cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hurtigrutemuseet
Hurtigrutemuseet ligger på Nordnes (Richard Withs plass) i Stokmarknes i Nordland fylke, en naturlig lokalitet da hurtigruten ble «født» her. Museet er en del av Museum Nord og drives av stiftelsen Hurtigrutemuseets forening, og omfatter det tidligere hurtigruteskipet MS «Finnmarken» fra Vesteraalens Dampskibsselskab (VDS). Museet ble offisielt åpnet av samferdselsminister Kjell Opseth 2. juli 1993 – på 100 års-dagen for den første hurtigruteseilingen. Museet disponerte da lokalene i Vesteraalens Dampskibsselskabs gamle direktørbolig. I 1999 flyttet muséet til nye lokaler i Hurtigrutens Hus ved hurtigrutekaia.
Formål
I vedtektene til stiftelsen Hurtigrutemuseets forening slås det fast at «Formålet med foreningen er å etablere og drive et hurtigrutemuseum på Stokmarknes». Foreningens oppgaver består i å vedlikeholde og ta vare på bygninger og gjenstander som tilhører museet. Dette skal skje i samarbeid med faglig ansvarlig ved Vesterålsmuseet i Melbu. Museet skal vise hurtigrutens historie tilrettelagt for besøkende og være et informasjonssenter for kystkulturen og en faglig ressurs for skoler, institusjoner og organisasjoner innen kulturvern.
Museet grunnlegges
De første idéene om å skape et museum for hurtigruten på Stokmarknes ble lansert allerede i 1980 av Harald Haugland. I løpet av 1980-tallet ble idéen utviklet til en plan og et prosjekt. Et interimsstyre for museet ble valgt i 1989, og samme år ble stiftelsen Hurtigrutemuseets forening dannet. Sommeren 1991 ble det foretatt en uoffisiell åpning av Hurtigrutemuseet som da var av beskjeden størrelse og under utvikling. På hundreårsdagen for DS «Vesteraalen»s første avreise fra Trondheim i hurtigruten, ble museet offisielt åpnet av samferdselsminister Kjell Opseth den 2. juli 1993. Året etter fikk museet en storslagen gave fra Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS), nemlig det pensjonerte hurtigruteskipet MS «Finnmarken» fra 1956. 3. mai 1999 gikk hun til Kaarbø verft i Harstad for sandblåsing og klargjøring til landsettingen. 16. juni 1999 forlot MS «Finnmarken» det våte element og ble jekket på land ved Hurtigrutemuseet. Som en av verdens største museumsgjenstander har skipet stått på land siden. Staten betalte for landsettingen av skipet, men understreket at museets driftsomkostninger måtte dekkes lokalt.
Vernebygg
Ved nyttårsskiftet 2008/2009 inngikk Hurtigrutemuseet og Hurtigruten ASA en avtale om at rundreisepassasjerer med hurtigruten får gratis adgang til museet mot at museet mottar 25 kroner per besøkende fra hurtigruten. Dette førte til en økning i besøkstallet første kvartal 2009 på 140% i forhold til første kvartal 2008.
25. februar 2009 vedtok Nordland fylkesting å bevilge 20 millioner kroner til Hurtigrutemuseet. Forutsetningen er at Hadsel kommune bidrar med ytterligere 20 millioner, og staten med 60 millioner. 18. juni 2009 vedtok Hadsel kommunestyre å stille garantier for 20 millioner kroner. Medregnet statens bidrag vil 100 millioner kroner bli stilt til rådighet for å bygge et permanent vernebygg over MS «Finnmarken». Det ble også vedtatt å opprette et kommunalt foretak (KF) som skal bygge og stå som eier av det nye, mer kompakte hurtigrutemuseet.
I 2019 startet oppføringen av det 3600 kvadratmeter store vernebygget rundt «Finnmarken». Bygget er hovedsakelig i stål med glassvegg mot sjøsiden. Det ble offisielt åpnet av kulturminister Abid Raja 28. august 2021.
Ulset
Ulset er et bolig- og næringsområde sentralt i Åsane bydel i Bergen, omgitt av Mjølkeråen, Morvik, Nyborg, Rolland og Tertnes. Hovedveiene er motorveien Åsaneveien og Hesthaugveien.
Ulset omfattes av grunnkretsene Ulset, Skinstø, Haukedal, Prestestien, Fossekleiva, Blokkhaugen og Åstveitskogen, som hadde til sammen 6 549 innbyggere 1. januar 2012 og et samlet areal på 4,07 km², av dette 0,01 km² ferskvann.
Francis Xavier Wang Zepu
Francis Xavier Wang Zepu (kinesisk: 王澤浦,  Wang Tse-pu, født 3. november 1872 i Chongqing i Kina, død 1959) var den første katolske biskop av Wanxian i Sichuan i Kina.
Han ble presteviet i 1909. Da det apostoliske vikariat Wanxian ble opprettet i 1929 av pave Pius XI, ble han året etter den første apostoliske vikar der, og ordinert til titulærbiskop den 24. februar 1930 av den apostoliske delegat i Kina, erkebiskop Celso Costantini.
Den 11. april 1946 ble Wanxian elevert til bispedømme, med den 73-årige biskop Wang som første ordinarius. Men han fikk pensjonere seg allerede et drøyt år etter, den 3. juli 1947.
Han døde i 1959.
Avizordenen
Avizordenen ((portugisisk: Ordem Militar de Avis) er en portugisisk ridderorden. Den ble til i andre halvdel av 1100-tallet omkring 1140 som en religiøs militærorden. Ordenen var nært tilknyttet det portugisiske kongehuset, men ordenen var samtidig delvis underlagt Calatravaordenen i nabolandet Castilla og tidvis ansett som en portugisisk gren av denne. Avizordenen ble sekularisert i 1789 og fungerer i dagens Portugal som en fortjenstorden for militær innsats. Republikken Portugals president er ordenens stormester.
Historisk bakgrunn
Bakgrunnen for stiftelsen av Avizordenen var kampen mot maurerne under reconquista på Den iberiske halvøy. I regjeringstiden til kong Alfonso I ble det omkring 1166–1170 dannet en gruppe av riddere til forsvar for byen Évora. Omkring 1187 ble gruppen en avlegger av den kastiljanske Calatravaordenen.
På bakgrunn av framgang i kampen for gjenerobring ble ordenen i 1211 gitt byen Avis av kong Alfons II og ordenen flyttet sitt sete dit. Etter dette ble ordenen kjent som Avizordenen. Kong Denis I søkte paven om anerkjennelse av ordenen som en selvstendig orden uten bånd til Castilla. I 1389 godkjente pave Bonifatius IX valg av ny stormester for ordenen uten godkjennelse fra Calatravaordenen. Endelig godkjennelse for ordenens separate eksistens kom i 1440 da pave Eugenius IV utstedte en bulle som anerkjente både Avizordenen og Sankt Jakobs orden. Ordenen tok et grønt liljekors som sitt ordenstegn.
