cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stenkilætten
Katarina ble svigermor til Erik den hellige som ble stamfar for Erikætten. Ragnvald ble morfar til den danske prinsen Magnus Henriksson som gjorde et forsøk på den svenske kronen ca. 1160 og drepte både Sverker den eldre og (muligens) Erik den hellige. Noen direkte kobling mellom Stenkilætten og Sverkerætten er ikke kjent, men Kristina Ingesdatter ble mormorsmor til Karl Sverkerssons ektefelle.
Nina Aabel
Nina Aabel (født 30. januar 1954) er en norsk billedkunstner og grafiker. Hun er utdannet ved Oslo maleskole under Jan-Cato Bøttger og ved Einar Granum Kunstskole. Hun har også vært elev av Peter Esdaile.
Balder
Balder (av norr. Balder, Baldr eller Baldur med usikker betydning, muligens «herre», som i «herre over...», eller «skinnende») er en gudeskikkelse fra norrøn mytologi som assosieres med lys, skjønnhet, kjærlighet, diktning og lykke.
I henhold til Gylfaginning er Balder sønn av Odin og Frigg og gift med Nanna, som han har sønnen Forsete sammen med. Balder bor i Breidablik, «stedet med vid utsikt». Han har også det flottest skip av alle, Ringhorne, som han også ble brent på.
I Snorre Sturlasons verk om guder og kvad, Den yngre Edda, beskrives Balder slik:
Snorre Sturlason formidler Balder som den milde og gode guden, nesten for god for denne verden, og den eneste myten som omhandler ham er nettopp Balders død. Drapet, formildet av tvetydige guden Loke ved list, er det fremste tegnet eller varselet på endetiden, Ragnarok.
Som gud er Balder en passiv gud uten synlig tegn på kult og tilsynelatende uten nedslag i stedsnavn. Balderhagen i Sogn synes være en yngre konstruksjon. Det samme er nok navnet på Baldersteinen i Husabø i Leikanger. Denne bautasteinen er visstnok den høyeste i Norge, 7,8 meter, men steinen er eldre enn navnet. Tolkninger av enkelte brakteater kan vitne om at myten om Balders død var kjent i Skandinavia før vikingtiden.
De skriftlige kildene er satt sammen på 1200-tallet på Island, men basert på langt eldre norrøn poesi. Den eldre Edda og Den yngre Edda inneholder tallrike referanser til Balders død, både som en stor tragedie for æsene og som varsel på Ragnarok.
Hos den danske historieskriveren Saxo Grammaticus på 1100-tallet og andre danske kronikører som skrev på latin framstiller en annen Balderskikkelse, en euhemerisk nedtegnelse av Baldermyte hvor han er en krigersk halvgud som har ondt i sinne.
Brian Wilson
Han regnes som en av de viktigste blant komponister og produsenter av pop- og rockemusikk gjennom tidene, blant annet på grunn av albumet Pet Sounds fra mai 1966 og singelen «Good Vibrations» fra oktober 1966. Han ble i 1988 innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame sammen med sine tidligere kolleger i The Beach Boys. Wilson vant i 2005 Grammy for beste rock-instrumental med låten «Mrs. O'Leary's Cow» fra albumet SMiLE.
Tidlige år
Som ung gutt var Brian Wilson en beundrer av sanggrupper og vokalharmonier. The Four Freshmen var en av hans største inspirasjonskilder, og var med på å utvikle hans talent for å arrangere vokalharmonier. Men hans favorittkomposisjon var George Gershwins «Rhapsody in Blue», en komposisjon som inspirerte han til å lære å spille piano.
Brian Wilsons far, musikeren Murry Wilson, hadde store forventninger til sin førstefødte. Allerede da Brian Wilson var et år gammel, mente faren å kunne se at gutten hadde musikalsk talent. Med forventningene kom også et visst press, og Brian Wilson har senere forklart han hadde et ambivalent forhold til faren. Samtidig som han hjalp og støttet Brian Wilson og brødrene, kunne han ha et uberegnelig temperament, og var av og til voldelig. Brian Wilson er nesten døv på høyre øre, og det er usikkert av hvilken grunn. Det finnes tre hovedteorier om dette; at han ble født med dårlig hørsel, eller at han fikk et kraftig slag under en slåsskamp med en nabogutt, mens Brian Wilson selv har fortalt en historie om at hans far slo ham og forårsaket dette.
Brian Wilson var quarterback på skolens lag i Amerikansk fotball, han spilte baseball og deltok i terrengløp. Til tross for at han lyktes innen sport, var det musikk han var mest interessert i. Da Brian Wilson fylte 16 år fikk han en båndopptaker av foreldrene i gave, og denne ble flittig benyttet til innspillinger sammen med brødrene.
På slutten av 1950-tallet sang han sammen med broren Dennis og fetteren Mike Love, og for å få med den noe sjenerte yngstebroren Carl, kalte de gruppen «Carl and the Passions». En stund etter fikk de med seg Al Jardine, og bandet skiftet snart navn til The Pendeltones.
The Beach Boys
Brian Wilson skrev sin første låt tidlig i 1961. Han skrev en tekst inspirert av broren Dennis' favorittsport surfing, med en melodi som var løselig basert på «When You Wish upon a Star». Låten fikk etterhvert navnet «Surfer Girl», men ble ikke spilt inn og utgitt før i 1963. Sommeren 1961 skrev han og Mike Love bandets første hit, «Surfin'». Bandet het The Pendeltones da de spilte den inn, men da singelen ble utgitt hadde plateselskapet Candix Records forandret bandets navn til The Beach Boys – mot bandmedlemmenes viten og vilje.
«Surfin'» ble en radiohit, og Brian Wilson og Mike Love skrev oppfølgeren «Surfin' Safari». Candix Records fikk finansielle problemer, og Murry Wilson – som nå var manager for bandet – sa opp kontrakten. Al Jardine gikk lei dette rotet, og sluttet i bandet tidlig i 1962. Han ble en kort periode erstattet av David Marks, men ble med i bandet igjen sommeren 1963.
Sommeren 1962 fikk The Beach Boys kontrakt med Capitol Records, og Brian Wilson skrev hitlåt etter hitlåt sammen med Mike Love. Låter som «Surfin'», «Surfin' Safari», «Surfin' USA», «Shut Down», «Little Deuce Coupe», «Be True to Your School», «In My Room», «Fun, Fun, Fun», «I Get Around», «Dance, Dance, Dance», «Help Me Rhonda» og «California Girls» etablerte bandet som et av USAs mest populære på begynnelsen av 1960-tallet. Brian Wilson var bassist, vokalist, låtskriver og produsent for bandet. Samtidig begynte Brian Wilson å få problemer, og i 1964 fikk han et nervøst sammenbrudd og valgte å slutte å spille konserter. Han ville nå konsentrere seg om å skape musikk i trygge omgivelser.
