cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
På sætren under øde fjell
«På sætren under øde fjell» eller «Barnesletten» som visa også kalles, er skrevet av lærer Lars Brenden, som var fra en liten husmannsplass i Bagn. Han ga ut flere diktsamlinger, hvorav «Valdresluren» er den mest kjente. Visa ble trykket og sendt som skillingstrykk, og det skal finnes versjoner med rundt 25 vers. Denne sørgelige begivenheten fant sted i Bagns vestås på Ølenseterfjellet på slutten av 1700-tallet. På fjellet der jenta døde og ble begravet, står det i dag et stort jernkors, omkranset av mosegrodd stein. Før har det stått trekors der, men det ene etter det andre har råtnet bort. Legenden sier at intet gresstrå vil vokse på stedet hvor barnet døde, derfor kalles den for «Barnesletten». Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 3 med Helge Borglund.
Teksten
hun melket kyrne men de små gikk sultne uten mat å få. Hun sulten var, hun sakte ba: Å kjære moder gi meg mat. ditt gny og gnål jeg tåler ei, så kom deg ut å gå din vei. Hun ville til sin fader gå, for trøst hos ham i nøden få. han sendte sine engler ned, tok den forlatte hjem i fred. Selv de livsglade kjære små de synes som fortrollet gå.
Anisorrhina serripes
Anisorrhina serripes er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor, avlang, blank, brun gullbasse. Hannen har ikke horn. Pronotum er okerfarget, det er også undersiden. Dekkvingene er mørke ved roten. Denne arten mangler lyse flekker, som det fleste andre Anisorrhina-artene har.
Levevis
De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mosambik og Sør-Afrika.
Roman Romanovitsj Katsjanov
Roman Romanovitsj Katsjanov (Рома́н Рома́нович Кача́нов; født 1967) er en russisk regissør, manusforfatter og skuespiller.
Nightmare in the Nineties
Nightmare in the Nineties er et samlealbum fra heavy metal-bandet King Diamond
Albumet ble utgitt uten samtykke fra bandet på Massacre Records i 2001 og inneholder spor fra studioalbum utgitt fra 1995 til 2000.
Gerd Brantenberg
Gerd Mjøen Brantenberg (født 27. oktober 1941 i Oslo) er en norsk forfatter, oppvokst i Fredrikstad.
Bakgrunn
Gerd Brantenberg er kusine til Lars Mjøen, barnebarn av Jon Alfred Mjøen, og oldebarn av Augusta Mjøen, som var hemmelig forlovet med Bjørnstjerne Bjørnson før hun giftet seg med statsagronom Nils Hansen. Brantenberg har skrevet romanen Augusta og Bjørnstjerne (1997) om dette hemmelige forholdet.
Brantenbergs søster er glasskunstneren Ulla-Mari Brantenberg.
Hun har studert både i Fredrikstad, London, Edinburgh og Oslo, og også arbeidet som au-pair i Edinburgh. Fra Universitetet i Oslo har hun engelsk hovedfag, historie og statsvitenskap.
Forfatterskap
Allerede i 1973 ga hun ut sin første roman, og i 1977 kom satiren Egalias døtre, som har blitt oversatt til flere andre språk. Siden 1982 har hun vært forfatter på heltid.
I 1979-1989 kom St. Croix-trilogien. Den første boken i trilogien, Sangen om St. Croix (med undertittelen En bok om en by (1948-55)), ble Brantenbergs litterære gjennombrudd. Trilogien ble fullført med Ved fergestedet (utgitt i 1985, undertittel Skjebner om en skole (1955-60)) og For alle vinder (utgitt i 1989, undertittel En roman om en jente (1960-65)).
Gjennom disse tre romanene beskrives de tre søstrene Gjarms oppvekst i Fredrikstad. St. Croix er bydelen der hovedpersonen bor med sin familie. I bøkene behandles temaer som klasseforskjeller, kjønnsroller, familievold, alkoholisme og gryende seksuell oppvåkning. Opplevelsene av å ha familiemedlemmer som stod på okkupasjonsmaktens side under krigen er også behandlet. Samtidig inneholder bøkene nære og varme portretter av barna som berøres av disse tildels dramatiske temaene. Brantenberg har uttalt at romanene er skrevet med inspirasjon i hennes egen familiehistorie. Trilogien fikk svært gode kritikker og gjorde at flere lesere fikk øynene opp for Brantenbergs forfatterskap.
Barneboken Ompadorastedet (1992) er en fortelling hentet fra samme univers som St. Croix-trilogien. Søstrene Gjarms historier fra fantasiverdenen de har bygget opp sammen er hovedtemaet i barneboken.
Brantenberg har skrevet romanen Augusta og Bjørnstjerne (1997) om sin oldemors hemmelige forlovelse med dikteren Bjørnstjerne Bjørnson. Oldemoren Augusta Mjøen var datter på storgården Gjøvik gård, som i dag huser Gjøvik Museum.
I 2003 ga Brantenberg ut romanen ''Landssvikersken. Kvinne mellom to land''. På nytt brukte hun sin familiehistorie som utgangspunkt for skjønnlitteratur. Romanens hovedperson Cläre Emilie ("Emmi") var en bifigur i St. Croix-trilogien, der leserne møtte henne som farmor til trilogiens hovedperson. I Landssvikersken fortelles historien om den tyske kvinnen fra en velstående familie i Magdeburg, som i 1893 gifter seg med kjemikeren Hans Rudolf Gjarm fra en storgård på Gjøvik. Kjemikeren blir i tidens løp rasebiolog, og Emmi støtter sin manns ideologi og virke. Politisk tiltrekkes Emmi av Hitlers propaganda. Brantenberg har modellert Emmi og Hans Rudolf med sine egne besteforeldre som forelegg; hennes farmor Cläre giftet seg i 1893 med rasebiologen Jon Alfred Mjøen. Forfatteren sår i boken tvil om sider av landsvikoppgjøret som fant sted i Norge etter krigen. Romanen fikk blandet mottagelse av anmelderne, som gjennomgående mente at boken tar opp interessante spørsmål, men at forfatteren hadde lagt boken for stort opp og at romanfigurene tildels ble pappfigurer i stedet for levende mennesker.
Stadtamhof
Stadtamhof er bydel nr 02 i byen Regensburg i Bayern, Tyskland. Med sitt areal på 0,66 km² er Stadtamhof den minste av Regensburgs 18 bydeler. Den tidigere selvstendige byen ble innlemmet i Regensburg 1. april 1924. Stadtamhof er direkte forbundet med gamlebyen i Regensburg gjennom Steinerne Brücke over Donau. Europakanalen som er en del av Main-Donau-kanalen og ble åpnet i 1976, går gjennom bydelen. Fra 13. juli 2006 er Stadtamhof sammen med gamlebyen i Regensburg på UNESCOs liste over verdensarven.