I 1789 ble ordenen omdannet til en helt sekulær organisasjon. Avizordenen ble i 1894 omdannet til en militær fortjenstorden med tre klasser. Etter overgangen til republikansk statsform i 1910 opphørte Avizordenen en tid, for så å bli fornyet i 1918, igjen som en fortjenstorden for militær innsats. Ordenen ble da gitt fem klasser.
Organisering
Som portugisisk fortjenstorden er Avizordenen underlagt statsoverhodet. Presidenten er ordenens stormester. Stormesteren støttes av et ordensråd på åtte medlemmer utnevnt av presidenten. Avizordenen administreres som en av Portugals «gamle militærordener», der også Tårn- og sverdordenen, Kristusordenen og Santiago av sverdets orden inngår.
Inndeling
Avizordenen har fem trinn:
Insignier
Avizordenens ordenstegn er et grønt liljekors utført i emalje på gull. Ordenstegnenes størrelse varierer etter klasse. I tiden Portugal var et monarki, var ordenstegnet festet til båndet med mellomledd med krone og en stjerne med Jesu hellige hjerte.
Ordensstjernen har åtte odder og har ordenstegnet plassert på en hvit midtmedaljong omgitt av en kullbord. Stjernen er i gull for storkors, i sølv for storoffiserer.
Ordensbåndet for Avizordenen er grønt.
Tildeling
Avizordenen tildeles for militære fortjenester, etter nærmere fastsatte kriterier. Den kan tildeles portugisiske og utenlandske statsborgere. Det er begrensninger på antall tildelinger til portugisere i de fire øverste klassene. Det kan være maksimalt 60 innehavere av storkors, 200 storoffiserer, 400 kommandører og 600 offiserer.
Steffen Freund
Steffen Freund (født 19. januar 1970 i Brandenburg) er en tidligere tysk fotballspiller og nåværende fotballtrener. Han har spilt for Stahl Brandenburg, FC Schalke 04, Borussia Dortmund, Tottenham Hotspur FC, Kaiserslautern og Leicester City FC. Han har også spilt 21 kamper for det tyske landslaget.
Song Ci
Song Ci (kinesisk: 宋慈; pinyin: Sòng Cí, født 1186 i fylket Jianyang i Fujian i Kina, død 1249) var en kinesisk rettsmedisiner under Songdynastiet. Han forfattet det banebrytende verket Samling av tilfeller av urett korrigert (Xi Yuan Ji Lu).
Song Ci var dommer i kinesiske høyesteretter i flere embedsperioder. Mens han gjorde dommertjeneste ved en kriminalrett i provinsen Hunan, foretok Song Ci personlig åstedsgranskninger som undersøkelsesdommer etter mord og overfall. Han satte sammen historiske tilfeller med sine egne erfaringer og la dem frem i verket Xi Yuan Ji Lu, i den hensikt å elevere sakkunnskapen i rettssystemet så man kunne unnvike justismord. Verket fikk stor gjennomslagdskraft. Det er senere blitt oversatt til en rekke vestlige språk.
Ingi Olsen
Ingi Olsen (født 5. januar 1969 i Vestmanna) er en færøysk næringslivsleder og politiker (Ff.).
Han er sønn av Erla og Julian Olsen fra Vestmanna. Han arbeidet i BankNordik (tidligere Føroya Banki) i 25 år, senest som regionbanksjef for Vágar og Norðurstreymoy samt banksjef i Nuuk på Grønland, før han ble kvalitetssjef i Vestmanna Seafood.
Olsen har vært vararepresentant til Lagtinget fra Norðurstreymoy i flere perioder, og møtte fast for innenriksminister Heðin Zachariasen 2007–2008. Olsen var medlem av Lagtingets næringskomité.
Olsen har vært aktiv i håndballen som utøver og trener.
Aaron Carter
Aaron Charles Carter (født 7. desember 1987, død 5. november 2022) var en amerikansk sanger. Han var lillebroren til Nick Carter fra boybandet Backstreet Boys.
Biografi
Aaron Carter ble født på Tampa General Hospital i Tampa i Florida, hvor foreldrene hans drev Garden Villa Retirement Home. Aaron Carter var oppkalt etter sin morfar Douglas «Charles» Spaulding og sin farfar Aaron Charles Carter.
Karriere
Carter hadde sin første soloopptreden som oppvarmer for Backstreet Boys da de spilte i Berlin i mars 1997, og sang «Crush on You» av The Jets. Etter opptredenen fikk Carter platekontrakt, og høsten 1997 ble singelen «Crush on You» utgitt. Hans første album, Aaron Carter, ble utgitt 1. desember 1997. Albumet ble utgitt i USA 16. juni 1998. 17. november 1999 ble EP-platen Let The Music Heal Your Soul utgitt. Platen var et veldedighetsprosjekt i samarbeid med blant andre Backstreet Boys og 'N Sync.
Brannmuseet
Historie
1. januar 1861 ble det etablert faste yrkesbrannkorps i Oslo fordelt på 3 brannstasjoner, Hovedbrannstasjonen, Sagene brannstasjon og Grønland brannstasjon. Den store bybrannen i 1858 presset frem en rask avgjørelse i bystyret. Stasjonen på Grønland ble kalt «Grønland Brand- og Politivagt» og ble tatt i bruk i oktober 1866. Stasjonen har vært bygget om flere ganger, og den ble tilpasset overgangen fra hest til automobildrift. Likevel står stallene fortsatt inne i stasjonen.
9. desember
9. desember er den 343. dagen i året og den 344. i skuddår. Det er 22 dager igjen av året.
Navnedag
Annette, Anniken
Fødsler
Se flere som er født 9. desember i Kategori:Fødsler 9. desember.
Dødsfall
Se flere som døde 9. desember i Kategori:Dødsfall 9. desember.
Brannmuseet
Historie
Grønland brannstasjon ble nedlagt i 1978, etter kontinuerlig drift i 112 år. Bygget ble deretter brukt til brannvesenets brannsynskontor, samt feierbad og feiermesterkontor. Deretter tok Brannvesenets historielag over driften og etablerte et museum med plass til en del av brannvesenets gamle biler og utstyr.
Bygninger
Brannstasjonen ble tegnet av arkitekt Wilhelm von Hanno, som også står bak Grønland kirke, som er bygget i samme stil. Ved bygging var hovedbygningen på 2 etasjer. Noen år senere ble det bygget på en 3. etasje og et tårn.
