cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eurovision Song Contest 2013
Kommentatorer og poengopplesere
Landene som kringkastet finalen hadde kommentatorer som formidlet informasjon og hendelser direkte til seerne hjemme. Under er en alfabetisk oversikt over kommentatorer og poengopplesere under Eurovision Song Contest 2013:
Europas skam
«Europas skam» (tysk: Europas Schande) er et politisk dikt fra 2012 av Günter Grass. I diktet omhandles den greske finanskrisen, protestbevegelsen knyttet til denne, og forholdet mellom Hellas og Den europeiske union. Det er skrevet blant annet ved bruk av den antikke versefot anapest.
Offentliggjøring
Diktet ble utgitt 25. mai 2012 online, og den påfølgende dag i Süddeutsche Zeitungs trykte utgave. I Norge ble diktet offentliggjort av Aftenposten. Diktet utkom således få uker etter utgivelsen av prosadiktet «Was gesagt werden muss».
Reaksjoner
Oversetteren Erik Fosnes Hansen uttalte at «Grass minner oss om vår gjeld til Hellas».
Gunther Krichbaum, leder av Europautvalget i Forbundsdagen, mente at diktet ikke var forankret i realitetene. Han pekte blant annet på at det var vanskelig å overbevise de slovakiske pensjonistene om at de skulle hjelpe Hellas, samtidig som grekernes pensjoner var høyere enn deres.
Stefano della Bella
Karriere
For Galileo Galileis Dialogo sopra i due massimi sistemi (1632) laget han en radering som går for å cvære den første italienske kopernikus-radering. Erwin Panofsky var av den oppdatning at della Bella her ikke hadde etterstrebet noen portrettlikhet, men fremstilte Kopernikus som arketypisk lærd skikkelse. Virke i Roma: Della Bella fikk muligheten til å studere tre år i Roma fra 1633 til 1636 med støtte fra sin mesen Don Lorenzo de Medici. I Roma laget han et trykk, som den gangen ble beundret, av kavalkaden som feiret Polens ambassadør sitt inntog i 1633. Han laget også mange trykk av utsiktsbilder over Roma.
Paris og returen til Firenze: I 1642 reiste han til Paris, introdusert av Toscanas ambassadør, Alessandro del Nero, og ble boende i syv år. Kardinal Richelieu engasjert ham til å reise til Arras og lage tegninger av beleiringen og overtagelsen av byen av den kongelige hæren.
Etter å ha vært en lenge periode i Paris vendte han tilbake til Firenze, hvor han fikk en pensjon fra storhertugen. Han underviste sønnen, Cosimo de Medici, i tegning. Produksjonen hans var svært tallrik – mer enn 1000 separate arbeider.
Han er kjent for å ha illustrert noen av oppdagelsene til Galileo. Se Hansken for hans berømte etsninger av den berømte elefanten etter dens død.
Gene Kemp
Gene Kemp (født Gene Rushton; 27. desember 1926 i Staffordshire, død 6. januar 2015) var en britisk barnebokforfatter, best kjent for The Turbulent Term of Tyke Tiler som hun mottok Carnegie Medal for i.
Hun vokste opp i Tamworth, og tok lærerutdannelse ved University of Exeter. Hun arbeidet som lærer før hun ble forfatter.
Forfatterskap
Hun debuterte med The Prime of Tamworth Pig i 1972, den første boka i en serie med bøker om en gris. Gjennombruddet kom i 1977 med The Turbulent Term of Tyke Tiler, som er den første av sju i Cricklepit-serien, som har sitt navn etter den oppdiktede skolen hvor barna går. Boka skildrer hendelser og rampestreker som Tyke og kameraten Danny Price gjennomgår. Et hovedtema i boka er at hovedpersonens kjønn ikke avsløres før i siste kapittel.
Hun har også skrevet spøkelsesfortellinger, og redigert antologier med spøkelsesfortellinger av andre. Tyke Tiler ble presentert og delvis dramatisert for tv i serien The Book Tower i 1988, og Mr Magus is Waiting for You (1986) ble filmet for tv av Thames Television i 1986.
Per Arne Strandbakken
Per Arne Strandbakken (født 17. mars 1967 i Larvik) er en norsk komponist, musiker, markedsfører, produkt- og grafisk designer.
Gene Kemp
Forfatterskap
På norsk finnes bare Wesleys vinglete verden (1995, originaltittel The wacky world of Wesley Baker).
Per Arne Strandbakken
Strandbakken spilte keyboard i både Drama og New Drama.
Foffa (Foldvik Familiepark)
Foffa - For full musikk (2017) CD01-2017
Maurice Parry
Maurice Parry (født 7. november 1877 i Oswestry, død 24. mars 1935) er en tidligere walisisk fotballspiller. Han spilte som en defensiv midtbanespiller.
Parry spilte i Newtown, Long Eaton Rangers, Leicester Fosse (som i 1919 ble til Leicester), Loughborough og Brighton før han ble hentet til Liverpool av manager Tom Watson i mars 1900. Han fikk sin debut 13. oktober samme år i hjemmekampen på Anfield mot Bolton i en kamp Liverpool vant 2 – 1 foran 12 000 tilskuere. Hans første mål kom først 1. april 1904 i bortekampen mot Everton på Goodison Park uten at det hjalp de røde idet Everton vant 5 – 2. Han fikk totalt 222 kamper for klubben, og scoret 4 mål i løpet av denne perioden.
Han ble værende i klubben frem til 1909 da han sammen med Alex Raisbeck skrev under for Partick.
Senere ble han trener for blant annet Barcelona, Eintracht Frankfurt, 1. FC Köln. Han returnerte senere tilbake til Liverpool som en del av trenerteamet.
Han døde i Bootle i 1935.
Kamper
Liverpool
Båtnebbhegre
Båtnebbhegre (Cochlearius cochlearius) er en svært distinktiv mellomstor art i hegrefamilien (Cochlearius), og eneste art i slekten Cochlearius. Arten består som fem underarter og finnes fra det vestre og østre Mexico og sørover gjennom Mellom-Amerika øst av Andes til det nordøstre Argentina i Sør-Amerika.
Taksonomi
Arten består som fem underarter. De tre nordligste underartene (zeledoni, phillipsi og ridgwayi) blir av og til betraktet som en selvstendig art, under det vitenskapelige navnet C. zeledoni (nordlig båtnebbhegre). Dette skyldes i hovedsak forskjeller i utfargingen. Spp. panamensis er en mellomform mellom nordlig båtnebbhegre og sørlig båtnebbhegre (nominatformen). Her betraktes alle som underarter av samme art.
Biologi
Båtnebbhegre blir cirka 45–53,5 cm, og hannen blir litt større enn hunnen. Han veier typisk cirka 680–770 g, mens hun typisk veier cirka 503–726 g.
Arten karakteriseres av et eiendommelig nærmest sort, bredt og robåtlignende nebb med definert kjøl langs culmen, og en heller kort og tykk hals til hegre å være. Den svært korte halsen gir fuglen et kompakt (lubbent) uttrykk, men halsen kan strekkes. . Fjærdrakten er hovedsakelig lysegrå og stjerten kort. Hodet har sort krone med ei stripe av sort som ender opp et stykke ned på ryggen. Pannen og kinne er hvite, mend ei sort øyestripe som ender oppe i den sorte kronen. Øynene ere mørke. Sørlig båtnebbhegre (nominatformen) har hvitt bryst og beige buk. Nordlig båtnebbhegre (ssp zeledoni) ligner nominatformen, men brystet er grått, buken mer gråbeige, og fjærdrakten ellers litt mørkere i gråfargen på oversiden. Ssp panamensis (mellomformen) er enda litt mørkere grå på oversiden, beige (som nominatformen) i buken, og gråbeige i brystet. De undere ekstremitetene er ganske korte grålige.
Inndeling
Inndelingen under følger HBW Alive og er i henhold til Martínez-Vilalta & Motis (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige beskrivelser.
Divizia Naţională
Divizia Naţională (norsk: Nasjonaldivisjonen) er den høyeste divisjonen for fotball i Moldova. Divisjonen ble dannet i 1992, to år etter dannelsen av det moldovske fotballforbundet, Federaţia Moldovenească de Fotbal (FMF). Divizia Naţională er en fotballserie med 8 klubber som spiller 28 serierunder med fire innbyrdes møter, fra juli til mai. Mestvinnende lag er Sheriff Tiraspol, som per 2021 står med 19 nasjonale mesterskapstitler.
Klubben som vinner Divizia Naţională blir nasjonal seriemester, og får muligheten til å representere Moldova i Mesterligaen gjennom at laget går inn i første kvalifiseringsrunde. Klubbene som ender på henholdsvis andre- og tredjelass i serien kvalifiserer seg til første kvalifiseringsrunde i Europa Conference League.
Kun fem klubber har vunnet Divizia Naţională. Disse fem klubbene er FC Zimbru Chișinău, Constructorul Chișinău, FC Sheriff Tiraspol, FC Dacia Chișinău og FC Milsami Orhei. Sheriff Tiraspol har vært det dominerende laget i Moldova siden tusenårsskiftet, og har vunnet ligaen hver sesong med unntak av to sesonger siden år 2000. Seriemesterskapet har bare blitt vunnet av klubber fra byene Chișinău eller Tiraspol, utenom i 2014–15-sesongen, da Milsami fra Orhei vant.
UEFA-ranking (2022)
''UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen. ''
Antony Kariyil
Antony Kariyil C.M.I. (født 26. mars 1950 i Cherthala i Kerala i India) er en katolsk, syro-malabarisk ordensgeistlig og erkebiskop.
Divizia Naţională
Klubber
Klubbene som deltar i 2021–22-sesongen av Divizia Naţională:
Antony Kariyil
Ordensprest
Antony Kariyil trådte inn i ordenssamfunnet Carmelites of Mary Immaculate og ble presteviet den 27. desember 1977.
Tsjernobylsonen
Tsjernobylsonen (ukrainsk: Зона відчуження Чорнобильської АЕС) er det offisielle sperreområdet omkring atomkraftreaktoren som eksploderte i 1986.<ref name="Petryna">. Området blir lokalt ofte bare kalt Sonen. Sonen ble opprettet kort tid etter katastrofen i 1986 av det sovjetiske militæret, først i en radius på 30 km omkring atomkraftverket. Det ble først satt under militær kontroll. I dag (2014) dekker sonen et mye større område og blir styrt av Beredskapsdepartmentet i Ukraina. Selve atomkraftverket og sarkofagen som dekker den ødelagte reaktoren blir styrt separat.
Sperreområdet dekker et område på omkring 2 600 km² i Ukraina omkring Tsjernobyl atomkraftverk der den radioaktive forurensningen fra nedfallet er størst og offentlig tilkomst og bosetting er avgrenset. Sonen grenser til Hviterussland i nord.
Antony Kariyil
Biskop
Den 26. august 2015 bekjentgjorde Den hellige stol at pave Frans istemte i at den syro-malabariske kirke ville velge ham til biskop av eparkiet Mandya. Bispevielsen ble foretatt av hans forgjenger George Njaralakatt, erkebiskop av Tellicherry, den 18. oktober samme år. Medkonsekratorer var den apostoliske nuntius til India, erkebiskop Salvatore Pennacchio, og erkebiskopen av Bangalore, Bernard Blasius Moras.
Tsjernobylsonen
Formålet med sperreområdet er å avgrense tilkomsten til farlige områder, redusere spredningen av radioaktiv forurensning og utføre radiologiske og økologiske overvåkninger. I dag er området et av de mest radioaktivt forurensede områder i verden og tiltrekker seg stor vitenskapelig interesse på grunn av de høye strålingsdosene som er påført miljøet, samt en økende grad av turisme.
Antony Kariyil
Erkebiskop
Den syro-malabarske kirke valgte ham i august 2019 til vikar for storerkebiskopen av Ernakulam-Angamaly. Pave Frans utnevnte ham den 30. august samme år til titulærerkebiskop pro hac vice av Macriana Maior.
Det brøt ut en stor uenighet om liturgiske spørsmål i den syro-malabarske kirke, og i Roma kom man til den overbevisning at erkebiskop Kariyil måtte trekke seg. I slutten av juli 2022 erklærte han sin fratreden som vikar.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Betty Blue – 37,2 om morgenen
Betty Blue – 37,2 om morgenen  (originaltittel: 37°2 le matin) er et fransk drama fra 1986, regissert av Jean-Jacques Beineix.
Handlingsreferat
Betty skriver ut Zorgs roman, og sender den til forskjellige forlag. De møter også Lisas nye kjæreste Eddy, og de fire har en rekke morsomme opplevelser - ofte drevet av alkohol. De finner arbeid i Eddys pizzeria, men det oppstår et slagsmål hvor Betty stikker en kunde med en gaffel. Når moren til Eddy dør, reiser alle vennene til begravelsen. Der spør Eddy om Zorg og Betty om de ønsker å midlertidig bo i den døde kvinnens hjem, og passe på pianobutikken hennes.
Zorg nyter dette rolige provinslivet, og blir venner med kjøpmann Bob, hans sex-hungrede kone Annie, og en rekke andre karakterer. Men Bettys voldelige humørsvingninger er en stor bekymring for dem. En dag, etter en irriterende kommentar fra Zorg, ødelegger hun et vindu og reiser sin vei. Senere tror Betty at hun er gravid, men hun synker ned i en alvorlig depresjon bår hun oppdager at dette ikke stemmer. Hun forteller at hun hører stemmer, som snakker til henne inni hodet hennes.
John Kemble
John Kemble (født i 1599 på Rhydicar Farm i St. Weonards i Herefordshire i England, død 22. august 1679 på Widemarsh Common i Hereford) var en katolsk prest. Han æres som helgen innen den katolske kirke og inngår i gruppen De førti martyrer fra England og Wales, helligkåret av pave Paul VI den 25. oktober 1970.
Arrigo Minerbi
Arrigo Minerbi (født 1881, død 1960 ) var en italiensk billedhugger. I Norge er han særlig kjent for sølvskulpturen «L'ultima Cena» i Oslo domkirke.
John Kemble
Utdannelse
John Kemble var sønn av John og Anne Kemble. Han studerte ved det engelske college i Douai i det nordlige Frankrike. i 1585 hade det i England innført en lov som innebar at det var forræderi for en katolsk prest å hjemvende til England.
Prest
Kemble ble presteviet i 1625 og reiste kort etter tilbake til England. Ankommen den 4. juni 1625 begynte han sitt virke i Monmouthshire og Herefordshire.
Han hadde sin nevøs bosted, Pembridge Castle, som base for sitt katolske apostolat, og kunne tilsynes føle seg helt trygg.
Under Karl I og samveldets tid kunne Kemble og hans medhjelpere virke temmelig uforstyrret, og han grunnla katolske menigheter i blant annet Llwyn, the Craig og Hilston.
Situasjonen for Kemble ble helt forandret i samband med den såkalte pavekonspirasjonen (The Popish Plot), oppdiktet i 1678 av Titus Oates. Han påstod at det i katolske kretser eksisterte en omfattende konspirasjon med det mål å myrde den anglikanske Karl II og erstatte ham med hans bror den katolske Jakob II. Oates' løgner førte med seg at en rekke katolikker, også prester, ble grepet.
Før han ble ført ut til sin henrettelse 22. august 1679 insisterte fader Kemble på å be sine bønner og drikke ut sitt beger, og det forsamlede følget sluttet seg til den eldre presten som røkte en siste røyk og drakk en et beger sack. Herefordshireuttrykkene Kemble Pipe og Kemble Cup-kopp brukes i betydningen avskjedsrøyk og -drink. Før sin død henvendte Kemble seg til den forsamlede folkemengden og påpekte at ingen assosiasjon med «komplottet» var blitt påvist. Den gamle presten fortsatte med å si: «Det at myndighetene i London ikke klarte å koble meg til sammensvergelsen, gjør det tydelig at jeg bare dør for bekjennelsen av den katolske religion, som var den religion som først gjorde dette riket kristent.»
Presten trøstet sin fortvilte bøddel og sies å ha hvisket: ''«Hederlige Anthony, min venn Anthony, vær ikke redd; utfør ditt embede. Jeg tilgir deg av hele mitt hjerte. Du vil gjøre meg større godhet enn krenkelse.»''
Eksekusjonen fikk en modifikasjon. Vel ble det hengning, trekking og kvartering - men hengingen i galjen var så lang at han faktisk døde av den før de to siste metodene ble gjennomført på hans døde kropp.
John Kembles rom på Pembridge Castle er blitt bevart.
Brev fra en ukjent kvinne
Brev fra en ukjent kvinne, (originaltittel: Letter from an Unknown Woman) er et amerikansk drama fra 1948 regissert av Max Ophüls. Filmen bygger på Stefan Zweigs kortroman Brev fra en ukjent.
John Kemble
Slekt
John Kemble er av den senere så kjente kjente Kemble slekten. Den ble så å si en slags Royal Family i det engelske teaterliv på 1800-tallet. Mest kjent var Sarah Siddons, née Kemble. Det er blitt sagt at hun var den fineste engelske tragedie-skuespillerinne noensinne. Hun var John Kembles tippoldebarnsniese.
Brev fra en ukjent kvinne
Handling
Stefan Brand, engang en feiret musiker, kommer hjem en natt fra en rangel og finner et brev. Innholdet av brevet ruller opp den tragiske historien om den unge piken Lisa som elsket ham gjennom hele sin ungdom uten at han visste det, som han senere møtte og kom til å elske, men som han glemte igjen. Først av dette brevet får Stefan vite hvem hun var, og at hun fikk en sønn med ham, og at sønnen nå er død. Brevet skrev Lisa døende og en etterskrift fra sykehuset meddeler at hun også er død.
John Kemble
Slekt
Andre notable medlemmer av slekten, skjønt ikke katolikker, var: Roger Kemble, Stephen Kemble, Charles Kemble, John Mitchell Kemble, Frances Anne Kemble som etter å ha oppholdt seg en tid i USA målbar sterke anti-slaveri-synspunkter, Adelaide Kemble og Henry Kemble. Skuespilleren John Philip Kemble ble døpt katolsk og tilbragte noe tid i Douai.
Arvedvergmåler
Arvedvergmåler (Eupithecia pygmaeata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den hører til den artsrike slekten dvergmålere og er funnet spredt over hele Norge.
Utseende
En liten (vingespenn 14 – 18 mm), middels slank, brun måler. Denne arten er en av de minste målerne og kan kjennes på den beskjedne kroppsstørrelsen, på at den er noe mer tettbygd enn de fleste andre dvergmålere og på at fargen er relativt mørk brun. Vingene er nesten ensfargede, uten mørke flekker, men med utydelige, lyse tverrbånd. Larven er nokså tett kledt med oppstående, lyse hår, lyst gulbrun med tre brune lengdestriper på ryggen.
Levevis
Larven lever på ulike arve- og stjerneblom-arter (Stellaria spp. og Cerastium spp.) og arten kan finnes i mange ulike habitater der disse vokser, både myrlendte områder og tørrere områder som for eksempel sanddyner. De voksne målerne flyr i mai – juni.
Utbredelse
Arten er vidt utbredt og finnes i hele Europa og videre østover til Stillehavet, og i store deler av Nord-Amerika så langt sør som Colorado. I Norge er den funnet over hele landet.
Asiamesterskapet i bueskyting 2017
Asiamesterskapet i bueskyting 2017 ble arrangert i Dhaka i Bangladesh i 2017.
Hagelberg
Hagelberg er navnet på et berg og en landsby i Fläming (Naturpark Hoher Fläming) i Brandenburg. Landsbyen ligger innenfor byen Bad Belzig i Landkreis Potsdam-Mittelmark.
Hagelberg ligger 200,24 meter over havet og danner dermed det høyeste punkt i Fläming og det tredje høyeste i Brandenburg.
Området er særlig kjent for slaget ved Hagelberg (Kolbenslaget) i 27. august 1813. Slaget var en opptakt til folkeslaget ved Leipzig under Napoleonskrigene. Prøyssiske soldater, et nytt landforsvar og russiske kosakker møtte Napoleons tropper og påførte dem et tap på ca 6 000 mann, mens de mistet ca 1 500 av sine egne.
Viking Fotballklubb i 2011
Eliteserien
{|
Overganger
† Martin Fillo ble solgt for 4 millioner, men sikret seg bonusutbetalinger dersom  kvalifiserte seg for UEFA Champions League. Totalen ble dermed ca. 4 millioner.
Sigmund Rascher
Sigmund Rascher (født 12. februar 1909 i München, død 26. april 1945 i Dachau konsentrasjonsleir) var en tysk nazi-lege som først og fremst er kjent for sine medisinske eksperimenter på konsentrasjonsleirfanger. Domstolen i legeprosessen i Nürnberg karakteriserte hans forsøk som umenneskelige og forbryterske.
Tunku Abdul Rahman nasjonalpark
Tunku Abdul Rahman nasjonalpark (malayisk: Taman Negara Tunku Abdul Rahman, engelsk: Tunku Abdul Rahman Park) er en nasjonalpark vest for Kota Kinabalu i Sabahdelstaten i den malaysiske delen av Borneo. Nasjonalparken har et samlet areal på 50 kvadratkilometer og består av de fem øyene Gaya, Sapi, Manukan, Mamutik og Sulug, som ligger mellom tre og åtte kilometer fra kysten, omkringliggende rev og havområder. Parken ble opprettet i 1974 og har fått sitt navn etter Malaysias første statsminister, Abdul Rahman.
Sigmund Rascher
Efter studier i Sveits vendte han tilbake til sin fødeby i 1933, hvor han mottok sin doktorgrad i 1936. Han meldte seg inn i NSDAP i 1933. I 1936 meldte han seg inn i SA, og i 1939 gikk han over til SS. Fra da av gjorde han karriere i Det tredje rike, hovedsakelig ved hjelp av eksperimenter for å måle menneskekroppens reaksjoner på ekstreme belastninger, slik som kulde. I konsentrasjonsleiren Dachau pinte fanger i hjel blant annet ved å åpne hjertene deres uten bruk av narkose, sperre dem inne i undertrykkskamre eller kjøle dem ned til minus 30 grader i basseng med isvann. Til slutt måtte Rascher overføre forsøkene til Auschwitz, siden nabolaget i Dachau klaget over all skrikingen.
Wong Wing Ki
Wong Wing Ki (født 18. mars 1990) er en hongkongkinesisk badmintonspiller. Han er kvalifisert til Sommer-OL 2012 i London etter å ha kommet blant de beste på verdensrankingen. Dette vil bli hans første deltakelse i et sommer-OL, og han vil delta i singel for menn.
Saeul
Saeul (luxembourgsk: Sëll; tysk: Saeul) er en kommune og et tettsted i Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 14,86 km², ligger i kantonen Redingen. I 2005 hadde kommunen 535 innbyggere.
Alpeglød
Alpeglød (fra tysk Alpenglühen) er et optisk fenomen som oppstår ved soloppgang og solnedgang når strølyset fra sola som står rett under horisonten lyser opp fjellsider og snøflekker mens forgrunnen ligger i (halv)mørke.
Fenomenet kan også oppstå på himmelen om lyset reflekteres av aerosoler i atmosfæren.
Gunther Krichbaum
Gunther Krichbaum (født 4. mai 1964 i Korntal-Münchingen i Baden-Württemberg) er en tysk politiker (CDU). Han har vært medlem av Forbundsdagen siden 2002 og er fra 2007 leder av Forbundsdagens komité for europeiske saker.
Wahl
Wahl (luxembourgsk: Wal; fransk: Wahl) er en kommune og et tettsted i Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 19,74 km², ligger i kantonen Redingen. I 2005 hadde kommunen 748 innbyggere.
Pleven
Pleven (bulgarsk: Плевен), eldre navn Plevna, er en by i det nordlige Bulgaria. Den har et innbyggertall (pr. 2008) på cirka 137,000. Byen er hovedstad i Pleven oblast.
Hovik Abrahamjan
Hovik Argami Abrahamjan (armensk: ; født 24. januar 1958) er en armensk politiker. Han er medlem av Armenias republikanske parti og var statsminister i Armenia fra 13. april 2014 til 8. september 2016. Tidligere har han vært parlamentspresident.
Tidlig liv
Abrahamjan ble født i landsbyen Mkhtsjjan i Ararat. Han startet sin yrkeskarriere i 1990 som avdelingsleder i brandyfabrikken i Burastan. Senere var han direktør i Arasjats vin- og brandyfabrikk. I 1995 ble han medlem av Armenias parlament. Han ble ordfører i Artasjat i 1996 og guvernør i Ararat i 1998.
Politisk karriere
Under president Robert Kotsjarjans administrasjon, ble Abrahamjan minister for Armenias territorielle administrasjon. Han hadde denne posisjonen inntil 2008, da president Serzj Sargsian ble valgt. Abrahamjan fratrådte stillingen sin for å bli sjef for presidentens stab. I august 2008 ble Sargsian gjenvalgt av nasjonalforsamlingen, som førte til at Abrahamjan ble valgt som parlamentspresident. Han gikk av som parlamentspresident i november 2011 og ble gjenvalgt som vanlig representant 6. mai 2012 som medlem av Armenias republikanske parti. Han var imot sin forgjengers lovforslag som ville ha fått armenske politikere og andre offentlige tjenestemenn til å oppgi næringsinteresser og hvor mye de eide i næringsvirksomheter.
Statsminister
Abrahamjan ble utvalgt som statsminister i april 2014 etter at Tigran Sargsian gikk av. Abrahamjan ble nominert som statsminister av presidenten, som mente han var en «veldig effektiv ny statsminister». Han ble gratulert av den russiske statsministeren, Dmitrij Medvedev.
Maja Dunfjeld
Maja Hilma Dunfjeld (født 20. mars 1947 i Namdalen) er en sørsamisk forsker og veileder innen duedtie – tradisjonell samisk brukskunst, bosatt i Harran. Hun er utdannet formingslærer fra Statens lærerhøgskole i forming, Oslo 1989 og har en doktorgrad i kunsthistorie fra Universitetet i Tromsø fra 2001.
Hun har blant annet jobbet som lærer ved Snåsa ungdomsskole, konsulent i duedtie for de sørsamiske områdene fra 1980  , lektor ved Samisk høgskole og daglig leder ved Duodjeinstituhtta (utviklingssenter for samisk håndverk). Den siste tiden som yrkesaktiv var hun daglig leder ved Sijti Jarnge i Hattfjelldal.
I doktoravhandlingen studerte hun fire gjenstandsgrupper: hornskjeer (tjåerviebuste), vandringsstaver (klaahka), melkeboller (naehpie) og bringekleder (boengeskuvmie) til gåptoe, den sørsamiske drakten. Hennes utgangspunkt er at samisk utsmykningskunst er både praktisk, estetisk og kommunikativ. Ornamentikken gjenspeiler en holistisk samisk religion «hvor bissie, det hellige, er en del av hverdagen og gjennomstrømmer hele tilværelsen.» Hun har også skrevet om sørsamisk visuell kultur i det trønderske kunsthistorieverket Se Trøndelag! I 2018 utkom boka Aerpiemaahtoe – Åarjelsaemien duedtien baakoeh («Arvet kunnskap – sørsamisk duedtie-ordbok»), som hun var redaktør og hovedforfatter for.
Hun er datter av duedtie-kunstneren Lars Dunfjeld og søster til juristen Leif Dunfjeld. Høsten 2022 ble hun tildelt Sørsamisk kulturpris.
Cuenca
Cuenca kan vise til:
Verdenscupen på rulleski
Verdenscupen på rulleski har vært arrangert årlig siden 2000.
Oddbjørn Sjøvold
Oddbjørn Sjøvold (født 3. desember 1947 i Steinkjer) er norsk professor i Innendørs klima og sanitasjon. Han tok doktorgraden ved Norges tekniske høgskole (nå NTNU) i 1978 med avhandlingen Undersøkelse av strømningsforholdene i avløpsnettet for utvikling av dimensjonskriterier.
Sjøvold har arbeidet flere år i det private næringsliv som forsker (1981–89), som daglig leder (1987-88, 1991-95). Han ble professor i sanitasjon ved NTNU (1996–2004), professor ved Høgskolen i Oslo (2002-2014), og ved Høgskolen i Sør-Trøndelag (HiST) fra 2013. Hans forskningsfelt er innen sanitasjon, innendørs klima, og energiøkonomisering.
Sjøvold etablerte i 2002 bachelorgraden i Energi og miljø ved Høgskolen i Oslo,  og i 2007 mastergraden i Energi og miljø i bygg.
Corynothona
Corynothona er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten.
Utbredelse
Slekten er utbredt i de neotropiske økosonen.
John Lewis (politiker)
John Robert Lewis (født 21. februar 1940, død 17. juli 2020 ) var en amerikansk politiker, og medlem av Representantenes hus for delstatens Georgias 5. kongressdistrikt. Han var en av lederne i den amerikanske borgerrettsbevegelsen og formann i Studentenes ikkevoldelige koordineringeskomité (SNCC), og spilte en nøkkelrolle i den politiske kampen for å få en slutt på raseskillet i USA. Han var medlem av Det demokratiske partiet og en av de mest liberale politiske lovgiverne.
Borgerrettsaktivisme
Lewis var en innflytelsesrik leder av SNCC og er anerkjent som en av de mest betydningsfulle ledere av borgerrettsbevegelsen. Han var en hardarbeidende ung mann som overvant fattigdom og manglende demokratiske rettigheter for å skaffe seg utdannelse.
Han fikk en bachelorgrad i religion og filosofi fra Fisk University. Som student var han meget dedikert til borgerrettsbevegelsen. Han organiserte aksjoner som «sit-ins» («sitte-ned»-aksjoner) ved rasedelte lunsjdisker i Nashville og deltok i mange andre borgerrettsaktiviteter. Han var medvirkende i å organisere sit-ins, bussboikotter og ikkevoldelige studentprotester i kampen for å oppnå retten til å stemme ved valg (som svarte var utestengt fra) og etnisk likhet.
I 1961 ble Lewis med SNCC i frihetsreisene. Han var en av de 13 opprinnelige frihetsreisende. De var syv hvite og seks svarte. De reiste med buss til Sørstatene for å utfordre raseskillene på bussterminalene. Lewis og de andre mottok dødstrusler og ble alvorlig skadet etter å ha blitt banket opp av rasende rasister. I 1963 da Chuck McDew gikk av som formann i SNCC, ble Lewis raskt valgt som hans etterfølger. Lewis' erfaring ved det tidspunktet var allerede respektert. Han hadde da blitt arrestert 24 ganger som et resultat av sin aktivisme. Han beholdholdt vervet som formann fram til 1966.
I 1963 ble han anerkjent som en av de «Big Six», de seks store lederne av borgerrettsbevegelsen, sammen med Whitney Young, A. Phillip Randolph, James Farmer og Roy Wilkins. I dette året hadde Lewis bidratt til å planlegge og delta i marsjen mot Washington i august 1963, ved denne anledningen hvor King holdt sin berømte tale «I Have a Dream». Lewis representerte SNCC, og var den yngste taleren.
«John Lewis og SNCC hadde grunn til å være sinte. Da han var 21 år gammel, var John Lewis den første frihetreisende som ble overfalt mens de var ved Rock Hill i Sør-Carolina. Han forsøkte å gå inn i et venterom kun-for-hvite og to hvite menn angrep ham, skadet hans ansikt og sparket ham i ribbeina. Uansett, kun to uker senere ble Lewis med enda en «frihetsreise» som gikk mot Jackson. «Vi var bestemt på ikke la noen form for vold fjerne oss fra vårt mål. Vi visste at våre liv var i fare, men vi hadde bestemt oss for ikke å snu,» har Lewis fortalt om disse hendelsene.
I et intervju med CNN for 40-årsjubileet for frihetsreisene fortalte han om volden han selv og de tolv andre første frihetsreisende hadde møtt. I Anniston i Alabama ble bussen brannbombet etter at medlemmer av Ku Klux Klan hadde punktert bussens dekk og således tvang den til å stoppe. I Birmingham ble de nådeløst og brutalt banket opp, og i Montgomery ble de angrepet av rasende mobb hvor Lewis ble slått i hodet med en trekasse. «Det var meget voldelig. Jeg trodde jeg skulle dø. Jeg ble etterlatt liggende bevisstløs ved busstasjonen i Montgomery,» fortalte Lewis. Hensikten med frihetsreisene var å sette den nye loven som forbød raseskille i offentlig transportmidler på prøve. De avslørte også passiviteten til myndighetene angående vold mot borgere som kun oppførte seg i henhold til loven. De føderale myndighetene hadde gitt sin tillit til at det notorisk rasistiske politiet i Alabama ville beskytte aksjonistene, men gjorde intet selv, unntatt å la FBI gjøre notater. Kennedy-administrasjonen påkalte deretter en «nedkjølingsperiode», et moratorium om frihetsreisene. Lewis ble fengslet i førti dager i et delstatsfengsel i Mississippi etter å ha deltatt i en frihetsreise i denne delstaten. Hans forbrytelse var å sitte som svart på en offentlig buss.
I februar 2009, førtiåtte år etter at han blitt blodig banket opp av Ku Klux Klan under borgerrettsmarsjene, mottok Lewis en unnskyldning på nasjonalt fjernsyn fra en hvite sørstatsmann, tidligere klansmedlem Elwin Wilson for hans rasisme.
Etter å ha forlatt SNCC i 1966 arbeidet Lewis med samfunnsorganisering og ble gjort til direktør for samfunnssaker hos National Consumer Co-op Bank i Atlanta.
Politisk karriere
Lewis stilte først for valg i 1977 da en ledig plass dukket opp i Georgias 5. valgdistrikt for kongressen. Et særskilt valg ble innstilt etter president Jimmy Carter utpekte kongressmedlem Andrew Young som amerikansk ambassadør til De forente nasjoner. Lewis tapte valget for framtidige senator Wyche Fowler, Jr.. Fowler beseiret Lewis 62 %–38 %.
I løpet av sin periode ble Lewis gjenvalgt 17 ganger, hver gang vant han med minst 68 prosent av stemmene. Hans dårligste valg var i 1994, da han beseiret republikanske Dale Dixon med 69 mot 31 prosent. Han ble kun utfordret i Det demokratiske partiet to ganger, i 1992 og 2008, men vant begge gangene.
John Lewis har blitt merket som «ytterste venstre demokratiske leder» av GovTrack og en «hardcore liberal» av Issues2000. Avisen Washington Post beskrev Lewis i 1998 som "en streng demokrat, men... også streng uavhengig." Lewis har selv beskrevet seg som en sterk og ubøyelig liberal. Lewis har også blitt beskrevet som "den eneste tidlgiere borgerrettsforkjemper som har utvidet sin kamp for menneskerettigheter og etnisk forsoning til kongressen." Lewis har vært talsmann for homofiles rettigheter og gitt sin støtte til nasjonalt helseforsikring.
Lewis motsatte seg USAs involvering i Gulfkrigen i 1991, NAFTA (frihandelsavtale mellom USA, Canada og Mexico) i 1994, og handelsavtalen i 2000 med Kina. I 1994 da president Bill Clinton vurderte å invadere Haiti, motsatte Lewis seg væpnet intervensjon, i motsetningen til den øvrige afroamerikanske representasjonen i Congressional Black Caucus. Da Clinton til sist sendte tropper til Haiti, samlet Lewis seg «om flagget» og oppfordret han å støtte troppene og kalte intervensjon en «fredsmisjon». Lewis var en bister kritiker av president George W. Bush og Irakkrigen. Associated Press sa at han var «den første som foreslo å stille George W. Bush for riksrett,» ved å argumentere at presidenten «bevisst, systematisk overtrådte loven» i å autorisere nasjonal sikkerhetsetat å foreta avlytting uten bemyndigelse. «Han er ikke kongen, han er presidenten,» sa Lewis.
Lewis trakk sammenligner til hans historiske deltagelse i borgerrettsbevegelsen som en del av hans politikk. Han gjør en årlig pilegrimsreise til Alabama for å gå opp igjen den ruten han marsjerte i 1965 fra Selma til Montgomery – en rute Lewis siden har erklært som del av National Historic Trail».
I mars 2003 talte Lewis til en menneskemengde på 30,000 i Oregon under en antikrigsprotest før Irakkrigen begynte. Lewis ble arrestert for sivil ulydighet ved demonstrasjoner to ganger mens han var medlem av Kongressen. Han ble arrestert i 2006 og i 2009 og utenfor ambassaden til Sudan for å uttrykke motstand mot folkemordet i Darfur.
Lewis støttet Joe Lieberman for gjenvalg til senatet i 2006 etter at Lieberman tapte for Ned Lamont i demokratenes primærvalg. Den 12. oktober 2007 ga Lewis sin støtte til presidentkampanjen til senator Hillary Rodham Clinton, men den 14. februar 2008 uttalte han at han overveide å trekke sin støtte for Clinton og heller gi den til Barack Obama: «Noe holder på å skje i Amerika og folk er forberedt og klare for å gjøre det store spranget.» Den 27. februar 2008 endret Lewis formelt sin støtte til Obama. På den annen side var han sterkt kritisk til presidentkampanjen til John McCain og Sarah Palin, og uttalte i oktober 2008 at de «sådde hat og splittelse» på en måte som brakte tilbake minner om tidligere guvernør George Wallace og «nok en destruktiv periode» i amerikansk politisk periode. Det var dog en beskrivelse som Obama ikke kunne støtte, og Lewis modererte senere sine uttalelser.
Selvbiografi
John Lewis' selvbiografi ble utgitt i 1999, kalt Walking with the Wind: A Memoir of the Movement. Hans liv var også et emne for en bok i 2002 rettet mot barn og ungdom.
Amel (fornavn)
Amel er et arabisk fornavn for begge kjønn, og et bosnisk og kroatisk mannsnavn.
Etymologi
Amel er en variant av det arabiske kvinnenavnet og mannsnavnet Amal (arabisk: ), som betyr «håp».
Utbredelse
Amel er mest utbredt som kvinnenavn, men er i Bosnia-Hercegovina brukt mye av begge kjønn.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Dusktigerhegre
Dusktigerhegre (Tigriornis leucolopha) er en monotypisk art i hegrefamilien (Ardeidae), og eneste art i slekten Tigriornis. Arten er endemisk for regnskogen i det ekvatoriale beltet i Vest-Afrika.
Biologi
Dusktigerhegrer blir cirka 56–81 cm. Fuglen karakteriseres av en hvit fjærkam på hodet. Kammen blir imidlertid som oftest skjult av andre hodefjær, om den ikke reises opp. Hodekrona er forøvrig nærmest sort, mens fjærdrakten er mørkebrun (nærmest sort). Kroppsfjæra har imidlertid lys kanttrim, som gir arten et spettet uttrykk. Nebbet er relativ langt og stilettformet. Undernebbet er gult, mens overnebbet er gråsort. Arten har en lys gul hudflekk rundt øynene, som har gul iris.
Dusktigerhegre er utbredt i det ekvatoriale beltet i Vest-Afrika, fra Senegal og østover til Kamerun, Gabon, Republikken Kongo, Den sentralafrikanske republikk, Den demokratiske republikken Kongo, og det nordlige Angola. Den er utbredt langs bekker og småelver, og sump (inkludert mangrovesump) og myrområder i tett primær- eller sekundærskog.
Inndeling
Inndelingen under følger HBW Alive og er i henhold til Martínez-Vilalta & Motis (2018). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige beskrivelser.
Eliteserien i volleyball for menn 2012/13
Eliteserien i volleyball for menn 2012–13 var den 45. sesongen på det øverste nivået i volleyball i Norge. Regjerende seriemester var Nyborg Volleyballklubb fra 2011-12 sesongen, som tok gull foran Førde og Kristiansund. Ingen lag rykket ned før sesongen
Knut Inge Store
Store er også ordfører i Nesseby kommune for perioden 2011–2015.
Eliteserien i volleyball for menn 2012/13
Seriespillet startet 29. september 2012 og ble avsluttet 7. april 2013. Åtte lag deltok i eliteserien 2012–13. Seriemester ble Førde, foran Nyborg og Randaberg.
EM i volleyball for menn 2009
EM i volleyball for menn 2009 (europamesterskapet i volleyball) ble arrangert i İzmir og Istanbul i Tyrkia i 2009.
Politisk TV-reklame
Politisk TV-reklame er TV-reklame rettet mot massemarkedet for å fremme politiske synspunkter, saker, partier eller kandidater blant velgere, fortrinnsvis for å få gjennomslag i enkeltsaker eller vinne politiske valg.
Politisk TV-reklame er tilnærmet uregulert for eksempel i USA, Canada, Tyskland, Finland og Nederland, mens en rekke land har reguleringer av ulik art, primært for å hindre pengedominans i den politiske debatt. Det er klare regler for pengebruk og reklamens grenser i Storbritannia og mange andre land i EU.
Politisk reklameforbud i Norge
I Norge er det totalforbud mot politisk TV-reklame. Det har vært diskutert jevnlig hvorvidt det norske forbudet bør oppheves eller erstattes av andre reguleringer. Begrunnelsen for det norske totalforbud mot politisk TV-reklame er tredelt: Reklameformen anses for å ville forflate og fordumme det politiske ordskifte; bruk av reklame er dyrt, og gir ressursterke aktører en udemokratisk fordel i tillegg til å bevirke en uheldig «pengespiral» blant politiske aktører. I tillegg er TV-mediets bruk av levende bilder ansett for å ha en sterk påvirkningskraft. Motargumentene mot totalforbudet er at både dyre og fordummende politiske reklamer er tillatt i alle andre medier enn TV, og at det ikke finnes noen dokumentasjon på at TV-mediet stiller i en særklasse hva gjelder påvirkningskraft. Politisk reklame er tillatt på Internett, også i filmform, og de partier som er mot politisk TV-reklame har selv ofte reklamefilmer på sine hjemmesider. Til dette kommer at redaksjonell dekning alltid innebærer en viss filtrering av budskap, mens TV-reklame tillater partiene å fremme sitt budskap ufiltrert og upåvirket av redaksjonell bearbeiding.
Totalforbudet mot politisk TV-reklame ble underkjent av Den europeiske menneskerettsdomstol i desember 2008, i en sak der Rogaland Pensjonistparti hadde sendt reklame på lokal-TV-stasjonen TV Vest. Norges regjering har ikke tatt noe initiativ til en norsk lovendring, fordi den mener dommen ikke pålegger Norge å gjøre noe med det norske forbudet. Dette er omstridt både politisk og faglig, flere debattanter mener Norge etter dommen plikter å finne andre måter å regulere politisk TV-reklame på enn ved totalforbud.
Bruk og virkning
Det er hovedsakelig fire hovedformål med politisk reklame på TV:
Den viktigste strategien for stadig gjentatte reklame-filmer i nasjonale kanaler, er å forsøke å sikre at et budskap eller en kandidat huskes av velgerne, f.eks den aktuelle kandidatens fortrinn eller motkandidatens svakheter. I amerikansk, politisk reklame (under) vises ofte reklamefilmene utallige ganger gjennom valgkampen, og spesielt gode eller slående innslag blir ofte vist i redaksjonelle sendinger som nyhetssaker i seg selv, og blir slik gjentatt gratis for et større publikum. Ronald Reagans film «The Bear» og Barack Obamas tale «Yes we can» er gode eksempel på politiske TV-innslag som fikk stor gjentakelse og spredning både i betalte og ubetalte sendeflater.
I Russland under president Vladimir Putin og Italia under Silvio Berlusconi har det vært en hårfin grense mellom reklame og redaksjonell dekning – den politiske innflytelsen over TV-stasjonene har vært så stor at reklame-filmer eller sterkt positive innslag har vært presentert i nyhetssendinger eller andre program. Ellers er ofte taler holdt under politiske partiers landsmøter eller konvent så vellykkede at de distribueres til TV-kanaler eller som video i reklameøyemed.
En annen versjon av politisk reklame er pressgruppers bruk av betalt TV-tid for å fremme enkeltsaker og enkeltbudskap. Amerikanske National Rifle Association er eksempel på en organisasjon som har brukt politisk TV-reklame hyppig for å fremme en fri våpenlovgivning.
Politisk TV-reklame i USA
President Dwight D. Eisenhower var den første som tok i bruk TV-reklame, i valgkampene i 1952 og 1956. Han produserte førti små filmsnutter på 20 sekunder hver – Eisenhower Answers America – hvor han svarte på spørsmål fra «vanlige» amerikanere. I 1952 var det om å gjøre å spille på Eisenhowers fortid som krigshelt. Reklamene fra 1956 viste vanlige velgere som stilte Eisenhower politiske spørsmål, og han svarte kort og direkte i et enkelt språk.
Negativ PR ble lansert av kandidaten John F. Kennedy i valgkampen mot visepresident Richard M. Nixon i 1960. , hvor Kennedy produserte hele 200 ulike valgfilmer beregnet på ulike målgrupper. Her ble Nixons manglende initiativrikdom illustrert ved å vise et TV-intervju med president Eisenhower som avkreftet at Nixon tok særlige mye initiativ i Det hvite hus. Nixons egne TV-reklamer var mer tradisjonelle og mindre innovative, de viste kandidaten som snakket til TV-seerne uten noen mer avanserte effekter. han forsøkte også uten hell å knyttet seg til den meget populære presidenten Eisenhower, uten synlig hell.
1960-tallet var preget av frykten for atomkrig i USA, og president Lyndon B. Johnson var meget avansert i sine valgkampstrategier med utstrakt bruk av svært negativ PR mot den republikanske motkandidaten Barry Goldwater. Filmen The Daisy Gril var særlig kontroversiell, med sitt fokus på atomfrykten. I 1964 brakte også Johnson negativ PR til nye høyder ved å vise en TV-reklame som hevdet at Ku Klux Klan støttet Goldwaters kandidatur. Johnson var forøvrig opphavet til begrepet «make him deny it». Men Johnson fremmet også sitt eget budskap, med for eksempel TV-reklame som pekte på «The Great Society» og opphevelsen av raseskillet i Sørstatene i 1964. Goldwater selv var mer tradisjonell, men brukte blant annet TV-personligheter til å fremføre støttende budskap i TV.
TV-reklamens utvikling under Nixon og Carter
I 1968-valget vant Nixon presidentvalget mot demokratenes norskættede kandidat Hubert Humphrey. Demokraten Humphrey sendte kreative, men lite hardtslående reklamer. Nixon brukte noe sterkere virkemidler med appell til patriotisme i den pågående Vietnamkrigen.
I 1976 vant demokratene tilbake presidentembetet ved den TV-vante sørstatskandidaten Jimmy Carter. Et nytt grep var å la vanlig velgere intervjues i stort antall med et budskap som passet kandidaten, som tilsynelatende objektive intervjuer. I oppgjøret med sittende president Gerald Ford, som overtok presidentembetet etter at Watergatesaken felte Nixon, fremsto den yngre, TV-vante Carter som et friskt pust, med det doble slagordet – «Carter. A leader, for a change».
Reagan-revolusjonen i TV
Valget i 1980 ga et knusende nederlag for Carter i møtet med naturtalentet Ronald Reagan. Reagans kampanjer brakte TV-reklame til nye høyder, hvor de helt indirekte virkemidler ble introdusert for første gang. Den mest legendariske TV-reklamen – «the Bear» fra 1984 – viste en bjørn som lusket rundt i Amerikas skoger, og henspilte indirekte på trusselen fra Sovjetunionen. Nå ble TV-reklamene mer sublime og indirekte, budskapet ble ikke dyttet på TV-seeren men overlot mer til publikums egen fantasi og tenking. Men også Reagan profilerte mer direkte budskap, med appell til nasjonalfølelse og patriotisme. I 1984-valget vant Reagan en knusende seier over Walter Mondale – Demokratenes kandidat seiret bare i to delstater og fikk 13 valgmannsstemmer.
I 1988 vant visepresident George H.W. Bush en komfortabel seier over demokratenes kandidat fra Massachusetts – den liberale Michael Dukakis. Dette var en av de første valgkampene hvor en kandidat brukte reklamefilmer som systematisk listet opp hvordan motkandidaten hadde stemt imot militære bevilgninger og mot styrking av USAs forsvar. Bushs «Tank ad» slo hardt mot Dukakis. Og enda mer hardtslående var republikanernes reklamefilm Weekend Passes, hvor partiets valgkampstrateg Lee Atwater framstilte Dukakis som en politiker som gjerne ga drapsdømte fanger – som afroamerikaneren Willie Horton – helgeperm fra fengsel. Dukakis forsøkte å slå negativt tilbake, men ofte mws litt for mange og perifere temaer som færre velgere var opptatt av.
Bli kjent med Bill Clinton
Bill Clintons hovedstyrke i valgkampen mot Bush i 1992, var det gryende ønsket om forandring etter 12 år med republikansk styre, og etter at den kalde krigen var over. Clinton benyttet mange av hovedgrepene i politisk reklame – han presenterte seg som kandidat, menneske og som ung fornyer. De økonomiske problemene var i fokus – og han la fram sin økonomiske kriseplan gjennom politisk TV-reklame. mest kjent ble kanskje angrepet på Bush' brutte skatteløfte, hvor sitatet «Read my Lips» ble hyppig gjentatt av Clinton-kampanjen. I denne kampanjen disponerte forøvrig milliardæren Henry Ross Perot store summer til bruk på TV-reklame, men hans budskap ble ofte fremført ganske tradisjonelt.
I 1996 vant Clinton en solid seier over republikanernes aldrende kandidat, krigshelten Bob Dole. Her våget blant annet Clinton å foreslå våpenkontroll i en valgkamp, men la igjen hovedvekten på økonomien. Dole selv satset på å fremstille seg som en trygg, konservativ krigshelt, allerede i primærvalgkampen mot partifellen Lamar Alexander, uten at det appellerte sterkt nok.
Bush og Rove - negativ PR igjen
2004-valgkampen mellom Bush og John Kerry ble bitter, ikke minst da Bush' rådgiver Karl Rove tidlig bestemte seg for å angripe Kerrys sterkeste punkt – hans heltedåder i Vietnamkrigen. Disse ble effektivt angrepet og stilt i tvil gjennom kampanjen «Swift-boat Veterans for Truth», hvor angivelige objektive og upartiske medsoldater satte spørsmålstegn ved Kerrys egentlige bragder. Reklamene angrep også Kerrys vitnemål mot tidligere soldaters overgrep i Vietnamkrigen. Sterkest effekt fikk derimot en improvisert reklame som harsellerte med Kerrys personlighet – han drev den «europeiske» sporten windsurfing og dette visste Bush-kampanjen å gjenta for at Kerry skulle framstå som en uamerikansk, elitistisk vinglepetter fjernt fra vanlige amerikaneres liv. Reklamen «kerry flip-flop» ble en stor suksess, mens «Wolves Ad» også slo hardt mot Kerry.