cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jefferson Airplane
1967–1970: Tyngre lyd og mer improvisasjon
I desember spilte Airplane på Altamont-festivalen ved Altamont Speedway i California. De ble således det eneste bandet som hadde opptreden på alle de tre ikoniske rockefestivalene på 1960-tallet: Altamont, Monterey og Woodstock. The Rolling Stones sto øverst på plakaten og i motsetningen til de andre to festivalene som var preget av fred og kjærlighet, var Altamont preget av vold. Marty Balin ble slått ut under knuffing fra aggressive folk fra Hells Angels som var blitt leid inn som sikkerhetsvakter. Festivalen ble beryktet for «Gimme Shelter-hendelsen»: den afroamerikanske tenåringen Meredith Hunter ble stukket ned av vaktene fra Hells Angels rett foran scenen etter at han hadde trukket en revolver mens The Stones spilte. Denne hendelsen ble midtpunktet i dokumentarfilmen Gimme Shelter.
1970–1972: Nedgang og oppløsning
Spencer Dryden ble sparket fra bandet i februar 1970 ved enstemmig beslutning fra de andre medlemmene. Dryden følte seg utbrent av de fire årene med «acid merry-go-round» og var dypt desillusjonert av hendelsene ved Altamont, som han senere minnet som «det så ikke ut som en gjeng lykkelige hippier i strømmende farger. Det så mer ut som mørkerød-farget Hieronymus Bosch.» Han tak en pause og før han vendte tilbake til musikken året etter som Mickey Harts erstatning i bandet New Riders of the Purple Sage. Dryden ble erstattet av Joey Covington, en musiker fra Los Angeles som hadde spilt med Hot Tuna hele 1969 og hadde allerede spilte enkelte konserter med Airplane som turnerende andre trommerslager. Senere det samme året utvidet bandet med enda en ny musiker, en veteran som jazzfiolinst, Papa John Creach, en venn av Covington som offisielt ble et medlem i oktober 1970.
Jefferson Airplane turnerte hele 1970, men gruppas eneste nye innspilling dette året var singelen «Mexico» med «Have You Seen the Saucers?» som B-side. Det var skrevet og sunget av Slick og var et angrep på president Richard Nixons Operation Intercept («Operasjon avskjæring») som hadde blitt implementert for å begrense strømmen av marihuana inn i USA. Det resulterte i en nesten total stenging av grenseoverganger mellom Mexico og USA mens biler og personer ble undersøkt for smugling av narkotika. B-siden, «Have You Seen the Saucers?», markerte begynnelsen på et science-fiction-tema som Kantner utforsket i Blows Against the Empire, hans første soloalbum, utgitt i 1970, og senere på mange av hans sanger på 1970- og 1980-tallet. Jefferson Airplane avsluttet 1970 med deres tradisjonelle thanksgiving med en konsert på Fillmore East og utgivelsen av deres første samlealbum med den ironiske tittelen The Worst of Jefferson Airplane. Det fortsatte deres ubrutte løp med suksess på albumlistene, og nådde tolvteplass på Billboards albumliste.
1971 var et år med betydelig endringer for Jefferson Airplane. Grace Slick og Paul Kantner hadde begynt et forhold i løpet av 1970 og den 25. januar 1971 ble deres datter China Wing Kantner født. Wing var Slicks pikenavn. Slicks skilsmisse fra sin første ektemann ble fullført rett før dette, men hun og Kantner ble enige om ikke å gifte seg.
I mars 1971 forlot Marty Balin offisielt bandet etter at han i økende grad var blitt fremmedgjort fra de andre som følge av turneen høsten 1970. Selv om han deltok på bandets konserter etter at Airplanes kreative retning hadde endret seg fra de melankolske kjærlighetssangene som han hadde spesialisert seg på, hadde et økende drikkeproblem, som sammenfalt med at bandet hadde polarisert seg i to fraksjoner, Kantner og Slick på den ene siden, og Kaukonen og Casady, etterlatt ham uten innflytelse i utkanten av bandet. Som følge av det traumatiske dødsfallet til hans venn Janis Joplin, besluttet han å forsøke en sunnere livsstil; Balins studier av yoga og unnlot å bruke alkohol og narkotiske rusmidler førte til at avstanden mellom ham og resten av bandet økte; deres bruk av rusmidler endret seg ikke. Dette kompliserte innspillingen av deres forsinkede oppfølgerplate til Volunteers. balin hadde skrevet flere nye sanger, inkludert «Emergency» og den lange R&B-lignende «You Wear Your Dresses Too Short», skjønt ingen av hans komposisjoner havnet på plata, men begge disse sangene dukket senere opp på arkivutgaver.
Den 31. mai 1971 ble Grace Slick skadet i en nær fatal bilulykke da hun raste inn i en mur ved en tunnel i nærheten av Golden Gate Bridge i San Francisco. De hadde drevet på med innspillingen av nytt materiale i lengre tid. Begge ville kjøre av seg trykket etter en lang dag i studioet Ulykken skjedde da hun kjørte om kapp med Jorma Kaukonen. Begge hadde hastigheter på over 160 km/t. Kaukonen hevdet senere at han «reddet livet hennes» ved å dra henne ut av vraket. Hennes rekonvalesens tok en del tid og innspillingen av neste album ble utsatt. Hun havnet på sykehus med mindre skader, hva Rolling Stone oppsummerte som «tre hjernerystelser og skader på høyre side av munnen», men hun slet også med hukommelsestap i tiden etter. Hun skrev en komisk sang om denne hendelsen som havnet på Bark: «Never Argue With A German If You're Tired», og hvor sangteksten er noe forvirrende tysk.
EM i friidrett innendørs 2021 – 400 meter menn
Finale
Resultater:
Referanser
<References />
I Wanna Be Loved by You
«I Wanna Be Loved by You» er en amerikansk sang komponert av Herbert Stothart, med tekst av Bert Kalmar og Harry Ruby, til musikalen Good Boy  (1928). Sangen ble fremført av Helen Kane og ble hennes signatursang. Senere har den blant annet blitt fremført av Marilyn Monroe i filmen Noen har det hett (1959).
Kjente versjoner
Helen Kane introduserte sangen i Broadway-musikalen Good Boy (1928). Den endte opp med å bli hennes signatursang, og hun fikk kallenavnet «Boop-Boop-a-Doop-jenta», etter en strofe i sangen. To år senere ble tegnefilmfiguren Betty Boop introdusert, og det har blitt hevdet at hun var inspirert av Kane. Betty Boop fremførte sangen i animasjonsfilmen The Romance of Betty Boop (1985). Marilyn Monroe fremførte sangen i filmen Noen har det hett (1959), der handlingen foregår i 1920-årene. I tillegg har sangen blitt spilt inn av blant andre Jack Lemmon, Frank Sinatra, Rose Murphy, Tina Louise, Verka Serduchka, Patricia Kaas, Sinéad O'Connor, Annette Hanshaw og Ringo Shiina.
Jefferson Airplane
1970–1972: Nedgang og oppløsning
Jefferson Airplanes neste album, Bark, ble utgitt i september 1971. Omslaget viste en død fisk i innpakningspapir typisk for matkjeden A&P. Det var både det siste albumet som var eid av RCA under bandet eksisterende kontrakt og det første albumet på bandets egen platemerke Grunt Records. Manager Bill Thompson hadde greid å få en avtale med RCA til at Jefferson Airplane kunne drive Grunt Records som det passet dem, men fortsatt benytte seg av distribusjonsnettverket til RCA.
Singelen «Pretty As You Feel», utdrag fra en lengre jam med medlemmene av Santana og med sang av Joey Covington, som sto som hovedkomponist, var den siste singel fra Jefferson Airplane som gikk inn på singellistene, og nådde plass 60 hos Billboard og plass 35 hos Cashbox. Selv om bandet unngikk turnering til fordel for kun håndfull konserter, steg albumet til ellevte plass på Billboards albumliste, noe som var bedre både Volunteers og Blows Against the Empire.
Som følge av at Balin hadde sluttet, dannet det seg to fraksjoner: den fremste kreative og personlige skillet mellom bandmedlemmene sto mellom Slick og Kantner på den ene siden og Kaukonen og Casady på den andre. Jorma Kaukonens sang «Third Week In The Chelsea» på Bark, handlet i stor grad om hans tanker han hadde om å forlate bandet. Disse problemene ble forverret ved økt bruk av narkotiske stoffer, samt problemet med Slicks åpenbare alkoholisme.
Bandet holdt sammen lenge nok til at de klarte å spille inn ytterligere et album, Long John Silver. Innspillingen begynte i april 1972 og det ble utgitt i juli samme år. Ved denne tiden var de ulike medlemmene opptatt med deres forskjellige soloprosjekter. Eksempelvis hadde Hot Tuna utgitt deres andre (elektroniske) album i løpet av 1971, First Pull Up, Then Pull Down, som var enda mer vellykket enn dens forgjenger. Joey Covington var involvert i produksjon av soloalbumet til Peter Kaukonen, titulert Black Kangaroo. Han forlot bandet kort tid etter at sesjonen med Long John Silver begynte, og ble erstattet av John Barbata (tidligere The Turtles og CSNY]). Han spilte på resten av albumet. Albumet er bemerkelsesverdig for blant annet sitt omslag som kunne foldes ut til en sigarkasse, som det indre fotoet avbildet som oppbevarte sigarer (som igjen kan ha vært fylt med marihuana). Albumet oppnådde tjuende plass på albumlistene.
Med tillegget av Kantners gamle venn David Freiberg på vokal, begynte Jefferson Airplane å turnere for promotere Long John Silver i løpet av sommeren 1972, deres første konserter på over et år. Turneen omfattet en stor gratiskonsert i Central Park som trakk mer enn 50 000 tilskuere. De vendte tilbake til vestkysten i september, spilte konserter i San Diego, Hollywood, og Albuquerque. Turneen kulminerte med to show ved Winterland Ballroom i San Francisco 21.-22. september som begge ble spilt inn. Ved slutten av den andre konserten fikk de selskap på scenen av Marty Balin, som sang førstestemmen på «Volunteers» og finalesangen «You Wear Your Dresses Too Short».
Selv om det aldri ble gitt noen offisiell annonsering ble konsertene ved Winterland de siste til Jefferson Airplane, før deres gjenforening i 1989. Jefferson Airplanes andre konsertalbum, Thirty Seconds Over Winterland, ble utgitt i april 1973. Senere dette året besluttet Kaukonen og Casady gjøre Hot Tuna til deres fremste aktivitet, sammen med førstegitarist Craig Chaquico og bassist Peter Kaukonen (som snart ble erstattet av Pete Sears). De gjenværende medlemmene av Jefferson Airplane reformerte seg selv som Jefferson Starship tidlig i 1974.
Gjenforening og nyere hendelser
I 1989, rundt 17 år etter oppløsningen, ble den klassiske besetningen av Jefferson Airplane gjenforent (med unntak av trommeslageren Spencer Dryden) for en turne og et album. Det selvtitulerte albumet ble utgitt av plateselskapet Epic Records og fikk moderat salg, men den påfølgende turnen ble betraktet som en suksess.
I 1996 ble Jefferson Airplane innsatt i Rock and Roll Hall of Fame og hvor Balin, Casady, Dryden, Kantner og Kaukonen var tilstede og opptrådte. Grace Slick var fraværende da hun av medisinske grunner ikke kunne reise.
I 1998 ble det produsert og sendt på fjernsyn en meget populær episode av VH1s dokumentarserie Behind The Music om Jefferson Airplane. Det var regissert av Bob Sarles. Bandmedlemmene Grace Slick, Marty Balin, Paul Kantner, Jorma Kaukonen, Jack Casady og Spencer Dryden ble alle intervjuet for episoden, sammen med David Crosby, Bill Thompson (Airplanes manager gjennom mange år), og China Kantner, datter av Paul Kantner og Grace Slick.
I 2004 ble filmen Fly Jefferson Airplane, regissert av Bob Sarles, utgitt på DVD. Den dekker årene 1965–1972, og hadde også til da nye intervjuer med band-medlemmene og tretten fullstendige sanger.
Spencer Dryden døde av tarmkreft den 11. januar 2005. Både Signe Anderson og Paul Kantner døde på samme dag, den 28. januar 2016.
Sideprosjekter og avleggere
I løpet av 1969 satte Jack Casady og Jorma Kaukonen i gang deres sideprosjekt, en tilbakevending til deres bluesrøtter. Dette prosjektet ble hetende Hot Tuna. Det begynte som en duo hvor de to hadde kort framføring før selve Jefferson Airplane-konserten, men over de påfølgende månedene satt andre medlemmer av Airplane, hovedsakelig Marty Balin, og andre musikere, inkludert den framtidige Airplane-trommeslageren Joey Covington, med på Hot Tuna-framføringene.
I slutten av 1969 spilte Casady og Kaukonen inn et fullstendig akustisk bluesalbum, som ble utgitt våren 1970. Dette albumet ble bemerkelsesverdig populært og nådde trettiende plass på albumlistene. Over de neste to årene begynte Hot Tuna å oppta mer og mer av Casadys og Kaukonens tid, noe som bidro til det voksende skillet innad av Jefferson Airplane som fikk sin avslutning i 1972.
Hot Tuna-prosjektet førte også til utvidelsen av et nytt medlem av Jefferson Airplane. Covington hadde møtt jazz-blues-fiolinisten Papa John Creach i Los Angeles på midten av 1960-tallet; han inviterte Creach til å sitte sammen med Airplane for en konsert ved Winterland i San Francisco den 5. oktober 1970. Som et resultat av dette ble Creach umiddelbart invitert til å delta på Hot Tuna-sesjonene og bli et fast medlem av Airplane i tiden for deres turne om høsten. Winterland-konserten markerte også et vendepunkt av et annet slag for Airplane — det ble også en minnekonsert for deres gamle venn Janis Joplin som hadde dødd i Los Angeles av overdose heroin dagen før. På grunn av dette dødsfallet nektet hennes nære venn Marty Balin å opptre med bandet denne kvelden.
I løpet av denne perioden hadde Paul Kantner arbeidet med sitt første soloalbum, et prosjekt med et science-fiction, innspilt med medlemmer av Airplane og med andre venner. Det ble utgitt i oktober 1970 under tittelen Blows Against the Empire, og kreditert «Paul Kantner/Jefferson Starship». Det ble en prototype for det kommende bandet av samme navn, inkludert David Crosby og Graham Nash, Jerry Garcia, Bill Kreutzmann, og Mickey Hart fra Grateful Dead, Harvey Brooks, den framtidige Jefferson Airplane-vokalisten David Freiberg; foruten også Slick, Covington og Casady. Blows Against the Empire var det første rockalbum som ble nominert for Hugo-prisen, en pris for kulturelle bidrag (hovedsakelig litterære) innen science-fiction. Med støtte fra Garcia og Freiberg, spilte Kantner og Slick inn ytterligere soloalbum tidlig på 1970-tallet.
I 1974 opprettet Paul Kantner og Grace Slick formelt Jefferson Starship med albumet Dragon Fly. Marty Balin skrev og sang på en sang, «Caroline», og hadde offisielt blitt medlem av gruppa med oppfølger albumet i 1975, Red Octopus. Bortsett fra disse hovedfigurene besto bandet også av sene medlemmer av Airplane: David Freiberg (tangentinstrumenter, bass), John Barbata (trommer) og Papa John Creach (elektrisk fiolin), sammen med Craig Chaquico (førstegitar) og Pete Sears (bass, tangentinstrumenter). Etter en bitter krangel som resulterte i at Jefferson Starship brøt opp i 1984, forente Kantner seg med Balin og Jack Casady i 1985 for å danne KBC Band. De utga sitt eneste album i 1987, titulert KBC Band, på Arista Records. Den 4. mars 1988 under en konsert med Hot Tuna i San Francisco kom Paul Kantner og Papa John Creach inn på scenen og deltok. Også Grace Slick hadde en mindre tilstedeværelse.
The Union
The Union kan sikte til:
Eivind Sæther
Eivind Esten Sæther (født 31. juli 1981 i Oslo) er en norsk frilansjournalist og portrettør. I 2012 vant han Den store journalistprisen. Han skrev for Magasinet i Dagbladet. Nå skriver han for Dagens Næringsliv.
Sæther er også tidligere fotballspiller for KFUM-kameratene, Oslo Øst og Skeid.
Sæther var gift med artisten Maria Mena fra 2012 til 2014. Han er sønn av Dagbladets sportskommentator Esten O. Sæther (født 1955).
Peer Borsky
Peer Borsky (født 5. november 1990) er en sveitsisk fekter som konkurrerer i kårde.
Hedda Gabler (film, 1920)
Hedda Gabler er en italiensk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Gero Zambuto og Giovanni Pastrone. Sistnevnte skrev også manus, som er en adapsjon fra Henrik Ibsens skuespill Hedda Gabler fra 1890.
Handling
Hedda, datteren til en general, har nettopp kommet tilbake til villaen sin i Kristiania etter bryllupsreisen.
Knutsen & Ludvigsen 2 - Det store dyret
Knutsen & Ludvigsen 2 - Det store dyret er en norsk animasjonsfilm fra 2020 regissert av Rune Spaans og Gunhild Enger. Filmen er den andre animerte filmen basert på musikkduoen Knutsen & Ludvigsens musikkunivers og en oppfølger til Knutsen & Ludvigsen og den fæle Rasputin fra 2015.
Hedda Gabler (film, 1920)
Handling
Den nye ektemannen hennes heter George Tesman, og er en ung, håpefull og pålitelig akademiker som fortsatte sin forskning i løpet av bryllupsreisen deres. Det blir tydelig i løpet av historien at Hedda aldri har elsket ham.
Knutsen & Ludvigsen 2 - Det store dyret
Duoens musikk, opprinnelig skrevet og innspilt av Øystein Dolmen og Gustav Lorentzen, er blitt gjenninspilt og produsert av Kåre Vestrheim. Som i den første filmen er det John Brungot og Hermann Sabado som gir stemmer til de to hovedkarakterene. Øystein Dolmen har skrevet manus til filmen mens Eric Vogel og har produsert filmen for Tordenfilm. Den hadde norsk kinopremiere 25. september 2020.
Filmen ble nominert i to klasser foran Amandaprisen 2021: beste barnefilm og beste produksjonsdesign/scenografi ved Olve Askim.
Handling
Livet går sin vanlige, trivelige gang i tunnelen hvor Knutsen, Ludvigsen og Grevlingen holder til. Ett liv ofte fylt med musikk, syltetøy eller vennskapelig små-krangler om trivielle saker. Men en dag får de plutselig besøk av den veldig strenge Konduktøren, som ønsker å kaste dem ut av hele tunnelen - fordi mennesker ikke hører hjemme i tunneler.
Men Knutsen & Ludvigsen får snart en ny idé: Bestefaren til Knutsen, den legendariske sjørøveren Kaptein Knutsen, kanskje kan ordne opp i denne situasjonen. Problemet er at de ikke har noen anelse om hvor de kan finne igjen den gamle sjørøveren nå.
Anthaxita
Anthaxita er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Levevis
Som de fleste praktbiller utvikler larvene seg i død ved. De voksne billene finnes gjerne på blomster.
Utbredelse
Arten er kjent fra Peru.
JM Norway
JM Norway er den norske avdelingen til Jeunesse Musicales International (JMI), verdens største nettverk for barn og unge, grunnlagt i Brussel i 1945. JM Norway ble grunnlagt i 1970 under navnet «Musikk og ungdom», og jobber med å legge til rette for internasjonal utveksling av unge musikere samt å produsere og koordinerer internasjonale arrangementer på norsk jord. Norge er et av JMIs 45 medlemsland og utveksler årlig over 150 unge musikere og arrangører. Organisasjonen organiserer prosjekter som MOVE, Ethno Norway, LOUD! – jentenes bandleir og MUA – musikkaktiviteter for unge asylsøkere.
Historie
Historien til JM International startet i Belgia på slutten av 1930-tallet. Under krigen begynte unge mennesker å organisere seg for å arrangere offentlige konserter for fred og i protest mot krig og den tyske okkupasjonen. Dette var begynnelsen på Jeunesses Musicales de Belgique, grunnlagt 1940 av Marcel Cuvelier. Rett etter krigens slutt starter Rene Nicolay opp Jenuesses Musicales de France, inspirert av ungdomsmusikkbevegelsen i Belgia. 17. Juli 1945 blir Jeunesses Musicales International grunnlagt av Marcel Cuvelier (Belgia) og Rene Nicolay (Frankrike) i Palais des Baux-Arts, Brussel, Belgia under navnet «Federation Internationales des Jeunesses Musicales». JMIs hovedmål var i begynnelsen å presentere hovedsakelig klassisk musikk til ungdom gjennom konserter, og etterhvert gjennom skolekonserter. Organisasjonen endret seg over tid til å også inkludere arbeid med unge musikere gjennom samlinger, konkurranser og ungdomsorkestre. JMI har siden begynnelsen mottatt økonomisk og politisk støtte fra en rekke offentlig institusjoner, stiftelser og enkeltpersoner. På slutten av 1960-tallet åpnet JMI seg mot sjangere utover klassisk musikk, slik som samtidsmusikk, folkemusikk, jazz, pop og rock. Man begynte også å utforske den sosiokulturelle påvirkningen av musikk på unge mennesker. Den norske avdelingen av JMI ble etablert i Norge i 1970 av Musikk i skolen (daværende Landslaget musikk i skolen (LMS)) under navnet Musikk og ungdom. I forbindelse med etableringen understreket LMS at den nye organisasjonen skulle være åpen for all ungdom mellom 12 og 25 år. Siden den tid har Musikk og ungdom hatt mange ulike organisasjonsformer. I 2009 ble det vedtatt at Musikk og ungdom skulle skilles ut som en selvstendig organisasjon. I 2014 vedtok styret at organisasjonen skulle skifte navn fra Musikk og ungdom til JM Norway.
Organisasjonsform
JM Norway er registrert som en frivillig organisasjon og har en stiftelseslignende styringsmodell med et styre som velges av JM Norways øverste organ, rådet. Rådet setter ned en valgkomité og velger styre, godkjenner regnskap og årsmelding, samt vedtar prioriteringer for påfølgende år. Mellom rådsmøtene er øverste ansvar delegert styret i JM Norway som møtes ca. seks ganger i året.
Prosjekter
JM Norway har en programportefølje som omfatter både egenproduserte prosjekter og prosjekter hvor organisasjonen er involvert som partner eller støttespiller. Alle prosjektene JM Norway engasjerer seg i, har en internasjonal profil i form av internasjonale deltagere, internasjonalt publikum eller interkulturelt innhold.
Orkester Norden
Hver sommer arrangeres Orkester Norden, et symfoniorkester for unge musikere mellom 15 og 25 år. Orkester Norden ble etablert i 1993, og består av 70-100 musikkstudenter fra de nordiske og baltiske landene.
Parkert piano
Med Parkert piano «parkerer» JM Norway pianoer i offentlige rom over hele landet som skal kunne benyttes fritt av forbipasserende. De parkerte pianoene skal også fungere som nye formidlingsarenaer for unge musikere. Det første flygelet ble satt ut 26. august Østbanehallen i Oslo.
MOVE
MOVE (Musicians and Organizers Volunteer Exchange) er et utvekslingsprogram for unge musikere arrangert i samarbeid med Fredskorpset. Hvert år utveksler JM Norway ungdommer mellom 18 og 25 med søsterorganisasjonene Music Crossroads Malawi, Music Crossroads Mozambique og Projecto Guri i Brasil.
Ethno Norway
Ethno Norway er et utvekslingsprosjekt for unge folkemusikere i alderen 15 til 30 år. Ethno er et prosjekt som består av en rekke sommerkurs i Australia, Kroatia, Danmark, Uganda, Kypros, England, Estland, Belgia, Frankrike, Skottland, Tsjekkia, India, Makedonia, Slovenia og Uganda.
Prøysenfest
I 2014 feiret JM Norway Alf Prøysens hundreårsdag med prosjektet Prøysenfest. Gjennom Prøysenfest var JMN involvert i om lag 160 arrangementer, hadde 2,500 deltagere og rundt 30,000 publikummere. På Alf Prøysens fødselsdag 23. juli ble det satt opp hundre arrangementer, og under Musikkfest Oslo ble det arrangert Prøysenhage i Botanisk hage for 5,000 publikummere. JMN sendte rundt Prøys-o-maten – en videoboks der barn og unge fra hele landet sang med på «Du skal få en dag i mårå». Videoen ble lansert 23. juli 2014.
NM i Beatbox
Hvert år siden 2012 arrangerer JM Norway i samarbeid med Beatbox Norway norgesmesterskap i beatbox.
Jazzkurs i Søgne
JM Norway inviterer hvert år unge jazzmusikere fra hele verden til å delta på en av Norges mest anerkjente jazzcamper, Sommerkurs i jazzimprovisasjon i Søgne. I 2014 hadde prosjektet for første gang deltakere fra Brasil som et resultat av samarbeidet med Projeto Guri i São Paulo.
Imagine-festivalen
I Europa og Afrika arrangeres det hvert år nasjonale festivaler for unge musikere tilsvarende Ungdommens kulturmønstring (UKM) i Norge.
Cuffies
Cuffies er en kommune i departementet Aisne i regionen Hauts-de-France, nord i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Soissons-1 som ligger i arrondissementet Soissons. I hadde Cuffies 0 innbyggere.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Cuffies
Referanse: INSEE
Platetektonikk
Platetektonikk (fra senlatin: tectonicus, avledet fra gammelgresk: τεκτονικός, bokstavelig «vedrørende bygningen») er innenfor geologi den vitenskapen som utforsker og forklarer jordskorpens bevegelse. Skorpen består i hovedsak av 14 litosfæriske plater, alle i konstant bevegelse. Grensene mellom platene kalles plategrenser. Dette er et av hovedelementene innenfor dagens geologiske forståelse. Platene strekker seg i dybden helt ned i øvre mantel, og består altså av mer enn jordskorpa. Platene som utgjør litosfæren beveger seg oppå et mykere lag av mantel som kalles astenosfæren.
Kontinentalplater utgjør kontinenter og tørt land, mens havbunnsplater (oseanplater) utgjør havbunnen. Det finnes ulike teknikker for å fastslå hvordan platene har beveget seg i forhold til hverandre, kollidert, og hvor grensene mellom dem går. Med jevne mellomrom i jordhistorien samler kontinentene seg, for så å sprekke opp og gjennom havbunnsspredning oppstår nye kontinenter av lava fra jordens indre. Denne kontinuerlige prosessen kalles den platetektoniske syklusen.
Man tror ikke det finner sted platetektonikk på andre planeter i vårt solsystem. Denne antakelsen er basert på observasjoner via teleskop. Jorden har blitt værende varm nok til å opprettholde tektonisk aktivitet, mens andre planeter ikke har tegn til aktive vulkaner eller kontinentaldrift. Likevel finnes det rester av vulkaner på både Mars og Venus.
Varmepunkt eller manteldiapirer der det strømmer lava opp av varmestrømmer helt nede fra mantelen, er ikke i seg selv en del av platetektonikken. Men når bevegelige litosfæreplater beveger seg og flyter over et varmepunkt, dannes ofte enslige vulkanøyer slik som Hawaii, Bouvetøya, Réunion, Galápagosøyene, og Island. Foruten de avgrensede varmepunktene er platetektonikken den viktigste årsaken til at varm og lett magma fra mantelen stiger opp mellom tyngre bergarter og avsetter magmatiske bergarter gjennom intrusive ganger eller eruptive vulkaner.
Historie
Platetektonikken har sin vitenskapelige basis i teorien om kontinentaldrift. Så sent som på 1950-tallet hadde geologer store problemer med å forklare sentrale geologiske fenomener. Det ble for eksempel antatt at dannelse av fjellkjeder (orogenese) var en prosess som hadde skjedd som en følge av en enkelt bestemt hendelse og at fjellene var blitt dannet øyeblikkelig. Geologien var sterkt deskriptiv med gode beskrivelser av hva som hadde skjedd med stein og berglag, men manglet noen klar forståelse av kreftene og årsakene bak endringene.
Den tyske meteorolog Alfred Wegener hadde allerede som ung lagt merke til hvordan Afrika og Sør-Amerika så ut til å passe sammen som to puslespillbiter. Han var langt fra den første som observerte dette; allerede da de første gode verdenskartene ble tegnet på 1600-tallet, ble dette bemerket. Wegener gikk imidlertid lenger og mente at alle kontinentene passet sammen som bitene i et stort puslespill. I et foredrag i 1912, utgitt i utvidet form i 1915 og med engelsk oversettelse i 1924 (The Origin of Continents and Oceans), lanserte Wegener teorien om kontinentaldrift som imidlertid ikke ble anerkjent før i 1960. Før Wegener hadde en amerikansk geolog, Frank Bursley Taylor i 1910 publisert en artikkel om kontinentaldrift, men siden den var dårlig underbygget empirisk, fikk den liten innflytelse.
Wegeners teorier ble utviklet videre av den britiske geologen Arthur Holmes som mente at kontinentene hadde vekslet mellom å være samlet og å drive fra hverandre. Han underbygde dette blant annet ved å påvise geologiske likheter mellom kystområder på kontinenter som nå ligger langt fra hverandre, samt gjennom studier av plante- og dyregeografi.
Siden 1960 har forskere gjort oppdagelser som bekreftet teorien om platetektonikk, ikke minst gjennom kartleggingen av havbunnens relieffer ved hjelp av seismologi. Oppdagelsen av Midt-Atlanterhavsryggen, samt påvisningen av polvandring, havbunnstopografi og marine sedimenter, var avgjørende for forståelsen av Wegeners teorier. Men det var først da marine magnetiske anomalier ble oppdaget at man fikk empiriske data for å underbygge den tilstøtende teorien om havbunnspredning. I 1968 var forskningen rundt havbunnspredning kommet så langt at den innbød til et paradigmeskifte med allmenn aksept av teorien om platetektonikk og kontinentaldrift.
Marine magnetiske anomalier
På 1960-tallet ble det klarlagt at bergartene i havbunnsskorpen er magnetisert. Påvisning av magnetisme over tid (paleomagnetisme) ble mulig ved at man oppdaget mønstre på havbunnen som besto av striper eller felt med ulik (revers eller normal) polarisering. Forskningen oppdaget at man kunne spore tilbake geomagnetiske poler ved å se på den remanente magnetiseringen i bergartene og derigjennom aldersbestemme bergarten utfra hvordan orienteringen av de magnetiske polene var på ulike tidspunkt. Dette skapte det egentlige gjennombruddet for teorien om havbunnspredning og platetektonikk, da man fant skiftevis positive og negative magnetisk anomalier og anomalistriper alt ettersom jordens magnetfelt hadde vært reversert eller normalt.
Det viste seg at havbunnsskorpa var yngst desto nærmere den lå midthavsryggen. Anomali-avtrykket under størkningen av bergarten ved sprederyggen skapte et tilnærmet speilbilde på hver side av spredningsryggen hvor lavastrømmene hadde spredt ny havbunn ut til begge sider. Ofte ville man utfra midtryggen, eller spredningsryggen, se anomalistriper hvor annenhver stripe har henholdsvis normal eller revers polarisering. Brede striper avsettes dersom det er stor lavautstrømmingen i en kortere periode.
Plategrenser
Vi har forskjellige typer plategrenser i punktene der platene kolliderer, disse defineres ut ifra hvordan platene oppfører seg i disse punktene. For å kartlegge hvor grensene ligger har man sett på jordskjelvsmålinger og deres episenter, skjelvene blir utløst ved plategrensene og dette har gitt oss dagens kart. Grensene mellom platene deles inn i divergerende, konvergerende og transforme grenser. Plater som har divergerende grenser driver fra hverandre, konvergerende driver mot hverandre, og konservative (transforme) grenser omgir plater driver langs og passerer hverandre.
Kollisjonsgrenser - konvergerende
Ved kollisjon mellom to kontinentalplater vil det bygges fjellkjeder (orogenese), slik det har skjedd ved dannelsen av Alpene og Himalaya.
Ved kollisjon mellom en havbunnsplate og en kontinentalplate vil havbunnsplaten bli presset under kontinentalplaten på grunn av platenes ulike oppbygging og egenvekt. Dette kalles en subduksjonssone. En av platene legger seg under den andre (subduksjon), platen som forsvinner synker ned i mantelen og smelter. Smeltet materiale stiger til overflaten og danner en vulkansk bue i innlandet. Det er bare oseanskorper som forsvinner, og dette danner typiske dyphavsgroper utenfor et kontinent. På kontinentet får vi vulkansk aktivitet som er resultat av subduksjonen.
Ved kollisjon mellom to havbunnsplater vil den eldste (den kaldeste) platen bli presset under den yngste, og øybuer vil dannes av vulkansk aktivitet.
Spredningsgrenser - divergerende
Havbunnspredning skjer langs divergerende grenser, eller midthavsrygger, der ny havbunn dannes. Astenosfærisk mantel stiger opp og ved delvis smelting dannes magma. Magmaen kommer til overflaten og danner ny oseanskorpe. Ved disse spredningsryggene dannes bergarten basalt i form av putelava. Spredningshastigheten til platene kan variere fra 3 til 10 cm per år.
Spredningsryggene er høyest over havbunnen nær den aktive delen fordi varme bergarter har lavere tetthet enn kalde bergarter. Prosessen ved kjølingen forårsaker dermed at litosfæren synker dypere ned i astenosfæren. Bergartene blir mer og mer kjølige jo lengre fra selve spredningsryggen de forekommer.
Det kan også oppstå spredningsrygger på land, som eksempelvis på Island oppå den midt-atlantiske ryggen. Også Riftdalen i Øst-Afrika er eksempel på en kontinental spredningsrygg.
Glidegrenser - konservative (transforme)
Konservative plategrenser eller transformforkastninger er området der en plate sklir langs den andre uten dannelse av noen ny skorpe eller subduksjon. Grensen er markert ved en forkastning eller et brudd slik som i San Andreas-forkastningen. Stillehavsplaten glir langs den nordamerikanske platen, og friksjonen kan skape meget kraftige og hyppige jordskjelv. Ofte er forkastningene oppstykket, og ved horisontal bevegelse dannes dype basseng og høye fjell. Bajkalsjøen ligger langs en glidegrense med store vanndyp omgitt av fjellene på den eurasiske platen i vest og den øst-sibirske platen i øst. . Dødehavsriften danner grense mellom den afrikanske plate og den arabiske plate.
Den platetektoniske syklus
Gjennom Jordens historie har enkeltstående kontinenter regelmessig kollidert og skapt superkontinenter, eller stabile kraton med hav på alle kanter. Dette eroderes ned gjennom millioner av år til et peneplan. Langs en eller flere rifter i jordskorpen vil deretter superkontinentet brekke opp og lette kontinentalplater drive fra hverandre mens et nytt hav dannes. Denne prosessen førte til at Rødehavet ble dannet for bare 4-5 millioner år siden, og en liknende prosess er så vidt i gang i Den store Riftdalen i Øst-Afrika idag. I en prosess preget av vulkanisme og jordskjelv vil platene drive oppå astenosfæren, eller legge seg over tyngre havbunnsskorpe. Ettersom kontinentaldriften driver landplater fra hverandre, fører havbunnsspredningen mellom dem til at midthavsrygger sprekker opp og det dannes ny havbunnsskorpe som flyter i begge retninger og skyver de omkringliggende kontinentalplatene enda lengre fra hverandre (divergerer). I moderne tid har Nord-Amerika og Europa glidd fra hverandre på denne måten, med om lag 2 cm per år.
Denne dannelsen av dype havgroper langs kontinentplatene med oppstuing av deformert havbunnsskorpe mot en vulkansk kyst preger hele «ildringen» rundt Stillehavet, ikke minst langs Andesfjellene, Aleutene, Japan og Filippinene. Etter noen hundre millioner år vil havbunnsspredningen stoppe opp, og havbunnsskorpe begynner å synke ned i mantelen langs grensene til kontinentalplatene (subduksjon). I Midthavsryggen trenger fortsatt lettere bergarter opp, mens tung havbunnsskorpe synker ned og skaper større havdyp nærmere land. Kollisjonsgrensene mellom hav- og kontinentalplatene blir nå vulkansk aktive og kontinentene begynner sakte å gli mot hverandre igjen (konvergere). Etter at havet mellom kontinentene har åpnet seg i lang tid, begynner det igjen å lukkes. Undersøkelser av havbunnen utenfor Portugal tyder på at Atlanterhavets havbunnsspredning kanskje har nådd sitt endepunkt, og at Nord-Amerika og Europa har tatt fatt på kollisjonsfasen som vil føre til at kontinentene samles innen om lag 220 millioner år. Portugisiske geologer mener denne prosessen har pågått i hoen hundre år og forårsaket Jordskjelvet i Lisboa 1755.
Dersom kontinentene kolliderer vil det skapes store fjellkjeder, samtidig som havet lukkes helt. Skyvedekker av kontinent- eller havbunnsskorpe kan ble skjøvet oppå det ene eller begge kontinentene. Dette skjedde både ved den kaledonske fjellkjedefolding hvor havbunnsbergarter finnes i skyvedekket i Langfjella og Jotunheimen, og ved dannelsen av Himalaya for 30-40 millioner år siden som bevitnes av de marine fossilene fra Tethyshavet avsatt i kalksteinen på Mount Everest.
Dermed er den platetektoniske syklusen sluttført, det dannes et nytt og mer komplisert kraton til erstatning for det nedslitte kratonet som eksisterte flere hundre millioner år tidligere. Prosessen kalles gjerne en wilson-syklus etter den canadiske geologen John Tuzo Wilson som på 1960-tallet påviste åpningen og lukkingen av Iapetushavet mellom Laurentia og Baltica (Nord-Atlanteren). Både Appalachene i USA og Kaledonidene i Europa består av felles havbunnsskorpe fra Iapetushavet som dekket kontinentene i kollisjonsfasen under den kaledonske fjellkjedefolding.
Historiske plater
Bevegelsen til platene har medført dannelse og oppsprekking av kontinenter over tid, og i enkelte tidsepoker har kontinentene vært samlet i et superkontinent. Superkontinentet Rodinia ble trolig dannet for en milliard år siden og sprakk opp igjen til åtte kontinenter for 600 millioner år siden. Disse åtte kontinentene gikk senere sammen til superkontinentet Pangea, som sprakk opp til Laurasia (senere Nord-Amerika og Asia) og Gondwana (som senere ble de resterende kontinentene).
Nåværende plater
Det finnes sju store og flere mindre plater i Jordens litosfære. Seks av de store er kontinentbærende plater (kontinentalplater). I tillegg finnes en stor havbunnsplate (Stillehavsplaten). De fleste av de mindre platene er havbunnsplater:
Kontinentbærende plater:
Mindre plater av betydning er Den arabiske platen, Karibiaplaten, Juan de Fuca-platen, Cocosplaten og Scotiaplaten.
I tillegg finnes også en rekke såkalte mikroplater, blant andre Den egeiske platen og Riveraplaten.
Granularitet
Granularititet, også omtalt som kornete struktur, er en tilstand i granulært materiale som refererer til den grad hvor et materiale er sammensatt av distinkte deler. Det kan både referere til i hvilken grad en større enhet er delt inn i mindre deler, eller i hvilken grad grupper med mindre enheter har slått seg sammen for å bli større enheter. Andre ord som kan brukes for å beskrive granularitet er grad av finhet eller grovhet.
Håndball under Asialekene 2010
Håndball under Asialekene 2010. Håndball var en av flere sporter under de 16. Asialekene som ble arrangert i Guangzhou i Kina. Turneringene ble avviklet mellom 13. og 26. november 2010. Det var elleve herrelag og ni damelag som deltok. Kina vant dameturneringen og Sør-Korea vant herreturneringen.
Charlesina
Charlesina er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
En liten (5,5 millimeter), avlang, litt flat, matt svart praktbille med grønnlig metalliske sidekanter på pronotum. Hodet er stort og bredt med store, rundede fasettøyne. Antennene er forholdsvis korte og tynne. Pronotum er firkantet med litt rundede sider, mye bredere enn langt. Dekkvingene har ikke punktrader, overflaten er litt læraktig.
Levevis
Som de fleste praktbiller utvikler larvene seg i død ved. De voksne billene finnes gjerne på blomster.
Utbredelse
Arten er kjent fra Brasil og Argentina.
Aleksejs Saramotins
Aleksejs Saramotins (født 8. april 1982) er en latvisk syklist.
Acheng
Acheng (kinesisk: 阿城区, pinyin: Āchéng Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Harbin i den kinesiske provins Heilongjiang med 658 157 innbyggere. (1999)
Kulturminner
Shangjing Huiningfu (金上京会宁府遗址, Jīn Shàngjīng Huìníng fǔ yízhǐ), som var den første (1115–1153) hovedstaden for Jin-dynastiet, og klipperelieffene i Yagou av menneskefigurer (亚沟石刻, Yagōu shí kè), gjort av jursjenerne, ble i 1982 hhv. 1988 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 301 går fra Suifenhe via blant annet Mudanjiang, Harbin og Qiqihar til Manzhouli i Indre Mongolia.
Parapucaya amazonica
Parapucaya amazonica er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Denne gruppen blir regnet til underfamilien hornbiller (Dynastinae).
Utseende
En nokså liten (12-13 millimeter), avlang, blank, gulbrun hornbille. Den ligner sterkt på noen grupper av Cyclocephalini, men kan kjennes fra disse på at den har to små knøler ved forkanten av pronotum. Oversiden er knapt synlig punktert, men har ganske tydelig mikroskulptur og er derfor ganske matt. Hodet er brunsvart, pronotum brunrødt, resten av kroppen gulbrun.
Jamaicansk mesterskap i friidrett 2017
Jamaicansk mesterskap i friidrett 2017 ble arrangert fra 22. til 25. juni 2017.
Parapucaya amazonica
Levevis
De voksne billene kommer til lys om natten. For øvrig er svært lite kjent om biologien deres.
3. etappe av Giro d’Italia 2012
3. etappe av Giro d'Italia 2012 ble kjørt 7. mai 2012 og gikk i en løype på 190 km fra Horsens til Horsens. Etappen endte i en massespurt der australieren Matthew Goss kom først over målstreken. Vinneren på etappe 2, Mark Cavendish ble nedkjørt på oppløpet og veltet, og dro med seg blant andre sammenlagtleder Taylor Phinney. Han ble kjørt til podiet i ambulanse med en skade i foten, men siden velten skjedde innenfor de siste tre kilometer hadde ingen påvirkning for hans ledelse i sammendraget. De norske spurterne Thor Hushovd og Alexander Kristoff satt begge godt med og unngikk massevelten, og spurtet inn til en 6.- og 7.-plass. Gabriel Rasch kom inn i en mindre gruppe, 1.51 bak hovedfeltet.
Eksterne lenker
2012 Giro d'Italia, Stage 1 to Stage 11
Parapucaya amazonica
Utbredelse
Arten er utbredt i det nordvestlige Sør-Amerika, og i Mellom-Amerika nord til Honduras.
Hjelm (andre betydninger)
Hjelm har flere betydninger.
Balkrishna Gogte
Balkrishna «Raosaheb» Gogte (født 16. september 1916, død 26. februar 2000) var en indisk forretningsmann og filantrop. Han grunnla selskapet Gogte Minerals. Han var grunnleggeren av Gogte Institute of Technology og Gogte College of Commerce i Belgaum.
4. etappe av Tour of Norway 2012
4. etappe av Tour of Norway 2012 gikk fra Hamar til Lillehammer den 19. mai 2012 og var 195 km lang.
Si (Suzhou)
Si (kinesisk: 泗县; pinyin:  Sì Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Suzhou.
Befolkningen var på 824,241 innbyggere i 1999.
Skomuseum
Det kinesiske skomuseum, opprettet i 1990, befinner seg i fylket.
Samferdsel
Kinas riksvei 104 løper også gjennom fylket. Den begynner i Beijing, løper sørover via Dezhou og så til Jinan, Xuzhou, Nanjing, Hangzhou, Wenzhou og ender opp i Fuzhou.
10. etappe av Tour de France 2021
Mark Cavendish tok sin tredje etappeseier.
Mark Cooper
Mark Nicholas Cooper (født 18. desember 1968 i Wakefield) er en engelsk tidligere fotballspiller og tidligere hovedtrener i blant annet Swindon Town. Farens hans, Terry Cooper, var også spiller og hovedtrener og spilte totalt over 400 seriekamper (1962–1984) med 250 kamper for Leeds United i perioden 1962–1975. Han var hovedtrener i Bristol City og Exeter City, hvor Mark Cooper startet sin spillerkarrière.
Spillerkarrière
Han startet som juniorspiller i Bristol City som 19-åring, men fikk ingen kamper for seniorlaget. Etter to sesonger, gikk han videre til Exeter City hvor hans far var hovedtrener. Han spilte 50 kamper og skåret 12 mål i løpet av to sesonger og hadde et låneopphold hos Southend United, men det ble bare med fem kamper der.
I september 1991 signerte han for Birmingham City og spilte 39 kamper før han gikk videre til Fulham. Han fikk bare 14 kamper for klubben og ble lånt ut til Huddersfield Town. Etter et kort opphold i Wycombe Wanderers, dro han tilbake til Exeter City i 1994 hvor han fikk etablert seg i laget og spilte 88 kamper i løpet av to sesonger.
De neste sesongene var han innom mange klubber på korte kontrakter, blant annet én sesong for Forest Green Rovers hvor han var kaptein og ble stemt fram som årets spiller av supporterne. I 2002 signerte for Tamworth og ble der i fem sesonger.
Han avsluttet spillerkarrièren etter to sesonger i Kettering Town hvor han spilte bare én kamp.
Trenerkarrière
Han ble spillende assistenttrener for Tamworth sommeren 2003 før han rykket opp til spillende hovedtrener sommeren 2004. Tamworth spilte i Conference National. I 2005/2006-sesongen tok han dem til tredje runde i FA-cupen etter å ha slått ut Bournemouth og Hartlepool United. De spilte uavgjort 0–0 borte mot Stoke i tredje runde og klarte 1–1 i omkampen, men tapte 4–3 på straffespark. Neste sesong tok han de også til tredje runde hvor de tapte 1–4 hjemme mot Norwich. Det gikk ikke så bra i ligaen og Tamworth kom på nest sisteplass i 2005/2006-sesongen, men holdt seg siden Canvey Island trakk seg fra ligaen. Neste sesong gikk ikke bedre og Cooper og klubben ble enige om å avslutte kontrakten januar 2007 da klubben lå på sisteplass.
I mai 2007 ble han ansatt som hovedtrener i Kettering Town, som da spilte i Conference North. Laget vant serien med 17 poengs margin og rykket opp til Conference National. I 2008/2009-sesongen ledet han laget til fjerde runde i FA-cupen hvor de tapte mot Fulham. Laget endte på en åttendeplass i ligaen.
Den 14. november 2009 ble han ansatt som hovedtrener i Peterborough United, som spilte i Championship. Han overtok etter Darren Ferguson. Cooper fikk sparken den 1. februar 2010 da laget kun hadde vunnet én av tretten kamper under hans ledelse.
Den 29. juni 2010 ble han ansatt som ny hovedtrener for Darlington i Conference National. Laget kom på syvendeplass i ligaen og vant FA Trophy med 1–0 over Mansfield på Wembley Stadium i 2011. Han fikk sparken i klubben den 24. oktober 2011 da klubbformannen ikke var fornøyd med resultatene til laget.
Den 4. januar 2012 ble Cooper ansatt som midlertidig hovedtrener i Kettering Town, men trakk seg etter bare én kamp på grunn av klubben økonomiske krise.
Han ble ansatt som hovedtrener i Telford United den 31. januar 2013, men forlot klubben etter bare fem kamper (en uavgjort og fire tap) for å bli assistenttrener for Kevin MacDonald i Swindon Town. Den 20. august 2013 tok han over som hovedtrener i Swindon Town etter at MacDonald trakk seg i juli samme år- Swindon kom på åttendeplass i serien i Coopers første sesong som trener der. I sin andre sesong tok han laget til fjerdeplass i serien og de kom til Play-off finalen hvor Swindon tapte 0-4 for Preston North End. 17. oktober 2015 fikk han sparken i Swindon etter 8 kamper på rad uten seier.
Han ble ansatt som manager for Notts County 20. mars 2016 og ledet laget ut sesongen i League Two. 9. mai ble han enig om å ta over Forest Green Rovers. Laget hadde da kommet til Play-off finalen i Conference National. Den midlertidige manageren, Scott Bartlett ledet laget i finalen hvor de tapte 1-3 for Grimsby Town.
My Heart Belongs to Daddy
Kjente versjoner
Mary Martin introduserte sangen i Broadway-musikalen Leave It to Me! (1938). Rollefiguren hennes er protesjéen til en eldre ambassadør. Da hun ble strandet på en sibirsk jernbanestasjon, iført bare en pelskåpe, utførte hun en striptease mens hun fremførte sangen.
Ettersom sangen er full av seksuelle insinuasjoner ble Martin rådet av Sophie Tucker til å se opp mot himmelen mens hun fremførte sangen. Kontrasten mellom det uskyldige og det forførende gjorde opptredenen hennes til en stor suksess.
Versjonen som ble spilt inn av bandlederen Larry Clinton og sangerinnen Bea Wain var imidlertid den mest suksessfulle på de amerikanske hitlistene dette året. Den hadde en beste plassering på fjerdeplass, mens Martins originalversjon hadde en sjuendeplass som sin beste plassering.
Martin fremførte sangen på nytt i filmen Love Thy Neighbor (1940). Scenen er en historie i historien, og selv om hun også denne gangen var iført en pelskåpe hadde hun en aftekjole under den. Martin spilte seg selv i den biografiske filmen om Cole Porter, Night and Day (1946). Også der fremførte hun en striptease iført en pelskåpe.
Pat Kirkwood hadde suksess med sangen i Storbritannia. Hun fremførte den i revyen Black Velvet (1938), noe som gjorde henne til den første britiske stjernen under andre verdenskrig. Sangen ble etter dette forbundet med henne.