cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nannestad kirke
Orgel
Orgelet er bygget av Rieger Orgelbau Gmbh fra Østerrike i 2007. Det erstattet et elektropneumatisk orgel fra 1954, bygget av Jørgensen i Oslo. Dette orgelet erstattet i sin tur et orgel fra 1873 bygget av Brantzæg. Orgelet i Nannestad er middelstort med 23 stemmer fordelt på to manualer og pedal. I tillegg er svellverket fra det gamle orgelet tatt i bruk som fjernverk. Til sammen er det 30 stemmer organisten har til disposisjon.
Orgelet er bygget med mekanisk traktur, det vil si med mekanisk overføring fra tangentene til ventilene som slipper luft til pipene, med unntak av fjernverket som er elektrisk betjent. Registreringen av orgelet er Riegers egen konstruksjon, og er datastyrt. Orgelfasaden er beholdt fra Jørgensenorgelet fra 1954
Disposisjon: Hovedverk  		I Bourdon		      16’ Principal		8’ Gedackt		       8’ Octave			4’ Superoctave		2’ Mixtur		III-IV	1 1/3’ Trompete		8’
Svellverk		II Flöte			8’ Salicional		8’ Voix Celeste		8’ Bourdon		       8’ Principal		4’ Traversflöte		4’ Quinte			2 2/3’ Piccolo		       2’ Terz			1 3/5’ Plein Jeu	IV	2’ Oboe			8’ Tremulant
Pedal			P Subbass		      16’ Gemshorn		8’ Gedackt		       8’ Choralbass		4’ Stillbasson		16’
Fjernverk		II Quintade		16’ Soloflöte		8’ Viola d’Amore	       8’ Voix Celeste		8’ Principal 		4’ Sesquialtera 		2 2/3’ Trompet 		8’
Zimbelstern
Kirketekstiler
I 2011 tok Nannestad kirke i bruk et nytt sett kirketekstiler bestående av messehagel, stola, antependium og lesepultklede i den liturgiske fargen fiolett. Alle delene i dette settet var designet av Ellen Fostvedt, som også hadde vevet damaskveven som de fire gjentandene var tilvirket av. Hele settet er prydet med broderier utført av Margherita Ficko.
Gunnar Isachsen
Gunnerius Ingvald Isachsen (født 1868 i Drøbak, død 1939 i Asker) var en norsk offiser og oppdager.
Isachsen ble premierløytnant i kavaleriet 1891, rittmester 1899, fikk avskjed som fastlønnet offiser 1917 og major i landvernet 1924. Gunnar Isachsen var bestyrer (og senere den første direktør) ved Norsk Sjøfartsmuseum fra 1923. Han var med på Otto Sverdrups ekspedisjon med «Fram» 1898-1902 som topograf, og kartla store områder av inntil da ukjente øyer nord for Canada. Fra 1903 til 1905 deltok han i fransk militærtjeneste i Algerie og Paris, og i 1906 og 1907 ledet han ekspedisjoner til Svalbard. Disse var utsendt og bekostet av fyrst Albert I av Monaco.
I 1909 og 1910 ledet han ekspedisjoner til Spitsbergen finansiert av den norske stat, en pionérinnsats for det senere norske systematiske forskningsarbeid på Svalbard. Ved Spitsbergenspørsmålets behandling på fredskonferansen i Paris 1919 var Gunnar Isachsen den norske regjerings tekniske delegerte. Isachsen deltok i ekspedisjoner til Øst-Grønland i 1923 og 1924, og var med særskilt oppdrag på hvalfangst i Rosshavet 1926-27, Statens hvalinspektør i Sørishavet 1929-30, leder av den fjerde Norvegia-ekspedisjonen rundt Sydpolkontinentet 1930-31.
Familie
Han var gift to ganger, 1903 og 1916. I først ekteskap med Signe Amalie Eide (1876-1911) fikk han seks barn. Tre av dem vokste opp. Den eldste var Fridtjov Isachsen. I andre ekteskap med Marie Sophie Frederikke Steenstrup (1884-1958) fikk han ytterligere åtte barn. Fem av dem vokste opp.
Æresbevisninger
Han er avbildet på et norsk frimerke utgitt i 2006 i anledning 100-årsminnet for utforskningen av Svalbard.
I Canadisk Arktis er en værstasjon Isachsen oppkalt etter ham.
Manchacsump-broen
Manchacsump-broen (egentlig Manchac Swamp Bridge) er en bro i Louisiana i USA. Med en totallengde på 36710 meter er den den tredje lengste broen i verden. Broen fører motorveien Interstate 55 over sumpen Manchac.
Storbritannia under Sommer-OL 1988
Storbritannia under Sommer-OL 1988. 382 sportsutøvere fra Storbritannia deltok i tjuefem sporter under Sommer-OL 1988 i Seoul. De kom på tolvteplass med tre gull-, fem sølv- og fem bronsemedaljer. Landhockeyspilleren Ian Taylor var Storbritannias flaggbærer under åpningsseremonien.
Série C
Campeonato Brasileiro Série C er den tredje øverste divisjonen i Brasiliansk herrefotball. Ligaen består av 2 avdelinger á 10 lag.
Nationale brasilianische Fußball-Ligen
National Cherry Blossom Festival
National Cherry Blossom Festival (Den nasjonale kirsebærtreblomstringsfestival) er en årlig borgerlig fest i  Washington, DC som varer fra 31. mars til 15. april, til minne om den gave av 3 000 japanske kirsebærstrær som den 27. mars 1912 ble gitt til den amerikanske hovedstaden av Tokyos borgermester Yukio Ozaki. Borgermester Ozaki donerte trærne for å utdype det spirende vennskap mellom USA og Japan.
Den drøyt to uker lange festival begynner med en åpningsseremoni, med en påfølgende serie med mangeartede aktiviteter og kulturelle evenemanger. Hver dag er det en sushi/sake-servering, undervisning om kirsebærstreblomster og en sykkeltur rundt the Tidal Basin. Det arrangeres også kunstutstillinger (fotografi, skulptur, animasjon), kulturelle forestillinger, rakugo, moteshow for kimono, dans, sang, kampsport og en turnering for rugby union. Feiringen inneholder enorme og fargerike heliumballonger, flottører, marsjerende band, musikk og andre aktiviteter.
Tansu Çiller
Tansu Çiller (født 24. mai 1946 i Istanbul i Tyrkia) var Tyrkias statsminister fra 1993 til 1996.
Bakgrunn
Tansu Çillers far var guvernør for provinsen Bilecik på 1950-tallet.
Hun studerte økonomi ved handelshøyskolen i Istanbul, og fortsatte ved University of New Hampshire of tok doktorgrad ved University of Connecticut. Hun avsluttet senere sine postdoktorale studier ved Yale University.
Çiller underviste i nasjonaløkonomi ved Franklin och Marshall College i Lancaster i Pennsylvania. I 1978 ble hun foreleser ved Bogazici-universitetet i Istanbul og i 1983 ble hun utnevnt til professor ved samme institusjon. Hon ble senere ordførende i den senere nedlagte Istanbul Bank.
Statsminister
I juni 1993 overtok hun som statsminister etter at Süleyman Demirel var blitt valgt til president. Hun var Tyrkias statsminister mellom 1993 og 1996. Etter at Det republikanske folkeparti (CHP) trakk seg ut av koalisjonen i 1995 forsøkte hun å danne en minoritetsregjering, men mislyktes i dette
Senere virke
Tansu Çiller var også Tyrkias utenriksminister og visestatsminister 1996-1997.
Etter et nederlag i valget i 2002 gikk hun i pensjon og trakk seg fra politikken.
Ferrari 250
Ferrari 250 (1953–1964) er en rekke sportsbiler i ulike varianter, laget av italienske Ferrari. De fleste hadde 12 sylindre (V12) på 3 liter og fra 240 til 280 hk, og hadde enten et langt eller kort understell (SWB eller LWB) på 2.4 eller 2.6 meter.
Den var en etterfølger til Ferrari 225 S fra 1952. Modellnavnet anga volumet i en enkelt sylinder; 125 hadde 125 ccm, tilsammen 1 500 ccm, altså bare halvparten av det 250 har.
Racingmodeller
250 S vant Mille Miglia 1952 og deltok senere i 24-timersløpet på Le Mans.
thumb|1953 250 MM 250 MM (MM for Mille Miglia) fra 1953 var en løpsbil, coupe fra Pininfarina. En cabriolet vant Mille Miglia-løpet 1954.
250 GTO kalles ofte den første superbilen. 250 GTO/64 fra 1964 ble produsert i 39 eksemplarer.
250 P var en prototype fra 1963 som hadde 250-motoren fra Testa Rossa midtmontert.
250 Export og Europa fra 1953 hadde en Lampredi (ikke Colombo) V12-motor på 3 liter. Export var en SWB og lik 250MM, Europa så helt annerledes ut med ekstra lang (2.8 meter) akselavstand og et karosseri ikke ulikt Ferrari America. 21 eksemplarer.
GT-modeller
250 Europa GT ble introdusert på bilutstillingen i Paris i 1954. Det var en toseters coupé designet av Pininfarina.
250 GT Boano fra 1956 ble bygget av Mario Boani, tidligere Ghia. 74 var SWB coupe, bortsett fra 0461 GT som var cabriolet.
250 GT Berlinetta "Tour de France" (TdF) (1956–59) var oppkalt etter det ti dager lange billøpet, ikke det berømte sykkelløpet. En 250 GT Interim SWB ble bygd for 24-timersløpet på Le Mans.
250 GT cabriolet (LWB) fra 1957 hadde karosseriet fra 250 GT Berlinettae. Serie 1 ble produsert i om lag 36 eksemplarer, serie 2 (fra 1959) i om lag 200.
Kjerringnes
Kjerringnes er et sted i Sortland kommune i Nordland. Stedet ligger på Hinnøya, like nord for Sigerfjord.
På Kjerringnes ligger Vesterålens eneste golfbane. Banen har 6 hull.
Ferrari 250
GT-modeller
250 GT Coupe fra 1958 var tiltenkt serieproduksjon for å sikre inntjening og ble produsert i 335 nesten identiske eksemplarer.
Kjerringnes
Her finnes også Kjerringnesvassdraget med Kjerringneselva og Kjerringnesvatnet, som er et anadromt vassdrag. Fiske i elva er bare tillatt for grunneiere, men det er mulig å kjøpe fiskekort for Kjerringnesvatnet. Riksvei 85 utenom Sigerfjord går gjennom Kjerringnesdalen. Veiparsellen med Sigerfjordtunnelen fra Langvassdalen i Kvæfjord ble åpnet i 1995.
Ferrari 250
GT-modeller
250 GT Spider fra 1959 lignet på GT Coupe fra året før. Rundt 200 eksemplarer ble produsert.
250 GT Berlinetta SWB fra 1959 ble en viktig racerbil, bygd i 250 eksemplarene i stål og aluminium, også bygd som gatebil (lussi). Den hadde skivebremser og vant vant GT-klassen i konstruktørmesterskapet for Ferrari i 1961.
250 GT Spyder California SWB fra 1960 var erstatning for LWB California Spyder, basert på 250 GT SWB, med skivebremser og 280 hk. 55 eks.
250 GT/E var en Pininfarina-designet videreføring av 250 GT LWB. Med 240 hk var den første 4-seters (2+2) som Ferrari produserte i større antall, om lag tusen eksemplarer, og ble således viktig inntektskilde for fabrikken. Den ble bygget fra 1959 til 1963, da som tre serier. Den ble etterfulgt av 4-seteren 330 America.
250 GT Lusso eller GTL (1962 til 1964) hadde 240 hk. Kjendisene Steve McQueen og Eric Clapton har hatt slike.
330 America (1963) hadde en 4-liter motor som i de senere Ferrari 330. 50 eksemplarer.
Anne Karen Bjelland
Anne Karen Bjelland (født 1952 i Bergen) er en norsk sosialantropolog og professor ved Universitetet i Bergen.
Bjelland fullførte i 1981 hovedfag i sosialantropologi ved Universitetet i Bergen på oppgaven Aldershjemmet som livsmiljø: En analyse av beboernes tilpasningsmønstre og identitetshåndtering. I 1990 avla hun dr.polit.-graden på avhandlingen ''«Sorgerne glemmer jeg, minnerne gjemmer jeg -». En studie av beboernes identitetshåndtering i aldershjem''. I sin forskning har Bjelland særlig beskjeftiget seg med helse- og sosialsektoren, da i særdeleshet spørsmål knyttet til aldring, eldre og institusjonsomsorg, men også helse og sykdom i kulturelt perspektiv.
Bjelland har vært tilknyttet Institutt for sosialantropologi, Universitetet i Bergen siden 1982, først som vitenskapelig assistent og så som NAVF-stipendiat. Fra 1985 til 1986 var hun amanuensis i helse- og sosialadministrasjon ved Sogn og Fjordane Distriktshøgskule, før hun returnerte til UiB for å sluttføre sin stipendiatperiode. Fra 1988 til 1989 var hun ansatt ved Institutt for helse- og sosialpolitikk ved UiB, først som amanuensis og deretter som førsteamanuensis. I 1989 ble Bjelland førsteamanuensis ved Institutt for sosialantropologi, Universitetet i Bergen. Fra 1995 har hun vært professor samme sted.
FIS-renn
FIS-renn er skirenn organisert av Det internasjonale skiforbundet (FIS) som ikke inngår i noen sammenlagtkonkurranse. FIS-renn arrangeres i alpint, langrenn, freestyle og snøbrett. I skihopping ble FIS-renn erstattet av FIS-cupen i 2005.
I motsetning til sammenlagtkonkurransene (for eksempel verdenscup, europacup, NorAm-cup eller kontinentalcup) blir det i FIS-renn ikke gitt cup-poeng eller laget noen sammenlagtrangering for hele sesongen. Resultatene i FIS-renn gir i stedet såkalte FIS-punkter, som regnes ut etter et komplisert system.
Vinneren av et FIS-renn vil få 0 poeng, og punkter fordeles på utøverne nedover på resultatlista. Hvor få FIS-punkter en utøver har avgjør om utøveren får delta i verdenscup, europacup eller VM. Derfor er de fleste deltakerne i FIS-renn unge utøvere i begynnelsen av sin internasjonale karriere. Ved enkelte anledninger deltar imidlertid også topputøvere i FIS-renn, når det er pause i verdenscupen eller før verdenscupen starter opp om høsten, og i slike tilfeller kan deltakernivået være svært høyt.
Serafino Vannutelli
Serafino Vannutelli (født 26. november 1834 i Genazzano i Kirkestaten, død 19. august 1915 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var lenge tilknyttet det pavelige diplomati, i Latinamerika og i Europa, og ble senere gitt høye verv i den romnerske kurie. Han var bror av Vincenzo Vannutelli, som også ble kardinal.
Bakgrunn
Serafino Vannutelli ble født i Genazzano og var bror av Vincenzo Vannutelli, som også ble kardinal. Han mottok de lavere vielser i 1857, ble ordinert til subdiakon i 1859 og diakon i 1860.
I Roma tok han doktorgraden i filosofi, teologi og utroque iure, dvs. både kirke- og sivilrett.
Prest
Han ble presteviet i 1860, og ble professor i teologi ved det pavelige seminar. En periode var han ved nuntiaturet i Mexico, for så å vende tilbake til Roma etter Maximilian I av Mexicos fall i 1867. Han ble så sendt til nuntiaturet i Bayern.
Biskop
I 1869 ble han utnevnt til titularerkebiskop av Nikea og bispespeviet 18. juli av kardinal Costantino Patrizi Naro, og sendt som apostolisk delegat til Ecuador, Peru, Nueva Granada, Venezuela, El Salvador, Guatemala, Costa Rica, Honduras og Nicaragua. I 1875 kom han tilbake til Europa og ble nuntius til Belgia; i 1880 ble han nuntius til Østerrike-Ungarn.
Kardinal
Pave Leo XIII kreerte ham til kardinalprest av Santa Sabina ved konsistoriet mars 1887. Han ble prefekt for Kongregasjonen for avlat og relikvier (senere nedlagt; oppgavene er omfordelt) i 1888, camerlengo for kardinalkollegiet 1891, prefekt for Indekskongregasjonen (senere nedlagt; funksjonen avskaffet) og sekretær for Det hellige officium i 1903. I noen meåneder i 1893 var han også erkebiskop av Bologna. Han hadde også en rekke andre verv i Den romerske kurie. Han var også med på konklavet 1903, som valgte Pius X.
I mai 1914 ble han dekanus for kardinalkollegiet og ble kardinalbiskop av Ostia, embeter han hadde til sin død. I kraft av dette dekanembetet ledet han konklavet 1914, som i august valgte Benedikt XV. Denne oppgaven var meget utfordrende for ham, idet han var «almost blind ... stone deaf ... and weakened from nervous prostration». På vei til det pavevalget fra Napoli ble toget utsatt for bombeangrep; flere passasjerer, men ikke Vannutelli, ble såret.
Folldal Gruver
Folldal Gruver i Folldal i Innlandet startet drift i 1748 og ble lagt ned i 1993. I forbindelse med tusenårsskiftet ble gruvene valgt til kommunens tusenårssted.
Grunnlaget for driften av gruven var kobberkis fra den kaledonske fjellkjede.
Gruvedrift har hatt avgjørende betydning for Folldals utvikling fra 1700-tallet og fram til i dag. Driften i Folldal hovedgruve, Gammelgruva, startet formelt i 1748. Rundt 1850 ble verket overtatt av et nytt interessentskap. I perioder sysselsatte gruva opptil 550 personer. Folldal Verk leverte kobber, sink og svovel. I tiden fram til 1878 ble malmen fraktet med hest til Lovise smeltehytte i Alvdal.
Fra 1878 til 1906 var det et opphold i driften. Da driften startet igjen i 1906 ble malmen fraktet med taubane den samme strekningen, rundt 34 kilometer til Alvdal stasjon. Hovedgruva ble nedlagt i 1941 da den var tom. Under andre verdenskrig klarte motstandsmann og ingeniør Thorvid Grønli å bremse produksjonen, men han ble avslørt og måtte forlate bedriften. Produksjonen tok seg da opp.
Virksomheten ble drevet videre på flere andre forekomster i området frem til 1968. Da ble gruvedrift og oppredning flyttet til Tverrfjellet på Hjerkinn, i Dovre kommune, ca. 30 km fra Folldal sentrum. Virksomheten der ble nedlagt i 1993. Taubanen ble lagt ned i 1969 og demontert året etter.
Andre verk
Folldal verk drev også kobbergruven i Repparfjord fra 1970 til virksomheten ble nedlagt i 1979.
Kulturvern og museumsdrift
Stiftelsen Folldal Gruver (SFG) ble opprettet i 1988 av Folldal kommune. Stiftelsens oppgave var/er å sørge for varig vern av anlegg, bygninger og utstyr fra gruvedriften. Det finnes om lag 70 bygg som står i forbindelse med det gamle gruvemiljøet. Det er brakker som gruvearbeiderne bodde i, funksjonærboliger og direktørbolig. Området viser de tydelige klasseskillene i gruvesamfunnet. I tillegg har området godt bevarte driftsbygninger. I dag er stiftelsen Folldal Gruver et aktivt museum med tilbud som:
Forurensning
I tiårene etter nedleggelsen av gruvedriften i Folldal har utslipp av giftig avfall fra anlegget vært et vedvarende problem for myndigheter og lokalbefolkning. I 2013 presenterte Aftenposten problemet slik for sine lesere:"«Store mengder tungmetall fra nedlagte Folldal gruver i Hedmark renner fortsatt ut i elven Folla. Staten har ansvaret for rensing, men har ikke funnet ut hvordan.»"I 2021 var problemet fortsatt ikke løst, og NRK.no meldte:"«15 år etter at staten slo fast at staten må stoppe forurensinga fra de gamle gruvene i Folldal, renner det fortsatt tonnevis med gift ut. En ny rapport har heller ikke løsningen.»"
Fylkesvei 3638
Fylkesvei 3638 går mellom Kroken og Tørvolt i Grimstad kommune. Veien er 980 meter lang.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 45.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 55 (Aust-Agder).
SVR
Sluzjba vnesjnej razvedki (SVR) (russisk: Служба внешней разведки; norsk: Utenriksetterretningstjenesten) er Russlands primære eksterne etterretningsorganisasjon.
Historie
SVR utviklet seg etter at KGB ble reorganisert etter Sovjetunionens sammenbrudd. I oktober 1991 overtok Tsentralnaja Sluzjba Razvedki (TsSR, den sentrale etterretningstjeneste) etterretningsinnhentingen og -analysen som før hadde sortert under KGBs første hoveddirektorat. I desember samme år ble den tidligere sjefen for dette direktoratet, Jevgenij Primakov, utnevnt til leder for organisasjonen, som samtidig fikk det nye navnet SVR. SVR ble offisielt opprettet den 18. desember 1991.
Personell
Personellet er ikke ein del av de væpnede styrker, men er likevel militært oppsatt med militære grader og sivile tjenesteklasser.
Penza
Penza (russisk: Пе́нза) er en by i Russland, og er det administrative senteret i Penza oblast. Byen ligger ved elva Sura, 625 km sørøst for Moskva. Innbyggertall: 518 025 (folketelling 2002).
Historie
I 1774 ble Penza tatt av opprørshæren til Jemeljan Pugatsjov, etter at byens borgere slapp kosakkene inn i byen. De første husene i stein begynte å dukke opp etter 1801, og i 1809 var Penzas befolkning vokst til over 13 000 mennesker.
Under den russiske borgerkrigen startet de tsjekkoslovakiske legioner et anti-bolsjevikisk opprør i Penza. I sovjetperioden utviklet byen seg som et regionalt industrielt senter.
Dagens by
I dag anses Penza som et regional senter for høyere utdanning. Byen har seks universiteter, 13 høyskoler og 77 offentlige skoler. Penza er også vertsby for tre teatere, fire muséer og tre kunstgallerier.
Topografisk sett skiller Penza seg betydelig fra de omkringliggende byene, med sitt bølgende bakkelandskap og omkringliggende skoger.
João Francisco Bráz
João Francisco Bráz (født 25. november 1920, død 11. september 1996) var en brasiliansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Bráz vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1948 i London. Han var med på det brasilianske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Frankrike. Det var andre gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen. Brasil vant over Tsjekkoslovakia i kvartfinalen men tapte semifinalen til Frankrike med 33-45 som siden tapte finalen til USA. Brasil beseiret Mexico i bronsefinalen med 52-47.
Karlstad kommune
Karlstad kommune er en kommune i Värmlands län i landskapet Värmland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Karlstad.
Tettsteder
Karlstad kommune har ti tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Eksterne lenker
ᑲᕐᓪᔅᑕᑦ
Danske Bank
Danske Bank er Danmarks største bank- og finanskonsern. Banken har hovedsete i København, med adressen Holmens Kanal 2-12. Konsernet har totalt 662 filialer i 15 land, og har over 21 500 fulltidsansatte. Konsernet har tilsammen rundt 5 millioner kunder.
Danske Bank-konsernet består av Danske Bank, Realkredit Danmark og Danica Pension. Ut over dette driver konsernet bankvirksomhet i tilsammen 13 land i Nord- og Vest-Europa i tillegg til virksomhet i USA og Russland. I de fleste land også utenfor Danmark driver banken under navnet Danske Bank, men i enkelte land har banken valgt å opprettholde de lokale merkenavnene til oppkjøpte banker. I Norge drev derfor banken under navnet Fokus Bank frem til 2012, i Nord-Irland og Irland under navnene Northern Bank og National Irish Bank, og i Finland og Estland under henholdsvis Sampo Pankki og Sampo Pank. Banken driver dessuten en rekke datterselskaper innen boligformidling, kapitalformidling og leasing, bl.a. Nordania Leasing.
Stiftelse og etableringsårene 1871–1921
Danske Bank ble stiftet som Den Danske Landmandsbank, Hypothek- og Vexelbank i Kjøbenhavn eller bare Landmandsbanken 5. oktober 1871 i København. Banken ble stiftet av en krets forretningsfolk med Gottlieb A. Gedalia i spissen.
Bankens første styre bestod av baron Gottlieb A. Gedalia, professor N. C. Frederiksen, fabrikant E. Nobel, departementssjef P. T. J. Benzon-Buchwald og landstingsmann og etatsråd H. P. Larsen. Den første direktøren var Isak Glückstadt, som også var medstifter av Det Østasiatiske Kompagni i 1897.
Aksjekapitalen ved stiftelsen var på 2,4 mill. riksdaler, eller 4,8 mill. DKK i dagens penger. Banken åpnet den 2. januar 1872 i leide lokaler på adressen «Amagertorv» 6 i København, men flyttet allerede i april samme år til adressen Ved Stranden 14. I mars 1875 flyttet banken inn i egne lokaler; de hadde tidligere kjøpt eiendommen Holmens Kanal 12. Denne adresse har siden vært en del av bankens hovedsete.
I 1881 åpnet Landmandsbanken de første bankboksene, der private kunne leie en bankboks. Ved Glückstadts død i 1910 ble han etterfulgt som direktør av sønnen Emil Glückstadt. Banken var i jubileumsåret 1921 blitt Skandinavias største bank.
Kriseårene 1922–1928
Landmandsbanken hadde fra 1919 likviditetsproblemer, og led i 1922 store tap, bl.a. på Transatlantisk Kompagni, og måtte i 1922 i flere omganger omorganiseres. Ny kapital ble tilført fra staten, Danmarks Nationalbank, Det Store Nordiske Telegraf-Selskab og Det Østasiatiske Kompagni. Fra 1923 til 1928 garanterte staten for krav på Landmandsbanken. I 1928 trådte skibsreder A. P. Møller inn som formann for bankrådet (styret).
Landmandsbanken i årene 1929–1975
Banken lanserte i 1968 den kjente sparebøsse-pingvinen «Pondus». Etter to uker var 50 000 barn medlem av Pondus-klubben.
Den Danske Bank i årene 1976–1989
I 1976 skiftet banken navn til Den Danske Bank. Banken åpnet utenlandsfilialer i Luxembourg i 1976, i New York i 1982, i London i 1983 og i Hamburg i 1984.
Den store fusjonen og årene etter 1990
I 1990 fusjonerte Den Danske Bank med Handelsbanken og Provinsbanken. Administrerende direktør Tage Andersen ble i 1990 erstattet av Knud Sørensen. Knud Sørensen pensjonerte seg i 1998, og ble erstattet av Peter Straarup, som fortsatt er adm. dir (per oktober 2011).
Danske Bank etter 2000
I 2000 endret banken navn til dagens Danske Bank. I 2001 fusjonerte banken med RealDanmark, som var etablert tre år tidligere, da BG Bank og Realkredit Danmark fusjonerte. Filialene i Singapore og Hongkong ble lagt ned i 2001. De pan-nordiske investeringsbank-aktiviteter ble lagt ned i 2002.
Styreformann Poul Svanholm trådte tilbake i 2003, og ble erstattet av Alf Duch-Pedersen. Etter 2000 har en av bankens mest markante profiler utad vært dens sjefsanalytiker, fra 2007 sjefsøkonom, Steen Bocian. I 2005 kjøpte banken Northern Bank i Nord-Irland og National Irish Bank i Irland. I 2006 kjøpte banken Sampo Bank i Finland for 30,1 mrd kr.
10. april 2007 ble BG Bank slått sammen med Danske Bank, under navnet Danske Bank. Dermed opphørte BG Bank å eksistere, og 30 filialer ble slått sammen. Samme år kjøpte Danske Bank også Sampobank i Estland (Sampopank Eesti), og har inntil videre beholdt navnet Sampopank i landet.
Bybrua
Bybrua kan vise til:
Belial
Belial (også kjent som Belhor, Baalial, Beliar, Belias, Beliall, Beliel og Bilael) er en ond skapning i den jødiske mytologi. Det brukes fire begrep i denne sammenheng i jødedommen: Belial, Leviatan, Satan og Lucifer.
Det er også et uttrykk for å karakterisere «den onde» eller «det verdiløse».
Rikard I av Normandie
Rikard I av Normandie (født 28. august 933 i Fécamp, død 20. november 996 i Fécamp) var hertug av Normandie fra 942 til 996. Historikerne betrakter Rikard, subsidiært hans sønn, som den første som hadde tittelen hertug. Tittelen avløste den eldre tittelen jarl. Han ble kalt for «Rikard den fryktesløse», fransk Sans Peur.
Fødsel
Rikard var sønn av Vilhelm I av Normandie, jarl av Normandie, og Sprota av Senlis. Han var født en gang mellom 932 og 935, trafisjonelt antatt den 27. august 932, og var fortsatt en ung gutt da hans far døde i 942. Hans mor var en medhustru fra Bretagne som ble tatt i krig og knyttet til Vilhelm i et såkalt «dansk ekteskap». Etter Vilhelms død ble Sprota gift med Esperleng, en rik møller.
Liv
Fordi han var gutt ved farens død var Rikard maktesløs i å hindre kong Ludvig IV av Frankrike da denne annekterte Normandie. Franskekongen holdt Rikard i fangenskap i hele hans ungdom ved Laon, men han klarte å rømme ved hjelp av Osmund de Centerville, Bernard de Senlis (som hadde vært en ridder hos Rollo), Ivo de Bellèsme, og Bernard «Dansken» (slektninger av familiene Harcourt og Beaumont). I 968 knyttet Rikard forbindelser til Hugo, greve av Paris, og deretter allierte han seg med ulike normanniske og norrøne høvdinger, maktet å drive kong Ludvig ut av Rouen, og gjenerobret Normandie innen 947. Senere kom han i strid med Ethelred II den rådville av England over vikingenes herjinger og rovtokter i England ettersom Normandie kjøpte mye av tyvgodset.
Den viktorianske ungdomsromanen The Little Duke (Den lille hertug) av Charlotte Mary Yonge er en fiktiv beskrivelse av Rikards ungdomstid og tidlige stridigheter.
Ekteskap
Rikard giftet seg første gang med Emma av Paris, datteren av Hugo den store, hertug av frankerne og greve av Paris. De ble trolovet mens de begge var svært unge. Hun døde i 966 uten å ha fått barn.
I henhold til Robert av Torigni var Rikard ute på jakt ikke lenge etter Emmas død. Han tok en pause ved huset til en lokal forstmann. Han ble amorøst interessert i forstmannens hustru Seinfreda, men hun var en dydig kvinne og foreslo at han heller burde by opp hennes ugifte søster, Gunnor eller Gunnora de Crepon. Gunnora ble hans elskerinne, og hennes familie, som var av dansk opprinnelse, fikk økt prestisje. Rikard giftet seg til slutt med Gunnora for å legitimere deres barn. Hennes bror Herefast de Crepon kan ha vært involvert i en kontroversiell rettssak angående kjetteri i forbindelse med katarenes tro.
Hans barn med Gunnora var:
Elskerinner
Rikard var også kjent for å ha tatt til seg friller og fikk barn med mange av dem.
Kjente barn:
Død
Rihcard døde i Fecamp i Frankrike den 20. november 996 av naturlige årsaker.
Raubergtunnelen
Raubergtunnelen er en veitunnel på fylkesvei 243 i Lærdal kommune i Vestland. Tunnelen går gjennom Raudberg mellom Lærdal og Erdal. Tunnelen åpnet i 1966 og er 120 meter lang.
Hamilton Parish
Hamilton Parish er et av ni parishes (distrikter, «prestegjeld») på Bermuda. Ved folketellingen i 2010 hadde distriktet en befolkning på 5,862.
Navn
Hamilton het opprinnelig Bedford prestegjeld, men ble omdøpt etter den skotske aristokraten James Hamilton, 2. marki av Hamilton (1589–1625), da han kjøpte aksjer som opprinnelig var eid av Virginia Company ved Lucy Russell, grevinne av Bedford.
Geografi
Distriktet ligger i nordvestlige delen av øykjeden og er delt i to av det store farvannet Harrington Sound. Det strekker seg langs hele kysten av sundet, unntatt den sørlige og nordøstlige enden. De små øynene i farvannet er også en del av prestegjeldet. Området grenser til Smith's Parish i sør og St. George's Parish i nordøst. Som med de fleste distrikter på Bermuda dekker det akkurat litt under 6 km² eller rundt 1500 akre.
Lauritz Falk
Norsk og svensk bakgrunn
Falk ble født i Brussel med norsk mor og svensk far. Han studerte billedkunst i Oslo og Paris og begynte sin karriere som utøvende kunstner. Ved å lage scenedekorasjoner kom han tett inntil teateret og scenelivet, og da en skuespiller ble syk grep han sjansen å spille som erstatning. Det ble begynnelsen på en scene- og filmkarriere som strakte seg mer enn femti år.
Teater og film
Hans debut i filmen var som 14-åring i Per Lindbergs Norrtullsligan (1923) i en mindre rolle, og han gjorde mer enn 50 filmer i så ulike land som Norge, Sverige, Danmark, USA, Storbritannia, Italia og Frankrike. Hans debut som regissør var i filmen Lev farlig (1944).
Musikk og billedkunst
Utstyrt med en bra stemme gjorde Falk flere konserter i løpet av sin teaterkarriere samtidig som han spilte inn et stort antall grammofonplater, spesielt populære var hans tolkning av Evert Taubes musikk. Samtidig fulgte han også sitt kunstneriske talent og hadde flere utstillinger med egne bilder.
Familie
Falk var i tiden 1937 til 1950 gift med skuespilleren Vibeke Mowinckel Falk og fra 1954 med sangeren Birgit Lennartsson. Birgits datter er flamencoartisten Eva Möller og hennes sønn Marcus Wassberg er en internasjonalt turnerende flamencodanser. Falk var far til Jannike M. Falk, svigerfar til sin jevngamle kollega Stein Grieg Halvorsen og morfar til Stein Johan Grieg Halvorsen.
Brachyptera risi
Brachyptera risi er en steinflue. Den er ganske vanlig i Norge, og finnes i og ved bekker og små elver.
Utseende
Kroppen er 8-13 millimeter lang. Mørke, smale, slankvingede steinfluer uten synlige haletråder. De voksen insektene kan kjennes på at de tre fotleddene er omtrent like lange. nymfene er opptil 10 millimeter lange. De har to haletråder (cerci) og lange antemmer. Beina er kraftige.
Levevis
Brachyptera risi er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve) og finnes ved små bekker og elver med stein og sandbunn.
De voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge. Steinfluer finnes bare i nærheten av ferskvann. Selv om de voksne har fire vinger er de ikke særlige dyktige flygere og finnes sjeldent langt fra stedet de levde som nymfe.
Nymfene kan bruke flere år på utviklingen, men normalt tar utviklingen ett år. De klekker tidlig om våren. De voksne flyr allerede fra mars og ofte kan de ses krypende på snøen. De lever av planterester og alger.
Brachyptera risi har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere nymfestadier.
Hans van Steenwinckel
Hans van Steenwinckel er tre generasjoner danske arkitekter og billedhuggere som levde på 1500- og 1600-tallet:
Hanne Larsen
Hanne Larsen (født 1978 i Tromsø) er en norsk filmregissør og manusforfatter. Hun har skrevet manus til og regissert flere kort- og novellefilmer.
Hun er utdannet ved Den norske filmskolen på Lillehammer (regi kull 4, 2003–2006) og [European Film College] i Danmark (2001).
Larsen har arbeidet som regissør og produsent for NRK og med tv-serier for TV Norge og TV3. Hun står også bak flere reklame- og oppdragsfilmer, hovedsakelig for humanitære formål, dessuten åpningsfilmen Marken for kunstutstillingen Livets runde på Prøysenhuset i Ringsaker.
Larsen begynte i mai 2022 i ny jobb som Filmkommisjonær for Innlandet.
Constitución (Uruguay)
Constitución er en by og administrasjonssenteret i Villa Constitución kommune i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1852.
Befolkning
Constitución har 2 762 innbyggere (beregning 2011)
Kilde:
Transport
Ruta 3 General José Gervasio Artigas forbinder Constitución med Salto, Paysandú og Artigas.
Villa Villekulla
Villa Villekulla (svensk: Villa Villekulla) er Pippi Langstrømpes hjem i bøkene av Astrid Lindgren.
Tetropium gabrieli
Tetropium gabrieli er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). Den er en mellomeuropeisk art som nylig har spredt seg til det sørligste Sverige.
Utseende
En middelsstor (9–19 mm), slank, mørkbrun til svart trebukk. Antennene er vel halvparten så lange som kroppen. Hodet er kort og bredt, pronotum omtrent så bredt som langt med rundede sider. Hodet og pronotum har mer eller mindre tydelige midtfurer. Kroppen er ganske kraftig innsnørt mellom pronotum og dekkvingene. Dekkvingene er avlange og smale, parallellsidige, med markerte skuldre, tett og fint hårkledt, knapt synlig punkterte, med litt utydelige lengderibber. Beina er forholdsvis korte og mørkbrune, lårene kraftig fortykkede.
Levevis
Larvene utvikler seg under barken på nylig døde lerketrær, også på tømmer. Av og til kan den også leve på furu og gran. Den har en usedvanlig rask larveutvikling og kan i varme somre greie to generasjoner.
Utbredelse
Arten er utbredt i Mellom-Europa inkludert Storbritannia, også i Alpene. Den forekommer i den østlige Danmark og ble i 2006 funnet ynglende i Sverige for første gang. Ellers er den funnet en del ganger i importert trevirke av lerk.
Fiskerbonden
Fiskerbonden er en primærnæringstruktur som i naturalhusholdningens og den tidlige pengeøkonomiens tid var en vanlig kombinasjon langs store deler av norskekysten. De konkrete tilpasningene hadde store variasjoner, de lokale variasjoner fra gård til gård, og de større fra landsdel til landsdel.
Levesettet innebærer at man henter inntekter fra en kombinasjon av fiske og jordbruk. Dette for å gi nok mat og inntekt da en av delene var vanskelig å klare seg på alene fordi gårdene ofte var små og karrige. Fiskerbonden kunne være enten sjøleiende bonde, eller han kunne være leilending eller husmann. For fiskerbøndene var det på 17- og 1800-tallet mest gunstig, og mest vanlig, å være leilendinger.
Enkelte fiskerbønder kunne også ha et tredje yrke, oftest da innen håndverk.
Fiskeriene kunne være en blanding av «heimefiske» og de store fiskeriene som Lofotfisket og fiske på Finnmarkskysten.
Gårdsdrift-delen var i noen perioder, og i noen deler av landet overlatt til kona og de yngste barna på gården, fordi de store fiskeriene krevde at mannen og de eldste sønnene var bortreist i lange perioder om gangen. Det var også en vanlig arbeidsfordeling at alt arbeid med husdyra falt på kvinnene og barna, mens mannfolka var hjemme i våronna når åkeren skulle spaes eller pløyes, og når høyet skulle i hus.
Johannespasjonen (Bach)
Verket er skrevet for kor, solister og orkester. Det finnes ingen definitiv versjon av verket, idet Bach etterlot seg fire ulike versjoner fra henholdsvis 1724, 1725, fra ca. 1729/1730 og fra hans siste tiår
Bakgrunn
Lidelseshistorien, eller den bibelske fortellingen om Jesu lidelse og død, hadde en sentral betydning i den kristelige teologi og fikk som følge av dette en spesiell rolle i gudstjenesten. Lidelseshistorien ble ofte opplest i bruddstykker, senere sunget til kirkefest med deltakelse av såkalte turbakor. I det 17. århundret forelå fullstendige tonsatte pasjonshistorier, bl.a. en pasjonstrilogi av Heinrich Schütz (etter evangeliene til Lukas, Matteus og Johannes), samt en Johannespasjon av Thomas Selle.
De oratoriske eller konsertante pasjoner tonsatte den ordrett siterte bibelteksten, men fra og med det syttende århundret ble det vanlig å tilføre koraler, arier og rene instrumentalsatser. I denne musikktradisjonen som var laget for fremføring under gudstjenesten, finner man verkene til Johann Sebastian Bach. De pasjonsoratorier som oppsto i løpet av det attende århundret fjernet seg mer fra Bibelens nøyaktige ordlyd.
Johannespasjonen ble oppført første gang i Norge i 1894 av Cæciliaforeningen.
Bachs pasjoner
Johannespasjonen er den tidligste av de Bach-pasjoner som er kjent i dag. Lorenz Christoph Mizler viser i sin nekrolog over Bach i Musicalische Bibliothek til fem pasjoner, hvorav vi idag i tillegg til Johannespasjonen bare kjenner Matteuspasjonen og Markuspasjonen. Av Markuspasjonen er i dag kun teksten i behold. Med bakgrunn i Mizlers nekrolog antas det at Johannespasjonen er en videreføring av et tidligere verk fra Bachs side. I en biografi fra det nittende århundret er dette tidlige verket datert til 1717, men påstanden vurderes som usikker.
Teksten
Tekstgrunnlaget for Bachs Johannespasjon er selvsagt Bibelens Johannesevangelium (Joh. 18 og 19) sammen med innslag fra Matteusevangeliet (Matt. 26, 75 og 27, 51-52). Koralene er hentet fra det samtidige repertoar av kirkesang og Bach fravek sjelden deres originale form. Tekstene i korsatser og arier er ikke ordrette bibelsitater, men fri diktning. Det antas at noen av Bachs forbilder for disse tekstene kan ha vært Christian Heinrich Postels Johannespasjon, Christian Weises Weinenden Petrus (Leipzig, 1625) og fremfor alt Barthold Heinrich Brockes Der für die Sünde der Welt gemarterte und sterbende Jesus. Det er imidlertid i dag ikke mulig å si om Bach skrev tekstene selv eller i samarbeid med en idag ukjent dikter.
Litterær og musikalsk oppbygning
Johannespasjonen består av to deler som igjen omfatter lidelseshistorien i fem "akter". Den første delen forteller om forræderiet og fengslingen av Jesus (første akt) og om Simon Peters fornektelse (andre akt). På dette sted fulgte vanligvis prekenen. Andre del er vesentlig lengre enn den første og forteller om forhøret og Pontius Pilatus' dom over Jesus (tredje akt), om korsfestelsen og Jesu død (fjerde akt) og til slutt gravleggelsen (femte akt).
Handlingen blir foredratt i fire perspektiver, slik det forøvrig også gjøres i Matteuspasjonen:
Varigheten av en fremførelse avhenger selvsagt av de valgte tempi, pauser mellom satsene og de to delene og eventuelle forkortelser, men ligger vanligvis på omtrent to timer.
Zangidene
Zangidene (arabisk: ; Zankiyyūn; farsi: ; Dūdmān Zangyān; moderne tyrkisk: Zengiler, også zengidene, zangid-dynastiet) var et muslimsk tyrkisk dynasti som hersket over deler av dagens Syria og det nordlige 'Irak for seldsjukkene. Dynastiet ble grunnlagt av 'Imām ad-Dīn Zankī (tyrkisk İmadeddin Zengi), som ble seldsjukkenes atabeg (guvernør) for al-Mawṣil i 1127. Han ble fort tyrkernes viktigste mann i Nord-Syria og Irak, og i 1128 tok han Ḥalab fra artukidene. I 1144 erobret han grevskapet Edessa fra korsfarerne. Den sistnevnte bedriften gjorde Zangi til en helt i den muslimske verden, men bare to år senere, i 1146, ble han myrdet av en slave.
Etter Zangis død ble hans områder delt, og hans eldste sønn Sayf ad-Dun Ghazi I overtok styret over al-Mawṣil mens Ḥalab og Edessa ble overtatt av hans andre sønn, Nur ad-Din Zangi, som viste seg å være like dyktig som faren. I 1149 beseiret han Raymond av Poitiers, prinsen av Antiokia, i slaget ved Inab, og det følgende året erobret han restene av grevskapet Edessa vest for Eufrat. I 1154 fullførte han disse erobringer ved å innta Dimašq, som da ble styrt av burid'amirene.
Nur ad-Din forberedte seg på å invadere Egypt for å få Ṣalāḥ ad-Dīn til å underkaste seg hans kontroll, men han døde uventet i 1174. Hans sønn og etterfølger As-Saliḥ Isma'il al-Malik var da bare et barn, og ble samme år tvunget til å flykte til Ḥalab, som han hersket over fram til 1181, da han ble myrdet og erstattet av sin slektning atabegen av al-Mawṣil. To år senere erobret Ṣalāḥ ad-Dīn Ḥalab, noe som ble slutten på zangidenes styre i Syria.
Zangidherskere fortsatte å styre i Nord-Irak fram til mongolenes invasjoner det trettende århundret; til 1234 i al-Mawṣil og til 1250 i al-Ǧazira, noe som ble den endelige slutten på zangidenes styre.
Ellisiv Steen
Ellisiv Steen (født Ellisiv Andrea Buch den 4. februar 1908 i Kristiania, død 27. oktober 2001 i Oslo) var en norsk litteraturhistoriker og professor ved Universitetet i Oslo.
Liv og virke
Steen regnes som en pioner innen kvinnelitteraturforskningen. Ellisiv Steen den første kvinne som tok magistergraden i europeisk litteraturhistorie i Norge, 1933. Hun tok sin filosofiske doktoravhandling på ''Diktning og virkelighet. En studie i Camilla Colletts forfatterskap'' i 1948. Hun underviste ved Universitetet i Oslo i nyere nordisk litteratur. Hun hadde hele sitt yrkesaktive liv ved Universitetet i Oslo. Hun ble professor i 1972. Hun pensjonerte seg i 1977.
Hun satte søkelys på kvinner og kvinners problemer i litteraturen, og sto for en fornyelse av dikterbiografien. Hennes litteraturforskning undersøkte også romanen som sjanger.
Familie og oppvekst
Ellisiv Steen var datter av overingeniør (1872–1950) og lærer Camilla Collett (1878–1973). Hun vokste opp i Kristiania og tok examen artium i 1923 ved Frogner skole. Hun var oldebarn av Camilla Collett som hun særlig forsket på.
Hun giftet seg 1933 med dosent, senere professor Sverre Steen. Hun var søster av Ada Polak.
Washingtons metro
Washingtons undergrunnsbane (Washington Metro) er ryggraden i Washington D.C.s kollektivtransportsystem, og ble innviet i 1976. Man hadde tatt sikte på det året ettersom det var USAs 200-årsjubileum. Tunnelbanen var et svar på den vanskelige trafikksituasjonen i Washingtonområdet, med sin raskt økende befolkning. Ettersom Washington ble bygget på lavtliggende myrområder ved elven Potomac, innebar grunnvannshøyden at omfattende fortettingsarbeider måtte utføres. Stasjonene kjennetegnes av lyse vegger, romlighet og renhet samtidig med at det er svært få kommersielle rom. Dette var også intensjonene da tunnelbanesystemet ble bygd; man ville unnvike å ta etter New York Citys mørke og lave stasjonsrom.
Planleggingen av systemet begynte i 1960, bevigningevedtakene ble fattet i 1966 og byggingen tok til i 1969. Det tok syv år før det første avsnittet ble åpnet for trafikk. Tunnelbanesystemet i Washington er blant de største i USA, og det planlegges nye utbygginger. En Silver Line er under utbygging utover i de vestlige forsteder i retning Tyson's Corner og helt ut til Washington Dulles International Airport i Virginia.
Innen sentrumsområdet har bydelen Georgetown ikke noen metro ettersom befolkningen der var negative i første omgang.
Mandopop
Mandopop (eller mandapop) er en forkortelse av Mandarin og Popular music, altså popmusikk på det kinesiske hovedspråket mandarin. Den utgjør hovedtyngden innen sjangeren C-pop. Det hender at en og samme låt produseres i både en kantonesisk (Cantopop) versjon og en mandarinkinesisk versjon.
På kinesisk er navnet et annet: forenklet kinesisk: 华语流行音乐; tradisjonell kinesisk: 華語流行音樂; pinyin: Huá Yǔ Liú Xíng Yīn Yuè).
Ellen Glasgow
Ellen Anderson Gholson Glasgow (født 22. april 1873, død 21. november 1945) var en amerikansk forfatter. De fleste bøkene hun skrev er lagt til Sørstatene. De bøkene som er mest kjent er The voice of the people som kom ut i 1900, The roman comedians i 1926 og The sheltered life som kom ut i 1932.
Belén (Uruguay)
Belén er en by i Salto-departementet i det nordvestlige Uruguay. Byen har om lag 2 030 innbyggere. Belén ble grunnlagt i 16. juni 1801 av Jorge Pacheco.
Befolkning
Belén har 2 030 innbyggere (beregning 2004)
Kilde:
Transport
Ruta 3 forbinder Belén med Salto (sør) og Bella Unión (nord).
Kongens Have
Kongens Have – også kalt Rosenborg Have – er et stort parkanlegg i det sentrale København. Parken avgrenses av Øster Voldgade, Sølvgade, Kronprinsessegade og Gothersgade, og omgir renessanseslottet Rosenborg slott.
Historie
Hageanlegget ble påbegynt under Christian IV i 1608. En plantegning fra 1649 viser at hagen var oppdelt i kvadrater – et sjakkbrettmønster som kan gjenkjennes i dagens stisystem. Omkring 1700 ble det planta lindealleer langs hovedstiene. Disse gjenfinnes i dag som Damegangen og Kavalergangen (nærmest slottet). Tidligere var området sør for slottet også en del av hagen; dette ble i 1783 omgjort til ekserserplass. På slutten av 1700-tallet ble hagen åpna for allmennheten.
Sia 1960-tallet er parken fornyet med bl.a. rekka av hestekastanjer ut mot Gothersgade og en rosehage i renessansestil. En svanefontene, forestillende Stormarns våpen, omgitt av en ring av lindetrær ligger ved et skjæringspunkt mellom diagonale stier. Om våren springer et teppe av ulikefarga krokus i sjakkbrettmønster ut på plenen foran slottet. Parken blir også brukt til temporære kunstutstillinger og andre arrangementer som konserter gjennom hele sommeren.
Kongens Have forvaltes av Slots- og Ejendomsstyrelsen.
Fredning
Kongens Have er fredet. Fredningen omfatter 15 bygninger, deriblant Herkulespaviljongen, i tillegg til skulpturen «Løven og hesten» av Peter Husum.
USAs Grand Prix 2006
USAs Grand Prix 2006 var et Formel 1-løp arrangert 30. juni – 2. juli 2006 på Indianapolis Motor Speedway i USA. Det var det tiende løpet i Formel 1-sesongen 2006.
Rapport
Løpet ble sterkt preget av at 7 biler forsvant ut allerede på første runden i 2 separate kollisjoner. Den første ble forårsaket av Juan Pablo Montoya som bremset for sent og kjørte inn i teamkamerat Kimi Räikkönen for deretter å treffe Jenson Button. Button ble skjøvet inn i Nick Heidfelds BMW Sauber som ble løftet opp og gjorde en hel rekke spektakulære rullinger før han stoppet med hjulene på bakken. Mark Webber og Scott Speed ble også innblandet da de ikke klarte å unngå å treffe de kolliderte bilene.
Samtidig som dette skjedde forsøkte Christian Klien en litt optimistisk manøver på Franck Montagny som endte med brutt løp for begge.
Fisichella lå lenge og presset bak Alonso før han klarte å komme forbi på runde 15. Det var dessverre for sent til å ta igjen Ferrariene, og han holdt selv på å bli forbikjørt i forbindelse med 2. pitstop av Trulli som var på 1-stopp strategi.
Tael
Ordet "tael" kommer fra det malayiske tahl, som betyr "vekt".
USAs Grand Prix 2006
Rapport
Schumacher kjørte forbi teamkompisen sin i forbindelse med første pitstop, som han har gjort flere ganger tidligere.
Løpet
Noter til tabellen:
Brendan Christian
Brendan Christian (født 11. desember 1983 i Saint John's på Antigua) er en sprinter fra Antigua og Barbuda. Han er 1,78 meter høy og veier 71 kg. Han har spesialisert seg på 200 meter.