hele historien, inkludert alle roller og scener, og ved slutten spredte applausen seg mellom de ansatte. Dagen etter ga filmstudioet ut en pressemelding om at Disney skulle produsere en helaftens tegnefilm av eventyret Snøhvit.
Keiji Suzuki
Han representerte Japan under Sommer-OL 2004 i Athen, der han tok gull.
Snehvit og de syv dvergene
«Disneys dårskap»
Mange aviser mente at Disneys nye prosjekt var en fornyelse innen filmbransjen, mens filmstudioene i Hollywood ikke var like entusiastiske. De var overbevist om at prosjektet skulle innebære kroken på døra for Walts karriere og døpte derfor prosjektet til «Disneys dårskap».
Keiji Suzuki
Han la opp i 2012. I 2015 ble han associate professor ved Idrettsdepartementet ved Kokushikan-universitetet.
Sven-Olof Sandberg
Sven-Olof Sandberg, populært kalt "SOS" (født 28. desember 1905 i Stockholm, død 20. august 1974 i Danderyd) var en svensk sanger og sangtekstforfatter som medvirket blant annet på TV og i filmer.
Snehvit og de syv dvergene
«Disneys dårskap»
Walt lot seg ikke skremme av dette, men fokuserte i stedet fullt og helt på sitt nye prosjekt og ansatte til og med flere tegnere. Alle de nyansatte ble intervjuet personlig av Walt, hvor noen av disse var Marc Davis, Ward Kimball, Frank Thomas og Ollie Johnston som senere skulle inngå i gruppen Walt kalte for «de ni gamle menn», ettersom de var de mest lojale og bar ansvaret for mange scener i Disney-studioets filmer. Inntil Snehvit-prosjektet startet hadde Walt hatt seks heltidsansatte tegnere, men med dette prosjektet ble arbeidsstokken økt til 50 animatører, 50 assisterende animatører, et orkester med 24 medlemmer samt manusforfattere, fargeleggere, kameramenn, teknikere, sekretærer og løpegutter.
Produksjon
Fremdriftsplanen og manuset til Snehvit var klart i 1935, og animatørene så frem til å lage en helaftens tegnefilm. Walts bror Roy mente derimot at det ville ta for lang tid å lage filmen og at summen de var tvungne til å investere i prosjektet var altfor høy. De var nå nødt for å utbetale flere lønninger etter å ha ansatt flere nye tegnere, og Walt hadde dessuten innført et bonussystem der bonusen ble bestemt ut ifra hvor mye tid tegneren hadde tilbrakt i studio hver uke. Bonussystemet var ment for å se til at de beste tegnerne ikke skulle hoppe av prosjektet innen filmen var ferdig. Roy bekymret seg over at deres utgifter skulle bli ekstremt store, men Walt mente at de kunne skjære ned på produksjonen av kortfilmer for å få råd. Dette gjorde Roy enda mer urolig ettersom kortfilmene var filmselskapets største inntektskilde. Mot slutten ble Walt nødt for å pantsette huset sitt for å få tilstrekkelig med kapital til produksjonen som pågikk i tre år og landet på 1,5 millioner dollar, en gigantisk sum for en film på 1930-tallet.
Sven-Olof Sandberg
Sven-Olof Sandberg startet sin skuespillerkarrieren i 1923 etter å ha forskjellige type arbeid tidligere. I 1924 spilte han sommerteater med Weyler Hildebrand og Nils Ferlin. Han debuterte som plate- og radioartist i 1927 og fikk året etter ett gjennombrudd med "När bröllopsklockor ringa". Han kom med sin barytonstemme til å bli en av Sveriges mest produktive sangere. I perioden 1940-1944 var han engasjert ved Stockholmsoperaen. Han startet i 1929 musikkforlaget Svenska Noter der han foruten tekster til slagere og andre sanger også ga ut noveller og reiseskildringer. På noen arbeider benyttet han pseudonymet Tom Wilson. SOS som han ble kalt fungerte også som impresario for andre artister. I en periode var han impresario for Jussi Björling og var mannen bak Björling konserter i de svenske folkparkene blant annet.
Han var gift tre ganger, første gangen med Greta Möllersten, andre gangen med pianisten og komponisten Gunnel Andrén og tredje gangen med tekstforfatteren Gunilla Nordström.
Snehvit og de syv dvergene
Produksjon
Walt lot animatørene sine studere mennesker og modeller, for å at de skulle lære seg hvordan menneskers bevegelser ser ut slik at filmen skulle bli så realistisk som mulig. De fikk også lære seg hvordan kroppsspråk og bevegelser kan uttrykke en personlighet. (Dette ble brukt til dvergene da de har omtrent samme kroppsbygning, men helt forskjellige særegenheter). Tegnerne fikk dessuten lære seg å tegne regn, lyn og torden, vann og vannspeilinger.
Det vanskeligste skulle vise seg å være å bestemme Snehvits utseende. Mange av animatørene hadde egne tanker og ideer om hvordan hun så ut. Til og med prinsens utseende var vanskelig å komme frem til. Da filmteamet kjente at han ikke passet så bra sammen med resten av figurene, ble hans del i filmen nedkortet. Han hadde til å begynne med en mye større rolle enn den vi ser i dag. (Deler av handlingen som opprinnelig ble tiltenkt prinsen i Snehvit, ble i stedet brukt i filmen Tornerose over 20 år senere). «Minsten» skulle fra begynnelsen ha snakket akkurat som alle de andre dvergene, men da ingen passende stemme kunne finnes, fikk han bli stum.
Arbeidet med filmen
I løpet av de tre årene som filmen var i produksjon, ble det laget over to millioner tegninger, men kun 250 000 brukes i filmen. 750 personer jobbet med den, og 80 musikere bidro til musikken. Fargeleggingen var veldig nøyaktig. Alle farger skulle ha akkurat rette nyanse. Det kunne derfor ta flere måneder å få frem eksakt den fargen man ville bruke, og den ferdige filmen hadde mer en 1500 fargenyanser. For at Snehvits kinn skulle bli røde og perfekte ble det brukt rouge.
