cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirk Fordice
Fordice var guvernør i Mississippi 1992–2000. Han var den første republikaneren som ble valgt til guvernør i delstaten etter 1876, ble kjent som en av de fremste konservative politikerne i USA, og hadde særlig høy oppslutning blant hvite velgere på landsbygden. Han sørget for skattelettelser og reduksjoner i offentlig forbruk. Han sørget også for at ekteskap ble forbeholdt mann og kvinne i delstatens grunnlov, støttet dødsstraff, og avskaffet kvoteringsordninger. Fordices forhold til de svarte i Mississippi var anstrengt, fordi han blant annet ikke ville beklage delstatens voldelige forhistorie overfor svarte. Det ble ikke videre bedre av at Fordice stilte opp med et slips med Sørstatenes flagg på.
Fordice døde av leukemi i 2004, 70 år gammel, og ble gravlagt i Rigdeland i Mississippi.
Boule
Boule er en fellesbenevnelse på spill som spilles ved at kuler kastes mot en mindre målkule.
Boccia
Boccia er et boulespill, og er beslektet med bocce og petanque. Disse spillene stammer fra kulespill som ble spilt det gamle Roma. Spillets nåværende form er utviklet særlig i Italia, og spilles mest i Europa. Men også i USA, Canada, Australia og Argentina spilles dette en del, på grunn av immigranter som har flyttet hit. Boccia er spesielt tilpasset funksjonshemmede.
Bocce
Bocce er et boulespill, og er beslektet med boccia og petanque. Disse spillene stammer fra kulespill som ble spilt i det gamle Roma. Bocce spilles på en jordbane, 20-30 meter lang og 2,5-4 meter bred. Banen skal gjerdes inn med et ca. 15 cm høyt tregjerde. Kulene kan være lagd av metall, tre eller plast. De må ha samme tetthet i hele kulen, og ikke ha noen kjerne av tyngre materiale for å oppnå bedre skru. Spillet spilles med to lag á 1, 2 eller 4 spillere. Hvert lag har 4 kuler.
Petanque
Petanque «(peta:nk)» er et boulespill, som spilles med stålkuler på grus. En kamp går til 13 poeng. Målet med en kamp er å komme nærmest «grisen», som ofte kalles målkulen, slik at du til slutt oppnår de nødvendige 13 poeng. På lik linje med curling, teller man poeng når alle kulene er kastet. Det antallet kuler du har nærmere «grisen» enn motstanderen gir deg poeng. Har du tre kuler nærmere «grisen» enn motstanderen får du tre poeng. Petanque er ikke det samme som boccia. En forskjell er f.eks. at Boccia spilles med trekuler på hard og slett sand. De fleste aviser som skriver om Petanque, bruker feil ord på spillet.
Bowls
Bowls eller lawn bowls er en britisk presisjonssport som minner om boccia og boule og som likesom disse har sine røtter i gamle stein- og kjeglespill. Bowls spilles på gress (eventuelt kunstgress). Spillet spilles med asymmetriske kuler med en diameter på knapt femten centimeter, som på grunn av sin ujevne vektfordeling ikke ruller rett. Det gjelder å komme så tett som mulig på en mindre målkule (kalt Jack eller Kitty). Spillet er kjent helt tilbake til 1200-tallet.
Norgesmesterskapet for brassband 2013
Norgesmesterskapet for brassband 2013, det 35. NM for brassband ble arrangert 8.- og 9. februar 2013 i Grieghallen, Bergen.
Norgesmesterskapet 2013 ble vunnet av Eikanger-Bjørsvik Musikklag (dirigent David King).
Elitedivisjon
Pliktverk i elitedivisjonen i 2013 var A Tale as yet Untold (Philip Sparke). Dommere i eltedivisjonen var: Alan Fernie, Sheona White, Robert Childs, Philip Harper, Erik Janssen og Jan Van der Roost.
1. divisjon
Du forstår ingenting
«Du forstår ingenting» (original engelsk tittel: «Wedding Cake») er en sang skrevet av Addy Baron og Bernice Ross som ble spilt inn og gitt ut på singel med Wenche Myhre i 1961. Den norske teksten ble skrevet av Egil Hagen. Myhre ble akkompagnert av Frank Cooks orkester. Sangen ble også gitt ut på albumet Wenche Myhre i 1963.
Norgesmesterskapet for brassband 2013
Bjørsvik Brass vant 1. divisjon - selvvalgt verk 	...Dove Descending (Philip Wilby); dommere var: David Thornton og Arsène Duc.
2. divisjon
Tertnes Amatørkorps vant 2. divisjon - selvvalgt verk English Heritage (George Lloyd); dommere var: Arsène Duc og Robert Childs.
3. divisjon
Fjell Brass vant 3. divisjon - selvvalgt verk Blazon (Peter Graham); dommere var: David Thornton og Alan Fernie.
4. divisjon
Flora-Bremanger Bassband vant 4. divisjon - selvvalgt verk Triptych (Philip Sparke); dommere var: Jan Van der Roost og Erik Janssen.
5. divisjon
Nordlys XO vant 5. divisjon - selvvalgt verk The Prizewinners (Philip Sparke); dommere var: Elisabeth Fossan og Kim Lofthouse.
Aelita, ne pristavaj k muzjtsjinam
Aelita, ne pristavaj k muzjtsjinam (originaltittel: Аэлита, не приставай к мужчинам) er en sovjetisk film fra 1988, regissert av Georgij Natanson.
Handling
Historien forteller om en uvanlig og godtroende kvinne som, til tross for alt hun opplever, fremdeles å tro at hun en eller annen gang kommer til å bli lykkelig.
Bardufoss og Omegn Idrettsforening
Bardufoss og Omegn Idrettsforening (stiftet 14. september 1948) er et idrettslag fra Bardufoss i Målselv. Idrettslaget driver med fotball, håndball og langrenn.
Fotball
Bardufoss sitt herrelag spiller 2016-sesongen i 4. divisjon, Klubbens hjemmekamper spilles på Rustadhøgda. Damelaget spiller i 2.divisjon.
01.11.15 åpnet Bardufoss Storhall. Den eneste fotballhallen i Nord-Norge av sitt slag.
Zbigniew Preisner
Zbigniew Preisner (født 20. mai 1955 i Bielsko-Biała), opprinnelig Zbigniew Antoni Kowalski, er en polsk komponist. Han er mest kjent for sitt samarbeid med regissøren Krzysztof Kieślowski, og da særlig for De ti bud, Tre farger-trilogien og Veronikas to liv.
