cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beverly Hills
Beverly Hills er en by i Los Angeles County i den amerikanske delstaten California. Beverly Hills ble stiftet i 1914 og grenser til byene Los Angeles og West Hollywood. Stedet hadde ca. 35,000 innbyggere i 2018. Beverly Hills er en velstående by dominert av mennesker med høy inntekt. Mange av Hollywoods filmstjerner bor i Beverly Hills.
Tauno Käyhkö
Tauno Olavi Käyhkö (født 6. mai 1950 i Rovaniemi) er en finsk-canadisk tidligere skihopper.
Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka med 66. plass (av 97 deltakere) i Oberstdorf 28. desember 1969. Sammenlagt i Hoppuka ble han nummer 3 i 1971/72 og nummer 4 i 1970/71. Hans beste enkeltresultat var 2. plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1972.
Han deltok i VM i 1970 og 1974, der hans beste resultat var 4. plass i storbakken i Štrbské Pleso i 1970 og 6. plass i normalbakken i Falun i 1974. I OL i Sapporo i 1972 ble han nummer 4 i storbakken og nummer 18 i normalbakken. Han ble nummer 49 av 51 deltakere i VM i skiflyging i Oberstdorf i 1973.
Etter 1973/74-sesongen skiftet Tauno Käyhkö nasjonalitet og konkurrerte deretter for Canada. Fra og med 1976 hoppet han igjen internasjonalt. I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 5 i storbakken og nummer 16 i normalbakken. I OL i Lake Placid i 1980 ble han nummer 26 i storbakken og nummer 30 i normalbakken.
Han ble nummer 55 sammenlagt i den første sesongen verdenscupen ble arrangert, sesongen 1979/80.
Tauno Käyhkö er nevø av kombinertløperen Erkki Luiro og skihopperen Tauno Luiro, som blant annet hadde verdensrekorden i skiflyging.
Iljusjin Il-102
Iljusjin Il-102 var et to-seters angrepsfly utviklet i Sovjetunionen. Konseptuelt beskrives Il-102 ofte som det siste i en rekke angrepsfly utviklet av Iljusjin som kan trekkes tilbake til den andre verdenskrigs Il-2. Il-102 ble på 80-tallet forsøkt utviklet som et alternativ til Sukhoj Su-25, flytypen som allerede én gang hadde blitt valgt foran forgjengeren til Il-102, men lyktes ikke. I 1993 fikk tilsynelatende Il-102 en siste sjanse da Russlands visepresident Aleksandr Vladimirovitsj Rutskoj gav sin støtte til videre utvikling, men med hans arrestasjon etter kuppforsøket i oktober 1993 ble også dette kapittelet lukket.
Bakgrunn og utvikling
Il-102 har sin bakgrunn i den prosjekterte Il-42 som på slutten av 60-tallet ble presentert som et alternativ til blant annet Sukhoj Su-25 i konkurransen om et nytt angrepsfly for Sovjetunionens flyvåpen. Il-42 var i høy grad basert på den tidligere Il-40, som ble kansellert i 1956, men skulle utstyres med nye motorer, og moderne avionikk og våpensystemer. I 1969 ble Sukhoj Su-25 valgt for videre utvikling, og Il-42 kom aldri lenger enn tegnebordet.
Iljusjin fortsatte imidlertid å jobbe på prosjektet på eget initiativ, og i 1980 begynte man å bygge prototypen til hva som da hadde fått betegnelsen Il-102. Og til tross for politiske forhindringer, på et tidspunkt hadde man fått ordre om å ødelegge prototypen, fløy Il-102 første gang 25. september 1982.
Beskrivelse
Il-102 er et lavvinget monoplan med to motorer og et mannskap på to. I motsetning til tidligere sovjetiske angrepsfly, inkludert Sukhoj Su-25, er ikke flyet bygd opp rundt et pansret kar, men har i stedet panseret systematisk plassert for beskyttelse av mannskap, motorer og andre vitale deler. Vingene er tilbakestrøkne og har en tykk vingeprofil som gir plass til tre bomberom i den indre seksjonen av hver vinge. Il-102 er utstyrt med et navigasjons- og våpensystem som gjør at flyet kan fly operative tokt hele døgnet og under dårlige værforhold.
Il-102 er utstyrt med to Klimov RD-33I turbofanmotorer, som tilsvarer standard Klimov RD-33 motorer uten etterbrennere. Motorene til Il-102 er derimot utstyrt med dreibare jetdyser som kan beveges nedover både under take-off og under flygning.
Bestykning
Il-102 er utstyrt med én GSj-30 2×30 mm kanon plassert på en bevegelig installasjon under buken, og kan beveges opptil 15° nedover. I halen er det plassert én GSj-23 2×23 mm kanon som fjernstyres fra bakre førerkabin.
Flyet er også utstyrt med i alt 14 festepunkter for våpenlast, 6 interne i bomberom, tre i hver vinge, og 8 eksterne, tre under hver vinge og to under buken. I alt kan Il-102 ta en våpenlast på 7 200 kg, hvorav 2 300 kg kan bæres internt i bomberommene. Våpen inkluderer bomber på opptil 500 kg hver, raketter, luft-til-bakke missiler og luft-til-luft missiler.
Liste over sogn i Møre bispedømme
Dette er en liste over sogn i Møre bispedømme.
Liste over kulturminner i Årdal
Liste over kulturminner i Årdal er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Årdal. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Ivar Brynildsen
Ivar Brynildsen (født 1959) var ansvarlig redaktør og daglig leder i avisa Valdres fra 2011 til 2021.
Brynildsen hadde de 30 årene før hatt forskjellige funksjoner i Østlandets Blad, Fredriksstad Blad, Nordstrands Blad og i Lokalavisene Oslo. Han var også ansvarlig redaktør og daglig leder i Lokalavisen Romerike som Orkla Media startet i 2005 og la ned i 2006.
Fylkesvei 4084
Fylkesvei 4084 går mellom Ytre Berge og Berge i Alleen i Lyngdal kommune. Veien er 490 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 589 (Vest-Agder).
Metasenter
Metasenter er et tenkt punkt som brukes i stabilitetsberegninger på skip og plattformer, og er normalt plassert i fartøyets midtplan. Metasenteret (M i figuren) beregnes av skipskonstruktøren. Skrogets oppdriftskrefter virker gjennom oppdriftsenteret (B i figuren,) og gjennom metasenteret (M) når fartøyet krenger i stille vann. For at fartøyet skal være stabilt og rette seg opp etter en krenging, må metasenteret (M) ligge over fartøyets tyngdepunkt (G i figuren).