Historie
981 nevnes Stadtamhof förste gang og i 1496 fikk den bystatus under Bayerns hertug Albrecht IV. Byvåpenet besto den gang av tre nøkler.
Stadtamhof hadde i middelalderen ca 2 000 innbyggere, mens Regensburg på samme tid hadde 20 000 innbyggere. Stadtamhof tilhørte Bayern, mens Regensburg en fri riksstad. 1809 ble deler av byen ødelagt av Napoleon I.
Kavak
Kavak er en by med 20 079 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Samsun. Den ligger nordøst for Ladik og Havza, sør for Atakum, øst for Vezirköprü og vest for Asarcık.
Sangen fra fyret
«Sangen fra fyret» er en gammel vise basert på en sann hendelse. «Øen Rott ved Stavanger er Norges sydligste fuglevær. Mellom denne øen og Flatholmen kommer dampskibene inn fra Jærens åpne hav. Og dertil er det fyret på Flatholmen skal hjelpe både dem og seilskipene i den mørke natt». Slik begynner fortellingen om de to fyrvokterdøtrene Berthine og Esther i Nordahl Rolfsens lesebok. Den 24. januar 1894 hadde fyrvokteren tatt med seg sine to sønner, for å frakte moren og sønnen Ingebret til Tananger. På hjemvei blåste det opp, og båten forliste. Berthine og Esther så dette fra fyret.
De greide å få satt en båt på vannet, og rodde ut for å redde faren og brødrene. Da de kom frem, fant de bare en av brødrene, som lå og fløt på en av båttiljene. De fikk han med seg hjem, og klarte å få liv i ham. Så tente de fyrlykten og ventet på hjelp. Redningsdåden vakte stor oppmerksomhet, og jentene fikk hvert sitt gullur av Kong Oscar. Det ble satt i gang en innsamlingsaksjon til familien, og i den forbindelse ble visa publisert 2. april 1894. Forfatteren Anthon Bernhard Nilsen (1855–1936), er bedre kjent under navnet Elias Kræmmer, og han skrev flere populære romaner.
Visa har stått i lesebøker, og er blitt spredt både muntlig og på plate. Melodien er skrevet av Ingebrigt Olsen Haaland (1878–1934), som var broren til jentene, dvs han som var med moren til fastlandet, den skjebnesvangre dagen. Senere flyttet han til Oslo og ble musiker og komponist. Visa er også kjent under tittelen «Småpikene på Flatholmen fyr». Refrenget «Kom hjem, kom hjem...» var ikke med i den originale teksten, men er lagt til senere. På torget i Tananger står det en skulptur av de to jentene. Den ble avduket i 1990, og er laget av Svein Magnus Håvardstein.
Teksten
ei klokker ei salmesang, men skumhvitebølger de går uten stans over stedet og den brune tang. Vi kan ei som andre få pynte din grav med blomster og støttesten, vi ser kun i mørket det rullende hav og stedet omtrent hvor du sank. Kom hjem, kom hjem, kom hjem vår fader, vår broder kom hjem. det gir havet et perleskinn. Ja Vårherre han pynter nok graven hans best, med blomster av stjernegull. Å far ja du vet jo at viljen vi har, det var jo det siste du så, vi kunne vel ei for at kreftene var i stormen så altfor små. Kom hjem, kom hjem, kom hjem vår fader, vår broder kom hjem. av barnehender er tent, og natten igjennom til morgenen gryr gir tanker om hva som er hendt. Men stråler fra fyret de lyser mot land, og inn mot de tusen hjem. Der finnes vel en eller annen som kan, ha hjertet også for dem. Kom hjem, kom hjem, kom hjem vår fader, vår broder kom hjem.
Dioskurene
Dioskurene (gammelgresk Διόσκουροι,Dios kouroi, «sønner av Zevs») er i gresk mytologi benevnelsen på tvillingene Kastor (gammelgresk Κάστωρ, Kastōr, «bever»; latin: Castōr) og Polydevkes (gammelgresk Πολυδεύκης, Poludeukēs, «mye søt vin»; latin: Pollūx). Moren deres var Leda (Λήδα), men de hadde forskjellige fedre. Spartakongen Tyndareus (Τυνδαρεύς eller Τυνδάρεως), ektemannen til Leda, var far til Kastor, mens guden Zevs (Ζεύς), i henhold til gresk mytologi, var far til Polydevkes. Følgelig var Kastor dødelig og Polydevkes udødelig. Da Kastor ble drept ba Polydevkes Zevs om å få dele udødeligheten sin med tvillingbroren slik at de fortsatt kunne få være sammen. Deres tvillingsøstre og halvsøstre var Helena av Troja og Klytaimnestra.
Romerne adopterte den greske myten og kalte tvillingene Gemini eller Castores. De to lyssterkeste stjernene i stjernebildet Tvillingene er oppkalt etter de latinske navnene på Dioskurene. Romerne betraktet Castor og Pollux som guder for hester og var særskilte guder for den romerske militærorden av væpnede ryttere, equites.
Brødrene holdt alltid sammen og var uadskillelige. Ettersom de døde unge, rakke de ikke å gjøre mange bedrifter som andre greske mytologiske helter, men de var med på argonautferden hvor særlig Polydevkes utmerket seg som en dyktig nevekjemper ved å felle fiendekongen Amykos. Kastor som var en dyktig rytter fikk ikke vist sine ferdigheter, men deltok i jakten på det kalydonske villsvin.
Anna Konishi
Anna Konishi (kanji:小西 杏奈, Konsihi Anna, født 10. mai 1996) er en japansk konkurransesvømmer.
Hans Grotz
Hans Grotz (født 13. mars 1923 i Schwabegg ved Schwabmünchen i Tyskland, død 17. april 2020 i Unterhaching) var en tysk historiker, katolsk prest og medlem av jesuittordenen.
Liv og virke
Grotz trådte i 1946 inn i jesuittordenen, avla sine ordensløfter 15. januar 1946 og ble presteviet 31. juli 1956. I 1964 tok han doktorgrad ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma med et arbeid om de orientalske kirker. I 1967 habiliterte han seg i Innsbruck, der han så frem til 1973 var dosent for patrologi og eldre kirkehistorie. Etter to år som sykesjelesørger i Würzburg underviste han fra 1975 som professor i middelaldersk kirkehistorie ved Gregoriana i Roma.
Han døde i april 2020 i en alder av 97 år i Unterhaching som følge av COVID-19.
Peder Pederssønn Hjermann
Peder Pederssønn Hjermann (også kjent som Peder Hiermand) (født 1. desember 1754, død 25. desember 1834) var bonde og eidsvollsmann fra Lærdal i Sogn og Fjordane.
Hjermann var sønn av en bonde som også var lensmann i Lærdal. Han tok over farsgården på Stødno i Lærdal. I perioden 1797-1813 var han med i forlikskommisjonen, og var ellers poståpner en stund.
Gallium
Historie
Dmitrij Mendelejev hadde ved hjelp av sitt eget periodesystem forutsagt og beskrevet egenskapene til et ukjent grunnstoff som han kalte eka-aluminium. Stoffet ble oppdaget i 1875 av den franske kjemikeren Paul-Émile Lecoq de Boisbaudran. Han undersøkte en prøve med sinkblende fra Pyreneene ved hjelp av spektroskop da han oppdaget galliums 2 fiolette spektrallinjer. Rent gallium ble isolert senere samme år av Boisbaudran ved elektrolyse.
Boisbaudrans kalte det nyoppdagede grunnstoffet gallia etter sitt hjemland (Frankrike). Senere ble endelsen -ium tilføyd. Det ble senere påstått at han i et flerspråklig ordspill også hadde oppkalt stoffet etter seg selv. Navnet hans «Le coq» er fransk for hane, og det latinske ordet for hane er gallus. I en artikkel i 1877 ble disse spekulasjonene avvist av Lecoq de Boisbaudran.
Egenskaper
Gallium med høy renhetsgrad er skinnende sølvfarget og brekker som glass. Galliums lave smeltepunkt (omkring 30 °C) gjør at det smelter hvis man holder det i hånden, og det har en tendens til å underkjøles (forbli flytende under smeltetemperaturen). Gallium er også et av de få stoffene (sammen med germanium, vismut, antimon og vann) som har høyere tetthet i væskeform enn i fast form. I galliums tilfelle øker volumet med 3,1 % når det går over i fast form. Gallium har en av de største temperaturområdene i væsketilstand (forskjellen mellom smeltepunkt og kokepunkt).
Gallium angriper også alle andre metaller ved diffusjon i krystallstrukturen. I motsetning til kvikksølv har det lavt damptrykk ved høye temperaturer, og i væskeform væter det glass og hud – noe som gjør det vanskeligere å håndtere enn kvikksølv. α-Gallium blir superledende ved 1,0883 K.
Gallium løses sakte opp av mineralsyrer.
Isotoper
Naturlig forekommende gallium består av 2 stabile isotoper: 69Ga (60,108 %) og 71Ga (39,892 %). I tillegg er 29 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 67Ga med halveringstid 3,2612 døgn, 72Ga med halveringstid 14,1 timer, 66Ga med halveringstid 9,49 timer, 73Ga med halveringstid 4,86 timer, 68Ga med halveringstid 67,629 minutter, og 70Ga med halveringstid 21,14 minutter. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 20 minutter, og de fleste kortere enn 1 minutt.
CAS-nummer: 7440-55-3
Forekomst
Rent gallium forekommer ikke naturlig, og det finnes heller ikke mineraler med høyt galliuminnhold som kan benyttes til fremstilling. Gallium finnes i små mengder i bauksitt, kull, diasporitt, germanitt og sinkblende. Det utvinnes hovedsakelig av aluminiumhydroksid som biprodukt av aluminiumsfremstilling. Renhetsgrader på 99,9999 % oppnås, og er tilgjengelig kommersielt.
De ledende produsentlandene i 2007 var Kina, Japan, Tyskland og Ukraina. Land med mindre galliumproduksjon var Ungarn, Kasakhstan, Russland og Slovakia. Tallmateriale på utvunnet gallium er ikke tilgjengelig, fordi de få produsentene anser dette som bedriftshemmeligheter. US Geological Survey anslår imidlertid verdensproduksjonen i 2007 til omkring 80 tonn, omtrent det samme som i 2006. Fremstilling av rent gallium (som også inkluderer gjenvinning) anslås til 103 tonn i 2007.
Fylkesvei 602
Fylkesvei 602 går mellom Rutledal og Instefjord i Gulen. Veiens lengde er 25,6 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 1 (Sogn og Fjordane). Fra desember 2018 var fylkesvei 602 noen måneder betegnelsen på veien mellom Vangsnes og Feios i Vik.
Leif Solberg
Leif Johannes Solberg (født 18. november 1914 på Lena på Østre Toten, død 25. januar 2016 på Lillehammer ) var en norsk organist og komponist bosatt på Lillehammer. Han var medlem av Norsk Komponistforening.
Oppvekst
Leif Solberg vokste opp som eldstemann i en søskenflokk på ni. Faren Hans Solberg var utdannet militærmusiker og virket som organist i Hoff kirke side om side med fulltids beskjeftigelse som postbud. Barna måtte tidlig hjelpe sin far med organistgjerningen og fikk jobben med å trå belgen. Leif virket tidlig som vikar for sin far og fikk sin grunnopplæring av ham. I ungdomsårene reiste han jevnlig til Oslo for å ta privattimer med Arild Sandvold.
Utdanning
Han studerte ved Musikkonservatoriet i Oslo med Arild Sandvold og tok organisteksamen i 1933. I 1938 debuterte han offentlig som konsertorganist i Fagerborg kirke. Senere hadde han mange studieopphold i utlandet. I København studerte han orgel med Finn Viderø og instrumentasjon med Jørgen Jersild. I London hadde han to lengre studieopphold hvor han blant annet ble undervist av William McKie ved Westminster Abbey. I Salzburg studerte han med professor Heinz Biehn og Egon Kornauth, og i Haarlem hadde han Anton Heiller som lærer i improvisasjon. Som lærer i kontrapunkt hadde han Per Steenberg i Norge, og med komponisten Karl Andersen gjennomgikk han Arnold Schönbergs harmonilære.
Tjeneste
Solbergs offentlige debut som konsertorganist fant sted i 1938, og samme år ble han tilsatt som organist i Lillehammer kirke. På Lillehammer virket han som organist i byens hovedkirke i årene fra 1938 til 1982 og som musikklærer ved byens gymnas fra 1949 til 1984. Han har dirigert en rekke kor, og har gitt en rekke konserter i inn- og utland samt radiokonserter i NRK, Danmarks Radio og i ORF. Han ble tatt opp i Den norske Frimurerorden i 1949, innehadde X grad og spilte orgel i mer enn 50 år i St. Johanneslogen  St. Olav t.d.g. Kors på Lillehammer.
Komposisjoner
Blant Solbergs komposisjoner finner man en symfoni, to strykekvartetter, en fiolinsonate, seks større orgelverk og en rekke mindre komposisjoner for orgel. I orgelverkene skriver han gedigent i barokkens former som fuge, dobbeltfuge, passacaglia og chaconne i tillegg til å dyrke koralvariasjon. Han har skrevet større korverk som Maihaugkantate for sopran- og barytonsolo, kor og orkester og Langfredagsmeditasjon for soli, kor og orgel samt mange komposisjoner for kor a cappella. Særlig popularitet har hans Missa brevis for SSAA og SATB oppnådd. Leif Solberg ble tatt opp som medlem i Norsk Komponistforening i 1945.
Utgivelser
Hans musikk er utgitt på CD:
Ved hundreåret for Solbergs fødsel utga Musikk-Huset og Norsk Musikforlag komponistens Langfredagsmeditasjon for soli, kor og orgel samt Maihaugkantate til tekst av Tore Ørjasæter. Maihaugkantaten er skrevet til De Sandvigske Samlingers 50-årsjubileum i 1943 og omfatter sopran- og barytonsolo, mannskor, kvinnekor og blandet kor samt kammerorkester. Kantaten kommer ut i både klaveruttog og fullt partitur med stemmesett for orkester.
Heder
Leif Solberg er hedret med en rekke kulturpriser og mottok Kongens fortjenstmedalje i gull og Den norske Frimurerordens hederstegn. En bronsebyste utformet av Svein-Tore Kleppan står ved hovedinngangen til Lillehammer kirke og ble avduket av fylkesordfører Audun Tron etter høymessen 1. pinsedag 12. juni 2011.
Sigmund Stokka
Sigmund Stokka (født 1. juli 1953) er en norsk fysiker fra Sandnes.
Bakgrunn
Han er sivilingeniør fra NTH (nå NTNU) i 1977, Linjen for teknisk fysikk, og Dr. ing. fra samme sted i 1981. Doktorgraden ble tatt under veiledning fra professor Kristian Fossheim i emnet strukturelle faseoverganger i krystallsystemer av type oksider (KMnF3, SrTiO3). En ny, teoretisk forutsagt, kritisk «crossover»-eksponent for overgangen mellom to faser ble bestemt for første gang. Som en del av doktorgradsarbeidet ble et nytt automatisert kalorimetrisk laboratorium bygget opp for måling av varmekapasitet, der en-krystaller kunne trykkbelastes langs en akse mens temperaturen ble nøyaktig regulert gjennom faseovergangen.
Petroleumsforskning
Stokka har siden 1981 arbeidet med forsking, utvikling og innovasjon innen petroleum, og det meste av tiden vært ansatt i ledende stillinger ved IRIS (før Rogalandsforskning), men var også en seksårsperiode i industrien (1989–1995). Hans faglige aktivitet spenner fra reservoarteknikk og økt oljeutvinning til bore- og brønnteknologi. Stokka er oppfinner av et nytt konsept for leting etter olje og gass, som danner grunnlaget for det børsnoterte selskapet Badger Explorer ASA.
Verv
Stokka var i perioden 1989-93 formann i programstyret for det nasjonale forskningsprogrammet innen boreteknologi (NTNF). Han var også medlem av programstyret for det nasjonale demonstrasjonsprogrammet DEMO2000 (NFR) fra 1999 til 2005.
Tinn (grunnstoff)
Tinn er et grunnstoff med kjemisk symbol Sn (av latin: stannum) og atomnummer 50.
Francesco Maria Locatelli
Francesco Maria Locatelli (født 22. februar 1727 i Cesena i Kirkestaten, død 13. februar 1811 i Spoleto) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Spoleto 1772–1811.
Tinn (grunnstoff)
Historie
Etter gull, kobber og sølv er tinn det tidligst kjente metallet. I Egypt er det funnet tinngjenstander som er nesten 6000 år gamle. Så tidlig som 3 500 år f.Kr. ble tinn legert med kobber til bronse. De eldste tinngruvene antas å ligge i Cornwall og Devon i England og gruvedrift her startet for 4 000 år siden.
Francesco Maria Locatelli
Han ble utnevnt in pectore til kardinal i 1801, utnevnelsen ble publisert i 1803, med Santa Maria in Ara Coeli som tittelkirke.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Tinn (grunnstoff)
Historie
Det kjemiske symbolet kommer fra det latinske navnet på tinn, stannum. Det norske navnet stammer antageligvis fra gammeltysk zin.
Juan Brozzi
Juan Regis Brozzi (født 8. mars 1922) er en tidligere fotballdommer fra Argentina. Han ble beryktet i Italia da han ifølge supportere av AC Milan dømte i favør Santos under Intercontinental Cup-oppgjøret i 1963. Brozzi dømte flere internasjonale kamper på 1950- og 1960-tallet, blant annet bronsefinalen i Sverige i 1958 mellom og.
Alan J. Heeger
Alan J. Heeger (født 22. januar 1936 i Sioux City, Iowa) er en amerikansk vitenskapsmann og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi i 2000 for oppdagelsen og utviklingen av ledende polymerer. Han delte prisen med landsmannen Alan MacDiarmid og japaneren Hideki Shirakawa.
Biopat
Biopat er en alternativ behandler som behandler klienter ut fra den tanken at det er flere årsaker til at folk blir syke. De bruker alternative undersøkelser og helbredelsesformer i sitt arbeid. Biopaten har gjennomgått en utdanning med hovedfagene Naturmedisinsk filosofi, Ernæring og kosttilskudd, Urtemedisin, Symbioseterapi og Immunterapi.
Tinn (grunnstoff)
Egenskaper
Tinn er et mykt sølvgrått metall. Hvis rent tinn bøyes gir det fra seg en knitrende lyd på grunn av at krystallene sprekker. Det er korrosjonsbestandig i både ferskvann og saltvann, men angripes av sterke syrer, baser og noen salter. I romtemperatur er tinn formbart, men blir sprøtt ved lavere temperaturer.
Biopat
I biopatien går man ut fra at det er flere årsaker til sykdom og ubalanse i kroppen. Hvis det samlede antall belastninger er større enn kroppens evne til å regulere seg selv, vil organismen overbelastes og det oppstår sykdom eller ubalanse.
Tester
Ved hjelp av forskjellige tester og analysemetoder danner biopaten seg et helhetsbilde av kroppens tilstand. Noen biopater tester med et apparat, andre anvender muskeltester. Ofte supplerer biopaten med andre undersøkelsesmetoder som for eks. øreakupunktur, irisdiagnose eller mikroskopi av blodstrukturen.
Ut fra testen forsøker biopaten å finne eventuelle ubalanser og ser om det skyldes antatt mangel på vitaminer og mineraler, eller om det er kronisk betennelse, forgiftninger fotåraket av for eks. medisin, tungmetaller eller eventuelle allergier eller intoleranser.
I analysen kartlegges et eventuelt betennelsesfokus, hvilken sykdomsfase som ligger til grunn og hvilke antihomeostatiske faktorer som påvirker organismen negativt.
Regenerasjonsprogram
På bakgrunn av undersøkelsene utarbeider biopaten et såkalt regenerasjonsprogram for pasienten. For å styrke immunforsvaret og gjenopprette kroppens balanse, bruker biopaten bl.a. vitamin- og mineraltilskudd, urtemedisin og homøopatiske preparater. Forskjellige dietter som antas å være tilpasset den enkelte klient, kan også være aktuelt.
Utdanning
Alle som vil, kan kalle seg biopat og praktisere biopati uten krav til utdanning. Tunsberg Medisinske Skole, avdeling Asker tilbyr en fireårig deltidsutdanning i biopati. Studiet ble i 2013 godkjent som et to-årig fagskolestudium av Nasjonalt organ for kvalitet i utdanninga (NOKUT) etter en vurdering utført av Dag Viljen Poleszynski og naturterapeut Helen T. Holm.
Tinn (grunnstoff)
Egenskaper
Tinn har to allotrope former ved normalt atmosfæretrykk, gråsvart α-tinn som er stabilt ved temperaturer lavere enn 13,2 °C og sølvhvitt β-tinn som er stabilt over 16 °C. Ved overgang fra β-tinn til α-tinn forandrer krystallstrukturen seg og forvandler tinnet til et grått pulver i en reaksjon som kalles tinnpest. Dette fenomenet forutsetter høy renhetsgrad og tar forholdsvis lang tid. Tinn er ikke giftig.
Ved temperaturer under 3,72 K blir tinn superledende. En legering av tinn og niob blir brukt kommersielt som superledermateriale.
Isotoper
Naturlig forekommende tinn består av 10 stabile isotoper, det høyeste antallet av alle grunnstoffene: 112Sn (0,97 %), 114Sn (0,66 %), 115Sn (0,34 %), 116Sn (14,54 %), 117Sn (7,68 %), 118Sn (24,22 %), 119Sn (8,59 %), 120Sn (32,58 %), 122Sn (4,63 %) og 124Sn (5,79 %). I tillegg er 29 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 126Sn med halveringstid 100 000 år, 121m1Sn med halveringstid 55 år, 119m1Sn med halveringstid 293,1 døgn, 123Sn med halveringstid 129,2 døgn, 113Sn med halveringstid 115,09 døgn, 117m1Sn med halveringstid 13,60 døgn, 125Sn med halveringstid 9,64 døgn, og 121Sn med halveringstid 27,06 timer. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 1 time.
Great Falls-demningen
Great Falls-demningen er en demning med vannkraftverk i elven Winnipeg i Manitoba, Canada. Anlegget ligger 130 km nordvest for byen Winnipeg.
Installert kapasitet i vannkraftproduksjonen er 132 MW. Anlegget ble påbegynt i 1919 og var ferdig utbygd i 1928.
Tinn (grunnstoff)
Forekomst
Tinn er et relativt sjeldent metall som forekommer i omkring 2 ppm i jordskorpen. De viktigste forekomstene finnes i mineralet kassiteritt (SnO2) som er det eneste mineralet som benyttes i kommersiell fremstilling.
Verdens tinnproduksjon i 2007 var 300 000 tonn. De største produsentlandene var Kina (130 000 tonn), Indonesia (85 000 tonn) og Peru (38 000 tonn). Det ble i 2007 gjenvunnet 15 000 tonn, hovedsakelig fra smelteverk. Verdens utvinnbare tinn-reserver er anslått til 6,1 millioner tonn, hvorav 1,7 millioner tonn er i Kina, og 1 million tonn er i Malaysia. Den høyeste månedlige gjennomsnittsprisen i 2007 var omkring 15,20 USD per kg.
Anvendelse
Tinn brukes som beskyttende sjikt for å hindre at jern ruster (fortinning). Kokekar av kobber blir også fortinnet for å hindre forgiftning og irrdannelse. Kopper og kar har også vært laget av tinn.
Loddetinn
Loddetinn består som regel av 50 % tinn og 50 % bly. Dette gir en smeltetemperatur på 200 °C Det brukes loddebolt av kobber, siden kobber er et materiale som leder varme godt, og det er hardt og syrebestandig nok til denne bruken.
Smeltetemperaturer:
Alan J. Heeger
Siden 1982 har han vært professor i fysikk og leder av «The Institute for Polymers and Organic Solids» ved University of California, Santa Barbara. Siden 1987 har han også vært professor i materiallære ved samme universitet. Han har vært Adjunct Professor of Physics ved University of Utah siden 1999 og Chief Scientist ved UNIAX Corporation.
Førstereisgutten
«Førstereisgutten» er en vise som var en stor slager i radioprogrammet Ønskekonserten på 1950-tallet, med Gunnar Engedahl og Erling Stordahl. Den er skrevet av H. Anker-Eriksen fra Halden. Visa er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 3 med Rita Engebretsen og på platen Hvite roser fra Athen med De Syngende Husmødre.
Ladik
Ladik er en by med 16 126 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Samsun. Den ligger nord for Amasya, nordøst for Suluova, sør for Kavak, øst for Havza og vest for Taşova.
Ute Hankers
Ute Hankers (født 21. februar 1965) er en tysk volleyballspiller.
Hun representerte Vest-Tyskland under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor hun ble nummer 6.
Hilda Heick
Hilda Jytte Heick (født Nielsen 19. mai 1946 i København) er en dansk sanger og utdannet innen data og programmering. Heick debuterte musikalsk i 1976 sammen med ektemannen Keld Heick og låten «Do You Speak English?».
Paulina Peda
Paulina Peda (født 18. mars 1998) er en polsk konkurransesvømmer.
Hilda Heick
Fra 1981 begynte Hilda Heick å opptre sammen med ektemannen under navnet Keld & Hilda. Sammen deltok de som artister i Dansk Melodi Grand Prix i 1986, 1987, 1989 og 1992. Heick var direktør for Nykøbing F. Revyen i perioden 1993–1998. Ekteparet har også skrevet biografien Duet for livet som ble utgitt i 2009. Parets datter, Annette, er også en kjent sanger og skuespiller i Danmark.
Paulina Peda
I 2021 representerte hun landet sitt på stafettlaget på 4 × 100 meter medley mixed under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble diskvalifisert i forsøksheatet.
Nammo
Nammo AS er et internasjonalt konsern innen forsvarsindustrien med hovedkontor i Norge. Nammos kjernevirksomhet er produksjon av ammunisjon, rakettmotorer, romfartsprodukter, og leveranse av tjenester på demilitarisering. Ved utgangen av 2022 hadde konsernet 2 800 ansatte, hvorav 900 i Norge. Regnskapet for 2022 viste en omsetning på 7,45 milliarder norske kroner. Aksjekapitalen er på 100 millioner kroner. Nammo er organisert i et holdingselskap, Nammo AS, med hel- eller deleide datterselskaper/virksomheter i Norge, Sverige, Finland, Tyskland, Sveits, Spania, Irland, UK og USA. Den finske delen ligger under Nammo Lapua.
Historie
I august 1998 undertegnet Raufoss ASA, svenske Celsius AB (senere kjøpt opp av Saab AB) og Patria Industries Oyj i Finland (skiftet navn til Patria Oyj i 2004) en samarbeidsavtale om produksjon av ammunisjon i et felles nordisk selskap, Nammo Group. Raufoss fikk 45 prosent av aksjene ved etableringen, mens de finske og svenske eierne fikk 27,5 prosent hver. Den norske stat kjøpte Raufoss ASAs aksjer i Nammo AS i 2000.
Siden februar 2006 eies selskapet 50 % av den norske stat og 50 % av finske Patria Oyj.
Påvirkning av Ukraina krigen
I forbindelse med krigen i Ukraina merket Nammo en stor pågang i etterspørsel av ammunisjon, og ved utgangen av 2022 var ordreserven på 14,8 milliarder kroner en økning på 44% i forhold til året før.
I september 2022 ba selskapet regjeringen om et engangsbidrag på 650 millioner for å kunne øke leveransene av våpen og ammunisjon til Forsvaret. I januar 2023 inngikk regjeringen en avtale med Nammo verdt inntil 2,6 milliarder kroner som skal gå blant annet til kjøp av artilleriammunisjon til Forsvaret, samt til videre støtte til de ukrainske styrkene.
Ole Lind Schistad
Ole Lind Schistad (født 7. juli 1891 i Molde i Møre og Romsdal, død 20. februar 1979 i Molde) var en norsk arkitekt. Han var også møbeltegner.
Schistad var blant de arkitekter som introduserte funksjonalismens idealer i norsk arkitektur. Han skapte noen av periodens hovedverker. Han var under gjenoppbyggingen etter den annen verdenskrig distriktsarkitekt i Møre og Romsdal.
Cream
Cream var et britisk bluesrock-band som var aktive i 1960-årene. Cream besto av bassist/vokalist Jack Bruce, gitarist/vokalist Eric Clapton, og trommeslager Ginger Baker. Kjennetegnet ved lydbildet deres av en krysning av blues, hardrock og psykedelisk rock. I ettertid er Cream blitt kalt «den første supergruppen», hvor Claptons bluesgitar-spilling ble kombinert med den kraftige stemmen og de intense basslinjene til Jack Bruce og den jazz-influerte trommingen til Ginger Baker. De har solgt over 15 millioner album over hele verden. Wheels of Fire var verdens første platina-selgende dobbelt-album.
1960-årene
I Creams repertoar inngikk både sanger basert på tradisjonell blues, som for eksempel «Crossroads» og «Spoonful», og moderne blues, som på «Born Under a Bad Sign», og mer eksentriske sanger som «Strange Brew», «Tales of Brave Ulysses» og «Toad». Creams største hits var «I Feel Free» (11. plass i Storbritannia), «Sunshine of Your Love» (5. plass i USA), «White Room» (6. plass i USA), «Crossroads» (28. plass i USA) og «Badge» (skrevet sammen med George Harrison).
Sammen med The Jimi Hendrix Experience, hadde Cream stor betydning for populærmusikken på den tiden, og sammen med Hendrix populariserte de wah-wah-pedalen. De sørget for et tungt og teknisk dyktig musikalsk tema som bebudet ankomsten av andre engelske band, slike som Led Zeppelin, Deep Purple og The Jeff Beck Group sent i 1960-årene. Bandets konsertopptredener påvirket progressive rockeband som Rush, såkalte jam-band som The Allman Brothers Band, Grateful Dead og Phish, og heavy metalband, eksempelvis Black Sabbath.
Cream ble rangert nummer 16. plass på VH1s «100 største hardrockmusikere».
Cream spilte blues og rock blandet med psykedelisk musikk, de regnes som grunnleggere av formatet «powertrio» (kun tre musikere) og slo igjennom i 1967 med «I Feel Free».
Eric Clapton var blant de første som skaffet seg wah-wah-pedal. Han brukte den effektfullt og med presisjon på låta «Tales of Brave Ulysses», og snart var wah-wah-pedalen fast utstyr for enhver sologitarist med ambisjoner om å bli kjent som dyktig gitarist.
Trioen var aktiv i bare to år, men i denne tiden var de umåtelig populært. Cream viste også veien for den framtidige hardrocken med låter som «Sunshine of your Love», (med et riff som bare ventet på å bli oppdaget), og med «Strange Brew».
De tre bandmedlemmene var utpregede individualister som utfordret hverandre og som spilte briljant sammen. De var alle enere på sine respektive instrumenter. Utenom musikken hadde de det vanskelig med å omgås hverandre. I 1968 bli de enige om å gå hvert til sitt og oppløse Cream. Da nyheten om oppbruddet ble kjent vakte det stor vantro og forundring at et band som var så vellykket musikalsk sett valgte å avslutte samarbeidet.
Gjenforening i 2005
Den 2. mai 2005 ga de sin første av tre gjenforeningskonserter. Den fant sted i Royal Albert Hall, hvor de også 36 år tidligere hadde holdt sin avskjedskonsert.
Anisorrhina flavoplagiata
Utseende
En middelsstor, avlang, blank, brunlig gullbasse.
Levevis
De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.
Utbredelse
Arten er utbredt i Kenya.
Systematisk inndeling
Arten kan plasseres som en underart av Anisorrhina flavomaculata.
Kilder
Tropical Zoology 6: 165-177
Lee Eun-kyung (volleyballspiller)
Lee Eun-kyung (født 1. februar 1961) er en sørkoreansk volleyballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, hvor hun ble nummer 5.
Bremanger
Bremanger er en kommune ute ved kysten nord i Vestland fylke (tidligere Sogn og Fjordane fylke). Den grenser i øst til Gloppen og i sør til Flora i Kinn kommune. Nord for Nordfjord og Fåfjorden ligger Vågsøy og Eid, fra 2020 henholdsvis Kinn og Stad kommuner. Kommunesenter og største tettsted er Svelgen.
Bremanger er blant annet kjent for Hornelen, Nord-Europas høyeste sjøklippe, Vingenfeltet, et av Nord-Europas største helleristningsfelt, og Grotlesanden en sandstrand omkranset av svaberg, vest for tettstedet Hauge.
Kommunen var en del av Terra-skandalen fra 2007.
Kommunehistorikk
Bremanger ble opprettet som egen kommune 1. januar 1866 ved utskillelse fra Kinn kommune. 1. januar 1965 ble det meste av "gamle" Bremanger kommune slått sammen med deler av Davik kommune slik at kommunen fikk den utstrekning som den har i dag
Geografi
Bremanger kommune blir til vanlig delt inn i en indre og en ytre del. Den ytre delen består hovedsakelig av øyene Bremangerlandet og Frøya, mens den indre delen består av kommunens fastlandsområde. I dag er Bremangerlandet og resten av kommunen knyttet sammen via den undersjøiske Skatestraumtunnelen, til daglig kalt fastlandsforbindelsen. Bremanger kommune er delt mellom Nordfjord og Sunnfjord.
Ålfotbreen og fjellområdet rundt, særlig i Bremanger kommune, ble i 2021 vurdert som nasjonalpark.
Steder i Bremanger
Ytre Bremanger:
Indre Bremanger:
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Gloføyke i Skatestraumen. I nyere tid er det funnet flere boplasser her, som vise rat sundet har vært et viktig senter i steinalderen. Funnene viser blant annet at folket som bodde her har hatt handelskontakt med områdene ved Østersjøen/Baltikum. Boplassen på Gloføyke ble derfor kommunens tusenårssted, og det er satt opp informasjonstavler her om boplassane. Se også NrK.no
Saab (teknologiselskap)
Saab AB er et svensk teknologiselskap med hovedkontor i Linköping som er involvert i forsvars-, fly- og romindustriene. Navnet kommer opprinnelig fra Svenska Aeroplan AB.
Selskapets største eiere er den svenske Wallenberg-familien samt det britiske forsvarsselskapet BAE Systems. Marcus Wallenberg er styreformann. Det er 13 757 ansatte (2008).
Saab AB har sin historie tilbake til 1937 og produserte også personbiler fra 1947, men på slutten av 1980-tallet ble økonomien vanskeligere og etter blant annet samtaler med Mazda om samarbeid ble personbildivisjonen i 1990 solgt til General Motors Corporation under navnet Saab Automobile AB.
Saab kjøpte opp selskapet Celsius AB - som var morselskapet til AB Bofors - i 2000. Deler av Bofors ble videresolgt, men den ene halvdelen av det tidligere svenske forvarskonsernet er beholdt gjennom datterselskapet Saab Bofors Dynamics. Saab AB er også underleverandør til Airbus og Boeing og produserer blant annet vingedeler til disse flyprodusentene.
Heteronormativitet
Heteronormativitet er et uttrykk som beskriver den sosiale normen og institusjonaliserte antagelsen om at alle mennesker i utgangspunktet er heterofile, og at avvik fra dette er unormalt og tillært. Dette inkluderer antagelsen om at alle mennesker faller inn under to fullstendig adskilte kategorier, mann og kvinne; at den eneste «normale» samlivsformen er mellom to mennesker av motsatt kjønn, og at hvert kjønn har særlige naturgitte roller i livet.
Sosialt sett er de fleste kulturer basert på denne antagelsen. Dette fører blant annet til at homofili i stor grad blir stigmatisert og sosialt usynlig, og at homofile opplever å måtte gå på tvers av forventninger, og «forklare seg» når temaer som partnere og familieliv taes opp. «Komme ut»-prosessen blir dermed for mange homofile et livslangt prosjekt der de stadig må forklare seg for nye mennesker, hver gang med usikkerheten om hvordan vedkommende vil reagere. Dette sammen med frykten for negative reaksjoner kan for mange være så belastende at de velger å holde sitt privatliv hemmelig for for eksempel kolleger.
Mesterligaen 2004-05 gruppe F
Gruppe F i Mesterligaen 2004/2005 besto av, , og. De to beste i gruppen gikk videre til åttendedelsfinaler, mens nummer tre gikk direkte inn i cupspillet i UEFA-cupen.
Bærum Sportsklubb
Bærum Sportsklubb (stiftet 26. mars 1910 som Grane Fotballklubb) er et norsk idrettslag som holder til på Sandvika stadion på Kadettangen i Sandvika i Bærum kommune. Klubben er i dag en ren fotballklubb, men har tidligere organisert og drevet flere andre idretter og er norgesmester i både bandy og ishockey fire ganger.
A-laget spiller i 2019 i 2.divisjon, Postnord-Ligaen, etter i 2018 endt på en åttende plass. Målet for Bærum Sportsklubb er nå å bli en utfordrere til topplagene i ligaen. Med ett ungt og sultent lag som hver dag jobber for å bli bedre så vil dette være en realistisk målsetting.
Klubben har vært med å fostre spillere og trenere som Marius Lundemo, Simen Juklerød, Vidar Davidsen, Lars Bohinen, Thomas Finstad, Thomas Rogne, Jørgen Hammer og Christer Basma. Fra 1. januar 2009 var Jan-Erik Aalbu, som i sin tid som spiller for Bærum fikk notert 82 kamper og 40 mål, daglig leder. Han kom fra stillingen som sportsdirektør i Vålerenga Fotball, men gikk 1. mars 2011 over i full stilling som fotballkommentator og programutvikler i TV-kanalen MAX. Siden 1.1.2016 er sportslig leder og daglig leder Henrik Dahl som tidligere har spilt å vært trener i klubben.
Hjemmebane
Laget spiller sine hjemmekamper på Kadettangen i Sandvika. Stadion skiftet før sesongen 2023 navn til AJ Arena, etter å ha hett Sandvika Stadion siden klubbens 100-årsjubileum i 2010. Navnet var tidligere Kadettangen kunstgress, ofte omtalt som Kadda. Før klubben tok i bruk stadion på Kadettangen, var Nadderud stadion klubbens hjemmebane i over 25 år. På Kadettangen har klubben egen helårs fotballbane (oppvarmet kunstgress), med helårs treningsbane (7-er) langs den ene kortsiden, og eier også sin egen idrettshall med kunstgressdekke på området, Bærumhallen (åpnet 1. oktober 1979). Etter krav fra NFF kom nytt kunstgress på plass på hovedbanen før seriestart 2012, sammen med nye tribuner og forbedrede fasiliteter som tilfredsstiller krav til Adeccoligaspill. Under vinterlekene i Oslo i 1952 ble Kadettangen brukt som ishockeyarena i tre kamper.
Spillerutvikling
Junioravdelingen er en av landets fremste og har gjennom tidene stått for en stadig strøm av spillere til aldersbestemte landslag og kretslag, og nesten alltid gjort det bra i store turneringer som Norway Cup og Dana Cup. Jenter-96 vant Norway Cup 2009 i klasse T (delt med Fyllingen etter 0-0). Juniorlaget (G19) kom helt til semifinalen i NM (cupen) i 2010, før de ble slått ut av Rosenborg. Sportsklubbens ungdomsfotball (fra 13 år) inkluderer både et satsnings- og et breddetilbud til unge spillere som er glad i fotball. Bærum Sportsklubb er en av få fotballklubber i Asker og Bærum som ikke har inngått samarbeidsavtale med Stabæk om spillerutvikling, og har de siste årene vist at de evner å utvikle gode lag og enkeltspillere som markerer seg – bl.a. ved Interkretslag i både G19 og G16-serien i 2015.
Spillestil
Fra sportsklubbens sportsplan: "Bærums spillestil skal være et resultat av at alle Bærumslag er svært godt trent fysisk. Spillestilen skal gjenspeile det gode fysiske grunnlaget alle spillere besitter. Bærumsstilen skal kjennetegnes ved et voldsomt ”trøkk” og en enorm aggressivitet i spillet. Bærum skal være gjennombruddshissig, men skal også kunne prioritere ballbesittelse. Dette kjennetegnes ved:
Målet er i hver kamp å score flere mål enn motstander og aldri slippe inn mer enn ett."
Historie
Klubben ble stiftet, som «Grane Fotballklubb», 26. mars 1910 av Harald Julsrud og Hans Larsen. Navnet ble endret til Grane Sportsklubb 6. september samme år, slik at også andre idretter kunne drives. De opprinnelig draktfargene var røde og hvite, men ble så tidlig som i 1911 endret til gult og svart. Hopp, langrenn, friidrett, ishockey, boksing, orientering, bandy, håndball og kappgang er de idrettene som er blitt drevet aktivt gjennom klubbens historie, men i dag er kun fotball på programmet. Klubben vant fire norgesmesterskap med både bandylaget (1931, 1934, 1936 og 1949) og ishockeylaget (1936, 1937, 1939 og 1940), samt ett i håndball (1946). Ishockeylaget opplevde også å bli seriemester to ganger.
5. november 1945 slo Grane seg sammen med Sandvika Arbeideridrettslag (stiftet 1927) og Sandvika Idrettslag (stiftet 1944), under navnet Grane – Sandvika. Det nye navnet ble ikke godkjent av Norges Idrettsforbund og ble etter påbud endret til Idrettslaget Mode den 18. desember 1946. På klubbens halvårsmøte 21. april 1969 ble det bestemt å endre navnet til Bærum Sportsklubb.
Én av klubbens mest minneverdige hendelser i nyere tid var da fotballaget i 1980 for første gang rykket opp til landets nest øverste divisjon (den gang 2. divisjon). Klubben hadde vært der tidligere, før annen verdenskrig, men ligaen var da ikke landsdekkende. På laget var en av norsk fotballs første afrikanere, «Peggy» Joof fra Gambia, en stor profil både i klubb og lokalmiljø. Et annet stort øyeblikk var da Vålerenga ble slått ut i tredje runde av cupen med 3-2 i 2004 på Kadettangen.
Bærum var kommunens ledende fotballag frem til Stabæk startet sin klatring i divisjonssytemet på begynnelsen av 1990-tallet. Klubbene hadde lenge vært rivaler i kommunen om å sikre seg de beste spillerne og lokale talenter, og lokalderbyene samlet alltid mange tilskuere. Fremdeles er det disse to klubbene som er kommunens to sentrale arenaer for ungdommer som ønsker å utvikle seg på fotballbanen.
Kornelia Fiedkiewicz
Kornelia Fiedkiewicz (født 5. august 2001) er en polsk konkurransesvømmer.
Bærum Sportsklubb
Spillerstall
''Oppdatert 9. august 2023.''
Nyere historie
2002: Rykket opp til 1. divisjon
Kornelia Fiedkiewicz
I 2021 representerte hun landet sitt på stafettlaget på 4 × 100 meter medley mixed under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble diskvalifisert i forsøksheatet.
Bærum Sportsklubb
Nyere historie
2003, 9. oktober: Kunstgressbanen på Kadettangen åpnes, med gjenbruk av plastsetene fra historiske Bislett stadion.
2003: Trettendeplass/nedrykk fra 1. divisjon (27 poeng)
2004: Annenplass i 2.divisjon avdeling 3. 4.runde av cupen (etter å ha slått ut Vålerenga Fotball i tredje runde med 3-2)
Podari mne lunnyj svet
Podari mne lunnyj svet (originaltittel: Подари мне лунный свет) er en russisk film fra 2001, regissert av Dmitrij Astrakhan.
Bærum Sportsklubb
Nyere historie
2005: Fjerdeplass i 2.divisjon avdeling 1
Podari mne lunnyj svet
Handling
Historien forteller om TV-journalisten Sergej Kupriyanov, som begynte å produsere sine egne sendinger. Men suksessen hans kunne aldri fylle tomrommet i hans familie-forhold.
Bærum Sportsklubb
Nyere historie
2006: Annenplass i 2.divisjon avdeling 1
Podari mne lunnyj svet
Handling
Etter at hans kone, Irina, reiser til St. Petersburg, og i mellomtiden har han en affære med kollegaen Lena. Men plutselig kommer Irina hjem igjen, og dermed må Sergej ta et vanskelig valg.
Bærum Sportsklubb
Nyere historie
2007: Sjetteplass i 2.divisjon avdeling 2 (38 poeng). Toppscorer: Nick Rios Haugen, 16 mål
2008: Femteplass i 2.divisjon avdeling 4 (46 poeng). 1. runde av cupen. Toppscorer: Petter Hermstad, 15 mål
2009: Sjuendeplass i 2.divisjon avdeling 4 (42 poeng). 3. runde av cupen (etter å ha slått Strømsgodset i andre runde). Toppscorer: Thomas Finstad, 14 mål
2010, 24. april: Kadettangen Kunstgress skifter navn til Sandvika Stadion. Seriekamp mot Os samme dag er første kamp på "ny stadion"
2010: Sjuendeplass i 2.divisjon avdeling 1 (35 poeng). 2. runde av cupen. Toppscorer: Andreas Aalbu, 11 mål
2011: Førsteplass i 2.divisjon avdeling 2 (51 poeng). 2. runde av cupen. Toppscorer: Rozhat Shaswari, 18 mål
2012, 9. april: Åpning av oppgraderte Sandvika stadion i første seriekamp mot Bodø/Glimt i Adeccoligaen
2012: Fjortendeplass/nedrykk fra 1. divisjon (22 poeng). Toppscorer: Rozhat Shaswari, 11 mål
2013: Førsteplass 2.divisjon. 3.runde i cupen.
2014: Sjetteplass i 1.div (OBOS-Ligaen), kvalik til Eliteserien (tap 1-2 mot Mjøndalen)
2016: Annenplass 2.divisjon avd. 1
2017: Niendeplass 2.divisjon avd. 1
2018: Åttendeplass 2.divisjon avd. 1