Som en del av promoteringen av begivenheten ble det den 19. mai 1937 vist en film på rundt 40 minutter kalt Academy Award Review of Walt Disney Cartoons, bestående av fem kortfilmer som alle hadde vunnet Oscar. Disse fem tegnefilmene var:
Mottakelse
Snehvit hadde verdenspremiere på Carthay Circle Theater for en innbudt Hollywood-elite 21. desember 1937. Walt Disney hadde valgt Carthay Circle av sentimentale årsaker; det var den kinoen som hadde vist premiere på alle hans filmer siden Mikke Mus' første opptreden. Mange av dem som kom til premieren, var skeptiske til Disneys film, men da den siste scenen var slutt ble Disney og filmen hyllet med en stående applaus. Kort tid senere dukket Walt og dvergene opp på fremsiden av Time Magazine. Filmen hadde premiere for allmennheten 4. februar 1938 og innbrakte over 8,5 millioner dollar over hele verden, og det bare under den første premieren. (Filmen har hatt nypremiere atskillig ganger senere.) Snehvit ble den filmen som har innbrakt mest penger noensinne globalt på ett år, innen Tatt av vinden fra 1939 slo denne rekorden. Om inntektene fra Snehvit i dag skulle justeres etter inflasjon, er filmen den tiende mest innbringende filmen noensinne.
Priser
Under Oscar-utdelingen i 1938 ble Leigh Harline nominert for «beste originalmusikk», men hun måtte se seg slått av Charles Previn som vant prisen for filmmusiken til 100 mann og 1 pike. Trass i at musikken til Snehvit ble skrevet av Harline, Frank Churchill og Paul J. Smith, ble bare Harline nominert da han sto som ansvarlig for musikkavdelingen. Mellom 1935 og 1938 anså Oscar-akademiet at filmmusikk var hele musikkavdelingens prestasjon, og derfor ble ikke enkeltpersoner nominert.
I 1984 ble filmen tildelt Jackie Coogan-prisen, og tre år senere, under filmens 50-årsjubileum, fikk Walt Disney posthumt en spesialpris fra «Motion Picture Screen Cartoonists Awards». I 1989 ble filmen utvalgt som en av de første inn i USAs National Film Registry (Det nasjonale filmregisteret) slik at filmen kunne bevares for kommende generasjoner. Snehvit og de syv dvergene har også en egen stjerne på Hollywood Walk of Fame ved 6912 Hollywood Boulevard.
I de senere år har filmen blitt tildelt priser for DVD-utgaven som ble lansert i 2001.
Andre tidlige animerte langfilmer
Det ryktes at den argentinske animatøren Quirino Cristiani (1896–1984) lagde tre animerte langfilmer før Snehvit og de syv dvergene, hvorav El Apóstol fra 1917 er den eldste. Samtlige av disse, som alle var cut-out-animasjon, en form for stop motion-teknikk, regnes imidlertid som tapt, og det foreligger ingen dokumentasjon på at deres lengde virkelig kvalifiserer til å betegnes som langfilmer. Imidlertid finnes det noen få eldre helaftens animasjonsfilmer som fremdeles eksisterer, som Die Abenteuer des Prinzen Achmed fra 1926, skjønt også her er det snakk stop motion, ikke tegnefilmer i vanlig celleanimasjonsteknikk.
Lucija Kimani
Lucija Kimani (født 21. juni 1980) er en bosnisk friidrettsutøver, som konkurrerer på maraton. Hun representerte Bosnia-Hercegovina under Sommer-OL 2008, der hun ble nummer 42. Hun representerte også landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ikke fullførte maratonløpet.
Boris Kuznetsov
Boris Dmitrijevisj Kuznetsov (russisk: Борис Дмитриевич Кузнецов; født 14. juli 1928 i Moskva, død 3. desember 1999) var en sovjetisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Kuznetsov ble olympisk mester i fotball i Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia med 4 – 0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0 – 0. De vant semifinalen mot Bulgaria med 2 – 1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo med 1 – 0.
Kuznetsov spilte 26 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1954 til 1959, han scoret ikke for landslaget.
Gianni Rodari
Gianni Rodari (født 23. oktober 1920 i Omegna (Novara), død 14. april 1980 i Roma) var en italiensk forfatter, som hovedsakelig skrev barnebøker.
Antonio Maria Doria Pamphilj
Antonio Maria Doria Pamphilj (genoveser, født 28. mars 1749 i Napoli i Italia, død 31. januar 1821 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Gianni Rodari
Det norske samlaget utga i 2002 et utvalg av hans absurde noveller i Steinar Lones oversettelse, Fablar i telefonen og andre forteljingar. Samme år ble boka tildelt Kultur- og kirkedepartementets pris for barne- og ungdomslitteratur for beste barnebokoversettelse til nynorsk. Andre oversettelser til norsk er bare lettlest-boka Nasen som stakk av 2006.
Antonio Maria Doria Pamphilj
Han ble utnevnt til kardinal i februar 1785 av pave Pius VI, med Santi Cosma e Damiano som titteldiakonia. Han opterte senere for Santa Maria ad Martyres og deretter Santa Maria in Via Lata.
Han deltok i Venezia ved konklavet 1799–1800 som valgte Pius VII, og som protodiakon var det han som kronet den nye pave. En uvanlig omstendighet var at noen riktig tiara (pavekrone) ikke var for hånden; kardinal Doria Pamphilij måtte benytte en provisorisk tiara av pappmasjé.
Andre kardinaler i familien var Giorgio Doria Pamphilj Landi (kreert 1816, hans nevø) og Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1785, hans bror).
Nedim Nišić
Nedim Nišić (født 7. mars 1984) er en bosnisk svømmer, som spesialiserer seg i disiplinen fristil.