SOLAS har krav til at GM ikke skal være under 0,15 m for lasteskip. Sjøfartsdirektoratet fikk etter Alexander Kielland-ulykken krav om GM over en meter for halvt nedsenkbare plattformer, mens oppjekkbare plattformer har krav om 0,5 meter. ABS krever bare at plattformer har positiv GM. Det Norske Veritas har ikke spesifikke krav til GM. Ulempen med en stor GM er at en får større bevegelser.
Gustav Fr. Lange
Gustav Fredrik Lange (født 22. februar 1861 i Halden, død 11. februar 1939 i Oslo ) var en norsk fiolinist, fiolinpedagog, teorilærer og komponist, i sin tid ansett som en av Norges ypperste.
Han var 2. konsertmester i Oslo Filharmoniske Orkester fra starten i 1919 og før den tid 1. konsertmester i Christiania Theater og Nationaltheatret. Med Ole Olsen og Edvard Grieg laget han musikk til Henrik Ibsens lystspill De unges forbund (Svenska Teatern, premiere 1901). I likhet med Ole Olsen var Lange frimurer og virket som dirigent og arrangør for Frimurernes orkester (1921–36). I Halden hadde han kammerkvartett med Oscar Borg (hans fiolinlærer i ungdommen), Markus Boberg og cellisten Hamilton.
Med Peter Brynie Lindeman satt han i redaksjonen for Orkestertidende – blad for musikere og musikervenner (1892–94). Lange var medstifter av Oslo musikklærerforening, Norske musikklæreres landsforbund og Norsk Tonekunstnersamfund. Han var også lærer i fiolin samt teori og harmonilære ved Konservatoriet i Oslo (1889–1937).
Fujitaskalaen
Fujitaskalaen er en skala som oppdeler tornadoer i en rekke klasser fra F0 til F5, hvor F5 er de kraftigste og mest alvorlige. Skalaen er oppkalt etter den amerikanske meteorologen Theodore Fujita.
Jørgen Løvland
Jørgen Gunnarson Løvland (født 3. februar 1848 i Evje i Setesdal, død 21. august 1922 i Kristiania) var en norsk lærer, redaktør og politiker (V). Han var en av Norges fremste politikere i nærmere 35 år, og jobbet for norsk politisk og kulturell selvstendighet. Han var særlig opptatt av norskhet og målsak. Løvland var sentral under unionsoppløsningen i 1905 som Norges siste statsminister i Stockholm og Norges første utenriksminister 1905–1908. Han var statsminister 1907–1908 samt kirke- og undervisningsminister 1915–1920.
ZDF-Magazin
ZDF-Magazin var et tysk nyhetsmagasin som gikk på den vesttyske TV-kanalen ZDF fra 1969 til 1988. Programmet ble ledet av den kjente journalisten Gerhard Löwenthal. Magasinet ble sendt annenhver uke, og bestod hovedsakelig av politiske reportasjer. Det ble særlig kjent for sitt fokus på forholdene i det kommunistisk-styrte Øst-Europa.
Jørgen Løvland
Bakgrunn
Løvland var bondesønn fra Evje i Setesdal i Aust-Agder, født og oppvokst på gården Lauvland. Han var i slekt med og venn av statsminister Gunnar Knudsen, fordi deres oldemødre var søstrene Anne og Targjerd, døtre til Knut Torgeirson Vikstøl, som døde i 1783 på gården Vikstøl i Evje.
På grunn av Løvlands høye kunnskapsnivå ble presten imponert over ham da han sto til konfirmasjon, og de fikk ham inn på Kristiansand katedralskole. Av økonomiske hensyn søkte han seg over som underlærer ved allmueskolen i Kristiansand. Etter 10 år ble han ambulerende lærer i Nedenes (Aust-Agder). Han giftet seg i 1884 med lærerinnen Mathilde Torkildson fra Kristiansand, og begynte som redaktør av Kristiansands Stiftavis og Adresse-Kontors Efterretninger. Han ble valgt som førsterepresentant fra Kristiansand til Stortinget første gang i 1885.
Utmerkelser
Løvland ble tildelt en rekke ordener for sitt virke:
Utstilling
Det ble holdt en Løvland-utstilling i Rådhuset i Kristiansand fra 27. mai til 16. desember i 2005, i forbindelse med 100-årsjubileet for unionsoppløsningen. Utstillingen ble deretter flyttet til Evje Forsvarsmuseum på Evje.
Arkivet
Arkivmateriale etter Jørgen Løvland er oppbevart ved KUBEN i Arendal. Arkivet inneholder bl.a. korrespondanse, telegrammer, fotografier, album og avisutklipp.
Helleristningen i Vågan
Ristningen ligger ca. 200 meter nord for riksvei 80, ca. to kilometer øst for Reitan. Informasjonsskilt ved rasteplass på stedet.
Den demokratiske republikken Kongo under OL
Den demokratiske republikken Kongo deltok første gang i olympiske leker i Sommer-OL 1968 i Mexico by, men deltok ikke igjen før i Sommer-OL 1984 i Los Angeles. De har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. Fra 1984 til 1996 deltok de under navnet Zaire. De har aldri deltatt i vinterlekene. Den demokratiske republikken Kongo har aldri vunnet noen medalje.
Upernavik
Upernavik er en by i Avannaata kommune, nordvest på Grønland. Bosettingen ligger på øya ved samme navn. Byen hadde 1067 innbyggere i 2018.
Navnet betyr «vårstedet», dette viser at det var her man begynte fisket når isen brøt opp om våren. Stedet ble etablert i 1772.
Upernavik i kulturen
Upernavik er åsted for deler av handlingen i Jules Vernes satiriske roman La Chasse au météore (posthumt 1908). Det er på denne lille øya den ettersøkte ildkulen fra himmelen til slutt slår ned.
Tegneserieåret 1922
Tegneserieåret 1922 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1922.
Fødsler
grunnlegger av MAD || align=center|70 || align=center|1992 ||
Ganzá
Ganzá er et brasiliansk sylinderformet rytmeinstrument som er mye bruk til sambamusikk.
Jan Kjell Skulstad
Jan Kjell Skulstad (født 23. oktober 1959) er en tidligere norsk fotballspiller som har spilt for Egersund IK (1976-1977 & 1982-1993) og Bryne FK (1978–1981). Han spilte 441 kamper for Egersund og scoret 258 mål. For Bryne spilte han 122 kamper og scoret 41 mål.
Skulstad har også spilt junior- og ungdomslandskamper for Norge.
