cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Augustin Louis Cauchy
Eksil etter julirevolusjonen
I juli 1830 ble den reaksjonære kongen Karl X styrtet og erstattet av den liberale borgerkongen Ludvig Filip, i julirevolusjonen. Studentene på École polytechnique spilte en ikke ubetydelig rolle under gatekampene. Dette ble for mye for Cauchy. I september forlot han byen og lot familien sin være igjen. Først dro han til Sveits til Fribourg, en av jesuittenes høyborger. Å returnere til Frankrike nå forutsatte en troskapsed til det nye regimet, noe som ikke kom på tale for ham. Dermed hadde ikke Cauchy annet valg enn å leve i eksil fjernt fra sin familie. Han mistet stillingen sin og dro i 1831 til Torino, hvor han ble utnevnt til en lærestol i teoretisk fysikk. Allerede i 1833 forlot han byen for å slutte seg til Karl X på Hradčany i Praha, og ble privatlærer for barnebarnet hans Henrik, hertugen av Bordeaux.
Karl X hadde abdisert i 1830 og erklært sitt barnebarn til tronarving. Denne fikk derfor fra sitt fjortende leveår krav på den franske tronen. Derfor var hans oppdragelse et politisk anliggende, som også ble fulgt nøye i Frankrike, hvor enkelte adelige heller ville ha bourbonerne på tronen enn Ludvig Filip. Cauchy ble på grunn av sine vitenskapelige meritter og hans nærhet til jesuittene valgt til å undervise prinsen i matematikk og naturvitenskapene, spesielt fysikk og kjemi. Han forberedte seg samvittighetsfullt til undervisningstimene, og bedrev i disse årene så godt som ingen forskning. Også her, som i Paris og Torino, viste han sitt manglende talent som lærer. Prinsen viste verken interesse eller begavelse for matematikk og forstod lite av det Cauchy fortalte ham. Inntil sitt attende leveår, da utdannelsen hans ble avsluttet, utviklet han en stor motvilje mot matematikk. Cauchy viste ingen autoritet som lærer, og den bortskjemte prinsen spøkte med ham etter eget forgodtbefinnende.
I 1834 hentet Augustin Louis sin familie, som han i løpet av de siste fire årene bare hadde sett ved sine sjeldne besøk i Paris. To år senere dro følget til eksilkongen videre til Görz, hvor prinsen feiret sin attende fødselsdag. For Cauchy innebar dette slutten på hans liv som privatlærer. Karl X belønnet ham for hans tjeneste med en barontittel, som Cauchy fra da av la stor vekt på. På grunn av hans mors dårlige helse, som førte til at hun døde i 1839, vendte han tilbake til Paris.
En offentliggjørelse hver uke
Cauchy var nå i den vanskelige stillingen at han på grunn av sin vegring for å avlegge troskapsed til kongen ikke lenger hadde noe professorat. Riktignok var han fremdeles medlem av Académie des Sciences og kunne ta del i det vitenskapelige livet og publisere, men han kunne ikke søke nye stillinger. Ett unntak var Bureau des Longitudes, hvor troskapseden ikke ble tatt så nøye; han bestemte seg derfor for å søke en stilling der som nylig var blitt ledig. På slutten av 1839 fikk han stillingen, men regjeringen satte seg på bakbeina: uten ed kunne han ikke få en formell stilling. De neste fire årene ble dette med overlegg ignorert av instituttet. Cauchy var nå altså igjen professor, riktignok uten lønn.
Med dette begynte hans mest produktive periode. I Praha hadde Cauchy offentliggjort så godt som ingenting, men hadde derimot fundert mye, og de modne ideene sine skrev han nå ned. Akademiet hadde opprettet et tidsskrift Comptes Rendus, hvor medlemmene kunne publisere raskt. Dette benyttet Cauchy seg av som ingen andre: mellom 1839 og februar 1848 offentliggjorde han over 300 artikler. Hvis man tar med i beregningen at han ikke forsket i 1844, så ble det nesten én artikkel i uka, noe som er en utrolig frekvens. Han må ha oversvømt dette tidsskriftet i så stor grad at de i fremtiden begrenset sideantallet per artikkel til fire.
I 1843 døde Lacroix og dermed ble et professorat ledig på Collège de France. Liouville, Cauchy og Libri søkte på stillingen, som Lacroix hadde innehatt og hvor han ettertrykkelig hadde bevist sin inkompetanse. Imidlertid hadde Libri en stor fordel: hans politiske holdninger. Jesuittene forsøkte på denne tiden å få gjennomslag for sine forestillinger om undervisningen på de franske universitetene, og altså begrense undervisningsfriheten. Cauchy støttet dette ettertrykkelig og med egen innsats. Libri var derimot en bekjennende motstander av jesuittene, og av denne grunn ble Libri utnevnt til professor. Verre ble det da ministeriet satte sluttstrek for hans engasjement på Bureau des Longitude: Cauchy ble satt på dør, siden han ikke hadde avlagt troskapseden. Det neste året viet han til å støtte jesuittenes politikk.
Først februarrevolusjonen i 1848, som styrtet borgerkongen Ludvig Filip, endret situasjonen hans.
De siste årene
Februarrevolusjonen brakte ikke, som Cauchy hadde håpet, hans tidligere elev Henrik på tronen, men derimot Napoléon III. Heller ikke til ham ville Cauchy sverge noen troskapsed. Men den nye regjeringen gjorde et unntak for Frankrikes største matematiker, og i 1849 fikk han et professorat. På privat hold var februarrevolusjonen et hardt slag for familien Cauchy. Augustin Louis’ far og begge brødrene hans, som siden Napoelons statskupp hadde vært fremstående embetsmenn og hadde overlevd ethvert regimeskifte, mistet denne gangen sine stillinger. For Louis François Cauchy ble dette for mye: han døde i desember 1848.
I 1850 søkte Cauchy igjen på matematikkprofessoratet ved Collège de France – Libri var flyktet. Liouville søkte imidlertid også og fikk stillingen. Det utspilte seg deretter en stygg krangel mellom de to. Cauchy ville ikke akseptere nederlaget (den første avstemningen ga elleve stemmer for ham, ti for Liouville og to avholdende). De to begynte deretter også en vitenskapelig strid: I 1851 presenterte Cauchy noen resultater av Hermite om dobbeltperiodiske funksjoner og beviste dem ved hjelp av sitt integralteorem. Liouville mente at resultatene direkte fulgte av hans eget Liouvilles teorem. Motangrepet var tilintetgjørende: Cauchy viste at Liouvilles teorem kan bevises svært enkelt ved integralteoremet.
Cauchy øvet en stor innflytelse på Frankrikes unge matematikere: også i sine siste år, hvor han sterkt reduserte sitt forskningsarbeid, evaluerte han mange innsendte arbeider, og kom med rikelig kritikk. Cauchy hadde dessuten i de siste årene forsøkt å få sine kolleger tilbake til den katolske tro. Dette lyktes ham med matematikeren Duhamel. Akkurat med ham havnet han i desember 1856 i en prioritetsstrid, som Ostrogradski oppklarte i favør av Duhamel. Cauchy nektet å erkjenne feilen, og ble dermed målskive for mange fiendtlige angrep, som overskygget de siste månedene av hans liv.
Han døde i 1857 i Sceaux i Paris, omgitt av sin familie.
Virke
Cauchys verk er formidabelt: Det omfatter nær 800 artikler, samt diverse bøker. Hans samlede verker, Œuvres complètes, Paris, Gauthier-Villars, ble utgitt i 27 bind i løpet av nesten 100 år i perioden 1882–1974.
Inspirasjon til sin forskning fikk Cauchy fra to kilder: matematikkundervisningen og fysikk. De store matematikerne før ham, som Euler og Lagrange, hadde arbeidet uten rene matematiske definisjoner, som i dag er selvfølgeligheter for matematikere, og heller anvendt sin intuitive forståelse av funksjoner, deriverbarhet og kontinuitet. Ved forberedelsen av sine forelesninger, kom Cauchy over disse hullene, og satte som førstemann den matematiske analysen på en streng metodisk basis. Dette var en av hans største vitenskapelige bedrifter, som er grunnen til at man betrakter ham som en av de første moderne matematikere.
Der man tidligere hadde argumentert nokså intuitivt med infinitesimale enheter, innførte Cauchy i forelesningene sine Cours d’analyse de l’École Polytechnique (1821) grenseverdier til definisjonen av kontinuitet og deriverbarhet. Dette gjorde eksakte problemdefinisjoner og bevisbarheten av de anvendte teoriene mulig.
Tidsalderen for stringens og aritmetisering av analysen begynte med Cours d’Analyse. Bare begrepet «uniform kontinuitet» manglet for å gi verket den siste finpussen. Uten å kjenne til dette begrepet uttalte Cauchy det uriktige teoremet at konvergente følger av kontinuerlige funksjoner alltid har kontinuerlige grensefunksjoner (etter Reinhold Remmert, Funktionentheorie I, Springer-Verlag, 1984).
En stor del av de vitenskapelige bidragene til Cauchy finnes i hans tre verker Cours d’analyse de l’École Polytechnique (1821), Exercises de mathématique (5 bind, 1826–30) og Exercises d’analyse et de physique mathématique (4 bind), som Cauchy hadde forfattet i rammen av sine forelesninger på École polytechnique. De viktigste bidragene i avhandlingene hans angår fremfor alt følger og rekker, samt komplekse funksjoner.
Følger og rekker
Cauchy utviklet mange viktige konvergenskriterier for følger og rekker.
Av grunnleggende betydning for teorien om følger og rekker er begrepet cauchyfølge. I Cours d’analyse beviste Cauchy det såkalte cauchykriteriet. Et ordentlig bevis for at cauchyfølger konvergerer i R ga han imidlertid ikke. Bolzano hadde bevist allerede i 1817 at grenseverdien til en cauchyfølge må være entydig bestemt, men det virker som om både Bolzano og Cauchy forutsatte at denne grenseverdien eksisterer i R. Denne mangelen ble først rettet opp i teorien om de reelle tallene som ble foreslått av Heine og Cantor, hvor R blir definert som mengden av ekvivalensklassene av cauchyfølger.
Cauchy viste konvergensen til geometriske rekker og utledet derav kvotientkriteriet og rotkriteriet. Det sistnevnte kriteriet sier at en rekke av reelle tall konvergerer hvis n-te-roten av den n-te summanden er mindre enn et tall som er mindre enn 1, for alle n større enn et gitt tall N.
Cauchy-Hadamard-formelen følger en lignende idé som kan brukes til å bestemme konvergensradien til en potensrekke. Den beregner den øvre grenseverdien til to på hverandre følgende koeffisienter av potensrekken.
Cauchys grenseverditeorem sier at det aritmetiske gjennomsnittet av leddene i en konvergent følge går mot grenseverdien til følgen.
I rekkeproduktsatsen beviste han at Cauchy-produktet av to konvergente rekker under visse betingelser også konvergerer. Dette beviset blir ofte brukt i konvergensanalysen av potensrekker.
I tillegg til rekkeproduktsatsen kom Cauchy fram til flere andre erkjennelser om potensrekker. Først og fremst var han den første til å bevise Taylors teorem med formell stringens og utviklet i denne sammenheng Cauchy-restleddet til en taylorrekke.
Han var også den første som ga et strengt bevis for konvergensen til følgen, som konvergerer mot e; denne følgen ble først undersøkt av Euler.
Differential- og integralregning
I Cours d’Analyse finner man Cauchys definisjon av den deriverte som en grenseverdi. Hans samtidige Lagrange og Laplace hadde definert den deriverte ved hjelp av taylorrekker, da de antok at en kontinuerlig funksjon kan representeres på en entydig måte av en uendelig taylorrekke. Den deriverte var da ganske enkelt den andre koeffisienten til denne rekken. Denne antagelsen ble motbevist av Cauchy.
I integralregningen var også Cauchy den første (også i Cours d’Analyse) til å gi en definisjon ved hjelp av en grenseverdiprosess, der integrasjonsintervallet blir inndelt i mindre og mindre delintervaller og lengden til et delintervall blir multiplisert med funksjonsverdien på begynnelsen av dette intervallet.
Funksjonsteori og differensialligninger
Cauchys innsats på området for funksjonsteori, det vil si studiet av komplekse funksjoner, var banebrytende. Euler og Laplace hadde allerede brukt de komplekse tallene på en intuitiv måte til å beregne reelle integraler, men uten å kunne rettferdiggjøre denne fremgangsmåten med et stringent bevis. Laplace fikk Cauchy til å interessere seg for disse metodene, og i 1814 begynte han systematisk å sette seg inn i komplekse funksjoner. I Cours d’Analyse var han den første som formelt definerte en funksjon med komplekse variabler, og var faktisk til rundt 1840 den eneste som beskjeftiget seg med funksjonsteori.
I hans berømte artikkel Sur les intégrales définies fra 1814 begynte han å integrere reelle funksjoner over rektangler i det komplekse tallplanet for å regne ut reelle integraler. Her dukker Cauchy-Riemanns ligninger opp for første gang, som forbinder kompleks deriverbarhet med partielle differentialligninger: En kompleks funksjon er komplekst deriverbar hvis og bare hvis de tilfredsstiller Cauchy-Riemanns ligninger. Et bevis for Cauchys integralteorem for rektangler følger. Til slutt i artikkelen beskjeftiger han seg med tilfellet at funksjonen har simple poler, og den inneholder residualsatsen for integrasjon over et rektangel.
Disse ideene fulgte han videre de neste ti årene, og han generaliserte dem til vilkårlige integrasjonskurver. (Han gikk her ut fra at Jordans kurveteorem gjelder.) Videre stilte han Poissons metode til å regne ut et reelt integral over en pol ved å bruke det komplekse planet, på trygg grunn.
Alle holomorfe funksjoner kan deriveres uendelig mange ganger, ved hjelp av Cauchys integralformel. Ved hjelp av disse deriverte kan man uttrykke holomorfe funksjoner som potensrekker.
Med Cauchys majorantmetode kan man undersøke eksistensen av løsningene til differensialligninger hvor en holomorf funksjon finnes på høyre side av likhetstegnet. Grunnlaget for dette er løsningens potensrekkeutvikling.
Cauchy undersøkte også vanlige differensialligninger og ga en løsningsmetode for lineære systemer med konstante koeffisienter, som baserte seg på Fourier-transformasjoner og hans residualsats. Ved hjelp av Eulers polygonmetode fant han også et enkelt eksistensbevis. Etter ham er også Cauchy-problemet oppkalt; det er initialverdiproblemer, hvor man ønsker å finne løsningene i hele domenet.
Funksjonalligninger
I kapittel 5 av hans Analyse algébrique undersøkte Cauchy de fire funksjonalligningene og beviste at de kontinuerlige løsningene er på formen, (med positiv a\;),  og. Den første av disse funksjonalligningene har siden fått navnet Cauchys funksjonalligning.
Bidrag til fysikk
Cauchy ga også viktige bidrag til fysikken. Spesielt har hans forskning på elastisitet vært grunnleggende også for anvendelser i dag. Han utviklet spenningstensoren til en kube, hvor spenningen til et punkt i et elastisk legeme kan beskrives fullstendig ved hjelp av de ni karakteristiske tallene til spenningstensoren. Cauchy-tallet angir forholdet mellom treghetskraften og den elastiske kraften i et legeme. To legemer har samme elastisitetsegenskaper hvis og bare hvis de har samme Cauchy-tall. Betydningen av dette ligger i at man med denne modellen kan undersøke stabiliteten til byggverk. De teoretiske erkjennelsene til Cauchy i elastisitetsteori gjorde den omfangsrike forskningen til Navier på École polytechnique om brobygging mulig.
I sammenheng med elastisitetsteorien står også forskningen til Cauchy angående lys. På denne tiden ønsket man å undersøke lysbølgenes vesen ved hjelp av dispersjon, det vil si utbredelseshastigheten til lyset – som avhenger av bølgelengden – når det går gjennom et prisme. Cauchy hadde allerede i 1815 undersøkt bølgeligninger og hadde først og fremst beskjeftiget seg med studiet av elastisitet ved hjelp av lineære partielle differensialligninger, noe han kunne bruke til undersøkelsen av lysbølger. Man gikk ut fra at rommet måtte være fylt med et flytende medium, kalt eter, som bølgene bredte seg utover i. Tilfeldigvis ga denne forskningen i det vesentlige de samme resultatene som dagens relativitetsteori. Ved hjelp av denne forskningen utledet Cauchy empirisk en enkel sammenheng mellom brytningsindeksen til prismet og lysets bølgelengde.
Andre oppdagelser
Cauchy-fordelingen, eller også t-fordelingen med én frihetsgrad, utmerker seg ved at den ikke har noen momenter: integralet til forventningsverdien konvergerer ikke.
Cauchy–Schwarz’ ulikhet angir at absoluttverdien til skalarproduktet til to vektorer ikke er større enn produktet av vektornormen. Dette resultatet tjener blant annet som basis for korrelasjonskoeffisienten i statistikk.
Et verdifullt bidrag til sannsynlighetsteori er prinsippet om konvergens med sannsynlighet 1; en følge av stokastiske variabler kan konvergere mot en annen stokastisk variabel med denne sannsynligheten.
Shap-’ng Tsai
Shap-'ng Tsai (kinesisk: 十五仔) var en kinesisk pirat som var aktiv i Sørkinahavet fra rundt 1845 til 1859. Han hadde kommando over omtrent 70 djunker med sjørøverbase i bukten Tien-pai i prefekturet Yangjiang på Guangdongs kyst vest for Macao. Kystbyer og handelsfolk betalte beskyttelsespenger til Shap-'ng Tsai for ikke å bli angrepet. Kinesiske krigsskip risikerte å bli tatt, og deres offiserer holdt fanget for løsepenger. Den kinesiske regjering tilbød ham amnesti og en offiserspost, men han tok ikke imot.
Våren 1849 fikk Tsai skylden for senkingen av ett amerikansk og tre britiske opiums skip. I september seilte da en skvadron britisker skip til Tien-pai der de fant 100 kaprede skip som ble holdt for løsepenger, men de klarte ikke å lokalisere piratenes hovedstyrker. Måneden etter forfulgte tre britiske skip piratene inn blant øyene og kanalene ved Haiphong. Britene var tallmessig underlegne, og kjempet mot piratene i to døgn. De klarte å ødelegge 58 djunker med 1200 kanoner og mannskaper på 3000 sjørøvere. Tsai kom seg unna med seks mindre djunker og 400 mann. Senere overgav han seg til den kinesiske regjering, og tok imot offisersposten han var blitt tilbudt.
Anonymitet
Anonymisering vil si å fjerne personlige kjennetegn slik at det ikke er mulig å tilbakeføre til kjente enkeltindivid. Maskering eller annen form for forkledning brukes til å oppnå anonymitet. Det var mere vanlig før at sosialt høyt plasserte personer opptrådte anonymt i noen sammenhenger. Internett-samfunnet Anonymous, bestående av et ukjent antall aktivister og hackere bruker maskering som en av metodene for å forbli anonyme (holde identiteten ukjent).
Et annet, ikke helt synonymt ord er inkognito. Når adelige opptrådte inkognito, skulle man ikke vise at personen var gjenkjent.
Et pseudonym (egtl: uekte navn) eller en tag eller handle gir anonymitet overfor "utenforstående". Forfattere bruker ikke sjelden pseudonym når de gir ut bøker som oppfattes som utenfor hva de vanligvis lager.
Stort lyngheifly
Stort lyngheifly (Aporophyla nigra) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den finnes ved vestkysten i Norge.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 40–46 mm), svart nattfly som vanligvis lett kjennes på fargen. Den ligner på den formen av grått lyngheifly (Aporophyla lutulenta) som fly i Norge, men er større og kan kjennes på at deler av nyremerket er hvitt. Forkroppen og forvingen er fløyelsaktig gråsvarte. På grunn av vingens mørke farge kan man bare såvidt ane tegningene på den, men det finnes to svarte tverrstriper og svartkantede nyre- og ringmerker. Nyremerket er delvis hvitt i den ytre delen. Bakvingen er hvit med litt grått langs ytterkanten hos hannen, brungrå (lysere ved roten) hos hunnen.
Levevis
Stort lyngheifly finnes vanligst på lyngheier, men kan også forekomme i andre habitater, for eksempel strender, skogkanter, hager og langs dyrket mark. Larvene lever på ulike urter om høsten, før de overvintrer. Om våren fullfører de utviklingen på knopper og nye blader av ulike busker og løvtrær. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august – september og kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Stor lyngheifly er utbredt ved Middelhavet, og langs kystene av Vest- og Nord-Europa. Mot øst går den til Irak og det vestlige Iran. I Norge er den temmelig vanlig langs kysten fra Lista i sør til Ålesund i nord. Det finnes noen få funn lenger øst på Sørlandet, østover til Arendal. Den er dermed et av relativt få norske insekter som har en vestlig utbredelse i Norge, trolig fordi de overvintrende larvene ikke tåler lave vintertemperaturer.
Al Hizam Al Akhdar
Al Hizam Al Akhdar er en kommune i Libya. Kommunen har 85 898 innbyggere, og viktigste by er Al Abyar. Kommunen har beliggenhet nord i Libya, og grenser i nord og øst mot Middelhavet, og mot fire andre libyske kommuner.
Sportsklubben Brann i 2004
Sportsklubben Brann i 2004 inneholder samtlige spillere, tabell og kamper som Sportsklubben Brann spilte i fotballsesongen 2004.
Tina Presthus
Tina Presthus (født Annie Valentina Sjubinskaja Presthus 12. juli 1996 i Bergen) er en norsk-russisk fiolinist som har markert seg gjennom konkurranser, både nasjonalt og internasjonalt.
I 2006 fikk hun 9.-plass i «The International Moscow Rotary Club’s Competition for Young Musicians» i Russland. I 2007 fikk hun førstepris i konkurransen «Giovani Talenti» i San Bartolomeo, Italia. Hun ble prisvinner i Ungdommens Musikkmesterskap, både i 2006, 2008 og 2010. I 2008 ble hun tildelt «Drømmestipendet» av Norsk Tipping og Norsk Kulturskoleråd, og i 2009 fikk hun Stord kommunes kulturstipend. Hun studerer nå ved Joseph Haydn Konservatorium i Eisenstadt, Østerrike.
For det norske TV-publikum er Tina Presthus best kjent som vinner av Kvitt eller dobbelt (NRK, 2006) i temaet Tudordynastiet, og som semifinalist Norske talenter (TV 2, 2008), hvor hun spilte fiolin, akkompagnert av sin mor, Jelena Sjubinskaja Presthus. Hun har også vært gjest i flere talkshow på NRK: Først og sist med Fredrik Skavlan og Store studio med Anne Lindmo. Hennes yngre bror, Jan Anders Presthus, var med i Kvitt eller dobbelt i 2008, i temaet romkappløpet. Han kom til semifinalen i Norske Talenter i 2009 som steppdanser. De er bosatt på Stord.
Airbus A220
Airbus A220 er en familie av smalkroppsfly med fem bånd fra Airbus Canada Limited Partnership. Den ble opprinnelig designet av Bombardier og hadde to år i tjeneste som Bombardier CSeries. Programmet ble lansert 13. juli 2008, den mindre A220-100 (tidligere CS100) foretok sin jomfruflyvning 16. september 2013, ble tildelt et første typesertifikat av Transport Canada 18. desember 2015, og gikk i bruk 15. juli 2016 med lansering operatøren Swiss Global Air Lines. Den lengre A220-300 (tidligere CS300) fløy først 27. februar 2015, fikk et første typesertifikat 11. juli 2016, og gikk i tjeneste med AirBaltic 14. desember 2016.
I juli 2018 ble flyet omdøpt til A220 etter at Airbus kjøpte en eierandel på 50,01 % i programmet gjennom et joint venture etablert i 2016. I august 2019 åpnet en andre sluttmonteringslinje hos Airbus Mobile i Alabama, som et supplement til hovedanlegget i Mirabel, Quebec. I februar 2020 økte Airbus sin andel til 75% da Bombardier forlot programmet, mens Quebec-regjeringens Investissement Québec hadde 25%-balansen.
Den 35 m (115 fot) lange A220-100 har plass til 108 til 133, mens den 38,7 m (127 fot) lange A220-300 har plass til 130 til 160. ACJ TwoTwenty er forretningsjetversjonen av A220-100, lansert på slutten av 2020. A220-familien kompletterer A319neo i Airbus-serien og konkurrerer med de største variantene av Embraer E-Jet E2-familien og den mindre Boeing 737 MAX-7-varianten. Per mai 2023 var det bestilt totalt 785 A220, hvorav 265 var levert og alle var i kommersiell tjeneste med 16 operatører. Delta Air Lines er den største operatøren med 60 fly i flåten.
BRJ-X forløperkonsept
5. februar 1996 begynte Bombardier diskusjoner med Fokker om å erverve selskapets eiendeler, men etter å ha vurdert det potensielle kjøpet kunngjorde Bombardier at samtalene var avsluttet 27. februar. To uker senere, 15. mars, ble produsenten av 100-seters Fokker 100 kortdistansefly slått konkurs. 8. september lanserte Bombardier deretter BRJ-X, eller "Bombardier Regional Jet eXpansion", et større regionalt jetfly enn CRJ-serien eller "Canadair Regional Jet" som skulle settes i drift i 2003. I stedet for 2–2 seter, ble BRJ -X skulle ha en bredere flykropp med 2–3 seter for 85 til 110 passasjerer, og undervingemotorkapsler. Den grenset til de minste smalkroppsflyene, som 2–3 DC-9/MD-80/Boeing 717 eller 3–3 Airbus A318 og Boeing 737-500/737-600. På slutten av 2000 ble prosjektet skrinlagt av Bombardier til fordel for å strekke CRJ700 inn i CRJ900.
ISO 3166-2:NI
ISO 3166-2:NI er Nicaraguas del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Nicaragua er det definert koder for 15 departementer og 2 autonome regioner.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er NI, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Nicaragua. Andre del er to bokstaver.
Endringer
Følgende endringer i Nicaraguas oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Tor Ile
Tor Ile (født 20. juli 1890, død 1966) var bonde, lokalhistoriker, folkeminnesamler og bygdebokforfatter fra Øyer.
Hans utdannelse var et år på Viken ungdomsskule og en vinter på Storhove. Der fikk han også interesse for botanikk og geologi. Han skrev tallrike artikler i aviser og blad. Tradisjonsmaterialet han samlet, ble stort sett trykt i Årbok for Gudbrandsdalen eller i Gudbrandsdølen.
Hovedverket hans er Bygdabok for Øyer, som kom ut i fire bind mellom 1958 til 1980.
The Broadway Melody
The Broadway Melody er en amerikansk filmmusikal fra 1929 regissert av Harry Beaumont. Hovedrollene spilles av Charles King, Anita Page og Bessie Love. En sekvens av filmen var innspilt i farger (Technicolor). Denne har imidlertid gått tapt. Den ble belønnet med Oscar for beste film (den første lydfilmen som fikk denne prisen).
Filmen er også kjent under tittelen Broadway Melody of 1929 og var den første i rekken av flere tilsvarende filmer som kom på 1930-tallet. Den ble populær i sin samtid, men har i ettertid fått dårlige skussmål. Enkelte mente at den fikk Oscar mye på grunn av det kaos som oppstod i forbindelse med overgangen til lydfilm. Den har kun fått 35 % på Rotten Tomatoes. Journalist Sven Egil Omdal beskrev den i 2010 som «totalt forglemmelig». Filmen var uansett med på å bane vei for lydfilmen.
I 1940 kom en nyinnspilling med tittelen Two Girls on Broadway. Denne hadde Lana Turner og Joan Blondell i de ledende rollene.
Handling
Søstrene Hank og Queenie skal danse i en revy, hvortil Eddie har komponert en slager. Eddie er forlovet med Hank, men så blir han og Queenie forelsket i hverandre. Hank gir avkall på ham, og så gifter Eddie og Queene seg.
Publikum
Den innbrakte ca $4,3 millioner på verdensbasis, hvorav $2,8 millioner i USA alene. Produksjonskostnadene var på $380 000.
Priser
Den ble belønnet med Oscar for beste film. Den ble i tillegg nominert for beste kvinnelige hovedrolle (Bessie Love) og beste regissør (Harry Beaumont).
Stumfilmversjon
Den ble også lansert i en stumfilmversjon. Dette på grunn av at det var mange kinoer som på den tiden ikke hadde utstyr for lydfilm.
Telemark tingrett
Rettskretsen dekker kommunene Bamble, Drangedal, Fyresdal, Hjartdal, Kragerø, Kviteseid, Midt-Telemark, Nissedal, Nome, Notodden, Porsgrunn, Seljord, Siljan, Skien, Tinn, Tokke og Vinje.
Calakmul
Calakmul er et mayisk arkeologisk funnsted i den meksikanske delstaten Campeche. Det befinner seg dypt i jungelen i Peténbekken-regionen, 35 kilometer fra grensa til Guatemala. Calakmul var en av de største og mektigste mayabyene i lavlandet. Byen dekker et areal på rundt 70 km² og har over 6000 byggverk. Man tror den hadde om lag 50 000 innbyggere på det meste.
Navnet Calakmul er et moderne navn. Det opprinnelige navnet var Ox Te' Tuun.
Calakmul står oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Men Like Gods
Men Like Gods er en roman skrevet av den engelske forfatteren Herbert George Wells, og ble publisert i 1923. Forfatteren har karakterisert boken som «samfunns-science fiction», som tar for seg Utopia lokalisert i et parallelt univers.
Handling
Handlingen er lagt til sommeren 1921. Hovedpersonen er Mr. Barnstaple, en journalist som arbeider i London og er bosatt i Sydenham. Han bestemmer seg for å reise på en lenge etterlengtet ferie, men oppdager at planene hans har blitt ødelagt fordi hans egen bil og to andre kjøretøy ved et uhell har blir fraktet med sine passasjerer til "en annen verden" som "jord-boerne" kaller for Utopia. Dette området ligger omtrent 3 000 år foran menneskeheten i deres utvikling. For de 200 000 000 innbyggerne kalt "utopiere" som bor i denne verden er "Forvirringsdager" en fjern periode fra historie-bøker, men deres fortid ligner menneskeheten og skiller seg bare ut i tilfeldige detaljer: Deres Kristus døde for eksempel på et hjul, ikke på et kors.
Utopia mangler noen vanlig regjering, men fungerer som et vellykket anarki. "Utdannelsen vår er vår regjering" uttaler en utopier som heter Lion. All religion, akkurat som politikk, har også dødd bort. Men avansert vitenskapelig forskning blomstrer. Livet i Utopia kontrolleres av "The Five Principles of Liberty" som handler om privatliv, fri bevegelse, ubegrenset kunnskap, sannferdighet og fri diskusjon (som tillater all kritikk) "Men Like Gods" ble delt inn i tre bøker.
Detaljer om livet i Utopia blir hovedsakelig gitt i bok I og III. Men i bok II blir jordboerne plassert i karantene på en steinete klippe etter at infeksjoner de har brakt med seg, forårsaker en epidemi i Utopia. I denne karantenen begynner de å planlegge erobringen av Utopia, til tross for Mr. Barnstaples protester. Han forråder de andre menneskene når de andre forsøker å ta to utopiere som gissel. I bok III lengter Mr. Barnstaple etter å bli værende i Utopia.
Vestkantsvømmerne
Vestkantsvømmerne er en norsk svømmeklubb stiftet 17. mai 1992. Nedslagsfeltet er i Bergen Vest, Sotra og Askøy. Klubben har i overkant av 1000 medlemmer, der rundt 190 er aktive svømmere. Alexander Dale Oen svømte største delen av sin karriere for Vestkantsvømmerne.
I årene 2005–2010 var Vestkantsvømmerne blant de beste svømmeklubbene i Norge.
Vestkantsvømmerne trener på Sandgotna (Loddefjord), Askøy og Ågotnes (Sotra). I tillegg holder klubben svømmekurs i andre basseng i nedslagsområdet.
Kontoret finnes på Straume i Sotra.
Hovedtrener for Vestkantsvømmerne er Henning Pryde.
Fra 2016 av har Ørjan Madsen vært sportslig leder i klubben.
Daglig leder er Maria Prestmo.
Cruiser Tank Mk IV
«Cruiser Tank Mk IV» var en britisk stridsvogn. Den var basert på forgjengeren Cruiser Tank Mk III, og den viktigste forskjellen var den økte tykkelsen på panseret. Mk IV, den første produksjonsmodellen, beholdt hovedbestykningen fra Mk III som besto av en 2 punds kanon og annenbestykningen, en Vickers 7,7 mm mitraljøse, montert koaksialt med hovedbestykningen, men i et omarbeidet tårn. I Mk IVA ble annenbestykningen skiftet ut med en BESA 7,92 mm mitraljøse. En variant for infanteristøtte ble også produsert som Mk IV CS – her var hovedbestykningen en 3,7 tommers haubitser. I alt 855 Cruiser Tank Mk IV ble produsert mellom 1938 og 1940.
Cruiser Tank Mk IV så operativ tjeneste ved begynnelsen av den andre verdenskrig, både i Frankrike i 1940 og i Nord-Afrika i 1940 og 1941, men ble deretter brukt for trening av mannskaper.
La Tropicale Amissa Bongo
La Tropicale Amissa Bongo er et gabonsk etappesritt i landeveissykling som arrangeres hvert år i januar. Rittet har blitt arrangert siden 2006, 8 ganger. Rittet er av UCI klassifisert med 2.1 og er en del av UCI Africa Tour. Der er det, det høyeste rankede rittet.
Briskeby (Oslo)
Briskeby er et boligstrøk i Bydel Frogner i Oslo, med kjerne med næringsvirksomhet i Briskebyveien.
La Tropicale Amissa Bongo
I 2014 ble Natnael Berhane den første afrikanske vinner av rittet.
Briskeby (Oslo)
Avgrensning
Strøket omfattet opprinnelig bare arealene vest for Briskebyveien, men i nyere tid regnes ofte også arealene østenfor som deler av Briskeby, selv om disse historisk hørte til Holteløkken under Frogner hovedgård og løkken Uranienborg på Bymarken. Mot nord grenser strøket til Majorstuen, mot nordvest mot Homansbyen og Uranienborg, og i sør mot Slottsparken.
Historie
Briskeby brannstasjon (Industrigata 3) ble oppført i 1963 som vestkantens brannstasjon.
Skandianavias første elektriske sporveislinje, fra Drammensveien til Majorstuen, ble ført gjennom strøket i 1894. Linjen 19, fulgte (nå brukes linje 11) Briskebyveien og Holtegata, og den fikk passende nok navnet Briskebytrikken.
Næringsvirksomhet
I Briskebyveien finnes flere gallerier, butikker og serveringssteder. Briskeby har et hotell beliggende i Uranienborgsveien og et pensjonat i Eilert Sundts gate.
Oz
Oz er en amerikansk dramaserie fra fengselsmiljø som gikk på HBO fra 1997 til 2003. Serien finner sted i et høysikkerhetsfengsel. Staten der fengselet ligger blir aldri nevnt i serien, men de fleste av seerne antar at det ligger et sted i staten New York. Serien ble skapt av Tom Fontana og produsert av Barry Levinson.
Oz er kallenavnet til Oswald State Correctional Facility. Mange av handlingsforløpene er satt i Emerald City («Em City»), en eksperimentell del av fengselet, der fengselsbetjentene forsøker å oppmuntre til rehabilitering og undervisning av ansvar. Emerald City er et kontrollert miljø. Det er et begrenset antall av hver rase og sosiale gruppe (muslimer, latinamerikanere, homoseksuelle, nynazister, afro-amerikanere, irsk-amerikanere og andre).
Oz unngår alle enkle svar til opprinnelsen for vold og kirminalitet. Selv de verste drapsmenn og hardkokte forbrytere blir vist å ha menneskelige øyeblikk, mens også antatt «normale» figurer innrømmer grusomme handlinger.
Gabhran av Dalriada
Gabhran mac Domangart (død ca. 558) var konge av Dalriada i dagens Skottland fra ca. 538 til sin død.
Han var sønn av Domangart I. Ved farens død ble Comgall mac Domangart, antagelig Gabhrans bror, innsatt som konge, og Gabhran tok over ved hans død.
Han ble etterfulgt av Conall I, som i sin tur ble etterfulgt av Gabhrans sønn Aedan.
Tatjana Ivanova
Tatjana Ivanovna Ivanova (russisk: Татьяна Ивановна Иванова; født 16. februar 1991 i Tsjusovoj) er en russisk aker som har konkurrert siden 2000. Hun vant gull i singel under Europamesterskapet i aking 2010 i Sigulda. Hun var med på Russlands lag som tok sølv i mix-stafett under Vinter-OL 2014 i Sotsji.
Ivanova kom på 17.-plass i verdenscupen i aking 2008-09.
Hun deltok under Vinter-OL 2010 i Vancouver, hvor hun kom på fjerdeplass i singel.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok hun bronse.
Hen Wlad fy Nhadau
Hen Wlad fy Nhadau (Gammelt land av mine fedre) er Wales` nasjonalsang. Den ble skrevet av Evan James og melodisatt av sønnen James James, begge fra Pontypridd, i 1856.
Torgrim Mathiassen Kleppen
Torgrim Mathiassen Kleppen (født 6. oktober 1849 på Kleppen i Sauland, død 12. juni 1920) var en norsk politiker (Venstre) og bonde.
T. M. Kleppen ble født som femte barn i en barneflokk på ti i 1849. Med stor interesse arbeidet han for hjembygda og for bondestandens ve og vel. Han var en dyktig og virksom gårdbruker. Han eide gården Tveitan i Melum, Natadal og Vindal i Seljord, eiendommen Bellevue i Oslo, i tillegg til farsgården Kleppen i Sauland.
Kleppen var i en rekke år også lensmann i Hjartdal. Stillingen som lensmann arvet han fra sin far. Det er fortalt at han som lensmann tok en heddøl som alltid var blant bråkmakerne og mest bar han ut fra dyrskuplassen. Han var også mangeårig medlem av herredstyret, derav i 6 år som ordfører og hadde en lang rekke kommunale og andre offentlige tillitsverv. Han representerte Bratsberg amt på Stortinget i 2 perioder, fra 1900 til 1906. Han var også formann i Landbruksselskapets styre i 25 år. Han reiste også i sin tid spørsmålet om opprettelse av Telemark Skogselskap.
Kleppen stiftet en rekke selskaper som Sauland Varelag, Hjartdal Sparebank, Sauland Meieri og Ysteri og Øst-Telemarkens Automobilselskap. Han ble også formann i forlikskommisjonen og var ordfører i Hjartdal i 6 år. Ellers var han med i mange andre nemnder og utvalg. Han var også svært interessert i fèavl og var med på å få i stand dyrsku i Sauland, 1875–1910.
6. oktober 1919 fylte Torgim M. Kleppen 70 år og trakk seg samtidig tilbake som ordfører, men fortsatte som medlem av herredsstyret. Kleppen var «på grunn av sitt rettlinjede, framfrie vesen og sin greie opptreden, aktet og avholdt av alle han kom i berøring med.»
Torgrim M. Kleppen døde av slag 12. juni 1920. Han har blitt tildelt 7. juni-medaljen.
Ortheziidae
Sekkskjoldlus (Ortheziidae) er en gruppe med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.
Walla Walla Distillery
Walla Walla Distilling Company' er et typisk amerikansk mikrodestilleri i staten Washington. Destilleriet ligger i byen Walla Walla i Walla Walla County i USA. Virksomheten er etablert i en tidligere vokterbolig innenfor en område som tilhører Walla Walla Regional Airport. Området ligger tett opp til en industripark, hvor bl.a. en lang rekke vinprodusenter holder til.
Ortheziidae
Utseende
Disse skjoldlusene er gjerne dekket av et tykt, hvitt vokslag, men de er fortsatt gjenkjennelige som insekter, med et markert hode, trådformede antenner og tre par bein. Sugesnabelen er ganske kort. Kroppen er oval og flat, dyrene er gjerne 3 – 5 mm lange. På oversiden er de kledt av et vokslag, men skillene mellom de ulike kroppsavnittene er markerte. På undersiden av bakkroppen har de gjerne en lang eggsekk med stavlignende voksvegger. Noen arter har vingede, spinkle hanner. Disse ligner sterkt på mygg da de har ett par vinger og lange, tynne antenner og bein, men de mangler myggenes svingkøller (halterer).
Walla Walla Distillery
Navnet Walla Walla er hentet fra sahaptin-indianernes språk.
Historie
Destilleriet ble etablert i 2006 av Jeremy W. Barker og Katrina Roberts Barker, to vinprodusenter som ønsket å utvide virksomheten med brennevin når alkohollovgivningen i delstaten Washington ble endret i 2005. Virksomheten startet opp i 2008. Destilleriet har helt fra etableringen kun benyttet lokalt korn (hvete) i produksjonen. Kornet vokser på jorder rett ved siden av destilleriet. Vannet kommer fra fjellområdet Blue Mountain, like nord for Walla Walla og som flyter forbi byen som Walla Walla River. Jeremy W. Barker har selv bygget utstyret som benyttes i destilleringen.
Ortheziidae
Levevis
Arcthorthezia cataphracta, som er vanlig i Norge, lever på røttene av gress. Man finner gjerne disse særpreget utseende insektene når man roter i torven på gressmark.
Skadedyr
Denne gruppen er ikke regnet som betydelige skadedyr.
Sjunkhatten nasjonalpark
Sjunkhatten nasjonalpark (lulesamisk: Dávga suoddjimpárkka) er en norsk nasjonalpark som ligger i et kupert fjell-, fjord- og dalområde i Nordland; nord for Bodø og sør/vest for Sørfolda-fjorden. Parken ble opprettet i 2010, for å «ta vare på et stort, sammenhengende og villmarkspreget naturområde som inneholder særegne, representative økosystemer og landskap, og som er uten tyngre inngrep». Den dekker et område på 417,5 km².
Walla Walla Distillery
Produkter
Destilleriet produserer flere ulike sorter whiskey, vodka og gin. Produktene bærer destilleriets og stedets navn og er i hovedsak bare tilgjengelig i nærområdet rundt destilleriet.
Sjunkhatten nasjonalpark
Nasjonalparken ligger i kommunene Bodø, Fauske og Sørfold. Parken har blitt lansert som «Barnas nasjonalpark», og regjeringen ønsker å legge vekt på spesiell tilrettelegging og utvikling av tilbud rettet mot barn og unge.
Walla Walla Distillery
Litteratur
Beavert, Virginia and Hargus, Sharon Ichishkíin sɨ́nwit yakama = Yakima Sahaptin dictionary. Toppenish, Wash. : Heritage University ; Seattle : in association with the University of Washington Press, 2009; 492 pp. OCLC 268797329
Sjunkhatten nasjonalpark
Geografi, landskap, geologi
Det finnes flere sjeldne plante- og dyrearter hvorav 18 er såkalte rødlistearter.
Verneområdet har også en sjeldent høy grottetetthet og framstår som et av de viktigste grotteområdene i Norge.
Forvaltning og bruk av området
Næringsinteressene i verneområdet er knyttet til tradisjonelle næringer. Duokta reinbeitedistrikt ligger innenfor nasjonalparken og har beiteinteresser i store deler av området. Jordbruket har også beiteinteresser, det beiter flere tusen sauer innenfor nasjonalparken.
Ola Kjøren
Ola Kjøren (født i Skaun 1986) er en norsk terrengsyklist. Han sykler for laget Team Fokus-Danica, og studerer til bygningsingeniør ved HIST.
Stevens County (Washington)
Stevens County er et fylke i den amerikanske delstaten Washington. Det ligger i de nordøstlige delene av staten og det grenser mot Pend Oreille County i øst, Spokane County i sørøst, Lincoln County i sørvest og mot Ferry County i vest. Det har også grense mot Canada i nord.
Stevens Countys totale areal er 6,580 km² hvorav 161 km² er vann. I 2010 hadde fylket 43,531 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Colville som også er fylkets største by. Fylket ble grunnlagt 1863 og det har fått sitt navn etter guvernør Isaac Stevens.
LeVar Burton
Levardis Robert Martyn Burton jr. (født 16. februar 1957 i Landstuhl i Vest-Tyskland), kjent som LeVar Burton, er en amerikansk Emmy-nominert skuespiller, regissør og forfatter, som først ble berømt gjennom rollen sin som «Kunta Kinte» i den prisvinnende miniserien Røtter fra 1977, basert på boken av Alex Haley. Han er også kjent for rollen som Geordi La Forge i Star Trek: The Next Generation.
Privatliv
Burton ble født i Vest-Tyskland på en amerikansk militærbase ved Landstuhl der hans far tjenestegjorde som innrullert fotograf. Som trettenåring ble han elev ved et katolsk presteseminar i California. Han har tatt eksamen ved University of Southern California's School of Theatre.
Burton møtte sine kone Stephanie Cozart Burton i 1988 da han filmet Roots: The Gift og de giftet seg i oktober 1992. Paret fikk en datter, Michaela, født i 1992. Burton har også en sønn, Eian, født i 1980. Burton fikk delt foreldreansvar for sin sønn etter en barnefordelingssak. Familien bor i Sherman Oaks, California, og han og hans kone arbeider for å øke offentlighetens oppmerksomhet rundt behandling for barnløshet.
Tidlig karriere
I et intervju i 1978 sa Burton: Det var på denne tiden at Burton aksepterte en invitasjon til å lede programmet Rebop, en multikulturell serie laget for barn i alderen 9–13, produsert av WGBH for PBS. Burton likte Rebops mål om å hjelpe barn fra alle kulturer til å kommunisere over kulturelle og rasemessige skillelinjer. Burton sa:
På 1980-tallet begynte han som programleder og produsent for programmet Reading Rainbow på den amerikanske fjernsynskanalen PBS.
Star Trek: The Next Generation
Serien ble en enorm suksess, med 18 ulike Emmy-priser, og 40 nominasjoner, og serien gikk videre i syv sesonger, med Burton i en av hovedrollene. Han har også spilt i serien Star Trek: Voyager.
Fra 1994 spilte Burton også «Geordi La Forge» i flere filmer basert på serien: Star Trek Generations (1994), Star Trek: First Contact (1996), Star Trek: Insurrection (1998), og Star Trek Nemesis (2002). Han har også regissert flere episoder i seriene Enterprise, Star Trek: Voyager og Star Trek: Deep Space Nine.
Andre priser (utvalg)
Listen under er ikke komplett, se Internet Movie Database – LeVar Burton: Awards
Filmografi (utvalg)
Listene under er ikke komplett, se Internet Movie Database – LeVar Burton
Annet
LeVar Burton er en jevnlig poker-spiller, og deltar i World Poker Tour. Han bor i 2008 i Sherman Oaks i California. Sammen med sin kone arbeider han for å øke oppmerksomheten om behovet for å behandle barnløshet.
Ibukieiner
Ibukieiner (latin: Juniperus procumbens, = syn. Juniperus chinensis var. procumbens) er en art av bartrær som tilhører einerslekten Juniperus i sypressfamilien. Den vokser utelukkende i det sørlige Japan, med vill utbredelse antakelig bare på den sørlige hovedøya Kyushu og noen småøyer rundt denne. Den er nær beslektet med kinaeiner (Juniperus chinensis).
Ila skole
Ila skole kan sikte til:
Ibukieiner
Arten er en busk, inntil 70 cm høy, med langsgående krypende greiner som peker oppover i endene. Nålene er stive og skjellaktige, litt konkave, og festet i grupper av 3. De har to bånd av hvite stomata, og inntil 8 mm lange. Den er oftest særbu, med hann- og hunnblomster på separate individer.
Arten kan likne svært på Juniperus squamata, men har lengre og stivere blader (nåler). Frøkonglene modner til svarte, inntil 8–9 mm lange bær, runde eller rund-ovale. Hvert bær har 2-3 frø som er 4 mm lange og med fure. Hannkonglene er ikke beskrevet.
Arvid Bertheau Johannessen
Arvid Bertheau Johannessen (født 2. april 1962) er en norsk sivilingeniør og komponist. Johannessen, som er oppvokst og bosatt i Fredrikstad, har publisert vitenskapelige arbeider innen elektronikk, og har komponert musikk i ulike sjangre. Han blant annet skrevet et verk for orgel, og har komponert musikken til en film av Harald Zwart, Gabriel's Surprise.
Haveråa
Haveråa er en elv i Mangenvassdraget mellom innsjøene Havsjøen og Mangen. Elva er knapt 2 km lang, og danner i hele sin lengde grense mellom Eidskog kommune i Innlandet og Aurskog-Høland i Viken. Det går skogsbilvei langs elva på østsiden (Sandviksvegen i Eidskog).
Finlands riksdag
Finlands riksdag (finsk eduskunta) er Finlands parlament. Riksdagen har ett kammer, og 200 representanter.
Historie
Finland ble i 1809 erobret fra Sverige av Russland. Samme år sammenkalte tsar Alexander I av Russland – som nå også var storfyrste av Finland til en lantdag i Borgå. Lantdagen var en stenderforsamling, med utgangspunkt i de svenske bestemmelsene om Sveriges ståndsriksdag, ettersom keiseren hadde lovet at gammel svensk rett inntil videre skulle gjelde i Finland.
Det nåværende Riksdagshuset ble tatt i bruk i 1931.
Siste valg til parlamentet fant sted i april 2019.
Fylkesvei 349
Fylkesvei 349 går mellom Tomb og Karlshus i Råde kommune.
Finlands riksdag
Historie
Riksdagens president kalles talman (Eduskunnan puhemies).
Fylkesvei 349
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av den tidligere fylkesvei 354, og en delstrekning av den tidligere fylkesvei 353.
Finlands riksdag
Grunnlov
Ifølge den finske grunnloven er parlamentet øverste beslutningsmyndighet i Finland. Suvereniteten tilhører folket, og makten er tilført parlamentet. Det vedtar lover, statsbudsjettet, godkjenner internasjonale traktater og fører tilsyn med virksomheten. Parlamentet kan endre grunnloven, gi mistillit til statsråder og overstyre presidentens veto. Lovgivningen kan være initiert av statsråd, eller ett av medlemmene i riksdagen. For å kunne gjøre endringer i Grunnloven, må de godkjennes to ganger av riksdagen, i to påfølgende valgperioder med et generelt valg avholdt i mellom.