cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nasjonalsosialisme
Fremvekst av nasjonalsosialismen
Kapitalister og konservative i Tyskland fryktet at en overtakelse av kommunistene var uunngåelig og de stolte ikke på at de demokratiske partier i Weimarrepublikken ville være i stand til å motstå en kommunistisk revolusjon. En voksende mengde kapitalister begynte å se mot den nasjonalsosialistiske bevegelsen som en skanse mot bolsjevismen. En viktig forklaring på dette er at i den nasjonalsosialistiske politikken fremdeles var mulig å ha privat eiendomsrett til kapital og bedrifter, noe kommunistene ville avskaffe med makt. Etter at Mussolinis fascister tok over makten i Italia i 1922, presenterte fascismen seg selv som et realistisk alternativ til «kommunisme», spesielt gitt Mussolinis suksess i å knuse kommunismen og anarkistiske bevegelser som hadde destabilisert Italia gjennom en bølge av streiker og fabrikkokkupasjoner etter den første verdenskrig. Fascistpartier ble dannet i utallige europeiske land.
Ifølge Franz Neumann var rettsapparatet i Tyskland også klart høyrevridd. I perioden 1918–1922 begikk venstreorienterte 22 politisk mord, mens høyreorienterte begikk 354 politiske mord i landet. Det ble avsagt 10 dødsdommer mot venstreorienterte, ingen mot høyreorienterte som generelt fikk korte straffer (gjennomsnitt fire måneder gjennomsnitt 15 år for venstreorienterte). Hitler ble i 1923 ikke utvist slik han etter loven skulle fordi han ifølge domstolen følte seg tysk.
Det britiske, konservative partiet og de høyreorienterte partiene i Frankrike så med velvilje mot det nasjonalsosialistiske regimet i midten av og på siste del av 1930-tallet, selv om de hadde startet å kritisere nasjonalsosialistenes totalitarisme. Noen samtidige kommentatorer hevdet likevel at disse partiene fremstod som støttespillere til nasjonalsosialistene.
Blant faktorer som fremmet fremveksten av nasjonalsosialismen kan nevnes:
Ideologisk konkurranse
Nasjonalsosialistene ble klart største parti ved valgene i 1932. Samlet fikk de 37,3 prosent ved valget i juli og 33,1 prosent ved det siste frie valget i november 1932. Oppslutningen om nasjonalsosialistene var sterkest blant troende protestanter, i landdistrikter og småbyer, blant selvstendig næringsdrivende og administrativt ansatte i offentlig og privat sektor.
Flere historikere som Ian Kershaw og Joachim Fest argumenterer for at Hitler og nasjonalsosialistene var en av mange nasjonalistiske og fascistiske grupperinger som eksisterte i Tyskland og konkurrerte om lederskapet av den antikommunistiske bevegelsen og, kan hende også av den tyske stat. Videre hevder de at fascismen og den tyske varianten, nasjonalsosialismen, ble den utfordreren til kommunismen som seiret fordi de var i stand til å appellere både til etablissementet som så nasjonalsosialismen som en barrikade mot bolsjevismen så vel som en base av arbeiderklassen, og spesielt den voksende underklasse av arbeidsløse og arbeidsuskikkede, og en stadig større del av middelklassen som ble svekket og forarmet. Professor Dick Geary påpeker imidlertid at nasjonalsosialistene bare oppnådde begrenset oppslutning blant industriarbeiderne og de arbeidsløse som i langt større grad sluttet opp om kommunistene. Ifølge Geary oppnådde nasjonalsosialistene maksimalt 13 prosents oppslutning blant de arbeidsløse i frie valg, sammenlignet med 37,3 prosent i befolkningen samlet ved valget i juli 1932. Både i middelklassen, blant bønder og mer konservativt orienterte deler av arbeiderklassen, særlig blant arbeidere på landsbygda, appellerte den nasjonalsosialistiske bruken av sosialistenes retorikk til utilfredsheten med kapitalismen, samtidig som den presenterte en politisk og økonomisk modell som avkledde «sosialismen» alle dens elementer som var truende for kapitalismen, slik som konseptet om klassekamp, «proletariatets diktatur» og arbeiderstandens kontroll over produksjonsapparatet. Dermed lå veien også åpen for det samarbeidet med borgerlige partier som til slutt brakte nasjonalsosialistene i regjeringsposisjon.
Nasjonalsosialistene hadde sterkest støtte hos protestanter fra den lavere middelklassen, og disse var også overrepresentert i NSDAP. Nasjonalsosialistenes oppslutning var relativt lavest blant troende katolikker, som i hovedsak holdt seg til de katolske partiene Deutsche Zentrumspartei og Bayerische Volkspartei, og blant industriarbeidere i storbyene og de større industristedene, hvor kommunistpartiet og sosialdemokratene var dominerende. Majoriteten av arbeiderklassen forble kommunistisk og sosialdemokratisk orientert. Nasjonalsosialistene var heller ikke største parti i den rikeste delen av befolkningen. Her var det i stedet det konservative partiet Deutschnationale Volkspartei, som gikk i regjeringskoalisjon med nasjonalsosialistene fra januar 1933, som mottok sterkest støtte.
I NSDAP var medlemmer fra arbeiderklassen sterkt underrepresentert, og nazistenes valgfremganger gikk på bekostning av de tradisjonelle borgerlige partiene.
Kilde: Michael H. Kater, The Nazi Party (Oxford 1983) side 12,250
Forholdet mellom stat og næringsliv
Økonomien til Nazi-Tyskland var kapitalistisk, og ganske lik de vestlige alliertes.
Privat eiendomsrett ble bevart. Entreprenørisk autonomi ble ikke avskaffet, selv i opprustningssektoren og sektorer relatert til selvforsyning. Nazi-regimet brukte økonomiske incentiver for å stimulere næringslivet til å dekke sine behov. Nazistene tilbød næringslivet kontrakter som sikret statssubsidier og garantert profitt. Kontraktsfrihet ble bevart, til tross for utstrakte statlige reguleringer. Kontraktsfriheten ble også bevart i næringslivets forretninger med statlige etater. Næringslivet kunne normalt nekte å delta i statlige investeringsprosjekter, uten konsekvenser. Det gjaldt også prosjekter relatert til nazistenes fireårsplan, og i krigstid. Tooze hevder at selv i 1944 var det umulig for regimet å effektivt styre private investeringer. Næringslivet baserte sine investeringer på fremtidige profittforventninger, og regimet tilpasset sine kontraktstilbud etter næringslivets ønsker.
