cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kjell Aamot
Kjell Aamot (født 7. september 1950 i Trondheim) var konsernsjef i Schibsted ASA fram til 2009. Aamot har hatt en rekke lederstillinger og styreverv i norsk næringsliv, deriblant styremedlem i Aftenposten, Verdens Gang, TV 2 og Nordea. Aamot startet i Schibsted-konsernet som økonomidirektør i Verdens Gang fra 1977 til 1985, og deretter som administrerende direktør fra 1985 til 1989. Aamot tiltrådte som konsernsjef i Schibsted ASA i 1989.
Han er utdannet siviløkonom fra Handelshøyskolen BI (1973). Før han kom til Schibsted, var han ansatt i Bergen Bank fra 1973 til 1975 og i Dyno Industrier fra 1975 til 1977.
Grunnstoff
Et grunnstoff er et stoff som ved konvensjonelle kjemiske metoder ikke kan adskilles i flere stoffer. Et grunnstoff består av bare én type atomer. Det betyr at alle atomer i et grunnstoff har samme atomnummer, det vil si samme antall protoner i atomkjernen. Atomene kan være av ulike isotoper, altså med forskjellig antall nøytroner og forskjellig atommasse, men de kjemiske egenskapene bestemmes i hovedsak av protontallet.
Av de 92 grunnstoffene domineres universet av to: Helium utgjør nesten 25 % av all materie, mens hydrogen utgjør nesten 75 %. Alle andre grunnstoffer utgjør sammenlagt bare 1 %. Hydrogen, helium og litium fantes i universet før stjernene ble dannet. De resterende grunnstoffer har blitt dannet i stjernene. Grunnstoffer med masse opp til og med jern blir dannet av fusjonsprosessene i en stjerne. Alle grunnstoffer tyngre enn jern er blitt til i supernovaeksplosjoner, som frigjør dem og sprer dem til omgivelsene.
Hjullaster
Hjullaster er en anleggsmaskin med hjul som brukes til lasting og planering av jord, grus og stein, samt arbeid som lasting av tømmer og trelast, rydding av snø osv. Hjullastere kan være utstyrt med et kraftig lasteapparat foran, på hvilket man kan koble ulike redskap som skuffe, pallegaffel, tømmerklo, skjær, snøfreser, kantklipper og kostemaskin m.m. Med unntak av noen små maskiner er moderne hjullastere rammestyrte, med motoren på den bakre og lasteapparatet på den fremre delen.
Grunnstoff
Grunnstoffene er svært ulike i sin form og beskaffenhet. Til grunnstoffene hører stoffer som spiller en viktig rolle i naturens prosesser, for eksempel hydrogen, oksygen, nitrogen og karbon. Til grunnstoffene hører også materialer som jern, kobber, sølv, gull og platina. Noen grunnstoffer er derimot sjeldne.
Oppbygning
Et grunnstoff er definert som et stoff der alle atomene har like mange protoner i kjernene. Selv om atomene kan være av forskjellige isotoper, vil dette ikke ha noen innvirkning på inndelingen i det periodiske system.
Grunnstoff opptrer i mange forskjellige former. Edelgassene finnes i gassform som består av enkeltatomer. Metall består av et stort antall sterkt sammenbundne atomer. Mange grunnstoffer, blant andre oksygen, danner også molekyler sammensatt av to eller flere atomer.
Mange grunnstoffer opptrer i forskjellige former, såkalte allotrope former, fordi atomene i grunnstoffet kan binde seg til hverandre på forskjellige måter. To slike grunnstoffer er oksygen, i formene O2 og O3, og karbon, som finnes som grafitt, diamant, og fulleren.
De fleste grunnstoffer før uran i periodesystemet er stabile, og ikke radioaktive i sin grunnform. Derimot kan isotoper være radioaktive. Blant de høyere nummererte grunnstoffene er mange ustabile og radioaktive i alle former. Dette inkluderer alle kunstig fremstilte grunnstoffer, det vil si alle grunnstoffer med atomnummer over 92. Plutonium er et eksempel på et slikt grunnstoff.
Historie
Begrepet «grunnstoff» ble etablert av franskmannen Antoine Lavoisier i hans bok fra 1789. Der skriver han at grunnstoff er alle stoff som ikke har latt seg dele i enklere stoff. Lavoisier satte også opp en liste over stoffer han mente måtte være grunnstoffer, en liste som blant annet inkluderer jern, gull, og svovel, men også varme og lys.
I 1869 satte russeren Dmitrij Mendelejev de 63 grunnstoffene som da var kjent, i et system. Han fant ut at hvis grunnstoffene ordnes i en lang rekke etter økende atommasse, vil grunnstoffer med beslektede egenskapene dukke opp periodevis. For å vise denne periodisiteten, ordnet han grunnstoffene i grupper. Han lot det også være åpne plasser i systemet for grunnstoffer som han antok ville bli oppdaget senere, med forslag om hva deres egenskaper ville være. Disse grunnstoffene, med de forutsette egenskapene, ble virkelig funnet.
Hjullaster
Historie
De første hjullasterne hadde bakhjulsstyring, såkalte baklastere og det var ikke før på 1950-tallet at rammestyring ble innført. I 1953 kom Scoopmobile Model LD-5, produsert av Mixermobile Manufacturers i Portland i Oregon i USA, på markedet og var trolig den første maskina som var utstyrt med hydraulisk rammestyring.
Hjullastere har gjerne høyere hastighet og er mer smidige enn bulldosere (med belter).
MP18
MP18 (MP18.1, Bergmann MP28, Maschinenpistole 1918) var den første effektive maskinpistol som ble produsert.
Historie
MP18 ble designet av Theodor Bergmann og tatt i bruk i 1918 av den tyske hæren under den første verdenskrig. Der ble den brukt som standardvåpenet til Stosstruppen, angrepsgrupper som var spesielt trent for skyttergravskrig. Produksjonen av MP18 ble avsluttet i 1920 ved avvæpningen av Tyskland. Skuddtakt og volum fra disse våpnene skapte et så stort inntrykk på de allierte at ved Versaillestraktaten forbød videre utvikling og produksjon av slike lette helautomatiske våpen.
MP28
I 1928 ble produksjonen tatt opp igjen og den fikk nytt navn, MP28. Den ble også modifisert, fikk nye sikter, nytt magasin, feste til bajonett, omstiller til halvautomatisk ild m.m.
Aweer kraftverk
Aweer kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Dubai i De forente arabiske emirater (FAE). Det har en installert produksjonskapasitet på 606 MW for delt på 6 like store blokker / turbiner. Anlegget ble installert i perioden 1997–1998. Brenselkilden er råolje eller naturgass. Dette er landets tredje største kraftverk målt etter installert effekt.
