cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cedar Crest College
Ved universitetet var det 1 943 studenter og 173 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 25 340 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Bispedømmeråd
Bispedømmeråd ble innført ved lov av 16. juni 1933 som et organ i alle bispedømmene i Den norske kirke. Bestemmelser om bispedømmeråd finnes nå i kirkeloven av 7. juni 1996 (§ 23).
Sammensetning
Rådet har følgende medlemmer i hvert bispedømme: Biskopen, en prest valgt av prestene, en lek tilsatt valgt av de leke kirkelig tilsatte, og sju andre leke valgt av kirkens medlemmer.
I de tre nordligste bispedømmene skal det i tillegg være en samisk representant: sørsamisk i Nidaros bispedømme, lulesamisk i Sør-Hålogaland bispedømme og nordsamisk i Nord-Hålogaland bispedømme. I Oslo bispedømmeråd er det en representant fra døvemenighetene i Oslo.
Bispedømmerådenes medlemmer utgjør til sammen majoriteten av Kirkemøtet i Den norske kirke.
Valg
Flertallet av bispedømmerådets medlemmer velges for en periode av fire år. Alle medlemmer over 15år har stemmerett. Valget har etter 2011 vært holdt samtidig med kommunestyre- og fylkestingsvalg, men valgordningen har variert. Før 2009 ble bispedømmerådets medlemmer valgt indirekte av menighetsrådene i bispedømmet. I 2009 ble det avholdt valg samtidig med Stortingsvalget, og valg av bispedømmeråd ble gjort frem til 2015 ved forholdstallsvalg, men med noen indirekte kandidater i noen bispedømmer. I 2015 ble valgordningen endret til listevalg.
Nominasjonslista
Nominasjonslista, eller Nominasjonskomiteens liste er en valgliste til bispedømmerådsvalg med kandidater som bispedømmets nominasjonskomité har tillit til. Ved kirkevalget i 2019 var lista en av tre lister. Ved valget i 2015 stod valget mellom Åpen folkekirke og nominasjonskomiteens liste. Ved valgene i 2011 og 2009 ble det brukt preferansevalg og nominasjonslista var da en felles liste for alle kandidatene. Fra 2015 har bispedømmerådsvalget vært listevalg, og nominasjonslista blir da sammenlignbar med et parti.
Nominasjonskomiteen velges av menighetsrådslederne innen hvert prosti, av ungdomsrådet og i de tre nordligste bispedømmene, en samisk representant. Nominasjonskomiten skal lage en liste over valgbare leke kandidater til kirkevalget med 40 prosent kandidater av hvert kjønn, minst 20 prosent andel kandidater under 30 år samt kandidater fra minst tre prostier i bispedømmet. Reglene sier at «Nominasjonskomiteen bør tilstrebe bredde i kandidatenes syn på aktuelle kirkelige spørsmål.»
Nominasjonskomiteens liste består av de kandidatene som er blitt nominert innen fristen for innlevering av lister til kirkevalget er ute. Lista sikrer reelle valg i bispedømmer der det ikke finnes andre eller bare finnes én annen valgliste. Nominasjonsista har ikke noe partiprogram, men er uavhengige tillitsvalgte som representerer seg selv og sin lokalmenighet.
Ved Kirkevalget i Norge 2019 stilte Åpen folkekirke og Bønnelista til valg i alle bispedømmer sammen med nominasjonslista. Nominasjonslista er til forskjell fra de andre to ikke en medlemsorganisasjon, og starter helt på nytt hvert valg. Ettersom menighetsrådslederne og medlemmer i nominasjonskomiteen kan være medlemmer i Åpen folkekirke (eller Bønnelista etter 2019) kan disse organisasjonene påvirke hvem som står på nominasjonskomiteens liste.
Nominasjonslista kan ifølge reglene ikke kumulere sine kandidater, og stiller derfor med åpne lister der velgerne kan prioritere kandidatene selv.
Før 2015 brukte kirken preferansevalg, og ikke listevalg for å velge sine kandidater. Ved preferansevalg laget kirken en offisiell valgliste med alle kandidatene på, og så var det velgernes oppgave å prioritere kandidatene. Nominasjonslista er langt på vei en slik felles liste, men opprettelsen av Åpen folkekirke og Bønnelista gjør at medlemmer i disse organisasjonene står på egne lister, og fører at nominasjonslista i praksis består av kandidater som er kritiske til partidannelser og ønsker et lavere konfliktnivå i kirken.
I kirkemøtets sak 10/21 foreslo kirkerådet å endre valgordningen og avvikle nominasjonslista, men kirkemøtets flertall valgte å beholde ordningen med nominasjonsliste.
Oppgaver
Bispedømmerådet skal ha sin oppmerksomhet på alt som kan vekke og nære det kristelige liv i menighetene. Som regionalt samordningsorgan skal rådet fremme samarbeid mellom de enkelte menighetsrådene og andre lokale arbeidsgrupper innen bispedømmet, men det kan ikke instruere menighetsmøter, menighetsråd eller kirkelige fellesråd. Bispedømmerådet tilsetter menighetsprester, fordeler statlige tilskudd til stillinger innen undervisning og diakoni, og utvikler planer for kirkens virksomhet innenfor bispedømmet m.m. Departementet har delegert mange og viktige forvaltningsoppgaver til bispedømmerådene.
Masnedsundbroen
Masnedsundbroen eller Masnedøbroen ble bygget som jernbanebro i 1883 mellom Vordingborg og Masnedø (hvorfra fergeruten til Orehoved på Falster utgikk fra januar 1884). De karakteristiske portalene ved den første, 182 m lange Masnedsundbroen var tegnet av statsbanenes arkitekt N.P.C. Holsøe.
Den 6. august 1937 ble den gamle broen erstattet av en ny kombinert jernbane- og veibro (klaffebro) i forbindelse med åpningen av Storstrømsbroen mellom Masnedø og Falster. Jernbanedelen måtte riktignok åpnes før tiden, på grunn av en uforutsett begivenhet. Den 12. desember 1935 ble Masnedsundbroen påseilt av en engelsk tankdamper, som skulle passere den åpnede broen, men som av strømmen ble ført inn mot den sydlige siden av bropillaren. Baugen snudde mot broens overbygning og rev den løs fra pillarens fundament. Den nordlige delen av det faste brospennet raste i vannet. Den nye Masnedsundbroen var da under bygging, og det ble besluttet å fremskynde arbeidet. Med en stor arbeidsstyrke, døgnet rundt, lykkes det å få jernbanebroen ferdig til åpning for trafikk allerede den 22. desember. I de mellomliggende dagene ble trafikken ordnet med fergeforbindelser mellom Orehoved og Masnedsund, Korsør og Københavns Frihavn.
Den nye Masnedsundbroen er 201,0 meter lang, med en bredde på 8,8 meter og en gjennomseilingsbredde på 25,0 meter.
Demokratiske Sosialister
Demokratiske Sosialister (AIK) var et politisk parti i Norge, som ble dannet i 1973 med grunnlag i Arbeiderbevegelsens informasjonskomité mot norsk medlemskap i EF (AIK), som var den organiserte motstanden mot norsk medlemskap i daværende EF, nåværende EU, innad i Arbeiderpartiet. De organiserte EF-motstanderne valgte å bryte med partiet og etablerte Demokratiske Sosialister (AIK), som deltok i Stortingsvalget i 1973 som en del av Sosialistisk Valgforbund. I 1975 var partiet med på etableringen av Sosialistisk Venstreparti (SV), og som en konsekvens av dette la partiet seg selv ned i 1976.
Første leder i Demokratiske Sosialister (AIK) var stortingsrepresentant Berit Ås, og hun ble dermed landets første kvinnelige partileder. Ås ble også den første lederen i SV.
Hôtel des Mille Collines
Hôtel des Mille Collines er et luksushotell i Kigali i Rwanda. Under folkemordet i Rwanda fungerte hotellet som flyktingeleir for mer enn 1000 personer. Hotellsjefen Paul Rusesabaginas historie er blitt filmatisert i Hotell Rwanda. Filmen ble innspilt i Sør-Afrika.
Newzealandsk dollar
Newzealandsk dollar er valutaen i New Zealand. Valutakoden er NZD. Dollaren ble tatt i bruk 10. juli 1967 og erstattet det ikke-desimale nyzealandsk pund.
Hôtel des Mille Collines
Det firestjerners hotellet har 112 gjesterom, en bar/café, tre konfersnserom, en restaurant og et svømmebasseng.
Newzealandsk dollar
Pitcairnøyene, Cookøyene, Niue og Tokelau benytter også newzealandsk dollar.
Hôtel des Mille Collines
Navnet er tatt fra et av selve landets kallenavn; på fransk Pays des Mille Collines eller «de tusen åsers land».
Newzealandsk dollar
Sedler
Fra 1840 til 1967 var pund i bruk. Reserve Bank of New Zealand har utgitt sju seddelserier, to for nyzealandsk pund og fem for nyzealandsk dollar.
Tredje seddelserie: Fra pund til dollar
Det ble utgitt to pundseddelserier. Den siste av disse, fra 1940, ble avløst av en ny seddelserie i forbindelse med desimalreformen og innføring av dollar i 1967. I forbindelse med reformen ble betegnelsen på den nye pengeenheten diskutert, med kiwi og zeal som alternativer til dollar, som til slutt ble valgt.
Den tredje seddelserien fikk dronning Elizabeth II som motiv på framsiden, mens baksiden var prydet av planter og fugler. Det ble utgitt sedler med pålydende 1, 2, 5, 10, 20 og 100 dollar. Firmaet De La Rue i London trykket de nyzealandske dollarsedlene.
Fjerde seddelserie
I 1979 ble det utlyst anbudskonkurranse om trykking av en ny seddelserie. Et nyzealandsk firma, Bradbury Wilkinson and Company med et nybygd seddeltrykkeri i Whangarei, vant anbudet. Til den fjerde serien, der utgivelsen begynte i 1981, ble portrettet av dronningen fornyet, mens plante- og fuglemotivene fra reversen ble beholdt. En ny 50-dollarseddel ble utgitt i 1983.
Femte seddelserie
I 1991 begynte utgivelsen av den femte seddelserien. Sedlene fikk da helt ny utforming. Forsiden av 5-dollarseddelen fikk portrett av tindebestigeren Edmund Hillary, mens suffragisten Kate Sheppard pryden 10-dollarseddelen. Et portrett av dronning Elizabeth II var fortsatt å finne på 20-dollarsedelen. 50-dollarseddelen fikk portrett av maoripolitikeren Āpirana Ngata og 100-dollarseddelen et portrett av nobelprisvinneren i kjemi Ernest Rutherford. Reversen på sedlene fikk motiv fra nyzealandsk natur, med fugler, planter og landskap. Fuglenes navn er skrevet på maori.
Sjette seddelserie
I 1999 gikk New Zealand over til polymersedler. Bortsett fra nye sikkerhetsdetaljer var motivene i sjette serie de samme som i den foregående.
Sjuende seddelserie
Utgivelsen av den sjuende seddelserie begynte i oktober 2015, da det kom nye utgaver av 5- og 10-dollarsedlene. 20-, 50- og 100-dollarsedlene ble utstedt i mai 2016. Persongalleriet og hovedmotivene ellers er i hovedsak de samme i denne serien, som i de to foregående seddelseriene, men med større tall for å angi verdi og klarere fargekontraster. I tillegg ble det lagt til elementer for å styrke sedlenes maoriske identitet, blant annet slik at landets navn på maori, Aotearoa, kom med. Også sentralbankens navn på maori ble tatt med. Utformingen av sedlene ble oppgradert med nye sikkerhetsdetaljer for å det vanskeligere å forfalske sedlene. Seddelserien ble presentert som «Brighter Money». Sedlene fra den sjette serien fortsatte i sirkulasjon.
Rashid al-Ghannushi
Rāshid al-Ġanūši (arabisk: راشد الغنوشي‎; født 1941 i Al Ḥāmmah, Gabès, Fransk Tunisia), ofte skrevet Rached (al)-Ghannouchi på fransk og Rashid (al)-Ghannushi på engelsk, egentlig Rāshid al-Ḫirīǧī (راشد الخريجي), Rached Kheriji, er en tunisisk islamistisk politiker som var med på å grunnlegge Parti de la Renaissance, Rennesansepartiet (Ḥizb an‐Nahḍah) i 1989, som han i dag er leder for.
Under tidligere president Zayn al-‘Ābidīn bin ‘Alīs styre fra 1987 til januar 2011 var an‐Nahḍah forbudt, og regimet regnet det for å være en terroristorganisasjon. Det ble regnet som et moderat islamistisk parti, og det var det største opposisjonspartiet i Tunisia. Fra 1989 tilbrakte han 21 år i eksil. Han kunne først vende tilbake til landet etter sjasminrevolusjonen hadde styrtet president bin 'Alī i 2011.
John Arthur Thomson
Thomson underviste ved University of Aberdeen fra 1899 il 1930. Sistnevnte år ble han adlet. Hans populære verker forsøkte å forene vitenskap og religion. Thomsons Outline of Science, utgitt i 1922, solgte mer enn hundre tusen eksemplarer i løpet av fem år.
Robert Julius Trumpler
Robert Julius Trumpler (født 2. oktober 1886 i Zürich, Sveits, død 10. september 1956 i Berkeley, California, USA) var en sveitsisk-amerikansk astronom.
Etter innledende skolegang gikk Trumpler på Universitetet i Zürich, men ble senere overført til Georg-August-Universität Göttingen hvor han tok sin doktorgrad i 1910. I 1915, under første verdenskrig, emigrerte han til USA og sluttet seg til University of California. Han tok en stilling ved Allegheny Observatory og dro senere til Lick Observatory. I 1921 ble han naturalisert statsborger i USA. Han ble valgt til medlem av United States National Academy of Sciences i 1932.
Trumpler er mest kjent for observasjonen av at lysstyrken til de fjerne åpne stjernehopene var lavere enn forventet og at stjernene tilsynelatende var rødere. Dette ble forklart av interstellar støv spredt gjennom galaksen, noe som førte til absorpsjon (ekstinksjon) av lys eller interstellar ekstinksjon av lys.
Trumpler fortsatte å studer og katalogisere åpne stjernehoper for å fastslå størrelsen på Melkeveien. I begynnelsen antok han at analysene ga en øvre grense på Melkeveiens diameter på ca. 10,000 parsec med solen plassert et sted nær sentrum, selv om han senere endret dette. Mens han katalogiserte åpne stjernehoper utviklet han også et system for klassifisering i henhold til antall stjerner som ble observert i dem, hvor konsentrert disse stjernene er i sentrum av hopen og omfanget av den tilsynelatende lysstyrken. Dette systemet, kjent som Trumpler-klassifisering, er fremdeles i bruk.
Georg Sarauw
Georg Frederik Ludvig Sarauw (født 12. november 1862 på gården i Petersværft utenfor Vordingborg på Sjælland, Danmark, død 17. februar 1928 i Göteborg) var en dansk arkeolog og botaniker, Han ble æresdoktor ved Göteborgs högskola i 1923.
Etter studier i botanikk og forstvitenskap i blant annet København, München, Rostock, Berlin og Paris fikk han arbeid på Nationalmuseet i København i 1894 der han kom til virke i 17 år, innen han på grunn av uenighet med dets sjef Sophus Müller forlot museet, allikevel med en statspensjon. I disse årene arbeidet han også som arkeolog og ledet blant annet i 1900 utgravningen av Maglemoseboplassen, som kom til å bli svært betydningsfull for nordisk arkeologi. Nesten 50 år gammel forlot Sarauw sitt hjemland for Sverige, der Oscar Almgren i 1912 formidlet jobben Sarauw fikk som sjef for den arkeologiske avdelingen ved Göteborgs museum. Ved Genom Sarauws driftighet vokste samlingene kolossalt og var allerede tiåret etter da Göteborgs jubileumsutstilling i 1923 ble avholdt så stor at han kunne avholde en forhistorisk utstilling av høy klasse, skapt av systematisk godt arkeologisk arbeid. Sarauw var ved siden av sine akademiske kunnskaper også aktiv som feltarkeolog. Han fikk også i stand den første arkeologiske utstillingen i Ostindiska huset i 1924. Mye av det som ble vist hadde blitt brukt på nytt fra jubileumsutstillingen året før.
Programmerbar logisk styring
En programmerbar logisk styring (PLS) (på engelsk: programmable logic controller, PLC) er en datamaskin som brukes i industrien for å automatisere oppgaver som produksjon og kontroll av for eksempel nivåer i siloer/tanker. PLSen har tatt over oppgavene som hundrevis eller tusenvis av releer gjorde i industrien før og kan programmeres til å gjøre det samme. Det finnes i dag et stort utvalg av PLSer, fra de små enkle med integrerte innganger, utganger og med innebygd relé, til kraftige modulbaserte modeller. De benyttes i alt fra enkel lys og varmestyring i hus og hytte, til store avanserte automasjons- og prosessanlegg, oljeinstallasjoner og skip.
Funksjonsmåte
Hovedforskjellen fra andre datamaskiner er inn- og utgangene til PLSen. Disse blir koblet til pådragsorganer og sensorer. Inngangen til PLSen er enten digital eller analog. De digitale inngangene kan lese to tilstander, 0 og 1 (av, på) og blir eksempelvis koblet sammen med strømbrytere, endebrytere, tilbakemeldinger fra releer, gassalarmer, brannalarmer og andre tilstandverdier som er digitale. De analoge inngangene kan bli koblet sammen med transmittere som temperatur-transmittere, nivå-transmittere, trykk-transmittere og andre tilstandverdier som er analoge. Det finnes mange forskjellige analoge signaler, 4-20mA og 0-10V er mye brukt. Utgangene kan bli koblet sammen med elektrisk motor, ventiler, hydrauliske eller pneumatiske sylindere, osv. Disse kan bli styrt digitalt med kontaktor, og analogt med for eksempel en frekvensomformer.
En PLS opererer syklisk og for hver periode blir først alle innganger, utganger og eventuelle lagrede tilstander (tidstelling, inkrementerte verdier osv.) innlest i minnet. På grunnlag av disse innleste dataene blir det beregnet nye verdier for utgangene og til slutt vil utgangene bli satt til disse verdiene. Deretter starter en ny syklus. Dette krever noe beregningstid og det betyr at verdier som endrer seg raskere enn PLSens syklustid i ekstremfall ikke fører til endringer på utgangen. Det er derfor viktig at syklustiden er lavest mulig og dette må tas hensyn til ved valg av PLS-modell.
Kommunikasjon
I et moderne automasjonsanlegg står kommunikasjon svært sentralt. Dette kan være kommunikasjon mellom to eller flere PLSer, mellom PLS og eksterne I/O (Inngang/Utgang), mellom PLS og HMI. Det finnes flere etablerte standarder innen industriell kommunikasjon, mye brukt er Profibus og industrielt Ethernet. Basisversjoner av PLS-konseptet er basert på enkel ledningsføring med kabler for inn- og utgående signaler. Noen vanlig forkortelser for typer innganger og utganger på PLSer er DI (digital innputt), DO (digital utputt), AI (analog innputt) and AO (analog utputt).
Fordeler
Fordeler med PLS kontra relevante alternativ:
Ved konvensjonell industriell signalgiving er en PLS nærmest immun for forstyrrelser. Den gir mulighet for oversiktlig programmering, og i konstellasjonen maskinstyring er den unik som en effektiv maskindel. I maskiner som masseproduseres er problemstillingene vanligvis forskjellige sett i forhold til bygging av industrimaskiner, og andre styringsmuligheter er da mer relevante.
Historie
På grunn av det stigende kravet til fleksibilitet i den amerikanske bilindustrien i 1960-årene, oppstod det et behov for nytt styresystem til produksjonsmaskinene, som kunne erstatte relé- og timer-styring.
Prosessen med å oppdatere styresystemet til det årlige modellskiftet var både tidkrevende, dyr og krevde erfarne elektrikere.
General Motors Hydramatic (den delen av General Motors som sto for automatgir) utarbeidet i 1968 noen spesifikasjoner de ønsket skulle oppfylles:
Det vinnende forslaget kom fra Bedford Associates fra Bedford i Massachusetts. Resultatet var den første PLS og ble kalt 084, fordi det var det åttifjerde prosjektet til Bedford Associates. Bedford Associates startet et nytt firma (Modicon) som produserte disse PLSene.
The Brute Master
The Brute Master er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Roy Marshall.
Handling
Madeline Gray, en ung kvinne som opprinnelig kommer fra San Francisco tilbringer vinteren i varmere strøk, før hun plutselig blir kalt hjem. Akkompagnert av vennen Walter Maxwell, bestiller hun reise på en skonnert eid av Bucko McAllister - som også er kjent som "The Brute Master" på grunn av hans veldig brutale og tyranniske oppførsel.
Når de er langt til sjøen gjør et besetningsmedlem mytteri, låser McAllister inne i lugaren sin, og setter hele skipet i brann. Maxwell, Madeline og det gjenværende mannskapet kommer seg snart vekk fra skipet, og kommer seg til en nærliggende øy. Men der gjør de snart en oppdagelse som de ikke hadde forventet i det hele tatt.
Pigalle (Paris Metro)
Pigalle er en stasjon på metroen i Paris, og ble åpnet i 1902. Både stasjonen og kvarteret der den ligger har sitt navn etter billedhuggeren Jean-Baptiste Pigalle (1714–1785), som bodde i Rue Pigalle der metrostasjonen nå ligger.
Stasjonen betjener linje 2 og linje 12.
Hajer Sharief
Hajer Sharief er en jusstudent (2018) fra Libya. 29. september 2017 ble hun tildelt Studentenes fredspris for sitt arbeid med å inkludere kvinner i fredsbyggingsprosesser.
Karriere
I 2011 opprettet Hajer en organisasjon som heter Together We Build It som har til formål å bidra til en fredsfull og demokratisk overgang i Libya. Dette gjør de gjennom å styrke kvinners rettigheter og deltakelse i den politiske og offentlige sfære. Engasjementet hennes har resultert i at hun har gått fra å være et viktig talerør for lokale organisasjoner på bakkenivå i Libya, til å bli en seriøs og respektert aktør i det internasjonale politiske miljøet, som samarbeider med både Kofi Annan og FN.
I 2017 fikk hun en aktiv rolle i arbeidet med å implementere FN-resolusjonen 1325 – Women, Peace and Security og FN-resolusjon 2250 – Youth, Peace and Security.
Alkoholavgift
I EU er alkoholavgiftene regulert i direktiv med maksimumssatser, hvor det tillates null avgift (avgiftsfritak) på vin. Norge, som ikke tar del i EUs skattepolitikk, er gjennom EØS-avtalen kun forpliktet til å ilegge ikke-diskriminerende avgifter, det vil i praksis si avgifter som ikke fører til en konkurransemessig favorisering av en type alkoholvare framfor en annen. Det er tillatt (og vanlig) å ha høyere avgift på de mest alkoholholdige varene, og det er også vanlig med høyere avgift per alkoholprosent for brennevin enn for vin og øl. I EU-direktivene er det opprettet en egen avgiftskategori for mellomprodukter under 22 vol% alkoholinnhold (hetvin, portvin, sherry, madeira, osv). Slik var det tidligere også i Norge, men såkalt sterkvin ilegges idag vinavgift dersom de ikke har spritbase, og brennevinsavgift dersom de har spritbase.
I både EU og Norge illegges ølavgift normalt med en sats per liter, mens vin- og brennevinsavgift ilegges med en sats per prosent alkoholstyrke. Såkalt rusbrus behandles ulikt i de ulike landene, i Norge behandles spritholdig rusbrus avgiftsmessig som brennevin, selv om det holder like lav alkoholstyrke som øl. Slike regelfravik fører tidvis til konkurransemessig forskjellsbehandling som av og til prøves rettslig i Europa. Det er sterk konkurranse mellom henholdsvis øl- og vinprodusenter om å få mest mulig gunstige avgiftsregler for sin drikkekategori.
I Norge var statens inntekter fra alkoholavgiften om lag 11,3 milliarder kroner i 2010.
Jørgen og Inger
«Jørgen og Inger» er et dansk skillingstrykk fra slutten av 1800-tallet, samlet inn av Alf Prøysen, til «Magasinet for alle» på 1950-tallet. Den er også tatt opp i viseboken De gamle visene av Alf Prøysen.
Hadeland og Ringerike Avfallsselskap
Hadeland og Ringerike Avfallsselskap AS er et interkommunalt selskap som håndterer avfallet fra innbyggerne på Hadeland og Ringerike. Selskapet ble etablert i 1992, og eies av kommunene Gran, Lunner, Jevnaker, Ringerike og Hole.
Jørgen og Inger
Teksten
1.Så mange bølger man i hav ei finner som kjærligheten har i sitt skjød, så mange stjerner ei på himmelen brenner som kjærlighet har sorger, kval og nød.
2.En fattig pike bodde i sitt lille men nette hus ved landsbyhyttens hjem, hun var så smukk som engens roser ville og sorger aldri kom til henne frem.
3.Den rike gårdsmannssønn han så den lille han tenkte det var smukt at eie den, han sagde: Inger du har all min vilje, jeg lever ei hvis du ei blir min venn.
4.Hun sagde: Sorger skal du aldri eie hvis jeg som fattig pike huer deg, da skal jeg trofast følge dine veie men lov at du aldri vil svike meg.
5.Og kan du stå i mot når gullet klinger og gledes ved din fattigfødte viv og kan du elske meg når gleden vinker da Jørgen, da tilhører deg mitt liv.
6.Så tok han Inger glad i sine armer og trykket hete kyss på hennes munn og tolkede sitt hjertes elskovsvarme i mens de gikk på skogens blomsterlund.
8.I skogen lys der svor han troskapseden der ofret hun ham kjærlighet og dyd, han lovet ekteskap, men hjertefreden vek bort og elskovsrøst ble klagelyd.
10.Hun skrev ham til: Har du ditt løfte sveket. Han svarte: Kjære Inger frykt dog ei, jeg fikk din gunst alt hva der var ditt eget og kun med deg til kirken går min vei.
11.Du har mitt løfte, og hun sang dog atter, mens han foreldre hun for ringe var, de talte hånlig: Hun er husmannsdatter, en bedre brud for Jørgen alt vi har.
12.Og der ble lyst for Jørgen og den rike alt tvende ganger presten spurte så: Har nogen derimot at sige så nekt i tide om han rett vil få.
13.Den tredje gang da presten atter lyste så trådte Inger frem i kirkens rum, Jeg har i mot den lysning, Jørgen gyste, den rike gårdsmannsbrud ble mer enn stum.
14.Han enset ikke på den stakkars pike, de blotte ord er ei beviser nok, og neste søndag Jørgen med den rike til kirken dro med slekt og venneflokk.
16.Da ble den krans av brudens lokker revet og atter trådte Inger modig frem, I tror ei mine ord så les da brevet og tør I så herr pastor vie dem.
17.Jeg talte først i tide, i ei hørte nu krever jeg for siste gang min rett, besvimet bruden man av kirken førte mens Jørgen sto som naglet til en plett.
18.Og presten sagde: Ja så bør det være, her er beviser vi må lyse om, og Jørgen sagde: Bli du min med ære min Inger fattig, men dog god og from.
20.Først stred foreldrene i mot men siden så de at hun var ærlig god og from, så fikk hun Jørgen da, og nu for tiden bor paret lykkelig i Vensløv by.
Basečearru
Basečearru (nordsamisk, historisk også Basečærro) er ei fjellvidde i Båtsfjord og Berlevåg kommune i Finnmark. Den ligger nord på Varangerhalvøya, mellom Båtsfjorden og Båtsfjorddalen i øst og Kongsfjorden og Kongsfjorddalen i vest. Basečearru har en rekke toppunkter, hvorav det høyeste er Storkløftfjellet helt i sør, med 504 meter over havet.
Liang Hongyu
Liang Hongyu (hanzi: 梁红玉, pinyin: Liáng Hóngyù; født 1102 i Suzhou i Kina, død 1135) var en kinesisk general fra det sene Nordlige Sòng- og det tidlige Sørlige Song-dynastiet som ble berømt under krigene mot det jursjenske Jin-dynastiet. Hun var kona til den berømte generalen Han Shizhong.
Filosofiåret 1917
Filosofiåret 1917 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1917.
Liang Hongyu
Hennes far var en offiser ved grensen, hvor Sòng-Kina stadig ble truet av jursjenene, og han lærte henne kampkunst og unnlot å binde føttene hennes.
På et tidspunkt ble hun tvunget til å prostituere seg. Siden møtte hun Han Shizhong på en bankett, hvor hun spurte ham hvorfor han ikke var fornøyd med en seier over fienden, og han svarte da at han kun bekymret seg for fremtiden. Hán var da en vanlig soldat, og giftet seg med Liáng da han ble general.
Da jursjenene enda en gang invaderte Sòng og angrep Hangzhou var hennes manns soldater tallmessig underlegne da slaget ved Huangtiandang begynte. Hán lot som han trakk sine soldater tilbake til et tempel i fjellene, mens Liáng planla å dirigere soldatene sine ved hjelp av trommer. Da den jursjenske kommandanten forfulgte Hán opp i fjellene, ble han avskåret fra sin hovedstyrke. Kinesiske "tigerskip" – en oppfinnelse som opprinnelig kom fra Midtøsten – kunne bruke flammekastere mot fienden, og mange jursjenske skip ble ødelagt mens Liáng brukte trommene til å dirigere sine soldater. Den jursjenske hæren ble holdt fanget i mer enn én måned, før en forræder blant kineserne fortalte dem om en svakhet i den kinesiske omringingen, slik at de kunne unnslippe, men med store tap.
Liáng og hennes mann meldte seg som frivillige for å gjenoppbygge Chuzhou og ta over ansvaret for forsvaret av byen. Sammen med sine soldater jobbet de med å gjenoppbygge hus og å så åkrene, men etter et halvt år døde hun av overarbeid.
Hun ble gravlagt ved foten av Linyan-fjellet i sin hjemby Suzhou, mens hennes familie fikk sølv og dyre klær fra keiser Gaozong av Song.
Poeter skrev dikt til hennes ære, noe som bidro til at hun ble berømt, og hun har blitt en av de best kjente kvinnelige offiserer i Kinas historie.
Konstantin Stanislavskij
Konstantin Sergejevitsj Stanislavskij (russisk: Константин Сергеевич Станиславский; født i Moskva, død 7. august 1938 samme sted) var en russisk regissør, skuespiller, teaterleder, teaterpedagog og fornyer av teaterkunsten. I dag underviser de fleste av den vestlige verdens teaterutdannelser etter de prinsippene og teknikkene som Stanislavskij beskrev for skuespilleropplæringen. Han har dermed hatt svært stor innflytelse på moderne skuespill- og regikunst, teater- og filmhistorie.
Liv og arbeid
Konstantin Stanislavskij ble født i Moskva i 1863 og jobbet hele livet innenfor teateret. Sammen med kollegaen Vladimir Nemirovitsj-Dantsjenko dannet han i 1898 Moskva kunstnerteater, som ble kjent gjennom oppsetninger av Anton Tsjekovs skuespill. Stanislavskij skapte også en praktisk metode og teori for skuespillere som ville utvikle en troverdig rollefigur «innenfra» i motsetning til gjennom ytre, påtatte gester.
Stanislavskijs metode for skuespilleropplæring
Opplæring av skuespillere etter Stanislavskijs ideer blir ofte bare kalt «metoden» etter det amerikanske «the method». For ham var innlevelse et av de viktigste prinsippene. Tidligere hadde skuespillerkunsten vært preget av stive, maskepregede og stereotype fremstillinger av følelser og skikkelser. Stanislavskij ville isteden at utøverne skulle finne fram til og uttrykke ekte følelser og opplevelser. Ifølge «metoden» skal derfor skuespillerne gå så inn i rollene at de føler seg som rollefigurene. På grunn av denne holdningen blir ofte begrepet innføling knyttet til Stanislavskijs skuespilleropplæring. Grunnlaget for en slik rolleidentifikasjon er å analysere dramateksten og bestemme rollefigurens livssituasjon, bakgrunn og ønsker. I tillegg må skuespilleren klargjøre hva og hvem som hindrer rollefiguren i å oppnå målet sitt. Alt dette må sees i forhold til grunntanken i stykket som helhet. Slik vil hovedideen i stykket prege alle detaljer i framførelsen. Mot slutten av livet var Stanislavskij spesielt opptatt av fysiske handlinger som en inngangsport til troverdig spill, og også improvisasjon. For Bertolt Brecht, den andre store teaterteoretikeren i forrige århundre, var målet mer å få tilskueren til å tenke enn å føle.
Stanislavskij fortsatte å utvikle sitt system fram til sin død i 1938. Han skrev flere bøker, den mest kjente er trolig «En skuespillers arbejde med sig selv» i to bind. Ingen av bøkene er oversatt til norsk, men de kan leses på svensk, dansk eller engelsk.
Stanislavskijs metode forveksles ofte med Lee Strasbergs method acting som ble utviklet i 1930-årene. Disse to systemene har mange fellestrekk, men er også forskjellige på mange punkter.
Vance D. Brand
Vance DeVoe Brand (født 9. mai 1931 i Longmont i Colorado) er en tidligere amerikansk pilot og astronaut.
Romferder
Brand var også satt opp som astronaut på Skylab Rescue, en redningsferd for Skylab 3, som aldri ble noe av.
Anthribatus
Anthribatus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Paulo Cézar Caju
Paulo Cézar Caju (født 16. juni 1949) er en brasiliansk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for Grêmio.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1970, der laget hans vant gull.
Jean Jaurès
Jean Léon Jaurès (født 3. september 1859 i Castres i departementet Tarn, drept 31. juli 1914 i Paris) var en ledende fransk sosialistisk politiker og historiker. Jaurès stod i den republikanske tradisjonen fra den store franske revolusjonen i 1789 og fremover. Han så sosialismen som en fullføring av demokratiseringen av samfunnet. Han er særlig kjent for å ha prøvd å hindre storkrigen som brøt ut i 1914. Jaurès var akademiker, og satt i nasjonalforsamlingen i flere perioder. Han var blant annet aktiv i kampen for å få satt fri den uskyldig dømte jødiske offiseren Alfred Dreyfus i Dreyfus-saken, og i kampen for å skille kirke og stat, noe som lyktes i 1905. Den 31. juli 1914, dagen før den franske mobilisering, ble Jean Jaurès skutt og drept av en høyrenasjonalist på en café i Paris.
Liv og virke
Jaurès fikk en bred humanistisk og sterkt klassisk utdannelse. Han var et par år lærer ved lyceet i Albi og deretter foreleser ved universitetet i Toulouse.
Deputert i 1885 lot seg Jaurès innskrive i det radikale venstre. Allerede på denne tid viste han stort interesse for arbeiderspørsmål og sosialismen og gjorde seg kjent ved sin veltalenhet. Etter at han falt gjennom ved valgene i 1889, gjenopptok han sin forelesningsvirksomhet i Toulouse. I 1890 sluttet han seg til det sosialistiske parti. På nytt deputert 1893-98 og fra 1902 tok han sterkt del i kammerdebattene om Georges Boulanger og Panamaaffæren, og inngrep med kraft til forsvar av Alfred Dreyfus i Dreyfus-saken og klarte å få det sosialistiske parti til å engasjere seg for dennes sak.
De franske sosialistene var delte i flere grupper på slutten av 1800-tallet. Jaurès klarte i 1901 å forene flertallet av de sosialistiske partiene i Frankrike under navnet Parti socialiste français. Ved den internasjonale kongress i Amsterdam i 1904 hevdet han retten for sosialistene i hvert land å selv bestemme sin taktikk og, der de så fant anbragt, ved samarbeidee med øvrige republikanske partier å føre en aktiv politikk, i motsetning til den tidligere obstruksjonspolitikken. Men han ble nedstemt av August Bebel, Jules Guesde og Édouard Vaillant, som drev gjennom tilslutning til forslaget fra Dresdenkongressen, som fordømte «enhver politikk dom innebærer ettergivenhet for den rådende ordning». Lojalt føyde Jaurès seg, men han innså allerede da at den internasjonale sosialismen derigjennom hadde svekket sin mulighet for å arbeide for fred og folkenes forbrødring.
En bredere forening av de franske sosialister klarte han å bevirke i 1905, med grunnleggelsen av Parti socialiste unifié – Section Francaise de l'internationale ouvriere. Hovedorganet til det forente sosialistparti var avisen l'Humanité, grunnlagt av Jaures, Lucien Herr og andre året før.
Jean Jaurès ble også godt kjent for sin todagers politiske duell med Georges Clemenceau i juni 1906 i deputertkammeret.
Jaurès er blitt feilaktig fremstilt som pasifist, men var anti-militarist. Han ville omdanne militærvesenet i retning av et heimevernsforsvar, noe han la frem i boken L'armée nouvelle (Den nye hæren) i 1910. En slik milits ville være sterk i forsvar, men umulig å bruke mot egen befolkning og til angrep på andre land, mente Jaurès.
Dette var et ledd i det som ble Jaurès' største og siste kamp, kampen mot krigen som truet. Jaurès prøvde flere ganger å få den Andre internasjonalen til å vedta samtidig generalstreik i alle krigførende land i tilfelle krigsutbrudd, men uten å lykkes i å få forpliktende vedtak.
Jaurès innså at spenningen mellom de europeiske statene og de militære kapprustningene risikerte å føre til verdenskrig, og han forsøkte å avstyre en slik ved å mobilisere den internasjonale arbeiderbevegelse. Inn til det siste satte han her sin lit til det tyske sosialdemokrati. Han ivret for tvistemålsdomstoler og begrensede rustninger, men var samtidig en varm fedrelandsvenn og hevdet nødvendigheten av et fransk militært forsvar. Jaurès prøvde flere ganger å få Den andre internasjonale til å vedta samtidig generalstreik i alle krigførende land i tilfelle krigsutbrudd, men uten å lykkes i å få forpliktende vedtak. Han talte og skrev mye mot krigsfaren. I høyreavisene ble Jaurès kalt «landssviker» og «tysk agent».
Tryneskunker
Tryneskunker (Conepatus) er ei slekt med stinkdyr (Mephitidae) som består av fire arter, alle endemiske for Amerika. Tryneskunker har (i varierende grad) hvite tegninger oversiden og halen og sort underside. Halen er relativt lang og har gjerne svært busket behåring. Slektene Mephitis, Spilogale og Conepatus utgjør tilsammen klanen Mephitini, også kalt amerikanske skunker.
Fylogeni
Trærne nedenfor er i henhold til Nyakatura og Bininda-Emonds, (2012). De viser slektsforholdet mellom (A) eksisterende linjer og (B) eksisterende og utdødd linjer. Av de eksisterende linjene var trolig stinkgrevlinger (Mydaus) den først som skilte lag med hovedlinjen, noe som styrker teorien om at familien oppsto i Eurasia.
A:
B:
Harri Mänty
Harri Mänty (født 31. juli 1971 i Eskilstuna) er en svensk musiker, med finsk opphav, som var medlem av det svenske pop-rockbandet Kent mellom 1996 og 2006. Han ble med i bandet etter at Martin Roos sluttet. I bandet spilte han gitar og slagverk. Harri Mänty er utdannet murer.
Sammen med Kent-kollega Sami Sirviö har han vært med i en reklamefilm for det finske ølmerket Koff.
Kronprinsesse Märthas Bre
Kronprinsesse Märthas Bre er den minste av to isbreer på Jan Mayen. Breen ligger på Nord-Jan, den nordvestlige halvdelen av øyen og på nordøstsiden av fjellet Beerenberg som strekker seg 2270 meter over havet. På sørsiden av Beerenberg ligg Kronprins Olavs Bre.
Mae Muller
Holly Mae Muller (født 26. august 1997 i London i Storbritannia) er en engelsk sanger og låtskriver. Hun ble kjent for et større publikum i 2021, da hun ga ut singelen «Better Days» med det svenske musikkollektivet Neiked og den amerikanske rapperen Polo G. Låten gikk inn på topp 40 både i Storbritannia og USA.
Hun representerte Storbritannia i Eurovision Song Contest 2023 på hjemmebane i Liverpool med sangen «I Wrote a Song».
Bakgrunn
Muller ble født i London i 1997 og vokste opp med å lytte til morens favorittartister som The Chicks, Gwen Stefani og Simon & Garfunkel. Det store vendepunktet kom da hun fikk høre Lily Allens debutalbum, Alright, Still.
Muller begynte å skrive egen musikk allerede som åtteåring. Foreldrene søkte henne til kostskolen Kimbolton i Cambridgeshire, men Muller endte opp med å gå på Fine Arts College i Belsize Park i Nord-London.
I 2007, kun ni år gammel, spilte hun i musikkvideoen til «Grace Kelly» med artisten Mika.
Karriere
Som tenåring jobbet hun på pub og fikk en kompis til å produsere et par demoer i bytte mot en flaske vin. Hun lastet demoene opp på SoundCloud i 2017, og hun ble oppdaget av sin kommende manager etter å ha lastet opp en video der hun sang på Instagram.
Muller ga ut EP-en After Hours i februar 2018, og oppfølger-EP-en Frankly i september samme år.
Hun slapp debutalbumet Chaper 1 i april 2019, og var oppvarmingsartist for Little Mix på turneen LM5: The Tour samme år sammen med bandet New Rules. Etter turneen slapp hun singelen «Therapist», etterfulgt av sin første riksdekkende turné med fem byer i Storbritannia.
I november 2020 kom hennes tredje EP, No One Else, Not Even You, etterfulgt av en turné i Storbritannia og Europa.
I 2021 teamet hun opp med det svenske artist-kollektivet Neiked og den amerikanske rapperen Polo G på singelen «Better Days». Sangen nådde plass 23 på den amerikanske Billboard-listen Hot 100. I Storbritannia nådde låten plass 32 på den britiske singellisten.
Hun slapp singelen «I Just Came to Dance» i oktober 2027, som passerte 2,5 millioner strømminger på Spotify et halvt år senere.
Den 3. mars 2023 ga hun ut singelen «Feels This Good» i samarbeid med Sigala, Caity Baser og Stefflon Don. Seks dager senere kunngjorde BBC at hun skulle representere Storbritannia på hjemmebane i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool. Hun deltok med låten «I Wrote a Song» som hun skrev med Karen Poole og Lewis Thompson. Låten endte nest sist i finalefeltet på 26 land.
The Deserter
The Deserter er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Thomas H. Ince.
Handling
En soldat og desertør møter et vogntog av nybyggere, etter at han har stukket av fra militæret.
DS «Vesleper»
«Vesleper» (1918–33) var en ishavsskute kjent fra Norvegia-ekspedisjonene. Den var som søsterskipet «Veslekari», konstruert av Christian Jensen for Winge & Co. i Kristiania og sin tids største ishavsskute. Den stod ferdig 27. februar 1919 ved Jacob M. Iversens verft i Son. En 290 hk Compound dampmaskin ble montert i Skien, kjennetegnet var K 6 K, endret til O 6 O i 1925. Den 114,3 fot lange og 285 brt tunge skuta hadde kostet 1,3 millioner kroner, men lå i nedgangstidene mest i ro ved Blomvåg.
Den ble 16. mai 1927 solgt for 25 000 kroner til Bryde & Dahls Hvalfangerselskap i Sandefjord og omdøpt til «Norvegia». Skuta ble brukt i de fire Norvegia-ekspedisjonene til Antarktis for å finne hval og annektere Bouvetøya.
Den ble 16. juni 1931 solgt til Elling Aarseth rederi i Ålesund og omdøpt til «Kvitøy» (M 3 VD). Med Isak Remø bak rattet ble den nedskrudd i Vestisen 19. mars 1933, de 25 ombord ble reddet av «Quest».
Žďár nad Sázavou
Žďár nad Sázavou (tsjekkisk uttale: [ˈʒɟaːr ˈnat saːzavou̯]; tysk: Saar) er en by i regionen Vysočina i Den tsjekkiske republikk. Byen er forvaltningshovedstad i distriktet Žďár nad Sázavou og har 20 338 innbyggere (2022). Byen er et prominent senter for turisme som et skiområde om vinteren og et populært sted for sykling og bading om sommeren. Den er lokalisert på jernbanestrekningen mellom Praha og Brno.
Landsbyene Mělkovice, Radonín, Stržanov og Veselíčko er administrative deler av Žďár nad Sázavou. Pilegrimskirken til Jan av Nepomuk, som er en del av verdensarven, befinner seg her.
Værmelder
Værmelder er en person som presenterer været i en værmelding, for eksempel i fjernsyn og radio. I Norge har de fleste værmeldere oppnådd kjendisstatus. Værmelderne i fjernsyn bruker som oftest green- eller bluescreen når de varsler været.
Dr. Jekyll and Mr. Hyde (1912)
Dr. Jekyll and Mr. Hyde er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Lucius Henderson.
Handling
Dr. Henry Jekyll forsøker å eksperimentere med forskjellige vitenskapelige metoder for å avsløre alle de skjulte, mørke sidene av mennesker.
Men samtidig slipper Dr. Jekyll løs en morder fri fra seg selv.
Arbeiderbevegelsens informasjonskomité mot norsk medlemskap i EF
Arbeiderbevegelsens informasjonskomité mot norsk medlemskap i EF (AIK) ble etablert i januar 1972 som den organiserte EF-motstanden innad i Arbeiderpartiet.
Initiativet til etableringen ble tatt av medlemmer i Arbeidernes ungdomsfylking, Norsk Arbeidsmandsforbund og Norsk Grafisk Forbund i Oslo. I mars 1973 vedtok et flertall i organisasjonen å bryte med Arbeiderpartiet og å etablere et eget politisk parti. Demokratiske Sosialister ble etablert året etter og deltok i stortingsvalget samme år som en del av Sosialistisk Valgforbund.
India Gate
India Gate, opprinnelig All India War Memorial, er en triumfbue i den indiske hovedstaden New Delhi. Den ble tegnet av Edwin Lutyens og innviet i 1931. India Gate er et minnesmerke over alle de indiske soldatene som døde i første verdenskrig og i de anglo-afghanske krigene. Monumentet er 42 meter høyt og inneholder navnene på omkring 90 000 falne soldater,
Opprinnelig stod det en statue av kong Georg V av Storbritannia under triumfbuen. Denne ble fjernet etter den indiske uavhengigheten, og India Gate brukes nå som Den indiske hærens ukjente soldats grav, kjent som Amar Jawan Jyoti («Den udødelige soldat«).
Najib ash-Shabi
ʾAḥmad Naǧīb aš-Šābī (arabisk: أحمد نجيب الشابي; fransk: Ahmed Néjib Chebbi; født 30. juli 1944 i Tunis, Fransk Tunisia), også stavet Ahmed Najib Chebbi, er en tunisisk advokat og politiker. Under tidligere president Zayn al-‘Ābidīn bin ‘Alīs styre fra 1987 til januar 2011 var han en av de viktigste opposisjonslederne i landet. I 1983 grunnla han Parti démocrate progressiste (al-Ḥizb ad-Dīmuqrāṭī at-Taqaddumī), som han var generalsekretær for fram til 2006, da han ble etterfulgt av Jribi Maya, den første kvinnelige partilederen i Tunisia. I 2009 forsøkte han å bli valgt til president, men ble nektet å stille til valg. Etter president bin ‘Alīs fall ble han utnevnt til regional utviklingsminister i Mohamed Ghannouchis regjering, men ble siden erstattet av ‘Abd ar-Razak Zuari. I juni 2023 er Ahmed Néjib Chebbi mistenkt for å undergrave "den ytre sikkerheten til staten". Ahmed Néjib Chebbi dukket opp for etterforskningsdommeren ved antiterrorenheten i Tunis..
Sven Vintappares torg
Historie
Torget er begrenset i sør av Didrik Ficks gränd og i nord av Sven Vintappares gränd. Fra sistnevnte fikk plassen navnet. «Sven» viser trolig til vintapperen Sven Staffansson. Han er nevnt i Stockholms tänkeböcker i forbindelse med eiendomshandler og var grunneier i Alcmene-kvartalet.
Torget ble bygget etter et forslag av byarkitekt Johan Eberhard Carlberg (1683-1773), for å opprette plasser i byen hvor brannvesenet kunne snu med hest og vogn uten å spenne fra vognene. Tiltaket skulle lette brannslukking og gi bedre tilgjengelighet i de trange smugene, og dermed bedre brannsikkerheten på Stadsholmen.
Den lille snuplassen ble opprettet ved riving av den midtre eiendommen. Det var et hus fra 1500-tallet der kong Erik XIVs rådgiver Jöran Persson hadde bodd i 1560-årene. Det nye torget delte Alcmene-kvartalet i to. Den nordlige delen fikk senere det nye navnet Amphitryon-kvartalet mens den sørlige har beholdt sitt opprinnelige navn. Lignende snuplasser ble også opprettet i nærheten av Gåstorget så vel som på Tyska brunnsplan og på Brända tomten. Plassen er ikke tegnet inn på Peter Tillaeus' kart fra 1733 og ikke på Jonas Brolins kart fra 1771. Ved torget ligger Hotel Sven Vintappare.
Minutius
Minutius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Termisk konduktivitet
Termisk konduktivitet eller varmeledningsevne er en materialegenskap som angir stoffets evne til å lede varme ved termisk konduksjon. Den blir i engelskspråklig litteratur betegnet ved symbolene κ eller K, mens ofte på tysk benyttes λ. I Norge er alle disse symbolene i bruk. Egenskapen angis med SI-enheten W/(m K) (Watt pr. meter og kelvin).
Verdier ved romtemperatur
Forbundet med stoffets termiske konduktivitet K, er dets varmemotstand R definert som
der d er tykkelsen til materialet og A er arealet som varmen gjennomstrømmer.
Bullet Proof (film, 1920)
Bullet Proof er en amerikansk stumfilm-western fra 1920, regissert av Lynn Reynolds. Hovedrollen spilles av Harry Carey.
Termisk konduktivitet
Verdier ved romtemperatur
Varmemotstanden i et stoff, R, er invers av varmegjennomgangskoeffisienten, eller stoffets U-verdi.
Bullet Proof (film, 1920)
Det er usikkert om den er gått tapt.
Handling
Pierre Winton lover å ta hevn etter at faren hans blir myrdet av en kjeltring ved navn McGuirk. Men samtidig som han jakter på McGuirk, kommer Pierre over Mary Brown som har blitt hardt skadet i et steinras. Når han forsøker å redde henne blir Pierre også fanget og slått bevisstløs på grunn av et annet steinras.
Han blir deretter reddet av Jim Boone og hans gjeng med fredløse, og Pierre slutter seg snart til gjengen deres. Boones datter Jackie blir etter hvert forelsket i ham. Men Pierre elsker fremdeles Mary, som han har blitt skilt fra. I mellomtiden kommer Pierre endelig på sporet av McGuirk, og tar umiddelbart opp jakten på ham.