Nazistene støttet privat eiendomsrett både av ideologiske årsaker, og deres overbevisning om at privat eiendomsrett fører til effektivitet, tekniske fremskritt, og kostnadsbevissthet. Hitler var imot byråkratisk (statlig) styrt økonomi da den, ifølge ham, vil «garantere overlevelse av det svakeste gjennomsnittet [sic], og representerer en byrde for den høyere evne, flid, og verdi, og dermed være en kostnad for den generelle velferden.»
Nasjonalsosialistene gikk etter maktovertakelsen i 1933 imot den generelle europeiske tendensen til økt grad av offentlig eierskap i økonomien. Nazistene privatiserte en rekke store selskaper innen skipsverft-, gruve-, stål-, rederi-, og banksektoren. Også den tyske jernbanen, den gangen verdens største offentlig eide selskap, ble privatisert.
Reinli
Reinli er en bygd og grunnkrets i Sør-Aurdal kommune i Innlandet. Innerst i bygda ligger Stavedalen som er egen grunnkrets og tidvis blir omtalt som egen bygd.
Nasjonalsosialisme
Forholdet mellom stat og næringsliv
Nasjonalsosialisme og fascisme er beslektet i en økonomisk kontekst, og i begge systemer eksisterte det en korporativ kraft og et markedsbasert system som grunnlag for prisdannelsen. I tillegg ble fagbevegelsen kontrollert av myndighetene, slik at denne sto frem som mer sentralt styrte syndikaler i stedet for tradisjonell fagbevegelse med basis i grasrota. Denne idéen ble videreført i de periodene de hadde makt, med statlig kontroll som et middel for å eliminere forventede konflikter mellom ledelse og fagforeninger.
Reinli
Bygda er et gjennomfartsområde for hytteturister på vei til hytteområdene i Stavedalen og ved Søndre og Nordre Fjellstølen. Veidele midt i nedre del av bygda og vei ned til Europavei 16 i Bagn og fylkesvei 220 nordover langs vestsida av Begna gjennom Liagrenda til Sundvoll og sidevei til Europavei 16 i Aurdal og videre til nytt veidele i Åbjøra for fylkesvei 51 til Gol og Leira.
Nasjonalsosialisme
Økonomisk utvikling
Den nasjonalsosialistiske økonomiske praksis ble omgående opptatt av innenlandske saker, atskilt fra de ideologiske forestillinger om internasjonal økonomi.
Reinli
Næringsliv
Jord- og skogbruk, trevarefabrikk, matbutikk, overnatting og hytteleie på Nordre Fjellstølen i turistsesongen.
Nasjonalsosialisme
Økonomisk utvikling
Innenlandsk økonomisk politikk ble nærmere konsentrert om tre hovedmål:
Målene var rettet mot Weimarrepublikkens merkbare utilstrekkelighet og skulle også forsterke partiets innenlandske posisjon. På dette punktet fikk partiet suksess. Mellom 1933 og 1936 økte det tyske bruttonasjonalprodukt i gjennomsnitt med en årlig rate på 9,5 % og vekstraten for industrien isolert sett ble 17,2 %.
Denne ekspansjonen stimulerte tysk økonomi i den grad at den kom ut av den dype depresjonen og over til full sysselsetting på mindre enn fire år. Offentlig konsum økte i samme periode med 18,7 %, mens den private konsumøkingen var på 3,6 % årlig. Men produksjonen var snarere rettet mot konsum enn mot produktivitet (sysselsettingstiltak, ekspansjon av krigsmaskinen, initiering av verneplikten for å flytte arbeidende menn ut av arbeidsstyrken), inflasjonsdrivende trykk begynte å røre på seg igjen, men langt fra til de høydene man opplevde under Weimarrepublikken. Disse økonomiske kreftene, kombinert med krigsmaskinen, skapte en ekspansjon (og et ledsagende trykk for dets formål), som fikk noen til konkludere med at en europeisk krig ikke var til å unngå.
En del økonomer argumenterer for at ekspansjonen i den tyske økonomien mellom 1933 og 1936 ikke var et resultat av det nasjonalsosialistiske partiets arbeid, men mer en konsekvens av økonomisk politikk formet i løpet av den senere tid av Weimarrepublikken som nå fikk sin virkning. Dessuten hadde det blitt påpekt at mens det ofte er populært å tro på at nasjonalsosialistene gjorde slutt på hyperinflasjonen, var det slik at slutten på hyperinflasjonen kom flere år før disse kom til makten. Oppgangen kom hovedsakelig som følge av en internasjonal oppgangskonjunktur, men var i tillegg finansiert gjennom en utstrakt bruk av veksler det ikke var dekning for, regissert av Hjalmar Schacht.
På den internasjonale arena mente NSDAP at den globale depresjonen i 1930-årene berodde på en internasjonal bankintrige. Intrigen var kontrollert av krefter knyttet til jødene, og dette ga en ytterligere ideologisk motivasjon for utslettingen av jødene i holocaust.
Det er verdt å merke seg at NSDAPs forståelse av internasjonal økonomi var svært begrenset. Dette gjorde internasjonal økonomisk teori til en støttende faktor i den politiske ideologi i stedet for partiprogrammets enkelte punkter slik som det praktiseres i de fleste moderne politiske partier.
Virkninger av den nasjonalsosialistiske ideologien
Ideologiens teorier ble brukt til å forsvare den totalitære, politiske agenda, her inngikk uforsonlig rasistisk hat og undertrykkelse med bruk av statens midler, og undertrykkelse av dissidenter.
