cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Knøttene
Nye figurer
Andre kjente figurer er Charlie Browns yngre søster Sally, som er forelsket i Linus, Snoopys venn Woodstock, fuglen som utelukkende snakker i utropstegn; Rerun, Lucy og Linus' lillebror; og Spike, Snoopys ørkenboende bror.
Kristen grunnholdning
Knøttene er bemerkelsesverdig for sin nette sosiale kommentar, særlig sammenliknet med andre striper som oppsto på 1950-tallet og tidlig på 1960-tallet. Schulz tok ikke eksplisitt opp spørsmål om rase- og kjønnslikestilling, ettersom han så dem som selvinnlysende. For eksempel blir Peppermint Pattys atletiske evner og selvsikkerhet simpelthen tatt for gitt. Som illustrert over skrev Robert L. Short flere bøker hvor han mente å ha funnet teologiske beskjeder i stripene. Dessuten benyttet han dem som illustrasjoner for sine foredrag over evangeliet. Dette ble bekreftet av Schulz i intervjuer, som var oppriktig kristen hele livet.
Men Schulz kunne sette ut pigger når han ønsket. En minneverdig sekvens hadde en liten gutt som het «5», hvis søstre het «3» og «4» og hvis far hadde endret etternavnet til ZIP-koden (am. postnummer) i protest. En annen var en satire over «Little League»s og «organisert» spill, når alle ungene i nabolaget danner snømannbyggerligaer og kritiserer Charlie Brown når han insisterer på å bygge sin egen snømann uten ligaer og trenere.
En merkelig tilstand
Imidlertid var Charles Schulz mest stolt over en historie fra det tidlige 1970-tallet, da Charlie Brown ble rammet av en merkelig sykdom som gjorde at han oppfattet ethvert rundt objekt som en baseball, som f.eks. solen eller iskrem-kuler. Denne tilstanden forverret seg til han utviklet et merkelig utslett på hodet som nøyaktig liknet sømmene på en baseball. Charlie Brown blir sendt på sommerleir for rekonvalesens med en papirpose på hodet hele tiden. De andre ungene kaller ham «Herr Sekk», behandler ham med uvant respekt og velger ham også til leirleder. Til slutt tror Charlie Brown at tilstanden hans bedres og går ut for å se soloppgangen i håp om ikke å oppfatte den som en baseball. Det viser seg at han ikke gjør det, men det han ser tyder på, til hans frustrasjon, at tilstanden bare har blitt merkeligere enn før.
Den siste originale Knøttene-stripen ble tegnet den 3. januar 2000 og publisert i avisene den 12. februar, dagen etter at Schulz døde.
Knøttene i Norge
Knøttene dukket antagelig først opp i Aftenposten, helt mot slutten av 50-tallet, hvor den ble publisert daglig fram til seriens nedleggelse i 2000. Serien trykkes fortsatt i enkelte norske aviser som repriser, bl.a. i Vårt Land. I årene 1968-73 utga Schibsted forlag totalt 11 pocketbøker med Knøttene (6 i stående format, 5 liggende). En ny serie på 4 pocketbøker (i stående format) ble utgitt av Fredhøis Forlag 1979-80. I 1988 utga Schibsted to nye pocketbøker (i liggende format). I 1978-79 utga A/S Hjemmet to album med Knøttene søndagssider.
Egmont Serieforlaget utga Knøttene som julehefte et par år, 2002-2003 (første året under tittelen «Snoopy»). I 1990 ble magasinet Snoopy lansert i Norge, som besto av opptrykk fra avisstripen; heftet utkom kun med 5 numre. Utover dette har Knøttene opptrådt i seriebladene Humor og Kanari (1987–89), Tommy og Tigern (1989–90), Serieparaden (1997–99) og Pusur (2003-04). Tegnefilmene om Knøttene er vist på NRK og senere norske Cartoon Network.
I norske utgivelser har figurene ofte andre navn enn på engelsk. Eksempelvis kalles Charlie Brown ofte Baltus Brun og hunden hans, Snoopy er blitt Sniff. Lucy van Pelt heter Sofie, Linus van Pelt er omdøpt til Espen, mens Snoopys venn Woodstock heter Fredrikke. Av de mer perifere figurene er den alltid skitne Pig-pen omdøpt til Lasse Vasse, mens noen figurer tross fornorskingen har beholdt sine amerikanske navn, kanskje som et resultat av at disse var blitt så innarbeidet at man etterhvert stusset over de norske betegnelsene.
Nils Utsi
Nils Reidar Utsi (født 22. juli 1943 i Tana, død 1. januar 2019 ) var en norsk, samisk skuespiller, dramatiker og teaterinstruktør fra Tana i Finnmark.
Utdannelse
Etter gymnas i Finnmark tok Nils Utsi skuespillerutdannelse ved Statens Teaterskole i Oslo, der han kom inn i 1964 som den første samiske studenten.
Mr. Ego (Take Me Down)
Mr. Ego (Take Me Down) er det tyske power metal-bandet Helloweens andre EP. EP-en ble kun gitt ut i Europa.
Nils Utsi
Karriere
Utsi gjestet senere Hålogaland Teater (HT) ved åpningen av kulturhuset i Tromsø 1983 med Petter Dass, hvor han hadde hovedrollen, og igjen ved HTs 25-årsjubileum 1996, hvor han hadde hovedrollen i Postmannen fra Arles. Også ved åpningen av HTs nye teaterhus (2005) gjestet Utsi i en rolle i Benoni og Rosa.
Nils Utsi ble kjent i større deler av Norge gjennom rollen som faren til samegutten Ante i barne-TV-serien med samme navn. Serien ble sendt på NRK første gang i 1976 og 1977, og Utsi var personinstruktør for de samiske medvirkende. I den første samiske spillefilmen Ofelaš/Veiviseren (1987), i regi av Nils Gaup, hadde han en sentral rolle. Filmen ble Oscarnominert. I den neste, Bázo fra 2003, hadde han og en rolle. Nils Utsi var også med i Gaups Kautokeino-opprøret fra 2008. I 2009 spilte han i filmen Jernanger (regi: Pål Jackman). Han deltok i en lang rekke kortfilmer, blant annet i samarbeid med Nordland kunst- og filmfagskole.
I 1997 hadde Nils Utsi hovedrollen i Ludvig Holbergs Jeppe på Bjerget (Jeagge Jussa) i en samisk versjon produsert av Beaivvás Sámi Teáhter i Kautokeino. I 2004 var han instruktør for skuespillet Stein i lomma (Stones in his Pockets) ved dette teateret. 2012 hadde han en sentral rolle i ungdomsserien Hjerterått (regi: Nils Gaup) på NRK. I 2014 var han ved Stockholms Svenska Riksteatern i När vinterns stjärnor lyser här.
Under Alta-konflikten ble Utsi fjernet fra Stilla tre ganger, og var den første personen av flere som ble stilt for retten for demonstrasjonen.
Aubrey de Vere, 20. jarl av Oxford
'''Aubrey de Vere, 20. jarl av Oxford''' (født 1627, død 1703) var sønn og arving av Robert de Vere, 19. jarl av Oxford. Han arvet jarledømmet fra sin far da denne døde i 1632. Aubrey vokste opp i Nederland, hvor hans far hadde vært en profesjonell offiser. Han vendte senere tilbake til England, men som rojalist under Protektoratet til Oliver Cromwell havnet han flere ganger i fangenskap i Tower of London. Da monarkiet ble gjeninnført i 1660 ble han rikt belønnet for sin lojalitet av Karl II. Senere valgte han igjen riktig side da han støttet Vilhelm III mot Jakob II den ærerike revolusjon i 1688. Da han døde i 1703 hadde han ingen legitime sønner. Aubrey ble derfor den siste i de Vere familien som bar tittelen jarl av Oxford, i en rekke som strakk seg tilbake til 1141.
Shan (andre betydninger)
Shan kan være:
Gianbernardino Scotti
Gianbernardino Scotti (født 1478 i Magliano di Sabina i Italia, død 11. desember 1568 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet det pavelige diplomati, og vendte i høy alder tilbake fra sin tjeneste som pavelig utsending i Tyskland og ble utnevnt til erkebiskop av Trani i Italia samme dag som han ble kardinal.
Han ble utnevnt til kardinal i 20. desember 1555 av pave Paul IV.
I 1559 ble han forflyttet til bispestolen i Piacenza. Han var involvert i reformarbeidet i forbindelse med Tridentinerkonsilet.
Nordiskrekordhistorikk på 100 m fri
Oversikt over utviklingen av nordiske rekorder på 100 m fri (svømming) for både langbane (50 meter) og kortbane (25 meter).
Worcester (Wes-Kaap)
Worcester i provinsen Wes-Kaap i Sør-Afrika er den største byen i Breede-dalen. Den har 76 894 innbyggere. Byen ligger 120 km nordøst for Cape Town ved N1–motorveien som går nordover til Johannesburg. Den er administrasjonssenter for Breede Valley kommune og er sentrum for Wes-Kaaps indre områders handelsaktivitet. Worcester ble grunnlagt i 1820 etter at to gårder, Roodewal og Langerug, ble slått sammen og oppkalt etter markien av Worcester, han var bror til Charles Somerset, guvernøren i Kappkolonien.
Byen ligger på 220 moh og ligger mellom elven Breede og Hex River-fjellene i nord. Dalen rundt er også den største vinproduserende regionen i Sør-Afrika og står for nesten 20% av landets vinproduksjon.
Worcester opplever mer ekstreme temperaturer enn Cape Town siden havets innflytelse blokkeres av fjellrekkene Du Toitskloof og Slanghoek i vest. Maksimumstemperaturen kan nå over 40°C. Sommeren er vanligvis tørr med sjeldne tordenstormer sent på sommeren, mens våren og høsten har milde temperaturer mellom 10°C og 25°C med en og annen regnskur.
Vintrene er vindfylte og ofte kjølige til kalde, og det er vanlig med snø i høyder over 1000 moh. Maksimumstemperaturen varierer fra 10° til 17°C, mens minimum ligger rundt frysepunktet. Vinteren sørger for det meste av Worcesters 175 mm årlige nedbør. Byen ligger i en spesiell regnskygge, et fenomen som skyldes de høye fjellene rundt. Det meste av Breede-dalen får relativt rikelig med nedbør, fra 500 mm til over 1000 mm, men selve byen er tørr.
Worcesters økonomi fungerer primært til å tjene dens agrikulturelle samfunn. Den er også et transportknutepunkt og administrativt senter. KWVs brandydestilleri, det største av sitt slag i verden, ligger i Worcester.
Worcester har to lokalt godt kjente skole, De La Bat skole for døve og Pioneer skole for blinde. De fleste i Worcester har afrikaans som morsmål med xhosa og engelsk språklige minoriteter.
De fleste av de mer velstående forstedene ligger mot nord, inkludert Fairway Heights, Panorama og Langerug. Sørsiden av byen forblir lavere middelklasse til fattig med flest xhosa og fargede grupper, mye av dette skyldes arven etter apartheid, i forstedene Zwelinthemba, Johnsons Park og Eselen Park.
Juan Martínez Silíceo
Juan Martínez Silíceo  (født 1486 i Villagarcía della Torre i provinsen Badajóz i Spania, død 31. mai 1557 i Toledo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Cartagena fra 1541 og ble forfremmet til erkebiskop av Toledo i 1546.
Han ble utnevnt til kardinal i 20. desember 1555 av pave Paul IV.
Slaget ved Lautulae
Slaget ved Lautulae ble utkjempet i 316 f.Kr. mellom Roma, ledet av diktator Quintus Fabius Maximus Rullianus, og Samnium.
Heze
Heze (kinesisk: 菏泽市; pinyin: Hézé Shì) er et byprefektur sørvest i den østkinesiske provinsen Shandong.
Administrative enheter
Heze administrerer ett bydistrikt og åtte fylker:
Vei
Kinas riksvei 220 løper gjennom området. Den går fra Binzhou i Shandong til Zhengzhou i Henan.
Kinas riksvei 327 begynner i Heze og fører til Lianyungang i Jiangsu.
Liste over innsjøer i Hedmark
Liste over innsjøer i Hedmark er innsjøer større en én kvadratkilometer som helt eller delvis ligger innenfor grensene til Hedmark fylke.
Sjukamp
Sjukamp (7-kamp), (internasjonalt kalt heptatlon, fra gresk hepta for sju), er en friidrettsøvelse som er satt sammen av 7 separate øvelser. Sjukamp kommer under en øvelsesgruppe innen friidretten som blir kalt mangekamp. Utendørs er sjukamp en øvelse for kvinner, innendørs for menn.
Om øvelsen
Sjukamp utendørs er tradisjonelt en øvelse for kvinner. Den erstattet femkamp som olympisk øvelse i 1984, og har stått på det olympiske programmet siden. Det har vært kåret norgesmestere siden 1981. Tikamp har tradisjonelt vært forbeholdt menn, men det ble åpnet for tikamp også for kvinner fra 2003. Tikamp for kvinner har sin offisielle verdensrekord, men det er sjukamp som er mesterskapsøvelse.
Sjukamp er mennenes innendørs mangekampøvelse, der er det upraktisk å gjennomføre tikamp (spyd og diskos ville kreve svært store haller). Kvinnenes mangekamp innendørs er femkamp.
I hver øvelse tildeles utøverne poeng i henhold til en poengskala fra en internasjonal tabell, og den sammenlagte summen av poengene fra hver øvelse avgjør konkurransen. I de tekniske øvelsene får utøverne tre forsøk, hvorav det beste teller (i motsetning til seks forsøk blant spesialøvelsene). I løpsøvelsene deles konkurrentene inn i heat, oftest seedet (sortert) etter personlige rekorder, eller årsbeste. Verdens beste utøvere i sjukamp blir av mange ansett som de ultimate idrettsutøverne, på grunn av kravet til allsidighet innen de ulike, tradisjonelle og klassiske øvelsene.
Konkurranser
Kvinnenes sjukamp består av følgende øvelser, som det konkurreres i over to dager:
Mennenes sjukamp innendørs består av følgende øvelser, som det konkurreres i over to dager:
Sjukamp, kvinner utendørs
12,69 (100 m hekk), 1,86 (høyde), 15,80 (kule), 22,56 (200 m), 7,27 (lengde), 45,66 (spyd) og 2.08,51 (800 m).
13,15 (100 m hekk), 1,95 (høyde), 14,81 (kule), 23,38 (200 m), 6,85 (lengde), 47,98 (spyd) og 2.12,56 (800 m).
Westerkwartiersk
Westerkwartiersk (Westerkwartaars eller Westerkertaaiers) er en nederlandsk dialekt som hører hjemme i dialektgruppen groningsk. Denne dialekten brukes i Groningens Westerkwartier og er blant dialektene i denne gruppen den som ligger nærmest vestfrisisk.
Sjukamp
Sjukamp, kvinner utendørs
14,16 (100 m hekk), 1,68 (høyde), 13,00 (kule), 24,59 (200 m), 6,47 (lengde), 51,02 (spyd) og 2.13,69 (800 m).
Sjukamp, menn innendørs
6,79 (60 m), 8,16 (lengde), 14,56 (kule), 2,03 (høyde) / 7,68 (60 m hekk), 5,20 (stav), 2:32,77 (1000 m).
7,05 (60 m), 7,60 (lengde), 14.09 (kule), 2,19 (høyde), 8,05 (60 m hekk), 5,00 (stav), 2:37,82 (1000 m).
Westerkwartiersk
På en del kart over språkområder angis området der westerkwartiersk brukes som kollumerlandsk. Årsaken til dette er at dialekten bortsett fra i Westerkwartier/Groningen, også er i bruk i kommunen Kollumerland en Nieuwkruisland i Friesland. Dialekten forveksles også med kollumerpompstersk, som tales i Kollumerpomp men likevel regnes som en egen dialekt.
Fylkesvei 5697
Fylkesvei 5697 går mellom Lending og Sandvik i Kinn kommune, med armer til Holmesund og til Kalsvik.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 543 (Sogn og Fjordane).
Slependen stoppested
Slependen stasjon er en jernbanestasjon for lokaltoget på Drammenbanen på Slependen i Bærum.
Da Slependen stasjon ble åpnet i 1873, lå den ikke på samme sted, men i en kurve der hvor jernbanen går i bru over Slependvegen, på østsiden av vegen, og med en liten stasjonsbygning i tre. I samband med at Drammensbanen ble ombygd til dobbeltspor, ble en ny stasjon, med ny stasjonsbygning i lettbetongstein, anlagt vest for Slependvegen, der jernbanen fortsatt ligger i kurve. Denne stasjonen hadde tilkomst via trapper og ramper i det vestre brufestet for jernbanebrua. Den nåværende stasjonen er tredje utgave av Slependen stasjon, bygget på en rett strekning nærmere Sandvika, og resulterte i at Slependen stasjon og det som før hadde vært et eget stoppested, Jong, ble slått sammen til ett stoppested.
Tidligere stasjonsbygninger og perronger er revet.
Pio Taofinu’u
Pio Taofinu'u (født 8. desember 1923 i Falealupo på øya Savai'i i Samoa, død 19. januar 2006 i Apia) var en av den katolske kirkes kardinaler.
I 1968 ble han utnevnt til erkebiskop av Samoa-Apia, som den første polyneseren med biskops rang. Han ble kreert til kardinal i 1973, med Sant'Onofrio al Gianicolo i Roma som tittelkirke.
Taofinu'u tilhørte den katolske ordenen maristene.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi var:
Sveriges flagg
Svenske lover fastslår at proporsjonene på Sveriges nasjonalflagg skal være i forholdet 10/16 (høyde / lengde). De indre (nærmest flaggstangen) blå feltene skal være i forholdet 4/5 (høyde / lengde), og de ytre feltene 4/9 (høyde / lengde). Korsets bredde skal være halvparten av de blå feltenes høyde.
Flaggets farger defineres i SFS 1983:826|förordningen (1983:826) med riktlinjer för färgnyanserna i Sveriges flagga. Fargene defineres i henhold til NCS fargesystem som følger: Gult: NCS 0580-Y10R, blått: NCS 4055-R95B.
Begynnelsen: middelalderen
Det svenske flagget har sitt opprinnelse på 1500-tallet og kan stamme fra
Sveriges nasjonalflagg har siden Vasatiden (fra Gustav Is dager) vært blått med gult kors, slik det heter i et kongelig brev av 19. april 1562, «gult udi korssvijs fördeelt påå blott». Dette flagget synes i det vesentligste å ha blitt benyttet som «kongens flagg», «kroneflagg» eller «felttegn til sjøs», dvs som orlogsflagg, og har således vært utstyr med to «tunger» eller «spisser», senere (fra midten av 1600-tallet) med tre slike.
Unionen med Norge
Den 7. mars 1815 ble det fastsatt et felles orlogsflagg for Sverige og Norge. Dette var identisk med det tidligere svenske orlogsflagget, med unntak av at det i kantonen (det øvre hjørnet nærmest stangen) var satt inn et rødt felt med et diagonalt hvitt kors. Dette var ment å symbolisere Norge, med de samme fargene som Dannebrog, landets tidligere flagg i unionen med Danmark. Utformingen var foreslått av den norske statsminister Peder Anker. I 1818 ble det innført et felles handelsflagg for begger riker, med samme utforming som unionsorlogsflagget, men rettskåret.
Kort tid etter kom andre bestemmelser som sa at orlogsflagget også skulle benyttes for fartøyer og bygninger som tilhørte los-, toll- og postvesen, men med deres respektive symboler i gull på et hvitt felt midt i det gule korset. Fartøyer som postverket leide for å føre post kunne føre det svenske flagget med splitt, men uten gul tunge.
De første unionsflaggene var dårlig likt i begge land, og særlig i Norge, fordi de så klart var mer svenske enn norske. I mellomtiden hadde Norge i 1821 fått sitt eget handelsflagg, identisk med det nåværende. Men orlogsflagget måtte i henhold til Norges Grunnlov være et unionsflagg.
Da Kong Oscar I kom på tronen i 1844, var hans «morgengave» til det norske folk nye unionsflagg og unionsvåpen som markerte likestillingen mellom de to rikene. I begge lands flagg, både handels- og orlogsflaggene, ble det samme unionsmerket satt inn i kantonen. Det besto av fargene fra begge lands flagg, sammenstilt i et felt delt av to diagonaler. Unionsflaggene ble innført for begge land ved kongelig resolusjon av 20. juni 1844.
Utformingen imøtekom det norske ønsket om eget orlogsflag og symbolsk likestilling, og det ble derfor godt mottatt i Norge. Men i Sverige møtte den motbør. Unionsmerket kunne minne om en matrett som var populær i begge land, en sildesalat. Navnet «sillsalladen» ble først brukt i Sverige som en nedsettende betegnelse, og opphavsmannen skal ha vært C. O. Brakel, som lanserte det under en tale i Riddarhuset.
Mens unionsmerket ble fjernet fra Norges handelsflagg i 1899, ble «sillsalladen» beholdt i alle svenske flagg til unionsoppløsningen.
Unionsoppløsningen
Ved «kunglig förordning» av 27. oktober 1905 ble det bestemt at fra 1. november samme år skulle det i stedet for unionsmerket innføres et blått felt. Nevnte dag, kl. 9 om morgenen, ble det nye flagget heist under kanonsalutt fra svenske festninger. Det nye «rene» svenske flagget ble også heist fra en mengde fartøyer og bygninger mens kirkeklokkene ringte og skipsfløytene blåste honnør. De foreløpige bestemmelsene om rene flagg ble stadfestet gjennom «Lag angående rikets flagga» av 22. juni 1906. Da ble de nåværende fargene bestemt. Blåfargen skulle være «ljust mellanblå», betydelig lysere enn den tidligere fargen.
Miguel Alemán Valdés
Miguel Alemán Valdés (født 29. september 1900, død 14. mai 1983) var president i Mexico fra den 1. desember 1946 til den 30. november 1952. I presidentperioden forbedret Alemán Valdés Mexicos infrastruktur ved utbygging av jernbanettverket og bedre veinett samt utbygging av skole- og universitetsbygninger, blant annet Ciudad Universitaria («Universitetsbyen») ved universitetet UNAM i Mexico by. I 1952 ga han kvinner rett til å stemme ved kommunevalg. Alemán Valdés var også sterkt engasjert i Mexicos turisme.
Riihimäki
Riihimäki er en finsk by og kommune i landskapet Egentliga Tavastland. Kommunen har cirka 28 500 innbyggere og et areal på 125,56 km² hvorav 4,54 km² er vann. Riihimäki er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Hausjärvi, Hyvinge, Janakkala og Loppi. Byen Riihimäki ligger cirka 70 kilometer nord for Helsingfors.
Museer er blant annet Krigshistorisk signalmuseum.
Shan
Shan er en folkegruppe på cirka 4 millioner mennesker (2006) i nordøstre Myanmar, særlig i staten Shan. Det bor også shan-folk i nabolandene Assam i India, Laos, Kina, Thailand, Kambodsja og Vietnam.
De taler tai-språket shan, som er gjensidig begripelig med thai og lao.
New Zealands flagg
New Zealands flagg er blått med fire hvitkantede røde stjerner i flaggdukens frie ende og med Union Jack i øverste venstre hjørnet. Flagget ble New Zealands offisielle flagg etter en beslutning i parlamentet i 1902, men går tilbake til tidligere koloniflagg fra 1867. De fire røde stjernene symboliserer Sørkorset med stjernene Acrux, Becrux, Gamma Crucis og Delta Crucis, men uten Epsilon Crucis.
New Zealands flagg er dannet etter britisk modell. Landet har vært uavhengig medlem av Samveldet av nasjoner (tidligere Det britiske samveldet) siden 1931. Offisielle forklaringer fra våre dager vektlegger at flagget symboliserer landets regjering og folk. I denne sammenheng betegnes flaggdukens grunnfarge som kongeblå. Blåfargen viser til havet som omgir New Zealand og den klare himmelen over landet. Stjernebildet viser til New Zealands plassering i det sørlige Stillehavet. Det britiske unionsflagget anerkjenner landets historiske opphav som koloni under Storbritannia.
Historiske flagg
Tanken om et flagg for New Zealand kom første gang opp i 1830-årene. New Zealand var da ennå ikke britisk koloni og handelen på Australia led under mangelen av et anerkjent flagg skipsfarten kunne seile under. Britiske kommersielle interesser falt her sammen med det politiske ønsket om å forene maori-stammene. Den 20. mars 1834 samlet 25 høvdinger fra det nordlige New Zealand seg i Waitangi for å samle seg under et felles flagg. Valget falt på et flagg som allerede var foreslått av Church Missionary Society og dette ble utropt til New Zealands flagg av den britiske residenten James Busby. Det ble senere godkjent av den britiske monarken. Flagget hadde hvit flaggduk med et rødt kors, altså likt den britiske white ensign, men hadde blå kantonen med hvitkantet rødt kors og fire hvite stjerner. Dette flagget går under betegnelsen De forente stammers flagg og ble formelt benyttet fram til 1840. For maoriene hadde flagget den betydning at det symboliserte at Storbritannia hadde anerkjent New Zealand som selvstendig med eget flagg og derigjennom anerkjente maori-ledernes autoritet. De forente stammers flagg ble imidlertid undertrykt da Waitangi-traktaten ble undertegnet 6. februar 1840. Storbritannias unionsflagg ble da New Zealands flagg. Flagget anses imidlertid fortsatt som et symbol for New Zealands opprinnelige innbyggere.
Formelt tjente Storbritannias flagg også som New Zealands fram til landets eget flagg ble innført i 1902. Også etter dette fortsatte bruken av Union Jack på land, enten alene eller sammen med New Zealands flagg. Denne praksisen fortsatte til innpå 1950-tallet.
Kimen til New Zealands nåværende flagg er å finne i kolonitidens britiske flagg for de ulike besittelsene. Praksis var her at hver enkelt koloni førte et handelsflagg basert på den britiske blue ensign, men med et særlig merke for kolonien i flaggets frie ende. I 1867 fikk New Zealand et slikt eget handelsflagg der bokstavene NZ i rødt med hvite kanter representerte kolonien. Flagget med dette merket ble benyttet en kort tid fram til 1869. Bokstavene ble da erstattet av et merke bestående av fire røde stjerner med hvite kanter, sørkorset. Dette flagget var til bruk til sjøs, og bare gradvis kom det i bruk på land der unionsflagget fortsatt var landets offisielle flagg. Innføringen av signalflagg der New Zealands røde stjerner var plassert i en hvit skive skapte en del forvirring ettersom bruken av signalflagget spredte seg til land.
Endelig orden på flaggforvirringen kom i 5. november 1901 da New Zealand Ensign Act ble vedtatt. Loven fikk kongelig godkjennelse 24. mars 1902 og ble offentlig proklamert i rettstidende 12. juni samme år. Året etter ble et eget handelsflagg innført, også dette etter britisk mønster, men med sørkorset i form av fire hvite stjerner i flaggets frie ende. Et eget orlogsflagg for New Zealand ble først innført i 1968, inntil da førte landets sjøforsvar Storbritannias orlogsflagg på sine skip.
Flaggdebatt
På New Zealand finnes det en del som mener at landet bør få et nytt flagg og peker på at landets flagg er altfor likt Australias flagg og dessuten misliker at Union Jack fortsatt finnes med. Flere forslag til nytt flagg er lansert, uten at noen virkelig rival til det eksisterende nasjonalflagget har kommet fram.
Blant forslagene til flagg dominerer de som viser et sølv (hvit) bregnegren i svart flaggduk. Bregnegrenen er et nasjonalsymbol som, liksom fargene svart og hvitt, benyttes særlig i sportssammenheng. I lagidretter identifiseres New Zealand av navn som Silver Ferns og All Blacks. Under De olympiske leker i Moskva i 1980 deltok idrettsfolk fra New Zealand under flagget for landets olympiske komite, som består av en svart flaggduk med en sølvbregne og de olympiske ringene. I 2003 startet kampanjen NZ Flag.com Trust som har som mål å endre New Zealands flagg. Kampanjen fremmer et flagg som har en stilisert bregnegren i hvitt mot svart.
Også det såkalte koru-flagget er lansert. Koru er maorisk for en spiralform og er et viktig motiv i maoriske utskjæringer og tatoveringer.
Det ble holdt en avstemning blant fire forslag til nytt flagg i november 2015, og i et endelig valg mellom vinneren og det opprinnelige flagget i mars 2016 bestemte flertallet seg for å beholde flagget slik det var. En meningsmåling sommeren 2015 viste at 53 % av befolkningen var mot et skifte av flagg.
Kongelige flagg
Dronningens personlige flagg for New Zealand ble innført i 1962 og har blå skive med dronning Elisabeth IIs monogram satt over landets riksvåpen i bannerform. Første felt viser fire stjerner, sørkorset. Andre felt viser et sauefell. Tredje felt viser et kornnek. Fjerde viser korslagte hammere. Det hvite feltet i midten viser heraldiske galleier.
Kronen representeres på New Zealand av en generalguvernør. Denne førte fra 1931 av et flagg etter samme modell som andre generalguvernører i land der Elizabeth II er dronning: Blå flaggduk med den kongelige kronen med løven på toppen i midten, det hele med et bånd med landets flagg under. Dette flagget ble modifisert i 1953 og helt endret i 2008. Generalguvernørens flagg er nå blått med New Zealands kronede riksvåpen i midten. Bakgrunnen for endringen var ønske om at flagget måtte inneholde særegne elementer for New Zealand.
Up (R.E.M)
Up er et musikkalbum av den amerikanske musikkgruppen R.E.M. som ble utgitt i 1998. Albumet var det første uten Bill Berry, som hadde vært medlem siden begynnelsen, Jefferson Holt, som var den opprinnelige manageren og Scott Litt, som hadde vært produsent på mange tidligere plater. Innspillingen var preget av spenning, og gruppen har fortalt at de var nær oppløsning. Den nye manageren, Bertis Downs, kalte inn til krisemøte der medlemmene i bandet fikk tatt opp problemene sine og avgjorde at de ville fortsette som gruppe.
Up debuterte på topp 10 i både USA og Storbritannia. Likevel ble albumet relativt sett en fiasko, med bare 900 000 solgte eksemplarer i USA på midten av 1999, og til slutt rett over to millioner verden over. Mens salgstallene i USA sviktet, flyttet den kommersielle basisen til R.E.M. seg til Storbritannia, der det ble solgt flere R.E.M.-plater per innbygger enn i noe annet land, og singlene til bandet regelmessig var på topp 20.
Sangen «Hope» er en omarbeidet versjon av Leonard Cohens «Suzanne».
Sporliste
Alle tekstene og melodiene er av Peter Buck, Mike Mills og Michael Stipe der ikke annet er nevnt.
Agnhodeedderkopp
Agnhodeedderkopp (Walckenaeria alticeps) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae). Den ble første gang registrert fra Norge ved Langfjordeid i Sydvaranger, juli 2011.
Utbredelse
I Norge er den funnet i Finnmark. Den er utbredt i Europa.
Utseende
Agnhodeedderkopp er en liten edderkopp i underkant av 3 millimeter lang. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter. Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Forkroppen er mørk, brunlig og noe skinnende (blank). Beina er lyse, nærmest gule. Bakkroppen hos hunnen er matt grå, stor og kuleformet.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Rizhao
Rizhao (kinesisk: 日照; pinyin: Rìzhào) er en by på prefekturnivå i Folkerepublikken Kinas provins Shandong med ca. 2,72 millioner innbyggere (2003) på et areal på 5 310 km². Den ligger sør på Shandonghalvøya mot Østkinahavet.
Administrative enheter
Rizhao består av to bydistrikter og to fylker:
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Maleriet «Uavhengighetserklæringen» (engelsk Declaration of Independence) er et monumentalmaleri av John Trumbull (1756–1843). Bildet ble malt mellom 1785 og 1794, bestilt av Den amerikanske kongressen i 1816, og levert i 1819. Bildet har hengt i Senatsbygningens rotunde siden 1826.
Bildet omtales ofte feilaktig som «uavhengighetserklæringen undertegnes», men viser i virkeligheten en annen, forutgående hendelse: Utkastet til den amerikanske uavhengighetserklæringen legges fram av den oppnevnte femmannskomiteen. Erklæringen ble behandlet av Den andre kontinentale kongress i flere etapper. Et utkast som ble presentert 28. juni 1776 var utformet av navnene, og det er denne scenen, med «USA landsfedre» som skildres av Trumbull. Kritikere av bildet peker på av sammensetningen av personer neppe er autentisk. Alle personene på bildet var neppe til stede da utkastet ble presentert. Bildet viser 47 personer. Av disse var det fem som ikke signerte uavhengighetserklæringen, mens fjorten av underskriverne ikke er på bildet. Bildet er basert på en mindre versjon av den samme scenen, et bilde som nå finnes i Yale Universitys kunstsamling. Flere av bildets personer poserte selv for Trumbull mens han arbeidet med maleriet.
Personene på bildet
Listen nedenfor følger den numreringen av personene som brukes i den offisielle introduksjonen i Art of the Capitol. Venstre og høyre gjelder fra seerens synsvinkel.
Fire sittende menn, lengst til venstre:
Sittende ved bordet til venstre:
Sittende til høyre for Harrison, foran de stående personene:
Fem menn som står sammen på venstre side:
Hellesvik
Hellesvik (eller Hellesvika eller Hellesvikan) er et sted i Frøya kommune i Trøndelag. Stedet har trolig navn etter en enkelt person; Herleik eller Helleik, eventuelt av hellir, hallar, utoverhengande berg fra geografien i Hallarvika der gården Hellesvikan lå. Første faste bosetning fra 1618 til 1660, deretter flere perioder uten bosetning fram til 1850-tallet.
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Personene på bildet
Tre menn som sitter i bakgrunn, mellom to grupper stående:
Hellesvik
Hellesvik blir ofte inkludert i det nærliggende tettstedet Nesset. Veidele der til Hammarvika (via Sistranda) og  til Hammarvika (via Nordskag) møtes. Fv438 til Strømøy via Sletta kirke (5 km).
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Personene på bildet
Tre stående menn i bakgrunnen:
Hellesvik
Idrettsplass med barnehage, og vanntårn på Urdaheia med utkikkspunkt som gir fritt syn over hele øst-Frøya, samt utover Frohavet i nordøst og Frøyhavet i nord samt fiskeværene Sula, Bogøy og Mausund.
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Personene på bildet
Ti sittende menn:
Oskisk
Oskisk var et indoeuropeisk språk innenfor den sabelliske gruppen av italiske språk og som i dag er utdødd, antagelig en gang rundt 100 e.Kr. Oskisk er kjent fra innskrifter fra begynnelsen av 400-tallet f.Kr. og ble talt av samnittene i datidens områder Samnium, Campania, Lucania og Abruzzo. De viktigste oskiske innskriftene er Tabula Bantina og Cippus Abellanus, sistnevnte fra byen Abella. Oskisk ble skrevet med det latinske alfabetet, det greske alfabetet samt ulike varianter av det gammelitaliske alfabetet. Både i fonetikk, ordformer og vokabular, skjønt ikke i den grad i syntaksen skilte oskisk seg fra latin, som ble det dominerende språket på Den italienske halvøya eller Appenninerhalvøya.
UFC 80
UFC 80: Rapid Fire var et MMA-arrangement i regi av UFC i Newcastle, England 19. januar 2008. Hovedkampen var mellom B.J. Penn og Joe Stevenson om den ledige UFC Lettvekt tittelen. Shean Sherk ble fratatt tittelen da han testet positiv på nandrolon.
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Personene på bildet
Fem med som står i forgrunnen:
Oskisk
Oskisk hadde dog mye til felles med latin, men det var også mange påfallende forskjeller, og mange felles ordgrupper i latin var fraværende og representert av fullstendig andre former i oskisk. For eksempel var latinske volo, velle, volui, og andre slike former fra urindoeuropeiske rot *wel («å ville») representert med ord avledet fra *gher («å begjære»): oskisk herest («han ønsker, begjærer», norsk tilsvarighet «higer, lengter») i motsetning til latinske vult. Latinske locus («sted») var fraværende og representert av hapax slaagid («sted»), noe den italienske lingvisten Alberto Manco har referert til som en lokal bevart toponymi.
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Personene på bildet
Fire menn sittende i bakgrunnen, nær rommets høyre hjørne:
Oskisk
Oskisk er betraktet som det mest konservative av alle kjente italiske språk, og blant de attesterte indoeuropeiske språkene er det i konkurranse med kun gresk i bibeholdelse av nedarvet vokalisk system med diftongene (tvelydene) intakt.
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Personene på bildet
To menn som står i rommets høyre hjørne:
Oskisk
Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
ekkum svaí píd herieset
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Personene på bildet
To menn i forgrunnen ved bordet:
Oskisk
Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
trííbarak avúm tereí púd
liímítúm pernúm púís
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Personene på bildet
Tre menn stående til høyre:
Oskisk
Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
herekleís fíísnú mefiíst,ú
Uavhengighetserklæringen (maleri)
Personene på bildet
To menn som sitter helt til høyre:
Ikke til stede
Fjorten av underskriverne av erklæringen er ikke med på bildet: Matthew Thornton (New Hampshire); John Hart (New Jersey); John Morton (Pennsylvania); James Smith (Pennsylvania); George Taylor (Pennsylvania); George Ross (Pennsylvania); Caesar Rodney (Delaware); Thomas Stone (Maryland); Thomas Nelson Jr. (Virginia); Francis Lightfoot Lee (Virginia); Carter Braxton (Virginia); John Penn (North Carolina); Button Gwinnett (Georgia) og Lyman Hall (Georgia).
Salvatore Pappalardo
Salvatore Pappalardo (født 23. september 1918 i Villafranca Sicula nær Agrigento på Sicilia i Italia, død 10. desember 2006 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Palermo 1970–1996. Før det hadde han vært pavelig diplomat, blant annet som nuntius i Indonesia.
Uavhengighetserklæringen (maleri)
På to-dollarseddelen
Siden 1976 har USAs to-dollarseddel hatt en illustrasjon på reversen (baksiden) som tar utgangspunkt i Trumbulls maleri. Bildet er imidlertid noe beskåret og korrigert i sin seddelversjon.
Oskisk
Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
ehtrad feíhúss pús
Salvatore Pappalardo
Han ble kreert til kardinal i 1973.
Uavhengighetserklæringen (maleri)
På to-dollarseddelen
De fire personene lengst til venstre og de to lengst til høyre er fjernet. Også en sittende person bak til venstre er tatt bort. Slik gjengir bildet 40 av Trumbulls 47 avbildede. Til gjengjeld er det montert inn to nye personer i motivet; én mellom Samuel Chase og Lewis Morris og én mellom James Wilson og Francis Hopkinson.
Et lignende motiv
Maleriet «En scene fra undertegnelsen av USAs grunnlov» (Scene at the Signing of the Constitution of the United States) av illustratøren Howard Chandler Christy (1873–1952) viser også medlemmene av den amerikanske grunnlovsforsamlingen. Bildet ble malt i 1940, og henger også i den amerikanske kongressbygningen.
Salvatore Pappalardo
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Oskisk
Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
herekleís fíísnam amfr
et, pert víam pússtíst
Tredjestanden
Tredjestanden var en av Frankrikes tre stender under det gamle regimet. Geistligheten og adelen utgjorde de to andre. Inndelinga av samfunnet i tre stender skriver seg tilbake til middelalderen. Under den franske revolusjon ble standssamfunnet avløst av prinsippet om likhet mellom alle borgere.
Oskisk
Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
paí íp íst, pústin slagím
Tredjestanden
Tredjestanden utgjorde den overveldende majoriteten av befolkninga, og besto av borgere, bønder, arbeidere og handverkere. De livegne ble ikke regna å tilhøre noen stand under føydalismen; det samme gjaldt tjenerskapet helt fram til revolusjonen.
Stemmeretten ved valg til stenderforsamlinger lå til familieoverhodet; under bestemte omstendigheter hadde enker og ugifte menn stemmerett og var valgbare. Valgordning og sedvane gjorde visse deler av tredjestanden sterkt overrepresentert ved representative forsamlinger; av de 187 deputerte fra tredjestanden i 1614 var 30 advokater, 56 dommere og 58 offiserer, mens det var bare tre andre borgere, to kjøpmenn og én arbeider. Ved stenderforsamlingen i 1789 var det nesten 200 advokater blant de 578 deputerte fra tredjestanden.
Oskisk
Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
senateís suveís tangi
Tredjestanden
Tredjestanden spilte en viss politisk rolle ved distriktsforsamlinger og stenderforsamlinger, særlig i perioder da kongen søkte støtte hos den for å tukte de privilegerte stendene. Den kunne da fungere som en skanse mot «det føydale anarkiet».
Oskisk
Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
núd tríbarakavúm lí
kítud. íním íúk tríba
Tredjestanden
Med den franske revolusjon og avviklinga av det gamle regimet fikk også begrepet tredjestanden et nytt innhold. Formelt opphørte alle stender å eksistere med nasjonalforsamlingas vedtak av 11. august 1789 om «den fullstendige tilintetgjørelsen av det føydale regimet». Men begrepet levde videre som et synonym for «folket». Abbé Sieyès brukte tredjestanden i denne nye betydninga av ordet i sin pamflett «Qu'est-ce que le Tiers-état? (... Tout. Qu'a t'il été ? Rien») i januar 1789. På 1800-tallet spilte anarkisten Proudhon videre på dette med sitt «Qu'est ce que le Tiers état? Rien. Que doit il être? Tout.»
Oskisk
Eksempel på en oskisk tekst (Cippus Abellanus)
rakkiuf pam núvlanús
tríbarakattuset íúk trí
barakkiuf íním úíttiuf
abellanúm estud. avt
púst feíhúís pús físnam am
fret, eíseí tereí nep abel
lanús nep núvlanús pídum
tríbarakattíns. avt the
savrúm púd eseí tereí íst,
pún patensíns, múíníkad tan
ginúd patensíns, íním píd eíseí
thesavreí púkkapíd eestit
aíttíúm alttram alttrús
herríns. avt anter slagím
abellanam íním núvlanam
súllad víú uruvú íst. edú
eísaí víaí mefiaí teremen
niú staíet.
Carl Looft
Carl August Looft (født 9. februar 1863 i Vestre Bærum, død 10. april 1943 i Bergen) var en norsk lege.
Looft tok medisinsk eksamen 1889 og ble 1890—93 underlege ved Lungegaardshospitalet i Bergen og lege ved Skt Jørgens Hospital. Fra 1894 ble han bestyrer av Rosenbergs private sindssygeasyl og fra 1905 ved Ekelund åndssvageskole.
Auguste van Pels
Auguste «Gusti» van Pels-Röttgen (født 29. september 1900 i Buer, Keiserriket Tyskland, død 1945 i Theresienstadt, Tsjekkoslovakia), også kjent som Petronella van Daan fra Anne Franks Dagbok, var en jødisk flyktning under andre verdenskrig. Sammen med hennes sønn Peter van Pels og hennes mann Hermann van Pels gikk de i dekning sammen med familien Frank.
Carl Looft
Sammen med Armauer Hansen utga han Lepra (1897), men han er dessuten forfatter av en mengde nevrologiske og pediatriske spesialavhandlinger.
Auguste van Pels
Tidlig liv
Gusti Röttgen giftet seg med Hermann van Pels den 5. desember 1925 i Tyskland. Den 8. november 1926 fikk de sønnen Peter van Pels. Etter at Adolf Hitler kom til makta, måtte familien flykte til Amsterdam, Nederland i 1937.
Carl Looft
Looft påviste først av alle leprabasillen i den glatte spedalskhet, hvorefter sykdommens to former hadde felles opprinnelse (1891), og som den første i Norge påviste han bakterier i hjerneryggmargsvæsken hos barn med akutt poliomyelit.
Elduvík
Elduvík (, dansk: Eldevig) er en bygd på Færøyene, og ligger ved Funningsfjørður på Eysturoy med utsikt mot Kalsoy. Elduvík er første gang nevnt i Hundebrevet fra slutten av 1300-tallet, men kan være eldre. Elduvík var administrasjonssentrum i Elduvíkar kommuna, som dessuten omfattet den jevnt over større nabobygda Funningsfjørður, fra 1948 til 2005, og ble da innlemmet i Runavíkar kommuna. 1. januar 2009 hadde Elduvík 27 innbyggere, mot 44 i 1985.
Cargosafe
Cargosafe er et norsk selskap som utvikler sensorsystem til sikring av last for transport- og logistikkbransjen.
Tore Eide har utviklet sensorsystemet for Cargosafe og ble utvalgt til å delta med produktet i nyskapingsprogrammet Take-Off Midt-Norge på Senter for entreprenørskap ved NTNU i 2007.
Det nordlige Weidynasti
Det nordlige Wei-dynasti (kinesisk: 北魏, pinyin: Běi Wèi) var et fremmedstyre nord i Kina mellom år 385 og 534 e.Kr. Det ble i det vesentlige ledet av tabgatsjfolket.
Historie
Dynastiet måtte verge seg mot de protomongolske rouranere, som man klarte å slå tilbake inn i slettelandet fra år 402 og fremover. I sør hadde man å gjøre med et nasjonalkinesisk rike, det tidlige Song-dynasti (南宋, 420-478) og med de avløsende etterfølgerrikene det sørlige Qi-dynasti (齊, 479-501) og Liang-dynastiet (梁, 502-556). I 423 erobret To-pa Ssu (409-423) byen Luoyang fra Song-riket.
Den mest betydelige tobaherskeren var T'o-pa Tao (423-452). Hans ryttere slåss med fremgang mot rouranerne i 424/425, 429, 443, 449 og 458, og anrettet et større blodbad. Dessuten erobret han flere deler av Kina, denne gangen fra Xiongnu-klanen Ho-lien (Tung-wan/Shensi, i 426/427), Pei Yen (også kalt Sien-pi, i Jehol i 436), og Pei-Liang (Kan-chou/Kansu, i 439). Dermed var hele Nord-Kina erobret.
Staten kom snart i et destruktivt spenningsforhold mellom kinesisk kultur og forvaltning på den ene side, og de tilsvarende blant de tyrkiske, mongolske og tibetanske nomader.
T'o-pa Tao innledet i 446 en forfølgelse av buddhismen, fordi han fryktet at den ville gjøre hans nomadefolk til sveklinger. Han nektet også å flytte til noen av de gamle kinesiske keiserhovedstedene Chang'an eller Luoyang. Likevel ble kineserne over tid mer og mer toneangivende, ettersom det var deres administrative erfaring som holdt hele riket sammen.
Toba-herskerne var fra begynnelsen av opptatt av å ta stadig mer land i bruk til jordbruk. De holdt bønder og håndverkere under streng militær kontroll slik at de ikke skulle fraflytte nybrottsområdene. Etter hvert myknet kontrollregimet, og man ble mer fleksibel. Et gjennombrudd for kinesisk administrasjon og strafferett kom med rådgiveren Cui Hao (381-450).
Til slutt ble storparten av tabgatsj-aristokratiet likevel preget av en hang til luksus og av den sterke buddhistiske innflytelsen i landet. Forfølgelsene av buddhismen var blitt innstilt under T'o-pa Hsün (452-465), og kanskje ni av ti familier kunne da betraktes som buddhister.
T'o-pa Hongyan (Xiaowendi, 471-499) la sitt hovedsete til Luoyang i 494, forbød nomadenes språk og tradisjonelle klesdrakt, og fremmet inngifte med kinesere.
I 523 brøt det ut opprør blant den antikinesiske leir av tabgatsjene, og det munnet ut i en regelrett borgerkrig som varte fra 524 til 534. Dette ble begynnelsen til slutten for det nordlige Wei-dynasti. I 534/535 ble riket delt mellom to generaler (i delene Dong-Wei og Xi-Wei) og tilslutt avløst av to kortlivede deldynastier som så i sin tur ble avløst av Sui-dynastiet.
James Smith (bokser)
Han ble tungvektsmester 12. desember 1986 da han i en tittelkamp beseiret Tim Witherspoon. Han gulvet Witherspoon tre ganger i første runden og vant på teknisk knockout. Men hans karriere som verdensmester tok raskt slutt. Den 7. mars 1987 møtte han Mike Tyson, som nylig hadde vunnet WBCs verdensmestertittel, og Tyson vant kampen på poeng og ble dermed også WBA-mester. Smith har bokset 62 kamper som profesjonell, han har vunnet 44, hvorav 32 på knockout, og tapt 17 og 1 endte uavgjort.
Arbeidskonflikt
I Norge oppstår arbeidskonflikter som regel ved enten reforhandling av eksisterende tariffavtale eller ved krav fra ansatte om opprettelse av tariffavtale ved en arbeidsplass som så langt har vært utenfor det det organiserte arbeidsliv.
Typer arbeidskonflikt
Arbeidskonflikter oppstår mellom det som gjerne kalles partene i arbeidslivet, altså mellom de ansatte eller deres organisasjon og arbeidsgiver eller arbeidsgivers organisasjon. Således kategoriseres en arbeidskonflikt normalt ut fra hvilken part som har iverksatt arbeidskonflikten:
Arbeidsnedleggelse (streik)
Enten Eller Som ledd i en arbeidsnedleggelse regnes det at vedkommende bedrift som følge av arbeidsnedleggelsen søkes sperret for arbeidskraft.
Arbeidsstenging (lockout)
Enten Eller
Som ledd i en arbeidsstengning regnes det at de utestengte arbeidere søkes hindret i å få annet arbeid.
The Aztecs
The Aztecs er en Doctor Who-historie på 4 episoder som ble vist på BBC One fra 23. mai til 13. juni 1964.
Boken basert på historien ble skrevet av John Lucarotti og utgitt i juni 1984 av Target Books. Den nevner at historien foregår i 1507, noe som ikke er nevnt i TV-serien.
Musikken for denne historien ble skrevet av komponist Sir Richard Rodney Bennett.