Nišić har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da han representerte Bosnia-Hercegovina under Sommer-OL 2008, der han ble slått ut i de innledende heatene.
Småfe
Småfe er et fellesnavn for de mindre husdyrene i norsk landbruk:
Lucio Sanseverino
Lucio Sanseverino (født 1565 i Napoli i Italia, død 25. desember 1623 i Salerno) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han var erkebiskop av Salerno fra 1612, og var samtidig en kort periode nuntius i Flandern.
Småfe
Begge arter er nøysomme i kosten og spiser vekk mange spirer til busker og trær. I beste fall bidrar de til vedlikehold av gammelt kulturlandskap. I verste fall holder de tilveksten så lav at de etterlater seg en ørken. Dette er en av mange teorier vedrørende utbredelsen av Sahara.
Lucio Sanseverino
Han ble utnevnt til kardinal i juli 1621, med Santo Stefano al Monte Celio som tittelkirke.
En rekke andre kardinaler kom fra samme slekt: Guglielmo Sanseverino (1378), Antonio Sanseverino (1527) og Stanislao Sanseverino (1816).
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Lopud
Lopud er en øy i Elafitiøyene i Adriaterhavet ved kysten av Kroatia. Øya ligger nordvest for Dubrovnik mellom Šipan og Koločep som er de to andre bebodde øyene i øygruppa. Den er bare en større bosetting på øya, landsbyen Lopud nordvest på øya.
Hovednæringen på øya er turisme, og øya er kjent for sine vakre sandstrender – spesielt i bukta Šunj øst på øya.
Dødsjakten (1977)
Dødsjakten (originaltittel: The Gauntlet) er en amerikansk film fra 1977. Filmen er regissert av Clint Eastwood, som også spiller hovedrollen.
Handling
Ben Shockley (Clint Eastwood), en alkoholisert, middelmådig politimann i Phoenix, sendes til Las Vegas for å eskortere vitnet Gus Malley (Sondra Locke) til en rettssak i Phoenix. Det viser seg snart at Malley er en prostituert som har informasjon om en viktig person innen mafiaen, som ikke har noen planer om å la henne vitne. Shockleys mistanker bekreftes når transportbilen sprenges i lufta og Mallys hus blir skutt i stykker. De må nå komme seg til Phoenix med livet i behold, og avsløre personen som vil drepe dem.
Rolleliste
Det var opprinnelig meningen at hovedrollene skulle spilles av Steve McQueen og Barbra Streisand, men bråk og krangling mellom de to tvang McQueen til å trekke seg. Eastwood tok over produksjonen og erstattet senere Streisand med Locke og brukte sitt eget produksjonsteam.
Nordby skole (Ås)
Nordby skole er en barneskole som ligger i Nordby i Ås kommune. Skolen har plass til 270 elever og arbeider etter prinsippene i PALS (Positiv atferd, støttende læringsmiljø og samhandling).
Skolen er påbygd flere ganger og bærer preg av det gjennom flere ulike bygningsdeler.
Enrico Cecchetti
Enrico Cecchetti (født 21. juni 1850 i Roma, død 13. november 1928 i Milano) var en italiensk danser, ballettmester og pedagog. Han var sønn av to dansere. Han debuterte fem år gammel i Genova og studerte med Carlo Blasis' elev Lepri i Firenze og turnerte med en liten gruppe i USA.
Karriere
Enrico Cecchetti hadde sin voksendebut i La Scala i Milano i Gudene fra Valhall, deretter opptrådte som gjestende førstedanser i de europeiske hovedsteder og gjorde sin St. Petersburg-debut i 1887 i Tulipanene fra Haarlem. I 1890 ble han 2. ballettmester ved det Keiserlige teater i St. Petersburg, og fra 1892 underviste han ved den tilknyttede skolen, hvor han i vesentlig grad bidro til å heve den tekniske standarden på danserne.
Blant hans elever er Trefilova, Egorova, Pavlova, Sedova, Vaganova, Kschessinska, Preobrajenska, Karsavina, Gorsky, Legat, Fokine, Obukhoff og Nijinskij – senere også Massine, Bolm Lopkova, de Valois, Danilova, Markova, Dolin og Lifar.
Betydning
Hans virkelig betydning var at han var en av de aller største ballettpedagoger i balletthistorien. Med det formål utelukkende å bevare hans system, kalt Cecchetti-metoden, ble Cecchetti Society grunnlagt i London i 1922 og ble inkorporert i ISTD (Imperial Society of Teachers of Dancing) i 1924. I USA har et Cecchetti Council of America eksistert siden 1939.
Blant rollene han skapte var Carabosse og Blue Bird i Tornerose i 1890 og sjefsevenukken i Scheherazade (1910) og The Showman i Petrushka i 1911.
Olav Helge Førde
Olav Helge Førde (født 21. april 1946) er norsk lege og professor ved forskningsgruppe for helsetjenesteforskning ved Universitetet i Tromsø. Han har også tidligere vært dekan ved det medisinske fakultet.
Olav Helge Førde er oppvokst i Høyanger og er bror til Einar Førde. Han avla medisinsk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1971 og flyttet til Tromsø 1971 i forbindelse med sin turnustjeneste som lege. Han deltok i utbyggingen av det nystartede medisinstudiet i Tromsø, og tok i 1979 den medisinske doktorgrad ved Universitetet i Tromsø. Han ble professor i 1983 og tiltrådte fra 1987 et professoratet knyttet til helsetjenesteforskning. Fra 1993 til 1996 var han områdestyreleder for medisin og helse i Norges forskningsråd. Han var første styreleder for Helse Nord fra 2001 til 2005.
Førde er spesialist i samfunnsmedisinsk forskning på utbredelsen av hjerte- og karsykdomer (coronar epidemiologi). Han er også engasjert i evaluering av medisinsk diagnostikk og behandling og etikk knyttet til epidemiologi og forebyggende medisin. Han var en av initiativtakerne til etablering og utvikling av Tromsø-undersøkelsenen.
