cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niels Albert Dam
Albert Dam debuterte i 1905 med novellen Slud. I årene omkring 1. verdenskrig skrev han kritiske artikler om fengselsvesenet. Romanen Saa' kom det ny brødkorn fra 1934 er et hovedverk i dansk prosa med sitt særpregede språk, klare sanseoppfattelser, rike assosiasjoner og en modernistisk stil. Hans forfatterskap fikk ikke så mye oppmerksomhet av kritikerne i samtiden, men mot slutten av karrieren fikk han atskillige priser. Etter hans død fikk flere yngre forfattere interesse for Albert Dam; blant andre har Vagn Lundbye og Per Højholt beskjeftiget seg med ham. Dam er også blitt kalt en forfatternes forfatter.
Albert Dam inngår i en lengre linje i dansk litteraturhistorie, som med røtter i bondesamfunnet skriver modernistisk eller avantgardistisk. Motivene i forfatterskapet er gjennomgående bondelivet og hans inntrykk fra en barndom som gjetergutt. Det gamle bondesamfunn er et råmateriale som brukes til å fortelle Dams historie om kosmos, hvor begrepene drift og "higen" er sentrale i alle mennesker og ting. Menneskenes handlinger skildres nøkternt, som de er, i deres gru eller lyst, men med adskillig subtil psykologisk dybde.
Det er opprettet et legat i hans navn: Albert Dams mindelegat som det for første gang ble delt ut midler fra i 1995.
Himalosphodrus
Himalosphodrus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Arten er utbredt i Himalaya.
Kjølnesvisa
«Kjølnesvisa» er ei folkevise fra Finnmark, nedtegnet første gang av Hans Hansen Lilienskiold. Visa er stedfestet til Kjølnes og Kongshamn i Berlevåg kommune.
Gina Ranheim Bjerkan
Gina Ranheim Bjerkan (født 5. august 1993) er en norsk skuespiller og musikalartist.
Hun har gjort seg særlig bemerket på teaterscenen og spilte rollen som alternerende Sophie i MAMMA MIA! på Folketeateret våren 2023. I samme periode var hun aktuell i rollen som Jeppes sekretær i den kritikerroste dramaserien Exit på NRK.
Bakgrunn
Bjerkan er født og oppvokst i Kristiansund på Nordmøre, hvor hun drev med teater, dans og sang fra tidlig alder.
Sjøoffiser og samfunnsbygger
Sjøoffiser og samfunnsbygger er en bok utgitt til 100-års jubileet til Vernepliktige Sjøoffiserers Forening den 23. februar 1995. Forfattere er Kjell Arne Bratli og Øivind Schau. Foreningens høye beskytter, kong Harald, skrev hilsen. Generalinspektøren for Sjøforsvaret, kontreadmiral Kjell A. Prytz, skrev hilsen og forsvarsminister Jørgen Kosmo åpnet tabula gratulatoria.
Boken omhandler Marinens vernepliktige sjøoffiserer, utdannet ved Sjøkrigsskolens nederste avdeling, og følger flere av dem som etter å ha trådt ut i det sivile samfunn, satte store spor etter seg. Vernepliktige Sjøoffiserers Forening ble stiftet 23. februar 1895 og nedlagt 23. februar 2016.
William Rainey Harper
William Rainey Harper (født 26. juli 1856, død 10. januar 1906) var en av de fremste amerikanske akademiske lederne på slutten av 1800 og begynnelsen av 1900-tallet. Harper har bidratt til å etablere både University of Chicago og Bradley University, og han var den første rektoren på begge institusjonene.
Agami Hando
Agami Daniel Fikke Hando (født 12. februar 1995 i Bergen) er en norsk fotballspiller. Fra februar 2020 spiller han for Nybergsund Trysil i Norsk Tipping Ligaen.
Hando er den skandiviske fotballspilleren som har scoret flest mål i bosnisk fotball, samt den eneste nordmannen som har spilt fotball i Albania og Montenegro. Han har spilt for følgende klubber:
Tidlig karriere
Hando startet sin fotballkarriere i klubben Fana IL. Han flyttet i 2013 til Østlandet for å starte på Norsk Toppidrettsgymnas i Bærum, der han gikk sammen med landslagsspillere som Anders Trondsen, Mats Møller Dæhli, Caroline Graham Hansen.
Tilbake i Bergen spilte han for seniorlagene til SK Baune og FK Fyllingsdalen 2 i 4. divisjon. Han spilte mest høyrekant og høyreback, og spilte totalt 41 kamper for begge klubbene og scoret fire mål.
Balkan
Sommeren 2016 fikk Hando muligheten til å dra til Bosnia-Hercegovina, og var først treningsspiller i tre måneder for storklubben FK Slavija Sarajevo, for å tilpasse seg til den balkanske kulturen. Etter dette signerte han kontrakt med NK Natron Maglaj på nivå 3 i Bosnia-Hercegovina og spilte totalt 12 kamper. I ti av dem spilte han fra start, og i alt scoret han tre mål. Han spilte videre for klubben FK Dečić i den øverste divisjonen i Montenegro. Klubben hadde i den foregående sesongen manglet 5 poeng på å kvalifisere seg til Europaligaen i fotball for menn. Han spilte to vennskapskamper mot Mladost Podgorica og KF Vllaznia, men var preget av skader under oppholdet.
Tilbake til Norge
Sommeren 2018 signerte han imidlertid kontrakt med Skedsmo Fotballklubb i Norsk Tipping-ligaen (3. divisjon). Ved sesongslutt hadde han spilt ti kamper for Skedsmo, hovedsakelig på sentral midtbane.
Tilbake til Balkan
Tidlig i 2019 signerte Hando for NK Jedinstvo Bihać på nivå 2 i Bosnia-Hercegovina. Sommeren 2019 signerte han for KS Burreli i Albansk 1.divisjon.
Retur til Norge
Etter å ha mottatt flere tilbud på Balkan, både fra nivå 1 og 2, valgte Hando tidlig i 2020 å signere for Nybergsund Trysil i Norsk Tipping Ligaen. I sesongen 2021 og 2022 spilte han 31 kamper og hadde totalt 2 mål og 3 assist.
Half Century Nunatak
Half Century Nunatak er en markant nunatak, med en høy og bratt østlig skrent, 4 nautiske mil nord for Dismal Buttress på vestsiden av den øvre Shackletonbreen i Antarktis. Den ble navnsatt av den sørlige geolog-gruppen fra New Zealand (1961–62) som nær denne nunatak, feiret 50-årsjubileet for da Roald Amundsen nådde Sydpolen.
Aleksej Laptev
Aleksej Laptev (russisk: Алексей Лаптев, født 13. mai 1998) er en russisk bobkjører.
Han representerte ROC under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 7 i firer.
INS «Sahyadri» (F49)
INS «Sahyadri» (F49) er en multirolle-fregatt (eng. guided missile frigate) av Shivalik-klassen med stealth-egenskaper bygget for den indiske marinen. Skipet ble bygget ved Mazagon Dock Limited i Mumbai. Byggingen av skipet startet i 2003 og var fullført i løpet av 2011. Deretter ble skipet testet grundig før det ble satt inn i aktiv tjeneste for Eastern Naval Command («Østflåten») 21. juli 2012. Skipet har fått sitt navn etter Sahyadrifjellene, en fjellkjede som ligger langs den vestlige kysten av India.
Sammenlignet med den foregående Talwar-klassen av fregatter har INS «Sahyadri» bedre stealth-egenskaper og evne til å angripe mål på land.
William Aar
William Otto Aar (født 23. oktober 1997 ) er en norsk håndballspiller. Han spiller fra 2021 for Ribe-Esberg HH, og han har tidligere spilt for, , , , og Århus Håndbold.
Aar debuterte på Norges herrelandslag i håndball 11. april 2019 mot Sverige. Han fikk sin mesterskapsdebut 22. januar 2020 i siste gruppespillkamp i EM 2020 mot Slovenia i Malmö. Norge tok bronse i dette mesterskapet.
Kanal 10 Norge
Kanal 10 Nor er en norsk TV-kanal som startet prøvesendinger 1. november 2010. Kanalen har en kristen profil og består av norske og svenske programmer. Kanal 10 Nor sender 24 timer i døgnet og viser blant annet forkynnelser, møter, intervjuer, bønneprogrammer, ulike type reportasjer, musikkprogrammer og kristne etiske filmer. Foreløpig sender kanalen på Thor-6 satellitten via parabol, i tillegg til direkte streaming i kanalens egen nett-TV. Det jobbes med videre distribusjon. Kanal 10 Nor er en gren av Kanal 10 Swe, Sveriges eneste kristne TV-kanal. Hovedkontoret ligger i Älmhult i Sør-Sverige, men den norske utgaven har egne lokaler og studio i Oslo. Daglig leder er Øyvind Rygg. <references group="Nnj" />
J&T Banka Ostrava Open 2020
J&T Banka Ostrava Open 2020 var en tennisturnering, og del av WTA-touren 2020 som fant sted i Ostrava i Tsjekkia fra 11. til 16. januar 2020.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for kvinner på hardcourt.
Quadronno (Milano)
Quadronno er en bydel i den italienske byen Milano. Bydelen befinner seg i den sydlige delen av Milanos gamleby. Quadronno-området er et av de dyreste i hele Italia.
Quadronno grenser i øst til Viale Majno og Piazza Cinque Giornate, i vest til Via Senato, Via Visconti di Modrone, Via Sforza og Via Bianca di Savoia og i sør til Viale Beatrice d'Este og Viale Angelo Filippetti.
Quadronno er et nabolag uten moderne boligbygg eller store kjøpesentre.
Den norske kyststrømmen
Den norske kyststrømmen eller Norskestrømmen er en havstrøm som renner nordøstover langs norskekysten på mellom 50 og 100 meters dyp. Strømmen er kaldere og mindre salt enn Den nordatlantiske strømmen (en gren av Golfstrømmen) fordi en overvekt av vannet kommer via Den baltiske strømmen fra brakkvann i Østersjøen, samt fra de norske fjordene og elvene. Samtidig er strømmen varmere og saltere enn Nordishavet der den renner ut. Innmiksing av vann fra Den nordatlantiske strømmen bidrar til å heve temperaturen og saliniteten. Vintertemperaturen i kyststrømmen er typisk mellom 2 og 5 ºC, mens temperaturen i atlanterhavsstrømmen overstiger 6 ºC.
Opphav og utløp
Strømmen består i hovedsak av utstrømming fra Østersjøen via Den baltiske strømmen, som renner via Skagerrak og ut i Nordsjøen. Et annet viktig bidrag til strømmen vann fra Den nordatlantiske strømmen, en gren av Golfstrømmen.
Rundt 50 % av ferskvannet i Den norske kyststrømmen kommer fra Den baltiske strømmen, mens rundt 40 % kommer fra norske fjorder og elver. Siden Den baltiske strømmen er så viktig for Den norske kyststrømmen er det mulig å se på den siste som en forlengelse av den første.
Kyststrømmen er en overflatestrøm som går ned til en dybde på 50-100 meter. Den renner langs Norskerenna og ut i Nordishavet.
Salinitet
Den norske kyststrømmen er en varm strøm hvor både saltinnholdet og temperaturen varierer, og dermed tettheten. Tilførselen av ferskvann er størst om sommeren og minst om vinteren. I snitt er saltinnholdet 34,5 psu (promille). Kystvannet er litt mindre salt (32-31 psu), mens grensevannet til strømmen er noe saltere med 35 ppt.
Temperatur
Den gjennomsnittlige vintertemperaturen i Norskestrømmen er om lag 3,5 °C og varierer fra 2 til 5 °C, mens den om sommeren er varmere siden kildene er varmere.
Hastighet
Styrken til strømmen varierer mye, fra 20 cm/s til 100 cm/s på det meste. Vanlig hastighet er rundt 30 cm/s.
Effekter
Strømmen spiller en viktig modererende rolle for klimaet i Norge, særlig langs kysten. Om vinteren fører utveksling av varme fra havoverflaten til atmosfæren til varmere luftmasser som igjen gir varmere klima på land. Om sommeren har strømmen en motsatt effekt og bidrar til kjøligere klima.
Siden strømmen fører varmere vann inn i Barentshavet bidrar den også til å redusere ismengden der, men spiller en mindre viktig rolle enn atlanterhavsstrømmen.
Effekt på fiske
Strømmen fører med seg varmere, næringsrikt vann langs kysten av Norge, noe som er gunstig for fiskebestander langs kysten og har bidratt til den vellykkede fiskerinæringen i Norge.
Klimaendringer
Varmere luft på grunn av globale klimaendringer kan føre til kraftigere sørvestlig vind som stuer opp mer vann langs norskekysten. Trykkforskjeller skaper stormflod som har ført til episoder med særs høy vannstand langs kysten. Temperaturøkningen har ført til mindre sjøis og har ført mer ferskvann ut i Norskehavet, hvor saltinnholdet generelt har minket. Denne reduksjonen i saltinnhold kan føre til endringer i det kalde atlanterhavsvannet som synker ned mot bunnen i nord, og slik hindre at det blir dannet bunnvann, og igjen redusere tilførselen av atlanterhavsvann til de norske havområdene. Om tilførselen fra Atlanterhavet blir redusert kan klimaet bli kjøligere i Norge.
Williston (Nord-Dakota)
Williston er en by i Nord-Dakota i USA. Det er administrasjonssenter for fylket Williams County. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 14 716 innbyggere. Som følge av oljeboomen i Nord-Dakota etter utnyttelsen av Bakken-formasjonen har befolkningen i Williston økt kraftig og den har hatt en antatt befolkning på mellom 60- og 70 000.
Williston ble grunnlagt i 1886 etter at jernbanen ble ført frem. Byen ble oppkalt etter D. Willis James av hans venn James Hill som var styremedlem i Great Northern Railroad.
Vladislav Zjarovtsev
Vladislav Zjarovtsev (russisk: Владислав Жаровцев, født 1. mai 1996) er en russisk bobkjører.
Han representerte ROC under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 8 i firer.
Football Manager 2020
De nye egenskapene i dette spillet er «utviklingssenteret», der man utvikler fotballtalenter og planlegger over lengre tid, og lagvisjoner, der klubbene har kortsiktige og langsiktige nøkkelmål, i tillegg til grafiske forbedringer. Spillet kom ut 19. november 2019, i hovedsak for PC gjennom Steam, Windows PC, Apple og Stadia.
Dmitrij Lopin
Dmitrij Vasiljevitsj Lopin (russisk: Дмитрий Васильевич Лопин, født 1991) er en russisk bobkjører.
Han representerte ROC under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 8 i firer.
Cherry Fork (Ohio)
Cherry Fork er et kommunefritt område (unincorporated community) og tidligere landsby (village) i Wayne Township, Adams County, i delstaten Ohio i USA. Befolkningen var på 155 ved folketellingen i 2010. I 2014 vedtok velgerne å gjøre Cherry Fork om til et kommunefritt område.
Historie
Cherry Fork ble opprinnelig kalt North Liberty og ble opprettet som det siste i 1848. Det nåværende navnet kommer fra bekk nær området.
Karl Rafreider
Karl Rafreider (født 6. mars 1917 i Bressanone) var en østerriksk langrennsløper, som deltok i Vinter-OL 1948, 1952 og 1956.
Han var med på det østerrikske stafettlaget som ble nr. 4 i 4x10 km stafett under Vinter-OL 1948, der han gikk sammen med Josef Gstrein, Josef Deutschmann og Engelbert Hundertpfund. Individuelt kom han på 28.-plass på 18 km. Fire år senere deltok han i Vinter-OL 1952 i Oslo, og kom der på femteplass på 10 km. Under Vinter-OL 1956 kom han på 35.-plass på 15 km, og han deltok på Østerrikes stafettlag som kom på ellevteplass på 4 x 10 km stafett.
Statsarkivet i Stavanger
Statsarkivet i Stavanger er en del av Arkivverket. Statsarkivet tar vare på arkivene etter lokale og regionale statlige organ i Rogaland fylke. Institusjonen ble opprettet i 1970. I 1949 ble statsarkivkontoret i Stavanger etablert, underlagt Statsarkivet i Bergen. Statsarkivet i Stavanger har et nasjonalt ansvar for å dokumentere norsk petroleumshistorie på arkivsiden. Statsarkivet tar også i mot og bevarer andre private arkiv.
Lokalisering
Statsarkivkontoret holdt til i kjellerlokaler på Stavanger sykehus fra 1949 til 1964. I 1964 flyttet institusjonen inn i det nye Norges Bank-bygget på Domkirkeplassen. Lokalene i IMI-bygget i Bergelandsgt. 30 ble tatt i bruk i 1987. Statsarkivet er samlokalisert med Interkommunalt Arkiv i Rogaland og Rogaland Historielag.
Sindae av Goguryeo
Sindae av Goguryeo (født 89, død 179 ) var åttende konge i det koreanske kongedømmet Goguryeo.
Samguk Sagi skriver at han var halvbror til den sjette kongen Taejo den store og den sjuende kongen Chadae. Andre kilder sier at han var Taejo eller Chaedaes sønn.
Han forsøkte å stabilsere hoffet ved å la Chadaes sønn og andre motstandere få plass i administrasjonen. For å styrke kongemakta etablerte han en egen særlig ministerpost, guksang, og lot denne gå til Myeongnim Dap-bu, også han en gammel mann på 99 år.
I 169 og 172 ble Goguryeo angrepet av Kina, men motstod begge angrepene. Goguryeo slo seg sammen med Xianbei og angrep Yuju og Byeongju distriktene i det østlige Han-dynastiet, uten å lykkes. Han-Kina angrep Goguryeo i november i 172, men ble slått tilbake av Myeongnim Dap-bus hær ved Jwa-Won.
Sam Giguère
Sam Giguère (født 1. juli 1985) er en canadisk bobkjører.
Han representerte Canada under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 9 i firer.
SS «Wyvern»
SS «Wyvern» er en 60-fots havseiler som inngår i samlingene til Stavanger maritime museum. SS «Wyvern» ble sjøsatt 10. august 1897, og har hatt en rekke eiere, siden 1984 er seilbåten eid av Stavanger maritime museum.
Den første eieren
SS «Wyvern» ble konstruert av Colin Archer, som en eksklusiv turbåt for havseilas. Archer fikk oppdraget i 1894 av den engelske trelasthandleren Frederic Croft som bodde ved Stathelle. Archer leverte mange skisser og tegninger før oppdragsgiveren var fornøyd. Også arkitekt Haldor Børve, som hadde tegnet bygningene på Crofts prakteiendom Croftholmen, skal ha vært involvert i utformingen av fartøyet; det samme gjaldt forretningsmannen og politikeren Gunnar Knudsen, som selv bodde på Borgestad. Byggingen ble overlatt til Thor Martin Jensen ved Porsgrund Baatbyggeri. Skroget har linjer som er kjent fra andre av Archers konstruksjoner, mens innredningen er inspirert av britisk tradisjon. SS «Wyvern» ble sjøsatt 10. august 1897.
Navnet
Navnet SS «Wyvern» er gammelt og knyttet til en ondsinnet og fryktinngytende flyvende drage fra de engelske eventyrenes verden. I norsk folketro var dette vesenet kjent under navnet linnorm.
Nye eiere
I 1909 ble SS «Wyvern» solgt til Kiel. Båten fikk navnet «Tatjana» og seilte under tysk flagg til etter første verdenskrig da hun kom tilbake til Norge. I 1924 ble hun kjøpt av den kjente avisredaktør Rolf Thommessen i Tidens Tegn. Han døpte henne om til «Havfruen III» og beholdt henne i 10 år. I 1934 ble skuta solgt til Storbritannia.
Under engelsk flagg fikk «Havfruen III» et rykte takket være ekteparet Anne og Terrence Carr som bodde om bord og seilte henne i 27 år fra 1947. De krysset Atlanterhavet hele tolv ganger og var også på jordomseiling med båten i slutten av 1950-årene. Aviser og tidsskrifter fulgte nøye med på fartøyets turer og hun figurerte både i flere bøker og i filmer.
Palatka
Palatka er en by i Putnam County i Florida, USA.
SS «Wyvern»
Restaurering
I 1978 ble SS «Wyvern» funnet i dårlig forfatning i opplagsbøye på Ibiza. Hun ble kjøpt tilbake til Norge av en gruppe firma i oljerelatert virksomhet i Stavangerregionen. Kjøperne finansierte et omfattende restaureringsarbeid for å føre henne tilbake til sin opprinnelige prakt. Skroget ble restaurert i Dåfjord på Stord, innredningsarbeidene ble utført i Stavanger og den nye riggen ble produsert i Risør.
Palatka
Byen ligger ved elven St. Johns, og før jernbanen kom var den en havneby for dampskip. Byen hadde 10 558 innbyggere ved folketellingen i 2010. Byen er hovedsete for Putnam County, og også hovedbyen i Palatka Micropolitan Statistical Area, som har 72 893 innbyggere. I byen ligger St. Johns River State College, St. Johns River Water Management District Headquarters, og Ravine Gardens State Park. Området er kjent for sine festivaler, mest kjente er Florida Azalea Festival og Blue Crab Festival.
SS «Wyvern»
Gave til Stavanger sjøfartsmuseum
Den 21. august 1984 ble SS «Wyvern» gitt som gave til Stavanger maritime museum (som da het Stavanger sjøfartsmuseum) som et nasjonalt kulturminne. SS «Wyvern» seiles av et frivillig mannskap og har krysset Nordsjøen flere ganger. Båten har deltatt i The Tall Ships' Races fem ganger.
Forlis og heving
11. juli 2013 tok SS «Wyvern» inn vann og sank mellom Öland og Gotland i svensk farvann. Alle 10 om bord ble reddet. Båten deltok på tidspunktet i regattaen The Tall Ships’ Race. Et besetningsmedlem fra det nederlandske seilskipet «Wylde Swan», som deltok i forsøket på å berge båten, omkom da SS «Wyvern» gikk ned. Årsaken til forliset ble i ettertid fastslått til å være brudd i noen kjølbolter. Da noen av disse ga etter, presset masten kjølen ned og man fikk en flere meter lang glipe i overkant av kjølen med massiv vanninntrenging.
SS «Wyvern» ble hevet av subsea konstruksjons- og brønnintervensjonsfartøyet MS «Island Constructor» 11. august 2013. Bak hevingen stod en rekke aktører innen olje- og gassindustrien i Stavanger. Under seilasen fra Østersjøen ble mesteparten av lekkasjen i SS «Wyvern» reparert og motoren satt i kjørbar stand. Dette gjorde det mulig å gjennomføre hjemkomst i Stavanger den 14. august 2013. MS «Island Constructor» kom inn i Vågen, ble ønsket velkommen av Stavangers ordfører Christine Sagen Helgø og sjøsatte deretter SS «Wyvern» til glede for de mange fremmøtte. SS «Wyvern» forlot så velkomstseremonien for egen maskin.
Stavanger Aftenblad overførte bergingsaksjonen direkte på nett-tv. Dette medførte at aksjonen fikk god mediedekning i Rogaland. Saken ble også dekket av svenske medier.
I løpet av første halvår 2014 ble SS «Wyvern» restaurert av Hvide Sande Skibs- & Baadebyggeri i Danmark. Båten ble deretter seilt tilbake til museet i Stavanger.
Upper Austria Ladies Linz 2020
Upper Austria Ladies Linz 2020 var en tennisturnering, og del av WTA-touren 2020 som fant sted i Doha i Østerrike fra 9. til 12. november 2020.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for kvinner på hardcourt.
En pokkers jente
En Pokkers Jente, (originaltittel: The Lawful Cheater) er en amerikansk spillefilm fra 1925 med Clara Bow og David Kirby i hovedrollene.
Filmen anses i dag som tapt.
Handling
Molly Burns (spilt av Clara Bow) er en ung kvinne som blir arrestert og fengslet av politiet. Denne opplevelsen får henne til å reflektere over, og reformere, hennes eget liv.
Hun forsøker deretter å overbevise fengselsmyndighetene om å slippe henne løs, slik at hun kan hjelpe folk hun kjenner fra å drive et kriminelt liv.
Claus Bille
Claus Bille (født ca. 1490, død 4. januar 1558 på Lyngsgård i Skåne) til Lyngsgård, Raabelev, Vandaas, Allinde og flere andre gods, var en dansk ridder og riksråd.
Liv
Han tilhørte adelsslekten Bille, og var sønn av riksråd Steen Basse Bille og Margrethe Clausdatter Rønnov. Han var bror til erkebiskop Torbern Bille og fetter til statsmannen Eske Bille. I 1528 ble han lensherre på Båhus slott og medlem av det norske Riksrådet, siden også av det danske. Han deltok i Stockholms blodbad og sto sammen med Søren Norby for arrestasjonene av den svenske adel. Frederik Is regjering satte pris på Claus Bille, og Billeslekten fikk i denne perioden større politisk makt og innflytelse enn noen andre adelsslekter.
Claus Bille var blant annet far til Beate Clausdatter Bille og derfor morfar til Tycho Brahe. Han ligger begravet sammen med sin hustru Lisbet Ulfstand i Vram kirke.
Mary Norton
Kathleen Mary Norton (født Pearson; 10. desember 1903 i London, død 26. august 1992 i Bideford) var en britisk barnebokforfatter, best kjent for Lånerne som hun mottok Carnegie Medal in Literature for i. Hun skrev flere bøker om Lånerne, og hun skrev også to bøker som var grunnlaget for Disney-filmen Hokus Pokus Kosteskaft (1971).
Liv
Faren var lege, og hun vokste opp i et hus i georgiansk stil i High Street, Leighton Buzzard. Hun gikk på katolske skoler, og arbeidet som sekretær før hun slo ut i blomst som skuespiller ved Old Vic. Hun var ved teateret i et års tid før hun gifet seg med Robert Charles Norton i 1927. Hans familie drev i shipping, og det unge ekteparet bosatte seg i Portugal, og fikk fire barn. I 1940 flyttet familien til USA, for å komme lenger unna krigen. Her skrev hun sine første fortellinger, og den første boken utkom i USA i 1943.
Locust Grove (Adams County, Ohio)
Locust Grove er et kommunefritt område (unincorporated community) i Adams County, i delstaten Ohio i USA. Locust Grove befinner seg der Ohio State Route 41 og Ohio State Route 73 krysser hverandre; 5 km nord-nordøst for Peebles.
Mary Norton
Liv
Hun giftet seg på nytt i 1970, med Lionel Boncey. De flyttet til Cork i 1972, og hun ble enke i 1989.
Interkommunalt arkiv i Rogaland
Interkommunalt Arkiv i Rogaland IKS (IKA Rogaland) er et interkommunalt selskap eid av 22 kommuner i Rogaland, Rogaland fylkeskommune og fire interkommunale selskaper. IKA Rogaland ble stiftet 1. januar 1976 og var det første interkommunale arkivet som ble etablert i Norge. Arkivet har 13 ansatte og har per i dag plass til 15 km med arkivmateriale. Arkivet er et av flere interkommunale arkiv som finnes i Norge.
Locust Grove (Adams County, Ohio)
Historie
Locust Grove ble opprettet i 1835. The community was named for a grove of locust trees near the original town site. Et postkontor ble etablert i Locust Grove i 1833 og var i drift til 1920.
Mary Norton
Bøker
De to bøkene ble senere gjenutgitt med tittelen Bed-Knob and Broomstick (1957), og dette ble senere også filmtittelen. Angela Lansbury og David Tomlinson spilte hovedrollene i Disney-filmatiseringen Hokus Pokus Kosteskaft (1971). Filmen var en blanding av tegnefilm og realfilm.
Fortellingene om Lånerne, som Norton skrev fire bøker om fra 1952 til 1961 og en femte bok i 1982, bygget ut en moderne myte om små menneskelignende vesen som lever i sprekkene i huset. De baserer sin tilværelse på å låne små ting som blir borte for menneskene. Slike ting som er små for menneskene, kan være store for Lånerne. De tre lånerne i Familien Clock er far Pod, mor Homily og datteren Arietty. Bøkene er beskrevet som en blanding av realisme, humor og fantasy, som «typiske eksempler på 1950-ernes engelske underfundige børnelitteratur.» Bøkenes suksess forklares både med sjarmen ved lilleputtverdenen, og med de gjenkjennelige pubertetsfrustrasjonene som Arrietty gjennomgår.
Interkommunalt arkiv i Rogaland
Historie
Interkommunalt arkiv i Rogaland ble etablert fordi daværende statsarkivar i Stavanger, Hans Eyvind Næss, ønsket å styrke arkivvernet i offentlig sektor. Da IKA Rogaland ble etablert i 1976 hadde det 13 medlemskommuner. I dag er alle kommunene i Rogaland medlemmer, unntatt Stavanger kommune som har eget byarkiv. Fra 2017 gikk også Rogaland Fylkeskommune inn som eier.
Mary Norton
Bøker
Bøkene om Lånerne er filmet flere ganger, både for kino og som tv-serie. . En av de siste filmatiseringene er Arriettas hemmelige verden (2010), hvor Hayao Miyazaki sto for manus. Fortellingene er også dramatisert for scenen.
På norsk finnes bøkene Lånerne (1961), Lånerne flytter ut (1982), Lånerne til sjøs (1983) og Lånerne til værs (1984). Dette tilsvarer de fire første av i alt fem bøker om Lånerne.
Interkommunalt arkiv i Rogaland
Historie
De første ti årene drev IKA Rogaland hovedsakelig med ordning av eldre og avsluttet arkivmateriale til medlemskommunene. Etterhvert begynte også IKA Rogaland med konsulentbistand og kursvirksomhet. På 1990-tallet begynte også IKA Rogaland å gi rådgiving innenfor bruk av IT i arkivdanningen og var med på å utvikle KOARK, som er et arkivsystem.
I 1992 vedtok Odelstinget Lov om akiv og i 1999 forelå forskriftene til denne loven. Denne loven hadde stor betydning for videreutviklingen av IKA Rogaland og åpnet også opp for at det også skulle være et depot. I 2002 ble dermed IKA Rogaland depot og mottok i august samme året første avlevering av arkivsaker. En annen følge av loven var at IKA Rogaland gikk fra å være et interkommunalt foretak til et interkommunalt selskap.
I 2017 flyttet Interkommunalt Arkiv i Rogaland til Arkivenes hus på Ullandhaug i Stavanger. De ble da samlokalisert med Statsarkivet i Stavanger, Stavanger byarkiv og deler av Misjonsarkivet. Arkivenes Hus er et moderne arkivbygg med utstillingsområde, lesesal og kafe.
Mike Evelyn
Mike Evelyn (født 13. april 1993) er en canadisk bobkjører.
Han representerte Canada under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 9 i firer.
Politiets alminnelige særdomstol
Politiets alminnelige særdomstol etterfulgte Politiets særdomstol 11. mai 1944 som en fast, landsomfattende domstol. Begge institusjonene ble opprettet i et forsøk på å skaffe juridisk legitimitet til de dødsstraffer som ble avsagt mot nordmenn som var motstandskjempere under krigen. Etter krigen fikk flere av særdomstolens deltakere tildels lange fengselsstraffer.
Interkommunalt arkiv i Rogaland
Oppgaver
Arkivet skal ta vare på materiale og gjøre det tilgjengelig for offentlig bruk, forskning og kulturelle formål. Det skal også være med å utvikle effektive og rasjonelle arkivtjenester for sine eiere.
Styreform
Det øverste organet for selskapet er representantskapet, som alle medlemskommunene deltar i. Representantskapet velger 4 representanter fra kommunene til styret. I tillegg skal også de ansatte velge 1 representant til styret.
Beliggenhet
IKA Rogaland har kontorer og magasin i Arkivenes Hus, som har adresse Richard Johnsens gate 12 på Ullandhaug i Stavanger. Arkivenes Hus er en del av Ipark. IKA Rogaland deler også lesesal med Statsarkivet i Stavanger og Stavanger byarkiv. Her kan publikum få tilgang til arkivmaterialet.
Jacob Kristensen Austbø
Jacob Kristensen Austbø (født 4. april 1856 i Rennesøy, død 25. oktober 1925 samme sted) var en norsk forretningsmann, gårdbruker og politiker for Venstre.
Austbø var ordfører i Rennesøy fra 1892 til 1913. I flere år var han også medlem av og formann i amtsskolestyret. I 1922 var han medlem av både en parlamentarisk skolekommisjon og av en departemental skysslovkomite.
Austbø representerte enmannskretsen Hesbø og Hafrsfjord i Stavanger amt på Stortinget i fire valgperioder, fra 1910 til 1921. Han blei igjen valgt for Rogaland fylke i perioden 1925–27. Han var vararepresentant 1922–24. I den første treårsperioden var han medlem av gasje- og pensjonskomiteen, deretter i landbrukskomiteen, og i den siste perioden var han nestformann i kirke- og skolekomiteen.
Stortingsrepresentant og lensmann Erik Austbø var bror hans.
Ornament
Ornament kan vise til blant annet følgende:
Emmanuel Héré de Corny
Emmanuel Héré de Corny (født 12. oktober 1705, død 2. februar 1763) var en fransk arkitekt. Han er særlig kjent for å ha tegnet blant annet tre plasser i Nancy, Frankrike. Arbeidene ble gjort på oppdrag fra Stanisław Leszczyński, hertug av Lorraine og i to perioder konge av Polen. Plassene i Nancy ble i 1983 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv i Frankrike.
Blant de øvrige av Hérés verker som stort sett befinner seg i Nancy, er Église Notre-Dame-de-Bonsecours de Nancy og l'hôtel des Missions Royales.
Gudsfreden
Gudsfreden (latin: Pax Dei) var i sammenheng med begrepet Guds våpenhvile (Treuga Dei) en middelalderlig fredsordning som skulle dempe og senere helt fjerne den rettsløse tilstand hvor enhver måtte ty til selvtekt for å få sin rett. Den kom i stand ved et samarbeid mellom den åndelige makt (Den Katolske Kirke) og den verdslige maktutøver, kongemakten. Gudsfred var et tilstrebet mål i alle europeiske land opp gjennom Middelalderen.
Gudsfreden bestod av en rekke beslutninger som ble inngått under ed og med trussel om ekskommunikasjon. Den skulle hindre overgrep mot personer (ubevepnede geistlige, bønder og kjøpmenn), bygninger (kirker, klostre, offentlige plasser og veier) samt eiendom (kveg og grøde). Den senere tilføyde Guds våpenhvile forbød de våpenbærende å føre krig mot resten av befolkningen på bestemte dager (for eksempel i adventstiden, i fastetiden, ved høytidene og på bestemte ukedager).
Oprinnelsen til Gudsfreden skal søkes i det 11. århundres Auvergne i Frankrike. Statsmakten kunne ikke opprettholde den offentlige orden i det 10. og 11. århundre, og derfor ble det nødvendig for kirken å skape nye utøvende organer, de såkalte Pax-militser. Man ønsket særlig å bekjempe lavadelen og den svakeste del av den egentlige adel, mens kirken måtte støtte seg til høyadelen, da den var nødt til å bygge på andres maktutøvelse. På den måte ble Gudsfreden etterhvert til et maktinstrument for høyadelen, som fikk kirkelig og juridisk støtte til deres beherskelse av sine landområder.
Jonisk gresk
Jonisk gresk var en gammelgresk dialekt som ble snakket særlig i Jonia på vestkysten av Anatolia og på de fleste øyene i Egeerhavet. Det var nært beslektet med attisk gresk. Ved siden av attisk er jonisk den viktigste litterære dialekten i antikkens Hellas før koinéperioden, «fellesspråket», som ble det felles tale- og administrasjonsspråket i den hellenistiske epoken. Jonisk ble ofte benyttet i epos, skjønt da med innslag av andre dialekter, særlig aiolisk gresk, elegi og jambedikting, samt i eldre prosa, som eksempelvis Herodotos og Hippokrates.
Historie
Jonisk dialekt synes å ha spredt seg fra det greske fastlandet over Egeerhavet på den tiden da den doriske innflytelsen begynte å gjøre seg gjeldende, en gang rundt 1000-tallet f.Kr.
Mot slutten av de mørke århundrer i Hellas på 400-tallet f.Kr. utgjorde vestkysten av Anatolia, sammen med øyene Khíos og Samos, hovedområdet for jonisk gresk. Den joniske dialekten ble også snakket på øyene over det sentrale Egeerhavet og på den store øya Euboea som lå nært inntil det greske fastlandet og nord for Athen. Dialekten ble snart spredt av jonisk kolonisering til områder i den nordlige delen av Egeerhavet, Svartehavet og til den vestlige delen av Middelhavet.
Den joniske dialekten er generelt oppdelt i to betydelige tidsepoker, gammeljonisk og nyjonisk. Overgangen mellom de to er ikke klart definert, men en gang rundt 600 f.Kr. er et godt anslag.
Eposene til Homer, Iliaden, Odysseen, og de homeriske hymnene, og tekstene til Hesiod ble alle skrevet i en litterær dialekt som kalles for homerisk gresk eller episk gresk, og besto hovedsakelig av gammeljonisk, men med en del lån fra den aiolisk dialekten i nord. Poeten Arkhilokhos fra øya Paros skrev på sen gammeljonisk.
De mest kjente av de nyjoniske forfatterne var Anakreon, Theognis, Herodotos, Hippokrates, og i romersk tid, Aretaios, Arrianos, og Lukianos.
Jonisk skaffet seg prestisje blant gresktalende grunnet av dets tilknytning til språket som ble benyttet av både Homer og Herodotos, og det nær lingvistiske slektskapet til den attiske dialekten som ble snakket Athen. Det ble ytterligere forsterket av skrevereformen som ble igangsatt i Athen i 403 f.Kr. hvor det gamle attiske alfabetet ble erstattet av det joniske alfabetet, slik som det ble benyttet i byen Miletos. Dette alfabetet ble til sist standardalfabetet, og dets bruk ble ensartet og uforanderlig i løpet av koinetiden. Det var også dette alfabetet som ble benyttet i de kristne evangeliene og Apostlenes gjerninger.
Vokaler
Urgresk ā → jonisk ē. — dorisk, aiolisk: ā består. — attisk: ā etter e, i, r, men ē andre steder.
Urgresk e, o → jonisk ei, ou: Kompensasjonsforlengelse etter tap av w i sekvensene enw-, erw-, onw-, orw-. — attisk: e, o er ikke forlenget.
Jonisk fjerner tidvis innledende aspirasjon (urgresk hV- → jonisk V-).
Jonisk kontraherer mindre ofte enn attisk.
Konsonanter
Urgresk kʷ før a, o → jonisk k. — attisk p.
Urgresk ky, khy → jonisk ss. — attisk tt. Dette joniske trekket ble videreført koinegresk.
Hunter Church
Hunter Church (født 30. oktober 1996) er en amerikansk bobkjører.
Joshua Williamson
Joshua Williamson (født 29. august 1996) er en amerikansk bobkjører.
Han representerte USA under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 10 i firer.
Reflexisphodrus
Utseende
Ganske store, avlange, svarte løpebiller.
Utbredelse
Arten er utbredt i Asia (Mongolia).
Silje Borgersen
Oktober 2014 tok hun sin første offisielle NM-medalje i senior-sammenheng, og ble også første jente fra Eiker som tar en medalje i et norsk junior- eller senior-mesterskap på skøyter. Da hun klatret opp øverst på pallen i tidenes første enkeltdistanse-NM i fellesstart. Hun vant foran sølvvinneren Henriette Lilløy Bruun, Sandefjord SK og bronsemedaljevinneren Therese Verheyleweghen, Båstad IL. Frida van Megen (Fana IL) var riktignok først i mål, men ble senere diskvalifisert da hun hadde gjort en ureglementert kryssing av banemarkeringen under fellesstarten.
Hun er søskenbarn til de tidligere skøyteløperne Odd Borgersen og nåværende syklist Reidar Borgersen.
Personlige rekorder i hurtigløp på skøyter
Oppdatert 19. okt. 2013.
Dickinson (Nord-Dakota)
Dickinson er en by i Nord-Dakota i USA. Det er administrasjonssenter for fylket Stark County og ved folketellingen i 2010 hadde byen 17 787 innbyggere. Som følge av Oljeboomen i Nord-Dakota etter utnyttelsen av Bakken-formasjonen har befolkningen i Dickinson økt kraftig og sammen med Williston har den vært en av USAs raskest voksende byer.
Byen ble grunnlagt under navnet Pleasant Valley Siding i 1882 etter at jernbanen var ført frem til stedet i 1880. I 1883 ble stedet omdøpt til Dickinson etter handelsmannen H. L. Dickinson.
Scherer
Scherer kan peke til:
Gigha
Gigha (skotsk-gælisk: Giogha) er en øy utenfor vestkysten av Kintyre i Skottland. Øya utgjør en del av Argyll and Bute-regionen og har en befolkning på 163 personer (2011). Klimaet er mildt med høyere enn gjennomsnittlige soltimer og jordsmonnet er fruktbart. Hovedbosetningen er Ardminish.
Gigha har vært bebodd kontinuerlig siden forhistorisk tid. Det kan ha hatt en viktig rolle under det irske kongeriket Dalriada og er stamhjemmet til klan MacNeill. Det kom under kontrollen til norrøne nordboere og herrene av Øyene før det ble innlemmet i det moderne Skottland og opplevde en rekke konflikter i middelalderen som resten av Skottland.
Befolkningen i Gigha nådde en topp på over 700 personer på 1700-tallet, men i løpet av 1900-tallet hadde øya mange eiere, noe som forårsaket ulike problemer med å utvikle øya. Ved begynnelsen av 2000-tallet hadde befolkningen falt til 98. Imidlertid har et «community buy-out» (samfunnsmessig oppkjøp) i 2002 forvandlet øya, som nå har en voksende befolkning og en rekke nye kommersielle aktiviteter for å komplementere jordbruk og turisme.
Attraksjoner på øya inkluderer det vakre hageanlegget Achamore Gardens og det rike dyrelivet, spesielt sjøfugler. Det har vært mange skipsvrak langs den omkringliggende skjærgården.
Etymologi
Hebridene har vært bosatt av de som snakker minst fire språk siden jernalderen, og som et resultat har mange av navnene på disse øyene mer enn én mulig betydning. Mange moderne myndigheter mener at stedsnavnet Gigha sannsynligvis er avledet enten fra det norrøne Guðey eller fra ’’Gud-øy’’, som betyr enten «god øy» eller «Guds øy». Forklaringen «Guds øy» hviler på en enkel sammenligning. Med støtte i den norrøne tilnærmingen kan gode (norrønt goði) være en like sannsynlig forklaring, det gamlenorske begrepet for både en prest og en høvding; den kvinnelige varianten er goda (gyða). Den norrøne kongesagaen Håkon Håkonssons saga omtaler øya eksplisitt som Guðey.
En Gigha-beboer er en gioghach, også kalt en gamhainn («stirk», engelsk for en ung okse eller ku) Selv om den mest utbredte uttalen av det gæliske navnet Giogha er [kʲi.ə], bevarer de sørlige dialektene frikativet: [kʲiɣa] i Kintyre og [kʲɯɣɑ] i Argyllshire.
Geografi
Gigha ligger 5 km utenfor kysten av Kintyre og er 9,5 km lang i en omtrentlig nord-sør retning og maksimalt 2,5 km bred. Det totale arealet er 14 km² (1395 hektar) og den høyeste høyden av Creag Bhàn når bare 100 m. Den steinete sentrale ryggraden er sammensatt av amfibolitt med inntrengninger av basalt, en vulkansk bergart.
Klimaet er mildt med høyere enn gjennomsnittlige soltimer og minimumstemperaturer, og lavere enn gjennomsnittlige dager med bakkefrost for Skottland. Årlig nedbør er typisk mellom 1000 og 1290 mm.
Førhistorisk tid
Gigha har vært bebodd kontinuerlig siden forhistorisk tid, og det er flere stående steiner (menhir) på øya. Det er mange andre arkeologiske steder, inkludert varder, sanddyner og en stein med oghamskrift nær Kilchattan, som ikke har blitt dechiffrert.
I tidlige historisk tid synes maktområdet til Cenél nGabráin å ha vært sentrert om Kintyre og Knapdale og kan også å omfattet Arran, Jura og Gigha. Tittelen «konge av Kintyre» brukes om en rekke antatte konger i Cenél nGbrain. Det ville ha betydd at Gigha var en del av kongeriket Dalriada.
Det er en del bevis som viser at øya kan ha vært maktsetet for Conall mac Comgall, kongen av Dalriada, på midten til slutten av 600-tallet. Den irkse krøniken Tigernach-annalene refererer til et slag ved Delgon (senere Cindeglen) i 574, og dette har blitt identifisert som å finne sted på Gigha, da referert til som Eilean da Ghallagan, skjønt andre kilder mener slaget fant sted i Kintyre.
Den norrøne perioden
Nærliggende øy Islay var et senter for norrøn kontroll over Hebridene, og Gigha var senere en del av kongeriket Øyene. Øyas navn ser ut til å være norrønt av opprinnelse, selv om betydningen er omstridt, og det er flere andre norrøne stedsnavn i nærheten, som Gigalum (dvs. «Gigha - holm») og Cnoc Haco (muligens «Håkons bakke»).
Norrøn bosetning i tidlig middelalder er blant annet indikert ved funn av en vikinggrav i 1849. Den ble avdekket ved East Tarbert Bay, og det ble funnet en rekke gravgjenstander, blant annet en vekt av bronse datert til 900-tallet.
Før slaget ved Largs i 1263 besøkte kong Håkon Håkonsson øya, ifølge hans saga som ble skrevet av islendingen Sturla Tordsson på 1260-tallet:
John MacDonald av Islay
Etter Edvard Balliols kupp mot Bruce-regimet i 1333, forsøkte han å innsmigre seg over John av Islay, herre av Øyene. I 1336 bekreftet Edvard territoriene som Islay-herrene hadde ervervet i Robert I av Skottlands dager og tildelte John landene Kintyre, Knapdale, Gigha, Colonsay, Mull, Skye, Lewis og Morvern, tidligere holdt av adel som fortsatt var lojale mot huset Bruce. John ga imidlertid aldri Edvard reell hjelp. Da Balliol ble avsatt og huset Bruce ble gjenopprettet betydde det også at bevilgningene til John var ugyldige, men hans eiendommer fra før 1336 bekreftet av kong David II i 1343. Dessuten, i 1346, arvet John det store herredømmet Garmoran gjennom sin svoger Raghnall MacRuaridh. Dette betydde at Johns herredømme nå omfattet hele Hebridene unntatt Skye, og hele den vestlige kystlinjen fra Morvern til Loch Hourn.
Klan MacNeill
Gigha er stamhjemmet til klan MacNeill, som har sin egen tartan og klanmerke, begge tydelig forskjellige fra de til den større og bedre kjente klan MacNeil fra Barra (stavet med én «l»), men som deler samme høvding.
Opprinnelsen til klan MacNeill fra Taynish, Gigha og Colonsay er uklar. De var arvelige voktere av festningen Castle Sween under herrene av Øyene i løpet av 1400- og 1500-tallet. MacNeill fra Gigha, var kjent som «sjefen og bestyrer for klanen og etternavnet til MacNeilene» i 1530. Etter hvert som makten til klan Campbell vokste og spredte seg til de indre Hebridene, avtok imidlertid innflytelsen fra MacNeillene fra Gigha. Omtrent på dette tidspunktet begynte MacNeilene på den mer avsidesliggende øya Barra, langt unna makten til Campbell-klanen, å bli fremtredende og har siden blitt sett på som «høvding av klanen og av navnet».
I 1449 ga Alexander av Islay, jarl av Ross, herre av Øyene, en del av øya til Torquil MacNeill fra Taynish, resten var eid av munkene i Paisley. I 1493 kom hele øya under MacNeill-klanens kontroll, og den forble på deres hender, med forskjellige korte mellomspill, fram til 1800-tallet. Denne prisen var på ingen måte uten risiko. I 1530 myrdet den beryktede piraten Ailean Maclean (også kjent som Ailean nan Sop) MacNeill fra Taynish og mange innbyggere på øya. Et dusin år senere gikk skjøtene tapt da elleve herrer fra Gigha ble drept av angripere.
Middelalderkonflikt
I 1554 ga MacNeill-klanen fra seg sine besittelser på Gigha tilMacDonald-klanen, men det betydde ikke at konfliktene forsvant, tvert om ble de intensivert. I 1567 ble Gigha «herjet» av Maclean-klanen fra Duart. I 1587 hadde grusomhetene begått mellom stridende klanene eskalert i en slik grad at det skotske parlamentet utviklet det som er kjent som General Band i et forsøk på å slå ned fiendtlighetene. Til tross for myndighetenes handlinger for å sikre freden, omtrent på denne tiden herjet Lachlan Mor MacLean fra Duart på MacDonald-øyene Islay og Gigha og drepte kanskje opp til 500–600 mann. Maclean av Duart beleiret deretter Angus MacDonald, 8. av Dunnyveg hans festning Dunivaig på Islay.
Beleiringen ble først opphevet da MacDonald av Dunivaig ble enig med MacLean fra Duart om å overgi halvparten av besittelsene hans på Islay. Til tross for avtalen med MacLean-klanen, invaderte MacDonald av Dunivaig deretter MacLean-øyene Mull, Tiree, Coll og Luing. Angus MacDonald fra Dunivaig fikk støtte i kampen fra en rekke klaner.
I 1590 solgte Angus av Islay ut til John Campbell fra Cawdor, en yngre fetter til jarlen av Argyll. I et trekk som godt kan ha vært arrangert på forhånd, solgte Campbell deretter umiddelbart tilbake til Neil MacNeill fra Taynish. Kirken ved Kilchattan som stammer fra denne perioden har noen «intrikat utskårne middelaldergravplater».
1600-tallet
Martin Martin, en skotsk skribent tidlig på 1700-tallet, besøkte Gigha og skrev:
Moderne tid
I løpet av 1900-tallet hadde øya forskjellige andre eiere. Major John Allen kjøpte øya fra Scarlett og solgte den til Richard Hamer i 1937, før han overførte eierskapet under andre verdenskrig til sin svoger, forfatteren og politikeren Somerset de Chair, som igjen solgte til adelsmannen James Horlick i 1944. Horlick ble omtalt som en sjenerøs eier som oppmuntret til melkeproduksjon og skapte hagene til herskapshuset Achamore. David Landale kjøpte deretter eiendommene fra Horlick-godset i 1973 og beholdt dem til 1989, i løpet av denne tiden opprettet han et oppdrettsanlegg ved South Druimachro, som nå spesialiserer seg på kveite med et voksende internasjonalt rykte. I løpet av årene skjedde det lite videreutvikling, og noen eiere endre lite. Eierskapet til øya gikk kortvarig til spekulanten Malcolm Potier, og senere til Derek Holt og hans familie før salget til Isle of Gigha Heritage Trust. På 1960-tallet hadde antallet innbyggere falt til 163 og ved begynnelsen av 2000-tallet var befolkningen redusert til bare 98 og boligmassen var i dårlig forfatning.
Oversikt over befolkningsutvikling
Note: Tallene for 1755–1841 inkluderer Cara.
Kypros i Eurovision Song Contest
Kypros har en andreplass som beste notering: i 2018 med Eleni Foureira. Siden innføringen av semifinaler i 2004, har Kypros kvalifisert seg til finalen 11 av 18 ganger.
Historikk
Det er den kypriotiske allmennkringkasteren, RIK, som har ansvaret for å velge landets artist og sang til Eurovision Song Contest. Debuten kom i 1981 med gruppen Island og låten «Mónika». Sangen endte på en sjetteplass, som fremdeles er et av landets beste resultater i konkurransen. Kypros fikk nok en god plassering året etter, da landets store sangstjerne, Anna Vissi, kom på en femteplass med «Móno i agápi». Sangen fikk blant annet 12 poeng fra den norske juryen.
I Bergen i 1986 fikk landet sin første og hittil eneste sisteplass med Elpída og «Tóra zo». To år senere trakk landet seg fra konkurransen da det viste seg at vinnerlåten «Thimáme» hadde blitt sendt inn til den kypriotiske finalen i 1984, noe som var et brudd på Kypros' konkurranseregler. Landet sto også over Eurovision Song Contest i 2001 på grunn av dårlige resultater årene før, og i 2014 trakk RIK seg fra konkurransen på grunn av økonomiske problemer. Kypros returnerte imidlertid året etter og har deltatt siden.
Per 2023 har Kypros deltatt i Eurovision Song Contest 39 ganger og er det landet som har deltatt flest ganger uten å vinne. I 2018 var imidlertid landet svært nær ved å ta sin første seier, da Eleni Foureira kom på andreplass med «Fuego».