Pet Sounds og «Good Vibrations»
Da Brian Wilson i 1965 hørte The Beatles' album Rubber Soul, ble han imponert og inspirert. Han bestemte seg for å forlate den relativt lette popmusikken The Beach Boys var blitt kjent for, til fordel for mere kompliserte arrangmenter og instrumenteringer. Som produsent hadde han blitt en tilhenger av Phil Spector og hans Wall of Sound, og ville gjenskape dette lydbildet med The Beach Boys.
Han ville skape musikalsk kunst, og startet et samarbeide med tekstforfatteren Tony Asher. Han samlet sammen Californias mest kjente studiomusikere, kjent som The Wrecking Crew, og startet innspillingene av musikken mens resten av bandet var på turné i Asia. Da bandet kom tilbake, ble vokalsporene lagt til. Mike Love var ikke helt begeistret for denne nye musikken, og forlangte at Brian Wilson skulle holde seg til den suksessfulle «formelen» de hadde skapt sammen. Denne uenigheten om musikken skulle senere bli kilde til konflikter mellom Brian Wilson og Mike Love i over 40 år framover.
Et av hovedmålene til Brian Wilson var å skape tidsriktig og samtidig tidløs musikk. The Beach Boys hadde etterhvert blitt «gammeldagse» og lite i takt med den rivende utviklingen i musikkbransjen. Han ville ta bandet over fra å være et «tenåringsfenomen» til å bli anerkjente musikere med et budskap, i likhet med blant andre The Beatles og Bob Dylan. Da Pet Sounds ble utgitt i mai 1966 ble det mottatt som et mesterverk av mange, mens en stor del av fansen ville ha tilbake surfe-poplåtene.
Samtidig med innspillingen av albumet, hadde Brian Wilson startet innspillingen av låten «Good Vibrations». Da han innså at denne låten krevde mere arbeide, valgte han å ferdigstille Pet Sounds uten denne låten. Han arbeidet videre utover sommeren og høsten 1966, og i oktober ble den utgitt som singel. Denne gangen var publikum antageligvis mere forberedt på noe annet enn lett popmusikk, og «Good Vibrations» ble en stor hit.
Smile og sammenbrudd
Høsten 1966 var endelig The Beach Boys og Brian Wilson blitt et av verdens ledende band. Nå ønsket Brian Wilson å lage tidenes album, og samlet sammen flere av musikerne som spilte på Pet Sounds. Et av problemene denne gangen var muligens at resten av The Beach Boys ville være med i den kreative prosessen, og kritiserte tekstforfatter Van Dyke Parks for å komme med uforståelige og abstrakte tekster. Samtidig var de skeptiske til musikken som Brian Wilson skrev, og det ble ytret ønsker om å «holde seg til formelen» som hadde gjort de til popstjerner tidlig på 1960-tallet.
Etter intenst arbeide og utallige innspillings-sesjoner, begynte plateselskapet Capitol å bli utålmodige. De presset Brian Wilson for å få ham til å gjøre ferdig albumet, og han lovet å bli klar innen 15. januar 1967. Allerede før jul 1966 startet Capitol markedsføringen av albumet, men konfliktene der Van Dyke Parks og Brian Wilson sto på den ene siden og resten av The Beach Boys – og Mike Love spesielt – på den andre siden, ble bare større og vanskeligere etter som tiden gikk. Nå skulle albumet bli ferdig i løpet av våren 1967, men Van Dyke Parks gikk lei og forlot prosjektet i mars. Brian Wilson ga etter hvert også opp, og 6. mai 1967 ble det sendt ut et presseskriv der det ble opplyst om at Smile var lagt på is, og ikke ville bli utgitt.
Sommeren 1967 startet arbeidet med det som skulle bli albumet Smiley Smile. Albumet inneholdt nyinnspilte sanger og nye versjoner av biter og deler av sanger som opprinnelig var tenkt utgitt på Smile. Brian Wilson er kreditert som produsent av albumet, men det ble påpekt at det hørtes mere ut som en samling av demoer enn et ferdigprodusert album. Brian Wilson forsatte denne minimalistiske produksjonsstilen på The Beach Boys' neste album, Wild Honey. Dette var det siste albumet han produserte før albumet 15 Big Ones i 1976.
Fra begynnelsen av 1968 begynte Brian Wilson å trekke seg mere og mere tilbake fra musikkbransjen. Hans narkotika-inntak og hans bipolare lidelse bidro til at han forfalt både som musiker og menneske. Tilstanden ble gradvis forverret mens han jobbet med SMiLE, og han fikk etter hvert for store vrangforestillinger om tekstene og musikken. Når han til slutt nektet å gjøre albumet ferdig, tilbragte han de nest fem årene inne på sitt eget soverom. Senere ble enkeltlåter som for eksempel «Surf's Up» og «Cabinessence», som var beregnet for albumet, omarbeidet og utgitt på andre album.
Walter Reed Army Medical Center
Walter Reed Army Medical Center (WRAMC) var den amerikanske hærens fremste medisinske senter i De forente staters østkystområder. Det lå nord i Washington D.C., og var oppkalt etter militærlegen major Walter Reed, som ledet det teamet som bekreftet den cubanske legen Carlos Finlays oppdagelse av at gulfeber overføres ved myggstikk fremfor ved direkte kontakt mellom mennesker.
Brian Wilson
Rehabilitering og tilbakekomst
Som et ledd i rehabiliteringen etter sammenbruddet, samarbeidet Wilson med dr. Eugene Landy, en kontroversiell psykolog som ble uglesett av de andre Wilson-brødrene og av Mike Love. Love gikk så langt som å saksøke Landy, da han mente at psykologen kun var ute etter penger og berømmelse, og ikke var kompetent nok til å hjelpe Wilson. Landy innrømmet at han ikke hadde hverken utdannelse eller kompetanse nok til å kunne behandle Wilson, og trakk seg stille unna.
Walter Reed Army Medical Center
Det som ble WRAMC vokste fra en institusjon med sengeplasser til 80 pasienter til ca. 5,500 rom som dekket et gulvareal på 113,000 m².
Brian Wilson
Rehabilitering og tilbakekomst
Brian Wilson fikk siden behandling tilpasset hans tilstand, og begynte å spille inn musikk igjen i 1988 da han ga ut sitt første soloalbum. Senere har han gitt ut flere album. I tillegg gir han også holdt konserter og sågar reist på lange turneer – noe han opprinnelig sluttet med allerede i 1965 på grunn av sin sinnstilstand.