Fylkesvei 589 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 589 i de følgende fylkene:
Finnskogleden
Finnskogleden er en vandringsled som går mellom Morokulien på grensen mellom Eidskog og Eda i sør, og Søre Osen i Trysil i nord. Den er cirka 240 kilometer lang og går gjennom Finnskogen både på norsk og svensk side av grensen. Leden følger gamle ferdselsveier mellom de gamle finnetorpene på Finnskogen og gir således et innblikk i den gamle finnekulturen i området, men også naturopplevelser. Langs hele leden er det forbindelser til andre turstier og flere overnattingssteder, noen private og noen i regi av Finnskogen Turistforening. Finnskogen Turistforening har ansvar for vedlikeholdet av Leden. Det er laget et eget kart- og informasjonshefte for Finnskogleden. Dette kan kjøpes blant annet gjennom Finnskogen Turistforening eller i DNT Oslo og omegns ekspedisjon i Storgata i Oslo.
Sørlandsekspressen
Sørlandsekspressen er en ekspressbussrute mellom Kristiansand og Oslo som drives av Vy Buss. Ruta følger E18 og stopper ved alle byene i Aust-Agder, bl.a på Harebakken bussterminal like utenfor Arendal sentrum. Noen avganger er i 2020 forlenget til Stavanger.
Forbindelsen fikk konsesjon og ble etablert i 1986 under navnet Sørlandsbussen og har utviklet seg til å bli en seriøs konkurrent til jernbane og fly. Bussen er i 2021 raskere og vesentlig billigere enn konkurrenten Sørtoget.
Ruta ble opprettet av Aust-Agder Trafikkselskap (ATS) hvor NSB var medeier og seinere ble eneeier. Fra starten og gjennom 1990-tallet gikk ruta under navnet Sørlandsbussen, så endret til Sørlandsekspressen. Ruta inngikk lenge i det landsomfattende ekspressbussnettet NOR-WAY Bussekspress. Ruta ble fram til 1. januar 2014 kjørt av Nettbuss Sør, og er fra 1. mai 2013 Nettbuss express.
Dagens (2023) utgave av Sørlandsekspressen heter VY190 og har mange daglige avganger hver vei mellom Kristiansand, Arendal og Oslo. Fra 5. juni 2023 går ruten også fra Bergen via Leirvik, Haugesund og Stavanger.
Sørlandsekspressens ruteplan er lagt med en reisetid på 4 timer og 18 minutter, mot tidligere 5 timer. Sørtoget bruker mer enn 10 minutter mer.
Sørlandsekspressen fikk i 2002 konkurranse av virksomheten til Konkurrenten.no og fra 2006 også av Lavprisekspressen på strekningen mellom Kristiansand og Oslo. Fra romjula 2007 meldte selskapet Sør-Øst Ekspressen seg på, men var i drift kun noen uker. I desember 2007 startet MiljøXpressen ny rute på strekningen, drevet av Risør og Tvedestrand Bilruter (RTB), men ble i september 2008 innstilt etter at selskapet RTB ble kjøpt opp av Nettbuss Sør.
Heissafjorden
Heissafjorden er en fjord i Ålesund og Sula kommuner i Møre og Romsdal. Den er 5,5 kilometer lang og ligger mellom øya Heissa i Ålesund og nordvestenden av øya Sula. Kommunegrensa går midt i fjorden. Heissafjorden har innløp fra Breidsundet i vest, mellom Eltraneset i sør og Stavneset i nord. Ved Slinningen på Heissa munner fjorden ut i Borgundfjorden.
Fjorden er 106 meter på det dypeste.
Ibrahim Traore
Biografi
Traore var blant tilhengerne av militærkuppet i januar 2022 som brakte en militærjunta fra Mouvement patriotique pour la sauvegarde et la restauration (MPSR) til makten. Han var leder for spesialstyrken Cobra i byen Kaya i det nordlige Burkina Faso. og var en av de mange yngre offiserene som sloss mot opprørere ved frontlinjen.
Mange av tilhengerne av militærkuppet i januar 2022 har vært misfornøyd med juntalederen Paul-Henri Sandaogo Damibas manglende håndtering av det islamske jihadistopprøret i landet. Traore har hevdet at han hadde prøvd å få juntaen til sette mer fokus på opprøret, men at han ikke hadde lyktes med dette. Da kuppet fant sted 30. september hadde Traore kapteins rang i militæret. Kuppet ble gjennomført med støtte i Cobra-enheten. Traore erklærte seg som leder for bevegelsen MPSR, militærjuntaens organisasjon.
Lagaan
Lagaan (hindi: लगान; urdu: لگان; norsk oversettelse: Landskatt), også kjent som Lagaan: Once upon a time in India er en bollywoodfilm fra 2001, regissert av Ashutosh Gowariker.
Filmen gjorde stor suksess utenfor miljøene som vanligvis ser på bollywoodfilmer, og ble blant annet nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film. I 2001 fikk den hovedprisen Juryens pris ved Bergen Internasjonale filmfestival.
Handling
Filmens handling er satt i britisk India på slutten av 1800-tallet. Den britiske kapteinen Andrew Russell (Paul Blackthorne) krever stadig høyere skatter av den lokale herskeren, Raja Pooran Singh. Rajaens undersåtter har ingen mulighet til å betale kravet, blant annet på grunn av tørke.
Lagaan inneholder også en kjærlighetshistorie, der Russells søster Elizabeth (Rachel Shelley), bondejenta Gauri (Gracy Singh) og Bhuvan er involvert. Dette dramaet er en klar parallell til historien om Krishna, Radha og Rukmini i hinduistisk mytologi.
Massimo Ambrosini
Massimo Ambrosini (født 29. mai 1977) er en italiensk tidligere fotballspiller. Han spilte sist som sentral midtbane for Serie A klubben Fiorentina. Han er mest kjent for sin tid i AC Milan, hvor han tilbragte et og et halvt år av sin karriere som kaptein fra 2009 til 2013, som følge av pensjonering av Paolo Maldini. Ambrosini er vel ansett for sine lederegenskaper, og taklinger. Den trofaste midtbanespilleren spilte 12 sesonger for Milano-klubben.
Massimo blir ansett som en svært rolig, avbalansert type utenfor banen. Men på banen er han en kriger som har både gode offensive og defensive kvaliteter.
Karriere
De to neste sesongene fikk Ambrosini mye spilletid for Rossoneri. For å få mer spilletid i Serie A ble han lånt ut til Vicenza, et opphold som var vellykket. Etter sesongen ble han hentet tilbake til Milan. I 2003 var han med å vinne UEFA Champions League, og to år senere var han med å tape for Liverpool i Istanbul. Men to år senere fikk AC Milan sin revansje i CL finalen 2007 mot nettopp Liverpool, som ble spilt i Athen. Stillingen ble til slutt 2-1 til Milan etter to scoringer av Filippo Inzaghi. Ambrosini var sterkt delaktig i seieren, og dannet en veldig solid midtbane sammen med Pirlo, Gattuso, Seedorf og Kaka.