Bygningene er bygget med en indre gårdsplass. Her er det i dag parkert flere veteranbrannbiler. Innerst bak to større røde skyvedører var den gamle stallen. Etter noen år med leie av hester kjøpte stasjonen etter hvert egne hester. Hestene gikk fritt i stallen, og var opplært til å stille seg foran vognene når alarmen gikk. Seletøyet ble firt ned fra taket, og hestene spent for vognen. Operasjonen tok ca. 20 sekunder, og tiden det tar å komme seg ut av stasjonen kalles den dag i dag for forspenningstid. Selv om all utrykning gikk gjennom hovedporten, var det en vognremisse i sidefløyen mot kirken også.
Sykestallen var i bygget innerst i motsatt hjørne. En stor, rød garasjeport er montert på dette bygget i nyere tid. Den andre sidefløyen er kalt arresten. Den stammer fra tiden da stasjonen het «Brand og Politi vagt». Senere er arresten brukt til smie, snekkerverksted og gymsal. Vognhallene ut mot Grønlandsleiret ble bygget til i 1910, laget for større vogner, der en var en dampsprøyte på to tonn som ble dratt av to hester. Fra 1919 ble hestevognene skiftet ut med automobiler.
I den store vognhallen står glidestangen fra andre etasje. Det er ikke sikkert når denne ble satt opp, men det antas å være Norges eldste eksisterende glidestang.
Lunderston Bay
Lunderston Bay er en bukt på østsiden av Firth of Clyde, med en populær strand og piknikkområde, og er en del av Clyde Muirshiel Regional Park i Skotland. Bukta ligger i Inverclyde sør for Gourock, og en sti går videre fra bukten videre til Inverkip.
Senegal under Sommer-OL 1976
Senegal under Sommer-OL 1976. Tjueen sportsutøvere fra Senegal deltok i fire sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Senegal, som deltok for fjerde gang i et OL, vant ikke noen medaljer.
Senegal og Elfenbenskysten var de to eneste afrikanske nasjonene som deltok i lekene 1976 i Montréal. Andre afrikanske land boikottet lekene på grunn av New Zealand, som hadde sportslige relasjoner til Sør-Afrika, deltok under lekene.
Andemat
Andemat er en plante i gruppen Alismatales. Arten ble tidligere regnet til andematfamilien, men denne familien anerkjennes ikke lenger og alle artene er innordnet i myrkonglefamilien..
Røttene blir opp til 15 cm lange. Blader og stengel er sammenvokste til en struktur som ofte kalles thallus, selv om det ikke er snakk om en thallus i ordets rette forstand. Blomster er uvanlig.
De sprer seg raskt i rolige, næringsrike vann, og foretrekker høye nivåer av nitrogen og fosfat. Jern begrenser ofte veksten. Den kan tolerere et bredt område av surhetsgrader, men foretrekker vann med pH mellom 4,5 og 7,5.
Andemat skygger for vannet under og demper algeveksten. Andemat brukes derfor ofte i akvarier eller dammer, fordi de er relativt enkle å fjerne, og ofte beites på av planteetende fisk. De regnes likevel av mange som ugress fordi de sprer seg så fort.
Den kan vokse i temperaturer ned til 7 ºC. Hvis det blir kaldere, blir den liggende inaktiv til temperaturen stiger igjen.
Planat
Planat er et konjakkhus. De har egne vinmarker i Grande Champagne og Borderies.
De ble etablert i 1828, av en meget prominent familie, som var sentrale i utviklingen av byen Cognac i sin tid. Grunnleggerens sønn, Oscar Planat, ble i 1878 valgt til ordfører i byen Cognac, og har i tillegg fått en av hovedgatene i byen oppkalt etter seg.
Produkter
I tillegg har de årgangskonjakker, dette vil variere over tid. I 1996 tappet de;
Engler & demoner (film)
Engler & demoner (originaltittel: Angels & Demons) er en amerikansk mysteri-thriller fra 2009 regissert av Ron Howard. Manus er basert på Dan Browns roman med samme navn og er oppfølgeren til Da Vinci-koden, som også ble regissert av Ron Howard. Også i denne spilles hovedrollen av Tom Hanks, mens andre sentrale roller spilles av Ewan McGregor, Ayelet Zurer og Stellan Skarsgård.
Filmen ble relativt dårlig mottatt av kritikerne, men ble en forholdsvis stor publikumssuksess.
Den ble etterfulgt av Inferno (2016).
Handling
En amerikansk professor og ekspert på kunst, symboler og religion Robert Langdon blir hentet fra hjembyen Boston til atomkjerneforskningsanlegget CERN i Genève av toppsjefen Maximilian Richter for å bistå ved etterforskningen av et mord av fysikeren og presten Silvano. Det viser seg at Silvano har jobbet hemmelig med fremstilling av antimaterie, det ultimate «sprengstoff» som er over 100 ganger kraftigere enn en hydrogenbombe, og har produsert en farlig stor mengde av dette, «en hel dråpe». Antimaterien blir stjålet og en representant fra det arkaiske nettverket av vitenskapsmenn kalt Illuminati truer i en telefonsamtale med å bruke stoffet til å legge Vatikanstaten i ruiner som hevn for flere hundre år gamle overgrep fra den katolske kirke mot en rekke vitenskapsmenn. Samtidig foregår det et konklave for valg av ny pave og de fire mest aktuelle kandidatene er blitt bortført av Illuminati. Det haster med å finne antimaterien ettersom den er sikret i en beholder som bare har strømforsyning for et døgn. Når tiden er ute vil den annihilere i en voldsom eksplosjon. Langdon drar sammen med den dreptes datter og assistent Vittoria Vetra til Roma og får av kammerherre Patrick McKenna, den avdøde pavens nærmeste, slippe til i Vatikanets arkiv på leting etter en veiviser langs illuminasjonsveien, som Langdon mener vil føre dem til de bortkomne kardinalene. Veiviseren, som er et dikt og en rebus, ble brukt i gammel tid av en gruppe vitenskapsmenn som ville drive sine virksomhet fri fra Vatikanets overvåkning. Veiviseren blir funnet etter intens leting og en desperat kamp mot tiden starter fra kirke til kirke gjennom Roma i forsøket på å redde kardinalene.
Anmelderne
Filmen ble relativt dårlig mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den kun har fått 37% på Rotten Tomatoes og 48% på Metacritic. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner.
Anmelderen i VG gav den terningkast fem, NRKs Filmpolitiet og God Kveld Norge terningkast fire, Dagbladet terningkast tre og Aftenposten terningkast to. Aftenpostens Per Haddal beskrev den som en «sjarmløs mølje» og skrev videre at «Engler og demoner fører seg som zombier, i en påkostet, men livløs filmatisering som ender i en mølje».
Økonomi og popularitet
Filmen innbrakte 485,9 millioner dollar på verdensbasis, hvorav 133,3 millioner i USA. Den ble den niende mest innbringende filmen på verdensbasis i 2009 og 22de mest innbringende i USA.
Produksjonskostnadene var på 150 millioner dollar.
Det må også nevnes at den innbrakte 34,8 millioner dollar på DVD-salg i USA i løpet av de første syv ukene (Blu-ray ikke inkludert).
Den innbrakte 27 millioner kroner på norske kinoer.
Innspilling
Filmopptakene ble gjort i Roma, Italia og Sony Pictures Studios i Culver City, California.
Mikael Nilsson (1978)
Mikael «Micke» Nilsson (født 24. juni 1978 i Ovesholm) er en svensk fotballspiller. Han spiller i forsvaret og på midtbanen for den greske toppklubben Panathinaikos. Tidligere har han bl.a. spilt for Southampton, hvor han tilbrakte sesongen 2004/2005. Hans fremtid lige nu ligger hos den danske fodboldklub Brøndby IF, som han underskrev en kontrakt på i april måned.
Mette Elisabeth Finnestad
Mette Elisabeth Finnestad (født 23. mai 1970) opprinnelig fra Skjeberg, men nå bosatt i Søgne ble historisk da hun som første kvinne tok steget helt opp til toppen av listene på Landsskytterstevnet i Målselv i 2006 og ble skytterdronning. Dette året var det to kvinner på toppen av listene. Finnestad er gift med skytterkongen fra 1987, Tor Harald Lund fra Søgne. Finnestad er skytterprinsesse to ganger tidligere, da representerte hun Torsnes skytterlag.
Morvik
Morvik omfattes av grunnkretsene Morvik, Morvikbotnane og Kringstølen, med totalt 3,057 innbyggere pr. 1. januar 2012 og et samlet areal på 1,79 km².
June Carter Cash
June spilte gitar, banjo og autoharpe (siter-liknende instrument). Hun var mellomste datter av Ezra (Eck) Carter og Maybelle Carter (Mother Maybelle), og mor til Carlene Carter. Hun giftet seg i 1952 med Carl Smith og senere med legenden Johnny Cash (1968).
Øyvind Ruud
Øyvind Ruud (født 30. desember 1944, død 20. februar 2015 ) var en norsk tjenestemann og politiker (KrF).
Han var utdannet sosionom fra Norges kommunal- og sosialhøgskole fra 1970, og hadde 1-årig program i administrasjon og effektivisering fra 1974 og diverse kurs, blant andre lederutviklingsprogrammet i Akershus fylkeskommune. Han jobbet i Kriminalomsorgen 1970–1979 og som avdelingssjef, personalsjef og assisterende barnevernssjef i Oslo kommune 1979–1987. Fra 1993 var han ansatt ved Akershus universitetssykehus, hvor han hadde vært personal- og organisasjonssjef, plan- og organisasjonssjef og prosjektdirektør. Ruud har også vært formann i Akershus KrF, redaktør i Tidsskrift for kriminalomsorg, styreleder i Stor-Oslo Lokaltrafikk AS og styremedlem i KLP Forsikring AS og Rikshospitalet HF.
Ruud har vært medlem av Skedsmo kommunestyre og Akershus fylkesting, og var fylkesordfører i Akershus 1988–1991.
Krøderen (tettsted)
Krøderen er et tettsted i Krødsherad kommune i Viken fylke, det ligger i sørenden av innsjøen Krøderen der Snarumselva begynner, ca. 100 kilometer nordvest for Oslo. Tettstedet hadde innbyggere per 1. januar.
Krøderen er kanskje best kjent som endestasjon for Krøderbanen, som i dag er en populær museumsjernbane på sommerstid. Krøderbanen går mellom Vikersund og Krøderen og er ca. 26 km lang. Den ble åpnet som smalsporbane i 1872, men ble ombygd til normalspor 1909 sammen med Randsfjordbanen. Siden 1985 har den vært en museumsbane.
Tømmer fra Hallingdal ble lastet om ved Krøderen for togtransport videre til Drammen, persontrafikken hadde forbindelse med dampbåt fra Gulsvik. Båtturen tok 2 1/2 time med D/S «Haakon Adelsten» (fra 1861), «Krøderen» og «Norefjeld». Siste dampbåt gikk i 1925, etter at Bergensbanen hadde blitt åpnet hadde ikke båttrafikken tilstrekkelig trafikkgrunnlag. Siden 1990 går det imidlertid turisttrafikk om sommeren.
Fra Krøderen er det kort vei til kjente utfartssteder som Norefjell og Vassfaret.
Mezzanego
Mezzanego er en kommune i storbyområdet Genova i den italienske regionen Liguria med 1638 innbyggere (2013).
Sossen Krohg
Sossen Finne Anker Krohg (opprinnelig Sossen Anker Olsen, født 18. desember 1923 i Kristiania, død 12. februar 2016) var en norsk skuespillerinne. Hun avsluttet sin lange og allsidige karriere med en gjennomløpende rolle i fjernsynsserien Hotel Cæsar, som hun var med i fra oppstarten i 1998 og nesten 12 år.
Karriere
Hun gjorde filmdebut i 1949 i «Døden er et kjærtegn» og spilte senere i en rekke norske filmer.
I 1966 var hun sammen med den ungarske flyktningen Attila Horvath med på å starte opp den snart innflytelsesrike Club 7 i Oslo, og var ansatt der ved Scene 7 frem til 1985. Sossen Krohg bodde og arbeidet i tillegg i Paris i flere perioder av sitt liv. Hun har skrevet flere barneskuespill, samt utgitt erindringsboken «Hekletøy med store hull» (1986), illustrert av ektemannen Guy Krohg, og kunstboken «Tankenes reise» (1991, sammen med ektemannen).
Privatliv
Sossen Olsen var gift med skihopperen og forfatteren Thorleif Schjelderup fra 1942 til 1947, og de fikk to barn sammen. Senere giftet hun seg med kunstneren Guy Krohg, som var barnebarn av maleren Christian Krohg og sønn av maleren og scenografen Per Krohg. Tilsammen fikk hun seks barn, men mistet tre av dem. Sossen og Guy var kjent som «de siste bohemer», Guy døde i 2002. I 2015 kom boken om hennes liv, Sossen -bohemdronningen på Kagge Forlag.
Phyllophaga
Phyllophaga er en meget artsrik slekt av biller som hører til gruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Namsvatnet
Namsvatnet (sørsamisk: Nååmesjenjaevrie) er en innsjø i Røyrvik kommune i Trøndelag fylke. Det naturlige utløpet er mot nordvest til elva Namsen. De største tilløpselvene er Storelva og Virmaelva, som begge kommer fra Børgefjellet og munner ut helt nord i sjøen.
Phyllophaga
Utseende
Små til ganske store (12-35 millimeter), sylindriske, brunlige oldenborrer. Kroppen er forholdsvis tynnskallet og mangler skjell og påfallende hårkledning på oversiden.
Namsvatnet
Ved reguleringen i 1959 ble innsjøen oppdemmet (gårder måtte da fraflyttes), og en tunnel ble laget for å lede vannet sørover til Vektaren.
I dag er turistlivet en viktig aktivitet. Via 9 km båttransport fra Namsvassgrenda til Namsvatnets nordlige del, når man Børgefjell nasjonalpark. Der finner en også Kristi krybbe kapell, en villmarkskirke (fjellkapell) mye brukt i sommerhalvåret. Namsvatnet har røye, ørret og ørekyt.
San-Pédro
Byens havneanlegg gjorde at den utkonkurreste nabobyen Sandra og fikk en stor vekst fra og med 1960-tallet, og folketallet har steget kraftig. San-Pédro hadde omtrent 131 800 innbyggere i 1998, men folketallet har steget en hel del siden da. Industrien omfatter blant annet fiske og sementindustri, og byen er kjent for nattelivet og strendene sine.
Phyllophaga
Levevis
Larvene lever i jorda som vanlig for oldenborrer. Noen av artene kan bli svært tallrike og gjøre skade i landbruket. De voksne billene gnager på mange slags planter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Amerika, fra Argentina i sør til Canada i nord, inkludert øyene i Karibia. Rundt halvparten av artene lever i Nord-Amerika.
Simonetta Sommaruga
Simonetta Sommaruga (født 14. mai 1960 i Zug, Sveits) er en sveitsisk politiker fra Det sosialdemokratiske partiet i Sveits. Hun er medlem av Forbundsrådet, den føderale regjeringen i Sveits, der hun er justis- og politiminister.
Bakgrunn
Sommaruga vokste opp sammen med to brødre og en søster i Sins i Aargau. Hun gikk på gynmas i Immensee i Schwyz før hun utdannet seg som pianist i Luzern, California og Roma. Fra 1988 til 1991 studerte hun engelsk og romanistikk ved Universitetet i Fribourg, som ligger i kantonen Fribourg.
Sommaruga var mellom 1993 og 1999 leder i den sveitsiske stiftelsen for forbrukersaker, Stiftung für Konsumentenschutz, noe som gav henne mye offentlig anerkjennelse i den tysktalende delen av Sveits. Hun har siden 1999 vært stiftelsens president. I 2003 ble hun president i den sveitsiske hjelpeorganisasjonen Swissaid.
Maridalsveien 3
Maridalsveien 3 i Oslo er et kvartalstort bygningskompleks som avgrenses av Maridalsveien, Møllerveien og Brenneriveien.
Simonetta Sommaruga
Politisk virke
Sommarugas politiske karriere begynte da hun ble medlem av Berns storråd, kantonparlamentet i Bern. Hun satt i storrådet fra 1981 til 1990. Hun var medlem av kommunestyret i Köniz fra 1998 til 2005. I 1999 ble hun valgt inn i Nasjonalrådet og i 2003 ble hun valgt som medlem av Stenderrådet for kantonen Bern. Den 11. august 2010 kunngjorde Sommaruga sitt kandidatur til å etterfølge politikeren Moritz Leuenberger under valget til Forbundsrådet i 2010. Hun ble valgt inn den 22. september 2010.
Maridalsveien 3
Fra 1855 til 1916 var kvartalet produksjons- og lagerlokaler for Christiania Bryggeri. Etter første verdenskrig overtok Nora Fabrikker området og hadde brusfabrikk og -lager her fram til 1972.
Simonetta Sommaruga
Politisk virke
Simonetta var Sveits' Forbundspresident i 2015.
Privat
Sommaruga er gift med forfatteren Lukas Hartmann. Ekteparet er bosatt i Spiegel, i nærheten av Bern. Simonetta er en fjern slektning av den fremtredende sveitsiske advokaten og diplomaten Cornelio Sommaruga.
Maridalsveien 3
Fra 1973 holdt Sosialsentralen til i komplekset. Dette var et kommunalt kontor og tjenestetilbud i hovedsak beregna på bostedsløse. Det kom etter hvert til å bli Norges største sosialkontor. Det blei knytta ei rekke skandaler til kontoret, og på midten av 1980-tallet blei det avvikla.
Det har seinere vært småindustri og kontorer i bygningene. Byantikvaren flytta i 1996 inn i det gamle malteriet fra 1887, og i 1999 fikk Byarkivet plass i et nybygg i tilknytning til det gamle bruslageret (arkitekter Telje-Torp-Aasen). Det er også andre kommunale kontorer i komplekset. I tillegg er det en del privat virksomhet, galleri, kafé og ungdomskulturhuset X-Ray.
Tolketjenesten i Oslo har også lokaler i Maridalsveien 3.
Eli F. Heckscher
Eli Filip Heckscher (1879–1952) var en svensk økonomihistoriker. Heckschers største bidrag var innen internasjonal handelsteori, men fremfor alt hans bokverk om merkantilismen ble startpunkt for vitenskapelig forskning på handelspolitikken på 1600-tallet og 1700-tallet. Boka om merkantilismen kom i svensk utgave i 1931, tysk i 1932 og engelsk utgave i 1934.
Heckscher ble utnevnt til æresdoktor ved Københavns Universitet i 1929 og ved Universitetet i Oslo i 1951.
San Pedro
San Pedro er spansk for Sankt Peter, og er navnet på en rekke steder:
Belize:
Costa Rica:
Chile:
Elfenbenskysten:
Honduras:
Filippinene:
USA:
Bartreløper
Bartreløper (Rhagium inquisitor) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er vanlig overalt hvor det vokser barskog i Norge.
Utseende
En middelsstor (10–21 mm), noe kraftig trebukk med ganske korte antenner. På farge er den gråspraglete. Antennene er ganske kraftige og rundt en tredjedel så lange som kroppen. Hodet er firkantet, ganske stort og fremoverstrakt. Pronotum er omtrent så lang som bredt, sterkt hvelvet, med en kort, men kraftig pigg midt på hver side. Dekkvingene har tre lengderibber hver. Beina er temmelig lange og kraftige. Larven er opptil 3 centimeter lang, hvit, ganske flat og langstrakt. Hodet er bredt og kileformet, kjevene kraftige.
Levevis
Larvene lever under barken på døde trær, helst på bartrær, men de er også funnet på døde løvtrær. Arten ser ikke ut til å bli skadet av moderne skogbruk og drar kanskje til og med fordel av det ved at den formerer seg i hogststubber og gjenliggende stammebiter. De voksne billene løper rundt på døde stammer (gjerne nyfelte) om våren, de er livlige og flyr gjerne. De utvokste larvene bygger seg et karakteristisk "reir" under barken der de forvandler seg til pupper, disse reirene kan man finne lenge etter av billene er klekket.
Utbredelse
Arten er utbredt både i den palearktiske sone og i Nord-Amerika. I Norge finnes den over alt der det vokser bartrær.
Tertnes
Tertnes er et boligområde i Åsane bydel i Bergen, mellom Morvik og Ulset i nord, Åstveit i sør og Byfjorden i vest. Her ligger Tertnes skole, Åstveit skole, Tertnes videregående skole og idrettsanlegget Åstveithallen, forøvrig mest eneboliger og noe blokkbebyggelse. Tertnes er også tilholdssted for Tertnes Idrettslag. Tertnesveien er hovedveien gjennom området.
Tertnes omfattes av grunnkretsene Tertnes, Danmarksneset og Kvernevikstemma, med totalt 3 376 innbyggere 1. januar 2012 og et samlet areal på 1,85 km², hvorav 0,04 km² ferskvann.
Stedsnavnet Tertnes er en forvanskning av det tidligere navnet Thorstenes. I et gavebrev fra 1574 skjenket kong Frederik 2. gården Thorstenes i Hammer sogn utenfor Bergen til St. Jørgens hospital inne i byen.
Lindefjeldvinkel
Lindefjeldvinkelen er en norsk utgave av den tradisjonelle engelsk-amerikanske «framing square». Vinkelmeteret er en stillbar vinkel med nøyaktig gradinnstilling.
The Lamb Lies Down on Broadway
The Lamb Lies Down on Broadway er det sjette studioalbumet fra det engelske progressiv rock-bandet Genesis, utgitt i november 1974. Dette er et dobbelt konseptalbum, og det er det siste albumet der vokalist Peter Gabriel medvirker.
Konseptet er en historie skrevet av Peter Gabriel, som handler om unggutten Rael. Rael er halvt puerto-ricansk og bor i New York City, der han er på leting etter sin bror John for å redde ham fra storbyens farer. Flere av hendelsene er basert på drømmer som Gabriel skrev ned, og er derfor noe surrealistiske og absurde. Det viser seg etter hvert at Rael har en splittet personlighet, og at han egentlig er på leting etter seg selv.
Peter Gabriel insisterte på å skrive det meste av tekstene alene og overlot musikken til de andre i bandet. Dette irriterte Mike Rutherford, som hadde en helt annen idé om hva albumet skulle omhandle. Dessuten forlangte de som skrev musikken, at Gabriel måtte endre på noen av tekstene for at de skulle passe inn med musikken, noe som skapte friksjoner mellom Gabriel og de andre medlemmene. Gabriel hadde også en del problemer i privatlivet, og til sammen gjorde dette at han nå ønsket seg vekk fra bandet.
Det var allerede klart at Peter Gabriel kom til å forlate Genesis 27. mai 1975, etter siste konsert på turneen. Dette ble ikke offentliggjort før i august, og i mellomtiden startet bandet med auditioner for å finne en ny vokalist. Etter utallige auditioner sa Phil Collins at han gjerne ville forsøke seg, og han ble dermed den nye vokalisten i Genesis. Peter Gabriel fortsatte som soloartist og har siden gitt ut mange suksessfulle album og hitsingler.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Tony Banks, Phil Collins, Peter Gabriel, Steve Hackett og Mike Rutherford.
CD 2
(tittel «Here Comes the Supernatural Anaesthetist» på enkelte utgivelser)
Georg Monsen
Georg «Goggen» Monsen (født 19. desember 1922 i Stavanger, død 10. april 2015 samme sted) var en norsk telemontør og fotballspiller, og en av de første nordmenn som spilte profesjonell i utlandet.
Georg Monsen spilte 147 kamper og skåret 66 mål for Viking FK. I 1950 skrev han under proffkontrakt med den franske klubben Nancy, omtrent samtidig med flere andre norske: Per Figved, Inge Paulsen, Torgeir Torgersen og Gunnar Stensland fra Stavanger og Villy Andresen fra Sarpsborg. Monsen og Stensland gikk til FC Nancy (fra 1967 kalt AS Nancy), der Monsen hadde avtale om en årslønn på 42 000 kroner.
Monsen forlot klubben i oktober samme år grunnet kontraktbrudd fra klubbens side (manglende lønnsutbetaling) og han gikk for 250 000 kroner til Racing Club de Besançon. Han spilte 43 A-kamper (10-12 mål) i fransk fotball. Som tidligere proffspiller, ble Monsen utestengt fra norsk fotball på grunn av NFFs amatørbestemmelser.
Målvakten Torgeir Torgersen og Monsen spilte deres første A-kamp for Viking siden suspensjonen 12. april 1958, Monsen som indre venstre, mot Vålerengens Idrettsforening. Hans bror Arvid Monsen spilte også i løperrekka for Viking på denne tiden. Georg Monsen var nå 35 år gammel, og spilte bare to A-kamper dette året. Han ble senere trener, og ledet Viking til seier i Norgesmesterskapet (cupen) i 1953 og 1959. Han var trener for Viking i flere perioder frem til 1965, foruten et kort treneropphold hos Stålkameratene på Mo i Rana. Utenfor fotballbanen var Monsen telefonmontør.
Jimmy Cliff
Jimmy Cliff (født James Chambers; 30. juli 1944, i Somerton District, St. James på Jamaica) er en verdenskjent ska- og reggaeartist. Jimmy Cliff startet sin karriere som låtskriver allerede på barneskolen, hvor han skrev sine egne tekster og sang dem selv. Senere flyttet han til Kingston for å gå på skole, men ble tidlig oppslukt av den voksende musikkulturen i hovedstaden. Cliff regnes som en av de virkelige store artistene fra Jamaica. Han har vunnet en rekke priser for sitt musikalske arbeid. Jimmy Cliffs mest kjente sanger er titellåten fra filmen The Harder They Come (1972), «Many Rivers to Cross» (1970) og «Wonderful World, Beautiful People» (1970).
Coverversjoner av Cliffs låter
Mange artister har sunget Jimmy Cliffs sanger, blant andre:
«The Harder They Come»
«Many Rivers to Cross»
«Vietnam»
«Trapped»
«You Can Get It If You Really Want»
Johannes Popitz
Johannes Popitz (født 2. desember 1884 i Leipzig i Sachsen i Tyskland, død 2. februar 1945 i Plötzenseefengselet i Berlin) var en tysk politiker og motstander av det tyske naziregimet. Han var medlem av regjeringene Schleicher og Papen, og dessuten prøyssisk finansminister. Han ble henrettet for sin rolle i 20. juli-attentatet mot Hitler.
Bakgrunn
Han var sønn av en farmasøyt, og studerte jus og statsvitenskap i Lausanne, Leipzig, Berlin og Halle.
Karriere
Mellom 1914 og 1919 var han sekretær i det prøyssiske indreministeriet, og fra 1919 til 1929 arbeidet han i riksfinansministeriet, fra 1925 som statssekretær. Han ble i 1922 også utnevnt til honorærprofessor i skatterett og finansvitenskap ved universitetet i Berlin. I 1932 ble han riksminister uten portefølje og kommissarisk leder av det prøyssiske finansministeriet. 21. april 1933 ble han utnevnt til prøyssisk minister.
Popitz ble først medlem av NSDAP og mottok partiets utmerkelse i 1937. Hans avvisning av nasjonalsosialismen begynte da han så hvordan jødene ble forfulgt. Etter Kristallnacht, jøder og jødisk eiendom ble landsomdattende brutalisert den 9. november 1938, meldte Popitz sin opposisjon og søkte om avskjed, men den ble ikke innvilget.
Den monarkistisk og nasjonalkonservativt innstilte Popitz begynte deretter å engasjere seg i den konservative opposisjonen mot det nasjonalsosialistiske regimet. Han utarbeidet en «midlertidig statslov» for Carl Friedrich Goerdeler, som skulle tre i kraft etter at Hitler var avsatt.
For å forsøke å oppnå en legal og ublodig maktovertagelse kontaktet Popitz sommeren 1943 Heinrich Himmler, og forsøkte å overtale ham til innlede forhandlinger med vestmaktene. På dette tidspunktet vegret imidlertid Himmler seg for å etterkomme forslaget. Himmler satt på belastende informasjon: Det var blitt fanget opp en radiosamtale som nevnte Popitz' navn på en avslørende måte, og også Joseph Goebbels noterte seg i sin dagbok at Hitler betraktet Popitz som ham fiendtlig.
Dømt til døden
Popitz ble av 20. juli-konspiratorene rundt Claus von Stauffenberg tiltenkt rollen som finans- og kulturminister. Etter at attentatet 20. juli mislyktes ble Popitz dagen etter arrestert og 3. oktober 1944 dømt til døden av Folkedomstolen under ledelse av Roland Freisler. Dommen ble fullbyrdet 2. februar 1945.
X-41
X-41 CAV (Common Aero Vehicle) er/var et hemmelig prosjekt i regi av USAs flyvåpen USAF og forsvarets forskningsavdeling DARPA (Defense Advanced Research Projects Agency).
Historie
I desember 2002 fikk flyvåpenet og forsvarets forskningsavdeling DARPA i oppdrag å samarbeide om å konstruere et militært romfly som raskt kunne utføre angrep med konvensjonelle våpen over hele kloden. Dette prosjektet som X-41 ble en del av, ble kalt FALCON (Force Application and Launch from Continental United States). X-41's jomfrutur var planlagt å finne sted i løpet av 2003, men prosjektets status er per august 2008 ukjent.
Design
Prosjektet er fremdeles hemmeligstemplet, og svært lite informasjon om X-41 er tilgjengelig.
Spesifikasjoner
Dimensjoner
Ytelse
Liste over ordførere i Kolbu
Liste over ordførere i Kolbu viser navn, parti og funksjonsperiode for ordførere i Kolbu fra opprettelsen av kommunen i 1908 til sammenslåingen med Østre Toten i 1964.
Arrianos
Arrianos (gresk: Ἀρριανός; latin: Lucius Flavius Arrianus; født ca 86-96, død 160 eller 175 e.Kr.) var gresk historiker og filosof i den romerske perioden og skrev hovedsakelig på gresk i attisk dialekt. Arrianos var født i kystbyen Nikomedia (dagens by İzmit i Tyrkia), på hans tid hovedstaden i den romerske provinsen Bitynia. Han kalles derfor ofte for Arrianos fra Nikomedia. I engelsk litteratur kun omtalt som Arrian.
Han var også romersk offentlig tjenestemann, politiker og militær hærfører. Han ble utsett som romersk konsul i 129 eller 130, og var deretter stattholder i seks år Kappadokia hvor han blant annet beseiret en invasjon av alanere, hvilket han har skrevet om i boken Ectaxis contra Alanos. Deretter bosatte han seg i Athen, og det var i løpet av denne tiden det antas at han skrev sine fleste verk. Hans mest kjente verk er Anabasis Alexandri (Aleksanders kampanjer).
Anabasis Alexandri er betraktet som antikkens mest komplette skildring av Aleksander den stores invasjon av Perserriket og senere kriger. Det må ikke forveksles med Anabasis av Xenofon på 300-tallet f.Kr. Arrianos er også betraktet som en av grunnleggerne av en hovedsakelig militærbasert fokus på historien. En hovedkilde til Arrianos' verk var Ptolemaios I Soters nå tapte biografi og historie om Aleksanders kriger, og hvor Ptolemaios selv deltok som hærfører. Det er kun gjennom Arrianos' tekst at Ptolemaios' verk kan vurderes. Andre verker som Arrianos skrev var Avhandling om Epiktetos, en rekke utdrag fra læren til den stoiske filosofen Epiktetos (også kjent som Epiktet), opprinnelig i åtte bøker, men kun fire gjenstår. Et annet verk var Indica som forteller historien om Aleksanders offiser Nearkhos' sjøreise fra India og til Persiabukten etter Aleksanders erobring av Indusdalen. Arrianos skrev denne teksten på jonisk gresk dialekt ved å ta Herodotos som litterær retningslinje.
Eric Carr
Eric Carr (født Paul Charles Caravello 12. juli 1950 i Brooklyn i New York City i New York, død 24. november 1991 i New York City i New York) var en amerikansk musiker, best kjent for å ha vært trommeslager i Kiss mellom 1981 og 1991 som «The Fox».
Dánjal Niclasen
Dánjal Niclasen (født 10. august 1902 i Sørvágur, død 3. januar 1971 i Tórshavn) var en færøysk forretningsmann.
Eric Carr
Kiss
Etter at Peter Criss sluttet i Kiss i 1979 på grunn av skade i venstre arm og dopmisbruk, stilte Paul Charles Caravello opp på audition og fikk jobben.
Dánjal Niclasen
Liv og virke
Han kom fra en tradisjonsrik kjøpmannsslekt i Sørvágur. Han var sønn av Niclas Niclasen og Frederikke (født Nielsen). Farfaren var kjøpmann og lagtingsmann Daniel Niclasen, og morfaren var sysselmann og lagtingsmann Zacharias Nielsen. Farbroren Rasmus Niclasen var også kjøpmann og lagtingsmann.
Han overtok som leder for familievirksomheten N. Niclasen etter sin far, som døde i 1939. Sammen med sin bror Zacharias ledet han omstillingen av rederivirksomheten til moderne trålere. I 1954 etablerte han Færøyenes første ordentlige fiskemottak i Sørvágur. Han ble også en pådriver for å ta i bruk Vágar lufthavn til ruteflyvninger.
Eric Carr
Kiss
Siden det allerede var en i bandet som het Paul, (Paul Stanley) måtte Caravello skifte navn. Caravello foreslo navnet Rusty Blade, men det ble ikke godkjent av resten av bandet. Så kom han opp med navnet Eric Carr, som ble akseptert. Eric Carr ble karakteren «The Fox» i bandet. Sminken hans var svart og rød.
Dánjal Niclasen
Liv og virke
Dánjal Niclasen var formann i sognestyret (kommunestyret) i Sørvágur fra 1946 til 1954.
Etter den andre verdenskrig fikk Niclasen og Leif Waagstein i oppdrag å gjenreise et eksportsamvirke for færøyske fiskeprodukter. I 1948 etablerte de Føroya Fiskasøla med Niclasen som ordfører i representantskapet. Fra 1958 til 1969 var han administrerende direktør. Han spilte også en nøkkelrolle i gjenreisningen av Sjóvinnubankin, hvor han var styreformann fra 1956 til sin død i 1971. Han påtok seg også styreverv i J.F. Kjølbros virksomheter.
Eric Carr
Kiss
Carr hadde også en fin sangstemme. Han spilte inn flere sanger med sitt gamle band The Cellarmen hvor han sang og spilte trommer. For Kiss fikk han også synge noen sanger: «Black Diamond», «Young and Wasted», «Beth» og «Little Caesar». Kun de to sist nevnte ble med på studioalbum. «Beth» var en hitlåt fremført av tidligere trommeslager Peter Criss. Den sang Carr inn på albumet Smashes, Trashes & Hits. «Little Caesar» kom på albumet Hot in the Shade i 1989. Det var det siste albumet Carr spilte på for Kiss før han døde.
Dánjal Niclasen
Liv og virke
Dánjal Niclasen var gresk konsul på Færøyene.
Eric Carr
Kiss
I 1991 fikk Eric Carr kreft. Da han lå på dødsleiet sa han til Kiss at han fortsatt ønsket å være et medlem i bandet selv om han snart skulle dø. Eric Carr døde 24. november 1991. Sangen «God Gave Rock 'n' Roll to You II» var det siste Carr gjorde med Kiss. Han sang støttevokal på sporet.
I juni 2005 havnet Carr på en tiendeplass blant trommeslagere da radiostasjonen Planet Radio Rock kåret verdens beste musikkutøvere. Ingen andre medlemmer av Kiss kom på listen i noen av kategoriene. Carr var en av to amerikanske trommeslagere på listen. De andre var enten britiske eller kanadiske.
Dánjal Niclasen
Liv og virke
I 1976 ble det opprettet et legat i hans navn, som gir stipender til studier i fiskerifag.
Skrivekuglen
Skrivekuglen, verdens første kommersielt produserte skrivemaskin, ble oppfunnet i 1865 av den danske presten og forstanderen ved Det Kongelige Døvstummeinstituttet i København, Rasmus Malling-Hansen (1835–1890).
Gjennom hans datter Johanne Agerskovs bok, Hvem er Skrivekuglens Opfinder?, vet vi at Malling-Hansen i 1865 eksperimenterte med å plassere bokstavene på en porselenshalvkule, og ved hjelp av sin svoger som tidtager, fant han den plasseringen av bokstavene på tastaturet som ga den raskeste skrivehastigheten. I motsetning til de konkurrerende maskinene plasserte Malling-Hansen bokstavene på stempler, som gikk direkte gjennom en halvkule og ned på papiret. Han plasserte også de mest brukte bokstavene slik at de ble betjent av de fingrene som kan skrive hurtigst, og vokalene til venstre og konsonantene til høyre.
På de første skrivemaskiner kunne man ikke lese hva man skrev før etter at brevet var ferdigskrevet, og så også med skrivekuglen. Sylinderen befant seg inne i en trekasse, som ikke er medtatt på illustrasjonen.
Fra 'elektrisk' til manuell skrivemaskin
I 1875 klarte så Malling-Hansen selv å konstruere en mekanisk løsning på problemet med papirføringen, som overflødiggjorde elektisiteten, og skrivekuglen fremsto nå i sin endelige og velkjente form. Prisen på skrivekuglen ble også etter hvert mer overkommelig – fra å ha kostet 1200 kroner, var prisen på en skrivekugle i 1888 kommet ned i kun 150 kroner.
Malling-Hansen stilte ut sin skrivekugle på flere av de store utstillingene på 1870-tallet, og ble tildelt 1. pris-medalje i København i 1872 og på verdensutstillingene i Wien i 1873 og Paris i 1878.
Til tross for et relativt jevnt salg gjennom 70- og 80-årene, ble aldri skrivekuglen noen kommersiell suksess. Den møtte sterk konkurranse blant annet fra den amerikanske Remington-maskinen, som var langt billigere og bedre markedsført, om enn den skrev langt saktere, på grunn av de leddede armene og qwerty-tastaturet, som var konstruert for at ikke armene skulle vikle seg inn i hverandre ved for hurtig skriving. Den siste modellen ble presentert på den store kunst- og industriutstillingen i København i 1888, og hadde da fått både fargebånd og papirvalse. Mekanikeren Lyngbye, som hadde overtatt ansvaret for den videre utviklingen av skrivekuglen fikk 1. premie-medalje på utstillingen for skrivekuglen.
Skrivekuglen som P. Chr. Asbjørnsen kjøpte
Peter Christen Asbjørnsen var blant dem som skaffet seg en Malling-Hansens skrivekugle. Den gamle eventyrkonge og -mester har til tider en vanskelig forståelig håndskrift, og det er nok mang en folklorist som hadde ønsket at han hadde gjort mer bruk av skrivetastene. Men skrivekuglen han i 1880 fikk forlegger Frederik Hegel til kjøpe for seg i Ritzau's Bureau for 316 Dkr., ble for ham en lite varig berikelse. Asbjørnsen levde på en stor fot og skyldte penger både til den ene og andre, og så måtte han få forleggeren til å returnere skrivekuglen til Malling-Hansen med den beskjed at Asbjørnsen var villig til å tape 100 kroner på handelen, som var et stort beløp i 1882 (Edvardsen 2014:62). Blant Asbjørnsens etterlatte papirer i Norsk Folkeminnesamling finnes fremdeles kvitteringer, brukerveiledning, reklame og en ukebladsartikkel om skrivevidunderet, som opprinnelig hadde fanget Asbjørnsens interesse.
Oppfinneren, pastor Rasmus Malling-Hansen
Rasmus Malling-Hansen døde i 1890, kun 55 år gammel, og den ordren han hadde hos sin mekaniker for produksjon av 100 skrivekugler, ble kansellert, og etter det ble det ikke produsert flere skrivekugler. I dag er Malling-Hansens skrivekugler svært ettertraktet blant samlere og museer, og en vanlig pris er ca. 200 000 kroner.