cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
North American Sabreliner
Konstruksjon og utvikling
I 1973 hadde North-American fusjonert med Rockwell Standard under navnet Rockwell International. I 1976 avtalte Rockwell og Raisbeck Engineering å redesigne vingen på Sabreliner. Den resulterende Raisbeck Mark V vingen var den første superkritiske vingen i tjeneste i USA. Mark V-vingen ble kombinert med Garrett AiResearch TFE731 turbofan-motorer for å skape 65-Serie. Sabreliner modeller 60 og 80 ble ombygget med Mark V-vinge som Serien 60A (STC SA687NW) og Serie 80A (STC SA847NW).
Byggingen av Sabreliner ble avsluttet i 1981. Året etter solgte Rockwell sin Sabreliner divisjon til et privat aksjeselskap som dannet Sabreliner Corporation, for fortsatt å støtte operatører.
Operativ historie
Over 800 Sabreliners ble bygget, hvorav 200 var T-39. En rekke pensjonerte militære T-39 har også gått til den sivile verden siden de militære versjoner også hadde FAA type sertifisering. Per mai 2007 hadde 56 eksemplarer gått tapt i ulykker. 65-Serien var den siste serien og 76 av dem ble bygget for det meste for det private markedet. Monsanto er den eldste som hadde en i kontinuerlig drift da jetdivusjonen kjøpte Saberliner nr. 40.
T-39 ble brukt til støtte av kampoperasjoner i Sørøst-Asia under Vietnamkrigen. På slutten av 1965 erstattet T-39 Martin B-57 Canberra på flyvninger med høyt prioritet last, som for eksempel eksponert film fra oppklaring- og rekonoseringsoppdrag fra fjerntliggende baser til Saigon.
Den opprinnelige Navy-versjonen, T3J-1, nå benevnt T-39D etter 1962 var opprinnelig utstyrt med radarsystem fra McDonnell F3H-1 Demon, helværsjager og brukt som en radar trener for piloter på flyet. T-39D fly ble senere introdusert i Basic Naval Aviation Observer (NAO), som senere ble instruktører. Tre versjoner av T-39D ble brukt gjennom 1960-, 70- og '80-tallet, en uten radar for øvelse i instrumentnavigasjon i store høyder og lave høyder. En annen variant var utstyrt med APQ-126 radar fra LTV-7 Corsair II for opplæring først og fremst for bombe/navigatører og rekognosering og elektroniske mottiltak i angrepsfly, og en tredje variant med APQ-94 radar fra Vought F-8 Crusader for opplæring radaroffiserer i jagerfly.
Gottfried von der Goltz
Grev Gottfried von der Goltz (født 1. juni 1964 i Würzburg) er en tysk-norsk fiolinist. Etter utdannelse i Hannover, New York og Freiburg ble han medlem av den nordtyske kringkastingens symfoniorkester i Hamburg. Han er nå musikalsk leder og konsertmester for det kjente Freiburger Barockorchester, og er en av de internasjonalt mest fremtredende virtuoser på barokkviolin. Siden 1997 er han dessuten professor i barokkviolin ved Würzburgs musikkhøyskole. Både hans mor, pianisten Kirsti Hjort og hans fars mor er norske, så Gottfried von der Goltz er dermed tre fjerdedeler norsk.
Let’s Have It
Let's Have It er det femte studioalbumet til det norske boogierock-bandet Backstreet Girls, utgitt i 1992.
Albumet ble utgitt på Warner Music. Albumet er mikset og produssert av Michael Ilbert i PUK Studios i Danmark, med Lars Jul som assistent. Ytterligere innspilling ble gjort hos Hitcompagniet i Oslo, av Ulf Holand. Albumet er mastret hos Sterling Sound i New York av George Marino.
«Any Minute Now» og «Walking» ble gitt ut som singler.
Bandet stilte nå med ny vokalist, Svenske Olle Hillborg. Dette ble Olles eneste studioutgivelse med bandet. De spilte også inn et livealbum, som kom ut i 1993
Glassverkvegen (Jevnaker)
Glassverkvegen (1–147, 2–88) er en vei i Jevnaker kommune. Veien er en del av Europavei 16.
Glassverkvegen starter rett før E16 når Hadeland Glassverk vestfra, der Storgata når E16. Den går forbi Hadeland Glassverk og går under Roa–Hønefosslinjen, før den dreier nordover og går gjennom Toso. Glassverkvegen går over i Olumslinna der Fjordlinna (Riksvei 240) kommer inn på E16. Veien ligger cirka 146 meter over havet ved Toso.
Noen adresser:
William Bradford
William Bradford (født 19. mars 1590 i Austerfield i Yorkshire i England, død 9. mai 1657 i Plymouth i det som i dag er Massachusetts i USA) var en leder av pilegrimene, bosettere av Plymouthkolonien i Massachusetts, og ble guvernør av Plymouth-kolonien.
Bakgrunn
Han var sønn til William Bradford og hans kone Alice Hanson og ble døpt 19. mars 1590 i Austerfield, Yorkshire. I tidlig alder ble han trukket til den primitive kongregasjonalistiske kirken i nærliggende Scrooby. I 1607 var han medlem av det som ble kalt en separatistkirke, siden de ønsket å skille seg ut fra den engelske kirke.
Til Amerika
Skiftende allianser blant de europeiske stormaktene fikk den nederlandske regjeringen til å frykte kommende krig med det katolske Spania og Nederland allierte seg med Jakob I. Press og til og med angrep på separatistene økte i Nederland. Lederen av menigheten, John Robinson, støttet den voksende idéen om å starte en koloni. Bradford var sentral i dette foretaket fra begynnelsen av. De ønsket å forbli engelskmenn, men samtidig komme langt nok bort fra kirken og styresmakten til å ha mulighet til å leve i fred. Forberedelsene ble gjort og Bradford seilte sammen med sin kone Dorothy til Amerika i 1620 fra Leiden ombord i Mayflower. Hun døde i Cape Cod Bay, nær Provincetown.
Den første vinteren i den nye kolonien var en forferdelig opplevelse. Halvparten av kolonistene omkom, inkludert koloniens leder, John Carver. Bradford ble valgt som hans erstatter våren 1621. Fra dette punktet av sammenfaller hans historie med historien til Plymouth-kolonien.
William Bradfords andre kone, Alice Carpenter, kom til Plymouth på Anne i juli 1623 og giftet seg med guvernør Bradford 14. august 1623 i Plymouth. De hadde tre barn, William, Mercy og Joseph. Alice hjalp også til med å fostre opp John, sønnen fra hans første ekteskap. William Bradford døde i Plymouth og ble begravd ved Plymouth Burial Hill.
Noen historikere mener at Bradfords største bedrift var introduseringen av et system av privatisert produksjon. Disse historikerne utfordrer synet på at kolonistene produserte mer landbruksvarer for dem selv enn for samfunnet.
Bridge School Benefit
Bridge School Benefit er en årlig støttekonsert, normalt i oktober på Shoreline Amphitheatre i Mountain View i San Francisco Bay Area i California. Konsertene arrangeres av musikeren Neil Young og hans ektefelle Pegi.
Inntektene fra konsertene og platesalget går til Bridge School som har til formål å støtte barn med spesielle fysiske bevegelseshemninger som gjør at de har særlig behov for assistanse mht å kommunisere med omverdenen. Blant skolens metoder er å benytte avansert teknologi og alternative kommunikasjonssystemer.
Den første konserten ble avholdt i oktober 1986, og med unntak av 1987 har dette vært en årlig begivenhet. Konserten er kjent for sin høye profil med hensyn til deltakelse fra internasjonalt kjente artister og at Neil Young bruker sitt nettverk etter 40 år i musikkbransjen. Konsertene kjennetegnes av at artistene som regel (men ikke alltid) opptrer med akustiske instrumenter. Neil Young opptrer alltid også selv.
Helldalsmo stasjon
Helldalsmo stasjon ligger langs Sørlandsbanen i Froland i Aust-Agder. Den ble åpnet 1938 da jernbanestrekningen mellom Nelaug og Grovane ble tatt i bruk. Stasjonen var bemannet til 1960, 1970 fikk den status som fjernstyrt stasjon og siden 1989 som fjernstyrt kryssingsspor.
Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Den var av samme type som ved Vatnestrøm og Selåsvatn. Bygningen ble revet rundt 1986.
Forvaltningsfellesskapet Auerbach-Burkhardtsdorf-Gornsdorf
Forvaltningsfellesskapet Auerbach-Burkhardtsdorf-Gornsdorf er et forvaltningsfellesskap som ble opprettet i Landkreis Stollberg og som idag eksisterer i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Dresden i Sachsen. Forvaltningsfellesskapet ble opprettet den 21. mars 2008 i kjølvannet av nedleggelsen av forvaltningsfellesskapet Auerbach. Det består av de tre kommunene Auerbach, Gornsdorf og Gornsdorf.
Forvaltningsfellesskapet har sitt sete ved Markt 8 i Burkhardtsdorf.
U16-EM i fotball for menn 1987
U16-EM i fotball for menn 1987 ble arrangert i Frankrike i 1987.
Italia vant EM dette året, men ble senere diskvalifisert på grunn av bruk av en overårig spiller. Ingen nasjon fikk dermed tittelen europamester i 1987.
Squanto
Det var ikke ukjent for tidlige utforskere av Amerika å ta indianere tilbake til Europa. Squanto ble kidnappet og tatt til England av George Weymouth i 1605. Han arbeidet i England i ni år før han reiste tilbake til den nye verdenen på John Smiths reise i 1613.
Ikke før hadde Squanto returnert til sin stamme før han igjen ble kidnappet av en annen engelskmann, Thomas Hunt. Han ble tatt som slave til Málaga, Spania, hvor Hunt forsøkte å selge Squanto og et antall andre indianere til slaveri. Noen lokale munker oppdaget hva Hunt forsøkte og tok de gjenværende indianerne, inkludert Squanto, for å lære dem opp i kristen tro. Tisquantum levde i klosteret til 1618 før han arbeidet en stund i London, England.
En annen gjenfortelling er at han flyktet til London og så reiste til Cupers Cove, Newfoundland. Han returnerte til England i 1618.
Han reiste tilbake til sitt hjemland igjen i 1619 hvor han sluttet seg til en utforskningsekspedisjon langs kysten av New England. Han oppdaget snart at stammen hans hadde blitt desimert året før av en forferdelig epidemi, muligens kopper.
Squanto bosatte seg til slutt med pilegrimene og hjalp dem gjennom deres første vanskelige vinter. Hans motiver for å hjelpe dem var rent egoistiske og innen slutten av 1621 brukte han sin posisjon hos pilegrimene for egen vinning og truet med å slippe løs «den forferdelige epidemien» på amerikanske indianerstammer som ikke gjorde som han sa.
Han arbeidet som lærer og tolk for pilegrimene det neste året før han plutselig fikk feber. Han døde få dager senere.
Jakob Jørgen Rendler
Jakob Jørgen Rendler (født i Prausitz nær Meissen i Sachsen, død 1774) var klokkestøper og gjørtler i Kristiansand midt på 1700-tallet. Han produserte kirkeklokker til mange kirker i Agder og hadde også leveranser til Danmark. Han var en av mange håndverkere fra Tyskland som slo seg ned i norske byer tidlig på 1700-tallet.
Personlige liv
Rendler var født i landsbyen Prausitz i nærheten av byen Meissen i Sachsen. Årstallet for hans fødsel er ukjent, det er også usikkert når han etablerte seg i Kristiansand. I 1734 var han etter alt å dømme en utlært håndverker som var i stand til å påta seg store oppdrag. En må derfor anta at han var født rett før eller etter år 1700. Han døde 1774, og var da trolig en gammel mann.
Liste over byer i Canada
Liste over byer i Canada er en oversikt over byene (cities) i alle Canadas provinser og territorier i bokstavelig rekkefølge.
Nova Scotia
Nova Scotia har formelt ingen byer lenger. Isteden er provinsen delt opp i regionale kommuner (municipalities). Tidligere fantes det tre byer i Nova Scotia.
Joca Claudino
Joca Claudino er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Kommunen het Santarém inntil 27. desember 2010 da kommunestyret byttet navn til Joca Claudino.
Sunnhordland (andre betydninger)
Sunnhordland har flere betydninger:
MS «Høydalsfjord»
MS «Høydalsfjord» er en båt bygget i 1988. Fra 1998 til 2004 var båten i eie til Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane.
Tuamasaga
Tuamasaga er det nest største og mest folkerike av Samoas elleve distrikter. Distriktet dekker sentrale deler av øya Upolu, og har et areal på 479 km². I folketellinga i 2001 hadde Tuamasaga ei befolkning på 83,191; mange av disse bor i landets hovedstad Apia, som ligger nord i distriktet. Distriktet grenser til Atua i øst og A'ana i vest, samt til en eksklave av Gaga'emauga i sørvest og en annen eksklave av Gaga'emauga som ligger nord i Tuamasaga.
Faleolo internasjonale lufthavn, som er Samoas hovedlufthavn, ligger i distriktet. Apia havn er også den mest trafikkerte havna i Samoa.
Lijin (Dongying)
Lijin (kinesisk: 利津县 ; pinyin: Lìjīn Xiàn) er et fylke i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Dongying.
Befolkningen var i 1999 på 289 593.
Øya Fotball Club
Øya Fotball Club var en fotballklubb med på det meste ca. 90 medlemmer, stiftet 1. oktober 1974, og tok navnet sitt fra området Øya, ei halvøy i gangavstand fra Trondheim sentrum.
Damelaget ble startet igjen i 2002, etter en lengre periode med kun herrefotball. Øya FC var i sin tid, sammen med Trondheims-Ørn, eneste klubb som hadde damelag i Trondheim.
Herrelaget hadde en av sine beste sesonger på lenge i 2000 da de ble kretsmestere i Sør-Trøndelag.
I 2007 vant Øya sin pulje i 5. divisjon Trøndelag, og rykket opp til 4. divisjon. Øya slo Glimt i kvartfinalen i kretsmesterskapet, men tapte semifinalen 7-4 mot Heimdal IFs andrelag, som bl.a. stilte med sju spillere fra førstelaget.
4. oktober 2010 ble det vedtatt at Øya skulle slå seg sammen med Sportsklubben Trygg/Lade.
Vågsvåg
Vågsvåg er en bygd i Kinn kommune i Vestland. Den ligger ved Vågsfjorden på sørsiden av øya Vågsøy, ved utløpet av Nordfjord. Vågsvåg ligger omtrent tre kilometer nordvest for Holvika og ca. seks kilometer vest for Måløy.
Hisåsen
Hisåsen er en ås på grensen mellom Lillesand og Grimstad kommuner i Agder, beliggende mellom Reddalsvannet og Austre Grimevannet. Med sine 234,7 moh. er den det høyeste punktet i Lillesand kommune.
På Hisåsen finnes rester av et stort klebersteinsbrudd, som har vært i  drift fra vikingtiden.
NRK Radio
NRK Radio er et merkenavn for radio- og lytteinnhold, produsert og formidlet av det norske kringkastingsselskapet NRK. Navnet brukes også som en samlebetegnelse for all lytte- og radiovirksomhet fra NRK. NRK Radio driver femten ulike radiokanaler. Fra 2017 er alle NRKs radiokanaler digitalt tilgjengelige over store deler av landet gjennom DAB-nettet. FM-nettet ble slukket over hele Norge i løpet av 2017. Mange av kanalene er også tilgjengelige gjennom det digitale fjernsynsbakkenettet og gjennom parabol og kabel-tv. NRK Radios slagord er "Vi hører sammen".
Lijin
Lijin kan være:
Krystallen (Jevnaker)
Krystallen (1A–3D, 2–14) er en vei i Jevnaker kommune, rett øst for Jevnaker stasjon.
Krystallen er en sidevei til Glassverkvegen (Europavei 16), nordover fra denne. Den ligger i parallell med Elvegata, inn mot Roa–Hønefosslinjen. Veien går i bue, og har to utkjøringer til Glassverkvegen. Veien ligger cirka 139 meter over havet.
Krystallen er mest kjent for bygningene i Krystallen 1 og 3, som kalles «Enkehjemmet». Boligene ble bygget av Hadeland Glassverk, for å ivareta enkene etter arbeiderne ved glassverket.
Ingeborg Stana
Ingeborg Stana (født 9. mai 1968) er en norsk billedkunstner. Hun er mest kjent for sine landskapsmalerier og store skystudier. Hun har deltatt på en rekke utstillinger i Norge, Sverige og Frankrike.
Ingeborg Stana er utdannet ved Statens kunstakademi i Oslo (1992–1996) og ved det statlige kunstakademi i Firenze (1991–1992). Stana var styreleder i Landsforeningen Norske Malere i perioden 1998-2000 og styreleder i Norske Billedkunstnere i perioden 2007-2009.
Stana har også regissert flere kortfilmer, blant annet The Getaway, Ny-Ålesund og Lost in the Woods. Filmene er representert på en rekke norske og internasjonale festivaler.
Santo André (Paraíba)
Santo André er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Leif Rabben
Rabben meldte seg inn i Nasjonal Samling allerede i 1933, samme år som partiet ble dannet.
Han ble under landssvikoppgjøret i 1946 dømt til 11 års straffarbeid, rettighetstap i 10 år, inndraging av lønn som telegrafist, som styremedlem i Norges Banks avdeling i Bodø og en erstatning på 28 000 kr. Han ble fradømt stillingen som telegrafekspeditør for all fremtid.
Kakekrigen
Kakekrigen er et norsk talentprogram innen matlaging som gikk på FEM fra 2013 til 2018. Serien gikk fire ganger i uka, fra mandag til torsdag. Hver uke ble fem nye deltakere samlet for å konkurrere om å bake de beste kakene. De beste kakebakerne fikk utlevert gule lederforklær, mens de uheldige måtte forlate konkurransen. Til slutt vant en deltaker ukas kakedyst og gikk dermed videre en semifinale. Den ble arranger i slutten av hver sesong. Programmet ble produsert av TV-produksjonsselskapet Warner Bros. Norge.
I seriens to semifinaler møtes alle de tidligere ukes-vinnerne, hvor de fire beste tilslutt kvalifiserer til finalen. Sesongens aller beste kakebaker, utnevnes etter 4 intense finaledager, og vinner en premie samt heder og ære.
Programmet ble ledet av Fridtjof Nilsen. Dommerpanelet bestod i sesong 1-5 var konditor Lars Lian og matjournalist Monica Csango. I sesong 6 overtok den prisbelønte konditor Sverre Sætre for Lian. I sesong 7 overtok matskribent og kokebokforfatter Maj-Britt Aagaard over for Monica Csango.
Sesong 1 (2013)
I første uke skulle en gruppe på fire kjendiser, Ben Adams, Shabana Rehman Gaarder, Fam Irvoll og Christian Ingebrigtsen prøve ut kjøkkenet og konkurrere om hvem som baker de beste kakene. I uke to startet den virkelig konkurransen opp; da 20 kakeglade nordmenn konkurrerte i løpet av fem uker for å bli den verdige vinneren.
Sesongen har totalt 24 episoder der alle ble vist på tv i løpet av høsten 2013. Seieren gikk til Ed Fajardo.
Sesong 2 (2014)
I andre sesong var det fire nye kjendiser som skulle delta den første uker. Disse var Kari Jaquesson, Finn Christian Jagge, Johanna Grønneberg Mesa og Pia Haraldsen. Når uke to ble sparket i gang var det atter en gang 20 deltagere som var klare for å konkurrere om seieren i løpet av fem uker.
Sesongen har totalt 24 episoder og hadde premiere på fem vinteren 2014. Tonje Ofstad-Pettersen stakk av med seieren og vant en kulinarisk reise for to til Paris.
Sesong 3 (2015)
I denne sesongen deltok 25 deltagere som konkurrerte over en periode på 6 uker for å vinne den store premien. Seieren gikk til Franciska Munk-Johansen som vant en tur til Paris.
Sesong 4 (2015)
I løpet av 24 episoder kjempet 25 om å gå av med den store seieren. Denne sesongens vinner ble Elisabeth Holm.
Sesong 5 (2016)
Sesong 5 startet opp i januar 2015 og i løpet av 11 uker ble det bakt over 300 kaker. Det var 40 deltagere totalt, der de først måtte kjempe om en plass i semifinalen, før de kunne begynne kampen mot finaleuken. Det var Trond Vardehaug som gikk av med seieren og som dermed vant en kulinarisk reise til storbyen New York.
Sesong 6 (2017)
I den 6. sesongen av Kakekrigen tok Sverre Sætre over som dommer for Lars Lian, og han og Monica Csango smakte seg gjennom over 300 kaker i løpet av 11 uker. Det var 40 deltakere. Serieren gikk til Silja Kristianne Uteng. Hun vant en tur til New York.
Lijin (skatt)
Lijin eller likin (kinesisk: 厘金, pinyin: líjīn) var en form for lokal skattlegging i Kina som først ble tatt i bruk for å finansierer de overveiende lokalt rekrutterte hærer som ble satt inn for å slå ned Taipingopprøret midt på 1800-tallet.
Det var embedsmannen Lei Yixian som første hang utskrev skatten i 1853 i området rundt Yangzhou, der det gjaldt å bekjempe opprørsbandene som herjet. Qinghoffeet i Beijing godkjente tiltaket ettersom man der ikke hadde nok penger til å finansiere oppbyggingen av styrkene, og snart ble lijinskatten en viktig finansieringskilde i kam,pen mot både Taipingopprøret og Nianopprøret.
Skatten ble ilagt på en ad valorem-basis på gods i transitt og på forretninger, og ratene varierte fra to til ti prosent.
Etter at Taipingopprøret var knust omkring år 1864 fortsatte man imidlertid å innkreve skatten, som ble til en viktig inntektskilde for lokale styresmakter. Dette desto mere etter at Kina mistet sin selvråderett hva gjaldt handelstariffer i og med Nanjingtraktaten. På mange måter innebar lijinskatten en desentralisering av statlig styringsmakt etter Taipingopprøret.
Utenlandske handelsfolk i traktathavnene mente at lijinskatten var til hinder for vareimporten til Kina og at den stred mot inngåtte handelsavtaler. De begynte da på en rekke forsøk på å få avskaffet skatten, men uten å lykkes.
Tønnesenbreen
Tønnesenbreen er en isbre som skiller Mühlig-Hofmannfjella og Gjelsvikfjella i Dronning Maud Land.
Kartlegging av området ble utført av norske kartografer basert på undersøkelser og flyfotografering gjennomført under den norske antarktisekspedisjonen 1956–60. Breen er oppkalt etter ekspedisjonens sjefsmeteorolog, Tønnes Jarl Tønnesen.
Maltasjøen
Maltasjøen er en kunstig innsjø i Poznań i Polen. Den ble danna i 1952 da det ble bygd ei demning i elva Cybina. Den er om lag 2,2 km lang og i snitt 3,1 meter dyp. På det dypeste er den om lag 5 meter. Det er flere muligheter for fritidsaktiviteter i og rundt innsjøen, inkludert ei skiløype, en skøytebane, en dyrehage, den smalspora jernbanelinja Kolejka Parkowa Maltanka og Frihetshaugen.
Innsjøen er også en av de eldste menneskeskapte robanene i Europa. Det er avholdt mange løp her i verdenscupen i roing siden 1952. VM i roing 2009.
Navnet på innsjøen kommer av Maltesarordenen. Innsjøen ble danna på landområder som var eid av St. Johannes av Jerusalem utenfor murene-kirka og som ble gitt til ordenen i 1187 av hertug Mieszko III den gamle.
MS «Framnes»
MS «Framnes» er et lasteskip bygget i 1979. Skipet har vært eid av Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane siden 1998.
Chaetocnema paspalae
Chaetocnema paspalae er omtrent 2 mm lang. Den har et mørkt, nesten svart hode, halsskjold (pronotum) og dekkvingene. Oversiden er skinnende, men ikke helt metallisk. Hodet og halskjoldet har en grunn, men ganske grov og tett punktur, dekkvingene har flere langsgående rekker av grov punktur. Kroppen er oval som bladbillene ofte er. Beina er brunlige, mens lårene er mørkere. Baklåret er langt tykkere enn de andre lårene.
Chaetocnema paspalae tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Paul Holst Conradi
Paul Holst Conradi (født 6. januar 1806 i Aker, død 11. september 1852 i Christiania) var en norsk militær offiser og ordfører i Vardø.
Conradi var kaptein, og fra 1839 til 1852 var han kommandant på Vardøhus festning.
Han var også Vardøs andre ordfører, og innehadde vervet i åtte år, i årene 1841 til 1848.
Rick Krivda
Rick Michael Krivda (født 19. januar 1970 i McKeesport i Pennsylvania), amerikansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney. Kinkade ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 2000 i Sydney. Han var med på det amerikanske baseballslaget som vant baseballturneringen foran Cuba og Sør-Korea. USA vant semifinalen mot Sør-Korea med 3-2 og i finalen beseiret de Japan med 4-0.
William Richard Bradford
William Richard «Bill» Bradford (født 1948, død 10. mars 2008 i Vacaville i California i USA) var en amerikansk morder som satt fengslet i San Quentin for drapene i 1984 på sin 15 år gamle nabo Tracey Campbell og barpiken Shari Miller.
I juli 2006 friga politiet i Los Angeles en samling med bilder funnet i Bradfords leilighet på 1980-tallet som viste 54 forskjellige kvinner i modellposeringer. Da Bradford med løfte om en modellkarriere for å lokke til seg sine ofre, mener politiet at Bradford faktisk var en seriemorder og at bildene viste Bradfords andre ofre før de ble drept.
Bradford døde i fengselet medisinske avdeling den 10. mars 2008.
Forbrytelser
I juli 1984 mens Bradford var satt fri i påvente av en rettssak for voldtekt, møtte Bradford barpiken Shari Miller fra et establishment i Los Angeles. Bradford fortalte henne at han var en profesjonell fotograf og tilbød å hjelpe henne å bygge en portfolio med modellbilder. Han tok henne med til en avsidesliggende leir i ørkenområdene nord for Los Angeles (det samme stedet hvor han hadde begått voldtekt), fotograferte henne og deretter kvalte henne. Etter å ha drept henne skar han av henne tattooveringene og fjernet blusen før han fraktet liket til en parkeringsplass i Hollywood. Da hun var uten identifikasjoner ble Miller merket som «Jane Doe #60» av politiet.
Kort tid etter overbeviste Bradford sin 15 år gamle nabo Tracey Campbell at hun kunne bli modell, tok henne med ut til det samme ørkenområdet, fotograferte og kvalte henne. Han etterlot henne der etter å ha dekket ansiktet hennes med blusen til foregående offer.
Arrest
Bradford ble mistenkt av politiet da han var den siste som beviselig hadde sett Tracey Campbell i live. Dette, koblet sammen med hans påfølgende rettssak for voldtekt, fikk politiet til å få tillatelse til å undersøke hans leilighet hvor de fant bilder av Miller og Campbell, sammen med en rekke bilder av 54 andre uidentifiserte kvinner. Miller ble identifisert som «Jane Doe #60» og et av bildene ledet til leiren i ørkenområdet hvor liket av Campbell ble funnet. Kort tid etter sa Bradford seg nolo contendere (juridisk begrep hvor man ikke innrømmer skyld eller uskyld) i voldtektssaken og ble dømt til åtte år i fengsel.
Rettssak og dom
Bradford ble ført til ny rettssak i 1988 hvor han sa opp sin advokat og krevde å representere seg selv. I løpet av den fasen hvor han fungerte som sin egen advokat kom han ikke med noe bevis eller argumenter for sin uskyld. Saksbehandlingen identifiserte Bradford som en seriemorder, men ga ingen informasjon om de andre mordene bortsett fra Miller og Campbell. I sin avslutningsprosedyre antydet Bradford at han hadde myrdet en rekke andre kvinner.
Juryen fant Bradford skyldig i begge mord og dømte han til dødsstraff.
Hendelser etter dommen
Bradford hadde ingen juridisk representasjon de siste ti årene. Fem dager før han skulle henrettes endret hans mening og erklærte sin uskyld, noe som satte henrettelsesprosessen på vent.
I 2006 fikk politiet i Los Angeles ny interesse for saken og frigjorde portrettfotografier av de bildene som var funnet i Bradfords leilighet.
Wildcards
Wildcards er det andre studioalbumet til det norske bandet Jetsurfers. Det ble utgitt i 2002 på Grammofon A/S Elektra. Albumet ble mastret av Fridtjof Lindeman hos Lydmuren.
Låta «Fireworks» ble gitt ut som single.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Bjørn Nilsen, unntatt hvor annet står
Alf Maria Amble
Alf Maria Amble (født 3. februar 1909 i Hvaler, død 13. juli 1950 ) var en norsk skribent og aktivist. I mellomkrigstiden hadde han tilknytning til de norske nasjonalsosialistiske miljøene og drev aktiv antisemittisk propaganda. Under andre verdenskrig opererte han som agent for tyske Abwehr.
Bakgrunn
Alf Amble ble født i Hvaler, men vokste opp i Stjørdal. Ambles far Ole Amble (f. 1877) og Anna Christiansen (f. 1884) reiste til USA i 1909. Han var major og plassert sønnen i en fosterfamilie i Stjørdal. Alf Amble hadde en vanskelig oppvekst i fosterfamilien og på barnehjem og ble som ung flere ganger straffet for innbrudd. I 1925 kom han inn på Oslo Elementærtekniske skole i Stenersgata 15 og tok eksamen her året etter. Ikke lenge etter ble han arrestert for innbrudd, men fikk etter farens mellomkomst slippe straff dersom han emigrerte til Canada.
I Canada arbeidet han som tømmerhugger, men ble arrestert allerede samme år for innbrudd i Winnipeg og ble utvist i 1927 etter å ha sonet seks måneders fengsel.
Han reiste deretter til sjøs. Til sjøs ble han kommunist, men hadde psykiske problemer og gjorde et selvmordforsøk i Antwerpen ved å skyte seg i tinningen, men overlevde overraskende nok og ble sendt hjem til Norge etter et sykehusopphold. Han mistet imidlertid det ene øyet og var i ettertiden blant annet plaget av epileptiske anfall. I Norge ble han i 1929 engasjert som ulønnet sekretær av NKPs faglige leder Leif O. Foss for å arbeide med NKPs sjømannsopposisjon. Han forsvant imidlertid etter noen måneder, da han hadde begått en rekke innbrudd i Vestre Aker, blant annet hos professorene Ragnar Vogt og Ole Hallesby. Han ble dømt til tre års fengsel, fem års sikring og ti års tap av statsborgerlige rettigheter. På bakgrunn av hans tidligere selvmordforsøk ble han underlagt en mental undersøkelse og han fikk diagnosen «varig svekkede sjelsevner». Dommen ble deretter gjort om til fem års sikring, og han ble overført til Opstad tvangsarbeidshus, dagens Åna fengsel. Her skal han ha fått flere raserianfall og ramponert cellen.
M-Brain
M-Brain, tidligere Opoint, er et norsk medieovervåkningsbyrå som leverte medieovervåking fra internett, trykte aviser og radio og TV. Firmaet har også en egen rådgivnings- og analyseavdeling som leverer medieanalyser, omdømmeanalyser og rådgir bedriftsledere og kommunikatører om strategi og omdømmebygging. Opoint AS ble opprettet som Viewpoint i 1996. Opoint ble fra 2016 heleid av det finske firmaet M-Brain Group. I januar 2017 byttet Opoint navn til M-Brain.
I 2007 kjøpte Opoint firma Siste Nytt, som hadde overvåking av radio og TV, og som ble fusjonert inn i Opoint.
Alf Maria Amble
Bakgrunn
Amble mente at hans problemer skyldtes gjentatte overgrep fra myndigheter og øvrighetspersoner, pleiere, politi, rettsvesen og psykiatrien. I et forsøk på å renvaske seg holdt han en rekke foredrag og hengte opp plakater i Oslo og Aker med angrep på politiet og dommen mot ham. Han var også en kort stund medlem i Oxfordbevegelsen, men vendte seg snart mot denne og mot kristendommen.
M-Brain
I 2014 fusjonerte Opoint AS med Sveriges største medieovervåker, Infopaq.
Alf Maria Amble
Ny politisk orientering
På dette tidspunktet forlot han kommunismen og fikk i stedet et nytt ideologisk fotfeste blant annet gjennom medlemskap i Fedrelandslaget. På midten av 1930-tall stiftet han foreningen Norrøna, med mottoet «felles blod–felles tro–felles mål», og ga fra 1939 ut tidsskriftet Vår kamp. Tidsskriftet var preget av hans egne filosofiske betraktninger og mente at det nordiske mennesket hadde uovertrufne gudommelige raseegenskaper.
Amble bedrev en hektisk foredrags- og skribentvirksomhet fra midten av 1930-tallet gjennom sitt eget forlag Nor-press. Han knyttet kontakter inn mot det lille Norges Nasjonal-Socialistiske Arbeiderparti (NNSAP) som hadde blitt stiftet høsten 1932, den frivillige arbeidstjenesten og til antisemittiske miljøer, knyttet rundt Mikael Syltens Nationalt Tidsskrift og Eugen Nielsen og hans avis Fronten. I 1936 og 1937 hadde han også artikler i Ragnarok. Fra dette tidspunktet arbeidet han også aktivt til støtte for Franco og nasjonalistene under den spanske borgerkrigen.
Aksjoner mot jøder
I Ambles tenkning var mishandling av barn og dyr den viktigste skillet mellom det ekte norrøne og «de fremmede», de som ikke er blant germanerne. På 1920- og 1930-tallet foregikk det en heftig debatt om de jødiske slaktemetodene, med både antisemitter og dyrevernere brukte sterk retorikk mot disse som ble kalt «barbariske». Amble grep også de gamle, mytiske fortellingene om at jøder skulle ha fanget og ofret kristne barn for å bruke blodet under pesach-feiringen, noe særlig de tyske nasjonalsosialistene brukte i sin propaganda, og Der Stürmer viet et helt nummer i mai 1934 til dette. Særlig sommeren 1938 holdt Amble foredrag om jødene i Oslo. Ambles jødehat var en kombinasjon av både gamle og nyere elementer, biologisk rasisme og konspiratorisk tenkning.
I desember 1938 ble han arrestert for å ha hengt opp en egenprodusert antisemittisk plakat rundt i Oslo. Under en karikert framstilling av en jøde, påsto plakaten: «Vi oversvømmes av dette folk, som alltid har vært en kreftskade hvor de har slått sig ned. Hjelp oss å stanse flommen - hindre at vårt land blir Europas søppelkasse.» Statsadvokatens tiltalebeslutning forelå 5. mai 1939 og han ble siktet etter «opprørsparagrafen» i straffelovens § 135, for å bidra til å sette deler av befolkningen mot hverandre.
Saken vakte stor interesse. Både Dagbladet og Arbeiderbladet ble det spekulerte om utenlandske krefter sto bak, som Der Stürmer, Plakataksjonen kom samtidig med at Vidkun Quisling skulle holde et foredrag om «jødesaken». Ambles aksjon kom ubeleilig for Nasjonal Samling som ble forbundet med hans metoder. Amble ble løslatt etter forhør og flyktet til Tyskland. Her oppsøkte han blant annet Gestapo. Det er ikke kjent hva det ble snakket om eller avtalt. I september vendte han tilbake til Norge og ble umiddelbart satt i varetekt, men ble løslatt etter kort tid.
Under behandlingen i byretten 30. september 1939 ble han frikjent da retten ikke kunne se at han hadde satt den alminnelig fred i fare, da Norge ikke hadde «noe egentlig jødeproblem». Under rettssaken hadde Gabriel Langfeldt opprettholdt diagnosen «varige svekkede sjelsevner», epilepsi og «demringstilstander» som gjorde at han ikke var bevisst hva han gjorde, og mente Amble burde ha fem års sikring.
Abwehr-agent
Fra høsten 1940 arbeidet han ved Abwehr hovedkontor («Hauskapelle») i Oslo med dekknavnet «Konrad». Blant hans arbeidsoppgaver var å skrive stemningsrapporter og verve nye agenter. Han ble medlem av Nasjonal Samling fra 1. mai 1941.
Rettsoppgjør
Etter krigen ble han arrestert i mai 1945, og ble satt fengslet på Akershus festning. Også ved denne fengslingen fikk han mentalt sammenbrudd med flere selvmordforsøk. Han ble derfor etter hvert løslatt med meldeplikt under påvente av rettssak. Til tross for påbud om å holde en lav profil, satte han umiddelbart i gang med utgivelser og kom med en gjenutgivelse av Fredsboka på eget forlag. , hvor han i en annonse i Dagbladet i 1947 reklamerte for at boken var skrevet av «den beryktede SD-agenten Alf Amble». Samme år skrev han til Stortinget og klaget på behandlingen han hadde blitt utsatt for mens han satt varetektsfengslet på Akershus.
French Open 2016
French Open 2016 ble arrangert mellom 22. mai og 5. juni i Paris. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus og blir spilt på Roland Garros-stadion. Herrefinalen ble vunnet av Novak Đoković. Kvinnefinalen ble vunnet av Garbiñe Muguruza.
Tomb Raider III
Tomb Raider III er et videospill, som er en del av Tomb Raider-serien, og er etterfølgeren til Tomb Raider II. Det ble utviklet av Core Design, og publisert i 1998 av Eidos Interactive.
Handling
Spilleren får kontroller over hovedpersonen, Lara Croft, som skal reise over hele India, Stillehavet, London, Nevada og Antarktis. Når spilleren har gjennomført den første plasseringen i India, kan de andre tre - i Stillehavet, London og Nevada - spilles i hvilken som helst rekkefølge før den endelige plasseringen (i Antarktis) avslutter hele spillet. For å beseire fiender, kan spilleren benytte en rekke våpen, inkludert pistol eller hagle, maskinpistol, granatkaster, rakettkaster, eller en harpun for bruk under vann. Pistolene har uendelig ammunisjon og er spillerens standard-våpen. På et tidspunkt i spillet kommer Lara til å bli fratatt alle våpen, noe som gjør spilleren forsvarsløs og blir tvunget til å holde seg skjult, før hun gjenoppretter pistolene på et senere tidspunkt.
Karakteren har en viss mengde helse som avtar hvis hun faller fra stor høyde, eller når hun blir angrepet av fiender. Hvis Laras helse blir fullstendig utarmet, må spilleren begynne spillet på nytt fra ett tidligere lagringspunkt. Å lagre spillerens fremgang på PlayStation-versjonen av spillet krever et minnekort, og bruker en Save Crystal fra Laras lager. En betydelig andel av spillet foregår under vann. Noen av disse stedene er fulle av piranhaer som kan drepe Lara på få sekunder. Vannet i Antarktis er også så kaldt at Lara bare kan svømme der i noen få sekunder. Spilleren kan også vasse gjennom kvikksand, hvor Lara risikerer å drukne. Noen nivåer krever at spilleren bruker kjøretøy, for eksempel kajakk eller en firehjuling eller båt. Ammunisjon, andre gjenstander, eller muligheter for å gjenopprette helse ligger spredt ut over nivåene for å hjelpe spilleren. Spillet har også et opplæringsnivå hvor spilleren kan øve.
Arkeolog og eventyrer Lara Croft søker etter en gjenstand kjent som Infada-steinen i ruinene av et gammelt indisk hindu-tempel som en gang var bebodd av Infada-stammen. Lara blir kontaktet av en forsker Dr. Willard, som forklarer at polynesere kom over et meteoritt-krater i Antarktis for tusenvis av år siden, og fant ut at dette hadde utrolig kraft. Ved hjelp av stein fra meteoritten skapte de fire krystall-lignende gjenstander, hvorav den ene var Infada Stone.
På 1800-tallet kom en gruppe sjømenn som reiste med Charles Darwin til Antarktis, og gjen-oppdaget gjenstandene. De fire gjenstandene ble deretter distribuert over hele verden. Dr. Willard har kunnet spore gjenstandene ved å bruke dagboken til en av sjømennene. Lara går med på å hjelpe ham med å finne igjen de tre andre gjenstandene. Etter å ha samlet alle fire gjenstandene, reiser Lara videre til Antarktis. Men hun oppdager at Dr. Willard allerede har brukt kunnskapen fra meteoritten til å utføre forskjellige eksperimenter på hans egne ansatte, og gjort dem til forferdelige mutasjoner.
Sapé
Sapé er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Wilfred Jacobs
Wilfred Ebenezer Jacobs (født 19. oktober 1919, død 11. mars 1995) var en politiker fra Antigua og Barbuda. Han var guvernør i landet fra 1967 og helt til landet ble selvstendig i 1981. Da ble han utnevnt til landets første generalguvernør. Han var generalguvernør fra 1. november 1981 til 10. juni 1993.
Ole Jørgen Ottosen
Ole Jørgen Ottosen (født 25. november 1977) er en norsk musiker (vokal og gitar) og låtskriver fra Fredrikstad. Han var frontfigur og hovedlåtskriver i bandet Tellusalie fra 2001 til 2014. For låtene til bandets album The Man Across the Fountain ble han nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen populærkomponist.
Ole Jørgen Ottosen er bror til Tommy Lorange Ottosen, kjent som Tommy Tokyo i bandet Tommy Tokyo and Starving for my Gravy.
1661 i Sverige
Begivenheter i året 1661 i Sverige.
U16-EM i fotball for menn 1988
U16-EM i fotball for menn 1988 ble arrangert i Spania i 1988.
Fana Big Band
Fana Big Band er et halvprofesjonelt storband fra Bergen som ble stiftet i desember 1979. Bandet spiller konserter i egen regi og i private arrangementer. Sindre Dalhaug var musikalsk leder fra 2007-2012 da Michael Barnes overtok jobben.
I februar 2010 markerte Fana Big Band sitt 30-årsjubileum med en salsakonsert på USF Verftet i Bergen. Musikken ble arrangert av Knut Kristiansen, også medvirkende på konserten var perkusjonisten Birger Sulsbrück og vokalisten Ernesto Manuitt Hernández.
I tillegg til jubileumskonserten har Fana Big Band blant annet samarbeidet med Fred Nøddelund, Erlend Skomsvoll, Birger Carlsen og Frode Thingnæs. Musikerne Karl Seglem, Gaute Storås, Helge Lilletvedt og Hans Marius Andersen har tidligere spilt i bandet.
Fana Big Band har 17 medlemmer i tradisjonell storbandbesetning: saksofoner, tromboner, trompeter og komp (gitar, bass, piano og slagverk).
Thorictodes
Thorictodes er en slekt av biller som hører til familien klannere (Dermestidae). De lever av dødt animalsk materiale, for eksempel kjøtt, hud, pelsverk og ull. Mange arter kan gjøre betydelig skade på lagrede matvarer, tekstiler og biologiske samlinger. En del av disse artene har blitt spredt med handel over store deler av verden.
Utseende
Ganske små (gjerne 1,3-1,4 millimeter), blanke, brunlige til svarte klannere. Kroppsformen er avlang. Antennene er klubbeformede med en kraftig, tre-leddet klubbe. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, sett ovenfra halvsirkelformet. Det har ingen tydelig forhøyninger eller groper. Dekkvingene er rundede med punktstriper. Beina er temmelig korte og kan foldes tett inntil kroppen. Larvene er mer eller mindre kjegleformede og gjerne kledt med lange hår.
Levevis
Klannerne lever av dødt dyrisk materiale og kan klare seg med svært lite fuktighet, slik at de kan spise tørrfisk, nålede tørre insekter, lær og andre tørre materialer. Ute i naturen lever de av kadavere, matrester i fuglereir, insektrester i vepse- og humlebol og lignende. De nyklekte larvene er svært aktive og kan komme seg inn gjennom ganske små åpninger.
Gianalberto Badoaro
Gianalberto Badoardo (født 12. mai 1649 i Venezia i republikken Venezia, død 17. mai 1714 i Brescia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Venezia 1688–1706 og deretter biskop (med personlig tittel patriark) av Brescia 1706–1714.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Vajraśekharasūtraen
I den kinesiske buddhistiske kanon og i den japanske skolen Shingon-shū er det Sarvatathāgatatattvasaṃgraha Tantra som er kjent under dette navn. I Shingon-shū er den en av to hovedtekster; den andre er Mahāvairocanasūtraen.
Aphthona flava
Aphthona flava er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den finnes ikke i Norge.
Aphthona flava er omtrent 2 mm lang. Den er lyst gul eller gulbrunt farget på hodet, halsskjoldet (pronotum) og dekkvingene. Dekkvingene har en mørkere brunsvart farge helt bakerst. Kroppen er litt langsmal. Beina er lyse, gulbrune, men spissen av baklåret er mørkere. Baklåret er tykkere enn de andre lårene.
Aphthona flava tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Yi-Fu Tuan
Yi-Fu Tuan (kinesisk: 段義孚, født 5. desember 1930 i Tientsin i Kina, død 10. august 2022) var en kinesisk-amerikansk geograf. Han er en av de mest innflytelsesrike geografene innenfor retningen humanistisk geografi, som vokste frem på 1970-tallet.
Den humanistiske geografien oppstod som en reaksjon på den kvantitative geografien, og hadde som mål å sette mennesket i sentrum, «Individet som subjekt». Den kvantitative teorien hadde derimot forkuset på generelle lover og modeller, og vitenskapeliggjorde den geografiske forskningen nærmere et realfaglig ståsted. Den humanistiske geografien krevde nye arbeidsmetoder, kvalitative metoder.
Gagaus
Gagaus (gagausisk ' eller '; rumensk ; russisk Gagauzija) er en autonom region i Moldova siden 1994, som er befolka av gagausere. Hovedstaden i regionen er Comrat, og offisielle språk er gagausisk, rumensk og russisk. Navnet Gagaus stammer trolig fra Gok-oguz, som refererer til oghuz-tyrkere.
Byer og kommuner
Distriktet består av tre byer (Ceadîr-Lunga, Comrat, Vulcăneşti) og 23 kommuner:
Fairport Convention
Fairport Convention regnes som skaperne av den engelske utgaven av folkrock der de var tidlige ut med å spille tradisjonell musikk med elektrisk instrumenter i rockestil. Deres fjerde LP-plate Liege & Lief var generens gjennombrudd. Til tross store omskiftinger i personell gjennom årene var gruppen fortsatt aktiv i 2020. Fairport Convention har vært et utgangspunkt for engelsk folkrock ved at tidligere medlemmer av gruppen har tatt initiativ til andre grupper med betydning for generen: Matthew's Southern Comfort (Ian Matthews), Steeleye Span og Albion Band (Ashley Hutchings), Fotheringay (Sandy Denny).
Norske Folque produsert av Øystein Sunde var tydelig inspirert av Fairport Convention.
Historie
Bandet hadde bakgrunn i Muswell Hill en forstad nord i London. Ashley Hutchings hørte på Radio Luxembourg og var skiffle-entusiast. Han hadde startet flere blues/country-band på 1960-tallet. Han fikk med seg Simon Nicol (rytmegitar), Martin Lamble (trommer) og Richard Thompson (sologitar) tidlig i 1967. Bandnavnet skrev seg fra huset Nicol bodde i. Til å begynne med spilte de på fester hos venner og i forsamlingshus med coverversjoner av blant annet Bob Dylan, The Byrds, Buffalo Springfield, Richard Fariña (gift med Joan Baez' lillesøster Mimi) og Jefferson Airplane. De første medlemmene var svake vokalister og de rekrutterte Iain Matthews (tidligere fotballspiller for Bradford City) og Judy Dyble. Den amerikanske produsenten Joe Boyd oppdaget bandet på en klubb i London og var spesielt imponert av 17 år gamle Thompsons gitarspill. Boyd skaffet dem kontrakt med plateselskapet Track Records og deres første singel solgte dårlig. Deres første album ble innspilt av Polydor med sanger av den da ukjente Joni Mitchell og Dylan-låten «Jack O'Diamonds» samt noe egenkomponert materiale. Bandet var på den tiden blant de mest populære i Londons undergrunnsmiljø sammen med Pink Floyd og Soft Machine. Sandy Denny kom inn da Dyble forlot bandet og gikk over til Giles, Giles and Fripp. Denny ble to år på rad kåret til Storbritannias beste sangerinne i Melody Maker. Hun medvirket på Led Zeppelins fjerde album og i The Whos rockeopera Tommy. Sandy Denny døde i 1978 (31 år gammel) etter en fallulykke.
På vei fra et spilleoppdrag i Birmingham i juni 1969 havnet bandet i en bilulykke der Lamble omkom. Dette var et vendepunkt for bandet og de fortsatte med Dave Mattacks på trommer og Dave Swarbrick (fiolin, mandolin og vokal) som nytt medlem. Swarbrick bidro med betydelige kunnskaper om britisk folkemusikk. I desember 1969 ga de ut Liege and Leaf som ble det vesentligste engelske folkrockalbumet. De kombinerte rockens stil og teknologi med tradisjonelle ballader som «Matty Groves». Det tredje albumet inneholdt en del egenkomponert materiale og en versjon av Dylans «If You Gotta Go» som ble en hit med 21. plass på britiske singlelister. Matthews sluttet i bandet under opptak til albumet Unhalfbricking og han dannet bandet Matthews Southern Comfort. Unhalfbricking ble utgitt i 1969 og inneholder tre sanger av Bob Dylan, to av Thompson og to av Denny blant dem en av Fairports mest kjente sanger «Who Knows Where the Time Goes?».
I 1970 ble gruppen delt i to da grunnleggeren Hutchings forlot bandet og dannet Steeleye Span sammen med Gay og Terry Woods. Fairport Convention ble da supplert med bassisten Dave Pegg som var en kamerat av Swarbrick. Den daværende besetningen (Thompson, Nicol, Mattacks, Swarbrick og Pegg) spilte da inn Full House som omtales som deres beste album. Thompson sluttet i 1971 for å begynne solokarriere. De fire gjenværende spilte inn Angel Delight i 1971 (produsert av Nicol). Nicol sluttet sent i 1971 og med det var ingen originale medlemmer igjen i bandet. Stadige utskiftinger ga usikkerhet om bandets fremtid. I 1972 kom Trevor Lucas og Jerry Donahue inn i bandet og Mattacks kom tilbake, og disse spilte blant annet inn Fairport Convention Nine. I 1974 kom Sandy Denny tilbake og bandet ga ut Rising for the Moon. Denny, Trevor og Mattacks forlot deretter bandet.
Trommeslageren Bruce Rowland ble med i bandet som med medvirkning fra Dan Ar Bras spilte inn Gottle O'Geer (1976). Nicol kom tilbake og spilte sammen med Pegg, Swarbrick og Rowland inn The Bonny Bunch of Roses (1977). Bandet gikk i oppløsning sommeren 1979 og Pegg begynte i Jethro Tull. Nicol og Swarbrick hadde diverse opptredener sammen med akustiske instrumenter. Rowland arbeidet senere som studiomusiker og Mattacks medvirket blant annet på Paul McCartneys Tug of War.