Mellomsaksere
Mellomsaksere eller midtresaksere (angelsaksisk Middel Seaxe, engelsk Middle Saxons ) viser til det angelsaksiske folket eller stammen av dette navnet og deres område som lå midt mellom de andre angelsaksiske rikene i tidlig middelalder i England. Dette området ble siden, om enn med noe endrede grenser, til fylket Middlesex. Det inkluderte tidlig bosetning i London. Det samme var tilfellet for Westminster. Begge byene hadde en utpreget form for selvstendighet. Hele området var en del av kongedømmet Essex, men ble avgitt til kongedømmet Mercia på 700-tallet.
Våpenskjoldet for Middlesex
Våpenskjoldet for Middlesex ble tilskrevet middelalderens heraldikk for kongedømmene til det angelsaksiske heptarkiet. Det er fastsatt for kongedømmet for mellomsaksere og østsaksere og avbildet med tre sakser, det vil si betegnelsen på tre korte sverd på en rød bakgrunn. Sakser var et våpen som angelsaksiske krigere bar, og selve betegnelsen sakser og landet Sachsen har antagelig sin opprinnelse i navnet til dette våpenet.
Slaget ved Vänerns strand
Slaget ved Vänerns strand mellom den norske hæren under Harald Hardråde og en svensk hær under ledelse av den norske opprøreren Håkon Ivarsson ved Vänerns strand senåret 1063 eller 1064 endte med norsk seier. Med seieren var jarlens innflytelse på den norske landsdelen Opplandene, som hadde reist seg i oppstand mot kongen, effektivt knust.
Håkon Ivarsson
En sterkere konsolidering av kongemakten i det nye kongedømmet i Norge, førte den hardhendte kongen Harald Hardråde på kollisjonskurs med de ledende stormenn som ble undertvunget med mange midler. En av disse stormennene var Håkon Ivarsson, som nedstammet fra Håkon jarl, som sønn av Ivar Kvite som var dattersønn etter den berømte jarlen.
Under krigen mot Danmark hadde den unge stormannen blitt innblandet i en politisk konflikt mellom stormennene og kongen. Etter dette besluttet han seg for å reise til danskekongen. Men ikke lenge etterpå var han kommet i unåde hos sin nye herre, fordi han hadde henrettet danskekongens fostersønn som hadde brutt lovene som viking. Ivarsson som var ansvarlig for landvernet mot vikinger, måtte rømte over til Norge. Etter forlik med kong Harald Hardråde ble han jarl over Opplandene, etter Orm jarl som var død i forveien.
I 1062 seilte Harald Hardråde med sin flåte mot syd på ny hærferd, der han møtte og beseiret danskekongen Svein Estridsson i Slaget ved Niså, godt hjulpet av Håkon Ivarsson Jarl. Idet kongen sammen med sine menn undersøkte alle drepte på skipene som var erobret under kampene, i tro på at danskekongen var falt, hadde en båt kommet ut til jarlens skip. Håkon Ivarsson jarl, som gjenkjente mannen på båten, lot sine menn føre ham på land og i sikkerheten. Denne mannen var danskekongen.
Harald Hardråde oppholdt seg om vinteren i Oslo, og der fikk han senere rede på jarlens forræderi. I raseri satte han etter jarlen med to hundre mann (to hundre vil si 240 mann), men oppdaget at en bonde hadde varslet jarlen, som umiddelbart hadde flyktet fra garden over til Sverige, der han ble mottatt av den svenske kongen Stenkil.
Forspillet
Opplendingene ble trukket inn i striden mellom kongen og jarlen. Fra Värmland hadde jarlen reist en hær, og førte den neste vår inn i Opplandene, der han provoserte fram en reising mot kongen, som hadde forsøkt å overta jarlens rettigheter til skatter, landskyld og bøter. Om vinteren var Harald Hardråde tilbake i Oslo, og der han fikk høre fra sine menn at opplendingene nektet å betale skatt og landskyld til andre enn Håkon Ivarsson jarl.
Etter å ha sluttet et forlik med danskekongen våren 1064, hadde kongen frie hender mot opplendingene, som på nytt gjentok at de ikke ville  betale skatt og skyld som han hadde gjort krav på. Det ble nødvendig for Harald Hardråde å overvinne den brysomme jarlen, før han kunne slå ned reisingen på Opplandene.
Om høsten år 1063 eller 1064 styrte kong Harald fra Oslo mot sør til Konghelle, der han lot sine menn ta alle de lette skipene rundt omkring. Med disse for han opp i elven fram til fossene ved Stora Edet (Trollhättan). Etter at de lette skipene var dratt over land forbi fossene, fortsatte den norske hæren ut på den store sjøen Vänern.
Slagets beliggenhet
Opplysningene fra Harald Hardrådes saga gjengitt av Snorre Sturlason, om beliggenheten for slaget mellom kongen og jarlen ved Vänern, er for magert for en lokalisering. Men man har forsøkt med gjetning om stedet for landsettingen av den norske hæren, som skal ha funnet sted oppe i ei elv øst over innsjøen med en stor skog i nærheten.
Om morgenen etter slaget hadde isen lagt seg omkring skipene i elvemunningen. En renne ble hogd i isen, ut til vannet lenger ute på innsjøen. Denne detaljen viser kanskje til de grunne farvann som viken Dättern i Dalbosjön 15 km øst for Vänersborg. Men vanndypet for tusen år siden er ukjent. Elven Nossan rente ut i Dättern ikke langt fra Ås kyrka, og var en gang en mektig elv, omgitt av flere fortidsminner.
Mellom kandidatene for slagstedet, er trolig Nossan ikke langt fra Vänersborg, og Lidan med byen Lidköping omkring elvemunningen, de meste sannsynlige. Begge elver ledet inn i Västergötland og var viktige vannveier fra innsjøen for tusen år siden.
Slaget
Først ventet Håkon jarl på nordmennene, med sin hær oppstilt i slagorden med merkene som kong Magnus den gode hadde hatt. Men han måtte avanserte framover til nedunder bakken, fordi hæren som var hurtig satt sammen, hadde lite klær til vern mot det kalde været med mye snødrev.
Harald Hardråde ventet med å angripe, og holdt hæren i ro til svenskene var nederst i bakken. Da stormet den norske fylkingen ned på svenskene, som ble overveldet og spredt. Etter harde kamper var den svenske slagordenen gått i oppløsning. De svenske merkene ble tatt, sammen med et stort krigsbytte, og svenskene var slått på vill flukt. Nordmennene forfulgte ikke svenskene, fordi det snart var mørkt, så en forfølgelse inn i skogene var utilrådlig.
Håkon jarls merke var tatt sammen med merket etter kong Magnus den gode, men ble senere tatt tilbake av en rytter som stakk ned rytteren som bar merket. Kongen med sine rytterne dro etter, men fant ikke rytteren eller Håkon jarls merkestang.