Brian Wilson
Flere kjente musikere og produsenter nevner Brian Wilson som en viktig inspirasjonskilde, og albumet Pet Sounds har blitt kåret til Tidenes beste album i avstemninger i diverse musikkmagasiner. Wilsons arbeide med å ferdigstille albumet SMiLE, som han begynte på så tidlig som i 1966, ble endelig utgitt som Brian Wilson presents SMiLE i 2004, 38 år etter at han begynte. Ettersom dette albumet ble regnet som banebrytende da det kom ut, kan man bare forestille seg hvilke reaksjoner det ville fått dersom det hadde blitt ferdig til planlagt tid i 1967.
I 2005 ble han tildelt MusiCares Person of the Year.
Solodiskografi
Se også The Beach Boys' diskografi.
Livealbum
Samlingsalbum
Singler (utvalg)
Richard de Vere, 11. jarl av Oxford
'''Richard de Vere, 11. jarl av Oxford''' (født 1385, død 1417) var sønn og arving av Aubrey de Vere, 10. jarl av Oxford. Hans far døde i 1400, og Richard arvet jarledømmet i 1406 da han nådde myndighetsalder. Da han selv døde i 1417 ble han etterfulgt av sin sønn John de Vere, 12. jarl av Oxford.
Renewi Tour
Renewi Tour er et etapperitt på sykkel i Nederland og Belgia som ble arrangert første gang i 2005 som en del av UCI ProTour. Rittet foregår i august og erstattet Nederland rundt.
Fra 2005 til 2016 het det Eneco Tour etter sponsoren av rittet, elektrisitetsleverandøren Eneco Energie, og fra 2017 til 2020 var BinckBank sponsor.
Man on the Moon
Man on the Moon kan vise til:
Formosa
Formosa kan vise til:
Justus Doolittle
Justus Doolittle (kinesisk: 盧公明; Fuzhouromanisering: Lù Gŭng-mìng; født 23. juni 1824 i USA, død 15. juni 1880) var en amerikansk protestantisk kinamisjonær som virket i Kina i fjorten år. Han ble utsendt av American Board of Commissioners for Foreign Missions sammen med hustruen ankom han Hongkong 10. april 1850 og han nådde målet, misjonsstasjonen i Fuhchau 31. mai samme år. I februar 1864 forlot han Kina av helsemessige grunner og reiste til USA.
Doolittle ble kjent for sitt sinologiske verk Social Life of the Chinese (Bind 1 og 2). Han hadde også en rekke andre publikasjoner på Fuzhoudialekt og på engelsk.
Gjertrud Fitje
Gjertrud Fitje (født 29. november 1907 på Fitje ved Sandane i Gloppen kommune, død 5. juni 2010 på Sandane) var en norsk sykepleier og luthersk kinamisjonær tilknyttet Det norske misjonsselskap.
Hennes onkel, Jon Fitje var misjonsprest i Kina fra 1909 til 1929. Fitje vokste opp i en tid med rikt kristenliv og et sterkt engasjement for misjonering. Etter noen år som sykepleier ved Haukeland sykehus fra 1921 til midt på 1930-tallet gikk hun på bibelskole og tok et seks måneders språkstudium i England. 16. juni 1937 ble hun innviet som misjonær og i august samme år dro hun til Kina.
Hun arbeidet som sykepleier og misjonær i provinsen Hunan i 26 år før hun i 1949 måtte flykte til Taiwan, der hun fortsatte misjonsarbeidet. Hun ankom Keelung 16. oktober 1950, og sluttet seg til kollegaen Helga Waabenø i arbeidet ved det hundre senger store misjonssykehuset i Taipei, som nå er kjent som Mackay Memorial Hospital dit Den Norske Misjonsallianse hadde utsendt den norske legen Kristoffer Fotland. I mars 1952 flyttet hun til Keelung der hun arbeidet som eneste utsending fra NMS frem til Henrikke Tangeraas kom i slutten av november samme år.
Fitje hadde blitt bak jernteppet en periode, og hadde sett hvordan kommunistene overtok makten. I Norsk Misjonstidendes julenummer ga hun denne beskrivelsen av hvordan det var å komme til Taiwan:
Det gamle flagget hun viser til er nasjonalist-Kinas flagg som tidligere var i bruk på Kinas fastland, og uttrykket det frie China viser til Taiwan. Uttrykket ble også brukt av Chiang Kai-shek og hans regjering.
Fitje døde i en alder av 102 år gammel på Sandane i Gloppen kommune.
Stompin Our Feet With Joy
Stompin Our Feet With Joy er et musikkalbum med Vidar Busk. Det ble utgitt i 1997 og er hans debutalbum.
UFC 85
UFC 85: Bedlam var et MMA-arrangement i regi av UFC i London, England 7. juni 2008.
Klara Ku
Klara Ku (eng. Clarabelle Cow) er en Disneyfigur i «Museuniverset».
Hun var i begynnelsen bare ei gårdsku uten mennesklige egenskaper, noe hun etterhvert utviklet. Dette som gjorde henne til en viktigere person i Disneys museunivers enn det ei gårdsku ville ha vært.
Opptreden
Klara Ku har stort sett bare opptrådt som en slags bakgrunnsfigur. Hun regnes som Minni Mus' beste venninne og er antydningsvis kjæreste med Klaus Knegg, selv om tegneseriene sjelden behandler denne romansen i noen som helst detalj. I noen tidlige Disney-filmer kan man finne at Langbein er litt forelsket i Klara, og det blir en slags kamp om å "vinne hennes gunst". Hun har ikke vært med i mange tegnefilmer etter de første tegnefilmene hun var med i ble laget.
I noen tegneserier kan humoren gå på at Klara er stygg, noe hun imidlertid virker lite bevisst på selv (og ingen av vennene hennes sier det direkte til henne, selv om de kommer med bemerkninger seg i mellom). Klara skildres ofte som ikke spesielt intelligent, selv om hun kanskje er mer naiv enn direkte dum.
I Amerika har ikke Klara hatt spesielt stor popularitet, i motsetning til Langbein, Mikke Mus og Donald Duck! Derimot har Klara blitt veldig populær i Italia, som har henne med i mange pocket-historier, som det for det meste er italienske tegnere som står for.
Eksterne lenker
Liste der Bewohner Entenhausens
Fargeblindhet
Fargeblindhet er nedsatt fargesyn, altså svekket fargesans, hos mennesker. Det har ingenting med blindhet å gjøre, men betyr at visse farger oppfattes annerledes. For eksempel kan rød-grønn-fargeblinde ha problemer med å se forskjell på grått og lysegrønt eller hvitt og rosa. Betegnelsen fargeblindhet er derfor noe misvisende, og ordet kan erstattes med det riktigere «fargesvak». Fargeblindhet er som regel medfødt og kan ikke helbredes.
Årsak og utbredelse
Fargeblindhet og nedsatt fargesyn skyldes ofte mangel på fotopigmenter i øyet eller feil i hjernebarken (kortex). Tilstanden er genetisk arvelig. 8 % av menn og 0,3 % av kvinner er fargeblinde. Denne skjevheten skyldes at genet for fargeblindhet sitter på X-kromosomet (X-bunden arv) og er recessivt (vikende). Det betyr at normaltseende døtre med fargeblinde fedre kan overføre arven videre og få fargeblinde sønner. Dersom en slik datter får barn med en fargeblind, vil deres døtre også kunne bli fargeblinde.
Vardeneset fyr
Vardeneset fyr er navnet som brukes i dagligtale for Dusavika lykt. Lykta markerer innseilingen til Stavanger, og ligger ytterst på Vardeneset.
Fargeblindhet
Årsak og utbredelse
Der er ingen grunn til å stigmatisere barn som får konstatert fargeblindhet. Man kan vanligvis leve et helt normalt liv som farveblind. Noen får aldri konstatert det, men lever i uvitenhet et helt liv. Fargeblinde kan likevel ikke bli flyger, men kan inneha de fleste andre jobber. Det er for eksempel fargeblinde elektrikere, og også billedkunstnere, og kjemikeren John Dalton var fargeblind. Han ga for øvrig navn til betegnelsen daltonisme som også har vært brukt for rød-grønn fargeblindhet.
Men det kan være gode grunner til å ta hensyn til eventuelt fargeblinde besøkende, når man for eksempel designer hjemmesider. Det er særlig mange rød-grønn-fargeblinde menn.
Typer av nedsatt fargesyn
Fargesvakhet (Anomal trikomasi/trikomatopsi)
Fargeblindhet (Dikromasi/Dikromatopsi)
Annet
Dikromasi skyldes at én av de tre typer av tapper som finnes hos normaltseende, er uvirksom. Anomal trikomasi skyldes at én av de tre tapptyper har endret følsomhetsområde for lysfrekvenser (på grunn av en mutasjon i et tilhørende gen).
For sanne dikromater (pasienter med dikromasi) kan samtlige farger dannes ved hjelp av kun to grunnfarger (i stedet for tre hos normale og anomale trikromater).
Bilder for testing av fargesyn
Den japanske øyelegen Shinobu Ishihara utviklet allerede i 1917 sine velkjente bilder med fargede prikker for å teste fargeblindhet. Siden har det blitt utviklet flere fargesynstester, blant annet bilder av typen vist under. Kontrastene i disse testbildene er mye svakere enn i de tradisjonelle ishihara-testene. Tallene kan også være vanskelig å se på LCD-skjermer og skjermer med kraftig refleks.
Fargeopplevelsen hos fargeblinde
Fordi fargeblinde strengt tatt bare er «fargesvake» og kun har problemer med å skjelne visse fargenyanser, vil de ofte ikke merke noe til svekket fargesyn før de tester seg. En fargeblind kan tvertimot føle at han eller hun ser farger som alle andre. All fargeopplevelse er dessuten subjektiv, den avhenger av konsentrasjon, læring, fysisk helse og sinnstilstand. Den fargeblindes opplevelse av fargeinntrykk vil derfor ikke nødvendigvis føles svakere enn hos de med normalt fargesyn, men kan synes å ligge innenfor det normale variasjonsområdet. Det kan likevel oppstå vansker for den fargeblinde under spesielle forhold. De fleste vil imidlertid ha lært å takle disse situasjonene gjennom erfaring. De kan for eksempel løse problemene ved å be personer med bedre fargesyn om å velge riktige farger, eller de kan sammenlikne flere fargenyanser og bruke forskjellig belysning for å danne seg et rikere inntrykk av fargene.
I dagliglivet
Personer som har vansker med å skille visse røde og grønne fargetoner, vil vanligvis ikke ha praktiske problemer med å oppfatte sterke, klare farger i godt lys. De kan imidlertid lett blande eller ikke se forskjell på nyanser når fargene opptrer med samme valør eller lyshet, i små mengder, i halvmørket eller i varmt lampelys. Dette gjelder for eksempel oransjebrun og olivengrønn som lett blandes sammen. Rød-grønn-fargeblinde kan også streve med å skille fjerne, svake, røde og grønne lys og lanterner eller å se forandringene i små, oransjerøde og gulgrønne lysdioder på elektroniske apparater. Det er også vanskelig å tolke lyse fargefelt på kart riktig, særlig svake lilla, brune, grønne og røde fargetoner. Fargeblinde kan dessuten oppfatte farger på klær og gjenstander feil. De kan derfor overse at et tilsynelatende hvitt klesplagg har blitt misfarget i vask og egentlig har en rosa tone, eller de kan oppleve en grå vegg som grønnlig i skiftende belysning. Omvendt kan fargede gråflater oppleves som nøytralt grå. Fargeblinde kan også ha problemer med å fargelegge tegninger riktig, finne røde bær mellom grønne blader, oppdage grønnskjær på brun, gul eller rød mat eller se små skiftninger i hudfarge, tegn som kan tyde på sykdom eller humørforandringer.
Yrker stengt for fargesvake
Svekket fargesyn kan gjøre enkelte arbeidsoppgaver og aktiviteter vanskelig. Det gjelder først og fremst å tolke varsellys korrekt. Yrker som lokfører, skipskaptein, flyger og kvalitetskontrollør innenfor visse bransjer er derfor stengt for fargeblinde. Forsvaret har også hatt korrekt fargesyn som kvalifikasjon for sin befalsutdanning. Det kan også oppstå problemer i jobber der fargesansen er særlig viktig uten at det er direkte farlig, for eksempel for interiørarkitekter, klesdesignere og andre.
Leger
Også leger med svekket fargesans kan oppleve problemer. Variasjonen er stor, men mange forteller om vansker med for eksempel å se fargeforandringer i hud og slimhinner, å tolke visse bilder i mikroskop, å oppdage blod eller galle i urin, avføring eller oppkast eller å lese av teststrimler. Enkelte har derfor hevdet at fargeblinde leger bør unngå medisinske spesialiteter som hematologi, mikrobiologi, patologi, dermatologi, anestesiologi og oftalmologi. Selv om det er ønskelig med normal fargesans, har flere likevel ment at fargeblindhet ikke nødvendigvis trenger å være et handikap. Fargeblinde leger kan for eksempel få hjelp av hjelpepersonell med normalt fargesyn til å tolke visse tegn og tester.