Chicagoskolen (samfunnsøkonomi)
Chicagoskolen er en samfunnsøkonomisk fagtradisjon innenfor nyklassisk økonomi som assosieres med Chicago-universitetet i USA. Chicagoskolen vektlegger frie markeder fremfor statlig organisasjon, handlinger hos rasjonelle aktører som opphav til makrofenomen, samt regelbunden offentlig finans- og pengepolitikk snarere enn diskresjonær konjunkturstyring. Tenkningen til Chicagoskolen har hatt svært stor innflytelse på Amerikansk og Britisk økonomisk politikk, og er av mange kreditert som det idéhistoriske fundamentet til den nyliberale politiske bevegelsen.
Chicagoskolen vokste frem ved Chicago-universitetet på 1930-tallet, anført av Frank Hyman Knight, som skrev arbeider som opponerte mot den Keynesianske vendingen sett i økonomifaget på 20- og 30-tallet. Som sådan var han kritisk til en intervensjonistisk stat, og mente at bærekraftig og langsiktig økonomisk vekst først og fremst var et resultat av de frie markedenes funksjonsmåte. Kjente senere tenkere innenfor Chicago-tradisjonen, som har argumentert for frie markeder og mindre statlig intervensjon, er blant annet Milton Friedman, Ronald Coase, George Stigler, Robert E. Lucas, så vel som den norske nobelprisvinneren Finn Kydland.
Tweet4tweet
tweet4tweet er et norsk studiobasert humorprogram som ble sendt på NRK3 i 2012. Her skulle programleder Jenny Skavlan ta for seg ting som var trendy på internett. Med seg hadde hun to «lagkapteiner», Hasse Hope og Øivind Vogt, som skulle ha med seg to gjester som var aktive på sosiale medier. Temaet var ukens største snakkiser på Facebook, Twitter og i «bloggosfæren»; med fokus på sentrale elementer som statusoppdateringer, «tweets» og «likes».
Serien hadde lave seertall og fikk hard medfart av TV-anmelderne.
Mottakelse
Programmet fikk dårlige anmeldelser i pressen; Den fikk terningkast 2 i VG og terningkast 1 i Dagbladet.
78 728 seere fikk med seg premieren, noe som utgjorde en markedsandel på 4,9 prosent. Seertallene for den andre sendingen i programserien viste en nedgang på 18 prosent, noe som tilsvarer et seertall på 65 000 og en markedsandel på 4 prosent. De siste tre episodene lå på ca. 33 000 seere i snitt, og programmet hadde derved mistet nærmere 60 % av seerne siden premieren.
Vickers hardhetstest
Vickers hardhetstest er en testmetode utviklet av ingeniører på Vickers Ltd i 1924, da de trengte en nøyaktig metode å måle hardheten på ulike stållegeringer. Testen var ment å være et alternativ til Brinell metoden.
Testen bygger på at man har en diamantpyramide der sidene på pyramiden danner en vinkel på 136°, som man trykker ned i et materiale ved å legge på en last. Lasten på kjeglen målt i kilogram oppgis som F, og midlere diagonal av inntrykket målt i millimeter d. Hardheten oppgis i HV, som står for Hardness Vickers eller Hardhet Vickers. Formelen ser slik ut.
Ved å legge sammen diagonalene d1 og d2, og så dele på 2 får man middelverdien på diagonalene som blir d.
Denne måleskalaen ble laget for å måle hardheten til ulike metaller men fungerer også bra på mineraler og keramer. Vickers hardhetstest er den mest nøyaktige å bruke på veldig harde materialer.
Eksterne lenker
Härte
T-12 panservernkanon
Historie
T-12 gikk inn i tjeneste i 1961 , som erstatning for den eldre BS-3 100 mm feltkanon. Den var vanligvis utplassert i panservernenheter i stridsvognbaserte og motoriserte infanteriregimenter for å beskytte flankene mot fiendtlige motangrep under rask fremrykkning.
2A29R "Ruta" eller MT-12R er en versjon med en RLPK-1 radar for å engasjere seg mål i en dårlig sikt miljø (røyk/tåke). Fra 1981 kunne kanonen skyte laser beam-riding missiler 9M117 Kastet (våpen system 9K116) med betegnelsen 2A29K "Kastet" eller MT-12K.
Ålanen var å ersratte de T-12 med den nyere 2A45 Sprut-B 125 mm glattboret anti-tank kanonen. Forontbeskyttelsen på moderne vestlige stridsvogner er i overkant av hva en direkteskytende 100 mm kanon kanon kan slå gjennom – selv ved hjelp av de mest moderne APFSDS ammo. For en stridsvogn som kan manøvrere slik at den kan dra nytte av fiendens svakheter kan slike våpen fortsatt fungere – men for et våpen som først og fremst er ment brukt i forsvar er dette et alvorlig problem.
Beskrivelse
Kanonen krever et mannskap på seks: kanonkommandør, trekkvognssjåfør, sikter, lader, og to ammunisjonbærere. Når kanonen trekkes av en MT-LB stormpanserviogn har den gjerne med 20 skudd - vanligvis 10 APFSDS, 4 HAN-Frag og 6 HEAT. Siden våpenet er glattboret, er all ammunisjon utstyrt med finner for å stabilisere fluktbane.
Standard utstyr består av panoramasikte PG-1M syn for indirekte ild, og et OP4M-40U teleskop for direkte ild. APN-5-40 eller APN-6-40 er brukt til direkte ild om natten.
Kanonen kan utstyres med LO-7 skiutstyr for transport på over snø eller myrlendt lende.
Ammunisjon
Merk: penetrasjon tall for RHA (Rheinmetall) på 90 grader.
Styrt prosjektil
Laserstyrte prosjektil.
Operatører
Ifølge Jane ' s Armour og Artilleri, følgende land har eller har hatt T-12 og/eller MT-12 i tjenesten:
Junior-VM i håndball for kvinner 1985
Junior-VM i håndball for kvinner 1985 ble arrangert i Sør-Korea i 1985.
Oskar Garstein
Oskar Garstein (født 1924 i Beijing i Kina, død 30. april 1996 i Oslo) var en norsk historiker som spesialiserte seg på motreformasjonen i Skandinavia.
Garstein ble født i Beijing, der foreldrene hans var misjonærer for Frelsesarmeen. Han gikk på engelsk-amerikansk skole i Beijing til familien vendte hjem til Norge i 1939.
Under krigen deltok han i Hjemmefrontens arbeid.
Etter studier på Menighetsfakultetet i Oslo ble han cand.theol. og prest i Den norske kirke. Han fant seg ikke til pass med dette, og slo dermed inn på en ny yrkesvei som lærer og historisk forsker. Han underviste ved Aars og Voss gymnas til det ble revet og Hotel Scandinavia ble bygget på tomten. Da fortsatte han som lektor ved Oslo katedralskole fra 1969 til 1994.