Andre verdenskrig kan på flere måter sees som et direkte resultat av nasjonalsosialismen. For det første måtte den ekstreme nasjonalismen med ideen om at alle tyskere måtte samles i ett rike nødvendigvis lede til konflikt med Polen, hvor det fantes en betydelig tysk minoritet i grenseområdene. For det andre førte den ekstreme antikommunistismen og Hitlers forestilling om et uunngåelig generaloppgjør med «jødebolsjevismen» til at Tyskland etter 1933 ble ensidig fokusert på militær opprustning. Opprustningen og de andre store offentlige byggeprosjektene, skapte store underskudd på handelsbalansen og på statsbudsjettet. Hitler var avhengig av støtte fra de tyske kapitalistene og det var aldri aktuelt å inndra deres eiendommer. Staten tok i stedet opp store lån gjennom å utstede statlige garantier for innkjøpte varer heller enn å betale med penger. Samtidig var Hitler veldig bevisst på erfaringene fra novemberrevolusjonen i 1918, da tyske arbeidere hadde gjort opprør mot staten, og at nasjonalsosialistene aldri hadde hatt støtte fra flertallet i den tyske arbeiderklassen. Ifølge den britiske historikeren Timothy Mason, skapte dette en frykt for revolusjon hos Hitler som førte til at han avviste kravene om innstramminger i lønn og velferdsgoder for arbeiderklassen som næringslivslederne og den mer konservative fløyen i NSDAP ønsket å gjennomføre for å balansere økonomien. Den eneste måten Hitler kunne komme seg ut av den økonomiske knipetangen, var ved å erobre nytt territorium i Øst-Europa som kunne plyndres brutalt for å opprettholde levestandarden i Tyskland. Akkurat som andre fascistregimer, vektla også det nasjonalsosialistiske regimet antikommunisme og lederprinsippet (Führerprinzip), et nøkkelelement i ideologier der herskeren innlemmer den politiske bevegelsen i nasjonen. Men i motsetning til andre fascistiske ideologier var nasjonalsosialismen sterkt rasistisk. Noen manifestasjoner av den nasjonalsosialistiske rasismen var:
Antigeistlighet var også en del av nasjonalsosialistiske ideologi, selv om den aldri ble utøvd fordi nasjonalsosialistene ofte brukte kirken til å rettferdiggjøre sin holdning og inkluderte flere kristne symboler i det tredje rike.
Den primære, intellektuelle virkning av nasjonalsosialismen har kanskje vært at deres doktriner har brakt vanry til forsøk på å bruke biologi til å forklare eller influere sosiale forhold.
Terminologi og symbolikk inspirert av nasjonalsosialismen og det tredje rike
Mangfoldet i grusomheter og ytterlighetene i ideologien som nasjonalsosialistene bekjente seg til har gjort nasjonalsosialisme og nazisme beryktet i hverdagstale og i historiefaget. Termen nazist har blitt ett allment, generisk skjellsord. Det samme kan sies om Führer (fører), fascist, Gestapo (kort form av Geheime Staatspolizei, det hemmelige statspoliti), über (fra Übermensch, overlegen, «arisk» person i motsetning til Untermensch) eller Hitler. Slike termer blir brukt til å beskrive mennesker eller dets oppførsel som i overmål autoritær eller ekstrem.
Begrepene blir også brukt til å beskrive noen eller noe som oppfattes strengt eller doktrinært. Eksempler som er i bruk i USA er «grammar Nazi», «feminazi», «open source Nazi», og «übergeek». Slik bruk virker fornærmende på noen, som indikert av kontroverser funnet i sladrepressen om «Seinfeld suppenazist-episode».
I engelsk språk kan det i noen sammenhenger forekomme at engelske termer «germaniseres» for å gi inntrykk av overlegenhet på en eller annen måte, eller for å uttrykke makt og brutalitet. Eksempelvis kan det gjøres med å bytte ut bokstaven «C» med «K» som i «kool» og «kommando». Velkjente «germaniseringer» i navn er heavy metal band som «Mötley Crüe» og «Motörhead».
Øyvind Sørensen
Sørensen var ansatt i Aftenposten 1909–1914 og 1918–1962, og i VG 1914–1918. Han ble særlig kjent for sine treffsikre portretter, blant annet i Aftenpostens A-magasinet. Han tegnet også i ukebladet Urd, i vittighetspressen og i andre ukeblad og julehefter. Han illustrerte over 60 bøker, bl.a. Henrik Haugstøls bøker om det gamle Christiania. Mest kjent er hans illustrasjoner til Trangviksposten (4.–7. samling), som han ble knyttet til i 1914. Dessuten deltok han på en rekke utstillinger med frittstående arbeider, og er representert i Nasjonalgalleriet.
Nasjonalsosialisme
Terminologi og symbolikk inspirert av nasjonalsosialismen og det tredje rike
Andre lignende fenomener finner vi i typografi. Noen trekker sterke assosiasjoner mellom nasjonalsosialistisk propaganda og bruk av skriftsnitt for gotisk skrift som fraktur eller schwabacher. En mindre sterk assosiasjon gjøres med skriftsnittet futura, som noen ganger beskrives som «germansk» eller «kraftfullt». Frakturen ble innført som offisiell, nasjonal skrift i Tyskland i 1935, men forkastet i 1941 for å lette kommunikasjonen med okkuperte land der befolkningen var vant til vanlige, latinske antikvaskrifter.
«Hellige steder»
Ettersom mange av nasjonalsosialismens tilhengere, særlig etter andre verdenskrig, så på ideologien som en åndelig retning, beslektet med religion, oppsto det naturligvis noen mål for pilegrimsreiser til «hellige steder». Blant disse er:
Nasjonalsosialisme og/eller nazisme
Det finnes klare nyanseforskjeller mellom de to begrepene nasjonalsosialisme og nazisme som i eldre, leksikalske sammenhenger fortsatt behandles som synonymer. Dette kan ha medvirket til at begrepet nasjonalsosialisme er i ferd med å gå ut allment i norsk språk som synonym til nazisme. Andre grunner til at begrepet er i ferd med å gå ut av bruk, kan være at ideologien verken er sosialistisk eller nasjonalistisk. Den bryter med de grunnleggende verdier i sosialismen og er derfor ikke sosialistisk. Den er heller ikke nasjonalistisk fordi den setter rasespørsmål foran nasjonale spørsmål.
I Østblokken ble nasjonalsosialisme kun omtalt med den italienske betegnelsen fascisme. Årsaken var at man ønsket å unngå at denne ideologien ble forbundet med sosialisme.
Gainesville
Gainesville er navnet på flere steder i USA:
Justisråd
Justisråd var en dansk og norsk tittel, som fra 1661 ble tildelt medlemmer av Høyesterett. Den var plassert i tredje eller fjerde rangklasse. Etterhvert ble det slakket på tilknytningen til høyesterett og tittelen ble tildelt som en hedersbevisning, eller tittelen kunne bli kjøpt mot å sette inn et pengebeløp i kongens kasse. I Sverige og Finland er justisråd (svensk: justitieråd) tittelen for dommerne i Høyesterett, og i Sverige fra 2011 også for dommere i Högsta förvaltningsdomstolen. Tittelen ble innført i Sverige i 1809.