Tilpasning
Av hensyn til de som forveksler visse røde og grønne fargenyanser, som er den mest utbredte formen for fargeblindhet, har grønne trafikklys i mange land fått en blågrønn tone som skiller lyset klart fra den varme rødfargen på stoppsignalet. På tilsvarende måte kan fargene i fargenøkler og -koder gjøres mer forskjellige. Økt fargekontrast, større valørforskjeller (lyse og mørke toner) eller merking med tydelige mønstre kan gjøre det lettere å skille fargene. Elektriske ledninger med isolasjonsplast i forskjellige farger har for eksempel ofte tilleggsmerker for å lette jobben for fargeblinde elektrikere.
Det er liten praktisk ulempe ved å være fargeblind for blått og gult.
Silurere
Silurene var en keltisk stamme som levde i den sørlige del av dagens Wales.
Da romerne angrep deres rike i 48 gjorde de kraftig motstand. De allierte seg med ordovikene, som ble ledet av Caratacus. Han tilhørte egentlig stammen catuvellaunerne, men hadde flyktet vestover etter at de ble beseiret av romerne.
Romerne bygde en festning, Isca Silurum, ved dagens Caerleon. Denne ble brukt som base for operasjoner mot silurene, som i 78 måtte overgi seg. Det ble også, i 75, grunnlagt en by, Venta Silurum, nå landsbyen Caerwent. En innskrift som er bevart der, forteller at den var hovedstad for silurene, som fortsatte å eksistere og hadde lokale styringsorganer under romersk herredømme.
Den geologiske perioden silurisk tid har navn etter stammen fordi steiner som kjennetegner den først ble funnet av Roderick Murchison i silurenes kjerneområde.
Edmund Spenser
Edmund Spenser (født ca. 1552, død 13. januar 1599) var en engelsk poet og poet laureate, kjent for sin pastorale diktsamling The Shepheardes Calender (Hyrdens kalender), med et dikt for hver måned i ulike litterære sjangre, og ikke minst hans nasjonalepos The Faerie Queene (Alvedronningen), et episk dikt som bejublet protestantismen, dydene, Huset Tudor og ikke minst dronning Elisabeth I, gjennom fantastiske og til dels ugjennomtrengelige allegorier.
Spenser er anerkjent som en av de fremste tidlige fagmann av moderne engelske poesi i sin støpning, sammen med de to foregående poetene Thomas Wyatt og Henry Howard. Som engelsk representant for pasifiseringen av Irland, til dels med brutale virkemidler, er Spenser en kontroversiell figur i irsk historie, men Irland ble også en personlig tragedie for dikteren selv. Spenser var personlig venn av poeten Philip Sidney.
De første årene
Edmund Spenser antas å ha blitt født en gang rundt 1552 i London. Det er ikke funnet dokumentasjon rundt hans opprinnelse, men datoen er konstruert fra en passasje i hans dikt «Amoretti», hvor han sier at han har levd i 41 år. Amoretti ble utgitt i 1595, og på tittelsiden nevedes det at diktet er «skrevet for ikke lenge siden», noe som setter fødselsåret til 1552 eller 1553. Også fødestedet London er rekonstruert fra en velvillig tolkning av et av hans dikt; «Merry London, my most kindly nurse, That to me gave this life's first native source.» («Lykkelige London, min mest vennlige amme, Som ga meg dette livets førstefødte kilde» ). I det samme diktet nevner han at hans navn kommer fra «an house of ancient fame», «et hus av oldtidsry». Antagelig kom hans familie fra Spencer-slekten av beskjeden posisjon fra nordøstlige Lancashire.
Hans far kan ha vært en John Spenser, en fri, omreisende tekstilmaker som bodde i East Smithfield i London, men ubestridelig bevist er denne forbindelsen ikke. Han synes å hatt et antall brødre, og minst én søster, Sarah. Som ung gutt ble Spenser muligens utdannet på Merchant Taylors' School, ettersom et navn tilsvarende hans finnes i skolens regnskap, under den framskrittsvennlige pedagogen og humanisten Richard Mulcaster. Han var da en av de første elevene på skolen, sammen med blant andre Thomas Kyd, Lancelot Andrewes, og Thomas Lodge. Derimot er det kjent at den kommende poeten ble matrikulert som «sizar» (stipendiat, student med fri kost) ved Pembroke College ved University of Cambridge.
Lite er kjent også om Spensers tid ved universitet, unntatt at han tok sin bachelorgrad i 1572, master i 1576, og forlot Cambridge uten å ha oppnådd et stipendium. En undersøkelse har antydet at hans helse ikke var god. Det synes som om han skrev poesi i ung alder, og det finnes en del oversatte vers av Francesco Petrarca som stammer fra ham, skrevet sannsynligvis da han forlot skolen som 16- eller 17-åring, og som han selv inkluderte i et bind utgitt i 1591. På Cambridge mottok han litterær stimulans fra den eksentriske forfatteren Gabriel Harvey, som ble hans livslange venn. Harvey er sannsynligvis hyllet som en av skikkelsene i Hyrdens kalender som «Hobbinol». Diktsamlingen kom ut i 1579, tre år etter Cambridge. Hva han gjorde i mellomtiden er ukjent, men kanskje studerte han. Ut ifra hans dikt har det blitt spekulert om han tilbrakte en del tid i nordlige England, hvor han ble forelsket i en kvinne han hyllet under anagrammet «Rosalind», muligens en Rose, datter av en selveierbonde ved navn Dyneley.
Hans venn Harvey skal ha fått ham sørover igjen. Harvey synes å ha introdusert ham for en rekke betydningsfulle personer, blant annet Robert Dudley, 1. jarl av Leicester, men også en ung adelsmann, Philip Sidney, som han kunne diskutere poesi med, og som introduserte ham for hoffet. Det er indikasjoner på at Spenser dro til Kent hvor han fungerte som sekretær for John Young, den nylige biskop av Rochester. Det var sannsynligvis i Kent at han skrev Hyrdens kalender.
Hyrdens kalender
Enten i 1577 eller året etter kom han i tjeneste hos jarlen av Leicester, muligens var han sendebud til jarlens svoger Henry Sidney, lordkansler av Irland og far til Philip Sidney. I løpet av våren 1579 er det sikre indikasjoner på at Spenser bodde og arbeidet for jarlen i Leicester House i Strand i London. Det var her han ble kjent med Philip Sidney og Edward Dyer, to unge menn som sto sentralt i hoffet og var med i en klubb for kulturelle samtaler og diskusjoner kalt «Areopagus».