Avhandlinger
Han tok doktorgrad i teologi i 1953 med en avhandling om Cort Aslakssøn.
I 1965 tok han doktorgraden i filosofi på sine studier om forsøkene pavestolen og de katolske stormakter i Europa gjorde på å vinne de skandinaviske land tilbake til Romerkirken. Avhandlingen utgjør første bind i et flerbindsverk om dette.
Hans hovedinteresse for tiden etter reformasjonen gav seg utslag i forskningsverket Rome and the Counter Reformation in Scandinavia.
Hans siste bok, om den norske jesuitten Klosterlasse kom ut etter hans død.
NAN
NAN kan vise til:
Deyvid Oprja
Deyvid Oprja (født 17. februar 1982 i Tallinn) er en estisk alpinist.
Han debuterte i verdenscupen i alpint 25. januar 2004, og hans beste verdenscup-plassering er en 41.-plass i utfor fra 2009.
Oprja deltok under vinter-OL 2006 og for Estland under Vinter-OL 2010. I 2010 oppnådde han en 66.-plass i storslalåm som beste resultat.
St. Johanneslogen St. Torleiv til de tvende Taarn
St. Johanneslogen St. Torleiv til de tvende Taarn er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (St. Johannesloge nr. 39). Logen ble innviet den 14. september 1994, etter at Den Norske Frimurerordens Stormester besluttet i det Høye Råds møte den 9. desember 1993 at det skulle opprettes en St. Johannesloge skulle erstatte Elverum St. Johannes broderforening.
Fjellrev
Fjellrev (Vulpes lagopus), også kjent som polarrev og arktisk rev, samt som pelsvariantene hvitrev og blårev, er et lite rovpattedyr i hundefamilien, og arten tilhører reveslekta (Vulpes). Artens nærmeste nålevende slektning er kitrev (Vulpes macrotis). Arten er beskrevet i minst elleve underarter, men flere er omdiskuterte. Internasjonalt regnes arten som livskraftig, men lokalt kan den være truet. I Norge er arten både oppført på Norsk rødliste for arter og oppnevnt som en prioritert art. På Svalbard regnes fjellreven som livskraftig.
Fjellreven er grunnlag for dyr avlet frem til pelsdyroppdrett. Særlig blårev som gir god pris for pelsen. Avlsdyr til oppdrett av blårev ble hentet til Norge fra Alaska, Grønland, Svalbard og Jan Mayen på 1930-tallet.
Status i Norge
Som art regnes den som direkte truet i Norge, Sverige og Finland, der den står oppført på Norsk rødliste for arter over truede arter. I Norge har arten status som sterkt truet. Den 23. januar 2015 ble det av Kongen i statsråd bestemt at fjellreven i Norge skulle få status som prioritert art. Av beslutningen følger også Forskrift om fjellrev som prioritert art etter naturmangfoldloven.
Det ble i 2014 født 321 valper av 46 fjellrevpar i Norge. Det er det høyeste antall ungekull som er registrert siden det nasjonale overvåkingsprogrammet for fjellrev startet i 2003. I 2020 er det født minimum 126 valper fordelt på 30 kull.
Beskrivelse
Fjellreven er tilpasset arktisk klima og har tett, varmeisolerende pels, som består av cirka 70 % underull og dekkhår som snø og is ikke fester seg til. Arten tåler ekstrem kulde, faktisk ned mot under minus 35°C uten at individet må øke forbrenningen. Derfor er pelskvaliteten gjerne best i tidsrommet desember – februar. Fjellrev er den eneste revearten som har runde ører. I forhold til rødreven har den et relativt kortere snuteparti.
Fjellreven er cirka 25 % mindre enn rødreven og blir derfor ofte fortrengt der begge finnes. I Norge veier en fjellrev cirka 2,5–5,0 kg, mens fjellrev på Svalbard, der 84–97 % er hvitrev, gjerne veier 3,0–3,5 kg i snitt. Kroppslengden er cirka 46–73 cm, målt fra snutespissen til haleroten. Halen utgjør i tillegg cirka 25–52 cm. Oppdrettet fjellrev kan i størrelse ikke sammenlignes med viltlevende fjellrev. De blir gjerne mye større og ofte dobbelt så tunge.
I vill tilstand kan fjellreven bli opp mot 6–10 år gammel, og i fangenskap opp mot 20 år. For vill fjellrev er imidlertid snittalderen mer typisk 3–4 år.
Inndeling
Det er flere måter å dele inn fjellrev på. Innen forskning er det vanlig å skille mellom kyst- og innlandsrever, fordi næringsgrunnlaget er forskjellig. Innlandsrever er typisk spesialister på lemen (Lemmus lemmus) og er avhengige av sykliske smågnagerbestander som varierer i tetthet med 3-5 års perioder. Kystrevene lever på øyer eller i kystnære områder med fuglefjell, der det ikke finnes lemen. Disse revene regnes som generalister og opportunister, som finner maten sin både i den terrestriske og marine næringskjeden. Innenfor systematikken skiller man også mellom geografiske typer, men om dette hersker det fortsatt stor uenighet. Det er imidlertid en viss enighet om fem av typene, som noen omtaler som egne underarter. Andre kan i beste fall kalles varianter.
Fjellreven finnes også i fargevariantene hvit (såkalt hvitrev) og blå (såkalt blårev), hvorav hvit er mest vanlig. Forskerne regner med at omkring 95 % av alle fjellrever er hvitrever. Blårev finnes hovedsakelig på øyer som Jan Mayen, Island og Grønland.
Hvitrev
Hvitreven utgjør 97–99 % i hele det cirkumpolare utbredelsesområde. Den er ensfarget hvit om vinteren, men blir brun på ryggen og lårene og gul i buken om sommeren. Hvitreven holder til i snørike områder. Selv om den er nærmest helt hvit vinterstid er den altså ikke en albino. Oppdrettet hvitrev har ofte innslag fra elementer som gjør den gråere i hodet enn vill hvitrev.
Det er også observert sandfarget fjellrev, blant annet i Dividalen i Troms og i Sverige. Dette er trolig hvitrev som mangler brunt pigment, men denne mutasjonen er ikke styrt av det samme genet som styrer hvit og blå farge. Noen beholder sandfargen gjennom vinteren, mens andre blir hvite vinterstid.
Blårev
Blårev er en slags samlebeskrivelse for alle de andre fargevarietetene. Den stålblå fargen er et resultat av en spontan mutasjon. Blåreven holder stort sett til på snøfattige øyer i arktiske strøk, noe som trolig er årsaken til den mørke pelsen, siden den gir bedre kamuflasje. Den finnes ikke naturlig i Norge. Blårevpels er mest ettertraktet og best betalt.
Blåreven feller gjerne vinterpelsen i mai i arktiske strøk og har sommerdrakt fram til september. Oppdrettet blårev gir gjerne et lysere (mer sølvfarget) inntrykk enn vill blårev. I oppdrett blir den normalt større og lysere enn ville individer.
Underarter
Det er beskrevet en rekke varianter og underarter av fjellrev, men kun fem av dem nyter en viss grad av internasjonal anerkjennelse. Disse listes nedenfor.
I tillegg har disse blitt beskrevet, men de er trolig altså kun varianter av ovennevnte underarter.
Habitat og utbredelse
Fjellreven holder til i arktiske strøk og på alpin tundra, både i kyst- og innlandsstrøk. Utbredelsen er sirkumpolar. Den forekommer i Skandinavia ned til høyfjellet i det sydlige Norge, i fjellstrøkene i Sverige, nord i Finland og lengst nord på Kolahalvøya i Russland og østover gjennom de arktiske delene av Sibir helt til Kamtsjatkahalvøya nord i Stillehavet, og i arktiske områder av Nord-Amerika. Arten finnes dessuten på en rekke øyer i nordområdene, for eksempel på Grønland, Island, Jan Mayen, Svalbard, Spitsbergen, Barentsøya/Edgeøya, Bjørnøya og andre arktiske øyer.
Siden 1994 er det i norsk sammenheng påvist yngling av fjellrev på Finse, på Dovrefjell, i Lierne, på Børgefjell, på Saltfjellet, i Narvik, i Indre Troms, på Kjølifjellet, i Alta, på Ifjordfjellet og på Varangerhalvøya. Ynglingen gir også et godt geografisk bilde av hvor det finnes fjellrev i Norge.
Diett
Fjellreven er en opportunist som spiser nærmest alt den kommer over, herunder også kadavre. I polare strøk er den kjent for å utnytte restene etter byttedyr tatt av isbjørn (typisk sel), som den gjerne følger etter. På fastlandet er den viktigste matkilden smågnagere, og da spesielt lemen. Kadavre av reinsdyr er også viktig, spesielt i år med lite lemen. Hare, fugl, egg, bær, planter og matavfall fra mennesker blir også spist.
Fjellreven hamstrer mat når det er overskudd. Den deler opp maten i mindre biter og graver den ned for senere bruk. Hamstringen er nødvendig for å kunne overleve, spesielt siden tilgangen på føde svinger sterkt gjennom året. Forskere har fastslått at fjellreven bruker både luktesans og hukommelsen for å finne igjen maten.
Levesett
Fjellreven er dagaktiv og lever i monogame parforhold eller i små familiegrupper. Parene holder trolig sammen livet ut og forsvarer reviret sammen hele året, mot sine artsfrender. Revirene er ofte svært store, som regel mellom 8 000 000 og 60 000 000 dekar. Grensene markeres med urin og avføring. Rever som har forlatt foreldrene, men ennå ikke dannet egne parforhold og revir, kalles flytere. Dette er typisk ungdyr, som fyller opp tomme territorier eller overtar når en av foreldrene dør.
Reproduksjon
Selv om arten kan reprodusere utenom såkalte smågnagerår, så finnes det en sterk sammenheng. I gode lemenår kan fjellreven føde opp mot 25 valper, selv om dette er sjelden. I år med normal næringstilgang fødes gjerne 3–6 valper i snitt.
Paringstiden er i mars – april og valpene fødes ca. 50 dager seinere. De forlater gjerne hiet første når de er ca. fire uker gamle. Da er de gjerne sjokoladebrune i fargen og har en kort hale. Ved åtte ukers alderen har de gjerne fått de voksnes pelsfarge. Halen har vokst noe, men er fortsatt relativt kort og tynn. Etter tolv uker begynner halen å ligne på de voksnes haler, selv om noe fortsatt gjenstår. Valpene har nå også gjerne begynt å utforske terrenget rundt hiet, og tar seg ofte små turer på egen hånd.
Fjellrevens hi kan være svært store og er ofte gamle. Hiene skiller seg ut fra omgivelsene ved at årelang bruk og gjødsling har gjort området rundt frodigere. I en undersøkelse gjort i Norge var størrelsen på hiet i snitt 363 m² og hadde hele 27 åpninger. Fjellreven har et mer avslappet forhold til revir enn mange andre arter i hundefamilien, slik at flere rever av og til kan dele hi.
Norsk fjellrev
Fjellreven er direkte truet som art i Norge. De fleste rovpattedyrbestander i Fastlands-Norge har vært i samme situasjon, men til forskjell fra disse har ikke fjellrevbestanden klart å ta seg opp igjen, selv etter å ha blitt fredet så tidlig som i 1930.
I dag finnes det omkring 100–200 voksne individer i Norge, Sverige og Finland til sammen, hvorav trolig færre enn 50 holder til i Norge. I tillegg kommer valpene, som i Norge trolig utgjør ca. 80–100 dyr. Dette betyr at fjellreven står i fare for å bli utryddet i dette området.
Årsaken til at bestanden kollapset var høye skinnpriser og skuddpremier, noe som førte til en omfattende jakt. I perioden 1879 – 1911 ble det trolig skutt mer enn 2000 fjellrev hvert år.
Årsaker til svak bestandsutvikling
Forskjellen i bestandsutvikling mellom den fennoskandiske bestanden og bestander ellers i utbredelsesområdet er et mysterium for mange forskere. Man har heller ikke funnet et fullgodt svar på problemet, men de fleste er enige om at svaret kanskje ligger i en eller flere av følgende årsaksområder:
Norske løsninger
Da norske myndigheter ble kjent med at fjellreven var i ferd med å bli utryddet i Norge, ble det bevilget økonomiske midler og igangsatt flere prosjekter for å redde den. Dessverre har det vært en viss uenighet om hva som er den beste løsningen, slik at ulike miljøer har igangsatt ulike løsninger for å rette på problemet:
Bevaringsbiologi fjellrev
Dette er et stort norsk avlsprosjekt, iscenesatt av NINA. Tanken bak prosjektet er å fange vill fjellrev og la disse formere seg i fangenskap, for så å sette ut avkommet. Rev i fangenskap vil således også kunne utgjøre en genetisk reserve.
Det ble fanget inn 9 rever som ble plassert ved Dal forsøksgård i Asker. Forholdene var imidlertid av en slik karakter at tispene ikke ble brunstige, så i 2003 ble to par flyttet til nye og mer egnede lokasjoner.
Et par ble plassert hos Langedrag Naturpark. Det resulterte i et valpekull. Det andre paret ble plassert ved en revegård i Namsskogan, der tispa døde. Sommeren ble 2005 ble en ny avlsstasjon tatt i bruk på Oppdal, noe som trolig vil revene bedre vilkår og bedre resultater.
