cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Italikere
Sen bronsealder
Fra sent på 2. millennium til tidlig i 1. millennium f.Kr. dominerte opphavet til villanovakulturen i sen bronsealder, beslektet med den sentraleuropeiske urnemarkskulturen, og dominerte Den italienske halvøya og erstattet den foregående kulturen appenninekulturen. Bosetningene var vanligvis i små dimensjoner, bygde på høydedrag og omgitt av befestningsverker som bygdeborger. Økonomien var hovedsakelig basert på jordbruksaktiviteter og metallurgi. De praktiserte kremasjon og gravla sine døde i keramiske urner som hadde en særskilt form av dobbelkjegle. Generelt har kulturen blitt funnet over det meste av Italia fra Veneto til østlige Sicilia, skjønt de var mest tallmessige i den nordlige og sentrale delen av Italia. De viktigste bosetningene som er avdekket er de i Frattesina i regionen Veneto, Bismantova i Emilia-Romagna og i nærheten av Monti della Tolfa nord for Roma. Osko-umbrierne, de adriatiske venetere, og muligens også latino-faliskiene, har blitt knyttet til denne kulturen.
På 1200-tallet f.Kr. kom urkeltere (antagelig etterkommerne til folket Lepontii) fra området av dagens Sveits, østlige Frankrike og sørvestlige Tyskland, også knyttet til urnemarkskulturen, inn i nordlige Italia, da Lombardia og østlige Piemonte, og utviklet canegratekulturen (navngitt etter funn i Canegrate i Lombardia. Ikke lenge etter gikk de opp hos de innfødte eller stedegne ligurere og framskaffet en blandet golaseccakulturen i nordlige Italia.
Jernalderen
I tidlig jernalder viste den relativt ensartete ur-villanovakulturen en fragmentering. I Toscana og i deler av Emilia-Romagna ble denne kulturen etterfulgt av villanovakulturen. Denne har blitt forsøkt knyttet til de ikke-indoeuropeiske etruskerne. I sør for elven Tiber (Latium Vetus), oppsto den latinske latialkulturen (italiensk: Cultura laziale), en variant av villanovakulturen. I nordøst på Den italienske halvøya oppsto estekulturen til de adriatiske venetere. I omtrentlig samme periode, fra deres kjerneområde i sentrale Italia (dagens regioner Umbria og Sabina) begynte osko-umbrierne å emigrere i ulike befolkningsbølger (Ver sacrum, «hellig vår») til sørlige Latium, Marche og hele den sørlige halvdelen av Italia, erstattet eller gikk opp i tidligere stammer som opikere (opici) og oinotriere som var bosatt der før dem.
Tresteg
Tresteg er en øvelse i friidrett der de konkurrerende med tre påfølgende sprang (et hink, et steg og et avsluttende hopp) skal nå lengst mulig og lande i en sandgrop. Hopperen løper mot hoppgropen på en tilløpsbane og satser fra en planke. I satsøyeblikket skal ingen del av foten berøre bakken etter planken. Skjer dette, underkjennes hoppet, såkalt overtramp. Vanligvis har deltakerne seks forsøk hver i løpet av en konkurranse. Tresteg er en gren i de olympiske leker og inngår i alle store mesterskap. Tresteg for herrer har vært med i samtlige moderne olympiske leker fra starten i 1896 i Athen, tresteg for kvinner kom med hundre år senere under OL 1996 i Atlanta.
Gasherbrum III
Gasherbrum III er den fjerde høyeste toppen i Gasherbrum-massivet i fjellkjeden Baltoro Muztagh, en del av fjellkjeden Karakorum nordøst i Pakistan. Fjellet ligger mellom Gasherbrum II og Gasherbrum IV.
Gasherbrum III er 7 952 moh. Siden fjellet har en primærfaktor under 500 meter, regnes det ofte som en fortopp til Gasherbrum II.
Gasherbrum III var lenge en av verdens høyeste ubestegne topper, frem til den ble besteget av en polsk ekspedisjon i 1975.
Sven-Olof Jonsson
Sven-Olof Jonsson (født 23. januar 1893 død 2. januar 1945) var en svensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Jonsson ble olympisk mester i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det svenske laget som vant lagkonkurransen i turn svensk system foran Danmark. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og siste plass med 1324,833 poeng
Ørsvåg fyr
Ørsvåg fyr lå på Sagøya ved innløpet til Ørsvågen i Vågan kommune i Nordland. Fyret ble opprettet 1. januar 1862 og var et havnefyr. Det ble nedlagt og erstattet av ei fyrlykt i 1951.
Simen Hoel Johannessen
Simen Hoel Johannessen (født 20. februar 1990) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spiller på Rosenborg i GET-ligaen. Han har tidligere spilt for Storhamar Dragons og debuterte i 2007/2008 sesongen for Storhamars a- lag og er i 2009/2010 en del av stallen for 2. sesong på rad. Han har også sporadiske innhopp hos rekruttene Storhamar 2. Johannessen har landskamper for Norge både på u 16 og u 18 nivå.
Han er bror av Ola Hoel Johannessen, begge ble klare for Rosenborg samtidig.
Ferjesambandet Stranda–Liabygda
Stranda–Liabygda er et ferjesamband i Stranda i Møre og Romsdal. Sambandet går mellom nord- og sørsiden av Storfjorden, er på 2,8 km og tar om lag 10 minutter. I Stranda ligger ferjekaia i sentrum, mens ferjekaia i Liabygda ligger på det øde stedet Gravaneset 200 høydemeter nedenfor Liabygda. Ferja fraktet i 2012 i gjennomsnitt 455 kjøretøy og 475 passasjerer i døgnet. Sambandet knytter sammen fylkesvei 650 (som har en arm ned til Gravaneset) på nordsida av fjorden med fylkesvei 60.
Patrioten
Patrioten ble forholdsvis godt mottatt av kritikerne og ble en moderat publikumssuksess.
Filmen ble kritisert fra britisk hold fordi de mente den stilte britene i et særdeles dårlig lys. Den britiske historikeren Andrew Roberts kalte filmen rasistisk og hevdet at britene ble fremstilt som nazister. Filmen fremstiller de amerikanske opprørerne i et forholdsvis heroisk lys.
Ferjesambandet Stranda–Liabygda
Fergesambandet åpnet 30. juni 1979 og samtidig ble sambandet Stranda-Stordal nedlagt. Sambandet ble lansert allerede i 1929. Veien til Gravaneset ble dels finansiert med bompenger.
Patrioten
Handling
Benjamin Martin, som er veteran fra indianerkrigene og kampen mot franskmennene, har nylig blitt enkemann og lever nå sammen med sine syv barn på en plantasje i Sør-Carolina. Stedet er fortsatt en del av det engelske imperiets amerikanske koloni, men et opprør mot britene er under anmarsj. De engelsk-vennlige lojalistene står steilt mot patriotene som vil kvitte seg med de engelske koloniherrene og danne en egen nasjon. Benjamin registrerer at stadig flere begynner å ta til orde for selvstendighet. Han er i utgangspunktet skeptisk til dette og misliker at eldstesønnen Gabriel verver seg til kamp mot de britiske koloniherrene. Men når et av barna hans blir skutt av britene, drives han ut i felten som leder for en lokal milits. Der får han en mektig fiende i den nådeløse britiske obersten Tavington.
Popularitet og økonomi
Filmen kan beskrives som en moderat publikumssuksess. Den innbrakte 215,3 millioner dollar på verdensbasis, hvorav 113 millioner dollar i USA alene. Den havnet på 19. plass over de meste innbringende filmene i USA i 2000, og 17. plass på verdensbasis.
Ferjesambandet Stranda–Liabygda
Noen kilometer lenger inne i fjorden krysser sambandet Eidsdal-Linge fjorden.
Patrioten
Filmanmelderne
Patrioten ble forholdsvis godt mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått 61 % på Rotten Tomatoes og 63 % på Metacritic. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den tre av fire stjerner og skrev blant annet: «Patrioten er en fabel som argumenterer det unyttige ved pasifisme, sett opp mot bakteppet av den revolusjonære krigen. Den er oppjagende og underholdende, og du får valuta for pengene, men det er ikke en tanke i den som vil holde ved nærmere granskning». Leonard Maltin gav den også tre av fire stjerner og gav mye skryt til Gibson opptreden, samt fotografien som han mente var «eksepsjonelt bra».
Dagbladets anmelder gav den terningkast tre og beskrev den som unødig pompøs. VGs anmelder gav den også terningkast tre og skrev: «En amerikansk selvforherligelse av pompøse dimensjoner men brettet ut i et feiende flott episk format». CINERAMA gav den terningkast fire i 2001 og skrev følgende: «Hvis man takler Hollywoods lyserosa beskrivelser av virkeligheten, blir dette en anbefaling: Storslåtte scener, en god del spenning og Gibson i toppform. All klisjebruken er irriterende, men går an. Selv henger jeg meg såpass mye opp i den syke framstillingen av helter/skurker her at jeg trekker ett poeng for det».
Priser
Filmen ble nominert til tre Oscar-priser (beste foto, beste lyd og beste musikk). Den ble tildelt prisen for beste foto av American Society of Cinematographers mens John Williams vant en BMI Film Music Award for musikken.
Historiske fakta
Den amerikansk filmregissøren Spike Lee kritiserte filmen fordi den ignorerte slaveriet som eksisterte i USA på den tiden.
Den britiske journalisten og filmanmelderen Jonathan Foreman mistenkte at den tyske regissøren hadde en skjult agenda. Han skrev følgende i en artikkel publisert på Salon.com: "«Det mest forstyrrende om Patrioten er ikke bare at den tyske regissøren Roland Emmerich (regissør av of Independence Day) og hans manusforfatter Robert Rodat (som ble kritisert for å ekskludere briter og andre allierte soldater fra sitt manus for Redd menig Ryan) avbilder britiske tropper som begår fryktelige grusomheter som minner sterkt om de krigsforbrytelser som ble utført av tyske tropper, særlig de til SS i den andre verdenskrig. Det er vanskelig å ikke undres om ikke filmmakerne har hatt en form for underbevisst agenda… De har gjort en film som vil effekten å vaksinere publikum mot de unike historiske grusomhetene som skjedde ved massakrene i Oradour, og underforstått rehabilitere nazistene mens den framstiller britene så onde som historiens verste monstre… Så det er ikke til å undres at britisk presse ser denne filmen som en form som blodig fornærmelse mot det britiske folk.»"
Andre forsvarte skildringen av britiske styrker brutale fremferd. Blant dem var historikeren Walter Edgar som mente at man lett kunne sammenligne britenes framferd med tyske nazister under den andre verdenskrig. "Edgar (Universitetet i Sør-Carolina) skriver at grusomhetene var mange på baklandet i Sør-Carolina, kvinner og barn ble drept, fanger ble henrettet uten rettssak, hele byer ble satt i brann... [hadde dette skjedd] «på 1990-tallet framfor på 1780-tallet ville offiserer som Banastre Tarleton og James Wemyss ha blitt stilt Den internasjonale domstolen i Haag som krigsforbrytere.»"
Annet
Det meste av filmen ble innspilt i Sør-Carolina.
Fylkesvei 2772
Fylkesvei 2772  gikk mellom Myntbrua og Brønndalen i Kongsberg. Veien var 5,5 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 87. Sommeren 2020 ble veien del av fylkesvei 40.
Ballangen (fjord)
Ballangen, også Ballangsfjorden, (nordsamisk: Bálák) er en fjordarm som strekker seg omtrent 8 kilometer i sørøstlig retning av Ofotfjorden i Narvik kommune i Nordland.
Fjorden har en sammenhengende bebyggelse langs hele kystlinjen, fra innløpet ved Bøstrand i vest, sørover til Ballsnes og Slåttstrand til tettstedet Ballangen i fjordbunnen. Langs østsiden ligger grendene Forrnes, Arnes, Hamn, Rånbogen og Saltvika, like sør for Saltvikneset, som markerer innløpet på østsiden.
E6 går langs sørsiden av fjorden og Fv819 går langs vestsiden.
Lupin (album)
Lupin er en musikk-EP med Kara, utgitt i 2010.
Marin Lovrović jr.
Marin Lovrović jr. (født 16. juni 1973) er en kroatisk seiler som spesialiserer seg i starbåt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 16.
Asta Nielsen
Asta Sophie Amalie Nielsen (født 11. september 1881 i København i Danmark, død 25. mai 1972 på Frederiksberg) var en dansk skuespiller, en av stumfilmens første og største stjerner og blant stumfilmens første sexsymboler.
Hun ble utdannet på Det kongelige Teaters elevskole og debuterte i 1902. I 1910 filmdebuterte hun i Afgrunden, den markerte både Asta Nielsens og dansk stumfilms europeiske gjennombrudd. I 1912 flyttet hun til Tyskland hvor hun ble landets best betalte skuespiller. Med avbrudd arbeidet hun i Tyskland inntil hun, presset av det nazistiske styret flyttet tilbake til Danmark i 1937 hvor hun bodde til sin død i 1972.
Unge år
Asta Nielsen ble født på Vesterbro i København, hennes far, Jens Christian Nielsen (1847–1895), var arbeider og moren, Ida Frederikke Petersen (1843–1912), var vaskekone. Asta utdannet seg til skuespiller ved Det kongelige teaters elevskole og debuterte i 1902 på Dagmarteateret, hvor hun ble inntil 1905. Fra 1908 til 1910 arbeidet hun ved Det ny Teater og hun turnerte også i Norge og Sverige, men slo aldri riktig gjennom ved teateret.
Filmkarriere
I 1910 debuterte hun i stumfilmen Afgrunden. Den ble regissert av Urban Gad, og filmen ble både Asta Nielsens og dansk films europeiske gjennombrudd. Etter Afgrunden spilte Nielsen i ytterligere to filmer i Danmark, hvorpå hun flyttet til Tyskland og sammen med Urban Gad fikk stor suksess innen film. Mot slutten av første verdenskrig dro hun tilbake til Danmark, men returnerte til Tyskland og fortsatte filmkarrieren. Asta Nielsen mestret imidlertid ikke lydfilmen og hennes eneste lydfilm, Unmögliche Liebe (1932), ble ingen suksess.
Greta Garbo uttalte om Asta Nielsen at: «Når det kommer til... uttryk og bredde, så er jeg intet sammenlignet med henne». I perioden 1925-1933 ble hendes markante hus på ferieøyen Hiddensee sentrum for en større gruppe kunstnere. Asta Nielsen omtales i boken ''Det 20. århundrede – De 100 mest betydningsfulde personer i Danmark''.
Senere karriere
Asta Nielsen flyttet tilbake til Danmark for godt i 1937 og arbeidet med opplesninger i radio, skrev en selvbiografi og noen noveller. I 1968 skrev, instruerte og produserte hun en selvbiografisk film, Asta Nielsen, da hun var misfornøyd med den Henrik Stangerup hadde produsert om hennes liv.
Privatliv
I 1901 fikk hun datteren Jesta – men hun fortalte aldri hvem faren var, og oppdro henne som enslig mor. Jesta begikk selvmord i 1964 etter hennes mann, Paul Vermehrens, død. Asta Nielsen døde den 25. mai 1972, på Frederiksberg Hospital hvor hun var innlagt med et brukket ben. Hun er begravet i de ukjentes grav på Vestre Kirkegård hvor også hennes datter og svigersønn ligger.
Hygenhund
Opprinnelse og alder
Hygenhund er en støver som i hovedsak ble formet på Ringerike, Lier og Bærum. Navnet har rasen etter prokurator Hans Fredrik Hygen, som ble født på Odals Verk i 1808, der far hans var bestyrer. Hygen ble siden prokurator på Ringerike og flyttet dit omkring 1830. Far hans var også oppdretter av harehunder, den nå utdødde Odalshunden. H. F. Hygen var selv en kjent harejeger, og etter farens død startet han på 1830-tallet oppdrett med etterkommere av farens hunder. Det hevdes i så måte at H. F. Hygen var den første som startet regulær rasemessig avl av harehunder i Norge.På Ringerike parret han sine egne hunder med harehunder av ringerikstypen. Etter hvert tok sønnen, A.B. Hygen, over hundeoppdrettet.
Ved opprettelsen av spesialklubben for «Norske Harehunde» i 1902 var det tre fargevarianter som gikk igjen på norske harehunder. To fulgte hverandre ad, sort/blakk og grå droplet, eller «Dunkers rase» som den het på folkemunne. Den tredje fargen, rødbrun eller rødgul med hvite tegninger var i mindretall, men alt anerkjent som «Hygens rase». Dette ble også navnet på de to eldste nasjonale harehundrasene vi har i Norge. Dunker og Hygenhund.
Årene før og etter første verdenskrig var vanskelig for avlen på både hygenhunden og dunker. Mellom 1925 og 1934 var avlsarbeidet så lite attraktivt at mange betraktet de to rasene som samme hund. I denne perioden ble derfor dunker og hygenhund av NKK slått sammen under navnet Norsk harehund, selv om Norsk Harehundklub var sterkt imot sammenslåingen. Etter at avlsarbeidet på hygenhund tok seg opp i mellomkrigstida ble rasene igjen skilt med hver sin rasestandarder, i 1934. Det ble nå drevet et godt avlsarbeid, og ved andre verdenskrigs slutt sto det bra til med rasen.
På 1970-tallet ble det krysset inn nytt dunkerblod i rasen, samtidig som det ble arbeidet med å spore opp flere gode avlshannhunder for framtidig bruk. I årene 1990 til 1997 ble det igjen foretatt 4 nye innkrysninger av dunker, noe som bidro til at man fikk utvidet rasens avlsgrunnlag ytterligere. I dag har derfor rasen et godt genetisk fundament i Norge.
Utseende, anatomi og fysikk
Hygenhunden er en middels stor hund. Solid og tettbygget, rektangulær, med sterk overlinje. Mankehøyden er henholdsvis 47-55 cm for tisper og 50-58 cm for hannhunder. Hygenhunden skal ikke ha «glassøye».
Fargevarianter
Den mest vanlige fargen er rødbrun med hvite tegninger. Pelsen trenger jevnlig vedlikehold. Fargekombinasjoner med svart er en krysning og skal derfor påføres på stamtavlen X Hygenhund
Bruksområde
Hygenhunden er en drivende halsende jakthund som brukes til jakt på hare, rødrev og gaupe. Den er fra gammelt av kjent for sitt bærende mål, som er drant, skarpt og klingende, ofte nærmest entonet. Jegere forteller at å høre på ilterheten og variasjonene, som når hunden gir ekstra godt på når den ligger nær på haren, og blir grovere ettersom den ligger lengre bak, for så å øke på igjen når hunder på nytt nærmer seg, er på klar høstmorgen som religion for en harejeger.
Lynne og væremåte
Hygenhund er en selvstendig, hardfør og robust brukshund med behersket gemytt. Den har stor jaktlyst og trenger regelmessig og nok mosjon for å trives. Rasen bør ikke være et valg for nybegynnere, og den kan ikke anbefales som familiehund for passive mennesker. Den fungerer imidlertid godt sosialt om den får utløp for sin energi.
Annet
Hygenhund er en rase med dalende popularitet. I 1985 ble det registrert mer enn 100 hygenhunder i Norge. I 2008 ble det ifølge NKK kun registrert 17 hunder. Årsaken kan være sterk konkurranse fra utenlandske støvere, og da kanskje spesielt finsk støver, og en generelt dalende interesse for harejakt.
Liste over kulturminner i Fedje
Liste over kulturminner i Fedje er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Fedje. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Zoltán Czibor
Zoltán Czibor (født 23. august 1929 i Győr, død 1. september 1997 i Győr) var en ungarsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker Sommer-OL 1952 i Helsingfors.
Czibor ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det ungarske laget som vant OL-turneringen foran Jugoslavia og Sverige. Ungarn vant kvartfinalen mot med 7-1 og i semifinalen slo de  med 6-0. Finalen mot Jugoslavia, som ble spilt 2. august, endte med seier 2-0 til. Czibor spilte fire kamper og scoret to mål i turneringen.
Severnaja Semlja (øygruppe)
Severnaja Semlja (russisk: Северная Земля – Sévernaja Zemljá, «Nordlandet»), er en øygruppe på 37.000 km2 i det russisk arktis. Øygruppen ligger utenfor Tajmyrhalvøya helt nord i Sibir og er atskilt fra fastlandet av Vilkitsky-stredet. Denne øygruppen danner grensen mellom Karahavet i vest og Laptevhavet i øst, begge en del av Nordishavet.
Severnaja Semlja ble først oppdaget i 1913 og ordentlig kartlagt først i 1930–32, noe som gjorde den til den siste store øygruppen på jorden som ble utforsket. Administrativt utgjør øyene en del av Russlands føderale distrikt Krasnojarsk kraj. I sovjettiden var det en rekke forskningsstasjoner på forskjellige steder, men for tiden er de eneste menneskelige innbyggere på Severnaja Semlja de som er stasjonert på forskningsstasjonen Prima Polar Station nær Kapp Baranov. Den største isbreen i Russland, Vitenskapsakademiisbreen, ligger på Severnaja Semlja. Øygruppen er også ofte sammenkoblet med den flerårige arktiske havisen. Noe som både bidrar til å blokkerte Nordøstpassasjen og nok bidro til den sene oppdagelsen.
Historie
Selv om det ligger ikke langt utenfor Russlands nordkyst, ble Severnaja Semlja ikke formelt registrert før i det 20. århundre. Tidligere oppdagelsesreisende mente at det var en landmasse i det generelle området, for eksempel i rapporten fra Matvei Gedenschtrom og Yakov Sannikov fra 1810 på det tidspunktet utforsket de den nordlige delen av Sibir. Senere på 1800-tallet seilte Adolf Erik Nordenskiöld under Vega-ekspedisjonen veldig nær øyene i 1878, men la ikke merke til dem. I 1882 ledet den danske marineoffisen Andreas Peter Hovgaard en ekspedisjon i området (Dijmphna-ekspedisjonen), den hadde som mål å oppdage land nord for Kapp Chelyuskin. Imidlertid ble Hovgaard forhindret fra å oppnå sine mål etter å ha blitt fanget i tykk is, og ekspedisjonen hans var ikke i stand til å nå Taymyr-halvøyas bredder. Selv på slutten av 1800-tallet kunne hverken Nansens Fram-ekspedisjon fra 1895 eller Eduard Tolls russiske polarekspedisjon fra 1900–1902 registrere noen spor av land nord for det 55 km brede sundet mellom Karahavet og Laptevhavet de navigerte gjennom.
Senere utforskning og nåtid
I 1926 omdøpte Sovjetunionen det fortsatt ikke fullt utforskede landet Severnaja Semlja. I mai 1928 forsøkte Umberto Nobile og hans mannskap på luftskipet Italia å overflyge øyene, men ugunstige værforhold tvang dem til å svinge sørover når de bare var en time eller to unna øygruppens kystlinje.
Graf Zeppelin fløy over området under poloverflyingen i juli 1931 og tok bilde av og kartla deler av øyene. Pga tåke kunne de ikke se hele øygruppen. Basert på tyskernes kartlegging fikk en del områder tyske navn eller ble oppkalt etter tyske kommunister. Alle disse navnene ble endret til nøytrale eller russiske navn under andre verdenskrig.
Fylkesvei 5660
Fylkesvei 364 (Fv364) går mellom Herland og Gjervik på Atløyna i Askvoll kommune i Sogn og Fjordane. Veiens lengde er 12,4 km.
Severnaja Semlja (øygruppe)
Senere utforskning og nåtid
Fra våren 1931 til høsten 1933 kartla en ekspedisjon ledet av Georgy Ushakov øygruppen. Ushakov ble akkompagnert av geologen Nikolaj Urvantsev, veteranmåler Sergei Zhuravlev, og radiooperatøren Vasily Khodov Teamet etablerte en liten base ved Golomyanny - den vestlige enden av Sredniyøya vest for Oktoberrevolusjonsøya. Derfra foretok de flere landmålingsturer inn i innlandet og kystlinjene til de større øyene. Det første detaljerte kartet tegnet av ekspedisjonens kartografer viste at Severnaja Semlja var delt inn i fire hovedøyer. Geografiske trekk ved territoriet ble oppkalt etter kommunistiske organisasjoner, arrangementer og personligheter. Ushakov skrev følgende om Severnaja Zemlja:
Jeg har sett den gudforlatte Chukotka-halvøya, vært fanget av snøstorm på Wrangeløya, to ganger har jeg besøkt en tåkeinnhyllet Novaja Semlja, og jeg har sett Franz Josef Land med sin emaljehimmel og stolte klipper kledd i blå herdede isbreer, men ingen steder så jeg slik en slik dysterhet eller et slikt deprimerende livløst landskap som på Severnaja Semlja
Under den kalde krigen fortsatte øygruppen Severnaja Semlja å bli studert av et team av geologer fra instituttet for arktisk geology i Leningrad (St. Petersburg). Mellom 1948 og 1954 ble det samlet et omfattende geologisk kart under B. Egiazarov. [22] Også mer nøyaktige kart ble tegnet ved hjelp av kartografiske data samlet fra flyfotoundersøkelser.
Administrativt var Severnaja Semlja en del av Tajmyr autonome distrikt til dette distriktet ble slått sammen til Krasnojarsk kraj 1. januar 2007. For tiden tilhører den Taymyrsky Dolgano-Nenetsky distriktet i Krasnojarsk kraj. Det har vært en forespørsel fra Krasnojarsk kraj lovgivende forsamling om å gjeninnsette det tidligere navnet Severnaja Semlja som "keiser Nikolaj II Land" (russisk: Земля Николая II). Denne forespørselen er imidlertid foreløpig avvist.
Geografi
Severnaja Semlja består av fire store øyer - Oktoberrevolusjonsøya, Bolsjevikøya, Komsomolets og Pionerøya - og rundt 70 mindre øyer, som dekker et samlet areal på rundt 37.000 km2 (14.300 kvm). Den er skilt fra Tajmyrhalvøya av Vilkitsky-stredet.
Tre av hovedøyene er i stor grad dekket av isbreer, Oktoberrevolusjonen, Komsomolets og Pioneer, i tillegg til den mindre Schmidtøya helt i nordvest. Det sørligste punktet til Severnaya Semlja er kapp Neupokoyev ved på Bolsjevikøya. Øyrikets høyeste punkt er Mount Karpinsky (965 m), toppen av Karpinsky-breenl på Revolusjonsøya. Den røde hærsundet skiller Komsomolets fra Oktoberrevolusjonsøya og det bredere Shokalsky-stredet Bolsjevikøya fra Oktoberrevolusjonsøya. Begge sundene forbinder Karahavet i vest med Laptevhavet i øst.
Isbreer
Isbreene i skjærgården har en karakteristisk kuppelform med en kontinuerlig synkende overflate mot kantene. Stedene der breene når havet bidrar til dannelsen av isfjell. De mest aktive brefrontene er østsiden av Vitenskapsakademibreen ved Krenkelbukten. En annen ganske aktiv bre er Rusanovbreen på Oktoberrevolusjonsøya med sin endestasjon ved Matusevich-fjorden.
Oktoberrevolusjonsøya, med syv isbreer er øya med flest individuelle breer på Severnaja Semlja. Deretter følger Bolsjevikøya med seks, Komsomolets med fire, Pionerøya med to og Schmidtøya med en. Den største breen erVitenskapsakademibreen på Komsomolets, som også er den største isbreen i Russland — en 5.575 km2 og intil 819 m tykk iskuppel som når 749 m over havet og dekker omtrent to tredjedeler av overflaten av øya.
Oktoberrevolusjonsøya
Oktoberrevolusjonsøya (russisk: Остров Октябрьской Революции, Ostrov Oktyabrskoy Revolyutsii) er den største øya i Severnaja Semlja-gruppen i det russiske Arktis.
Octoberrevolutionsøya huser fem kuppelformede iskapper; med klokken fra nord heter de: Rusanovbreen, Karpinskybreen, Universitetsbreen, Vavilovbreen og Albanovbreen. Vavilov meteorologiske stasjon ble drevet fra 1974 til 1988 på den nordlige delen av Vavilovbreen. Podemnayaelven og Bolshaya-elven renner nordvest mellom Vavilov- og Albanovbreene, og elven Bedovaya renner nordover mellom Albanov og Rusanov. Den store Matusevich-fjorden og den mindre Marat-fjorden ligger på denne øya. Kapp October ligger i den nordlige delen av øya som vender mot Røde-hær-sundet.
Bolsjevikøya
Bolsjevikøya (russisk: о́стров Большеви́к) er den sørligste og nest største øya i gruppen, den ligger på andre siden av Shokalsky-stredet fra Oktoberrevolusjonsøya. Størrelsen på denne øya er estimert til 11.312 km2.
Bolsjevikøya er fjellaktig og når en høyde på 935 m. Den huser en arktisk forskningsstasjonen kalt Prima nær Kapp Baranov.
Deler av kysten av øya er preget av fjorder og dype bukter, med Mikoyan-bukten i nord og Solnechny-bukten i sør, og fjorder Akhmatov-fjorden, Thaelmann-fjorden, Spartak-fjorden og Partizan-fjorden.
Sissel Grude
Sissel Grude (født 17. februar 1967) er en norsk fotballspiller fra Ålgård som spilte for Klepp IL. Hun vant NM med Klepp i 1989 der hun scoret begge målene til Klepp i 2–1 seieren i cupfinalen mot Trondheims-Ørn. Hun fikk 14 landskamper og scoret ni mål i 1988 og 1989.
Severnaja Semlja (øygruppe)
Komsomoletsøya
Komsomoletsøya (russisk: остров Комсомолец) er den nordligste øya på øygruppen, og den tredje største øya i gruppen. Den er den 82. største øya på jorden. Det nordligste punktet på øya kalles Kapp Arktis. Dette er utgangspunktet for mange arktiske ekspedisjoner.
Størrelsen på denne øya er estimert til 9 006 km2. Høyeste punkt er på 780 m. Rundt 65% av øya er dekket av isbreer. Komsomoletsøya er hjemmet til den største isbreen i Russland, Vitenskapsakademiisbreen, som dekker det meste av øya mellom Krenkelbukten i øst og Zhuravlevbukten i vest.
Pionerøya
Pionerøya, (Ostrov Pioner på russisk). Det er den vestligste av de store øyene i Severnaja Semlja-gruppen, og er skilt fra Komsomoletsøya av Yuny-stredet. Pioneer-øya måler 1527 km2 i areal.
Schmidtøya
Schmidtøya, som måler 467 km2, ligger i den nordvestlige enden av øygruppen. Denne øya er ganske løsrevet fra resten av Severnaja Semlja-gruppen. Det er også den nordligste øya og ligger helt i regionen med permanent havis.
Denne øya er nesten helt dekket av Schmidt-breen. På grunn av sin utsatte posisjon er klimaet i Schmidt Island-området mye kaldere enn i resten av øygruppen. Schmidt Island ble oppkalt etter den sovjetiske forskeren Otto Schmidt.
Mindre øyer og øygrupper
I nærheten av hovedskjærgården til Severnaja Semlja er det en rekke mindre øyer og øygrupper. Det er også mange små kystøyer og holmer forskjellige steder, som Krupskoy vest for Pioneer og Naydenysh (russisk: Найдёныш) nær Cape Anuchin i oktoberrevolusjonsøya.Blant de andre mindre øyene finner vi blant annet Sedov-øyene, Krasnoflotskiye-øyene, Maly Taymyr, Starokadomsky og Lishniyøya.
Klima
Severnaja Semlja har et konstant kaldt og tørt klima med en årlig normaltemperatur på −16 °C og en normal årsnedbør på rundt 420 mm. Været er som regel overskyet. De månedlige normaltemperaturene varierer fra −29 °C i februar til −0,5 °C i juli. Øygruppen har store temperaturvariasjoner om vinteren når lavtrykk fra Nord-Atlanteren kommer inn i Arktis med nedbør og høyere temperaturer. Disse lavtrykkene er vanligst i september og oktober, og rundt 30 % av nedbøren gjennom året kommer i løpet av disse to månedene. Temperaturen ligger som regel rundt 0 °C på sommeren, og det ikke uvanlig med snøfall sommerstid. Om sommeren kan korte perioder med plussgrader oppstå når varme luftmassar siver nordover fra Sibir.
Plante- og dyreliv
Severnaja Semlja er en polar ørken med lite vegetasjon og permafrost 50 cm under bakken. Enkelte blomsterplanter finnes på øygruppen blant annet Cerastium og Saxifraga. Andre typer planter er moser som Detrichum, Dicranum, Pogonatum, Sanionia, Bryum, Orthothecium og Tortura, samt lav som Cetraria, Thamnolia, Cornicularia, Lecidea, Ochrolechia og Parmelia.
Det er observert 32 forskjellige fuglearter på Severnaja Semlja, og 17 av de hekker der. De vanligste fugleartene er alkekonge (Alle alle), krykkje (Rissa tridactyla), teist (Cepphus grylle), ismåke (Pagophila eburnea) og polarmåke (Larus hyperboreus), samt tundrafugler som snøspurv (Plectrophenax nivalis), fjæreplytt (Calidris maritima) og ringgås (Branta bernicla).
Det vanligste pattedyret på Severnaja Semlja er artisk lemen (Dicrostonyx torquatus), som finnes på alle de store øyene, og som enkelte steder har en tetthet på 500 dyr per km². Fjellrev (Alopex lagopus) har hi på øyene og jakter på lemen. Andre pattedyr går av og til over isen og kommer innom øyene, men har ikke en fast populasjon der. Artene det er snakk om er ulv (Canis lupus), isbjørn (Ursus maritimus), røyskatt (Mustela erminea), polarhare (Lepus timidus) og rein (Rangifer tarandus).
Konservatorium
Konservatorium, også kalt musikkonservatorium, er en offentlig eller privat høyere læreanstalt til utdannelse i musikk.
Historisk drev musikkonservatorier ofte både profesjonell utdannelse av musikere og fritidsundervisning, særlig av barn og unge. Fritidsundervisningen hadde dels et allmenndannelseselement, siden musikkundervisning på grunnleggende og middels nivå var relativt vanlig i borgerlige miljøer som en del av allmenndannelsen, og dels et rekrutteringselement, gjennom at musikalske talenter som senere gikk videre med en mer profesjonell musikkutdannelse gjerne begynte på fritidsundervisningen og ble oppdaget der.
I dag er betegnelsen konservatorium ikke like mye brukt som tidligere, og det er et tydeligere skille mellom institusjoner som gir fritidsundervisning og profesjonell utdannelse i musikk. De sistnevnte har i mange tilfeller fått status som høyskole eller i noen land universitet.
Norge
I Norge finnes det i dag åtte konservatorier:
Ørjan Mikkelsen
Ørjan Mikkelsen (født 20. desember 1987 i Hamar) oppvokst i Furnes er en norsk ishockeyspiller- og fotballspiller.
Ishockey
Ørjan Mikkelsen spiller på moderklubben sin, Storhamar Dragons. Han debuterte for Storhamars a-lag i 2008/2009-sesongen og var i 2009/2010-sesongen en del av a-stallen. Mikkelsen ble poengkonge og toppscorer for Storhamar 2 i 2008/2009 sesongen. Han har også spilt for Gjøvik Hockey i sesong 2010/11.
Under Ironman i 2009/2010 løp han 3000 meter på tiden 10.06.
Fotball
Ørjan Mikkelsen spiller også på Furnes Fotball.
Longyearelva
Longyearelva er ei om lag 5 km lang elv som renner ned fra isbreene Longyearbreen og Larsbreen inne i Longyeardalen, gjennom Longyearbyen og ut i Adventfjorden. Longyearbreen i sørøst har avrenning i bunnen. Elva dominerer Longyeardalen og krysses av fire bruer. Innerst har elva avsatt to-tre større endemorener, den største er dagens morene, men en meget stor morene løper også mellom Gruve 1b og Gruve 4, innenfor bebyggelsen.
Som andre elver på Svalbard er vannføringen ekstra stor i perioden april-juli, og det er gravd ut ekstra flomløp for Longyearelva for å gi plass for vår- og sommerflømmingen blant bebyggelsen. Både Adventelva og Longyearelva kan hver for seg tilføre Adventfjorden inntil 2 - 3,5 m³/sek i flomsesongen på forsommeren.
Johan Alfred Eklund
Johan Alfred Eklund eller J.A. Eklund som han selv alltid skrev (født 7. januar 1863 i Halvås i Ryda i Skaraborg, død 23. august 1945 i Brunskog i Värmland) var en svensk biskop, teolog og salmedikter.
Bakgrunn
Jon Afred Eklynd var søn til en skredder. Han var gift med Maria Petander, datter til en skreddermester, søster til David og Karl Petander, samt far til Harald Eklund.
Han jobbet som lektor i Göteborg fra 1889 til 1892.
Prest
Han ble deretter ordinert til luthersk prest i Skara i 1892. Han var deretter kapellan i Västra Tunhem fra 1892] til 1894, visepastor i Uppsala domkirke i perioden 1896-1902, dosent i apologetikk ved Uppsala universitet i 1896 og professor i teologi fra 1899. I 1902 ble han domprost i Kalmar stift.
Eva Luna
Eva Luna er en roman av Isabel Allende utgitt i 1987, på norsk i 1988.
Johan Alfred Eklund
Biskop
I 1907 ble han biskop i Karlstads stift. Han ble emeritus i 1938.
Gjennom kongelig utnevnelse ble han doktor i teologi ved Uppsala universitet i 1907. Han var en av de ledende personenne innen den såkalte ungkyrkorörelsen, og han var aktiv i Svenska kyrkans fornyelse av salmeboken på begynnelsen av 1900-tallet. Han er en av de viktige personen bak salmeboken som kom ut i Sverige i 1937, 1937 års psalmbok, og gav i prosessen som førte fram til denne boken ut sitt eget salmeboksforslag i 1934. Han er representert med er rekke salmer i salmeboktillegget Nya psalmer 1921
Museet Kystens Arv
Museet Kystens Arv ble åpnet i 1989 med formål om å bevare og formidle kystkulturen på Trøndelagskysten. Museet har en av landets største samlinger av tradisjonsbåter, eget trebåtbyggeri, utstilling om Lofotdrifta, smie, flere naust, husmannsplass, bruksbåter, sengeplasser, teltplasser og kafé. Museet ligger på Stadsbygd i Rissa ved fjorden, kun 17 kilometer fra Trondheim. Det er ei åpen fin bygd vendt mot sør med utsikt over fjorden. Museet ligger ved utløpet av Prestelva, som er et fint turområde, der også Tinnarosen kafé ligger.
Lofotdrifta
Dette er en fast utstilling bygd rundt båten «Den siste viking», en storfembøring bygget for 75 år siden i etterkant av utgivelsen av boka skrevet av Johan Bojer. Den gir et innblikk i livet til lofotfiskerne for over hundre år siden.
Båtbyggeriet
På Båtskott trebåtbyggeri bygges båter fra 8 til 60 fot. De har spesialisert seg på bygging av tradisjonelle klinkbygde båter fra Midt-Norge.
Torsten Kreuger
Torsten Kreuger, født 17. juni 1884 i Kalmar, død 12. oktober 1973 i Genève, Sveits, var en svensk industrialist, bankmann og aviseier. Han ble utdannet til sivilingeniør ved Chalmers i Gøteborg. Torsten Kreuger var bror til Ivar Kreuger (1880-1932). I 1932 ble han dømt til et års straffarbeide for de uregelmessigheter som han ble ansett å ha begått som administrerende direktør for Högbroforsens Industri AB som i 1920 hadde blitt overtatt av holdingselskapet Kreuger & Toll og som etter Ivar Kreugers død i 1932 i forbindelse med Kreugerkraschet ble slått konkurs.
Familie
Han var sønn av Ernst August Kreuger og Jenny Emelie Forssman. Han var gift tre ganger: (1) med Elsa Anne Cecilia Tamm (av friherreetten Tamm), (2) med Mary Wilhelmina (Mimmi) Nobel, og (3) med Diana Blanchefleur Hedberg.
Med Elsa Tamm fikk han en sønn, Carl Kreuger, født 1914 og tre døtre: Britta født 1916, Disa født 1920 og Inga født 1922. Med Diana Blanchefleur Hedberg fikk han tre sønner, Björn Kreuger, John Kreuger og Sten Kreuger
De første årene innen fyrstikkindustrien
På oppdrag av sin far og farbror bygde han opp Kalmar tändsticksfabrik 1905 som han var sjef for frem til 1912 da AB Kalmar-Mönsterås Tändsticksfabrik ble stiftet på Ivar Kreugers initiativ. Torsten ble utsett til å være administrerende direktør (VD) for det ny selskapet, men han innehadde den posten bare et år frem til at selskapet gikk inn i AB Svenska Förenade Tändsticksfabriker som ble stiftet i 1913, hvor  Kreuger overtok  posten som administrerende  direktør. Han var også sjef for maskinfabrikken Siefwert & Fornanders Eftr. som ble kjøpt opp av broren, Ivar Kreuger i 1914. Omkring 1914 forlot han sin brors forretningsgruppe og flytter opp til Stockholm for å innlede en ny karriere utenfor fyrstikkindustrien som han hadde bygget opp, en forretningsgruppe rundt holdingselskapet Industri AB Standard. I 1917 ansatte han Hjo Bank.
På 1920-tallet medvirket  han sporadisk i Ivar Kreugers oppbygging av sitt fyrstikkimperium, blant annet ved å gjennomføre fyrstikkmonopolet i Polen 1922-25 og  grunnla Amerikanska banken i Warszawa. Han og broren hadde en stor finansiell innflytelse i Polen, Finland, Latvia, Litauen, Danzig, Tsjekkoslovakia, Østerrike, Ungarn og Romania, og var i noen år polsk generalkonsul i Stockholm.
Dendrokronologi
Dendrokronologi (fra engelsk dendrochronology), treringdatering eller årringdatering er en metode for absolutt datering av fellingsåret for tømmer. Metoden ble utviklet av den amerikanske astronomen A.E. Douglass på begynnelsen av 1900-tallet, selv om prinsippet var kjent lenge før. Det var ikke før på 1930-tallet at metoden ble innført til Europa. Først på 1960-tallet ble det tatt i bruk datamaskiner og statistisk analyse for å bygge opp de kronologier som i dag brukes innenfor arkeologien.
Metoden baserer seg på variasjoner i trærnes årringer, år for år gjennom historien. Årringene varierer i forhold til vektsforholdene de enkelte år. Dette gjøres ved at man måler tykkelsen på årringene i forhold til hverandre. Ved å arbeide seg bakover til stadig eldre tømmer har man kunnet bygge opp tabeller, såkalte grunnkurver. Dette er et møysommelig og tidkrevende arbeid.
Torsten Kreuger
Torsten Kreugers egen forretningsvirksomhet
Fra 1928 virket Torsten Kreuger på heltid i Stockholm der han innrettet seg på bankvirksomhet, industri og avisutgivelse. Fra 1927 eide han Stockholms Dagblad, Stockholms-Tidningen og Aftonbladet. For avisene bygde han Citypalatset på Norrmalmstorg i 1933. I 1928 ervervet han aksjemajoriteten i Sydsvenska banken med sete i Malmö, men det måtte han gi fra seg i 1935. Banken hadde gjennom et holdingselskap betydelig interesser i blant annet Munksjö, Fiskeby, Tidaholms bruk, Svenska Järnvägsverkstäderna (ASJ) og ASEA.
Dendrokronologi
En grunnkurve er imidlertid kun gjeldende for et begrenset geografisk område, der en kan regne med at vekstforholdene er noenlunde ensartet. I Norge har det lenge vært arbeidet med å bygge opp regionale grunnkurver for furu. For Agder fylke finnes det for eksempel en furukurve som går tilbake til slutten av vikingtiden, mens kurven for Midt-Norge når helt ned til 700-tallet e.Kr. I andre deler av Nord-Europa har eik vært et viktigere materiale så vel til bygnings- som til skipstømmer. Det er derfor gjennom årene bygd opp et godt nettverk for grunnkurver for eik i blant annet Danmark. For Norges del finnes det en eikekurve som omfatter Agder, og som går tilbake til omkring år 1200.
Torsten Kreuger
Torsten Kreugers egen forretningsvirksomhet
På 1930-tallet forsøkte han å kreve eiendomsretten til Svenska Dagbladet gjennom sin aksjemajoritet der, men lykkes ikke. Fra 1943 eide han også Västernorrlands Allehanda.
Dendrokronologi
En prøve fra et gammelt, men levende tre kan være utgangspunktet for en kurve. Det neste kan være en tømmerstokk fra et hus som ble oppført da det det levende treet var ungt. Slik vil prøve etter prøve overlappe og bringe kurven bakover i tid, stadig med en sikker datering.
Disse kan brukes til kalibrering av karbondateringer for å gjøre dem mer nøyaktige.
Ved hjelp av dendrokronologi kan en datere bygninger og gjenstander av tre. En sammenligner da en prøve fra f.eks. tømmeret i en kirke med grunnkurven fra området. Om prøven fra kirken har en barkkant er det mulig å finne det eksakte fellingsåret for treet den er hentet fra. Man vet imidlertid ikke når treet ble brukt som bygningsmateriale og får derfor kun en bakre datering for reisningen av bygningen.
Dendrokronologi kan også gi svar på hvilket geografisk område treet kommer fra. Fordi mye tømmer ble eksportert fra Norge har de norske grunnkurvene interesse langt utover i Europa.
Osebergskipet er datert med dendrokronologi, og det har i 2009 lykkes å bestemme i hvilken geografisk region trematerialene skipet er bygget av har vokst.
Metoden gir ikke svar på om materialer kan være gjenbrukt i en nyere bygning. Det er derfor nødvendig å ta flere prøver fra et byggverk for å kunne si noe om bygningshistorien, og dendrokronologi må alltid brukes sammen med en bygningsarkeologisk undersøkelse, slik at spor etter gjenbruk avdekkes.
I Norge foregår dendrokronologisk analyse av furu ved NTNU i Trondheim samt Dendroøkologen i Tromsø. Eikeanalyser utføres blant annet ved Nationalmuseet i Danmark.
Charlie’s Angels (2011)
Charlie's Angels er en amerikansk action- og kriminalserie som gikk på ABC i 2011. Den var en nyinnspilling av den opprinnelige TV-serien med samme navn, som ble produsert mellom 1976 og 1981.
Serien ble utviklet av Alfred Gough og Miles Millar for ABC, basert på 1976-serien med samme navn skapt av Ivan Goff og Ben Roberts. Serien ble vist fra 22. september til 10. november 2011. Det var planlagt med 13 episoder, men etter kun fire episoder ble produksjonen stoppet grunnet elendige seertall. Tre av de fire episodene som allerede var laget, men ikke sendt, ble så sendt som programfyll på mindre attraktive tidspunkt.
I serien møter vi etterforskeren Charles Townsend, spilt av Victor Garber, som er oppdragsgiver for de tre kvinnene Kate Prince, spilt av Annie Ilonzeh, Eve French, spilt av Minka Kelly og Abby Sampson spilt av Rachael Taylor.
Ture Hedman
Ture Eskil Hedman (født 18. desember 1895, død 3. august 1950) var en svensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Hedman ble olympisk mester i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det svenske laget som vant lagkonkurransen i turn svensk system foran Danmark. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og siste plass med 1324,833 poeng
Sámi dieđalaš áigečála
Sámi dieđalaš áigečála er et vitenskapelig tidsskrift som publiseres på samisk. Tidsskriftet utgis av Senter for samiske studier ved Universitetet i Tromsø og Samisk høgskole i Kautokeino, og blir i hovedsak finansiert av Norges forskningsråd. Fra og med 2010 er alle tidsskriftets artikler tilgjengelig i elektronisk form som open access.
Redaksjonen består (i 2015) av Kaisa Rautio Helander (Samisk høgskole), Berit Anne Bals Baal (UiT), Vuokko Hirvonen (Samisk høgskole), Johan Klemet Kalstad (Samisk høgskole), Jussi Ylikoski (UiT), Berit Nystad Eskonsipo (UiT) og Bjørn Hatteng (UiT).
Liste over kulturminner i Austrheim
Liste over kulturminner i Austrheim er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Austrheim. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Dan Lovrović
Dan Lovrović (født 7. desember 1984) er en kroatisk seiler som spesialiserer seg i starbåt og finnjolle. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 16.
Dance (Our Own Party)
«Dance (Our Own Party)» (norsk oversettelse: dans (vår egen fest)) er en sang fra 2023 med det maltesiske indiepopbandet The Busker. Sangen vant sangkonkurransen Malta Eurovision Song Contest 2023 og var Maltas bidrag til Eurovision Song Contest 2023.
Om sangen
Sangen er skrevet av de tre bandmedlemmene David Meilak, Jean Paul Borg og Sean Meachen. I tillegg har Matthew James Borg og Michael Joe Cini bidratt i låtskrivingen.
Dimmit County
Dimmit County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i den sørlige delen av staten og det grenser mot Zavala County i nord, Frio County i nordøst, La Salle County i øst, Webb County i sør og mot Maverick County i vest.
Dance (Our Own Party)
Om sangen
Sangen ble skrevet i 2022 og sendt inn til den maltesiske sangkonkurransen Malta Eurovision Song Contest 2023, der vinneren får representere landet i Eurovision Song Contest 2023.
Dimmit County
Dimmit Countys totale areal er 3 456 km² hvorav 9 km² er vann. I 2000 hadde fylket 10 248 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Carrizo Springs. Fylket har fått navn etter Philip Dimmitt.
Dance (Our Own Party)
Om sangen
I november 2022 ble The Busker bekreftet som en av 40 deltakere i konkurransen. I finalen lørdag 11. februar 2023 vant bandet konkurransen med «Dance (Our Own Party)». Som vinner ble sangen Maltas bidrag til Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool.
Sangen ble utgitt i studioinnspilt versjon 3. mars 2023, som nedlastning og på ulike strømmetjenester. Musikkvideoen ble utgitt 9. mars 2023 på Eurovision Song Contests offisielle YouTube-kanal.
Eurovision Song Contest
Malta deltok i semfinale 1 tirsdag 9. mai i Liverpool. Der endte sangen på 15. og siste plass med 3 poeng. Den kvalifiserte seg dermed ikke til finalen lørdag 13. mai.
Singapores forsvar
Singapores forsvar (engelsk: Singapore Armed Forces (SAF)) er det militære forsvaret til Singapore. Det består av Singapores hær (Singapore Army), Singapores luftforsvar (Republic of Singapore Air Force (RSAF)) og Singapores marine (Republic of Singapore Navy (RSN)).
Forsvaret baserer seg på verneplikt og har en stående styrke på rundt 71 600 personell og er i stand til å mobilisere rundt 350 000 reservister.
Historie
Opphavet til Singapores forsvar var Straits Settlements Volunteer Force (SSVF) som ble dannet i 1922. Denne styrken var basert på det tidligere Singapore Volunteer Artillery (SVA) som ble etablert i 1888. I 1915 bidro SVA til å slå ned et mytteri blant sepoyene i Singapore.
Under andre verdenskrig tok SSVF del i slaget om Singapore og ble tatt til fange av japanerne. Etter krigen ble SSVF etablert på nytt i 1948 før det ble nedlagt og overført til Singapore Military Forces (SMF) i 1954. I 1961 ble SMF omdøpt til Singapore Armed Forces.