Sidney skrev en avhandling om en poesi i tiden rundt 1581 (utgitt i 1595), en poetikk kalt Apology for Poetry (Poesiens forsvar), som et forsvar mot et pågående angrep fra puritanerne. Sidney gjør seg til talsmann for renessansens estetikk hvor han krevde overholdelse av sjangrene og de tre enheter. Dette var i overensstemmelse med Oktobereklogen, ett av diktene i Spensers Hyrdens kalender som gjengir renessansens mening om diktningen som sublim kunst og som en kulttjeneste for de innviede. En av hyrdene klager over den ringeakt som diktningen har blitt til del, den kunst som er «en gave av guddommelig opprinnelse». At Spenser og Sidney var samstemte vises i at trykkeren Henry Bynneman på denne tiden utga to små bind fra en brevutveksling mellom de to poetene, hvor de diskuterte ulike intellektuelle emner.
Irland
På slutten av 1570-tallet dro Spenser til Irland, og var fra iallfall juli 1580 i tjeneste hos Arthur Grey, 14. baron Grey de Wilton, som var utpekt som ny lordkansler av Irland. Fra Dublin ledsaget Spenser lorden under Det andre Desmond-opprøret på en tung marsj til Munster hvor de engelske styrkene beleiret, beseiret og henrettet en mye større styrke av spanske og pavens soldater i slaget ved slaget ved Glenmalure i Smerwick.
I mars 1581 fikk han en underordnet posisjon i Dublin, sannsynligvis arvet fra Lodowick Bryskett, en tidligere reisekamerat av Sidney. Han leide et hus i Dublin i 1582 og senere samme år også et i grevskapet Kildare, ikke langt unna Dublin, hvor han tjenestegjorde som kommisjonær i mai året etter og i juli 1584. Da Gerald FitzGerald, 15. jarl av Desmonds konfiskerte landområder ble delt ut for kolonisering i 1586, ble Spenser belønnet med 3 028 acres, tilsvarende rundt 12,25 km², i nærheten av Doneraile, inkludert den gamle festningen ved Kilcolman.
Han synes å ha flyttet til Munster i løpet av de neste årene, kanskje i selskap av sin søster Sarah. Det var i Irland at Spenser skrev på sitt store nasjonalepos The Faerie Queene (Alvedronningen). Her bejublet han blant annet protestantismen i høyttravende platonsk idealisme. Kampen mot katolisismen, som Spenser selv var en del av, var ikke over, og dannet det bakteppe som verket ble skrevet mot. I 1588 beseiret en engelsk flåte den spanske armada utenfor Englands kyst, noe som betydde at England var blitt datidens supermakt.
Blant hans bekjentskapskrets i dette området var Walter Raleigh, en annen som hadde overtatt jord fra irlenderne, og som tjenestegjorde som borgermester i byen Yougal. Det var Raleigh som oppmuntret Spenser, etter å ha lest gjennom et utkast til The Faerie Queene, til å reise med ham til London i 1590 for å presentere poeten for dronning Elisabeth I av England.
«Alvedronningen» og andre dikt
I London fikk Spenser utgitt de første tre bøkene av The Faerie Queene, hver av dem delt inn i tolv cantos eller sanger. Ønsket var å få hoffet som patron til å sikre seg midler til å bli i England. Til tross for at dronningen lovte ham en rundhåndet pensjon på rundt 100 pund for hans arbeid, ble dette løftet sabotert av Lord Burghley, riksskattmesteren. Etter sigende skal denne ha uttalt: «Hva, alt det for en sang!» Lord Burghley modererte deretter pensjonen til Spensers store skuffelse.
Spenser dro tilbake til Irland i løpet av de første månedene av 1591 til noe han antagelig så på som en forvisning. I Kilcolman ble han snart forelsket i og fridde til Elizabeth Boyle, datter av James Boyle, en slektning av Richard Boyle, 1. jarl av Cork. Den 11. juni 1594 ble paret gift, en hendelse Spenser feiret med diktene Amoretti og Epithalamion som ble utgitt i London rett etter. Dikteren skal ha skrevet ferdig andre halvdel av The Faerie Queene kort tid før ekteskapet, men de ble ikke utgitt før i 1596 og besto av ytterligere tre bøker. Han ble antagelig i London i ett år som gjest hos jarlen av Essex. Det var i løpet av dette oppholdet han skrev sin politiske og til dels fordømmende og fordomsfulle avhandling om Irland.
Etter hans død kom det ut ytterligere cantos fra den syvende boken. Han rakk aldri å skrive det store verket ferdig, kun begynnelsen kom ut av hva han hadde planlagt skulle bli 12 eller til og med 24 bøker. Det gjør likevel ikke verket uinteressant da poetens kunst fortsatt kan nytes. Stilistisk gjør The Faerie Queene bruk av hele skalaen av fra komikk, realisme til religiøse ekstase. Versemålet var hans egen nyvinning, den såkalte «Spenser-stansen», en variant av oktave rim med avsluttende aleksandriner.
Diktsamlingen Amoretti (1595) besto av foruten 89 sonetter også en del lengre dikt, deriblant Epithalamion, en canzone som beskrev hans eget bryllup til Elizabeth, kanskje hans mest dypfølte dikt noensinne. Av kortere dikt kom Fowre Hymnes (Fire hymner) og Prothalamion.
Et synspunkt på dagens tilstand i Irland
Det paradoks som Spenser foreslo var at kun de metoder som tilsidesette lovverket gjorde det mulig å skape forhold for et lovmessig styre. Selv om pamfletten er vurdert høyt for polemiske prosa og som historisk kilde for 1500-tallets Irland er verket i dag sett på som forslag til folkemord. Spenser uttrykte en del lovord for den irsk-gælisk poetiske tradisjonen, var generelt tendensiøs og fremmet en uhederlig analyse for å demonstrere at irlenderne var etterkommere av en barbarisk skytisk rase.
Død
Spenser ble drevet fra sitt hjem av irske opprørere i løpet av Ni års krigene i 1598. Hans festning ved Kilcolman i nærheten av Doneraile i nordlige Cork ble brent, og hans spedbarn døde i flammene, antagelig døde også hans hustru i den samme brannen. Han hadde en annen befestning lengre sør ved Rennie på et berg over elven Blackwater. Ruinene er fortsatt synlige i dag. Et kort stykke unna vokste et stort tre, lokalt kjent som «Spensers eik» inntil det ble ødelagt av et lynnedslag på 1960-tallet. Dronning Victoria skal ha besøkt dette treet mens hun besøkte det nærliggende Convamore House i løpet av sitt besøk til Irland rett før hun døde.
Tre Kronor (slott)
Tre Kronor var en borg og et slott i Stockholm, som fungerte som forsvarsanlegg og kongelig residens. Det ble oppført av Birger jarl på Stadsholmen på midten av 1200-tallet. Bygningene ble ødelagt i en brann 7. mai 1697 og på stedet ble isteden det nåværende Stockholms slott oppført.
Edmund Spenser
Død
Etter ulykken reiste Spenser tilbake til London, antagelig ruinert og nedbrutt av at familien var blitt utryddet, og han døde i løpet av noen måneder. Han ble 46 år gammel. Hans kiste ble båret av andre poeter, og ved graven ble det kastet penner og dikt i graven hans.
Tre Kronor (slott)
Borgen besto av to deler: høyborgen, som lå på Gamla stans høyeste punkt med et kjernetårn i midten, og den store økonomigården som lå lavere og nord for høyborgen ved Norrström. Denne var omgitt av mur. I renessanseslottet ble økonomigården senere kalt Stora borggården og bakkenivået ble da forhøyet til et nivå som var lavere enn dagens borggård. I høyborgen lå en lengde med boliger og saler ved den østlige muren ved siden av tårnet og den var bevart frem til slottsbrannen i 1697. Ved økonomigården mot den nordre muren ved Norrström lå økonomibygninger.
Higgs-boson
Et Higgs-boson er en elementærpartikkel postulert i 1964. Partikkelen er et skalarboson (et boson med spinn 0) som har masse, antakelig rundt 125 GeV/c², men ingen ladning. I juli 2012 ble det oppdaget en ny partikkel som kunne være Higgs-bosonet. Dette ble senere bekreftet.
Tre Kronor (slott)
Senere ble det bygget på en mindre økonomigård til som ble kalt Smedjegården. Denne lå øst for høyborgen mot det nåværende Skeppsbron.
Edmund Spenser
Død
I ettertiden ble Spenser beundret av blant annet William Wordsworth, John Keats, lord Byron og Alfred Tennyson. Språket i hans poesi var bevisst arkaisk og ga minner om tidligere verker av blant annet Canterbury-fortellingene av Geoffrey Chaucer som Spencer beundret storlig.
Higgs-boson
I partikkelfysikkens standardmodell forklarer den såkalte Higgs-mekanismen hvorfor elementærpartikler kan ha hvilemasse. Mekanismen forklarer massen som et resultat av partiklenes vekselvirkning med et allestedsnærværende kvantefelt med vakuumforventningsverdi ulik null, det såkalte Higgs-feltet. Higgs-feltet har som andre kvantefelt en assosiert partikkel som kan eksitere fra feltet, og denne er Higgs-bosonet. Higgs-bosonets eksistens bekrefter Higgs-mekanismen som igjen bekrefter standardmodellen.
Edmund Spenser
Død
Hans «Epithalamion», «Bryllupssangen», er det dikt som lever og fortsatt blir beundret innenfor engelsk poesi. Her griper han tilbake til antikke forbilder og det består av 365 lange linjer, korresponderende med årets dager; 68 korte linjer som representerer summen av de 52 ukene, 12 måneder og fire årstider, og 24 vers, tilsvarende døgnets timer. Diktets høytid har stundom med klang av den bibelske Høysangen:
Tre Kronor (slott)
Selve tårnet oppe i høyborgens borggård – senere kalt Lilla borggården – kan ha vært eldre, men var i begynnelsen betydelig lavere enn det ble senere.
Higgs-boson
Elementærpartiklenes masse utgjør imidlertid bare en liten del, rundt 2 %, av massen til ordinær materie. Resten, rundt 98 %, kommer fra energi lagret i kraftfeltet til den sterke kjernekraften.
Tre Kronor (slott)
Navnet Tre Kronor fikk borgen formodentlig under kong Magnus VIIs tid på midten av 1300-tallet.
Barksdale Air Force Base
Barksdale Air Force Base er en flystasjon tilhørende Det amerikanske luftforsvar. Den ligger ved Bossier City i Louisiana i USA. Barksdale er hovedbase for 2nd Bomb Wing, og hovedkvarter for Eighth Air Force og Air Force Reserve Commands 917th Wing. Barksdale har et stort antall B-52 bombefly og A-10 «Tank busters».
Higgs-boson
Historie
Higgs-bosonet er oppkalt etter Peter Higgs (f. 1929) som først postulerte dets eksistens i en artikkel den 19. oktober 1964.
Higgs' artikkel var en av tre uavhengige artikler som ble trykket i Physical Review Letters i 1964. Alle tre la frem spontant symmetribrudd som løsningen på et av datidens store problem: hvordan bosoner kan ha (stabil) masse i en kvantefeltsteori ; de andre to artiklene var av François Englert og Robert Brout; og av Gerald Guralnik, C. R. Hagen, og Tom Kibble (GHK). De tre artiklene la en viktig grunnstein for standardmodellen som i stor grad ble utformet på 1970-tallet. To av de tre artiklene (av Higgs og GHK) inneholdt likninger for det hypotetiske feltet som siden har blitt kjent som Higgs-feltet, men det var bare Higgs som eksplisitt beskrev en massiv kvant (partikkel) forbundet med krumningen til det effektive potensialet som bestemmer feltet vakuumforventningsverdi, og det er denne som siden har blitt kjent som Higgs-bosonet.
Higgs ga imidlertid intet anslag for partikkelens masse, og dermed hvordan man skulle lete etter den. Utover 1970-tallet forsøkte en rekke forskningsgrupper å beregne hvordan partikkelen vekselvirket med andre partikler og estimere grenser for hvilken masse partikkelen kunne ha. Systematiske nøytronspredningseksperimenter kunne i 1975 utelate at partikkelen hadde en masse på under 15 GeV/c². Året før hadde en annen forskningsgruppe kommet til at massen ikke kunne ligge mellom 1,030 og 18,2 MeV/c². Dermed var de enkleste mulighetene utelukket, og for å søke etter partikler med tyngre masse krevdes store og dyre partikkelakseleratorer.