KNM «Tromsø»
KNM «Tromsø» (sjøsatt 9. juni 1941 som HMS «Zetland» (L59)) var en britisk og norsk jager i Hunt-klassen, type II. Hun ble bygget på verftet Yarrow Shipbuilders, i Glasgow, Skottland. Skipet deltok i andre verdenskrig under britisk kommando som HMS «Zetland» og ble lånt til Norge og Sjøforsvaret i 1952, og solgt til samme i 1956. Hun fikk da navnet KNM «Tromsø» og var i norsk tjeneste frem til 1965.
Andre verdenskrig
HMS «Zetland» tjenstegjorde som eskortejager i Atlanterhavet i 1942-43, Malta-konvoier i 1942, Nord-Afrika 1942-43, Middelhavet i 1943-44, Egeerhavet i 1944 og Operasjon Dragoon som satte i land tropper i Sør-Frankrike i 1944.
Kretssimulator
En kretssimulator er et computerprogram som kan simulere elektriske og elektroniske kretser. Komponentene blir modellert og koplet sammen og hele kretsen blir så simulert etter gitte kriterier. I moderne programmer skilles det ikke mellom digitale og analoge simulatorer.
Input
Til programmet oppgir man
Komponenter som ikke er med i simulatorens bibliotek kan beskrives med et spesielt språk og finnes ofte tilgjengelig som tekstfiler fra komponentens produsent, for eksempel på Internett.
Hva beregnes
Simulatorer kan for det meste beregne
I tillegg kan beregninger, som for eksempel fourieranalyse foretas på simuleringsresultatet, og noen simulatorer kan produsere lydfiler eller laste lydfiler inn som kilde.
Hvordan?
De fleste simulatorer bruker den samme kjernen, beregningsmotoren, som er uten lisensrettigheter siden den er betalt av skattemidler. Navnet til denne motoren er SPICE (Simulation Program with Integrated Circuit Emphasis, eng: simulasjonsprogram med vekt på integrerte kretser). Programkjernen utvikles på University of California, Berkeley og har utviklet seg siden 1968. Komponentmodellene utformes i et språk som SPICE forstår, SPICE-modeller.
En simulator består av flere deler:
Av et hvilket som helst skjema kan en ny komponent dannes og lagres. Den gis et symbol som har tilkoplingene til utenverdenen og den får et navn. Senere kan en bruke mange instanser av denne komponenten samtidig. På engelsk, i simulatorprogrammene, heter disse subcircuits (no: "underkrets" direkte oversatt, eller bedre "frikrets").
Kretssimulatorer kan virke svært kostnadssparende for elektronikkindustrien; de gjør elektronisk utviklingsarbeid adskillig hurtigere enn ren laboratorieutvikling. Som oftest må kretsene likevel testes i laboratoriet før produksjon; simulatorene er ikke bedre enn modellene og kan derfor ikke erstatte laboratoriet. Kretskortets parasitt-induktiviteter og -kapasiteter kommer ikke med hvis de ikke settes inn som diskrete komponenter. Her er et eksempel på en beskrivelse av en N-kanal junction FET transistor 2N4338:
En simulator er også et meget godt læremiddel. Her kan ideer, komponenter og verdier testes ut presist og hurtig. I tillegg kan det dannes ideelle komponenter som ikke kan fremstilles i virkeligheten.
Mange simulatorer selges sammen med verktøy til utvikling av printplater (kretskort) og har ganske høye anskaffelseskostnader.
Noen produsenter av elektroniske komponenter tilbyr simulatorer til kundene sine slik at produktene kan testes ut av utviklere på kontoret. En meget god simulator for både Windows og MAC tilbys helt fritt og uinnskrenket under både navnene LTspice (ny) og SwitcherCad (eldre). Ved siden av de standard passive komponentene og de mest kjente transistorene og integrerte kretsene inneholder den spesialkomponenter fra firmaet som tilbyr simulatoren, Linear Technology. SPICE-modeller fra andre produsenter finnes uten vanskeligheter på Internet. Simulatoren har en meget god bruksanvisning, men denne inneholder ikke generell SPICE-informasjon.
Eksterne lenker
Her er noen lenker til engelskspråklige steder som omhandler LTspice.
Clara Hughes
Clara Hughes (født 27. september 1972 i Winnipeg, Manitoba, Canada) er en canadisk skøyteløper og syklist. Hun har vunnet olympiske medaljer i begge idrettene, og er dermed én av få som har tatt medalje i både sommer- og vinter-OL.
Karriere
Clara Hughes startet idrettskarrieren med skøyteløp, men i 1990 begynte hun å konkurrere på sykkelsetet. Fra banesykling gikk hun over til landeveissykling.
Hughes deltok i OL 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney. I Atlanta vant hun to bronsemedaljer, i landeveisrittet og i temporittet.
I sesongen 2000/2001 gjorde Hughes et vellykket comeback på skøyteisen, og kvalifiserte seg til VM enkeltdistanser i Salt Lake City. Hun kom på 11.-plass på 3000 meter.
Sesongen etter kvalifiserte hun seg til Vinter-OL 2002. Etter 10.-plass på 3000 meter, tok hun en overraskende bronsemedalje på 5000 meter, like foran lagvenninnen Cindy Klassen. Dette gjorde henne til den andre skøyteløperen som har vunnet medaljer i både vinter- og sommerolympiader, den første var Christa Rothenburger, som vant skøytegull på 1000 meter og sølv i sykkelsprinten i 1988.
Under OL 2006 i Torino gikk Clara Hughes til topps på 5000 meter.
Škoda Favorit
Škoda Favorit er en liten familiebil, produsert av den tsjekkiske bilprodusenten Škoda mellom 1987 og 1995.
Modellen er utstyrt med en 1.3-liters rekkemotor med fire sylindre og en effekt på 62 hestekrefter. Favorit er designet av italienske Bertone, og ble svært populær over hele Europa. En stasjonsvognutgave ble lansert i 1990 under navnet Forman, mens en pickup, Škoda Pickup, ble lansert i 1991.
Modellen ble erstattet av Felicia i 1995.
Wanderer
Wanderer var en tysk produsent av blant annet biler og sykler, grunnlagt 26. februar 1885 av Johann Baptist Winklhofer og Richard Adolf Jaenicke. Det hele startet som en sykkelforretning, men utviklet seg til en fabrikk som laget flere produkter, bl.a. Continental skrivemaskiner og ulike verktøymaskiner. Wanderernavnets historie: 26. februar 1885: Etablerte firmaet "Chemnitzer-Velociped-Depot Winklhofer & Jaenicke". 4. januar 1887: Wanderer ble tat ti bruk som navnet på selskapets sykler. 5. mai 1896: Firmaet "Winklhofer & Jaenicke, Schönau/Chemnitz" skifter navn til WANDERER Fahrradwerke AG.
Den første Wanderer motorsykkelen kom i 1902, og i 1905 den første prototypen på en bil. I 1907 kom en bil til. Fabrikken skiftet nå navn til Wanderer-Werke. Wanderer betyr «vandrer» eller «omstreifer», deres første logo var et våpenskjold med en stupende svale i og med firmagrunnleggernes navn på toppen, men dette var før de bygde biler, kun sykler.
Wanderer stilte ut sine motorsykler på bilutstillingen på Akershus 1909 gjennom Hans Erichsens Sportsforretning på Lilletorget. Bertel O. Steen sikret seg fra 1934 også agenturet for Wanderer som da hadde ligget 11 år i dvale her hjemme. Det ble aldri noen produksjon av disse første bilene, men i 1911 presenterte de Wanderer «Puppchen», den første riktige bilen fra Wanderer.
I 1932 ledet den saksiske delstatsbanken de fire merkene Audi, DKW, Horch og Wanderer sammen i konsernet Auto Union. Av Auto Unions fire merker ble Audi profilert som individualistmerket. Det kom tilbake på markedet i 1933, kombinerte DKWs forhjulstrekk med Wandererkomponenter, og ble bare bygget i små serier. I 1938/39 ble disse modellene fjernet til fordel for en mer konvensjonell, Horch-konstruert bil med bakhjulstrekk og Audi-emblem.
Både bil- og motorsykkelproduksjon opphørte i 1942. Etter andre verdenskrig havnet fabrikkene i øst-sonen og merket Wanderer forsvant.
Citroën Zabrus
Citroën Zabrus var en konseptbil produsert for den franske bilprodusenten Citroën av italienske Bertone. Modellen var basert på Citroën BX 4TC, og ble presentert på bilutstillingen i Torino, Italia i 1986.
Bilen var blant annet utstyrt med LCD-skjermer i dashbordet. Den hadde 200 hk og en toppfart på ca. 227 km/h.
Roeselare
Roeselare er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern som inngår i det flamske språkområdet. Rodenbachbryggeriet holder til i Roeselare. Rådhuset i Roeselare står på UNESCOs verdensarvliste.
Rafael van der Vaart
Rafael Ferdinand van der Vaart (født 11. februar 1983) er en nederlandsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Van der Vaart er født i Heemskerk i Noord-Holland.
Han har tidligere spilt for, , , og klubben De Kennemers i hjembyen Heemskerk.
Landslaget
Han scoret 25 mål på 109 A-landskamper for.
Lars-Levi Læstadius
Lars-Levi Læstadius (født 26. desember 1909 i Umeå, død 16. august 1982) var en svensk teatermann, dramatiker og teatersjef som var sønnesønns sønn av den svenske kirkemannen Lars Levi Læstadius. Læstadius var sjef for Helsingborgs stadsteater 1946–1950 og 1968–1973, for Malmö stadsteater 1950–1960 og for Stockholms stadsteater 1960–1965.
Friidrett under Sommer-OL 1956 – 800 meter menn
Ævelsen 800 meter menn ved Sommer-OL 1956 ble arrangert på Melbourne Cricket Ground i Melbourne. Det deltok totalt 38 utøvere.
Audun Boysen som representerte Norge, fikk en bronsemedalje.
Kvalifiseringsheatene
Det ble avholdt fem heat, de tre raskeste utøverne i hvert heat kvalifiserte seg til semifinalene.
Semifinaler
To semifinaler ble avholdt, de fire raskeste utøverne i hver semifinale kvalifiserte seg til finalen.
Dire Straits
Dire Straits var et britisk rockeband dannet i 1977 av brødrene Mark og David Knopfler sammen med John Illsley og Pick Withers. Gruppen arbeidet innenfor klassisk rock med et nedtonet lydbilde. Dire Straits er en av de mestselgende rockegruppene i historien.
Til sammen hadde Dire Straits i 2005 vært 1100 uker på platelistene i Storbritannia, femte meste av alle (bak Queen, Beatles, Elvis Presley og U2). Brothers in Arms var den første CD-platen som solgte 1 million kopier og gjorde Dire Straits til stjerner. Ifølge Business Insider er bandet det 50. mest populære rockegruppen i historien. Albumet medvirket til utbredelsen av musikk-CD blant annet gjennom gruppens samarbeid med Philips (som sto bak utviklingen av musikk-CD) om en stor reklamekampanje i 1985. Rolling Stone har «Sultans of Swing» på listen over de 100 beste debutene.
Mark Knopfler er bandets dominerende frontfigur, og broren David Knopfler gikk lei i arbeidet med tredje album i 1980 og forlot bandet. Etter hvert fungerte resten av bandet bare som backing for Mark Knopfler uten egen identitet, mens Knopfler lett gjorde solokarriere uten bandet. Musikken er preget av Knopflers særegne spillestil med glassklart, presist og følsomt gitarspill i tradisjonen etter Chet Atkins og Eric Clapton og er påvirket av country og bluegrass. Knopflers ferdigheter gjør at han regnes blant de fremste rockegitarister. Dire Straits videreførte på 1980-tallet til dels den progressive rocken fra 1970-tallet med lange, sammensatte komposisjoner med symfonisk preg, for eksempel «Telegraph Road». Knopfler er utdannet lærer med hovedfag i litteratur og skriver avanserte, ofte vittige tekster til dels med politisk innhold og litterære referanser. Knopfler har begrenset repertoar som vokalist. Knopfler har privat levd et tilbaketrukket liv og har vært ubekvem med stjernestatusen. Bård Ose anser alle Dire Straits' studioalbum som gjennomført gode. Knopfler er en beundret og respektert gitarist med en personlig stil. Lydbildet i Dire Straits var i tillegg til gitar preget av mye keyboard. Blokhus og Molde beskriver Dire Straits som «nytradisjonalister».
Gruppen skilte seg fra punkrocken, new wave og disco som dominerte på den tiden. I bandets tidlige dager spurte Mark Knopfler pubinnehavere om de kunne senke volumet til forsterkerne slik at gjestene kunne konversere mens bandet spilte. Bandet la vekt på musikalske kvaliteter og ferdigheter, Knopfler holdt som frontfigur en nedtonet og uglamorøs stil.
Bandet hadde stor utskifting på 1980-tallet med Knopfler som gjennomgangsfigur (bare John Illsley ble værende). Bandet ble fra begynnelsen av særlig populære i USA der bandets musikk var mer akseptabel på radiostasjonene enn annen britisk musikk på den tiden. Gjennombruddslåten «Sultans of Swing» er en country- og blues-inspirert tradisjonell rockelåt, og Dire Straits gikk med den mot strømmen.
Bakgrunn og gjennombrudd
Mark og David Knopfler vokste opp i Glasgow og Newcastle. Etter studier ved Leeds University spilte Mark Knopfler en tid i pubbandet Brewer's Droop mens han tjente til livets opphold som lærer. Mark Knopfler flyttet til London tidlig på 1970-tallet, og han ble der kjent med bassisten John Illsley (som han delte leilighet med) og trommeslager Pick Withers. David Knopfler var sosialarbeider, mens Illsley arbeidet på et trelastlager. De etablerte Dire Straits som til å begynne med var et konsertband i Sør-London, og arrangerte konserter på egen hånd med alt det praktiske arbeidet. Bandnavnet betyr «knipe» eller en vanskelig situasjon.
Et prøveopptak med «Sultans of Swing» i mai 1977 ble sendt til radiomannen Charles Gillett med programmet Honkey Tonk på Radio London, og hyppige radiospillinger førte til interesse fra plateselskapene. I februar 1978 spilte gruppen inn sitt første album Dire Straits hos selskapet Vertigo. Warner Brothers Records distribuerte albumet i USA, og i mars 1979 var albumet nummer 2 på Billboard. Knopfler var da i slutten av 20-årene og hadde arbeidet som lærer og journalist i Yorkshire Evening Post. Bob Dylan, Eric Clapton og J.J. Cale ble fans av Dire Straits. Dylan var på Dire Straits konsert i Los Angeles og inviterte Knopfler til å bidra på Slow Train Coming og senere på Infidels som produsent og gitarist. Knopfler medvirket på Steely Dans Gaucho i 1980.
Dire Straits spilte inn og ga ut sitt første album med samme navn i 1978, uten nevneverdig suksess. Fem måneder senere ga de ut en singel med låten «Sultans of Swing», som ble en populær listeklatrer, og som førte til at salget av albumet tok av. Deres andre album, Communiqué (1979), fulgte, og begge albumene har det karakteristiske rolige lydbildet. Bandet ble kritisert for å kopiere seg selv på andre albumet, og Communiqué regnes som noe svakere enn debutalbumet. Knopfler ville derfor prøve noe nytt på det tredje albumet.
Videreutvikling
Det tredje albumet, Making Movies (1980), hadde med seg keyboardisten Roy Bittan, kjent fra Bruce Springsteens band, og markerte en utvikling mot komplekse arrangementer og produksjoner, musikalske kjennemerker som skulle ble med videre i gruppens karriere. David Knopfler var ennå medlem av Dire straits og var derfor - til å begynne med - med på noen av låtene på Making Movies, som på grunn av Roy Bittans deltakelse, kunne minne om noen av Springsteens låter fra den tiden. På grunn av en mer og mer åpenbar konflikt mellom Knopfler-brødrene, endte det hele med at David mer eller mindre ble tvunget ut av Dire straits, med det til følge at David sine bidrag ble slettet og låtene spilt inn på nytt, nå med Mark som eneste gitarist.
Making Movies nådde fjerde plass på britiske platelister.
På Love Over Gold er innflytelsen fra USA, blant annet Dylan og Springsteen, tydelig. Knopfler hadde flyttet til New York og arbeidet intenst og nøye med melodiene som inkluderte den uvanlig lange «Telegraph Road». Korteste låt var på seks minutter. Albumet gikk til topps på britiske lister. Mike Manieri spilte vibrafon, og Ed Walsh styrte synthesizeren. Knopfler hadde andre prosjekter som filmmusikken til Local Hero (1983). I 1984 ga bandet ut Alchemy, et dobbelt livealbum, og begynte samme år arbeidet med Brothers in Arms. Alchemy fokuserer på de lange melodiene. Den ubrukte låten «Private Dancer» fra arbeidet med Love Over Gold ga Knopfler til Tina Turner.
Brothers in Arms og senere
Albumet Brothers in Arms (1985) var bandets største suksess og topp platelister over hele verden. Bandet innledet en stor verdensturne samme år med 117 byer og 250 konsertlokaler, inkludert 13 utsolgte konserter på Wembley. Albumet var til forskjell fra de foregående basert på fire-minutters poplåter, og bandet fikk flere hitsingler fra albumet, inkludert «Money for Nothing», som også ble fulgt opp med gruppens første musikkvideo som ble spilt på MTV i Storbritannia. Låten var skrevet av Knopfler/Sting, og sistnevnte synger de høye partiene gjennom hele sangen. Dette mer poppregede albumet avviker fra den lange linjen i bandets historie. Albumet regnes blant de mestselgende i historien med over 30 millioner eksemplarer og det mest solgte britiske musikkalbum gjennom tidene. I Norge lå albumet i 11 uker på 1. plass. Steve Barrons musikkvideo til Money for Nothing ble brukt til å markedsføre Boschs datamaskin. Videoen til «Money for Nothing» og videoen til a-has «Take on Me» var de største videosuksessene på 1980-tallet. Dire Straits bidro til Live Aid på Wembley sommeren 1985, noe som stimulerte salget av deres nye album. Det har vært diskutert om teksten til «Money for Nothing» er homofob, sexistisk og rasistisk.
Den kommersielle suksessen til Brothers in Arms ble godt hjulpet av at platen var en av de første digitale innspillingene og var produsert for det da nye formatet, CD, noe som gjorde albumet til symbol for nye teknologien. CD-en ble lansert i 1982 og var til å begynne med brukt til klassisk musikk og ikke rock. Videre bidro det nye formatet til at Knopflers nøyaktige produksjonsverdier på tidligere album fikk fansen til å kjøpe hele katalogen. Delvis som et resultat av dette og en suksessfull opptreden på Live Aid, ble Dire Straits en av verdens største salgsuksesser i midten av 1980-årene. Populariteten til bandet strekker seg lenger enn Storbritannia og USA — i andre deler av verden inkludert India, Sørøst-Asia og Afrika, er Dire Straits en av de mest kjente av de vestlige gruppene.
I 1990 etablerte Knopfler country-rock-bandet Notting Hillbillies ved siden av Dire Straits. En lang periode med inaktivitet fulgte etter suksessperioden, og i løpet av de neste seks årene var de eneste utgivelsene noen samlealbum og konsertalbum. Gruppens siste studioalbum, On Every Street (1991), ble utgitt til blandet mottagelse og moderat salgssuksess. I ettertid avslo countrymusikeren og sangeren Vince Gill, (som sang bakgrunnsvokal på albumet), tilbudet om å bli fullt medlem av gruppen. Mark Knopfler ville senere konsentrere seg om soloprosjekter og filmmusikk, og han oppløste bandet i stillhet.
Dire Straits valgte å oppløse seg i 1995 etter utgivelsen av albumet Live at the BBC siden alle de ni medlemmene holdt på med separate prosjekter. Bandets medlemsrekke har forandret seg siden starten, med bare Mark Knopfler og John Illsley som faste medlemmer. Knopfler forble den primære kraften bak bandet og skrev mesteparten av sangene.
I 2018 ble bandet innvotert i Rock and Roll Hall of Fame. Ingen av Knopfler-brødrene var til stede ved markeringen.
Diskografi
{|
David Proval
David Aaron Proval (født 1942) er en amerikansk skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Proval ble født i Brooklyn, New York.
Han filmdebuterte i Mean Streets (1973) og har siden hatt biroller i blant annet Frihetens regn (1994), The Siege (1998) og Smokin' Aces (2006).
Han har også medvirket i produksjoner på TV. Blant annet hadde han tre gjesteroller i tv-serien Sheriffen (Picket Fences) på 1990-tallet, samt seks gjesteopptredener i komiserien Alle elsker Raymond (2000–2001). Han har ellers hatt enkeltopptredener i kjente serier som blant annet Kojak (2003), Miami Vice (1985), Lov og rett i L.A. (1990) og Presidenten (2000). I 2000 spilte han rollen som den brutale mafiafyren Richie Aprile i tv-serien Sopranos. Han var en sentral skikkelse i seriens andre sesong og det er fra denne rollen han huskes best.
Li Dan (Andrea Dittis)
Li Dan (kinesisk: 李旦; katolsk kristennavn: Andrea Dittis; død 1625) var en prominent kinesisk handelsmann i Øst-Asia. Han stammet opprinnelig fra Quanzhou i provinsen Fujian i Kina.
Li hadde en periode Manila som base for sin handelsvirksomhet, men flyttet så til Hirado i Japan. Der ble han med i shuinsenhandelen, med en formelt skarlagensrødt beseglet lisens fra Tokugawa-shogunatet. Han ble leder for det kinesiske samfunn i Hirado og hadde sin residens i den engelske sektor av byen.
Etter hans død ble Li Dans forretninger og posisjon i lokalsamfunnet arvet av Zheng Zhilong.
Aggressive inline (videospill)
Aggressive Inline er et videospill fra 2002 utviklet av Z-Axis Ltd. og Full Fat og utgitt av Acclaim Entertainment. Spillet basert rundt sporten inline skating (rulleskøyter) og har med profesjonelle inline skaterere som Chris Edwards, Eito Yasutoko, Franky Morales, Jaren Grob and Taïg Khris.
Teratoscincus
Teratoscincus er en særpreget slekt gekkoer med seks arter, som er utbredt i ørkenstrøk i Sentral- og Sørvest-Asia. De har store øyne, og glatte skjell, som minner om dem hos skinker.
To arter, T. bedriagai og T. microlepis lever i Sørvest-Asia sør for Kopet Dag og Hindukush i Iran, Afghanistan og Pakistan. To arter finnes i ørkenene i Vest-Kina og Mongolia, T. przewalski i Taklimakan og Gobi, og T. roborowskii i Turfandepresjonen.
Den femte arten, T. scincus, er ifølge nyere forskning bare utbredt i Turanbekkenet øst for Det kaspiske hav. Teratoscincus-populasjonene på den iranske høyslette, og i de østlige delene av Arabia ble tidligere blitt regnet som en underart av  T. scincus, men analyse av mitokondrielt DNA tyder på at de bør regnes som en egen art, T. keyserlingii.
Ytterligere en art, T. toksunicus, ble beskrevet fra Xinjiang i 1989. Den er knapt nok nevnt i seinere litteratur, så om det er vanskelig å avgjøre om denne arten er gyldig.
Norge under Vinter-OL 1948
Norge under Vinter-OL 1948. Førtini sportsutøvere fra Norge, førtifem menn og fire kvinner, deltok i seks grener under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. De deltok i alpint, bobsleigh, kunstløp, langrenn, skihopping, skøyter og kombinert. Norge ble beste nasjon sammen med Sverige med fire gull-, tre sølv- og tre bronsemedaljer. Skihopperen og alpinisten Birger Ruud var norsk flaggbærer under åpningsseremonien.
30px|Alpint Alpine grener
Menn
Alpin kombinasjon, menn
Tidene fra det ordinære utforrennet var tellende også i kombinasjonen, mens det ble avviklet et eget slalåmrenn.
Kvinner
Alpin kombinasjon, kvinner
30px|Kunstløp Kunstløp
Singel, kvinner
Parløp
Liste over NASCAR-team
Dette er en liste over NASCAR-team, en liste over alle team som konkurrerer i en av NASCARs tre øverste divisjoner (Nextel Cup, Busch Series og Craftsman Truck Series). Heltidsteam er team som forsøker å kvalifisere seg for alle løp i sin divisjon (med svært få unntak, slik som de som står over grunnet tekniske problemer eller dødsfall). Deltidsteam er team som er aktive, men som ikke deltar i kvalifiseringen i alle løp.
VM i friidrett 2009
Det tolvte VM i friidrett ble arrangert sommeren 2009 på Olympiastadion i Berlin, med øvelsene maraton og kappgang inne i byen ved Brandenburger Tor. Mesterskapet startet 15. august og avsluttes den 23. august.
VM i friidrett var årets største sportsbegivenhet i verden i 2009 og tredje største sportsarrangement etter sommer-OL og vinter-OL i antall øvelser.
Norges resultater
Norge stilte med 14 utøvere under mesterskapet.
Gull i spydkast til Andreas Thorkildsen og gull i 50 km kappgang til Trond Nymark ble Norges medaljebeholdning, etter at den tidligere VM-mesteren på 50 km kappgang ble diskvalifisert for doping. 24. mai 2016 ble den tidligere gull-vinneren offisielt strøket fra listene, og Nymark utropt til verdensmester. 6. juli 2016, nesten syv år etter seiersløpet, mottok Trond Nymark endelig sin gullmedalje i en medaljeseremoni under friidretts-EM i Amsterdam.
Kjersti Tysse Plätzer var Norges tredje medaljehåp under mesterskapet, men ble disket fra øvelsen. Se også Norge under VM i friidrett 2009.
Sammendrag
Under VM i friidrett 2009 ble det satt tre verdensrekorder og fem mesterskapsrekorder. Jamaicas Usain Bolt gjentok bragden fra Sommer-OL 2008 og noterte en ny verdensrekord både på 100 og på 200 meter. Videre satte polske Anita Włodarczyk en ny verdensrekord i damenes sleggekast.
Videre ble det satt mesterskapsrekord av Melaine Walker på damenes 400 meter hekk, Jamaicas herrelag på 4 x 100 meter stafett, Ezekiel Kemboi på 3000 meter hinder, Abel Kirui i maraton og Kenenisa Bekele på 10 000 meter. Bekele ble ved siden av Bolt en av mesterskapets konger da han vant gullet på både 5 000 meter og 10 000 meter.
I tillegg til rekordene vil nok mesterskapet bli husket for at Jelena Isinbajeva endte sist i damenes stavhopp da hun rev på inngangshøyden. Videre for damenes spydkasting der hjemmekasteren Steffi Nerius vant gull i sitt siste store mesterskap. Ytterligere et minne ble Steven Hooker som tross skade lyktes i å vinne gullet i herrenes stavhopp. Det oppsto ellers en diskusjon om kjønnstester innen idretten, etter at det sydafrikanske vidunderbarnet Caster Semenya vant gull på damenes 800 meter.
Anlegg
Olympiastadion er dimensjonert for 74 845 tilskuere, men på grunn av at en større seksjon er satt av til pressen, var det under mesterskapet plass til rundt 50 000. Stadionet er fredet, men fikk likevel en omfattende rehabilitering i forkant av fotball-VM i 2006 i størrelsesorden 242 millioner €.
Deltakerne bodde hovedsakelig på Hotel Estrel (950 rom) og Hotel Berlin (650 rom). Sportsbegivenheten ble radio- og TV-sendt i mer enn 190 land.
Søknadsprosess
Berlin fikk tildelt arrangementet av IAAF den 6. desember 2004, og vant da over de andre søkerbyene Brisbane (Australia), Brussel (Belgia), Casablanca (Marokko), Daegu (Sør-Korea), New Delhi (India), Split (Kroatia) og Valencia (Spania). Berlin by og Deutsche Leichtathletik-Verband (det tyske friidrettsforbundet) står som arrangører for mesterskapet, gjennom en egen arrangementskomité etablert i 2005.
К
К (minuskel: к) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet. Bokstavens utseende er avledet av den greske bokstaven kappa (Κ, κ), og i de mest vanlige skrifttyper er den øverste diagonale linjen bøyd. Bokstaven som minuskel er som de fleste andre kyrilliske bokstaver bare en mindre versjon av majuskelen. Bokstaven representerer samme lyd som en latinsk K, /k/.
Larmonien
Musikselskabet Larmonien ble stiftet 21. februar 1966 av en gruppe studenter i Aktive Studenters Forening, og er i dag det eneste interfakultære studentorkesteret ved Universitetet i Bergen.
Fra høsten 1969 ble øvingene avholdt på Hulen, og der holdt studentorkesteret til de neste 25 årene. Etter det ble øvingene flyttet til Det Akademiske Kvarter, før de til slutt flyttet til det nåværende øvingslokalet i Nygårdsgaten 1B.
Orkesterets uniform består av en iøynefallende rød sjakettjakke, med svarte bukser, hvit skjorte, svart sløyfe og studenterlue til. Musikselskabet Larmonien sørger ellers for å bringe både larm og sjarm til alle i Bergens gater og smau, alltid med sin edle beskytter Nygaardsgubben i spissen.
Musikselskabet Larmonien er alltid å se i Hovedprosesjonen på 17. mai, hvor de representerer Universitetet i Bergen. I tillegg til dette kan orkesteret også leies inn til andre spilleoppdrag, og det avholdes semesterlige konserter på Hulen. Utenom dette pleier også orkesteret å delta på studentorkesterfestivalen SMASH hvert semester, og dra på hyttetur på høstsemesteret.
Pipenøkkel
En pipenøkkel er en type nøkkelverktøy hvor verktøyhodet omslutter skruehodet. Nøklene er som regel sekskantet, og brukes da på skruehoder med utvendig sekskant.
Bruk
Pipenøkler brukes ofte med en skralle som gjør det mulig for brukeren å montere eller demontere en skrue uten å løfte verktøyet av skruen. Pipenøkler brukes også på boremaskiner, i hjulkryss og luftdrevne muttertrekkere, med mer. Mange skraller og pipenøkler har mulighet for å låses til hverandre, og kan da ofte løses fra hverandre igjen ved å trykke på en knapp. Mange skraller kan også endre retning eller låses slik at de fungerer som en vanlig fast nøkkel (lik som en fastnøkkel).
Lengden på verktøyarmen kan varieres for å gi mer eller mindre tiltrekkingsmoment. Lengre skralle gir lengre kraftarm, og dertil mer dreiemoment.
Momentnøkler fås ofte i form av skraller, og brukes ofte med pipenøkler.
Størrelser på piper (og skruehoder)
Sekskantpiper er den mest vanlige typen pipenøkkel. Verktøyhodet på pipenøkler fås vanligvis i metriske størrelser, alternativt i brøkbaserte tommemål. Verktøyhodene kan også fås i korte eller lengre varianter. Noen spesielle og mindre vanlige pipetyper er torxpipe (6 lober) og splinepipe (10 lober), som brukes i noen spesielle applikasjoner hvor det kreves svært høyt tiltrekkingsmoment.
Vanlige størrelser på standard metriske sekskantpiper er: