cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tara (buddhisme)
Tara som frelserinne
I alt har Tara 21 former i tibetansk buddhisme, og hver form er knyttet til en spesiell farge eller energi. Og hvert aspekt tilbyr en feminin kvalitet som er til gode for den åndelig søkende som ber om hennes hjelp.
En annen feminin kvalitet som hun deler med dakiniene er lekenhet. Som John Blofeld forklarer i Bodhisattva of Compassion, blir Tara ofte fremstilt som en sekten år gammel jenteaktig kvinne. Hun manifesterer seg ofte i livene til dharma-praktiserende når de tar seg selv for alvorlig. Det finnes tibetanske fortellinger der hun ler av selvrettferdighet, eller spiller puss med de som mangler respekt for det feminine. I Magic Dance: The Display of the Self-Nature of the Five Wisdom Dakinnis, betegner Thinley Norbu dette som «Lekent sinn». Når man bruker dette begrepet om Tara kan man si at hennes lekne sinn kan være til hjelp for vanlige sinn som blir for rigide, alvorlige eller som holder for hardt på dualistiske distinksjoner. Hun gleder seg over et åpent og mottakelig sinn, og på denne måten er hun til nytte for praktiserende buddhisters åndelig utvikling.
Disse feminine kvalitetene fant sitt uttrykk i indisk Mahayana-buddhisme og Vajrayana i Tibet som Tara, som dakinier, som prajnaparamita, og som mange andre lokale og spesialiserte guddommer. Etterhvert som tilbedelsen av Tara utviklet seg ble diverse bønner, hymner og mantraer assosiert med henne. Disse oppsto fra et behov for å underkaste seg, og fra inspirasjonen fra henne som fikk åndelige mestere til å utvikle sandhanaer, eller trantriske meditasjonsøvelser. To tilnærmingsmåter til Tara oppsto: På den ene siden kunne vanlige lekfolk påkalle henne for å lette hverdagens byrder. På den andre siden ble hun en tantrisk guddom som munker eller tantriske yogaer kunne bruke slik at de kunne utvikle hennes kvaliteter i seg selv, noe som skulle føre dem til kilden for hennes kvaliteter, som er opplysthet: Opplyst medfølelse og et opplyst sinn.
Tara som en tantrisk guddom
Tara som objekt for tantrisk yoga kan spores tilbake til samme tidsperiode som Padmasambhāva. Det finnes en Rød Tara-øvelse som Padmasambhāva ga til Yeshe Tsogyal. Han ba henne om å gjemme den som en skatt (terma) for senere tid. Det var ikke før i det 20. århundre at en stor Nyingma lama, Apong Terton, gjenoppdaget den. Denne lamaen ble gjenfødt som Hans Hellighet Sakya Trizin, den nåværende leder for Sakyapa-tradisjonen. En munk som hadde kjent Apong Terton klarte å gi den videre til Hans Hellighet Sakya Trizin, og den samme munken ga den til Nyingma-lama Chagdud Tulku Rinpoche, som i sin tur ga den videre til sine vestlige studenter.
I boken In praise of Tara oppsporer Martin Wilson flere forskjellige linjer av Tara Tantraer, det vil si Tara-skrifter som brukes i tantriske sadhanaer. For eksempel finnes det en Tara-sadhana som ble gitt til Tilopa, (år 988-1069), faren til Kagyu-tradisjonene. Atisa, den store oversetteren og grunnleggeren av Kadampa-skolen innenfor tibetansk buddhisme, var en Tara-tilbeder. Han forfattet en lovprisning til henne og tre Tara-sadhanaer. Martin Wilsons verk inneholder også diagrammer som viser opphavet til Tara-tantraene i de forskjellige linjene, men uansett er Tara en viktig tantrisk praksis som spredte seg raskt fra det 7. århundre og fremover, og som har forblitt en viktig del av Vajrayana-buddhismen helt frem til våre dager.
I øvelsene presenteres Tara gjerne som en voktende goddom (thug dam, yidam) som den praktiserende ser som et latent aspekt av sitt eget sinn, eller som en visuell manifestasjon av en kvalitet som stammer fra Buddha Jnana. Som John Blofeld skriver i sin The Tantric Mysticism of Tibet:
Tara-Sadhanaer
Sadhanaer hvor Tara er yidam (goddommen man mediterer på) kan være lange eller ganske korte. De fleste av dem inneholder noen introduserende lovprisninger for å påkalle henne og bønner om å søke tilflukt. Deretter blir hennes mantra resitert, fulgt av en visualisering av henne, og kanskje flere mantraer. Deretter blir visualiseringen borte, fulgt av en dedikering av merittene man har fått fra å utføre øvelsen. I tillegg kan det være ekstra bønner om ønsker og om at lamaen som videreførte øvelsen skal leve lenge. Mange av Tara-sadhanaene ses på som nybegynnerøvelser i Vajrayana-buddhismen, selv om det som skjer under visualiseringen av goddommen faktisk er et av høyeste læresetningene i den tibetanske buddhismen.
Når Tara frembringes som yidam, blir hun sett på som å være like virkelig som andre fenomener som går igjennom sinnet. Ved å resitere hennes mantra og ved å visualisere hennes form foran seg eller på hodet til den praktiserende, åpner man seg for hennes energi av medfølelse og visdom. Etter en viss tid deler den praktiserende noen av hennes kvalitetes, blir en del av henne og alt hun representerer. Samtidig ser man at dette kommer ut av ingenting, og at dette har en delvis gjennomsiktig kvalitet som en regnbue. Så følger i mange tilfeller en visualisering av seg selv som Tara. Man blir ett med alle Taras gode kvaliteter samtidig som man innser tomheten i visualiseringen i seg selv som yidam og også tomheten ved sitt eget jeg.
Dette skjer i den avsluttende delen av øvelsen. Man oppløser goddommen man har skapt samtidig med at man innser hvor mye av det man oppfatter som «jeg», bare er noe man har funnet på, og at «jeg» ikke har noen langsiktig iboende eksistens. Denne delen av øvelsen forbereder den praktiserende til å møte oppløsningen av seg selv når man dør, og så etterhvert gjennom forskjellige trinn av meditasjon over tomhet, innsikten om den ultimate sannheten som tomhet. Mens man resiterer mantraene påkaller man Taras energi, og dette renser og aktiverer visse psykiske sentere i kroppen (chacraer). Denne løser også opp knuter av psykisk energi som har hindret den praktiserende fra å utvikle en Vajra-kropp, noe som er nødvendig for å gå videre til mer avanserte øvelser og høyere trinn av innsikt.
Så selv i de enkleste Tara-sadhanaene er det mange ytre, indre og hemmelige ting som skjer, og det finnes bøker som Deity Yoga av Dalai Lama, som utforsker hva som skjer når man arbeider med en yidam i tantrisk praksis.
Øvelsen gjør at man får en mindre grovkornet virkelighetsforståelse slik at en man komme i kontakt med sine indre kvaliteter som ligner de en bodhisattva har, og slik at man kan forberede seg til å motta finere åndelige energier, noe som kan føre til en mer subtil og dypere innsikt i Tomheten i alle fenomener og en selv.
Som Chagdud Tulku Rinpoche sier i sin «Introduction to the Red Tara Sadhana» om sin linjerekke:
Terma-leksjoner forbundet med Tara
Jamyang Khyentse Wangpo oppdaget Phagme Nyingthig (Tib: 'chi med 'phags ma'i snying thig), Den Innerste Essens Leksjonene fra den udødelige bodhisattva [Arya Tara] ).
Tidligere i det 19.århundre, mottok ifølge en biografi Nyala Pema Dündul en Skjult Skatt Tara læresetning og Nyingthig (Tig. nying thig) fra sin onkel Kunsang Dudjom (Tib. kun bzang bdud 'joms). Det er ikke klart ut ifra kilden om terma-læresetningen og nyingthig-leksjonen refererer til samme tekst, eller om det dreier seg om to forskjellige tekster.
Alix av Frankrike
Alix av Frankrike (født sommeren 1151, død vinteren 1197–1198) var den andre datteren til Ludvig VII av Frankrike og hans første hustru Eleanora av Aquitaine. Hennes eldre søster var Marie Capet, grevinne av Champagne.
Luigi Ruffo Scilla
Luigi Ruffo Scilla (født 25. august 1750 i San Onofrio ved Mileto i Italia, død 17. november 1832 i Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati, blant annet som nuntius i Østerrike. Han var erkebiskop av Napoli 1802–1832.
Alix av Frankrike
Alix fikk navn etter sin tante Petronilla av Aquitaine, som også ble kalt for «Alix». At det ble født en datter istedenfor en hardt tiltrengt sønn var en vesentlig grunn til ekteskapet til foreldrene røk. Hennes foreldre ble snart skilt og selv om prinsessene ble erklært legitime, ble foreldremyndigheten til unge Alix og hennes søster Marie tildelt faren. Deres mor Eleanora forlot det franske hoffet og giftet seg på nytt med Englands konge Henrik II. Kong Ludvig giftet seg også på nytt.
Luigi Ruffo Scilla
Under napoleonskrigene ble han i 1806 utvist av franskmennene og holdt fanget i Saint-Quentin 1810–1813. Fra 1810 var han en av «de svarte kardinaler», dvs måtte kle seg i vanlige svarte presteklær fordi Napoleon nektet ham å bære den røde kardinalsfargen. Han kom ikke tilbake til Napoli før i juni 1815.
Alix av Frankrike
På morsiden hadde Alix sine yngre halvsøsken, Vilhelm IX, greve av Poitiers; Henrik den unge konge; Matilda av England, hertuginne av Sachsen; Rikard Løvehjerte; Geoffrey II, hertug av Bretagne; og Leonora av Aquitaine; Joan av England; og Johan av England. På farsiden hadde de yngre halvsøskene Marguerite; Alys; Filip II August av Frankrike; og Agnes.
Luigi Ruffo Scilla
Han ble utnevnt til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII.
Alix av Frankrike
Hun ble gift med Theobald V, greve av Blois, i 1164. Hennes søster ble gift med Theobalds bror Henrik I, greve av Champagne. Alix tjente som regent for grevskapet da hennes ektemann dro østover, og ettersom deres sønn ikke var myndig fortsatte hun å fungere som regent i flere år etter Theobalds død i 1191. De fikk til sammen syv barn:
Luigi Ruffo Scilla
Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII, konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Madame a des envies
Madame a des envies er en fransk stumfilm fra 1906 regissert av Alice Guy-Blaché.
Le pendu
Le pendu er en fransk stumfilm fra 1906, regissert av Louis J. Gasnier.
Guðmundur Mete
I Sverige og Danmark
Mete startet karrieren som profesjonell spiller i Malmö FF. Han spilte 34 seriekamper for klubben, hvorav 14 i Allsvenskan. Under sitt opphold i klubben ble Mete lånt ut til FC Midtjylland, hvor han spilte en kamp.
Le pendu
Handling
En ung skuffet mann som nylig har blitt avvvist av sin store kjærlighet vandrer inn i en skog, hvor han tilsynelatende forsøker å begå selvmord. En gutt som oppdager ham, løper forskrekket sin vei for å fortelle en gartner han møter, som er lett tilgjengelig. Men selv om gartneren har en ljå i hånden, tørr han ikke klippe over tauet uten å informere politiet først. En ridende politimann kommer snart til området, og ser på den hengende personen.
Guðmundur Mete
I Sverige og Danmark
Mete gikk i 2003 til IFK Norrköping, hvor han i 2003 og 2004 spilte sammenlagt 27 kamper i Superettan, og scoret ett mål.
Le pendu
Handling
Men politimannen går deretter tilbake til stasjonshuset for å skrive rapport. Politimannens sjef dukker også opp, men ignorerer mannens skjebne. Han bestemmer seg i stedet for å informere den unge mannens far og kjæreste først. Men når mannens nærmeste endelig dukker opp, viser det seg at mannen ikke hadde begått selvmord likevel. Han hadde egentlig hektet en krok under klærne i nakken som han hang seg etter, for å finne på en morsom spøk.
Guðmundur Mete
Tilbake til Island
Mete gikk til den islandske klubben Keflavík ÍF i 2005. Han spilte 48 seriekamper for klubben, før han i 2009 gikk til Valur. Han gikk året etter til Haukar, før han avsluttet karrieren i Afturelding.
Trenerkarriere
Mete har siden 2013 vært trener for Aftureldings rekruttlag, Hvíti riddarinn.
Lisa Brennan-Jobs
Lisa Nicole Brennan-Jobs (født 17. mai 1978) er en amerikansk forfatter. Hun er datter av Apples grunnlegger Steve Jobs og Chrisann Brennan. Jobs nektet imidlertid for at Lisa var hans datter i de to påfølgende årene, og sa han var steril. Dette førte senere til en rettssak med en DNA-test som det avgjørende beviset. Lisa og Steve Jobs skal til slutt ha begravd stridsøksen seg imellom, og han skal ha akseptert farskapet. Brennan-Jobs jobbet senere som journalist og magasinforfatter.
Midt imellom magisk og manisk
Midt imellom magisk og manisk er debut studioalbumet til Unge Ferrari. Det ble utgitt 30. november 2018 på Nora Collective og distribuert av Sony Music. Albumet er i hovedsak produsert av Aksel «Axxe» Carlson og Filip Kollsete. I et intervju med kulturavisen Subjekt forklarte Unge Ferrari bakgrunnen for navnet på albumet, «Men jeg liker tittelen vi landa på, for den rommer alt som er på skiva. Jeg liker at låter er dype, men ikke låser seg for mye til ett konsept. At man ikke kaller albumet «Min barndom», liksom. Jeg føler samtidig at tittelen beskriver meg som person veldig godt».
Albumet inneholder gjesteopptredener fra blant annet Dutty Dior, Lido, Ylva og Coucheron.
Omtale
Utgivelsen Midt imellom magisk og manisk mottok gode anmeldelser hos flere musikkanmeldere.
Sporliste
Krediteringer er hentet fra Tidal.
Lisa Brennan-Jobs
En tidlig Apple-datamaskin, Apple Lisa, er oppkalt etter Brennan-Jobs. Hun har også blitt fremstilt i en rekke biografier og filmer, blant annet Pirates of Silicon Valley, Jobs og Steve Jobs. En fiktivisert versjon av henne spiller en viktig rolle i tante Mona Simpsons roman «A Regular Guy».
Otto Thott
Otto Tagesen Thott (født 13. oktober 1703 på Turebyholm, død 10. september 1785 i København) var en dansk greve og boksamler. Han var sønn av geheimeråd Tage Thott (død 1707) og Petra Sophie Reedtz.
Barndom og utdannelse
Først oppholdt han seg en tid i Halle hvor han bodde hos en jurist Bøhmer. Han studerte særlig rettsvitenskap, derunder naturrett og dessuten historie og filosofi med mer. Disse studiene fortsatte han i Jena og senere under opphold i Nederland, England og Frankrike. Han kom i forbindelse med en rekke vitenskapsmenn i de forskjellige byene han oppholdt seg, og skjønt hans budsjett sikkert var begrenset, skaffet han seg verdifulle håndskrifter og bøker.
Suksessrik embetsmann
Etter han kom hjem fra reisen fikk han i 1723 en sekretærstilling i Danske Kancelli, selv om han bare var knapt 20 år. I 1728 ble han høyesterettsassessor, og to år senere medlem av kammerkollegiet. Herfra avanserte han til finans (15. februar 1734), og da General-, Landets-, Økonomi- og Kommercekollegiet ble opprettet, trådte han inn som fullmektig i det 5. desember 1735. Et betydelig skritt framover var det for ham, at han 30. august 1746 ble leder av finanskollegiet som 1. fullmektig, en stilling, han innehadde inntil 6. desember 1759. Året før hadde han nådd den høyeste statsmannsverdighet ved 21. juli 1758 å bli medlem av gehejmekonseillet.
Statsøkonomisk forfatter
Kort tid etter at han fikk plass i kommersekollegiet kom han 31. desember 1735 med en lang betenkning med tittelen «Allerunderdanigste uforgribelige Tanker om Kommerciens Tilstand og Opkomst», hvori han redegjorde for Danmarks og Norges økonomiske forhold. Han sluttet seg her til en moderat form for merkantilisme. «Det er», sier han, «ikke alene Sølv og Guld, som medfører Rigdom; men det er fornemmelig Flittighed, Arbejde, Sparsommelighed, Forstand, Kunster og Videnskaber, som alle ere de troeste og aldeles fornødne tilhjælpere til et ægte Kommercium.» Dette argumentet underbygger han ved å peke på hvordan England og Nederland hadde forbigått Spania, som kun hadde hatt uhell med sin metallrikdom fra koloniene. I merkantilismen, sier han videre, er det viktig å eksportere for større verdier enn man importerer. Han beskriver også elendige forhold for landbruket som følge av lave kornpriser. Han skildrer både landeierne som gjeldstyngede og særlig de danske bøndenes elendige kår. «Det er», skriver han, «fast ubegribeligt, hvorledes Bonden kan få det, han skal svare … han må nødvendigvis arbejde med Ulyst og Lunkenhed, ja vorder lad og liderlig og drikker ofte op alt, hvad han kan overkomme.».
De årene som han ledet finansstyrelsen (1746–59) var en god periode for økonomien. Man klarte blant annet å nedbetale deler av statsgjelden. Nedbetalingene er ført til inntekt for Thotts administrative dyktighet, men også fredstiden spilte en rolle.
Minkende innflytelse og avskjed
Bernstorffs fall 15. september 1770 ga ikke umiddelbart anledning til avskjed av Thott. Men Struensee lot konseillet være full inaktivt. Unntaket var en erklæring som Thott 24. september med sine kolleger avga om hvordan et statsråd best kunne innrettes i en monarkisk stat. Erklæringen provoserte Struensee og han gikk imot de gamle statsrådsmedlemmene. Det varte ikke lengre enn til 10. desember 1770 innen alle konseillets medlemmer ble avskjediget. Pensjon fikk Thott ikke. Hermed opphørte hans virke i samtlige av hans tidligere stillinger. Struensee lot ham allikevel beholde stillingen som skolemester i Herlufsholm.
Uvirksomhet i Struenseetiden
Etter sin avskjedigelse trakk Thott seg tilbake til sine gods på Sørsjælland. Han hadde i 1732 giftet seg med Birgitte Charlotte Kruse, en datter av generalmajor Ulrik Christian Kruse, og hun hadde gitt ham Lindersvold i medgift. I 1731 hadde han kjøpt Strandegård, og 1737 tilegnet han seg gjennom arv og kjøp Gavnø. Det virker som om han i Struenseetiden levde nokså isolert nede på Gavnø, mens hans tidligere kolleger stod i aktiv forbindelse med hverandre.
Tilbake i embetet
Etter Struensees fall ble han av de nye makthaverne tiltenkt en ny rolle som statsråd. Han har da blant annet deltatt i forhandlingene om Forordningen av 13. februar 1772. Det antas at Thott stod bak to viktige paragrafer i den nye forordningen. Han foreslo at fra nå skulle utenriksministeren ha fast plass i statsrådet. Videre gikk han inn for at «alting herefter (det alene undtagen, som angår vore tyske Provinser) skal søges, behandles; foredrages og udfærdiges i det danske Sprog». Dette siste tyder på at han stort sett var enig i den dansk-nasjonale retning, som kjennetegnet regjeringen under den såkalte «guldbergske tid».
Ettersom ingen av medlemmene av statsrådet, unntatt utenriksministeren, etter den nye forordningen kunne lede et regjeringskollegium, kunne han ved gjeninntreden i regjeringsrådet ikke på nytt bli kansellipresident. Derimot fikk han plass i flere av de viktige kommisjoner, som i dette tidsrommet fikk gjennomgripende innflytelse på finansstyringen. Han ble 29. oktober 1772 medlem av den ekstraordinære finanskommisjon og 11. mars 1773 medlem av Overskattestyret. 19. mai 1774 ble han en av direktørene i Skattekammeret og 13. april 1782 fik han plass i Overbankstyret. Disse utnevnelsene vitnet om hvordan man i ytre henseende viste den nå sterkt aldrende mann alle mulige hensyn, men det er dog tydelig nok, at han ikke på noen måte har spilt en rolle som egentlig ledende statsmann i denne perioden. Tiltagende alderdomssvakhet synes også å ha gjort det nødvendig å lette trykket av embetsgjerningen for ham. I det minste forekommer det oftere kabinettordrer om at den «gode Grev T.» skal lettes, først for et, så for et annet verv.
Den siste tiden
Til alderens tynge kom private sorger. Hans hustru døde etter 49 års lykkelig ekteskap 1781, og like etter mistet han sitt eneste barn, datteren Christine Sophie, som var enke etter hoffmarskalk Chr. D. Rantzau. Selv om han som en følge av alt dette må syntes å være mett av dage da Guldbergs styre falt, beholdt han allikevel sin plass i gehejmestatsrådet etter regjeringsforandringen 14. april 1784. Han fikk til og med like etter (5. mai) tilbake stillingen som patron for Københavns Universitet, som han hadde innehatt før Struensees tid. Men han var nå utslitt, han led også av en alvorlig øyesykdom, og 10. september 1785 døde han i den høye alder av 82 år. Han ble begravet i Sorø klosterkirke. Hans betydelige boksamling ble solgt på auksjoner, mens Det Kongelige Bibliotek fikk testamentert både håndskrifter og paleotyper.
Jenny Nyström
Jenny Nyström (født 13. juni 1854 i Kalmar, død 17. januar 1946 i Stockholm, gift Nyström-Stoopendaal i 1887) var en svensk billedkunstner og illustratør. Hun er mest kjent for en mengde dekorative og romantiske julekort og nissetegninger som i stor grad har preget hvordan fjøsnisser og tradisjonell juleidyll har blitt framstilt i Sverige.
Bakgrunn
Jenny Nyström ble født i Kalmar, men flyttet til Göteborg i 1862, der hennes far ble første lærer ved Carlgrenska skolan eller Flicko-Slöjdskolan ved Stigbergstorget.
Kunstner
I studietida i Paris 1882–1886 stilte hun ut i Parissalongen i 1884, blant annet et selvportrett. Jenny Nyström giftet seg med Daniel Stoopendaal og flyttet til Stockholm i 1887.
Omkring 1890 begynte hun å tegne julekort og smånisser for å forsørge familien og sin syke mann. Mannen døde i 1927, og Jenny Nyström fortsatte med julekortene inntil hun døde 91 år gammel i 1946. Jenny Nyström skal ha tegnet sin første nisse i illustrasjonene til Lille Viggs äventyr på julafton av Viktor Rydberg (1828–1895). Hennes snille, svenske tomtefigur fulgte henne siden og hun har blitt kalt «tomtarnas mamma». Kortproduksjonen begynte opprinnelig med eventyrkort, men gikk snart over til jule- og nyttårsmotiver, og siden også kort til andre høytider og morsdagen.
Nyströms illustrasjoner ble distribuert av firmaet Strålin & Persson i Falun, der hun arbeidet i mange år. I Kalmar läns museum er det en fast utstilling med verk og tegninger av Jenny Nyström.
Hun utførte illustrasjonene til den norske lyrikeren Karen Nilsens påkostede diktsamling Kvinders sange, som ble utgitt i 1895.
Jenny Nyströmsskolan er en videregående skole i Kalmar som er oppkalt etter henne. Skolen åpnet 1992.
Eksterne lenker
]
Matthew Hudson-Smith
Idrettskarriere
Matthew Hudson-Smith er født i Wolverhampton, og startet i sin lokale friidrettsklub, Birchfield Harriers, i 2006. Han drev med ulike friidrettsøvelser før han i 2008 begynte å satse på sprintøvelser. I 2010 og 2011 fokuserte han på 200 meter, og kom på 2.-plass på 200 meter i det engelske skolemesterskapet både i 2011 og 2012, før han vant denne distansen i 2013, 18 år gammel.
Han debuterte internasjonalt i 2013, ved junior-EM i friidrett 2013 i Rieti i Italia. Han satte ny personlig rekord på 200 meter med tiden 20,88 i semifinalen, og løp i finalen inn til 3.-plass på 200 meter. Han løp også andre etappe på det britiske laget som fikk bronse på 4 x 400 meter stafett. Innendørs denne sesongen vant han 60 meter, 200 meter og 400 meter ved Birmingham Games, og 200 meter ved Midland Championships. og utendørs vant han bl.a. 100 meter ved Staffordshire County Championships, og 200 meter ved Bauhaus Juniorengala i Mannheim.
Fra 2014 trenes han av Tony Hadley. Før 2014-sesongen hadde han personlig rekord på 48,76 på 400 meter, satt innendørs ved Birmingham Games i februar 2013. Denne rekorden forbedret han til 46,29 ved stevnet Tom Jones Memorial Invitational i Florida 19. april, og han senket den ytterligere til 45,80 da han vant Atletissima-stevnet i Namur i Belgia i mai. Han løp også raskt ved det britiske mesterskapet i juni, men ble diskvalifisert for å ha tråkket utenfor banen sin.
Ved Glasgow Grand Prix kom han på 3.-plass på 400 meter, dette var hans første pallplassering i et Diamond League-stevne. Han ble tatt ut til Samveldelekene 2014, der han løp på det engelske stafettlaget på 4 x 400 meter, sammen med Conrad Williams, Michael Bingham og Daniel Awde. Det engelske laget kom på 1.-plass. Han deltok også ved EM i friidrett 2014 i Zürich, der han kom på 2.-plass på 400 meter, med tiden 44,75, kun slått av Martyn Rooney.
I Diamond League 2015 kom han på 2.-plass på 400 meter ved Bislett Games, med tiden 45,09.
Jens Lothe
Jens Lothe (født 25. november 1931, død 26. september 2016) var en prisbelønt norsk fysiker.
Etter cand.real. 1955 og dr.philos. 1968 ble han amanunsis ved Universitetet i Oslo 1959, dosent 1963 og professor i faststoff-fysikk fra 1972. Gjestet University of Bristol 1957-58, Carnegie Institute of Technology 1960-62 og Ohio State University 1965-66.
Knut A. Austad
Knut A. Austad (født 20. desember 1953) er en norsk politiker som var ordfører i Bygland kommune i Aust-Agder fra 1995 til 2011. Han representerte Senterpartiet, og tok over etter Arbeiderpartiets Torbjørn Borgi. Bygland kommune utvikla tjenestetilbudet i hans tid som ordfører, det er investert i idrettshall på Byglandsfjord, nye barnehager, renovering og utbygging av skoler.
Marina Kuč
Marina Kuč (født 20. juni 1985) er en tysk-montenegrinsk svømmer.
Hun representerte Serbia og Montenegro under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 100 meter bryst.
Pistola con caricato
Lite er kjent om våpenets historie. Det ble trolig utviklet på 1900-tallet i Italia, men muligens i Spania. Inskripsjonen på revolveren er på italiensk, og det fulle navnet kan muligens ha vært "pistola con caricatore", men det kan se ut som man gikk tom for plass til de siste to bokstavene. Trolig har bare en prototype vært laget.
Mirjam Vogt
Mirjam Vogt (født Knudsen 9. juli 1897 i Tromsø, død 19. februar 1960 i Oslo) var en norsk forfatter som utga flere av sine bøker under psevdonymet Marika Norden.
Bakgrunn, tidlige år, ekteskap
Mirjam Knudsen var datter av bestyrer for Frelsesarmeens Herberge og senere kinodirektør Gunder Knudsen og Anna Marie Eilertsen. Mirjam Vogt Knudsen arbeidet i Haugesunds avis under første verdenskrig.
Hun ble 27. april 1918 gift i Kristiania med senere generalkonsul Stener Heyerdahl Vogt av slekten Vogt. Ekteskapet ble oppløst.
Hun oppholdt seg en periode i Egypt med sin ektemann. Ekteskapet ble med tiden oppløst, og hun etablerte seg i Oslo.
Forfatter
Hun debuterte med reiseskildringen Mens sfinxen våkner – fra livet i det moderne Egypten, som ble utgitt i 1929. Hennes romandebut kom i 1935 med The gentle man, som i sin opprinnelige form ble utgitt på engelsk i Paris. I boken, som i 1938 utkom på norsk under navnet Verdens herrer, berører hun temaet lesbisk kjærlighet. Den er utformet som en brevroman, og består av fem brev stilet til fem ulike herrer. Det er trolig denne boken Anaïs Nin kaller Marika Nordens Bekjennelser ved sin omtale av henne i sin dagbok. Boken ble utgitt under psevdonymet Marika Norden, et navn hun benyttet til de fleste av sine utgivelser. De fleste av dem utkom på hennes eget forlag Lapidarskrift.
Før hun etablerte seg som romanforfatter, skrev Vogt bidrag til flere blader, blant annet Norske Piker. I 1928 hadde hun radiospalten Moteprat – kvinner, sport og klær.
Mirjam Vogt og hennes sønn kom i 1940 i klammeri med politiet, da de nektet å etterkomme ordensmaktens ordre under en luftvernøvelse i Oslo. Til anklagen om å ha sparket en politibetjent svarte hun: «Sparket? Ser jeg slik ut? Mirjam Vogt sparker ikke. Jeg dasket ham over snuten med hansken, men egentlig burde han hatt en med hundepisken».
I 1940-årene bosatte hun seg i Stockholm.
Nursultan Keneshbekov
Nursultan Keneshbekov (født 25. mars 2000) er en kirgisisk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 5,000 meter der han ble utslått i forsøksheatet.
Østasiatiske leker 1997
Østasiatiske leker 1997 (østasiatiske leker) ble arrangert i Busan i Sør-Korea i 1997.
Les Quat’Cents Farces du diable
Les Quat'Cents Farces du diable er en fransk stumfilm fra 1906 regissert av Georges Méliès.
Magnar Kalseth
Magnar Johan Kalseth (født 17. juli 1932 i Nesset, død 30. januar 2010 i Kragerø) var en norsk lokalpolitiker som representerte Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Kragerø i 16 år, fra 1984 til 1999. Han var født på Eidsøra i Nesset kommune i Møre og Romsdal hvor han vokste opp som den fjerde av 5 søsken. Etter folkeskole og framhaldsskole gikk han ut i arbeid. 21 år gammel begynte han å arbeide i en malmgruve. Senere ble han ansatt som elektriker i Statkraft. Han ble deretter ansatt i Kragerø Elverk i 1967.
Selenozethus
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sentrale Afrika (Den demokratiske republikken Kongo).
Breder Carlsen
Breder Andreas Carlsen (født 1. juli 1862 i Bodin kommune – nå en del av Bodø, død 16. mai 1935 i Bodø) var en norsk forretningsmann og oppfinner. Han åpnet butikk i Bodø i 1891. Ved folketellingene i 1900, og 1910 var han også benevnt som oppfinner. Hans viktigste oppfinnelse var en oppblåsbar redningsvest som fikk navnet Tethys.
TV-året 1999
TV-året 1999 er en oversikt over hendelser, program og avdøde TV-personligheter i 1999.
Breder Carlsen
Beder Carlsen var sønn av Carl Hans Larsen Vikan og hustru Hanna Kristina Christensdatter. Han var gift med Thea Lambrigtsdatter fra Næsset i Romsdalen. Blant de andre oppfinnelsene til Breder, er de viktigste: Den Vendbar Ullsokken eller «tubesock» og Bølgedemperen Triumf. Han deltok på flere utstillinger og Varemesser med disse. I 1908 var det Fiskerimessen i Trondheim, og der deltok Breder med Tethys.
Dmitrov
Dmitrov (russisk: Дмитров) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Jakhroma, ca. 65 km nord for Moskva. Innbyggertall: 61 500 (est. 2005), 62 219 (folketelling 2002).
Breder Carlsen
Da Roald Amundsen og hans ekspedisjon var på vei til Svalbard for å forsøke å nå Nordpolen med flyene N-24 og N-25 i 1925, møtt Breder opp på hurtigruta i Bodø, og viste fram redningsvesten. Amundsen og Riiser-Larsen, som var utrustningsansvarlig, bestilte seks vester. Da ekspedisjon så vidt kom tilbake, med bare ett fly, sier Amundsen at det var takket være vestene som Oskar Omdal og Leif Ragnar Dietrichson hadde på at ekspedisjonen i det hele tatt kom tilbake.
Dmitrov
Historie
Dmitrov ble grunnlagt i 1154 av fyrst Jurij Dolgorukij, langt inne i skogene nord for Moskva, på stedet hvor hans sønn Vsevolod ble født. Bynavnet kommer fra Vsevolods skytshelgen, Demetrius av Thessaloniki.
Under Ivan IIIs sønn Jurij Ivanovitsj (1503–1533) begynte Dmitrovs «gullalder». Det var under hans styre at den svart-kuplede Maria Himmelfart-katedralen i byens kreml og den mindre klosterkatedralen Boris og Gleb ble bygget. Byen havnet deretter under Jurijs bror, Andrej av Staritsa. I 1569 ble den tatt fra Vladimir av Staritsa og lagt under opritsjnina, og gikk etter dette inn i en periode med tilbakegang. Byen ble ytterligere rammet i Russlands urolige tider, da den ble plyndret av polakkene.
Dmitrov fikk innvilget byrettigheter i 1781, og byen har fra slutten av 1700-tallet vært en industriby. Napoleons tropper oppholdt seg i byen en kort stund i 1812, men trakk seg ut da russiske styrker var på vei. Etter byggingen av jernbanen fra Moskva til Kimry på begynnelsen av 1900-tallet steg byens betydning betraktelig. 29. november 1941 ble tyske styrker stanset sør for byen, og de klarte aldri å innta den. Anarkistfyrsten Peter Kropotkin tilbrakte sine siste år i byen.
Severdigheter
Dmitrov har sin egen Kreml, som på 1930-tallet ble utgravd av sovjetiske arkeologer. I byens kreml ligger bl.a. Maria himmelfart-katedralen (bygget 1509–33). I Dmitrov finnes også tre klostre; Boris og Gleb-klosteret (kjent fra 1472), St. Nikolai-klosteret, og Jomfrufødsel-klosteret. Alle tre ble bygget på 1500-tallet
Om vinteren bygges det store isskulpturer i byens sentrum.
Al-Baida’
Al-Baida (også al-Baidhah eller Beida; arabisk: البيضاء) er en by i det sentrale Jemen, i guvernementet Al-Bayda, med 28 300 innbyggere (2004).
Leytebukten
Leytebukten er en havbukt øst for øya Leyte i Filippinene som er del av Filippinerhavet i Stillehavet. Bukten avgrenses i nord av øya Samar (som er atskilt fra Leyte i vest av det smale sundet San Juanico), og i sør av Mindanao, skilt fra Leyte av Surigaosundet. Øya Dinagat avslutter delvis bukten i sørøst og de små øyene Homonhon og Suluan strekker ut seg i den østre innfarten til bukten. Da Ferdinand Magellan kom seilende over Stillehavet var Homohon den første av de filippinske øyer ekspedisjonen oppdaget.
Av størrelse er Leytebukten cirka 130 km nord-sør og 60 km øst-vest.
Leytebukten var også navngivende for slaget ved Leytebukta, et av de største sjøslagene under andre verdenskrig, skjønt en stor del av slaget fant sted noe utenfor selve bukten.
Etter at området var blitt erobret av de allierte ble øyene rundt baser for B-29-fly som bombet Japan i 1945.
Senegal under OL
Senegal deltok første gang i olympiske leker under Sommer-OL 1964 i Tokyo, og har deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. De deltok første gang i vinterlekene under Vinter-OL 1984 i Sarajevo, og har deltatt i totalt fem vinterleker.
Imaday Núñez
Imaday Núñez (født 18. januar 1983) er en cubansk svømmer.
Hun representerte Cuba under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 100 meter bryst.
Levanger Høyre
Levanger Høyre er partiet Høyres organisasjon i Levanger kommune i Trøndelag fylke. Leder i partiorganisasjonen er Andreas Jenssen Hjelmstad, mens leder i kommunestyregruppen og varaordfører er Nina Bakken Bye.
I blodet
I blodet er en dansk film fra 2016. Filmen er regissert og skrevet av Rasmus Heisterberg, og med Kristoffer Bech, Elliott Crosset Hove, Victoria Carmen Sonne og Aske Bang i hovedrollene.
Levanger Høyre
Historie
Ettersom kjøpstedene Trondheim og Levanger hadde valgt stortingsmenn sammen siden 1844, ble det ikke organisert noen egen konservativ forening i Levanger under statsrådssaken eller ved dannelsen av partiet Høyre i 1884. Valgpolitisk hørte Levanger til Grundlovsforeningen i Trondhjem. «Levanger liberal-konservative forening» nevnes første gang i forbindelse med stortingsvalget i 1909, som en av få Høyre-foreninger utenfor Østlandet. Levanger liberal-konservative forening skiftet i 1924 navn til «Levanger høire og frisindede venstres forening». I 1931 forsøkte de frisinnede å etablere seg som et mer selvstendig parti og gikk ut av fellesforeningen, som så ble hetende «Levanger høireforening». De frisinnede opprettet en egen forening, «Levanger frisindede folkeparti», ledet av ingeniørkaptein Anders Wilhelm Rosenlund. Partiene fortsatte et utstrakt valgsamarbeid. Frisinnede Folkeparti ble ikke reorganisert etter okkupasjonen, men gikk opp i Høyre.
Høyre og Frisinnede Venstre hadde en rekke ordførere i Levanger by: Paul Edvart Støre, Emanuel Aagaard, Otto Christian Hiorth, Hans Buck, Halfdan Harnoll, Anton Salberg, Ingvald Bleken, Arne Falstad, Lauritz Øyen, Valentin Rosenlund, Kaare Landfald og Reidar Strømsøe. Flere av dem var varamenn til Stortinget, og Arne Falstad møtte også fast på Stortinget fra juni 1932 og ut året, da Ivar Lykke ledet den norske handelsdelegasjonen til England.
Valgordningen gjorde at Levanger ikke ble tilsluttet Nord-Trøndelag fylkes valgkrets, og Levanger Høyre ikke ble tilsluttet Nord-Trøndelag Høyre, før avskaffelsen av byvalgkretsene i 1952. Det fantes fellesforeninger for Høyre og Frisinnede Venstre, som gikk over til rene Høyre-foreninger, i de omkringliggende landkommunene Skogn, Frol og Ytterøy. Landkommunene tilhørte hele tiden Nord-Trøndelag fylkes valgkrets.
I blodet
Handling
Historien følger fire studenter som kjøper en leilighet sammen i bydelen Nørrebro i København, og de flytter snart sammen. De fire studentene er alle i 20-årene, og de opplever både oppturer og nedturer i livet.
Levanger Høyre
Historie
Etter krigen ble «Levanger og omegns høireforening» etablert. Ved sammenslåingen av bykommunen Levanger og landkommunene Skogn, Frol og Åsen i 1962 – senere også Ytterøy i 1964 – til storkommunen Levanger, ble også partiarbeidet samlet i Levanger Høyre. Høyre har ikke hatt ordføreren i storkommunen, men Helge Leiv Svarva, Stein Solli, Gunnar L. Myhr og Olav Norberg har vært varaordførere.
Sideorganisasjonen Levanger Høyrekvinner, tilsluttet sideorganisasjonen Høyrekvinners Landsforbund, ble dannet som Levanger og omegns høirekvinners forening i 1937 og integrert i det ordinære partiarbeidet sammen med resten av sideorganisasjonen i 1994. Levanger Unge Høyre, tilsluttet Unge Høyres Landsforbund, har med sikkerhet røtter tilbake til midt i 1930-årene. Levanger Unge Høyre ble i 2010 slått sammen med Verdal Unge Høyre til Innherred Unge Høyre.
Kommunestyremedlemmer
2003–2007
2011–2015
2015–2019
2019–2023
Valghistorikk
Høyres oppslutning ved kommunestyrevalg i Levanger siden 1934 (i bykommunen 1934–1959):
Fire
Personer:
Vatra (razdvojba)
Football League 1. divisjon 1993–1994
'''Football League 1. divisjon 1993–1994''' var den 95. sesongen i The Football League og den andre sesongen der Football Leagues 1. divisjon var det nest øverste nivået i engelsk fotball. vant og rykket direkte opp til FA Premier League sammen med som kom på 2.-plass. rykket opp til FA Premier League etter at de vant play-off.
Etter opprettelsen av FA Premier League ble det nest høyeste nivået i engelsk fotball Football League 1. divisjon fra og med 1992–93-sesongen. Fra og med sesongen 2004–05 ble navnet på divisjonen endret til Football League Championship, ofte forkortet til The Championship.
==Tabell ==
Opprykk til FA Premier League – Play-off
Play-off ble spilt der klubbene som kom på tredje, fjerde, femte og sjetteplass i 1. divisjon spilte om en plass i FA Premier League. De to beste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk opp til FA Premier League.
Nedrykk fra FA Premier League
De tre dårligste klubbene i FA Premier League rykket automatisk ned til 1. divisjon.
FA Premier League 1993–1994:
Opprykk fra 2. divisjon
De to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon og de tre dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon. Play-off ble spilt der klubbene som kom på tredje, fjerde, femte og sjetteplass i 2. divisjon spilte om en plass i 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1993–94:
Une chute de cinq étages
Une chute de cinq étages er en fransk stumfilm fra 1906 regissert av Georges Méliès.
Missourikompromisset
Missourikompromisset (engelsk: Missouri Compromise), også kalt 1820-kompromisset (engelsk: Compromise of 1820), var en lov mellom slaveri-tilhengere og abolisjonister i Kongressen. Avtalen ble fattet for å regulere slaveriet i USAs vestligste territorier.
Kompromisset ble organisert av Henry Clay, og ble inngått mens James Monroe var president. Kompromisset innebar at slaveri skulle være forbudt i alle delstater nord for 36°30' breddegraden, bortsett fra Missouri og delstater øst for Missouri. I delstater sør for breddegraden kunne slaveri være tillatt dersom myndighetene og den frie befolkningen ønsket dette, i tråd med tenkningen i folkesuverenitetsprinsippet. I forbindelse med denne avtalen brøt Maine ut av Massachusetts den 15. mars 1820.
Kompromisset ble først avløst av kompromisset av 1850, og deretter av Kansas-Nebraska-loven av 1854, som skapte Kansas-territoriet og Nebraska-territoriet, men tillot også disse, i tråd med tenkningen i folkesuverenitetsprinsippet at disse territoriene kunne innføre slavehold om den frie befolkningen ønsket det.
Solarnor
Solarnor AS var et norsk selskap etablert i 1995. Selskapet har drevet pionerarbeid innen termisk solenergi og har siden starten blant annet deltatt i to Eurekaprosjekter sammen med GE – General Electric.
Disse Eurekaprosjektene har resultert i ny teknologi for polymere materialer og patentert teknologi knyttet til konstruksjon av termiske solenergipaneler.
I 2007 gjorde foretaket en rettet emisjon mot Danfoss Innovation AS og Hafslund Venture AS. Selskapet samarbeidet med Sabic Innovative Plastics for å få frem polymerer til termisk solenergi i håp om å finne materialer som var egnet til solenergi. Dette viste seg ikke å føre frem.
I 2009 gikk selskapet Solarnor AS konkurs. Patentene, verktøy og alle øvrige rettigheter ble kjøpt av selskapet Catch Solar Energy AS i begynnelsen av 2010. Dette selskapet har deretter utviklet egne patenter basert på ny teknologi og andre materialer. Plast er ikke en del av solfangeren fra Catch Solar Energy.
«West Larissa»
«West Larissa» (tidligere navn «Ju Ekha» og «SeaDrill 5») var en oppjekkbar plattform av typen «MSC CJ-50 Independent Leg Cantilever». «West Larissa» hadde en maksimal vanndybde på 91 m og en maksimal boredybde på 6,500 m.
Den ble designet av Marine Structure Consultants (MSC) i Nederland og bygget i 1984 av Keppel FELS.
«West Larissa» var eid av Seadrill frem til oktober 2010, og ble solgt videre til Seatankers i Panama. Salget foregått som en del av moderniseringsplanene til Seadrill. Plattformen ble solgt for USD 55 millioner. Før salget i oktober 2010 var «West Larissa» flagget i Kypros. Plattformen var på oppdrag hos VSP offshore i Vietnam da den ble solgt. SeaDrills «West Prospero» boret den siste delen av kontrakten.
Havariet i 2007
«West Larissa», som var under oppdrag hos Premier Oil i Indonesia, opplevde en fatal arbeidsulykke i mai 2007. Videre i juni 2007 opplevde «West Larissa» skader på en av leggene sine i forbindelse med en punch-through under posisjonering for oppstart av operasjon på en brønnhodeplattform. Ulykken skjedde i Block NEC-OSN-97/1 i Bengalbukta.
Etter hendelsen ble «West Larissa» fraktet til Singapore for reparasjon og var ute av drift til tidlig i november 2007. Den fortsatte med sin oppdrag for Premier Oil i Indonesia.
Colorado State University
Colorado State University er et delstatseid universitet i Fort Collins, og med campus i Pueblo, delstaten Colorado i USA. Det ble grunnlagt i 1870 som Agricultural College of Colorado, og fikk campus i Pueblo i 1933.
Studenttallet var 32.928 i 2006, og skolepengene var da US$ 4 190 – 4 717. Dette fordelte seg slik:
Det er åtte skoler ved universitetet.
Undervisningen er delvis forskningsbasert og det uteksamineres kandidater helt opp til doktorgradsnivå. De ledende forskningsområdene er biologi, medisin og epidemiologi.
Ved universitetet ligger også det radiologiske forskningssenteret EUV-ERC.
Naval Station Mayport
Naval Station Mayport er en orlogsstasjon for den amerikanske marinen i Jacksonville i Florida. Basen har også en 2400 m lang flystripe som har IATA-koden NRB.
Bernard Foccroulle
Bernard Foccroulle (født 23. november 1953 i Liège) er en belgisk komponist, organist og operadirektør.
Foccroulle studerte ved musikkonservatoriet i Liège under organisten Hubert Schoonbroodt. Deretter fulgte videre studier hos Xavier Darasse (1934–1992) og Gustav Leonhardt.
Han ble internasjonalt kjent etter innspillingen av Bachs komplette verker for orgel på ulike historiske orgler, i en samling på 18 CD-er. Han har også spilt samtidsmusikk, blant annet uroppføringer eller plateinnspillinger av verk av komponistene Luciano Berio, Philippe Boesmans, Amy Johansen, György Ligeti og Xavier Darasse. Som komponist har han skrevet verk for orgel, men også kammermusikk, delvis med gambe.
I 1992 ble han direktør for operaen i Brussel.
Bernard Foccroulles datter Alice Foccroulle er en internasjonalt kjent sopran.
Basij
Basij (også Bassij eller Baseej, persisk بسيج‎) eller Niruyeh Moghavemat Basij (persisk: نیروی مقاومت بسیج), fullt navn Sāzmān-e Basij-e Mostaz'afin (persisk: سازمان بسیج مستضعفین)‎, er en iransk paramilitær organisasjon som består av frivillige som vervet seg inn i troppene underordnet Irans revolusjonsgarde Pasdaran. Den ble stiftet av Ayatollah Ruhollah Khomeini i november 1979.
Organisasjonen
Basij som en paramilitær hurtigmobiliseringsstyrke av frivillige i sivilsamfunnet på ideologiske grunnlag underlagt religiøs kontroll fra mullaregimet i Teheran, var konstruert som et massemobiliseringsapparat for et stort antall medlemmer rett fra sivilbefolkningen. I mars 2004 hadde kommandanten for basijstyrkene, brigadegeneral Mohammed Hejazi, beregnet antallet basijmedlemmer til 10,3 millioner menn og noen få kvinner som kunne mobiliseres for større aksjoner.
Basijmedlemmene som hadde blitt tatt opp i styrkene, fungerte som paramilitære sikkerhetsstyrker for den indre sikkerheten av Iran mot kriminalitet, narkosmugling og væpnede dissidenter som politioppdrag deriblant for overvåkning av den sivile atferden i befolkningen som skulle overholdt de islamske kodekser og påbud som er en del av Irans lover. Ved naturkatastrofer som jordskjelv ble basijmedlemmene mobilisert for nødhjelp og assistanse til de rammede områdene.
Basijfrivillige
Som medlem av basij styrkene hadde man forpliktet seg til å stille seg til disposisjon ved mobilisering for en kort periode som basij-paramilitære før demobiliseringsordren var gitt, dermed var en liten styrke alltid i tjeneste, av det store antallet medlemmer. I motsetning til soldatene i de regulære styrkene eller pasdaranstyrkene som måtte gjennomførte sin militære tjeneste i opptil 21 måneder, hadde en basij få måneder på seg.
Privilegier i det sivile livet ved medlemskap gjorde det attraktivt for folk som ønsket seg statusen som basij medførte. Med i tjenestetiden var også en ideologisk opplæring i religiøs regi. Basij hadde gjort seg beryktet for hensynsløshet og voldelig fremferd mot dissidenter, og de hadde gjort seg bemerket ved bruk av dødelige midler der andre militære styrker hadde nektet å følge ordre, for eksempel mot demonstranter. Som en ideologisk motivert styrke, med en viss frihet fra normale normer og straffrihet for egne handlinger, fungerte basijmedlemmene som et apparat som brukte vold mot avvikerne i samfunnet.
Under Irak-Iran-krigen
I krigstid, under Irak-Iran-krigen i årene mellom 1980 og 1988 var hurtigmobiliseringsstyrken som ble benyttet for politisk kontroll og ideologisk propaganda, omorganisert til støttestyrkene for de pasdaran-revolusjonære styrkene. De ble omorganisert til mindre infanteriavdelinger med minimal militær trening på mellom to uker og to måneder. Denne bransjen av basijfrivillige som rykket ut til frontlinjene var gitt økenavnet Basij e-Mustazafin ("mobilisering av de berøvde") med patriotiske og religiøse motiver.
Som basij e-Mustazafin, ble flere hundre tusen menn sendt til frontlinjene i løpet av krigen. Mange var motivert av regjeringens sterke propagandaapparat med bruk av fjernsyn, radio, folkelige demonstrasjoner og massemøter for å påvirke folk, og mange lot seg rive med av stemningen. Spesielt gjaldt det tenåringer og barn ned til 12 eller 13 års alder som mange steder var avvist, men her ble akseptert. Den politiske ledelsen i Teheran gjorde ikke noe for å stoppe fenomenet med barn som meldte seg som frivillige. For mullaene med Khomeini i spissen var selvofring med trekk av martyrdom og villigheten til å slåss mer viktig enn moralske og etiske betenkninger med basis i deres ideologiske vekkelse.
Under stridighetene var basij underordnet pasdaran befalhavende som ofte brukte dem i frontstyrkene under konsentrerte angrep med infanteri mot irakerne. Deres mangel på militærtrening ble kompensert av deres fanatiske kampvilje og evne til å tåle enorme tap under angrep på sterke Irakiske stillinger og posisjoner med støtte av de mer erfarne og bedre trente pasdaranstyrkene.
Styrkene hadde også offiserer med liten ledelseskompetanse. Ifølge iranske dissidenter ble basijfrivillige brukt som kanonføde i «menneskebølgeangrep» eller som minerydderne med sine egne føtter, flere ganger i desperate omgivelser under gjennombrudd som gikk galt.