Steinkjells menn som skulle den stridsglade jarlen hjelpe, til Hell er gitt; det voldte den veldige, sterke kongen.
Da Håkon helt måtte gi opp håpet om hjelpen derfra, drog han seg fort tilbake, sier de som vil pynte på saken.
(kvad av Tjodolv)
Etterspillet
Med seieren hadde kongen ødelagt jarlens innflytelse i Opplandene, men uten å ha fått ham drept.
Om natten var Harald Hardråde og hæren om bord på skipene, men de så om morgenen at isen hadde lagt seg omkring skipene med stor tykkelse. Nordmennene måtte hogge en renne til vannet lenger ute på innsjøen. Underveis ble en mann drept av en annen ved blodhevn, for den drepte hadde myrdet en fjern slektning i fortiden. Stormannen Magnus måtte betale bøter for dette, men det var nær ved at kongen fikk ham og hans følge drept, for drapsmannen hadde rømte vekk ved stormannens hjelp.
Om vinteren året 1063 eller 1064 for Harald opp på Romerike med den kongelige hæren, og startet et felttog med ild og drap for å straffe opplendingene som hadde nektet ham skatter og skylder, og støttet hans fiender i Sverige. Om våren inn i det neste året var reisingen grundig slått ned.
Dama Pik
Dama Pik (originaltittel: Дама пик) er en russisk film fra 2016, regissert av Pavel Lungin.
Handling
Opera-diva Sofja Majer vender, etter mange års emigrasjon, tilbake til Russland. Sangerinnen har til hensikt å sette opp en opera skrevet av Pjotr Tsjajkovskij. Majer har til hensikt å synge rollen som grevinnen selv. Hun inviterer den kunstneriske lederen for teatret, Vsevolod Golovin, for rollen som Herman, til tross for hans alder. Andrej, som er Lisas kjæreste og sanger i en opera-trupp, drømmer også om berømmelse og penger - men han får ingen rolle i den nye produksjonen. Om kvelden, når Oleg, Sofja og Lisa går ut sammen, følger Andrej etter dem, og kommer inn i det underjordiske kasinoet til Oleg.
Andrej oppdager at Sofja er en gambler, og har mistet nesten hele formuen sin - og til og med måtte pantsette huset hennes i Paris. Golovins hals blir dårligere, og han kan ikke lenger synge på opera-øvelsene. Han blir erstattet av Andrej, hvis sang imponerer Mayer. Hun besøker Andrej hjemme, og de blir snart kjærester. Andrej fortsetter å spille ved kasinoet, men blir nødt til å låne mer enn 300 000 dollar. Han henvender seg til den kriminelle David, onkel til bestevennen hans Gagik. Men han taper alle disse pengene.
De beste fra Jenny
De beste fra Jenny er en samleplate med Jenny Jenssen, utgitt i 2007. Albumet inneholder også en DVD.
28 panfilovtsev
28 panfilovtsev (originaltittel: 28 панфиловцев) er en russisk film fra 2016, regissert av Kim Druzhinin og Andrej Sjalopa.
Handling
Sovjetunionen, i slutten av november 1941: Basert på beretningen til reporteren Vasilij Koroteev som dukket opp i en avis publisert av Den røde armé, kalt Krasnaya Zvezda, kort tid etter Slaget om Moskva.
Historien følger en gruppe på 28 sovjetiske soldater, under kommando av general Ivan Panfilov. Til Tross for at tyskerne hadde mange flere menn med bedre våpen og stridsvogner, slåss sovjeterne utrettelig og trassig for å beskytte Moskva.
La Châtaigneraie
La Châtaigneraie er en kommune i departementet Vendée i regionen Pays de la Loire vest i Frankrike.
Sport
Byen har vært startby i Tour de France, sist i 2005.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen La Châtaigneraie
Andrej Sjalopa
Andrej Gennadjevitsj Sjalopa (Андре́й Генна́дьевич Шальо́па; født 1972) er en russisk regissør, skuespiller og manusforfatter.
Rød (andre betydninger)
Rød kan referere til:
Sylo Taraku
Sylo Taraku (født 1973) er en forfatter med bakgrunn fra Kosovo. Siden april 2016 har han jobbet i Tankesmien Agenda. Hans fagområder er innvandring, integrering, demokrati, islam og ekstremisme.
Taraku er utdannet statsviter fra Universitetet i Bergen, og har tidligere jobbet i Den norske Helsingforskomité, Norsk Organisasjon for Asylsøkere, Utlendingsdirektoratet og LIM (Likestilling, integrering, mangfold).
Han har sittet i Brochmann II-utvalget, i Pressens Faglige Utvalg og i Arbeiderpartiets Migrasjonsutvalg. I dag er han medlem i Ekstremismekommisjonen og Manns utvalget. Han er styremedlem i Fritt Ord.
Fint vær
Fint vær er et musikkalbum med Jenny Jenssen, utgitt i 2009.
Amaury Sport Organisation
Amaury Sport Organisation (ASO) er en del av den franske mediagruppen Éditions Philippe Amaury og er arrangør av store sportsarrangementer som Tour de France, Paris–Nice, Paris–Roubaix, Liège–Bastogne–Liège, La Flèche Wallonne, Rally Dakar (tidligere Rally Paris–Dakar), Open de France, Paris Maraton og diverse sykkelritt i Afrika.
ASO eier sportsavisen L'Équipe.
Liste over Bob Dylans opptredener i Norge
Liste over Bob Dylans opptredener i Norge er en liste over konserter i Norge med Bob Dylan.
Ska-P
Ska-P (uttalt eskape) er et spansk ska-punk-band. Det ble danna i Vallecas i Madrid i 1994. Ska-Ps låter karakteriseres av inkomformisme, og kritiserer kapitalisme, rasisme og dyremishandling, og forsvarer menneskerettighetene og anarkisme.
Låten Cannabis, som støtter legalisering av marihuana, fra deres andre album, gjorde Ska-P kjent i store deler av den spansktalende verden. Bandet ble midlertidig oppløst i 2005, men kom tilbake høsten 2008.
Mirow
Historie
Johannitterordenen grunnla 1227 ved Mirowsjøens bredder et komturi, etter at hertug Borwin II hadde skjenket dem et stykke land. Gjennom arv kom Mirow i 1701 til hertugdømmet Mecklenburg-Strelitz, og i 1919 fikk den byrettigheter.
Prinsesse Sophie Charlotte av Mecklenburg-Strelitz, den senere dronning av Storbritannia, Irland og Hannover, ble født i Mirow i 1744. Byens Schlossgymnasium Sophie Charlotte var oppkalt etter henne. I 2003 ble slottsgymnasiet slått sammen med Gymnasium Carolinum. Schlossgymnasium Sophie Charlotte og Gymnasium Carolinum har i mange år gjennomført elevutvekslinger med norske videregående skoler.
Floyd Gottfredson
Arthur Floyd Gottfredson (født 5. mai 1905, død 22. juli 1986) var en amerikansk tegneserietegner best kjent for sitt arbeid med tegneserien Mikke Mus. Han hadde antagelig samme betydningen og innvirkning på figuren Mikke Mus som Carl Barks hadde på Donald Duck. To tiår etter hans død, ble hans minne æret med inkludering i Disneylegender i 2003, et program og en pris som ærer menn og kvinner som har gitt ekstraordinært bidrag til Walt Disney Company, og han ble inkludert i Comic Book Hall of Fame i 2006.
Tidlig liv
Gottfredson ble født i en stor mormonerfamilie i Kaysville i Utah. De tre brødrene og fire søstrene kunne spore sine røtter tilbake til sin oldefar som utvandret til USA fra Danmark på 1840-tallet. Som barn ble Floyd hardt skadet i armen i en jaktulykke. Bundet til hjemmet under det lange sykeleiet, ble han interessert i tegning og tegneserier og tok flere brevkurs i kunsten å lage tegneserier. På slutten av 1920-tallet tegnet han serier for foreningsblader og nyhetsavisen Salt Lake City Telegram.
Etter å ha kommet på andreplass i en tegneseriekonkurranse i 1928 rett før jula, flyttet den 23 år gamle Gottfredson med sin hustru og familie til California. På den tiden var det syv store aviser i området uten at han fant arbeid i noen av dem. I Utah hadde han dog jobbet en tid som filmframviser og fant til sist tilsvarende jobb i California. Et år senere ble kinoen revet og han måtte på nytt ut på arbeidsmarkedet.
Mikke Mus
Walt Disney Productions ansatte Gottfredson som lærling i animasjon og som «in-betweener» (den som gjorde mindreverdig og mellomliggende arbeid) den 19. desember 1929. I april 1930 fikk han jobbe med den fire måneder gamle tegneserien om Mikke Mus. Den hadde først blitt skrevet av Walt Disney selv og tegnet av Ub Iwerks som ble etterfulgt av Win Smith. I mai lot Disney Gottfredson få den daglige avisstripen under løftet at det skulle være rent midlertidig inntil han fant en annen som kunne overta. Isteden kom Gottfredson til å tegne seriestripen med Mikke Mus i de neste 45 år.
Gottfredsons første daglige seriestripen ble publisert i avisene på hans 25. fødselsdag, den 5. mai 1930. Den 17. januar 1932 begynte han arbeidet med den nylig opprettede fullsides søndagsutgaven i farger av Mikke Mus som kom i tillegg til hans daglige stripe i svarthvitt. Søndagsutgaven gjorde ut til midten av 1938.
I begynnelsen tegnet Gottfredson stripen helt alene, men i 1934 trakk han seg noe tilbake for å konsentrere seg om skrivingen av fortellingene og gjøre blyantutkastene. Manusene ble gjort av Ted Osborne (1934–49), Merrill De Maris (1934–42), Dick Shaw (1942–43), Bill Walsh (1943–64), Roy Williams (1964) og Del Connell (1968–82). Det var en rekke tusjere knyttet til serien, blant annet Al Taliaferro på 1930-tallet, inntil Gottfredson selv overtok tusjingen i 1943.
Fra begynnelsen gjorde Gottfredson de daglige stripene til en lang, fortsettende serie. Disse introduserte egne figurer som Svarte-Petter («Eli Squinch»), Mikkes to nevøer, politmesteren og politidetektiven, og ikke minst den mystiske Spøkelseskladden («Phantom Blot»). Fortellingene var alltid tittelløse, men de fikk titler senere da stripene ble samlet i hefter som han selv hadde ingen innflytelse over. Fra 1955 ble Gottfredson og hans manusforfatter Bill Walsh beordret om å slutte med fortellinger og kun gjøre daglige vitser.
Gottfredson fortsatte å tegne den daglige stripen inntil han gikk av med pensjon den 1. oktober 1975. Hans siste stripe som ble publisert var i USA den 15. november og hans siste søndagsserie var den 19. september 1976.
Arv og ettermæle
På slutten av 1970- og begynnelsen av 1980-tallet før hans helse begynte å svikte ga Gottfredson intervjuer ved mange tegneserietidsskrifter og ordinære aviser og tidsskrifter. Luksusutgaven av boka Mickey Mouse in Color inkluderte en liten lydinnspilling av et intervju med Gottfredson og Donald Duck-kollega Carl Barks. I løpet av 1970-tallet deltok Gotfredson ved seriefestivaler som OrlandoCon og i 1983 på San Diego Comic Book.
Gottfredsons serier har blitt trykket aviser, magasiner og tegneseriehefter verden over i mer enn 50 år, men som ansatt hos Disney fikk aldri lov til å signere sine serier. Gottfredsons identitet ble til sist avslørt på midten av 1960-tallet av seriefan Malcolm Willits. Til sist på 1970-tallet med nyutgivelser av hans Mikke Mus-striper ble han kreditert for å ha tegnet og utviklet dem.
Floyd Gottfredson døde i sitt hjem i sørlige California i en alder av 81 år. I 2006 ble Gottfredson inkludert i Will Eisners tegneseriepris' Hall of Fame. I 1983 ble han også tildelt prisen Inkpot. Hans kollega Floyd Norman, også inkludert som Disneylegende, har notert at den tegnepulten som Gottfredson brukte, har i dag «et hjørne i et særskilt rom ved Disneys utgivelsesavdeling i Burbank.»
Tverrpolitisk Valliste for Øygarden
Tverrpolitisk Valliste for Øygarden (TVØ) var en lokal liste som stilte til valg i Øygarden kommune. Listen var det største partiet i Øygarden i flere valg, og hadde ordføreren i flere perioder. I perioden 2015−2019 var Børge Haugetun ordfører i kommunen. Rolv Svein Rougnø var ordfører fra 1995 til 2000, og Olav Martin Vik hadde vervet fra 2000 til 2011.
TVØ ble startet i 1995 som en etterfølger til Valliste for Søre Øygarden, som fikk fem representanter innvalgt ved kommunestyrevalget 1991. I 1995 fikk partiet 11 representanter og inngikk valgteknisk samarbeid med Kristelig Folkeparti. I det neste kommunevalget fikk TVØ et flertall av representantene. I 2000 flyttet ordfører Rolv Svein Rougnø til Østlandet, og Olav Martin Vik tok over.
Valgresultat
Repr. = Kommunestyrerepresentanter Form. = Formannskapsmedlemmer
Liste over sogn i Nidaros bispedømme
Dette er en liste over sogn i Nidaros bispedømme som dekker Trøndelag fylke. Nidaros har ti prosti som er oppdelt i 128 sokn.
Reinhold Johan De la Barre
Reinhold Johan de la Barre (født på 1660-tallet i Livland (nåværende Estland og Latvia), død 1724) var en svensk offiser. Han var sønn av Anton de la Barre og Chatarina von Yxkull-Gyllenband. Han var vollontär (frivillig) ved livgarden til fots i 1684. Mellom 1690 og 1700 var han i fransk tjeneste, hvor han først var i Qvadts og senere i Königsmarcks regiment ("Royal allemand").
Hans grader:
De la Barre gjorde tjeneste i Finland under Carl Gustaf Armfeldt. Han ledet kavaleriet under slaget ved Storkyro i 1714, og ble i samtiden og senere kraftig kritisert for å ha vist feighet. Dette satte han seg kraftig i mot, og ble forsvart av Armfeldt. Sammen med Armfeldt var han ansvarlig for angrepet mot Trondheim i 1718. Da svenskene trengte over Nidelven ved Leirfossen, satte de la Barre etter det norske kavaleriet under generalmajor Peter Nicolay Motzfeldt, og jaget denne til Dovre. Denne delen av felttoget ble kjent som en djerv og spennende jakt, og mange historier og sagn har siden blitt knyttet opp til det.
Da Motzfeldt kom over Dovre, brente han fjellstuene etter seg, og de la Barre kunne da ikke følge etter. De la Barre gikk derfor ned til Kvikne og herjet kopperverket der. Deretter gikk han nordover igjen til Røros, og fikk her også tak på kopperreservene. Her tilbrakte det svenske kavaleriet julen, hvorpå han trakk seg videre nordover til Haltdalen, hvor Armfeldt nå befant seg. Her fikk de beskjeden om at Karl XII hadde falt ved Fredriksten festning i Halden en måned tidligere, og de måtte da trekke seg tilbake til Sverige over Tydal og til den svenske bygda Handöl. Denne siste etappen har senere blitt referert som Karolinernes dødsmarsj.
Etter tilbakekomsten til Sverige var han og Armfeldt blant de seks som bar æresbaldakinen over dronning Ulrika Eleonora under dennes kroning. Han ledet så troppene rundt Bottenviken på tilbaketoget til Finland, og ble etter Armfeldt øverstkommanderende for troppene der.
Finn-Øyvind Langfjell
Finn-Øyvind Halvorsen Langfjell (født 3. februar 1971 i Drøbak) er en norsk jurist og lokalpolitiker som representerer Høyre. Fra 27. mars 2015 til 19. oktober 2015 var han ordfører i Horten kommune.
Langfjell vokste opp på Bastøya og siden Skoppum. Han er utdannet jurist og har hatt en karriere innenfor Forsvaret, politiet og Forsvarsbygg, hvor han er som stabs- og eiendomssjef.
Langfjell ble valgt inn som kommunestyrerepresentant i Horten for Høyre i 2011. Han har vært gruppeleder for Høyre i Horten bystyre siden 2012 og overtok som ordfører i Horten etter Børre Jacobsen i 2015.
Sisal
Sisal er et fiber fra en tropisk agaveplante (Agave sisalana) som fått navn etter en havneby i Yucatán, Mexico. Den er nest etter manila den sterkeste naturfiber og benyttes bl.a. til tau og tynnere tauverk som bindegarn til. f.eks. kornband ved bruk av selvbinder, samt dartskiver.
Sisal benyttes til veving, fortrinnsvis til dørmatter og lignende produkter som er utsatt for sterk slitasje. Sisal er betydelig grovere enn jute og er tungt å arbeide med i vevstoler. Andre bruksområder for sisal er til produksjon av klesbørster og andre typer børster.
Sisal dyrkes i tropiske land, bl.a. i Brasil og Tanzania.
Sisal ble benyttet av Mexicos urfolk før Columbus kom til Amerika (1492).
Zoologija
Zoologija (originaltittel: Зоология) er en russisk film fra 2016, regissert av Ivan Tverdovskij.
Handling
Natasja bor sammen med moren sin, i en liten by ved kysten. Tilværelsen er kjedelig og konvensjonelt. I dyrehagen hvor hun arbeider, har Natasja lenge vært gjenstand for latterliggjøring.
Men plutselig oppstår en merkelig metamorfose for henne, uten noen åpenbar grunn vokser det ut en hale på henne. Hun må deretter gå gjennom både skam, håp og fortvilelse i håp om å endelig finne seg selv igjen.
Wade Robson’s Project: Dance Beats Vol. 1
Wade Robson's Project: Dance Beats Vol. 1 er Wade Robsons første album.
Sporliste
Den meste musikken er fra MTV-showet «The Wade Robson Project» og fra turnéen til Britney Spears i 2001. Nr. 7, «I Question Mark» er fra kortfilmen I? fra 2005 som er skrevet og regissert av Wade Robson.
Marhashi
Marhaši (i eldre kilder Warakshe) var et rike som lå øst for Elam på det iranske platået. Det er kjent fra mesopotamiske kilder, og den presise beliggenheten er ikke identifisert. En inskripsjon som tilskrives Lugal-Anne-Mundu av Adab (kjent fra senere eksemplarer) nevner landområdet blant de sju provinsene i hans rike, mellom navnene Elam og Gutium.
Det er kjent at Awan-kongene i Elam stod overfor et opprør ledet av noen sumerere som førsøkte å få kontroll over markedet i Warakshe, et kongerike som tilsynelatende lå nær Elam på det iranske platået, og som var rikt på luksus produkter av alle typer, spesielt edelstener. Under det akkadiske rike ble Warakshe erobret av Sargon av Akkad, og kongen Sidgau av Warakshe, sammen med Luh-Ishan av Awan, gjorde opprør uten hell mot Rimush, mens Hishep-ratep av Awan i allianse med Warakshe ble beseiret av Naram-Sin.
Kong Shulgi av det tredje dynastiet i Ur giftet bor sin datter Nialimmidashu til kong Libanukshabash av Marhashi i hans tjuesjette år, i et forsøk på en allianse, men dette ble kortvarig, for Shulgis etterfølger Amar-Sin måtte føre krig mot den neste kongen, Arwilukpi.
Det norske språk- og litteraturselskap
Det norske språk- og litteraturselskap (NSL) ble stiftet i 1953 av professorene Francis Bull, Didrik Arup Seip og Ragnvald Iversen. Selskapets om lag 70 medlemmer har interesse for og kunnskap om bevaring og tilrettelegging av tekster av historisk interesse. NSL ønsker å tilby både vanlige lesere og forskere pålitelige, vitenskapelige utgaver av landets skriftlige kulturarv. Bøkene utgis etter vitenskapelige prinsipper, der språklig gransking og kommentering danner grunnlaget.
NSL har gitt ut i overkant av 50 tekstkritiske utgaver i flere sjangere: romaner, skuespill, dikt, prosa, kildeskrifter og eventyr. Mange av titlene er flerbindsverk, f.eks. Ingard Hauges store Welhaven-utgave fra 1990-92 og samlingene med brev fra Alexander L. Kielland, Bjørnstjerne Bjørnson, Magdalene Thoresen og Jonas Lie. De siste årene har NSL bl.a. gitt ut tekstkritiske utgaver av Camilla Colletts Amtmandens døtre, Petter Dass’ Katekismesanger, Claus Pavels’ dagbok fra 1814 og Magdalene Thoresens Billeder fra Vestkysten af Norge og Billeder fra Midnatsolens Land. Fra og med 2011 er alle nye utgivelser kun digitale (på Bokselskap.no) og det arbeides også med å få digitalisert alle tidligere utgivelser.
NSL samarbeider tett med Nasjonalbiblioteket og mottar også støtte fra Norsk kulturråd.
From Our Hearts
From Our Hearts er et musikkalbum med Jenny Jenssen og Arne Benoni, utgitt i 2010. Dette er duoens debutalbum.
Jean-Julien Rojer
Jean-Julien Rojer (født 25. august 1981) er en nederlandsk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i double.
Mexico bys historiske sentrum
I midten av det historiske sentrum ligger Plaza de la Constitución, bedre kjent som Zócalo. Rundt denne store plassen ligger katedralen og flere politiske bygninger. Bydelen har en rekke palasser og monumentale bygninger, og det er herfra byen har fått tilnavnet «Palassenes by».
Tivat lufthavn
Tivat lufthavn (serbisk: Аеродром Тиват/Aerodrom Tivat, kroatisk: Zračna luka Tivat) er den internasjonale flyplassen i Tivat, Montenegro. Flyplassen ligger 4 km fra sentrum av byen og er den ene av to internasjonale flyplasser i landet, i tillegg til Podgorica lufthavn. Begge drives av det statlige selskapet Aerodromi Crne Gore.
Trafikk
Tivat lufthavn betjente 910 533 passasjerer i 5 294 flybevegelser i 2014.
Itylos
Itylos slekt av dagsommerfugler som tilhører undergrupper blåvinger i den store familie glansvinger (Lycaenidae).
Utseende
Små blåvinger med forholdsvis smale, avrundede vinger uten stjerter på bakvingene. Hannens overside er fiolettblå med smalt svarte kanter, eller mer brunlige. Undersiden er uten svarte flekker, forvingen er brunoransje og bakvingen lyst gråbrun med et V-formet, svart tverrbånd.
Levevis
Artene lever i Andesfjellene, gjerne over 3000 meter over havet.
Utbredelse
Slekten finnes bare i Peru og Bolivia.
Lillevannet
Lillevannet (nordsamisk: Uhcajávri) er en innsjø i Tana kommune i Finnmark. Den er en del av Masjokvassdraget. Sjøen har utløp mot sør, gjennom et par korte elvestubber og en liten innsjø som ned til Vátneljávri.
Báhpárjávri
Báhpárjávri (nordsamisk, historisk Bapparjavri) er en innsjø i Tana kommune i Finnmark. Den er en del av Masjokvassdraget. Sjøen har utløp mot nordøst, gjennom ei kort elv ned til Vátneljávri.
Anna Lo
Anna Lo (født 1950 i Hongkong) er en politiker og sosialarbeider tilhørende Alliance Party i Nord-Irland. Hun er kantonesisk kineser født i Hongkong. Hun ble i mars 2007 valgt inn i det nordirske parlament som en representant for valgdistriktet Belfast South. Hun er den første politiker fra en etnisk minoritet i det nordirske parlament, og den første etnisk asiatiske politiker født i Øst-Asia som er blitt valgt til en slik stilling i Europa. Hun er taoist og har bodd i Belfast siden rundt 1975.
Ferdinand Hamer
Ferdinandus Hubertus Hamer (født 21. august 1840 i Nijmegen i Nederland, drept 23. juli 1900 i To Tsjeng i Indre Mongolia i Kina) var katolsk kinamisjonær og biskop som ble drept under bokseropprøret i Kina.
Bakgrunn
Hamer om fra Molenstraat i Nijmegen. Han gikk mellom 1853 og 1860 på det biskoppelige gutteseminar Kuilenburg i Culemborg og på presteseminaret Rijsenburg ved Driebergen.
Han avla i 1864 som 23-åring sine evige løfter i Scheut-misjonærenes kongregasjon.
Prest
Han ble presteviet den 10. august 1864.
Etterhvert gikk det bedre med språket og misjonsarbeidet.
Biskop
Den 21. juni 1878 fikk han ansvar for det apostoliske vikariat Gansu, og ble bispeviet den 27. oktober samme år. I 1889 ble han forflyttet av paven til Det apostoliske vikariat Sørvest-Mongolia.
I 1899 brøt det antikristne bokseropprøret ut. I juli og august 1900 nådde det området der biskop Hamer hadde ansvaret for misjonene.
Død
Den 23. juli ble han drept; tre pæler ble stilt sammen slik at de dannet en tripod, og utstyrt med en jernkrok øverst. Så ble biskopen avkledd og i stedet ikledd et bomullsklede og så dynket i olje. Han ble så hengt i et rep fra kroken etter føttene med hodet ned fra kroken. Så ble bomullskledet tent på. Det kom et skrekkelig smerteskrik, og noe etter var han død.
Han var ikke den eneste nederlandske misjonæren som ble drept av bokserne. Bokserne drepte også hans medbrødre prestene Joseph Dobbe, Gijsbertus Jaspers og Andreas Zijlmans.
Jolki 5
Jolki 5 (originaltittel: Ёлки 5) er en russisk film fra 2016.
Davy Wathne
David Frank Huey Wathne (født 1. januar 1950 i Florida) er en norsk tidligere sportsjournalist med fotball som spesialfelt. Han arbeidet som journalist i TV 2 Sporten fra oppstarten i 1992 til 2017. Han frasa seg i 2017 sitt amerikanske statsborgerskap og ble norsk statsborger, i mellomtiden var han statsløs.
Wathne er cand.mag. fra Universitetet i Bergen med mellomfag i latin, norsk og historie. Han har arbeidet som sportsjournalist i Bergens Tidende fra studietiden og frem til overgangen til det nyetablerte TV 2, hvor han var mest kjent som sportsanker. Han har også vært aktiv i fagforeningsarbeid i bedriften.