Byggingen av Large Electron–Positron Collider (LEP) ved CERN i 1989 ga nye muligheter for å lete etter Higgs. Da LEP ble stengt ned i 2000 kunne masser opp til 114 GeV/c² utelukkes med 95 % konfidensintervall. Etter stengingen av LEP ble Fermilabs Tevatron-akselerator det nye senteret for Higgs-leting. Masser mellom 156 og 177 GeV/c² ble utelukket og enkelte eldre resultater bekreftet, før fokus ble flyttet til byggingen av Large Hadron Collider (LHC) ved CERN. LHC startet å produsere kollisjoner sent i 2009 og ved utgangen av 2011 kunne de første foreløpige analysene presenteres. De utelukket masser fra 127 GeV/c² og oppover, og ga hint om at en ny partikkel kunne befinne seg i området 124–126 GeV/c². Det neste halve året fortsatte resultatene fra de to eksperimentene ATLAS og CMS å bekrefte en ny partikkel i dette masseområdet og 4. juli 2012 slapp CERN pressemeldingen om at det med 99,99995 % sannsynlighet («5 sigma») var oppdaget et nytt boson med en masse på omtrent 125 GeV/c².
Noter
<references group="lower-alpha"/>
Tre Kronor (slott)
Endringer
I det nordvestlige tårnet innredet Johan III sin praktfulle audienssal med koppergulv, kalt fyrkanten. Kopperet i gulvet ble senere benyttet for å betale Älvsborgs løsen. Mellom de nordvestre og nordøstre tårnene ble det oppført en smal korridor oppe på nordre lengdens takrygg over blant annet slottskirken. Den ble kalt Gröna gången. Den gikk mellom fyrkanten og Johan IIIs gemals, Katarina Jagellonicas, katolske kapell som ble innredet i det nordøstre tårnet. I tillegg fikk Johan III forhøyet midtårnet med to etasjer (det hadde også blitt forhøyet av Gustav Vasa som bestykket det med kanoner).
Under ledelse av slottsarkitekten Nicodemus Tessin d.y. startet en ombygging av slottet. Slottets norddel mot Norrbro fikk da sitt nye utseende i stram romersk barokk.
Brannen
Den 7. mai 1697 brøt det ut en brann som ødela store deler av det gamle slottet. Store deler av Sveriges gamle riksarkiv og kongelige bibliotek ble ødelagt. Av slottsbibliotekets cirka 24 500 trykte verk og nærmere 1 400 manuskripter ble bare 6 000 trykte bøker og 300 manuskripter reddet.
Brannen startet på loftet overfor rikssalen i den sydlige delen av slottet klokken to på ettermiddagen. Det var brannvaktmesterens ektefelle som først oppdaget røyken og hun ba brannknekt Anders Andersson om å løpe bort for å kontrollere hva som var på ferde. Da han kom frem til loftet oppdaget han at det brant, men han klarte ikke å komme til brannslukkingsutstyret ettersom brannen blokkerte veien.
Karl XI hadde avgått ved døden 5. april og lå fremdeles på slottet. Da kongefamilien og hoffet ble tvunget til å forlate slottet ble han tatt med. Tjenerne forsøkte å redde så mye som mulig av kongefamiliens eiendeler, men ilden bredde seg raskt til alle fløyene av slottet. Slottet var bygget av sten, men taket av kobber ledet varmen og satte fyr på bjelkene av tre.
Brannårsaken har aldri blitt klarlagt, man vet bare at brannen startet på loftet. Når det gjaldt forsømmelser hadde man navn på tre personer. De som var ansvarlige for brannvakten denne dagen var to knekter, Anders Andersson og Mattias Hansson, og deres sjef brannmesteren Sven Lindberg. Knekten Anders Andersson hadde mot gjeldende regler gått et ærend for brannmesteren for å levere en vev til brannvaktmesterens ektefelle. Mattias Hansson hadde på eget initiativ forlatt sin post for å gå ned i kjøkkenet og spise. Han hevdet at brannmesterens ektefelle hadde sagt at han kunne gjøre det, noe hun benektet. I forbindelse med utredningen etter brannen kom det også frem at brannmesteren hadde tatt i mot penger for å ansette bestemte personer.
Zhaoqing
Zhaoqing (kinesisk: 肇庆; pinyin: Zhàoqìng) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong i Kina. Befolkningen anslås (2004) til 3 910 000, hvorav 331 000 i selve byen.
Historie
Året for Zhaoqings grunnleggelse er usikker, men byen fantes så tidlig som under Qin (221-206 f.Kr.) og Han (206 f.Kr. – 220 e.Kr.), da Zhaoqing var kjent som Gaoyao (高要). Under Suidynastiet (581-618), var Zhaoqing kjent som Duanzhou (端州) og fungerte som et viktig administrativt område og en militærbase.
Det var under Songdynastiets keiser Huizong at byen i 1118 fikk navnet Zhaoqing, som omtrent betyr «gledens opphav».
Det første belegget for at vesterlendinger befant seg i Zhaoqing er fra slutten av 1500-tallet da den italienske jesuitten Matteo Ricci kom til byen i 1583. Ricci flyttet til byen på invitasjon fra guvernøren, Wang Pan, i Zhaoqing. Ved det tidpunktet hadde han hørt tale om Riccis dyktighet som matematiker og kartograf. Ricci ble i Zhaoqing til 1589 da han forlot byen etter at en ny guvernør bestemte seg for å utvise ham og andre vesterlendinger. Det var i Zhaoqing Ricci utarbeidet den første verdskartet noensinne i Kina i år 1584.
Det finnes nå en minnetavle i Zhaoqing for hedre de seks år som han bodde der, samt en bygning innrettet i 1860-årene som Ricci minnesenter.
Administrative enheter
Byprefekturet Zhaoqing har jurisdiksjon over to distrikter (区 qū), to byfylker (市 shì) og fire fylker (县 xiàn).
Samferdsel
Kinas riksvei 321 løper gjennom området. Den fører fra Guangzhou via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Hans Collin
Hans Jenssen Collin (født 10. april 1682 i Trondheim, død 10. april 1742 i Trondheim) var borgermester i Kristiansand i perioden 1707 – 1710, samt magistratspresident, justisminister og lagmann i Trondheim. Han var sønn av bergamtsassessor, tollskriver og handelsmann Jens Hanssen Collin.
Ekteskap og familie
Hans Jenssen Collin giftet seg i 1710 med Sophie Amalie Krog, datter av biskop, dr.theol. Peder Krog i Trondheim. Paret fikk trolig 12 barn, blant dem:
Etter Sophie Amalie Krogs død i 1735, giftet Hans Jenssen Collin seg året etter med Marie Christine Horneman, datter av Hans Horneman. Collin var da 54 år gammel, mens Horneman bare var 17. Ekteskapet ble sett på som et sterkt bånd mellom de to embetsfamiliene Collin og Horneman. Paret fikk tre barn: