cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Presidentvalget i Russland 2008
Tema i valget
Medvedev tok opp temaet at russiske offentlige ansatte burde vært bedre rustet til å håndtere og opprettholde russisk lov. Medvedev lovte også å revidere russiske lover, samt å kutte matvareprisene i landet hvis han ble valgt som president. Medvedev tok i senere taler opp at han var kritisk til den russiske statens for sterke engasjement i næringslivet, og at sentrale politikeres deltok i styringen av russiske nøkkelselskaper. I samme tale sa Medvedev at han mente at kampen mot korrupsjon ville være en prioritert sak i hans virke som president.
Forkastingen av Kasianov
I januar 2008 ble det kjent at riksadvokaten i Russland hadde innledet gransking av Mikhail Kasianov, som var mistenkt for å ha forfalsket underskrifter for å bli nominert som presidentkandidat. En talskvinne for Kasianov sa at denne anklagen kun dreide seg om politisk press for å hindre han i å stille som kandidat. Kasianov ble først registret som kandidat, men ble så 27. januar 2008 forkastet av valgkommisjonen etter påstander om falske underskrifter i forbindelse med registreringen. Kasianov beskrev valget som en «farse», etter at han ble forkastet som kandidat.
Debatter
Dmitrij Medvedev nektet å delta i offentlige debatter i valgkampen, noe som fikk kommunistlederen Gennadij Ziuganov til å hevde at Kreml var redde for å møte sine motstandere. Russiske medier, som stort sett alle er kontrollert av myndighetene, konsentrerte sin fjernsynsdekning av kun Medvedev, Putins kandidat.
Valgfusk og boikotter
Det liberale opposisjonspartiet i Russland, Jabloko, gikk ut i media og påstod at den sittende regjeringen brukte juks og trusler, og hevdet videre at valget allerede var avgjort. Partiet oppfordret også velgerne til å boikotte valget. Presidentkandiat Gennadij Ziuganov anklaget også regjeringen for valgfuks, og sa at «alle visste om jukset». Ultranasjonalisten Vladimir Zjirinovskij uttalte at «''Men vestlige observatører hjelper ikke. De har vært her hver eneste gang det har vært valg, til parlament eller president, men har det hjulpet noe? Nei» og «Vesten er mot meg uansett. De vil ikke støtte meg''»
På valgdagen meldte BBC at det var kommet meldinger om at offentlige russiske ansatte hadde blitt utsatt for press om å stemme, det gjaldt bl.a politifolk og lærere. Internasjonale valgobservatører sa i forbindelse med valget at de ble hindret i arbeidet ved enkelte valglokaler og forteller også om episoder der arbeidere er blitt tvunget til å avgi stemme. I den russiske enklaven Kaliningrad skal lokale myndigheter til og med ha latt velgere få å stemme uten å registrere seg, noe som i praksis gjorde det mulig å stemme to ganger. Radiostasjonen Ekho Moskvy meldte at valgarbeidere ved et stemmelokale var i ferd med å legge 150 ferdigutfylte stemmesedler i urnene da de ble overrasket og stoppet av en observatør fra et av partiene. I Kaukasus kom det også rapporter om svært omfattende valgfusk.
Sikkerhet
I frykt for terrorangrep utplassert russiske myndigheter 450.000 politifolk og soldater, samt spesialsoldater fra OMON-styrken, i forbindelse med selve gjennomføringen av valget, noe som var en sterk økning av sikkerheten i forhold til Parlamentsvalget i desember 2007. Det ville være minst 2-3 sikkerhetspersonell ved hvert valglokale. Trass i sikkerheten, ble det på valgdagen meldt om et bombeangrep mot en konvoi med politifolk i Dagestan, der flere ble såret.
Valgresultatet
Hele 109 millioner russere hadde stemmerett ved valget i de 11 tidssonene som Russland utgjorde fra øst til vest. De siste valglokalene, i østersjøenklaven Kaliningrad, stengte klokken 19 2. mars norsk tid, mens de første valglokalene på østkysten begynte valget allerede 1. mars norsk tid. De første meldingene tydet på en høyere valgdeltagelse enn ved parlamentsvalget i 2007 og presidentvalget i 2004.
Opptelte resultater
Foreløpige resultater pr 2. mars 2008 (09:01 UTC) Kilde: Interfax
Reaksjoner
Statsminister Jens Stoltenberg gratulerte Medvedev med valgseieren og sa i et brev: «''Jeg vil gjerne få gratulere Dem med valget som Den russiske føderasjons nye president. Norge og Russland har et historisk godt forhold og et levende samarbeid over vår felles grense i nord. Som gode naboer har vi store muligheter og viktige utfordringer som bare kan løses i fellesskap''».
«Jeg er trygg på at vårt strategiske partnerskap med Russland vil utvikle seg», sa Europakommisjonens president José Manuel Barroso. Frankrikes utenriksminister Bernard Kouchner sa «Vi må starte en ny dialog». Den norske utenriksministeren Jonas Gahr Støre uttalte at «''De ulike kandidatene har åpenbart hatt ulik mulighet til å drive valgkamp og få medienes oppmerksomhet. Dette er betenkelig, men det tar ikke bort inntrykket av at Medvedev har et klart flertall i ryggen''».
Hillary Clinton på sin side uttalte at «Dagens presidentvalg i Russland var en milepæl i landets retrett fra demokrati». En talsperson for den tyske regjeringen uttalte at «Presidentvalget oppfylte ikke alle demokratiske og konstitusjonelle kriterier».
Opposisjonsleder Garri Kasparov kalte valget «en farse». Tsjekkias utenriksdepartement sluttet seg til den kritikken og sa: «De russiske myndighetene lot ikke kandidatene få de samme mulighetene, og som under valget på nasjonalforsamling i desember, tillot myndighetene heller ikke nå at uavhengige observatører fra OSSE fikk følge valget».
Valgobservatørene
Lederen Andreas Gross, for observatørgruppa fra Europarådets parlamentarikerforsamling, PACE, som fulgte valget uttalte at: «Vi mener det ikke var noe frihet i dette valget» og «Resultatet av presidentvalget reflekterer viljen til et Russland som dessverre ikke utnyttet det demokratiske potensialet». Den norske valgobservatøren Vidar Bjørnstad sa:«''Selve valgdagen var grei. Det var ikke så mye juks å se. Men problemet er først og fremst det som skjedde før valget''».
Hjemmet (ukeblad)
Hjemmet er et ukeblad som utgis av Egmont Publishing.
Sentrale stoffområder er reportasjer, mat, interiør og kryssord.
Hjemmet er Norges største ukeblad.
Betongelement
Betongelementer er bygningsdeler i betong som er produsert på et annet sted enn der det brukes. En mer presis (faglig) betegnelse er ”prefabrikkerte betongprodukter”, men vanligvis bruker man begrepene betongelementer eller prefab. Fabrikkproduksjon av elementer utføres i moderne innendørs produksjonsanlegg og er uavhengig av uteklima. Dette sikrer jevn og høy kvalitet på produktene som fremstilles. Fordi elementene er herdet når de ankommer byggeplass kan man føre opp et bygg betydelig raskere enn med sammenlignbare materialer/byggesystemer. Et strengt kvalitetssystem og nøyaktigheten i produksjonen sammen med en rutinemessig bruk av høye betongfastheter gjør at men man utnytte kapasiteten i betongen slik at råvareforbruket (sement, tilslag og vann) blir lavere og bestandigheten bedre.
Betongelementer har vært i bruk i Norge siden siste halvdel av 1950-årene.
Typer
Når man snakker om betongelementer skiller man mellom bærende konstruksjonsdeler (søyler, bjelker, dekker, vegger, fasader) til bygninger, og betongvarer som f.eks. kommunalvarer (rør, kummer). Den viktigste forskjellen er at de bærende konstruksjonsdelene må skreddersys og produseres derfor bare på bestilling, mens betongvarene produseres i standarddimensjoner og i stor grad produseres for lager.
Det å prefabrikkere betongelementer framfor å plasstøpe kan ha flere fordeler. Betongelementene kan produseres inne i industrihaller. Der kan man holde en optimal temperatur og er beskyttet for vær og vind i herdefasen, noe som gjør det lettere å styre kvaliteten på det ferdige produktet. Elementene kan produseres før byggeplassen er klar for bygging, eller samtidig med at grunnarbeidene pågår, og på den måten kan man redusere rot på byggeplass og forkorte byggetiden. Prefabrikkerte betongelementer blir i noen tilfeller spennarmert slik at man kan oppnå høyere bæreevne, men likevel slanke elementer. Metoden brukes for eksempel ved dekkekonstruksjoner, såkalte hulldekker (dekker med langsgående tomme hullkanaler på tvert for å redusere egen vekt).
Bygging med betongelementer gir generelt høy kvalitet, kort byggetid og lave kostnader fordi man utnytter det industrielle konseptet i betongelementfabrikkene. Bygg som er ført opp i betongelementer er fleksible og lar seg for lett forberede for fremtidige utvidelser og bruksendringer fordi man kan ha store søylefrie arealer og til en viss grad gjenbruke elementene i ombygde eller nye bygg. Betongens gode formbarhet gir arkitekten mange muligheter til valg av form, overflater, profilering og farger. Disse uttrykksmuligheten øker ved bygging med betongelementer siden man kan være mer presis ved bygging av former og ved utstøpingen i et kontrollert miljø (temperatur, luftfuktighet m.m)
Bærende bygningsmaterialer
Eksempler på betongelementer som bygningsmaterialer-/konstruksjoner er:
Andre betongvarer
Betongvarer er småartikler av betong som blir produsert industrielt, ofte for lager, og deretter transportert enten til en forhandler eller til byggeplassen for montering. Betongvarer produseres både med og uten armering. For å få til en rasjonell produksjon av elementer og betongvarer må forskalingen kunne fjernes umiddelbart etter utstøping uten at betongen mister sin form. Det stiller store krav til sammensetningen av betongen, og særlig til vanninnholdet. Eksempler på betongvarer er:
Venus fra Milo
Afrodite fra Milos (gresk Ἀφροδίτη τῆς Μήλου, Aphroditē tēs Mēlou), bedre kjent som Venus fra Milo, er en antikk gresk statue og et av de mest berømte verker innenfor antikkens greske statuer. Den ble framstilt en gang mellom årene 130 og 100 f.Kr. Det er antatt at den forestiller den greske gudinne for kjærlighet og skjønnhet, Afrodite (Venus i romersk mytologi). Det er en marmorstatue, noe større enn legemsstor ved å være 203 cm høy. Statuens armer og opprinnelige plint (sokkel) har gått tapt. Fra en inskripsjon som en gang var på sokkelen, er det antatt at statuen ble framstilt av den greske skulptøren Alexandros fra Antiokia; statuen ble tidligere feilaktig tilskrevet mesterskulptøren Praxiteles. Statuen ble funnet på øya Milos i Egeerhavet i 1820 og er i dag fast utstilt i museet Louvre i Paris.
Euchloe
Euchloe er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger.
Venus fra Milo
Beskrivelse
Selv om Afrodite fra Milos er meget kjent for mysteriet med sine manglende armer, gjenstår det nok bevis til å vise til at gudinnens høyre arm var senket over torsoen mens høyre hånd hvilte på et løftet kne, slik at det glidende stykke med klede svøpte seg om hoftene og beina, ble holdt på plass. Det er et utfylt hull nedenfor høyre bryst til metallstykket som støttet høyre arm. Venstre arm holdt antagelig opp et eple til øyehøyde.
Euchloe
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 28-45 millimeter), hvite sommerfugler. De har en viss likhet med den beslektede slekten Anthocharis, men forvingene er smalere og mer tilspisset. Forvingen har gråsvart vingespiss (ofte med noen hvite flekker) og en svart flekk lenger inne på vingen. Begge vingepar har et innslag ev mørke, grønnlige skjell ved roten. Undersiden av bakvingen er grønnlig eller mønstret (flekker eller bånd) i grønt og hvitt, disse fargene skinner delvis gjennom til oversiden. Hos noen arter har hannen et oransje felt i forvingen.
Venus fra Milo
Beskrivelse
Statuens høyre side er mer omsorgsfylt finpusset enn venstre og bakside tyder. Det antyder at dens plassering ville føre til at den hovedsakelig ble sett i profil fra høyre. Den venstre hånden vil løfte eplet høyere opp lengre bak i nisjen hvor statuen sto. Da venstre hånden fortsatt var på plass, ville det ha vært åpenbart for tilskuerne at gudinnen studerte det eple som hun holdt i venstre hånd.
Mens den moderne tid har en tendens til å betrakte marmorens hvite overflate som en abstrakt kvalitet i seg selv, var statuen opprinnelig fargelagt slik det var sedvane i dens samtid. Malingen av statuen, sammen med at den var smykket med edelsteiner, hadde til hensikt å gjøre den mest mulig livaktig og virkelighetstro. I dag har alle spor av maling forsvunnet og de eneste levningene av armbånd, halsbånd, øreringer og kroner er små hull for feste.
«Welmax 90»
«Welmax 90» var en Class One norsk offshore-racingbåt tilhørende Welmax Offshore Racing.
Venus fra Milo
Beskrivelse
Den vridde oppstilling og den klare framspringet av kneet, foruten den rike, tredimensjonale kvaliteten av tekstilene som dekker underkroppen, er typiske trekk for hellenistisk kunst på 200-tallet f.Kr. og senere. Den sensuelle framstillingen av hud og kjøtt sammen tekstilenes drapering, som gir inntrykk å gli av figuren, gir inntrykk av erotisk spenning som er gjennomgående hellenistisk i sin hensikt og sammenheng.
«Welmax 90»
Fører av båten var Kolbjørn O. Selmer og trottelmann var Jørn Tandberg.
Venus fra Milo
Oppdagelse og historie
Afrodite fra Milos ble oppdaget av en bonde ved navn Yorgos Kentrotas den 8. april 1820. Den lå på innsiden av en nedgravd nisje i ruinene av oldtidsbyen Milos, som i dag er landsbyen Tripiti, på øya Milos i Egeerhavet. Statuen ble funnet i to deler, de øvre torsoen og den nedre draperte beina, sammen med flere hermaer (søyler med et hode på toppen), fragmenter av den øvre venstre armen og venstre hånd som holder et eple, og inskripsjon på en plint. Olivier Voutier, en fransk marineoffiser, drev undersøkelser på øya, og med hjelp av den unge bonden, begynte Voutier grave i det som åpenbart var antikke ruiner. I løpet av et par timer hadde de avdekket det som franskmennene kom til å kalle for Venus de Milo. Rundt ti dager senere forsto en annen fransk marineoffiser, Jules Dumont d'Urville, statuens betydning og organiserte det slik at den franske ambassadøren i Det osmanske rike, Charles-François de Riffardeau, kjøpte statuen:
«Welmax 90»
Tekniske spesifikasjoner
Båten var en katamaran av type Marine Technologi, og var 12,25 meter lang og 3,5 meter bred. Båten veide 4950 kilo og toppfarten var 260 km/t.
Venus fra Milo
Oppdagelse og historie
Redegjørelsen av at armene ble brukket av under transporten er åpenbar feil da Voutiers tegning av statuen da den ble oppdaget, viser at armene allerede manglet.
«Welmax 90»
Tekniske spesifikasjoner
Den hadde 2 stk Mercury Class-1 9,1 liter V8 motorer med 16 ventiler som gav 900 hestekrefter pr motor ved 6500 omdreininger pr minutt. Girboksen var av type SCS og det ble brukt Hering propeller.
Venus fra Milo
Oppdagelse og historie
Nyheten om funnet tok lengre tid enn normalt å nå fram til den franske ambassadøren, Charles-François de Riffardeau, og bonden gikk derfor trett av å vente på sin betaling. Han følte seg deretter presset til å selge til Nicholas Mourousi, dragoman (tolk) i flåten, som arbeidet for sultanen i Konstantinopel (Istanbul i dagens Tyrkia).
Den franske ambassadøren, vicomte de Marcellus, nådde fram akkurat da statuen ble lastet om bord i et skip for Konstantinopel. Han fikk tatt statuen og overtalte deretter øyas fremste borgere til å annullere salget.
Da han fikk høre om at salget var blitt omgjort, skal Nicholas Mourousi etter sigende ha fått disse borgerne pisket og bøtelagt. I 1821 ble Mourousi henrettet på ordre av sultan Mahmud II foran arsenalet i Konstantinopel. Det skjedde samtidig med storstilte henrettelser av greske fanariotere og den greske selvstendighetskrigen.
Da statuen kom fram til Louvre ble den satt sammen, men fragmentene av den venstre hånden og armen ble til å begynne med oppgitt for å ha vært en senere restaurering grunnet utførelsen virket grovere. Det er i dag akseptert at den venstre hånden som holdt eplet og den venstre armen faktisk var statuens originalen, men var ikke like godt ferdiggjort som resten av statuen, muligens bevisst ettersom den ville ha vært hevet og mindre synlig for tilskuerne. Det var i tilfelle relativt vanlig for mange skulptører i den aktuelle tidsepoken — mindre synlige deler av statuer ble ofte mindre nøysomt bearbeidet enn de delene som var langt mer synlige. Skulpturer og statuer fra denne tidsepoken ble vanligvis hogd ut av flere steinblokker og siden nøysomt satt sammen. Afrodite fra Milos viste seg å ha vært satt sammen av minst seks til syv steinblokker av marmor fra Paros: en blokk for den nakne torsoen, en annen blokk for de draperte beina, ytterligere to blokk for hver av armene, enda en mindre blokk for den venstre foten, en blokk for plinten med inskripsjonen, og til sist blokk for en herma som sto ved siden av gudinnen.
Den kontroversielle plinten ble opprinnelig funnet til å passe perfekt som en del av statuen, men etter at inskripsjonen ble oversatt og datert, kunne de forlegne ekspertene som hadde publisert at statuen var et mulig originalarbeid av skulptøren Praxiteles, avvise den som et senere tillegg til statuen. Inskripsjonen lød: «...(Alex)andros sønn av Menides, borger av Antiokia ved Maiandros gjorde denne (statuen)...» Plinten med inskripsjonen ville ha flyttet dateringen av statuen fra den klassiske perioden og til den hellenistiske perioden grunnet bokstavstilen og at den gamle byen Antiokia ved Maiandros, som ikke eksisterte tidlig på 300-tallet f.Kr. da Praxiteles levde. Den hellenistiske tiden var på denne tiden betraktet som en forfallsperiode i gresk kunst. Plinten forsvant deretter på merkelig vis kort tid før statuen ble presentert for kong Ludvig XVIII av Frankrike i 1821 og det eneste som er igjen etter den er to tegninger og en tidlig beskrivelse. Kongen presenterte deretter statuen for Louvre i Paris.
I 1920 skapte den amerikanske skulptøren Robert Ingersoll Aitken en oppstandelse da han kritiserte framvisningen, belysningen og plasseringen av Venus fra Milo i Louvre.
Høsten 1939 ble Venus av Milo pakket ned for å fraktes bort i trygget fra Louvre i forberedelse av utbruddet av den andre verdenskrig. Lastebiler fraktet mange uerstattelige mesterverker fra Louvre og til tryggere oppbevaring ute på landet. I løpet av krigsårene ble statuen oppbevart i trygghet på Château de Valençay sammen med blant annet Nike fra Samothrake, et annet mesterverk fra antikken, og Michelangelos renessanseverk Døende slave.
Berømmelse
Den store berømmelsen som Afrodite fra Milos, eller Venus fra Milo, fikk på 1900-tallet var ikke utelukkende grunnet statuens anerkjente skjønnhet, men hadde også sin årsak til en betydelig propaganda fra de franske myndighetene. I 1815 måtte Frankrike levere tilbake Venus de' Medici, også en legemsstor marmorstatue av Afrodite fra hellenistisk tid, til Italia etter at den hadde blitt plyndret av Napoléon Bonaparte og hans hær. Venus de' Medici, som ble betraktet som den fineste antikke kvinnestatuen som til da eksisterte, fikk franskmennene til bevisst å promotere Venus fra Milo som en større skatt enn den som de nylig hadde tapt. Den ble tilbørlig priset og rost av kunstnere og kunstkritikere som selve essensen av yndig kvinnelig skjønnhet; imidlertid var Pierre-Auguste Renoir blant dem som uttalte seg i motsatt retning, og betegnet den som en «stor gendarm».
Bruk av statuen
I Charlie Chaplins film Diktatoren er det en statue plassert på Hynkel Straße som er kalt for «Venus av i dag» som har blitt fikset slik at den har en høyrearm som gir nazihilsen.
I februar 2010 hadde det tyske magasinet Focus et endret bilde av Venus fra Milo som ga Europa den midterste finger, noe som førte til et søksmål mot utgivelsen.
Den spanske kunstneren Salvador Dalí laget sin versjon av skulpturen, Venus Milo aux tiroirs. Forsiden av skulpturen er oppdelt med skuffer. Den finnes i bronse i Ekebergparken i Oslo.
Malaysias Grand Prix 2015
Malaysias Grand Prix 2015 (offisielt navn: 2015 Formula 1 Petronas Malaysia Grand Prix) var et Formel 1-løp som ble arrangert 29. mars 2015 på Sepang International Circuit utenfor Kuala Lumpur i Malaysia. Det var det andre løpet i Formel 1-sesongen 2015 og 17. gang at Malaysias Grand Prix ble arrangert. Løpet ble vunnet av Sebastian Vettel, som tok sin første seier som Ferrari-fører. På de neste plassene kom Mecedes-førerne Lewis Hamilton og Nico Rosberg.
Løpet
Noter til tabellene:
Stillingen i mesterskapene etter løpet
Konstruktørmesterskapet
Liste over kulturminner i Risør
Liste over kulturminner i Risør er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Risør. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Arnarneshreppur
Arnarneshreppur er en kommune (sveitarfélag) i regionen Norðurland eystra på Island, med 174 innbyggere ved utgangen av 2005.
Portable People Meter
Portable People Meter (PPM) er en innretning utviklet av Arbitron for å måle hvor mange mennesker som lytter til (eller er utsatt for) radio, TV, osv. og hvilke stasjoner radioene og TV-ene er innstilt på.
PPM-enheten registrerer skjulte tonesignaler i lydstrømmen fra radioen eller TV-en og PPM-en logger hver forekomst av et slikt tonesignal. Den har en lagringskapasitet på mer enn 7 dager, og følsomheten for å plukke opp radio- og tv-lyd er tilnærmet lik den til det menneskelige øret. De skjulte tonesignalene i lydstrømmen er konstruert slik at PPM'en ikke vil plukke opp signalene fra en radio som står på i et rom med mye støy.
PPM tok over som den offisielle målemetoden for radiokanalene NRK P1, NRK P2, NRK P3, P4, Radio Norge (den gang Kanal 24) og Storbyradioen 1. april 2006, og Norge var på det tidspunktet det eneste landet som brukte PPM som nasjonal lyttermåling. Pr. 1. august 2008 har Danmark, Island og USA tatt i bruk PPM som offisiell målemetode for radiolytting.
Tidligere måter for å måle radiolytting har basert seg på å ringe opp folk for å spørre de om deres lytting, eller å sende ut en dagbok som respondenter har fylt ut i løpet av en 14 dagers periode for å returnere senere. Noen av fordelene med PPM er at den ikke baserer seg på menneskelig medvirkning i like stor grad. Tallene kan også rapporteres dagen etter, mens man tidligere har måttet nøye seg med ukentlige oppdateringer. PPM måler også ned på enkeltminutter, mens tidligere målinger har blitt rapportert på 15-minutters nivå (såkalt Average Quarter Hour).
Bremser (kjøretøy)
Kjøretøyenes bremser virker ved å omdanne kjøretøyets bevegelsesenergi til varme og forbruker derved bevegelsesenergien slik at kjøretøyets hastighet reduseres. Bremser sørger også for å holde kjøretøyet i ro, for eksempel i en bakke. Bremsene består av en roterende del og en fast del. Friksjonen mellom disse kan styres og utgjør bremsekraften; begge deler varmes opp ved bremsing av bevegelse. Moderne kjøretøy har enten trommelbremser eller skivebremser, eller i noen tilfeller begge typer. Den bevegelige delen er nesten alltid utført i stål, i sportslige kjøretøy blir det også brukt karbon i skivene.
Trommelbremser
Trommelbremsen består av en roterende trommel som er festet til hjulnavet, og to fastsittende, innvendige bremsesko. Bremseskoene trykkes utover mot trommelen av en, to eller fire sylindre. Disse er hydraulisk koblet til bremsepedalen i moderne kjøretøy, oftest gjennom en bremsekraftforsterker for å redusere det nødvendige trykket på bremsepedalen. Bremsene virker også hvis forsterkeren skulle feile, men pedaltrykket må da økes vesentlig. Det har også vært forsøkt med elektrisk aktivering av driftsbremsen.
Skivebremser
Skivebremsen består av en roterende skive av stål som er festet til hjulnavet og en fastsittende bremseklo (kaliper) som delvis omslutter den fra sidene. Bremsekloen styres også hydraulisk med stempler som skyver bremseklosser mot den roterende skiven. Også her brukes bremsekraftforsterkere. I dagens kjøretøy er ofte skivene foran ventilerte for at de skal kjøles raskere, mens skivene bak er massive. Sportsbiler har oftest ventilerte skiver både foran og bak. Ventilerte skiver betyr at skivene har et luftrom i midten. De er laget som 2 tynne skiver som legges mot hverandre, men med vertikale vegger i mellom seg, slik at hele bremseskiven får totalt 4 flater som kan kvitte seg med varme. I de dyreste og raskeste sportsbilene er det også vanlig at bremsene er perforerte med hull i et viftemønster for å ytterligere bli kvitt varme og også vekt. Bremseskiver kan også være slissede, som betyr at skiven har små kanaler langs overflaten, på tvers av skivens glideflate, slik at støv og gasser fra bremseklossene kan ledes vekk.
Kaliper
Kaliperen er den delen som klemmer bremseklossene mot skiven, samt holder klossene på plass. Tradisjonelt er den montert fast til spindel, med ett (eller flere) stempel på hver side av skiven som trykker på bremseklossen slik at den klemmer om skiven og bremser. Klossene er festet på splinter som gjør at de ikke detter ut. Den er blitt videreutviklet til ett eller to stempel på ene siden, og selve bremsekloen er festet til delen klossene sitter i med en eller annen form for glidepinner, da vil den bremse på begge sidene. Dette er en billigere konstruksjon som er mye brukt, men den er ikke bedre. Det er også en annen type kaliper som er laget med tanke på parkeringsbrems (håndbrekk/håndbrems). Den fungerer hydraulisk som en vanlig kaliper, men har innebygd en skrue som er tilkoblet en arm der håndbrekkwiren er koblet til kaliperen. Når føreren aktiverer parkeringsbremsen vil stempelet skrus til og klemme om skiven, og det vil returnere når bremsen utløses igjen. For å returnere stempelet i en slik kaliper ved f. eks skifte av bremseklosser må stemplet skrus med klokka samtidig som det trykkes innover. Andre navn på kaliper: Bremseklo, bremseklave, caliper (engelsk).
Håndbremser
Ordet håndbremser refererer til at det er hånden og ikke foten som styrer bremsen. Bremsen selv kan utgjøres av begge ovennevnte typer; skive- eller trommelbremser. Håndbremser unngår bruk av bremsekraftforsterkere for å tillate en sikker funksjon uavhengig av bremsekraftforsterkeren, som ikke fungerer når motoren ikke går. Håndbremsen låses i bremseposisjon og frigjøres kun bevisst. De vanlige parkeringsbremsene bruker ikke hydraulisk overføring, men mekanisk med stenger, wire eller ståltrådforbindelse.
Bremsevæske
Bremsevæsken er væsken som formidler bremsetrykket fra bremsepedalen til hjulbremsene hydraulisk. Det er en strengt normert væske med spesielle egenskaper. Det stilles krav til viskositet, kompressibilitet, temperaturbestandighet og annet. Den er ofte lett giftig. Hovedsaken er at den ikke koker lokalt når bremsene blir varme og ikke fryser til globalt når utetemperaturen blir lav. Det står om liv, derfor er en streng normering nødvendig. Luftbobler i bremsevæskesystemet øker kompressibiliteten til systemet ved at volumet i det hydrauliske systemet kan reduseres når pedalen trykkes inn og trykket skal øke. Sjåføren vil oppleve at bremsepedalen lett trykkes inn uten at bremsene virker. Det gjelder derfor spesielle rutiner for fylling av bremsevæske til systemet, blant annet at bremsevæsken skal skiftes annethvert år.
Bremseklosser
Bremseklosser er slitasjedeler som må skiftes når de er nedslitte. Hovedbestanddelen er eller har i det minste tradisjonelt vært asbest, som både gir god friksjon og som tåler svært høye temperaturer. Bremseskiver er også slitasjedeler, men de skiftes gjerne sjeldnere enn bremseklossene. Trommelbremsenes rotorer er oftest ikke laget for å skiftes.
Pneumatiske bremser
Tog har bremser hvor funksjonen er motsatt av slike som brukes i personbiler og andre lette kjøretøy. Her skal det et trykk til for å oppheve bremsekraften. Dette er gjort slik for å øke sikkerheten; hvis det er en feil i trykksystemet vil kjøretøyet bremses automatisk. Kraftige fjærer presser bremseklossene mot bremseskiven eller bremsetrommelen, og en trykkluftsylinder trekker fjærene og bremseklossene tilbake så hjulet kan rulle fritt. Ved en skade på trykkluftsystemet minker lufttrykket og bremsene trer i kraft. Parkeringsbremsen på lastebiler fungerer også på denne måten.
Lastebiler har bremser hvor funksjonen er den samme som personbiler og lette kjøretøy. Men i stedet for bremsevæske og hydraulisk trykk brukes her trykkluft. Når man bremser styrer bremsepedalen et lufttrykk til såkalte bremseklokker som ansetter bremsen, på samme måte som bremsevæske/hydraulisk trykk på lette kjøretøy. Dette har den fordelen at bremsene ikke slutter å fungere helt selv om de blir svært varme, ettersom trykkluft ikke koker slik bremsevæske gjør. Det vil imidlertid likevel tapes noe bremseffekt på grunn av glasering av bremsebeleggene (fading).
Trykkluften kommer fra en kompressor som blir drevet av motoren. Luften blir lagret på tanker som er montert på kjøretøyet, slik at man har en viss mengde luft å bruke. Når man bremser, blir noe av luften brukt opp, og ved et visst minstetrykk begynner kompressoren å lade luft igjen, slik at det alltid er nok luft til bremsing.
Parkbremsen fungerer slik: En bremseklokke ved hvert hjul inneholder kraftig fjær som holder bremsene på når parkbremsen er ansatt. Dette er en todelt klokke hvor den ene delen brukes til bremsing og den andre til parkbrems. Når parkbremsen utløses, fylles disse sylindrene med trykkluft og presser tilbake fjærene. Når parkbremsen ansettes, slippes lufta ut av bremseklokkene.
Hvis det skulle oppstå en lekkasje på trykkluftsystemet under kjøring, minsker trykket, og parkbremsen vil gå på. Dette kalles nødbrems eller katastrofebrems.
Hvis det er for lite trykk i systemet når kjøretøyet startes, får man heller ikke av parkbremsen før det er nok trykk til at bremsene virker. Dette er en sikkerhet som gjør at man ikke får kjørt før det er nok trykk til at kjøretøyet kan bremse forsvarlig. Noen biler har en knapp som spretter ut når lufftrykket har vært lavt, slik at parkbremsen ikke går av før man har trykt inn denne knappen. Dette er en ekstra sikkerhet som forhindrer at bilen begynner å rulle mens den står med motoren på tomgang og lader luft i tilfelle parkbremshendelen skulle stå i av-stilling, noe som kan være lett å overse eller glemme ettersom bilen ikke vil flytte seg før lufttrykket er høyt nok uansett hvilken stilling parkbremshendelen står i.
Det finnes også en variant av både trykkluft og hydraulisk system på samme kjøretøy. Dette kalles trykkluft-hydraulisk system. Det virker slik at trykkluft styrer det hydrauliske trykket i stedet for at bremsevæsken går direkte fra bremsepedalen. Brukes helst på mindre lastebiler. En annen variant fungerer akkurat slik som bremsene på en personbil, bortsett fra at bremsekraftforsterkeren går på trykkluft i stedet for vakuum.
På eldre biler gikk all trykkluften til bremsene gjennom hovedbremseventilen når bremsepedalen ble påvirket. På moderne biler formidler ventilen kun styretrykk, og en materslange ved hver bremseklokke gir selve bremsetrykket. Dette forkorter eller eliminerer den såkalte påløpstiden, tiden som går fra man trykker inn pedalen til bremsene reagerer. Denne kunne være opp imot et sekund ved hard bremsing og ettersom et kjøretøy beveger seg ca 22 meter i sekundet ved 80 km/t utgjør eliminering av påløpstiden en vesentlig sikkerhetsfaktor.
Styrebremser
Styrebremser er bremser som har separat pådrag på hver side av et kjøretøy, slik at de kan benyttes for å styre med.
Styrebremser på landbruktraktorer
På landbruktraktorer er det vanlig med separate bremsepedaler, slik at bremsene kan benyttes som styrebremser. Ved kjøring på vei blir pedalene koblede sammen, slik at bremsene tar jevnt på begge sider. Ved kjøring med halvbelte på traktor er det nødvendig å benytte styrebremsene. Tidligere var ikke bremsene på landbruktraktorer dimensjonerte for dette og det var et problem at de ble fort utslitte. I dag er bremsene mer slitesterke, men ettersom det nå er vanlig med firerhjuldrift blir halvbelte knapt nok benyttet lengre. Styrebremsene er likevel viktige ved kjøring på sleipt underlag.
Styrebremser på beltekjøretøy
På beltekjøretøy som beltetraktorer, bulldosere, stridsvogner og liknende var det tidligere vanlig å koble fra driften på den ene siden med styrekoplinger og bare benytte styrebremsene for krappe svinger. Ved kjøring i nedoverbakke ville kjøretøyet øke farten på den siden som ble frikoplet, så maskinen svingte til motsatt side av det den gjorde i motbakke og på flatmark. For erfarne maskinførere var ikke dette noe problem, men for nybegynnere kunne dette komme som en overraskelse. Moderne maskiner har mer avansert kraftoverføring og maskinen svinger til samme side både i oppover- og i nedoverbakke.
Motorbremsing
På store lastebiler er motoren spesielt bygd for å kunne bremse med, denne funksjonen kalles motorbrems.
I sin enkleste form fungerer motorbremsen ved at et spjeld stenger for eksosen og gjør at motoren yter større motstand mot å gå rundt. Mer avanserte versjoner har en ekstra ventil i topplokket som slipper ut kompresjonen like før øvre dødpunkt, slik at det oppstår et vakuum som gjør at stemplet holdes tilbake på vei mot nedre dødpunkt. Et system som fungerer etter sistnevnte prinsipp er den amerikanske Jacobson brake, som er opphav til det engelske slanguttrykket jake brake som kallenavn på motorbrems.
Tarjei Dale
Tarjei Dale (født 4. januar 1983 i Skien) er en tidligere fotballspiller som senest spilte for Notodden Fotballklubb. Han spilte aldersbestemt fotball for Gjerpen, før han som junior ble hentet til Odd Grenland. Med unntak av våren 2005, da han spilte i Pors Grenland, spilte han i Odd frem til sommeren 2008, da han gikk vederlagsfritt til Sogndal.
Etter å ha startet som midtbanespiller omskolerte han seg i løpet av 2006 til spiss. Da Odd Grenland høsten 2006 spilte kvalifiseringskamp mot Bryne FK for å bli værende i Eliteserien, scoret Dale totalt 5 mål i de to kampene, og ble spådd en stor karriere. Etter dette ble han skadet, og kunne ikke spille kamper i lengre perioder. Derfor løste Odd ham fra kontrakten to og et halvt år før kontraktens utløp. I 2009 skrev han under en treårskontrakt med Notodden, hvor han også var assistenttrener frem til han la opp som fotballspiller.
Húsavíkurbær
Húsavíkurbær er en kommune (sveitarfélag) i regionen Norðurland eystra på Island, med 2370 innbyggere ved utgangen av 2005. Folkene bor i Húsavik på halvøya Tjörnes og i jordbruksområdet lenger sør som heter Reykjahverfi. Húsavik er en del av den 210 km lange turistruta som bli kalt Diamantsirkelen og som omfatter Ásbyrgi, Dettifoss og Mývatn i tillegg til Húsavik.
I Húsavik er det et museum som har spesialisert seg på å stille ut peniser, Islands Fallologiske Museum. Man har 151 peniser i samlingen, alle er fra dyr i havet og på land på Island. Man har 38 peniser fra 15 forskjellige hvalarter, en fra isbjørn, 18 fra 7 forskjellige sorter sel og hvalross og 93 fra pattedyr som lever på land. Museet er åpent daglig i sommersesongen. For turister er det også mulig å dra på hvalsafari fra Husavik.
Referanser
Húsavíkurbær
Eyjafjarðarsveit
Eyjafjarðarsveit er en kommune (sveitarfélag) i regionen Norðurland eystra på Island, med 981 innbyggere ved utgangen av 2005.
Jutulhogget
Jutulhogget er et 2,4 kilometer langt gjel i Alvdal og Rendalen i Østerdalen i Innlandet fylke, og er et av Nord-Europas lengste gjel. Det står på en liste over jordens 100 betydeligste geologiske formasjoner.
Bakgrunn
Formasjonen oppsto rett etter siste istid, for omtrent 10,400 år siden, da den bredemte sjøen Nedre Glomsjø brøt ut under isen og dannet et nytt løp østover gjennom løsere bergmasser. En demning av is brast i løpet av kort tid, og det var flommen av smeltevann som gravde ut «hogget» i østlig retning – fra reservoaret i Østerdalen og østover gjennom fjellet og inn i Rendalen.
I 2022 ble Jutulhogget satt på en liste over jordens 100 mest betydelige geologiske formasjoner av International Union of Geological Sciences.
Naturreservat
Et område på rundt 3,4 kvadratkilometer ble den 2. desember 1989 fredet som Jutulhogget naturreservat.
I Norge er det flere mellomstore canyoner. Sautso ved Alta er den mest kjente i Norge. Den er ca. 400–425 meter dyp og 7,5 km lang og ligger øverst i Altaelva i Finnmark. Alta canyon er Nord-Europas største canyon.
Bygdeposten
Bygdeposten er en lokalavis som blir utgitt i Modum i Buskerud. Den dekker kommunene Modum, Sigdal, Krødsherad og Øvre Eiker. Avisens redaksjon ligger i Vikersund. Ansvarlig redaktør og daglig leder for avisen er Knut Bråthen. Bygdeposten kommer ut tirsdager, torsdager og lørdager. Avisen er eid i sin helhet av Amedia, og deler av annonsesalg og kundeservice gjøres av Drammens Tidende.
Bygdeposten er den avisen med størst dekning i Modum, Sigdal og Krødsherad. Avisen trykkes ved Amedias trykkeri Nr1 Trykk på Biri. Fra 2001 har avisen også hatt en nettversjon (bygdeposten.no).
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
David Lyndsay
David Lyndsay of the Mount (født cirka 1490, død før 18. april 1555), tidvis også stavet Lindsay, var en skotsk statlig heraldiker (officer of arms) og dikter. Han hadde embetet som statsheraldiker (Lord Lyon King of Arms) fra 1530 til 1535. Han var i sin tid også en anerkjent poet. «The dreme» (moderne engelsk «The Dream») var hans første bevarte dikt, skrevet i 1528. Det er en allegorisk klagesang over rikets vanstyre. Hans poetiske verker reflekterte ånden til renessansen, særskilt som en makar, det vil si en skotsk kongelig poet. Han virket i tiden før den skotske reformasjonen og skrev blant annet satire på korrupsjonen i den katolske kirke og samtidens regjering.
Liv og virke
David Lyndsays far hadde samme navn, død ca. 1503, og tilhørte tilsynelatende en lavadelig familie som smykket seg med tittelen «of the Mount» fra navnet på familiesetet nær byen Cupar i Fife og fra Garleton Hills, (Haddingtonshire). Datoen for David den yngres fødsel er ukjent, men det antas, selv om det ikke sikkert er kjent, at Cupar også var hans fødestedet. Den første utdannelsen fikk han ved Cupar, den etterfølgende delen av den på Universitet i St Andrews, som han flyttet til i 1505. Det vises i en oppføring av en «Da Lindesay» for tiden 1508–1509.
Han var engasjert som hoffmann i den kongelige husholdning; først som en stallmester, deretter som en usher (assistent for en hovedlærer) til den fremtidige kong Jakob V av Skottland. I sine dikt nevner han at han var involvert i utdannelsen til Jakob V og noen inneholder råd til den unge kongen.
I 1522 giftet han seg med Janet Douglas, en hoffsyerske. Hans første heraldiske utnevnelse var som Snowdon Herald og i 1529 ble han utnevnt til Lord Lyon King of Arms, og slått til ridder. Han var engasjert i diplomatisk virksomhet (to ganger på ambassader i utlandet, til Nederland og Frankrike), og var, i kraft av sitt heraldiske embete, en generell rolle som seremonimester. Han var involvert i å organisere seremoniene og feiringene og ønsket velkommen til de franske brudene til Jakob V, først Madeleine av Valois i 1537 og deretter Maria av Guise i 1539.
Lyndsay signerte det eneste bevarte brevet fra denne tiden som «Dauid Lyndsay». Håndskriften hans viser ingen spor av de kursive formene som ble brukt av de skottene som hadde fullført utdanningen sin i utlandet. Etter at kong Jakob V døde i 1542 fortsatte Lyndsay å sitte i Skottlands parlament som kommissær/ombud for Cupar, Fife. I 1548 var han medlem av et oppdrag til Danmark som i forhandlinger oppnådde visse privilegier for skotske kjøpmenn. Det er grunn til å tro at han døde tidlig i 1555.
Heraldiske verk
I 1542 produserte han en skotsk våpenrulle kjent i dag som Lindsay of the Mount Roll. Den inneholder 400 skotske våpenskjold, hvorav noen ble lagt til senere på 1500-tallet, og danner grunnlaget for det offisielle skotske heraldiske registeret som er i bruk i dag. En faksimile bestående av nøyaktig omtegning av hans egne tegninger ble publisert i Edinburgh i 1878.
Litterært arbeid
Det meste av Lyndsays litterære verker, som han sikret seg et stort omdømme for i sin egen tid og som han fortsatt lever av, ble skrevet under velstandsperiode ved hoffet. I så måte er han forskjellig fra Gavin Douglas, som forlot litteraturen for å bli politiker. Forskjellen skyldes delvis det faktum at Lyndsays muse (dikterånd) var mer tilfeldig og satirisk, og at tiden passet til å utøve hans særskilte egenskaper. Det er vanskeligere å forklare hvordan han nøt en slik enestående ytringsfrihet. Han refset alle klasser, fra sin kongelige herre til de mest enkle personer. Det er ingen bevis for at han avskrev katolisismen; likevel var hans ledende formål å avsløre dens feil og overgrep. Hans mål ble lett akseptert av det reformerende partiet, og ved deres bruk av arbeidet hans delte han med deres ledere gjennom mange generasjoner et rykte som nesten utelukkende er politisk og kirkelig.
Lyndsays lengre dikt representerer, med rimelig fullstendighet, rekkevidden av Lyndsays litterære talent. Intet enkelt dikt hever ham opp, selv om han her og der, særlig i det siste, gir hint om den høyeste kompetansen. Likevel er det den totale effekten av disse stykkene som sikret ham mer enn bare intellektuell kraft og sunn fornuft. Det er i hans håndverkskunnskap, i hans vilje til å anvende de tradisjonelle metodene på moderne krav som gjør ham interessant.
David Lyndsay stilte seg ikke bak andre diktere i anerkjennelsen av engelske Geoffrey Chaucer. Like fromt som disse, gjengir han mesterens former, men hos Lyndsay har følelsen og utsynet blitt endret. Hans fremste tilnærming til Chaucer er i The Historie and Testament of Squyer Meldrum, som minner om skissen av Chaucers «unge våpendrager», men dette minnet er mer verbalt enn åndelig. Andre steder gjør hans hukommelsen ham mindre lykkelig, som når han beskrev rekkevidden av den sørgende dronning Magdalene med ordene som Chaucer hadde brukt på øynene til sin hensynsløse munk. Slik også i Dreme overlever den allegoriske tradisjon kun i formen. I Remembrance ledes han inn i spekulasjoner om Skottlands lidelser og til en Exhortatioun til Kingis Grace som bringer psykisk lettelse.
Denne didaktiske formen utøves fritt i det lange diktet Ane Dialog betwixt Experience and ane Courteor (noen ganger kalt Monarchie), en universell historie av middelaldermodell der fyrstenes fall ved korrupsjon gir en lærdom til den ikke-reformerte kirken i hans samtid. Ane Pleasant Satyre fra Thrie Estaitis er mer direkte i sitt angrep på kirkelig overgrep; og dens dramatiske form tillater mer livlig behandling. Dette stykket er av stor historisk interesse, og er det eneste eksisterende eksemplet på en fullstendig skotsk moral. Det er i respekt for litterær kvalitet Lyndsays beste verk, og i dramatisk konstruksjon og karakteravgrensning har det en høy plass i denne sjangeren. De farseaktige mellomspillene (tidvis direkte og grove) gir mange innslag av ekte komedie; og gjennom hele stykket er det passasjer, som i talene til Veritie i første del og til Dame Chastitie i Interlude of the Sowtar and the Taylor, der ord og replikker er unnfanget med eleganse.<ref name="Britannica_1911"/>
Hendrik van Heuckelum
Hendrik van Heuckelum (født 6. mai 1879 i Haag, død 28. april 1929 i Haag) var en nederlandsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Van Heuckelum spilte på det belgiske laget Université de Bruxelles. Det ble spilt kun to fotballkamper mellom tre lag som demonstrasjonsport på Vélodrome de Vincennes i Paris under verdensutstillingen og OL 1900 i Paris. Det britiske laget Upton Park F.C. beseiret Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques med 4-0 den 20. oktober 1900. Tre dager senere vant det franske laget over Université de Bruxelles med 6-2. I ettertid har International Olympic Committee valgt å utse tre medaljevinnere, gull til Storbritannia, sølv til Frankrike og bronse til Belgia.
David Lyndsay
Litterært arbeid
I David Lyndsay er det første litterære uttrykket i renessansens Skottland. Hans interesse ligger på den teologiske siden av vekkelsen; han er på ingen måte humanist, og han er likegyldig til renessansens kunstneriske påstander. Likevel appellerer han til prinsippet som er grunnleggende for alle. Han krever førstehåndsinntrykk. Han føler at menn må få leksjonen direkte, ikke fra mellommenn som ikke forstår originalene mer «than they do the ravyng of the rukis.» Derav hans vedvarende bønn for det folkelige. Selv om han kun er opptatt av den teologiske og kirkelige anvendelsen av dette, stimulerte han utvilsomt for bruken av folkespråket i Skottland.
Omtaler
Lyndsay er avbildet blant seksten skotske skribenter og poeter på den nedre seksjonen av Walter Scott-monumentet i Edinburgh. Han er vist på venstre side av den sørlige delen. Walter Scott omtalte selv Lyndsay som en figur i sitt episke dikt Marmion (1808),:
Den britiske litteraturviter George Gordon mente at «Lyndsay, med all sin eldgamle grovhet ... opprettholdt i to århundrer, selv blant de nøyaktige, sin posisjon som den populære poeten i Skottland.»
C.S. Lewis mente at «Han mangler vanligvis originaliteten til Henryson og glansen til Dunbar og Douglas. Men det som er av ham er bra hele veien.»
Oppdrag juni 1531
Som Snowdon Herald ble Lyndsay sendt til keiser Karl V av Det tysk-romerske rike i slutten av juni 1531. Han skulle inngå en traktat om evig fred for en varighet på 100 år. Dette skulle etterfølge en traktat opprettet 100 år tidligere. Andre saker omfattet den mangeårige utgaven av Robert Barton fra Over Barntons skip «Black Bark», beslaglagt av spanske pirater utenfor England i 1519. I sine latinske brev til Karl V omtaler Skottlands konge Jakob V sin diplomat Lyndsay som «chief herald» eller «første av vår ordre.» Lyndsay ble 7 uker ved hoffet hos keiseren og dronningen av Ungarn i Brussel.
England 1535
Lyndsay som Lion King of Arms fulgte Thomas Erskine med Robert Hart, Rothesay Herald, til Windsor Castle, hvor de fungerte som fullmektige for installasjonen av Jakob V som ridder av hosebåndsordenen. Etter å ha reist for å møte Henrik VIII på Thornbury Castle, reiste de tilbake til London, hvor en tjener av Thomas Cromwell ga Lyndsay £20.
Edinburgh 1540
Lyndsay ledet besøket til den engelske ambassadøren Ralph Sadler ved Holyroodhouse i februar 1540 sammen med sin assistent Rothesay Herald. De møtte Sadler, og fulgte ham til Jakob V ved Chapel Royal i palasset, og vendte deretter tilbake med ham til hans overnattingssted og spiste middag med ham. Senere arrangerte Lyndsay møtet til Sadler med Margaret Tudor, og tok ham med for å møte henne igjen i kapellet den påfølgende søndagen.
England 1543
Etter Jakob Vs død ble Lyndsay sendt av regent Arran til England for å frakte tilbake den avdøde kongens krage, hosebånd og vedtekter for hosebåndsordenen til Stephen Gardiner, biskop av Winchester, ordenens prelat. Henrik VIII skrev til Arran at Lyndsay hadde oppfylt sitt embete «riktig diskret».