Utfordringen med avlsprosjektet er todelt.
SEFALO-prosjektet
Dette var et finsk/svensk/norsk fireårig prosjekt støttet av EU. Det startet opp i juli 1998 og endte i desember 2002. Prosjektet som sådan drev med støtteforing av fjellrev og rødrevkontroll. Erfaringen så langt er at støtteforing vinterstid gir økt kullstørrelse, og sommerforing gir en større grad av overlevelse hos valpene.
Problemet er at støtteforing også kan gi bedre vilkår for rødreven, så kontroll og avskyting er nødvendig. Prosjektet var imidlertid en stor suksess, spesielt sammenlignet med avlsprosjektet i Norge. Norske myndigheter har da også satt i gang med tilsvarende virksomhet i Finnmark.
Prosjekt fjellrev
Dette var et fireårig statsfinasiert samarbeidsprosjekt som organiseres av fire frivillige organisasjoner: Den Norske Turistforening, Norges Naturvernforbund, Norges Jeger- og Fiskerforbund og WWF-Norge, med støtte fra Direktoratet for naturforvaltning.
Primæroppgaven for prosjektet er å skape interesse for, og formidle kunnskap om de vilkår som er nødvendig for at fjellreven skal komme tilbake i vår fauna. I så måte har prosjektet opprettet er glimrende og svært interessant nettsted som forteller om fjellreven.
Yngling i Norge
Det er for tidlig å si om fjellreven lar seg redde på fastlandet. Forhåpentlig vil ny forskning gi oss bedre svar på hva som må gjøres for å redde arten i Norge, Sverige og Finland.
Tabell over yngleresultater i Norge siden år 2000:
Andre trusler
Fjellrev kan smittes av reveskabb og dø av følgesykdommer. Reveskabb er påvist i skandinaviske fjellområder. Man frykter allikevel mest at den arktisk stammen av rabies skal inntreffe. Fjellrev er nemlig bærer av rabies i store deler av utbredelsesområdet, og siden revirene er så store kan det tenkes at den frykta sykdommen også vil spre seg til våre trakter med tiden (SEFALO-prosjektet). Andre sykdommer som kan inntreffe er valpesyke, hjerne- og lever betennelse, parvovirus-infeksjon og nosematose (innvendig parasitt). Dessuten er det beskrevet trikinose hos fjellrev fra hele Arktis. Trikinen er en rundorm som setter seg i de mest aktive musklene i vertsdyret.
Rødlistevurdering
Beskrivelse av arten: Fjellrev (Vulpes lagopus), også kalt polarrev, er en nær slektning av rødreven og finnes over hele den arktiske tundraen. Bestanden i Fennoskandia er liten og sterkt fragmentert. Utbredelsen av fjellrev i Norge er i hovedsak knyttet til to fjellområder i Sør-Norge (Finse/Hardangervidda og Snøhetta/Dovrefjell), og tre fjellområder på grensen mot Sverige (Sylane/Helags, Børgefjell/Borgafjäll og Saltfjellet/Vindelfjällen-Arjeplog). Disse delbestandene utgjør kjernebestandene, og er i noen grad knyttet sammen av mindre mellomliggende delbestander. Flere av delbestandene i Fennoskandia er kritisk lave, særlig i nord (Eide mfl. 2020). Ynglingen er knyttet til hi som ligger i høyfjellet. Hiene brukes år etter år. Avføringen og byttedyrrester gir opphav til "øyer" med særlig frodig vegetasjon rundt hiene. Yngling og overlevelse er generelt svært avhengig av smågnagerbestanden, og særlig tilgangen på lemen. I år med lite smågnagere kan kadavre være viktig. Voksne par er knyttet til ynglehiene hele året, og blir gjerne ved det samme hiet over flere år. Valper etablerer seg stort sett innenfor fjellområdet der de ble født, mens enkelte vandrer ut, noen flere hundre kilometer fra der de vokste opp. Fjellreven kan danne sosiale grupper, ved at valper blir igjen i reviret, dersom det er godt med smågnagere. Fjellreven blir kjønnsmoden ved ni måneders alder, men er ofte 2 år ved første reproduksjon. De eldste fjellrevene blir 7-8 år gamle. Den største trusselen mot fjellreven er at bestanden er liten og sterkt fragmentert. Fravær av smågnagerår som medfører lavere reproduksjon og rødrevens ekspansjon i fjellet er også betydelige trusler. Rødreven er både en konkurrent om hiplasser og byttedyr, en direkte predator på fjellreven, og kan overføre sykdommer. Disse truslene forsterkes av klimaendringer, samt dagens areal- og artsforvaltning.
Vurdering: Fjellrevbestanden i Norge er nøye overvåket gjennom overvåkningsprogrammet for fjellrev, og bestandsestimatene anses å være relativt presise. Det ble i 2020 dokumentert 43 ynglinger og identifisert 174 voksne individer i Norge basert på hi-overvåkning og innsamling av DNA (Eide mfl. 2020). Ynglingene var spredt over store deler av utbredelsen, men kullene var små. Den geografiske fordelingen av ynglinger kan som oftest forklares av smågnagerforekomstene, men også støttefôringen ser ut til å spille en rolle. Et alternativt bestandsestimat, basert på en fangst-gjenfangst modell siste treårsperiode (2018-2020), gir et estimat på 302 voksne fjellrever (minimum 273 og maksimum 338) i 2020. Modellen viser at det har vært en jevn økning i bestandene i Sør- og Midt-Norge siden 2008, mens de nordligste delbestandene har vært preget av stagnasjon og bestandsnedgang (Eide mfl. 2020).IUCNs veileder for rødlistevurderinger spesifiserer at kun ville delbestander kan inkluderes i en rødlistevurdering; intensivt forvaltede delbestander skal ikke regnes som "ville" hvis de vil komme til å dø ut innen 10 år dersom de intensive tiltakene skulle opphøre (IUCN 2019 side 9). Siden starten i 2006 og frem til i dag gjennomføres det kombinasjoner av intensive tiltak, slik som utsetting av fjellrev, støttefóring og i noen grad uttak av rødrev, i samtlige delbestander i Norge unntatt i Børgefjell (Eide mfl. 2020). Børgefjell er det fjellområdet i Norge som jevnt over hadde hatt flest ynglinger av fjellrev de siste 20-årene da forvaltningstiltakene startet, og brukes som et økologisk referanseområde i fjellrevovervåkingen. Flere av delbestandene i Nord-Norge har også gått tilbake siden den siste vurderingen i 2014, og uten nylig innførte tiltak (fra 2017) hadde trolig delbestanden både på Varangerhalvøya og Reisa Nord nå vært utdødd (Eide mfl. 2020). Vår vurdering er at delbestandene Hardangervidda, Finse, Snøhetta, Børgefjell, Saltfjellet og Indre Troms ikke vil dø ut innen 10 år dersom tiltakene opphører. Derfor har Artsdatabanken regnet disse delbestandene som «ville» i henhold til IUCNs veileder (IUCN 2019) og tatt dem med i rødlistevurderingen. Populasjonsstørrelsen som legges til grunn for rødlistevurderingen blir dermed et minimum på 114 voksne individer basert på DNA og hi-overvåking, og et maksimum på 245 basert på fangst-gjenfangst modellen (Nina E. Eide, pers. medd.). Dette gir en beregnet verdi ut fra IUCNs føre-var hensyn på 153 voksne individer. Dermed er populasjonsstørrelsen innenfor terskelverdien for EN etter D1 kriteriet. Fjellreven er klassifisert som sterkt truet EN i Sverige (SLU Artdatabanken 2020). I 2020 ble det dokumentert 34 ynglinger i Sverige og bestandsestimatet, som er basert på den norske fangst-gjenfangst modellen, antyder at den svenske bestanden utgjør i overkant av 200 voksne fjellrever (Ulvund mfl. 2020), men dette estimatet er mye mer usikkert enn det norske estimatet. Arten er nær utryddet i Finland (Hyvärinen mfl. 2019) og yngling er ikke dokumentert siden 1996.
Konklusjon: Fjellrev (Vulpes lagopus) er vurdert som sterkt truet EN fordi arten har en liten populasjonsstørrelse. Populasjonsstørrelsen utgjøres av delbestander som vurderes til å overleve på egen hånd i minimum ti år uten de nåværende støttetiltakene. Årsaken til endring av kategori fra 2015 er reell bestandssøkning.
Litteratur
Trondheim: Norsk institutt for naturforskning, 2005. 27 s.
Tenk så deilig det skal bli
«Tenk så deilig det skal bli» er en sang skrevet av Per Gunnar Jensen og Ragnar Asbjørnsen som ble spilt inn og gitt ut på singel med Wenche Myhre i 1962. Wenche ble akkompagnert av Alf Blyverkets orkester. Singelen lå tre uker på VG-lista med en åttendeplass som høyeste notering. Sangen ble også gitt ut på albumet Wenche Myhre i 1963.
Søramerikanske deltadelfiner
Søramerikanske deltadelfiner (Sotalia) er ei slekt med delfiner som er endemiske for Sør-Amerika. Slekta består nå av to arter, etter at den ene arten som tidligere utgjorde slekta relativt nylig ble del i to i 2007.
Det er stor usikkerhet knyttet til begge artene, fordi det er oppdaget isolerte populasjoner som ikke fullt ut samsvarer med elve- og kystteoriene. Blant annet er det oppdaget populasjoner på steder det ikke skal være mulig for arten å ferdes, eventuelt strekninger som ikke har vært farbare for disse delfinene på mange millioner år. Det gir grobunn for å tro at det kan finnes flere arter i slekten Sotalia, men dette er foreløpig kun en teori.
Bifur
Navnet Bifur har Tolkien henta fra det norrøne diktet Voluspå, hvor Durin lister opp navn på dvergene som ble skapt av Ymes kropp.
Software Park Thailand
Software Park Thailand er en statlig etat under Thailand National Science and Technology Development Agency, og ble etablert for å stimulere industrien for programvareutvikling i Thailand. Software Park Thailand har også opprettholdt et nært samarbeid med den privat sektoren.
En av Software Park Thailands parker ligger i Pak Kret byen, som ligger i Nonthaburi provinsen i Thailand.
Bofur
Bofur er en dverg fra J.R.R. Tolkien bok Hobbiten. Han var en av de 13 dvergene i Thorin Eikenskjold, Bilbo Lommelun og Gandalv Grå i følget som dro til Erebor for å vinne tilbake dvergenes tapte gull som Smaug voktet. Han kom til Lommekroken sammen med sine fettere, Bifur og Bombur, og med Thorin selv.
Navnet Bofur har Tolkien henta fra det norrøne diktet Voluspå, hvor Durin lister opp navn på dvergene som ble skapt av Ymes kropp.
Bill Inmon
William H. Inmon (født 20. juli 1945 i San Diego) er en amerikansk informatiker anerkjent av mange som grunnleggeren av datavarehuset. Inmon skrev den første boken, holdt den første konferansen (sammen med Arnie Barnett), skrev den første spalten i et tidsskrift og var den første som tilbød undervisning innen datavarehus. Inmon skapte den aksepterte definisjonen av hva et datavarehus er: En domeneorientert, ikke-flyktig, integrert, tidsvariant samling av data til støtte for ledelsesbeslutninger.
Inmon sin metode er en av to svært anerkjente metoder for datavarehus ved siden av Ralph Kimball sin metode. Ved sammenligning mellom de to karakteriseres Inmons tilnærming ofte som en «ovenfra-og-ned tilnærming», i motsetning til Kimball sin «nedenfra-og-opp-metodikk».
Priser
Anerkjente priser og kåringer Inmon har mottatt inkluderer:
Ultimate (Bryan Adams-album)
Sporliste
Side 1:
Side 4:
The Girl Dodger
The Girl Dodger er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Jerome Storm.
Handling
Cuthbert Trotman ønsker å bli en berømt forfatter. Han begynner som assistenten til den velstående Harry Travistock, som viser ham rundt i storbyen. Men Harrys kjæreste Anita begynner snart å interessere seg mer for Cuthbert, enn for Harry.
Bogdan Macovei
Bogdan Macovei (født 28. januar 1983 i Vatra Domei, Romania) er en moldovsk aker som har konkurrert siden 2003. Hans beste resultat i en større konkurranse er en 30.-plass i singelkonkurransen under vinter-OL 2006 i Torino, Italia. Han deltok også i Vinter-OL 2010 og 2014.
Vera Kholodnaja
Vera Vasiljevna Kholodnaja (ukrainsk: Віра Василівна Холодна; russisk: Вера Васильевна Холодная, født 5. august 1893 i Poltava, som på den tid var kontrollert av det russiske keiserdømmet, død 16. februar 1919 i Odesa, Den ukrainske folkerepublikk) var den første stjernen innenfor ukrainsk stumfilm. Bare fem av hennes filmer eksisterer fortsatt av et ukjent totalantall, selv om man har gjettet på mellom 50 og 100.
All My Loving
«All My Loving» er en britisk sang med The Beatles, skrevet av Paul McCartney (kreditert Lennon/McCartney), fra albumet With The Beatles fra 1963. Selv om den ikke ble utgitt på single i Storbritannia eller i USA, ble den spilt betraktelig på radio, noe som tilskyndet EMI til å utgi den som tittelsporet på en EP-plate. «All My Loving» ble utgitt på single i Canada, hvor den ble en nummer én-hit. Den kanadiske singlen ble importert til USA i nok kvanta til å ligge som # 45på Billboard Hot 100-listen i april 1964.
Vera Kholodnaja
Bakgrunn
Hun ble født i Poltava som Vera Levtsjenko, men måtte dra til Moskva for å bo sammen med sin enslige bestemor da hun var to år gammel. Som pike drømte hun om en karriere i klassisk ballett og hun gikk på Bolsjojteaterets ballettskole en stund.
All My Loving
Komposisjon
Ifølge journalist Bill Harry tenkte McCartney ut teksten, mens han barberte seg, selv om McCartney fortalte biografen Barry Miles at han skrev den, mens han satt i en turnébuss. Han sa også: ''«Det var den første sangen jeg noensinne skrev med teksten først. Jeg skrev aldri teksten først, det var alltid en type akkompagnement. Jeg har knapt gjort det siden heller»''. Teksten følger «brevsang»-modellen som ble brukt på «P.S. I Love You», B-siden til gruppas første single. Etter å ha ankommet stedet for en spillejobb, skrev han melodien på pianoet bak scenen.
Vera Kholodnaja
Bakgrunn
I 1910 giftet hun seg med Vladimir Kholodnyj, som etter sigende var den første racerbilkjører i Russland samt sportsredaktør i en dagsavis. Kholodnaja var ofte sammen med ham på racerbilløp som også resulterte i kollisjoner og ulykker. Hun tok også hans etternavn, som kan oversettes til «den kalde». Senere tok mange etternavnet for å være godt et valgt pseudonym. Deres datter, Jevgenija, ble født i 1912 og de adopterte et annet barn året etter.
All My Loving
Komposisjon
McCartney forestilte seg den opprinnelig som en country and western-sang og George Harrison la til en gitarsolo i Nashville-stil. På John Lennons rytmeguitar-spor finnes raskt klimprede tripletter lik «Da Doo Ron Ron» med The Crystals, en sang som var populær på den tiden.
Vera Kholodnaja
Til filmen
I 1908 var hun til stede ved forestilling av Francesca da Rimini hvor Vera Komissarzjevskaja hadde tittelrollen. Hun ble dypt imponert og inspirert av Komissarzjevskajas fremstilling og bestemte seg for å bli filmskuespiller. Hun fikk kontakt med Russlands ledende filmregissør, Vladimir Gardin, og han besluttet å gi henne en mindre rolle i sin filmatisering av Anna Karenina.
All My Loving
Komposisjon
Lennon uttrykte sin respekt for sangen i et intervju med Playboy i 1980:
Innspilling
The Beatles spilte inn sangen 30. juli 1963 i elleve opptak (takes) med tre overdubs. Masteropptaket var opptak (take) fjorten overdubbet på opptak (take) elleve. Den ble remikset 21. august (mono) og 29. oktober (stereo).
Vera Kholodnaja
Til filmen
Etter at hennes ektemann ble innrullert i det militære for å kjempe i den første verdenskrig signerte Kholodnaja med et rivaliserende filmstudio, Aleksandr Khanzjonkov. Hun spilte i Den triumferende kjærlighetens sang (etter Ivan Turgenev), som ble en stor publikumssuksess. I begynnelsen imiterte hun den danske stumfilmstjernen Asta Nielsen, men fikk gradvis sin egen stil. Hennes ekstravagante kostymer, følsomme munn og store, grå øyne ga henne en gåtefull tilstedeværelse som fascinerte tilskuerne over hele det gamle, keiserlige Russland.
All My Loving
Innspilling
En noe lengre stereoversjon av sangen, med en introduksjon på hi-haten, som ikke finnes på de vanlige stereo- eller monomiksene, ble utgitt i Vest-Tyskland og Nederland i 1965 på et samleablum med tittelen Beatles' Greatest.
Vera Kholodnaja
Til filmen
Da den russiske revolusjonen brøt ut i 1917 ble en ny Kholodnaja-film utgitt hver tredje uke. På brannsiden var en massiv kommersiell suksess. Filmen ble vist på kinoer inntil 1924 da de sovjetiske autoriteter ga ordre om at mange av hennes filmer skulle ødelegges.
All My Loving
Utgivelser og fremførelser
I Norge ble den utgitt på singlen Odeon SD 5948 i januar 1964, med «I Saw You Standing There» på B-siden.
«All My Loving» var åpningsnummeret til The Beatles' debutopptreden på The Ed Sullivan Show 9. februar 1964. Det lydopptaket var med på Anthology 1. The Beatles fremførte også "All My Loving" tre ganger på BBC radio, én gang i 1963 og to ganger i 1964. Den siste versjonen, som ble innspilt 28. februar 1964, var med på Live at the BBC.
Vera Kholodnaja
Vær stille, min sorg, vær stille
I løpet av den russiske borgerkrig krevde de bolsjevikiske myndighetene at filmselskapene skulle produsere færre melodramaer og flere bearbeidelser av klassikerne. Følgelig fikk Kholodnaja rollen i filmversjonen av Tolstojs De levende lik. Hennes fremførelse ble applaudert av Konstantin Stanislavskij som ønsket henne velkommen til bli med i teatertroppen ved Moskvas kunstteater (MKhAT).
All My Loving
Utgivelser og fremførelser
Ifølge Alan Weiss, en TV-produsent som hendelsesvis var der, ble «All My Loving» spilt på lydsystemet til legevakta på Roosevelt Hospital, da Lennon ble erklært død etter å ha blitt skutt 8. desember 1980.
Vera Kholodnaja
Død
På denne tiden hadde stumfilmskuespilleren bestemt seg for flytte med sitt filmselskap til Odessa hvor hun døde av spanskesyken under pandemien i 1919. i en alder av 25-26 år. Da Aleksandr Vertinskij, som hadde planlagt å bruke henne i hovedrollen i en ny film, hørte om hennes død, skrev han sin mest tragiske og gripende sang: «Dine fingre oser av kirkerøkelse, og dine øyenlokk sover i sorgenx. En filmregissør som hun hadde arbeidet sammen med i flere år, filmet begravelsen hennes. Dette antas å være hennes mest kjente film i dag.
All My Loving
Anmeldelser
«All My Loving» har blitt rost av flere kritikere. Ian MacDonald sa: «Uskylden til den britiske popen fra begynnelsen av 1960-årene er perfekt destillert i den velformulerte enkelheten til dette nummeret». Han skrev at sangen hjalp McCartney med å bli sett mer på som jevnbyrdig med Lennon. Richie Unterberger i Allmusic sa den «uten tvil var det beste kun på LP-sporet The Beatles gjorde før 1964» og at dersom den var blitt utgitt på single i USA ville den ha blitt en enorm hit.
Vera Kholodnaja
Død
Hennes liv er blitt dramatisert i Nikita Mikhalkovs film Kjærlighetens slave (1975). En dokumentar om hennes liv ble filmet i 1992. Et år senere fikk hun sitt bilde på et frimerke, og i 2003 ble en bronsestatue av henne i naturtro størrelse reist i Odessa.
All My Loving
Besetning
Personale ifølge Ian MacDonald
Saruhanlı
Saruhanlı er en by med 54 259 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Manisa. Den ligger nord for Turgutlu, nordvest for Şehzadeler, sør for Kınık og Soma og sørvest fot Akhisar.
Zakariasdammen
Zakariasdammen er en demning som demmer opp Zakariasvatnet (450–375 moh.) i Tafjord i Fjord kommune i Møre og Romsdal. Betongdemningen ble bygd i perioden 1966–69 og er 96 meter høy. Den står i det trange Nedstedalsjuvet og er relativt smal. Den er en del av Tafjord 4, og vannet er hovedmagasin for kraftverket. Zakariasvatnet rommer 70 millioner m³ vann og er det største av de 13 magasinene i Tafjordfjellene. Nedste-Rødal med flere gårdsbruk ble neddemt ved reguleringen. Magasinet fylles opp utover sommeren særlig i forbindelse med snøsmeltingen i høyfjellet. Det går privat vei (bygd og eid av Tafjord Kraft) fra Tafjord opp til Zakariasdammen og videre til Øvste Rødal. Et steinras gikk i april 2009 over veien ca. en kilometer nedenfor Zakariasdammen, men ingen ble tatt av raset.
Zakariasdammen ble tildelt arkitekturprisen Betongtavlen for 1976.
Woodstock Palace
Woodstock Palace var en kongelig residens i Woodstock i England.
Det ble først omtalt som et palass 1100-tallet da Henrik I bodde der deler av året, men tilknytningen til monarken går antagelig tilbake til Alfred den store som var der i 890 og Ethelred II som holdt råd der.
I 1125 bygde Henrik I en jaktstue her og i 1129 et menasjeri med 11 km med murer for en lukket park hvor det gikk løver og leoparder løs. Jaktstuen ble utvidet til et palass under hans sønnesønn Henrik II som tilbrakte tid her sammen med sin elskerinne Rosamund Clifford.
Slottet var åsted for flere historiske hendelser:
Palasset ble ødelagt under den engelske borgerkrig, og Blenheim Palace ble senere reist på samme sted.
Łukasz Przybytek
Łukasz Przybytek (født 20. mai 1989) er en polsk seiler som spesialiserer seg i 49er. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 13.
Vedsnutebiller
Utseende
Små (gjerne 2 – 5 mm), sylindriske biller, brunlige eller svarte, blanke uten påfallende hår eller skjell, sterkt punkterte. Hodet er forholdsvis stort og bredt, snuten ganske kort til middels lang. Antennene er knebøyde og forholdsvis korte. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, og så bredt som dekkvingene. Sidene er avrundede, og oversiden er dekket av grove, men grunne punktgroper. Dekkvingene er avlange og parallellsidige med markerte punktrekker. Beina er ganske korte og kraftige, en tilpasning til å bevege seg i ganger i treet. Vedsnutebillene ligner på barkbiller, men skiller seg fra disse på at de har mer markert snute. De er også typisk noe slankere enn barkbillene.
Levevis
Billene lever i død ved av ulike treslag. Noen arter kan også forekomme i bygningstømmer, men dette er da infisert av sopp. Slekten Rhyncolus lever på døde røtter av bartrær, og finnes sjelden over bakkenivå. Noen arter på den sørlige halvkule er funnet på hannkongler av konglepalmer (Cycadales), og det er mulig at de spiller en rolle som pollinatorer av disse.
Tex Johnston
Alvin M. «Tex» Johnston (født 18. august 1914, død 29. oktober 1998) var en amerikansk testflyger for Bell Aircraft og Boeing.
Johnston fikk sin første flytur som elleveåring, da en barnstormer landet nær gården der han vokste opp. Han fløy solo første gang da han var 15.
LOs stiftelsesprotokoll 1899
LOs stiftelsesprotokoll er en håndskrevet protokoll fra forhandlingene som ledet til stiftelsen av Landsorganisasjonen i Norge i 1899. Protokollen ble i 2012 innlemmet i Norges dokumentarv, en nasjonal utgave av UNESCOs Verdensminne-program (Memory of the World). Protokollen er eid av Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek (Arbark).
Tex Johnston
Før andre verdenskrig var han instruktør i det sivile flygeropplæringsprosjektet Civilian Pilot Training Program, et prosjekt for å øke antallet flygere i USA. Prosjektet varte fra 1938 til 1944. Etter krigsutbruddet fergefløy han bombe- og transportfly i US Army Air Corps Ferry Command.
LOs stiftelsesprotokoll 1899
Protokollen er en bok med 70 blad, på tittelbladet er det skrevet: «Forhandlingsprotokol. Det konstituerende møde i anl. den paatenkte landsorganisation i Norge 30te mars 1899 m. fl. dage». Med unntak av to sider hvor et trykket forslag til lover er limt inn er hele protokollen skrevet for hånd.
Arbark skriver om protokollen at den «er en reell og symbolsk markør for hele arbeiderbevegelsen i Norge og viser dagsorden i det møtet hvor arbeiderrepresentanter i 1899 trådte sammen for å danne en faglig landsorganisasjon i Norge.» I nominasjonen heter det at «LOs stiftelsesprotokoll er symbolsk viktig som dokumentasjon for dannelsen av den eldste, største og viktigste arbeidstakerorganisasjonen i Norge.»
Tex Johnston
I desember 1942 begynte Johnston hos Bell Aircraft som testflygingsingeniør. Han fløy prototypene til Bell P-39 Airacobra og Bell XP-63, samt USAs første jetfly Bell XP-59 Airacomet. Johnston fikk sitt klengenavn Tex på grunn av vanen med å gå med cowboystøvler, lisseslips og Stetsonhatt på flygningene.
Etter krigen kjøpte han to tiloversblevne Airacobra og modifiserte dem for deltakelse i National Air Races, der han i 1946 vant Thompson Trophy.
Johnston var med på utviklingen av rakettflyet Bell X-1, og fløy det første gang 22. mai 1947. Han ble værende på dette prosjektet som utviklingsrådgiver. Etter en flygning med X-1, oppdaget han at trimkontrollene var ubrukelige i fabrikkinnstillingene når flyet nådde høy subsonisk fart.