Olav Helge Førde var midtbanespiller for TIL fra 1972 til 1974.
Jenny Thompson
Jennifer «Jenny» Beth Thompson (født 26. februar 1973 i Danvers i Massachusetts) er en amerikansk tidligere svømmer som i løpet av sin karriere har vunnet åtte Olympiske gullmedaljer (alle på stafett), tre sølvmedaljer og en bronsemedaljer. Hun har deltatt i fire OL; Sommer-OL 1992 i Barcelona, Sommer-OL 1996 i Atlanta, Sommer-OL 2000 i Sydney og Sommer-OL 2004 i Athen. Thompson har i tillegg 18 gull, ti sølv og fire bronse fra VM, to gull og en bronse fra Panamerikanske leker, samt 25 gull, fire sølv og to bronse fra Stillehavslekene.
Nyhavns glade gutter
Nyhavns glade gutter eller Onkel Joakim hemmelighed er en dansk film fra 1967 med manuskript av Eva Eklund og Poul Mogensen, regi av Carl Ottesen. Cirka to og et halvt år etter premieren – den 18. mai 1970 – skiftet filmen navn til Nyhavns glade gutter.
Handling
I havnekvarteret Nyhavn i København, ligger det poulære vertshus Trinidad, hvor Joakim Nielsen (Kai Holm) residerer. Han er et eiegodt menneske som ført og fremst tenker på andres ve og vel fremfor seg selv. Han agerer bank for hjemvendte sjøfolk og tilbyr et fristed for unge som ikke har andre steder å være. Mona Lise (Bodil Udsen) og den unge Vicky (Kirsten Peüliche) utgjør hans personale.
Arkitekturåret 2012
Arkitekturåret 2012 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 2012.
Festdagsreduksjonen
Festdagsreduksjonen (helligdagsreformen), gjerne oppfattet som Struensees festdagsreduksjon, var en halvering av antallet helligdager i Danmark-Norge, gjeldende fra 1771. Forordningen ble underskrevet av kong Christian VII 20. oktober 1770.
Forordningens tekst lød som følger:
Etter reformen gjensto det elleve høytidsdager. Høytidene rundt november ble samlet i den bevegelige allehelgensdag (første søndag i november).
Mange steder ble helligdagene som ble fjernet videreført som prikkedager, «halv-helligdager» da tjenestefolket skulle ha fri og minst mulig skulle gjøres.
Struensees festdagsreduksjon?
Det har vært en utbredt feiloppfatning at denne reformen ble utarbeidet av Struensee. Utarbeidelsen av reformen skjedde imidlertid før Struensee hadde fått den endelige makten i regjeringen. Dette oppnådde han først over sommeren 1770, og den eneste innflytelsen han har hatt, er at han har akseptert reformen og fått kongen til å underskrive den. Så selv om Struensee godtok reformen, var den ikke et produkt av hans regime. Historikeren Edvard Holm har uttalt at hvis reformen hadde vært utarbeidet av Struensee, så hadde enda flere helligdager blitt fjernet. Tross dette faktum ble det allerede i samtiden en utbredt forestilling at det var Struensee som sto bak, og denne forestillingen har blitt videreført i senere tiders populærhistoriske litteratur.
Joan Lino Martínez
Joan Lino Martínez (født 11. januar 1978) er en spansk-cubansk friidrettsutøver.
Han representerte Spania under Sommer-OL 2004, hvor han tok bronse i lengdehopp.
Hans Gustav Myhre
Hans Gustav Myhre (født 18. juli 1935) er en norsk tidligere badmintonspiller som representerte Bygdø IL og IF Ready.
Han vant 10 NM-gull i perioden 1953–1959. Han vant kongepokalen i 1953, 1956, 1958 og 1959.
Biafra
Biafra, offisielt Republikken Biafra, var en utbryterstat sørøst i Nigeria. Den eksisterte fra 30. mai 1967 til 15. januar 1970. Staten var oppkalt etter Biafrabukta. Innbyggerne var for det meste iboer som ledet løsrivelsen på grunn av økonomiske, etniske, kulturelle og religiøse spenninger blant de forskjellige folkene i Nigeria. Opprettelsen av staten var en av flere komplekse grunner til utbruddet av den nigerianske borgerkrigen, også kalt biafrakrigen.
Land of the Rising Sun var landets nasjonalsang, og staten ble formelt anerkjent av Gabon, Haiti, Elfenbenskysten, Tanzania og Zambia. Andre stater som ikke offisielt anerkjente landet, men ga det støtte og bistand, var Israel, Frankrike, Portugal, Rhodesia, Sør-Afrika og Vatikanstaten. Biafra mottok også bistand fra ikke-statlige aktører som Joint Church Aid, C.S.Sp. i Irland, Caritas, MarkPress og amerikanske Catholic Relief Services. Norges Røde Kors og Kirkens Nødhjelp gav også bistand under krigen.
Etter to og et halvt år med krig, hvor rundt én million sivile mistet livet i krigshandlinger eller hungersnød, ble Biafra enige om en våpenhvile med Nigerias regjering, og Biafra ble gjeninnlemmet i Nigeria.
Focke-Wulf
Focke-Wulf Flugzeugbau AG var en tysk flyprodusent, særlig kjent for jagerflyet Focke-Wulf Fw 190.
Kirsebærplukking
Begrepet brukes blant annet innen politikk, forskning og økonomi om standpunkter som underbygges av utvalgte data. «Håndplukking» er et annet norsk ord som brukes med samme betydning.
Focke-Wulf
Bakgrunn
Selskapet ble grunnlagt 23. oktober 1923 i Bremen som Bremer Flugzeugbau AG av professor Heinrich Focke, Georg Wulf og dr. Werner Naumann. Kort etter skiftet det navn til Focke-Wulf. I 1931 fusjonerte det med Berlin-selskapet Albatros Flugzeugwerke. Den dyktige ingeniøren og testpiloten Kurt Tank fra Albatros ble leder av den tekniske avdelingen. Han startet omgående arbeidet med Fw 44 Stieglitz, selskapet første kommersielle suksess, som kom på markedet i 1934. Selskapet utviklet også det første fullt fungerende helikopter, Focke-Wulf Fw 61, som ble demonstrert av testpiloten Hanna Reitsch i 1936 i Berlin. I 1937 måtte Heinrich Focke forlate selskapet, og han grunnla sammen med Gerd Achgelis, Focke-Achgelis, som spesialiserte seg på helikoptre. Samtidig hadde Tank designet og produsert passasjerflyet Fw 200 Kondor, som kunne fly over Atlanteren non-stop.
Kirsebærplukking
Modne kirsebær plukkes eller høstes fra juli til september i Norge. På hvert tre blir bær modne på ulike tider, derfor plukker man ofte modne bær og la umodne bær henge igjen til senere; dette har gitt inspirasjon til den overførte betydningen av ordet kirsebærplukking.
Focke-Wulf
Andre verdenskrig
Fw 200 ble senere modifisert til bombefly og patruljefly for Luftwaffe. Fw 190 Würger, designet fra 1938 og satt i produksjon mellom 1941 og 1945, var et av Luftwaffes fremste jagerfly under annen verdenskrig.
Kirsebærplukking
Politikk
Problemet forekommer særlig innen politikk der kort tid kan gjøre det vanskelig å avgjøre om de dataene man blir presentert er representative for hele saken eller bare representerer et utvalg. Når det argumenteres for en sak er det ikke unormalt å kun nevne argumenter og data som støtter saken, for slik å "vinne debatten" mer enn å opplyse saken. Dersom argumentene som nevnes er statistisk tvilsomme eller ugyldige, kan de bidra til å villede, og kirsebærplukking anses derfor som en uærlig taktikk. En utfordring innen politikk er at argumenter vektlegges forskjellig slik at de som baserer sine meninger på få men "viktige" data kan anklages for kirsebærplukking.
Focke-Wulf
Etterkrigstiden
Etter krigen emigrerte Kurt Tank og mange av selskapets menn til Latin-Amerika, hvor Tank var ledende i Argentinas flyutvikling. Focke-Wulf startet produksjonen igjen i 1951, og produserte treningsfly for Luftwaffe fra 1955. Fra 1961 innledet Focke-Wulf et samarbeide med Weserflug og Hamburger Flugzeugbau om utvikling av raketter. Focke-Wulf fusjonerte med Weserflug i 1964, og ble til Vereinigte Flugtechnische Werke (VFW).
Kirsebærplukking
Klima
Kirsebærplukking kan ha bidratt til å skape flere klimaskeptikere ved å ta utgangspunkt i det svært varme El Niño-året 1998, for så å vise at temperaturen ikke økte frem til 2013.
Medisin
En doktoravhandling av Louise Berendt viste at i 61 av 95 offentlig fiansierte danske kliniske studier var det forskjell mellom det forskerne hadde fått tillatelse til å undersøke og det de publiserte. I løpet av studiene endret over 50% av forskerne på forutsetningene slik at resultatene ble enklere å publisere, f.eks. at de publiserte bare et positivt sluttresultat uten å ta med hvordan pasientene reagerte i løpet av forskningsperioden.
Innen alternativ medisin har anekdoter, kirsebærplukking, påstander om gamle tradisjoner etc. vært brukt for å gi inntrykk av at alternative metoder virker bedre enn det er dekning for.
Aileen Frisch
Aileen Frisch (født 25. august 1992) er en tyskfødt sørkoreansk aker.
Hun representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 8 i singel.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 19.
Guglielmo Sanseverino
Guglielmo Sanseverino (død senest i november 1378) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Salerno fra 1612.
Han ble utnevnt til kardinal i september 1378.
En rekke andre kardinaler kom fra samme slekt: Antonio Sanseverino (1527), Lucio Sanseverino (1621) og Stanislao Guglielmo (1816).
Jérôme Jeannet
Jérôme Jeannet (født 26. januar 1977) er en fransk, profesjonell fekter. Hans største internasjonale resultat kom da han representerte Frankrike under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han tok gull i kårde lag. Han har også gull fra Sommer-OL 2004 i samme øvelse.
Nedžad Fazlija
Nedžad Fazlija (født 25. februar 1968) er en bosnisk skytter, som konkurrerer i rifle. Han har representert Bosnia-Hercegovina i Sommer-OL.
Clémence Poésy
Clémence Poésy (født 1982 i L'Haÿ-les-Roses i Frankrike) er en fransk skuespiller. Hun er mest kjent for rollen som «Fleur Delacour» i den fjerde Harry Potter-filmen, Harry Potter og Ildbegeret.
Biografi
Hun er datter av en fransk lærerinne og en far som var teaterskuespiller. Det var hennes far som ga Clémence sin første skuespillerjobb da hun var 14 år. Siden den gang har hun opptrådt i 6 filmer og 3 TV-programmer, alle i Frankrike. Hennes første engelskspråklige rolle var i BBCs miniserie Gunpowder, Treason and Plot, der hun hadde rollen som Maria I av Skottland. Clémence snakker både fransk og engelsk flytende.
Sent i november 2005 spredte klipp av Clémences nakenscener i filmen Bienvenue chez les Rozes seg på internett og skapte oppstyr, noe som blant annet førte til at enkelte konservative kristne grupperinger boikottet Harry Potter og Ildbegeret.
I 2008 spilte hun i actionfilmen Undercover i Brügge mot blant andre Colin Farrell, Brendan Gleeson og Ralph Fiennes. I 2010 gjentok hun rollen som Fleur i Harry Potter og Dødstalismanene - Del 1, og dette gjør hun også i del 2 i filmatiseringen av den siste romanen i den populære serien. I tillegg spilte hun en liten rolle i Oscar-nominerte 127 timer med James Franco, samt at hun også hadde en gjesterolle i den populære TV-serien Gossip Girl.