Strömsfors
Strömsfors er et tettsted i Norrköping kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 528 innbyggere.
Louis de La Palud de Varembon
Louis de La Palud de Varembon eller de Varambon (født mellom 1370 og 1380, død 21. september 1451) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Saint-Jean de Maurienne i Frankrike og/eller Lausanne i Sveits.
Han ble kreert til kardinal (pseudokardinal) den 12. april 1440 av motpave Felix V. Hans kardinalverdighet ble bekreftet den 19. desember 1449 av pave Nikolaus V.
Dubai Smelter kraftverk
Dubai Smelter kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Dubai i De forente arabiske emirater (FAE). Det har en installert produksjonskapasitet på 1470 MW for delt på 4 blokker / 3+2 turbiner. Anlegget ble installert i perioden 1990–2008. Brenselkilden er destillatolje eller naturgass. Dette er landets nest største kraftverk målt etter installert effekt.
Kraftstasjonen er integrert med Dubai Smelter, et aluminiumsverk ved frisonen Jebel Ali vest for Dubai.
Małgorzata Mogore-Tlałka
Małgorzata Mogore-Tlałka-Długosz (født 27. april 1963 i Zakopane, Polen) var sammen med tvillingsøsteren Dorota Mogore-Tlałka blant verdens beste slalåmkjørere i flere år.
Hun oppnådde sin første pallplassering i verdenscupen i et slalåmrenn i Schruns i Østerrike i 1983. Hun tok andreplassen etter østerrikske Anni Kronbichler. Det fulgte flere pallplasseringer i slalåm, men noen verdenscupseier oppnådde hun aldri.
Etter at hun giftet seg med en franskmann, startet hun fra og med 1986 for Frankrikes landslag. Ektemannens tvillingbroren er gift med tvillingsøsteren Dorota. Małgorzata Mogore-Tlałka la opp i 1988.
Abels gate
Abels gate finnes flere steder i Norge:
Silje Elisabeth Fretheim
I april 2008 debuterte hun med fantasyromanen ''Tilfeldigvis. Arial Footlights forhistorie'' (Gyldendal 2008). Boken har en medforfatter, Steingard Vada, som viser seg å være fiktiv. Boken vant Fabelprisen i 2009, og ble nominert til Kulturdepartementets debutantpris for barne- og ungdomslitteratur.
Fretheim jobber og bor i Trondheim.
Det kommer en dag
Det kommer en dag var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Den ble laget av fire elever fra Vahl skole i Oslo: Per Andersen, Anders Guldvik, Ragnar Storm-Larsen og Finn Skedsmo. Lektor August Lange medvirket aktivt.
Avisen var en velredigert publikasjon, med programmatiske artikler, paroler, poesi og humor. Blant smånytt og notiser finner man for eksempel følgende:
Guldvik og Lange ble arrestert i juni 1941, og det siste nummeret av avisa kom i august. Det ble sendt ut under navnet «Fritt land», et navn som ble benyttet av en annen illegal avis. Storm-Larsen klarte å ta seg over til England, og kom tilbake etter krigen som flyger. Andersen ble tatt i januar 1942, og satt fengslet i Berlin. Han ble dømt til døden, men dommen ble ikke fullbyrdet.
Falsk NS-utgave
For å bekjempe motstandsbevegelsen og den illegale pressa benyttet Gestapo og statspolitiet falske «illegale aviser». De ble laget for å skape forvirring og splid i motstanden, eller som rene provokasjoner for å nøste opp motstandsbevegelsen og de illegale avisene. Sensommeren 1941 sendte NS sitt propagandaapparat også ut en falsk utgave av Det kommer en dag.
David Granger
David Granger (født 26. januar 1903, død 27. september 2002 i New York) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1928 i St. Moritz.
Granger vant en olympisk sølvmedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1928 i St. Moritz. Han var med på den amerikanske femmerboben som kom på andreplass bak et annet amerikansk lag.
The Cheaters
The Cheaters er et norsk rockeband, opprinnelig fra Tønsberg.
Bandet har gitt ut to album. Det andre albumet, Rites of Spring ble gitt ut i 2014 og produsert av Erlend Mokkelbost. For albumet vant de Spellemannprisen 2014 i klassen rock.
Zab
Elvene benyttes til irrigasjon og vannkraft, med store demninger i begge elvene. I løpet av våren er det flom i begge elvene, og dette dobler vannmengden i Tigris. Restene av oldtidsbyen Assur finnes på vestbredden av Tigris, omtrent midt mellom der Zab-elvene møter Tigris.
Aleksandra Kollontaj
Aleksandra Mikhajlovna Kollontaj (Алекса́ндра Миха́йловна Коллонта́й — født Domontovitsj, Домонто́вич; født i St. Petersburg, død 9. mars 1952 i Moskva) - i Norden kjent som Madame Kollontaj - var en russisk kommunistisk revolusjonær. Hun var først medlem av Mensjevik-partiet, og fra 1914 Bolsjevikene. Hun måtte i eksil i Stalin-tiden som diplomat. Hun ble dermed en av de få «gammelbolsjevikene» som unnslapp Moskva-prosessene på 1930-tallet med livet i behold.
Bakgrunn
Kollontaj ble født som datter av en oberst i tsarens armé, Mikhail Aleksejevitsj Domontovitsj, av ukrainsk kosakkfamilie bestående av militære og godseiere, og Alexandra Masalin-Mravinskij, før paret rakk å bli gift. På 1870-tallet var oberst Domontovitsj militærinspektør ved kavaleriskole for tsarens livgarde, beliggende ved Jekateringovskij prospekt i St. Petersburg, og familien bodde i en offisersleilighet like ved. Da Kollontaj ble født, var begge morens foreldre døde. Morfaren Alexander Massalin hadde vært en finsk bondegutt fra Savolax som gikk barføtt til St. Petersburg, hvor han slo seg opp på trelasthandel i tsarens raskt voksende hovedstad, der gatene var «brolagt» med tre. Morfaren lærte aldri å snakke skikkelig russisk, men som fremgangsrik forretningsmann ble han likevel gift med en russisk adelsdame, Krilova, som mente hun hadde giftet seg under sin stand. Kollontajs mor Alexandra giftet seg med ingeniør Mravinskij. Sammen fikk de en sønn og to døtre, men på et ball forelsket hun seg i gardeoffiseren Domontovitsj og lot seg skille. Dette var noe helt uvanlig i tsartidens Russland, og Kollontaj ble født før foreldrene var formelt gift.
Hun var fem år gammel da faren ble kalt ut i den russisk-tyrkiske krig våren 1877, og utnevnt til general. Ved fredsslutningen i 1878 ble Domontovitsj satt inn som tsarens stedfortreder i Bulgaria, som landets første russiske guvernør og leder av arbeidet med ny statsforfatning. Våren 1878 bosatte han seg derfor i Sofija med sin kone, datter og de to døtrene fra konens første ekteskap, Adèle og Jenny. Familien bodde i et hus med rosenhage, og Kollontai utforsket området rundt, hadde eget esel og lekte med andre barn. Domontovisj var reformvennlig, og siden bulgarerne var positivt innstilt til russerne som hadde befridd dem for tyrkernes undertrykkelse, fikk han støtte fra fremskrittsvennlige bulgarere. Han utarbeidet en liberal forfatning bygd på et folkevalgt storting (sobranja), men dette var tsaren sterkt uenig i. I 1879 ble flere av sobrajaens liberale medlemer arrestert, og i 1879 ble den tyske prinsen Alexander av Battenberg innsatt som bulgarsk knjas (fyrste) og utnevnte en nokså liberal regjering, men like etter falt guvernør Domontovitsj i unåde og ble kalt tilbake til St. Petersburg. Familien fryktet de kunne straffes med forvisning, og levde i nagende usikkerhet.
Kollontaj fortalte senere at både hennes mor og den engelske guvernanten var strenge. Hun ble oppdradd til å rydde etter seg, lese lekser og behandle tjenerne med respekt. Foreldrenes venn Viktor Petrovitsj Ostrogorskij var huslærer for henne. Han syntes hun var flink til å uttrykke seg, og foreslo for henne å bli forfatter. Kollontaj snakket flytende russisk, finsk, engelsk, tysk og fransk. Fransk snakket hun med sin mor og de to halvsøstrene, engelsk med sin guvernante, finsk med bøndene på landstedet de hadde arvet etter hennes morfar i Finland, og tysk lærte hun seg ved studier.
Sin barndoms somre tilbragte hun på sin morfars landeiendom Kuusan Hovi i Mola på Det karelske nes. Her ble hun vitne til de jevnaldrende torperbarnas trøstesløse fattigdom, der de kom barføtt inn fra skogene med markjordbær, sopp, kreps og andre godbiter, og måtte takke pent for myntene husholdersken slengte til dem. Kollontaj ga dem mat hun hadde stukket til side fra egne måltider, og ble såret over at de ga den til grisen. Først senere ble hun klar over at torpernes eneste gris reddet dem fra sult gjennom den lange vinteren.
Kollontaj var ni år gammel da Sofia Petrovskaja som den første russiske kvinnen ble henrettet ved hengning, som leder for bombeattentatet som drepte tsar Alexander II. Faren til Kollontajs halvsøstre, ingeniør Mravinskij, ble arrestert og sendt i forvisning til en fjern provins. Tidligere var han blitt hentet av politiet som sakkyndig for å undersøke en fuktig kjeller etter at det var funnet en tunnel gravd ut under en gate som tsaren ofte kjørte gjennom, og en kraftig sprengladning der. Mravinskij mente fukten skyldtes en lekkasje fra et vannrør, men fant ingenting. Etter drapet på tsaren mistenkte politiet at Mravinskij med dette hadde forsøkt å dekke over attentatgruppen. Begge Mravinskijs døtre, Kollontajs halvsøstre, gikk på gymnaset, men Kollontaj fikk ikke lov av sin mor som fryktet lærestedenes revolusjonære krefter. Hun stolte bare på hjemmeundervisning, og nå flyttet hun med barna til familiegården Kuusan Hovi i Finland. Der streifet Kollontaj fritt omkring, og søkte tilflukt i morfarens bibliotek. Historikeren Alma Söderhjelm bodde i Tervola og kjente Kollontaj fra hun var ti til hun var 16, og skriver i sine memoarer at hennes silkekjoler skilte seg fra de finske jentenes bomullsklær. Kollontaj ble også gjort narr av fordi hun foretrakk bøker for selskapslivet i St. Petersburg. En rise til Italia gjorde stort inntrykk. Halvsøsteren Jenny utdannet seg til operasanger og debutert som Gilda i Rigoletto. I St. Petersburg fikk hun en lysende karriere under kunstnernavnet Eugenia Mravina, og traff nok av adelsmenn som foreslo å være hennes «velgjører». Men hun valgte å gifte seg med en fattig offiser som riktignok måtte si opp sin stilling, siden det var upassende for en militær å inngå ekteskap med en opptredende. Ifølge Söderhjelm hadde tronfølgeren tsarevitsj Nikolaj vært blant Jennys beundrere, men hun avviste også ham.
Søsteren Adèle fikk ingen flere ekteskapstilbud etter at hennes far var sendt i forvisning, men da hun var 20 år gammel, tilbød en 60 år gammel venn av familien henne ekteskap, noe hun takket ja til. Hun døde under den tyske beleiringen av Leningrad i 1941. Jenny døde alt i 1914.
15 år gammel opplevde Kollontaj en overveldende kjærlighetssorg. Sommeren 1888 tok moren henne derfor med til Stockholm, der de bodde på hotell på Gustaf Adolfs torg, rakt imot Stockholms slott. Hun fant snart sitt favorittsted i Stockholm, Norrbro med Norrströms virvler.
Revolusjonær
Sønnen fikk navnet Mikhail («Misja») etter sin morfar. Barnestell fikk aldri Aleksandra taket på, og det var et velkomment avbrekk da mannen tok henne med på oppdrag i Narva, der Estlands største bedrift, Krenholms tekstilfabrikker, skulle ha nytt ventilasjonsanlegg. På omvisning oppdaget hun arbeidernes vilkår med 14 timers arbeidsdag; bomullsstøv de ble syke av; brakkene der de sov på gamle filler, tett inntil hverandre; en månedslønn på 7 rubler. Småbarn krøp på gulvet, passet av en seksåring. Da Aleksandra bøyde seg over et urørlig barn, oppdaget hun at det lå der dødt i mylderet av levende småbarn. Dette ble et vendepunkt. Hun engasjerte seg i tekstilstreiken i 1895 som kulminerte med 30.000 streikende sommeren 1896, ledet av kampforbundet Lenin hadde dannet. Dette tvang tsarregimet til å senke arbeidstiden fra 14 til 11,5 timer.
Ekteskapet var over etter tre år, i 1896, men så fulgte et par år med tidvise forsoninger. I 1898 gikk general Domontovitsj med på å betale datterens studier i politisk økonomi i Zürich, der marxisten professor Heinrich Herkner (1863-1932) foreleste. Utad reiste hun til Sveits av helsemessige årsaker. Mannen arbeidet i Sør-Russland, og sønnen ble etterlatt hos hennes foreldre. Først senere, da han vokste til, ble mor og sønn nære venner. Kollontaj ankom Sveits ved utbruddet av den store teoretiske striden mellom marxisme og revisjonisme. I januar 1899 utga Eduard Bernstein revisjonistenes kildeskrift,  Sosialismens forutsetninger og sosialdemokratiets oppgaver. Bernstein mente klassemotsetningene var i ferd med å jevnes ut, og at småindustri og håndverk hevdet seg godt i konkurranse med storkapitalen. Dermed var revolusjon unødvendig, ettersom økt parlamentarisk innflytelse og fagforeningsarbeid ville gi arbeiderklassen det den ønsket. Bernsteins arbeid danner grunnlaget for moderne sosialdemokratisk tenkning, slik Herbert Tingstens arbeid kopierer Bernsteins argumentasjon. Men Lenin og bolsjevikene tviholdt på revolusjonens nødvendighet, og Rosa Luxemburg utga en brosjyre mot revisjonismen, mens professor Herkner i Zürich sluttet seg til den, og utga et kampskrift mot bolsjevikene. Kollontaj studerte engelsk arbeiderbevegelse og kom til motsatt konklusjon av Herkner, det hun kalte revisjonistenes manglende evne til å fjerne de engelske klassemotsetningene ved hjelp av settlements.
Tilbake i Russland begynte hun å arbeide for Russlands sosialdemokratiske arbeiderparti. Hun måtte flykte til utlandet i 1908, etter å ha publisert et skrift der hun oppfordret finnene til opprør mot tsardømmet. Frem til 1917 oppholdt Kollontaj seg i flere land, blant annet Sverige i 1912 og i 1914. Hun stod først bolsjevikene nær, sluttet seg til mensjevikene 1908-14, men gikk i 1915 tilbake til bolsjevikene og agiterte mot første verdenskrig.
Ingeniør Kollontaj døde i Leningrad i februar 1918. Hun beholdt etternavnet hans etter skilsmissen.
Politiker og forfatter
Etter februarrevolusjonen i 1917 kom hun tilbake til Russland og deltok aktivt i oktoberrevolusjonen, hvorpå hun frem til 1918 ble folkekommissar for sosiale spørsmål. Hun var en kort periode gift med bolsjeviklederen Pavel Dybenko.
Kollontajs politiske kamp bestod i å forandre ekteskapet fra grunnen av, kollektiv oppdragelse og kvinnens seksuelle frigjøring. Hun møtte hard motstand fra konservative retninger innen det kommunistiske parti som anså at hennes tanker ikke var realistiske å virkeliggjøre i et ungt Sovjetunionen som kjempet med økonomiske problemer, barns situasjon on prostitusjon. På grunn av sine politiske standpunkter ble Kollontaj tidvis stemplet som en fiende av partiet og en småborgerlig feminist.
Kollontaj var en av mange kommunister som var kritiske til det tiltagende autoritære styre i Sovjetunionen. Hun var medlem i opposisjonsbevegelsen Arbeideropposisjonen innen kommunistpartiet som stilte krav om desentralisering, arbeidermakt, like lønner, fri sykepleie, fri utdannelse og mer. På den 10. partikongressen (1921) ble samtlige av Arbeideropposisjonens krav forkastet, og partiledelsen fastslo at opposisjonsbevegelsen var kontrarevolusjonær samtidig som det ble besluttet at fraksjoner innen partiet stred mot den demokratiske sentralismens prinsipper og skulle forbys. Arbeideropposisjonen ble således en av de siste legale opposisjonsbevegelsene i Sovjetunionen.
Hun skrev både politiske og skjønnlitterære bøker. Utover den digre biografien skrev hun også et stort antall lengre artikler på svensk både under sin tid som ambassadør og før dette, blant annet i avisene Socialdemokraten og Stormklockan. I Nazityskland ble Kollontajs verker ansett som upassende for naziregimet og nazistisk ideologi. Hennes bøker ble således utrenset og brente i bokbålene i 1933.
På grunn av sitt engasjement i Arbeideropposisjonen var Kollontajs politiske karriere på hjemmebane kraftig marginalisert. Hun unnkom fysiske represalier men kort etter Arbeideropposisjonens nederlag forlot hun landet.
Diplomat
Aleksandra Kollontaj ble ministerråd for Sovjetunionens gesandtskap i Oslo i 1923 og ble dermed en av de første akkrediterte kvinnelige diplomater (den tredje) med formelt sendemannsoppdrag. Det var i stor grad hennes fortjeneste at Norge ikke bare anerkjent Sovjetunionen på et tidlig tidspunkt der aldre land holdt seg på distanse, men også inngikk en svært handelsavtale med hverandre. Hun forble i embedet frem til 1930 bortsett fra et år som diplomat i Mexico i 1926/27.
I 1930 ble hun Sovjetunionens sendebud (minister) i Stockholm – fra 1943 med ambassadørs rang. Hun hadde stor betydning for forholdet mellom Sovjetunionen og Sverige under den kritiske tiden under andre verdenskrig og gjorde ved flere anledninger Sverige gode tjenester. Hennes relasjon til utenriksminister Christian Günther var ansett som god, noe som hadde en gunstig innvirkning på opprettholdelsen av den svenske nøytralitetspolitikken. Rett etter krigen fikk hun ros fra utenriksminister Molotovs for at svenskene ikke støttet finnene.
Kollontaj førte ved flere anledninger viktige diplomatiske forhandlinger med representanter fra Finland. I året 1940 spilte hun en viktig rolle i forhandlingene som førte til Moskvafreden. Etter at fortsettelseskrigen brøt ut i 1941 fortsatte hun med å søke kontakt med finske politikere. I slutten av april 1943 var hun muligens involvert i feilslåtte fredsforhandlinger med Hans Thomsen, hennes tyske motstykke i Stockholm. Hun var også medlem av den sovjetiske delegasjon til Folkeforbundet.
Hun traff i Stockholm de finske representantene Juho Kusti Paasikivi og Georg Achates Gripenberg, i forhandlingene som førte til våpenstillstanden mellom Sovjetunionen og Finland i september 1944.
De siste årene
Etter sin tid som diplomat i Sverige vendte Kollontaj tilbake til Sovjetunionen i 1945. Sine siste leveår viet Kollontaj seg intensivt til skrivingen av sine memoarer. Trass i sviktende helse og søvnproblemer arbeidet Kollontaj hardt for å forsøke å fullføre memoarene. Våren 1949 skriver Kollontaj i et brev til den svenske venninnen Ada Nilsson at hennes memoarer omfatter hele 10 bind, hvert av dem på 320 sider. Memoarene ble aldri publisert i sin fullstendighet (men en første del utkom på svensk 1945 og på norsk i 1947), men ble arkivert på Marx-Engels-instituttet. Trass i Sovjetunionens fall har memoarene ikke blitt publisert; de befinner seg i den russiske føderasjons kommunistiske parti lukkede arkiv i Moskva.
Simonstorp
Simonstorp er et tettsted i Norrköping kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 258 innbyggere. Simonstorp ligger cirka 23 kilometer nord for Norrköping.
Bingolotto
Den 20. september 2007 kunngjorde Folkspel (som eier Bingolotto) at Bingolotto flyttet sendingsdag fra søndag til den opprinnelige lørdagen. Samtidig kunngjorde de at Bingolotto kom til å sende på kanalen TV 4 Plus. Guldkvällar, påskeprogram samt sesongfinaler kommer fremdeles til å sendes på den ordinære TV 4. Programmet kan også sees via TV 4 Play.
Programleder er Rickard Olsson. Tidligere programledere har vært Leif «Loket» Olsson, Lasse Kroner, Gunde Svan, Lotta Engberg, Jan Bylund, Marie Serneholt og Ingvar Oldsberg. I tillegg er det også underholdning, artister og sofagjester.
Det er to sesonger per år (vår og høst). Hver sesong har som regel en gullkveld og en oppesitterkveld/sesongfinale, hvor det er mange flere og høyere gevinster. I slutten av hver måned er det også en månedsfinale hvor det også er flere og høyere gevinster, dog ikke så mange og store som på gullkveld og oppesitterkveld/sesongfinale.
Det finnes enkeltbonger som koster 50 kroner. Ved månedsfinaler, gullkveld og oppesitterkveld/sesongfinale finnes det også en dobbelbong som dobler alle gevinster. Denne koster 100 kroner.
I tillegg til bonger har Bingolotto også en julekalender som selges fra ca. 1. oktober til 23. desember, hvor premiene er blant annet penger, reiser og biler. Man har også SverigeLotten, hvor man kan vinne over fem millioner kroner.
Bingolotto eies av Folkspel i Sverige – «foreningslivets eget spelbolag». Programmet produseres av Eyeworks Gothenburg. Bongene kan bare kjøpes i Sverige, og programmet kan bare sees via svensk TV 4.
Vestli
Vestli er et boligstrøk i Bydel Stovner i Oslo. Det ligger helt nordøst i byen, like ved Skillebekk og Gjelleråsen i Nittedal, Akershus.
Navnet på stedet kommer fra en plass under Tokerud gård. Denne er ikke bevart. Vestli ble bygget ut som drabantby fra 1967. Vestli skole kom i 1973, og Vestli stasjon på Grorudbanen i 1975.
Vestli er en delbydel i Stovner Bydel.
Vestli er kjent for Vestli Idrettslag, der Vestli IL Håndball spiller i øverste divisjon på herresiden. På Vestli finnes også pizzakiosken Vestlibua.
I delbydelen er Vestli t-banestasjon og et torg rett utenfor stasjonen. Her finnes det flere butikker, inkludert en Coop Extra Vestli huser også Vestli Skole, og Vestli Grendeskole, med 5-10 minutter gange. Vestli Skole er blitt en ny skole skal bygges på nåværende tomt.
Elgin (Sør-Afrika)
For stedet i Skottland: se Elgin
Elgin (Sør-Afrika) er en rund dal i Overbergene (Western Cape), om lag 80-90 km øst for Cape Town innrammet av Kogelberg- Groenland og Hottentot Holland-fjellene. Dalen er sentrum for epledyrking i Sør-Afrika (65 prosent) og har også en voksende vinindustri. Byen Grabouw (om lag 60.000 innbyggere, anslått av kommuneledelsen høst 2009) er naturlig sentrum for handel og en omfattende industri i dalen.
Elgindalen har et mildt middelhavsklima og i dalen finnes den høyest beliggende vingården i Sør-Afrika (Iona )
Jebel Ali kraftverk
Jebel Ali kraftverk er et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Dubai i De forente arabiske emirater (FAE). Det har en installert produksjonskapasitet i enhet D som er på 450 MW fordelt på 3 like store blokker/turbiner. Anlegg D ble installert i perioden 2000–2001. Brenselkilden er råolje eller naturgass. Dette er blant landets største kraftverk målt etter installert effekt.
Anlegget ligger ute i havne- og frisonen Jebel Ali vest for Dubai.
Jebel Ali kraftverk har en installert produksjonskapasitet på 7801 MW: Anlegg D har en installert produksjonskapasitet på 1,027 MW, Anlegg E 616 MW, Anlegg G 818 MW, Anlegg K 918 MW, Anlegg L 2362 MW, Anlegg M 2060 MW.
Fylkesvei 367 (Hedmark)
Fylkesvei 367 i Hedmark gikk mellom Roverud og Granli i Kongsvinger. Traséer: Roverud – Skinnarbøl (9,4 km), Overud – Granli (4,6 km)
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 2002 og fylkesvei 2003.
Kommuner og knutepunkter
Erstattet av
Silan
I temperaturer på over 420°C dekomponerer silan til silisium og hydrogen. Stoffet er mye benyttet i halvlederindustrien for å legge tynne sjikt med silisium på forskjellige stoff.
Varmekapasitet
Varmekapasiteten C  for en gjenstand er forholdet mellom varmen ΔQ  tilført (eller avgitt fra) gjenstanden, og den resulterende temperaturendringen ΔT  gjenstanden får,
Enhet for varmekapasitet er joule per kelvin, [C] = J/K.
Temperaturendringen som observeres når en gitt mengde varme tilføres et system avhenger av om varmen tilføres mens systemets trykk er konstant (isobar varmetilførsel) eller mens systemets volum er konstant (isokor varmetilførsel). Ved disse forskjellige prosessene kan varmetilførselen relateres til endringen i systemets Entalpi eller Indre energi. Formelt er da den isobare varmekapasiteten (C_p) og den isokore varmekapasiteten (C_V) definert som
Det kan bevises at for en ideell gass er isokor og isobar varmekapasitet relatert ved
hvor R er den universelle gasskonstanten.
Dersom gjenstander er homogent sammensatt, er forholdet mellom varmekapasiteten og massen lik stoffets spesifikke varmekapasitet. Det er denne som i praksis blir angitt i tabeller over varmekapasiteten for forskjellige stoffer.
Aristobulus
Aristobulus eller Aristobulos er et navn som opprinnelig er gresk og som betyr «god rådgiver».
Utbredelse
Det greske navnet Αριστόβουλος som kan transkriberes Aristóvoylos er noe brukt i Hellas. Aristobulus er den latiniserte formen av navnet.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Aristobulus og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Kjente personer med navnet
Personer i Makkabeerslekten:
Personer i Herodes-dynastiet:
Øystre Slidre Idrettslag
Fotball
Fotballgruppa hadde under 2011-sesongen et samarbeidslag med Rogne Idrettslag i 5. divisjon, men laget endte sist i sin avdeling med kun én seier.
Jørgen Larsen
Jørgen Larsen (født 9. desember 1958 i Trondheim) er en norsk pianist og professor i klaver ved Institutt for musikk, NTNU. Han har studert med blant andre Eva Knardahl, Robert Riefling og Albert Ferber.
Abels gate (Trondheim)
Abels gate (2–20d) er en gate ved bydelen Elgeseter i Trondheim som strekker seg fra Schøyens gate i øst, over Klæbuveien og Elgeseter gate frem til Harald Hardrådes gate og Tilfredshet kirkegård. Gaten fikk sitt navn etter matematikeren Niels Henrik Abel (1808–1829).
Fra Klæbuveien og over Elgeseter gate er Abels gate klassifisert som gangvei, og den har dermed ikke inn- eller utkjøring mot Elgeseter gate.
Hautacam
Hautacam er et vintersportssted i Pyreneene. Det ligger i Hautes-Pyrénées-departementet i Occitanie-regionen. Vintersportsstasjonen ligger i en høyde av 1560 meter.
Tour de France
Første gang en etappe av Tour de France gikk til Hautacam var i 1994. Etappen ble vunnet av Luc Leblanc.
Hoemsbrua
Hoemsbrua er en rundt 90 meter lang viadukt ved Byåsen i Trondheim som fungerer som bro for trikkelinjen Gråkallbanen over Bøckmans veg (fylkesvei 6656), som har sitt gateløp i en naturlig erosjonsdal. Brua ble kjøpt opp fra Norges Statsbaner i 1923 og oppført på stedet i 1924. Brua hadde i utgangspunktet et kortere spenn, men dette ble løst ved at det øverste spennet ble bygget provisorisk i tre. Dette spennet ble modifisert til en stålkonstruksjon i 1951.
Brua var opprinnelig i bruk som Funna viadukt (bygget i perioden 1917–1918) over elva Funna på Meråkerbanen om lag to kilometer nordvest for Meråker. Da jernbanestrekningen ble utbedret for å tillate høyere akseltrykk, ble konstruksjonen dermed vurdert til å være for svak. Hoemsbrua er for øvrig nevnt i sangen «Lykketrikken» på utgivelsen Kjærlighet på tunga (2010) av Trondheimsbandet Tre Små Kinesere.
Fellingstitrering
Fellingstitrering er en kjemisk reaksjon der en bruker en standardløsning med kjent løsning og kjent konsentrsjon, som når i reaksjon med prøveløsningen, feller ut et stoff. Det gjør det mulig å finne ut ukjent konsentrasjon av prøveløsning
Et eksempel er Mohrs titrering, hvor man bruker sølvnitrat for å finne konsentrasjonen av halogenioner.
Qidfa kraftverk
Qidfa kraftverk nr 1 er første byggetrinn i et kombinert gasskraftverk og oljekraftverk i Fujairah på østkysten av De forente arabiske emirater (FAE). Det er en integrert del av Fujairah kraft- og avsaltingsanlegg som bruker gasskraft til avsalting av sjøvann gjennom omvendt osmose.
Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 660 MW fordelt på en blokk og 4+2 turbiner. Kraften brukes dels til elektrisitetsforsyning og dels til avsalting av saltvann. Det ble installert i perioden 2003–2004. Brenselkilden er råolje og naturgass. Dette er blant landets største kraftverk målt etter installert effekt.
NorgesGruppen
NorgesGruppen ASA er Norges største handelshus. Kjernevirksomheten er detalj- og engrosvirksomhet innenfor daglige forbruksvarer. NorgesGruppen har ca. 1800 dagligvarebutikker og over 900 utsalgssteder innen servicehandel og nærmere 40 000 medarbeidere tilknyttet virksomheten. Engrosvirksomheten er organisert i 13 ASKO-selskaper spredt over hele landet. NorgesGruppen har ulike kjedekonsepter i det norske markedet; lavprisbutikker, supermarkeder og distriktsbutikker. Innen dagligvare eier NorgesGruppen kjedene Kiwi, Meny, (den norske delen av) Spar/Eurospar, Nærbutikken, Joker, Jacob's og Dollarstore. Deli de Luca, MIX, Jafs og Gigaboks er NorgesGruppens servicehandelskjeder. Konsernet har en rekke ganger mottatt kritikk for konkurransehemmende praksis i det norske dagligvaremarkedet, inkludert bøter fra Konkurransetilsynet.
Bakgrunn
NorgesGruppens driftsinntekter økte med 2,2 mrd. kroner til 87 mrd. kroner i 2018, et år da NorgesGruppen hadde fem færre butikker enn fjoråret. 80 prosent av konsernets totale vekst på 3,3 prosent var organisk, altså fra eksisterende butikker. Driftsmarginen for 2018 var på 3,6 prosent (3,6 prosent i 2017).
Miltiades den yngre
Miltiades den yngre (født ca. 550, død 489 f.Kr.) var stenevø av Miltiades den eldre. Han gjorde seg til tyrann av de greske koloniene og den trakiske Kherson rundt 516 f.Kr. ved å ta dem fra sine rivaler og fengsle dem. Han giftet seg også med Hegesipyle, datter til kong Oloros av Trakia. Deres sønn Kimon var en betydelig athensk personlighet i 470– og 460–årene.
NorgesGruppen
Butikkjeder
NorgesGruppen har ulike kjedekonsepter i det norske markedet; lavprisbutikker, supermarkeder og distriktsbutikker. Innen dagligvare eier NorgesGruppen kjedene Kiwi, Meny, (den norske delen av) Spar, Nærbutikken og Joker. Deli de Luca, MIX og Jafs er NorgesGruppens servicehandelskjeder.
Miltiades den yngre
Han ble vasall av Dareios I av Persia og sluttet seg til Dareios' ekspedisjon mot skyterne rundt 513 f.Kr. Han sluttet seg til det joniske opprøret i 499 f.Kr. mot det persiske styret, etablerte vennskapsforhold til Athen og erobret øyene Lemnos og Imbros som han til slutt avstod til Athen. Men opprøret kollapset i 494 f.Kr. og Miltiades flyktet til Athen i 492 f.Kr. for å unnslippe den hevnende persiske invasjonen. Hans sønn Metiokhos ble tatt av perserne og satt i fengsel på livstid, men ble likefullt behandlet med ære som en de facto medlem av den persiske adelen.
NorgesGruppen
Engros
ASKO leverer dagligvarer til NorgesGruppens kjeder og er også en betydelig leverandør til serveringsmarkedet.
Miltiades den yngre
Miltiades fryktet til å begynne med fiendtlig mottagelse for sitt tyranniske styre i Kherson da han ankom Athen. Men han lyktes i å presentere seg som beskytter av gresk frihet mot persisk despotisme og unnslapp straff. Han ble valgt til å tjene som en av de 10 generalene (strategoi) i 490 f.Kr.. Han blir ofte kreditert for taktikkene som beseiret perserne i slaget ved Maraton senere samme år.
NorgesGruppen
Engros
ASKO omfatter 13 regionale ASKO-selskap, 9 Storcash-butikker for proffmarkedet, sentrallagre og samlastingsterminal på Vestby i Akershus, som har Norges største takmonterte solcelleanlegg på 3,8 MW. ASKO NORGE AS er morselskapet til de regionale ASKO-selskapene, og samtidig det regionale ASKO-selskapet i Oslo og Akershus. ASKO-selskapene er lokalisert fra Lillesand i sør til Tromsø i nord. Med 600 lastebiler på veien hver dag er ASKO en av Norges største transportbedrifter.
Miltiades den yngre
Året etter ledet Miltiades en athensk ekspedisjon på 70 skip mot de greskbodde øyene som hadde støttet perserne. Ekspedisjonen var ingen suksess. Flåten angrep Paros som hadde blitt erobret av perserne, men klarte ikke å ta øya. Miltiades ble alvorlig såret i foten under felttoget og ble hemmet av dette. Hans nederlag førte til protester da han returnerte i Athen, noe som gjorde at hans politiske rivaler kunne utnytte hans fall fra gunsten. Han ble anklaget for forræderi, ble dømt til døden, men dommen ble omgjort til en bot på 50 talenter. Dette var en enorm sum som ingen hadde råd til på den tiden. Han ble sendt i fengsel hvor han døde, antagelig av koldbrann fra sitt sår.
NorgesGruppen
Egne merkevarer
NorgesGruppen har utviklet egne merkevarer. Unil AS er ansvarlig for utvikling, innkjøp, markedsføring og distribusjon av NorgesGruppens egne merkevarer. NorgesGruppens egne merkevarer er:
Russiske varer
Etter Russlands invasjon av Ukraina i februar 2022 stoppet NorgesGruppen salg av russiske varer i solidaritet med Ukraina.
Herodes Agrippa II
Herodes Agrippa II (født 27/28 e.Kr., død en gang før 93 e.Kr.) var sønn av Herodes Agrippa I og hans hustru Kypros. Som sin far var han opprinnelig navngitt Marcus Julius Agrippa. Han var den syvende og siste kongen i Judea fra slekten til Herodes den store. Han var bror av Berenice og Drusilla (den andre hustruen til den romerske fullmektige Antonius Felix).
Liv og virke
Agrippa var utdannet ved hoffet til keiser Claudius, og på tiden av hans fars død var han kun 17 år gammel. Claudius beholdt ham derfor i Roma, og sendte Cuspius Fadus som fullmektig for det jødiske kongedømmet, som således igjen ble en romersk provins. Mens Agrippa var i Roma ga han sin stemme for å fremme jødenes sak for keiseren, og imot samaritaner og mot fullmektigen av provinsen Iudaea, Ventidius Cumanus, som historikere senere har antatt var grunnen til uroen i provinsen. Da Herodes av Chalkis døde i år 48 ble hans lille fyrstedømme gitt til Agrippa og med retten til å være overordnet Tempelet i Jerusalem og til å utpeke ypperstepresten. I år 53 tok Claudius fra ham kongedømmet og gjorde ham isteden til guvernør over et utvidet område. Agrippa feiret med å gifte bort sine to søstre Mariamne og Drusilla.
I år 55 ga Nero ham byene Tiberias og Taricheæ i Galilea, og Julias i Peraea, sammen med fjorten landsbyer i nærheten av den. Agrippa benyttet store summer i å forskjønne Jerusalem og andre byer, særlig Berytus. Hans forkjærlighet for den sistnevnte byen gjorde ham upopulær blant hans egne undersåtter, og den lunefulle måten som ha utnevnte og avsatte yppersteprester gjorde ham også mislikt av jødene. Agrippa klarte ikke å forhindre at hans undersåtter gjorde opprør og ba dem om å tolerere oppførselen til den romerske fullmektige Gessius Florus. I år 66 forviste jødene ham og Berenice fra byen. I løpet av den første jødisk-romerske krigen i 66-73 sendte Agrippa rundt 2000 menn, bueskyttere og kavaleri, for å støtte Vespasians hær og viste således at selv om han var en jøde i religion sto han helt og holdent på romernes side. Han fulgte også Titus, Vespasians eldste sønn, på enkelte krigstokt og ble såret under beleiringen av Gamala på Golanhøyden. Etter at Jerusalem var blitt erobret reiste han med sin søster Berenice til Roma hvor han ble vist ære som romersk pretor og belønnet med ytterligere landområder.
I henhold til Fotios, en senere bysantinsk historiker, døde Agrippa barnløs i en alder av 70 år i det tredje året av regimet til keiser Trajan, det vil si i år 100, men utsagn fra den samtidige jødiske historikeren Josefus, foruten samtidige innskrifter i hans kongedømme, har sådd tvil til Fotios' påstand. Moderne forskere hevder at han må ha dødd en gang før årene 93/94. Han var den siste fyrsten fra huset til herodesene.
Det var for ham og hans søster Berenice som apostelen Paulus, i henhold til Det nye testamente, forfektet sin sak for ved Caesarea Maritima i år 59.
Agrippa hadde for vennskapelig forhold til historikeren Justus fra Tiberias, som var hans skriver en tid. Han var også venn med Josefus, som bevarte to av de brevene han mottok fra ham, og mottok informasjon som han trengte til sitt latinske verk om jødenes historie, Antiquitates Judaicae.
Fjerde Esra
Fjerde Esra eller Andre Esdras er et apokryfisk verk er skrevet innenfor både det jødiske og det kristne tros- og tekstunivers. Verket er en «apokalypse, dvs et skrift som er preget av åpenbaringer (syner) og en fargerik symbolbruk».
Tredje Esra
Tredje Esra eller Første Esdras er et apokryfisk verk skrevet innenfor Det gamle testamentes tros- og tekstunivers. Verket er en egen gresk oversettelse av Andre krønikebok 35–36, Esras bok og Nehemjas bok 7–8. Oversettelsen ser ut til å være basert på en annen versjon av den hebraiske teksten enn den vanlige, og har noen variasjoner i forhold til denne. I tillegg finnes det et eget avsnitt (3;1–5;6) som er unikt for denne boken: om tre unge menn i den persiske kongens livgarde.
Fjerde Esra
Verket består av tre deler; hoveddelen (kapittel 3–14) er et jødisk skrift fra slutten av 1. århundre e.Kr., opprinnelig skrevet på hebraisk eller muligens arameisk. Kapittel 1–2 er et kristent tillegg fra ca. 150 e.Kr., som også er kjent under navnet «Femte Esra». Kapittel 15–16 er et kristent tillegg fra siste del av 200-tallet, som også er kjent under navnet «Sjette Esra».
Tredje Esra
I gresk og engelsk tradisjon kalles dette verket Første Esdras. Navnet Tredje Esra er fra latinsk tradisjon, og er basert på at Esras bok var «Første Esra» mens Nehemjas bok var «Andre Esra». Boken er også omtalt som Den greske Esraboken. Det finnes også et skrift kalt Fjerde Esra. Verket er trolig skrevet i det 2. eller 1. århundre f.Kr..
Fjerde Esra
Hovedbolken i kapittel 3–14 skildrer sju syner. Bakgrunnen er ødeleggelsen av Jerusalem i år 70, og de problemer dette skapte for jødisk tro. Det er erkeengelen Uriel som taler i synene. Teksten beskrives som «et trøsteskrift for dem som lider under disse hendelsene.» De kristne tilføyelsene setter budskapet om trøst i trengsler inn i en kontekst av kristendomsforfølgelse i Romerriket.
Tredje Esra
Boken har 9 kapitler og forteller om tiden før det babylonske fangenskap, om bortførelsen til Babylon og forholdene der, men mest om tre hjemferder, gjenetableringen i Judea og reetableringen av jødisk tro og kultus under ledelse av Serubabel og Esra.
Fjerde Esra
Den katolske kirke anser det ikke som kanonisk, og det hører derfor ikke til de deuterokanoniske bøker i deres forstand. I den anglikanske tradisjon regnes verket blant apokryfene, mens protestantene sjelden tar den med. Boken er med i Det norske bibelselskaps utgave av apokryfene fra 1988.
Tredje Esra
I Østkirken regnes boken som en del av Bibelens kanon. Den katolske kirke anser det ikke som kanonisk, og det hører derfor ikke til de deuterokanoniske bøker i deres forstand. I den anglikanske tradisjon regnes verket blant apokryfene, mens protestantene sjelden tar den med.
Oppstandelse
Oppstandelse, også omtalt som gjenoppstandelse, (på gresk ἀνάστασις, anástasis, på latin resurrectio) vil si at en død person eller et vesen som har vært levende, står opp fra de døde og får nytt liv, enten legemlig (kroppslig) eller åndelig. Begrepet brukes først og fremst i religiøse sammenhenger. Læren om legemets oppstandelse ved Messias' tilbakekomst ble først utformet av Zarathustra, men går igjen i jødedommen, kristendommen og i islam. Troen på at avdøde kan gjenoppstå fra graven som levende, understreker at Gud er den som gir liv og beseirer døden.
Oppstandelse i mytologi og religion
I oldtida var det ulike religiøse forestillinger om dette; tanken om menneskers kroppslige oppstandelse i forbindelse med dommedag finnes i zoroastrismen og jødedommen.
Kristendommen bygger på troen på at Jesus Kristus, en angivelig jødisk folketaler, virkelig stod opp fra de døde etter at han ble korsfestet og drept slik det fortelles om i Bibelen, og at han som Guds sønn dermed vant over dødens makt. Det er ulike kristne oppfatninger, men de fleste hevder at alle døde gjenoppstår og at de rettroende kommer til himmelen. Noen kristne har også tanker om en kroppslig (legemlig) oppstandelse, tradisjonelt omtalt som «kjødets oppstandelse», i blant annet den apostoliske trosbekjennelse, konsentratet av apostlenes undervisning.
Også gresk, egyptisk mytologi og islam lærer om gjenfødelse og oppstandelse i ulike varianter.
Historier om oppstandelse i Bibelen
I Bibelen fortelles det flere historier om at mennesker ble oppreist fra de døde, både i gammeltestamentlig og nytestamentlig tid.
Mest kjent er fortellingene om Jesu oppstandelse i påsken, på den tredje dagen etter korsfestelsen, et tegn på at han skulle være sterkere enn døden og alle ondskapens krefter. Dette varsler ifølge kristen lære også at alle døde mennesker en gang skal vende tilbake til livet i en endelig seier over dødens makt. Jesu oppstandelse blir dermed selve beviset på hans guddommelighet og grunnlaget for all kristen tro; i kapittel 15 i første korinterbrev skriver Paulus blant annet dette om oppstandelsen i kristendommen: «Men er ikke Kristus stått opp, da er vårt budskap tomt, og deres tro er også tom.»
Blant andre mytologiske skikkelser som gjenoppvekkes fra de døde i Bibelens fortellinger, er Lasarus som Jesus ifølge Johannesevangeliet kapittel 11-12 vekker til live. Et annet eksempel er masseopstandelsen i Matteusevangeliets 27 kapittel; der fortelles det at da Jesus døde på korset, kom det jordskjelv som førte til at «gravene åpnet seg, og kroppene til mange hellige som var sovnet inn, ble reist opp. Etter Jesu oppstandelse gikk de ut av gravene og kom inn i den hellige byen, hvor de viste seg for mange.» Den siste personen som omtales i forbindelse med oppstandelse, er Eutykus i Apostlenes gjerninger kapittel 20.
Julieta Venegas
Julieta Venegas (født 24. november 1970 i Long Beach i California) er en meksikansk singer/songwriter innen sjangrene spansk-språklig rock og latinamerikansk pop. Venegas startet med musikk i en alder av åtte, og har siden vært medlem av flere band, blant andre Tijuana No!. Hun har vunnet Grammy Award samt Latin Grammy Award to ganger.
Erik Niord Larsen
Erik Niord Larsen (født 6. november 1943) er en norsk oboist og professor, kjent som solist, kammermusiker og pedagog.
Han studerte med Oslo Filharmoniske Orkesters solooboist Kees Lahnstein og med Berlinfilharmoniens solooboist Karl Steins i Berlin. Han debuterte 1960, og etter tre år i Den norske Operas orkester, kom han i 1963 Oslo Filharmoniske Orkester hvor han spilte til 2008 som solooboist.
Ljunga
Ljunga er et tettsted i Norrköping kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 688 innbyggere.