Mangiarotti
Mangiarotti kan referere til:
Jeep Patriot
Jeep Patriot er en liten SUV. Den ble introdusert tidlig i 2007.
I Norge leveres den i to modeller: Limited eller Sport. Den har en mengde praktiske løsninger for dagens bruk.
Ergys Kaçe
Ergys Kaçe (født 8. juli 1993) er en albansk fotballspiller som spiller for den iltauiske klubben FK Panevėžys.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Boris Tatusjin
Boris Georgijevisj Tatusjin russisk: Борис Георгиевич Татушин (født 31. mars 1933 i Moskva, død 15. januar 1998 i Moskva) var en sovjetisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Tatusjin ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia med 4 – 0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0 – 0. De vant semifinalen mot Bulgaria med 2 – 1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo med 1 – 0.
Tatusjin debuterte på landslaget 8. september 1954 mot Sverige. Han spilte 25 landskamper for Sovjetunionen i perioden 1954 til 1957 og scoret sju mål.
Kroer skole
Kroer skole er en barneskole som ligger i Kroer i Ås kommune. Skolen hadde i skoleåret 2019-20 96 elever og 16 ansatte. De har en klasse per trinn, men i flere fag blir klasser slått sammen. Skolen består av tre bygninger: to undervisningsbygg kalt låven og stallen, samt et administrasjonsbygg.
Diego Carrillo de Mendoza y Pimentel
Diego Carrillo de Mendoza y Pimentel, marqués de Gélves y conde de Priego (født ca. 1560, død 1631) var visekonge av Ny-Spania fra den 21. september 1621 til den 15. januar (eller til den 1. november) 1624.
Robert Bacon
Robert Bacon (født 5. juli 1860 i Boston i Massachusetts, død 29. mai 1919 i New York) var en amerikansk politiker som var USAs utenriksminister i perioden januar 1909 til mars 1909 under president Theodore Roosevelt. Han var også USAs ambassadør til Frankrike i perioden 1909 til 1912.
Biografi
Bacon studerte ved Harvard University, hvor han blant annet var klassekamerat med den fremtidige presidenten Theodore Roosevelt. Etter å ha blitt uteksaminert i 1880 dro han verden rundt før han vendte hjem og startet på en suksessfull forretningskarriere. Han giftet seg i 1883 med Martha Waldron Cowdin som han året etter fikk tre sønner og en datter sammen med. Etter at han var etablert med sin forretningskarriere i Boston begynte han å arbeide for J.P. Morgan & Co., hvor han var med på å grunnlegge både U.S. Steel og Northern Securities Company. Presset som lå i denne jobben slet for øvrig så mye på nervene til Bacon at han forlot selskapet i 1903.
Fra 1905 til 1909 hadde Bacon stillingen som viseutenriksminister og fungerte som utenriksminister ved Elihu Roots besøk til Sør-Amerika. Bacon ble selv den 27. januar 1909 utnevnt til utenriksminister av president Theodore Roosevelt på slutten av hans presidentperiode etter at Root søkte avskjed. Som utenriksminister fikk han til tross for sin begrensede periode kongressens godkjennelse for avtalen til Panamakanalen med Colombia og Panama. Etter å ha sittet i embetet i knappe 38 dager gikk han av sammen med resten av Roosevelt-regjeringen.
Etter sin periode i utenriksdepartementet ble han utnevnt til USAs ambassadør til Frankrike av hans etterfølger Philander C. Knox på grunnlag av hans diplomatiske ferdigheter. Denne stillingen beholdt han til 1912. Under første verdenskrig arbeidet Bacon i staben til John Pershing, hvor han ble forfremmet til oberstløytnant i 1918. Bacon døde den 29. mai 1919 i New York som følge av komplikasjoner etter en operasjon.
Smørtre
Smørtre (Vitellaria paradoxa) er et løvfellende tre i sapodillefamilien.
Det blir 10–15 m høyt, mer sjelden 25 m. Krona er tett og avrundet. Stammen er kort, som regel 3–4 m lang, og diameteren kan være 30–100 cm. Barken er tykk, korkaktig, oppsprukket og beskytter treet mot branner. Bladene sitter tett spiralstilt i enden av skuddene. Unge blad er rustrøde og hårete, og seinere blir de læraktige, snaue og mørkegrønne. De er 12–25 cm lange, 4–7 cm brede og har en bølgende bladrand.
Trærne blomstrer i tørketida etter at bladene har falt av. Blomsterstanden sitter på enden av kvister. Den består som regel av 30–40 blomster og er 5–7,5 cm i diameter. Blomstene er hvite, 1,5 cm i diameter og omgitt av tynne, brune høyblad. Frukten modnes i regntida samtidig som nye blad spretter. Den er et avlangt, gulgrønt eller gult bær, som er 5–8 cm langt, 3–4 cm bredt og inneholder som regel ett rødbrunt frø.
Smørtre er utbredt i det nordlige savannebeltet i Afrika fra Senegal i vest til Sudan og Uganda i øst. Arten er lyskrevende og tåler ikke sumpig jord. Det har et dypt rotsystem som gjør at det klarer seg i tørketida, og kan overleve ganske alvorlige branner.
Det ytre skallet på frøet fjernes før kjernene males, og fettet skilles ut. Fettet kalles sheasmør og er en viktig del av kostholdet i områdene der treet vokser. Sheasmør brukes også til å lage såpe og annen kosmetikk.
Smørtre er den eneste arten i slekta Vitellaria. Det vitenskapelige navnet Butyrospermum parkii ble tidligere brukt om arten.
Ulrich Robeiri
Ulrich Robeiri (født 26. oktober 1982) er en fransk, profesjonell fekter. Hans største internasjonale resultat kom da han representerte Frankrike under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han tok gull i kårde lag.
Sjetne Idrettslag
Sjetne Idrettslag (stiftet i 1970) er et idrettslag fra Sjetnemarka i Trondheim. Klubben driver med allsidig barneidrett,fotball,ski, håndball, friidrett og innebandy. Lagets håndballavdeling spilte en tid i eliteserien i håndball for kvinner. Idrettslaget står sterkt i grenda, noe som har ført til dobbeltseier i Dagbladets "Klubben i mitt hjerte". I 2012 rykket A-laget i fotball for herrer opp i 5. divisjon.
Fotball
Sjetnes A-lag i fotball spiller i 2014 i 5. divisjon avd 02, Trøndelag. Laget rykket opp i 2012-sesongen, med å score over 100 mål i sin avdeling.
Berlinische Galerie
Berlinische Galerie er delstatsmuseet for moderne kunst, fotografi og arkitektur i den tyske delstaten og nasjonale hovedstad Berlin. Museet finnes fra 2004 i Alte Jacobsstrasse i Kreuzberg, ikke langt fra Det jødiske museet.
Meijiregjeringen
Mejiregjeringen (明治政府, Meiji seifu) var en regjering i Keiserriket Japan som ble dannet i 1860-årene av politikere fra Satsumadomenet og Chōshūdomenet. Politikerne var kjent som Meijioligarkiet og erstattet Tokugawa-shōgunatet.
Ulkefamilien
Ulkefamilien er en gruppe ulkefisker som omfatter omtrent 300 arter i 75 grupper.
National Institute of Dramatic Art
National Institute of Dramatic Art (NIDA) er et australsk universitet for studenter i som vil utdanne seg i scenekunst. Universitetet ble grunnlagt i 1958, og NIDA har tilbudt studier innenfor teater, film og fjernsyn. De tilbyr i dag både lengre semesterår og korte kurs, samt ferieprogrammer og kurs for selskaper.
Ulkefamilien
Om gruppen
Artene i ulkefamilien er utbredt i nordlige deler av Atlanterhavet, nordlige deler av Stillehavet og i arktiske områder. Det finnes kun et fåtall arter på den sydlige halvkule.
National Institute of Dramatic Art
I 2013 ble NIDA rangert som den 8. beste dramaskolen i verden av The Hollywood Reporter.
Ulkefamilien
Beskrivelse
Har en kort slank kropp med stort piggete hode. Antallet pigger varierer. To ryggfinner der kun den første har piggstråler. Brystfinnene er ofte store. Det er tydelig forskjell mellom kjønnene hos mange arter.
Habitat
De aller fleste artene er marine, men det finnes noen som lever i ferskvann og brakkvann.
Hannah Prock
Hannah Prock (født 2. februar 2000) er en østerriksk aker.
Hun representerte Østerrike under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 17 i singel.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 5.
Giuseppe Maria Doria Pamphilj
Giuseppe Doria Pamphilj (født 11. november 1751 i Genova i Italia, død 10. februar 1816 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Bakgrunn
Pamphili tilhørte greveslekten av Melfi og slekten Doria-Pamphilj, hvorfra det utgikk en rekke kardinaler. Han var bror til kardinal Antonio Maria Doria Pamphilj (kreert 1785) og onkel til Giorgio Doria Pamphilj Landi (kreert 1816).
Han gikk på Collegio dei Nobili i Parma som jesuittene forestod, og deretter på Collegio Clementino ledet av somaskerne, og begynte så i 1767 ved La Sapienza i Roma der han tok doktorgraden in utroque iure i mai 1771.
Pavelig diplomat, erkebiskop
Han ble sendt til Madrid for å bringe de hellige bånden til fyrsten av Asturias, sønn av Karl III av Spania, og forble ved det spanske hoff fra desember 1772 til oktober 1773. Han ble utnevnt til titularerkebiskop av Seleucia i februar 1773 da han va 21 år gammel, og ennå ikke presteviet. Han ble preste- og bispeviet i juli og august, og i september tilknyttet det pavelige diplomati, utnevnt til nuntius til Frankrike, en stilling han innehadde til 1785.
Virke som kardinal
Han ble utnevnt til kardinaldiakon i februar 1785 av pave Pius VI, med San Pietro in Vincoli som tittelkirke, senere (1802) elevert til kardinalprest og overført til Santa Cecilia.
Den 16. mars 1797 ble han både sekretær ved Statssekreteriatet og prefekt for kongregasjonen for den hellige Consulta, verv han innehadde til pave Pius VIs død. Da keiser Napoleon sendte pave Pius VI i eksil, ledsaget kardinal Doria Pamphilj ham til Frankrike, der paven døde i 1799.
Han deltok ved konklavet 1799–1800 som valgte hans etterfølger, Pius VII. I 1799 ble han deportert til Genova av franskmennene. Senere, etter at han hadde klart å vende tilbake til Roma, ble han kardinalprest, og i 1803 elevert til kardinalbiskop til Frascati.
I 1810 overvar han bryllupet mellom Napoleon og Marie-Louise i Paris. Alle de kardinaler som deltok ble kalt «røde kardinaler» fordi de, i motsetning til de som ikke var med, fikk Napoleons tillatelse til å fortsette å bære sine røde kardinalsgevandter. I 1811 forsøkte han å få paven til å anerkjenne det kirkelige råd som Napoleon hadde opprettet mot pavens vilje, og i 1813 sendte Napoleon ham til Fontainebleau, der pave Pius VII var holdt i fangenskap, for å prøve å forhandle frem et konkordat.
Den 26. september 1814 ble han kardinalbiskop av Porto e Santa Rufina. I løpet av sin bispetid konsekrete han 29 nye biskoper.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Statens byggeskikkpris
Statens byggeskikkpris var blant de mest anerkjente norske prisene for god arkitektur. Prisen ble tildelt personer og virksomheter, private og offentlige, som gjennom planlegging og/eller bygging har bidratt vesentlig til å heve, fornye og utvikle den allmenne byggeskikken.
Byggeskikk må i denne sammenheng ikke bare forstås som tradisjonell arkitektur. Juryen la vekt på ny teknologi og nye ideer, og at bygningene tilpasses natur- og kulturlandskapet og bidrar til stedsidentitet. I nyere tid har også energibehov, miljøvennlige løsninger og universell utforming blitt vektlagt.
Prisen ble første gang delt ut i 1983, og deretter årlig til og med 2016. Juryen ble oppnevnt av kommunal- og regionalministeren, og Husbanken var juryens sekretariat. Prisen ble overrakt av kommunalministeren. Fra 2018 er prisen erstattet av Statens pris for byggkvalitet, med Direktoratet for byggkvalitet som sekretariat.
En rekke kommuner har opprettet lokale byggeskikkpriser eller lokale arkitekturpriser.
Harald Nettli
Harald Nettli (født 14. desember 1942) er en norsk tidligere badmintonspiller som representerte Snert BK og Oslo BK.
Han vant 18 NM-gull i perioden 1960–1974. Han vant kongepokalen i 1964, 1965 og 1970.
Son kulturkirke
Son kulturkirke er en kirke i Vestby. Den ble vigslet den 30. november 2014.
Alfa Romeo Alfasud
Alfa Romeo Alfasud er en kompaktbil fra den italienske bilprodusenten Alfa Romeo, som ble produsert fra 1971 til 1989. Alfasud er en av Alfa Romeos mest populære modeller, og ble produsert i 893 719 eksemplarer mellom 1972 og 1983 i tillegg til 121 434 Sprint-utgaver mellom 1976 og 1989. Bilen kalles ofte «Sud» blant kjennere.
Historie
Alfa Romeo Alfasud ble produsert i en ny fabrikk i Pomigliano d'Arco sør i Italia, og derav også navnet – «Alfa Sud» som direkte oversatt betyr «Alfa Syd». Modellen ble utviklet av østerrikske Rudolf Hruska. Fabrikken som produserte bilen, «Industria Napoletana Construzioni Autoveicoli Alfa Romeo-Alfasud S.p.A.» var eid 90% av Alfa Romeo, og 10% av Finmeccanica, som på den tiden var investeringsdelen av det statseide IRI. Fabrikken ble oppført i 1968, på et område som Alfa Romeo tidligere hadde benyttet til produksjon av flymotorer under 2. verdenskrig. Tre år senere, i 1971, ble Alfa Romeo Alfasud presentert på bilutstillingen i Torino, og fikk umiddelbart gode tilbakemeldinger i pressen for sitt flotte design, signert Giorgetto Giugiaro hos ItalDesign, og for sine gode kjøreegenskaper. Bilen var utstyrt med en 1 186 cm³ boksermotor med fire sylindre.
right|thumb|Alfa Romeo Alfasud Giardinetta. right|thumb|Alfa Romeo Alfasud. right|thumb|Alfa Romeo Alfasud som politibil.
Saint-Germain
Saint-Germain kan vise til følgende: I Frankrike kan Saint-Germain være en av kommunene
Femundselva
Femundselva er en elv i kommunene Engerdal og Rendalen nordøst i Innlandet. Elva har sitt opphav i Galtsjøen hvorfra den renner i hovedsak sørover til Øygrunnet (520 moh) i Sennsjøen i Trysil kommune. Fra Sennsjøen renner Trysilelva videre sørover til Sverige nær Lutnes.
Elvas lengde er ca 37 kilometer, hvorav den øverste delen til Elvbrua danner kommunegrensen mellom Rendalen på vestbredden og Engerdal på østbredden. Fra Elvbrua renner elven gjennom Elvdalen i Engerdal til grensen mot Trysil rett syd for Kviløya. De siste to kilometrene danner elven kommunegrensen mellom Engerdal på vestbredden og Trysil på østbredden over 700 meter, før den de siste 1,5 kilometrene ned til Sennsjøen renner i Trysil.
Tar-Anárion
Tar Anàrion Kings of Númenor Tar-Anárion Tar-Anárion Tar-Anárion 塔爾-安那瑞安
Bengt Wilson
thumb|Bengt Wilson var eier av [[Grand Café på 2000-tallet.]] Bengt Emil Wilson (født 23. juni 1945 på Jevnaker, død 3. juni 2012 i Oslo) var en prisbelønt norsk fotograf og restauranteier, mest kjent for matbilder til over 150 bøker av landets mest kjente kokker, som Aase Strømstad, Edgar Ludl, Arne Brimi og Ingrid Espelid Hovig.
Wilson var utdannet ved en fotoskole i Tyskland og virket ved matfotograf Bjørn Winsnes' fotofirma 1961–75. Hans matbokdebut var fotografier til Aase Strømstad sin Hei, mat for Den Norske Bokklubben fra 1972. I 1975 fikk han sitt eget atelier, og etterhvert etablerte han firma og konsepter som God Mat, Matfar, Matmor, Grandmor og Nor-TV. Wilson var også produsent for «Det glade kjøkken» på TVNorge og Kokkekamp på NRK.
Rundt 1990 startet han Spisestedet Feinschmecker og hentet over  landslagskokken Lars Erik Underthun fra Holberg  i 1991. Den fikk raskt stjerne i Michelinguiden. Han eide også Holmenkollen Restaurant og fikk i 2000 inn Harald Osa. Andre steder var spisestedene Plata og Brasserie Bleu. Da han i 2000 startet Restauranten Oro sammen med Lars Erik Underthun, fikk han med landslagskokken Terje Ness fra Bagatelle som tredje medeier, i tillegg til  Sven Erik Renaa Hansken. Oro fikk en stjerne i Michelinguiden i 2001, men Ness forlot etter et par år, og i 2008 ble Oro nedlagt etter tap på 20 millioner kroner. Wilson eide Grand Café fra 2001 til konkursen i 2003 da 55 mistet jobben og gjelden var 15 millioner kroner.