cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SS «Sørlandet»
Nye opplærings- og opplevelsestokt
I 1986 gjennomgikk skipet igjen restaurerings- og oppussingsarbeider og krysset igjen Atlanterhavet i forbindelse med 100-årsjubileet for Frihetsgudinnen i New York. På ettersomrene fra 1986 til 1988 fikk ca. 500 av Marinens befalselever sin første sjøtjeneste på tre ukers seilas og sjømannsopplæring på «Sørlandet».
Frem til 1996 hadde Stiftelsen Fullriggeren Sørlandet samarbeid med Sjøforsvaret, Rederiforbundet og Aetat om en serie seks ukers kurs i sjømannskap.
Sammen med de andre skoleskipene «Christian Radich» og «Statsraad Lehmkuhl» var Sørlandet til stede i Oslo for markeringen av 100-årsjubileumet for unionsoppløsningen.
Fra 2010 til 2014 var «Sørlandet» utchartret til den kanadiske skolen West Island College International - Class Afloat. Om bord befant det seg en flytende skole med ca. 50 elever. Toktene gikk rund i Atlanteren.
Grunnstøting
12. juni 2007 grunnstøtte «Sørlandet» rett utenfor Hovedøya innerst i Oslofjorden. Uhellet forløp uten dramatikk og uten materiell- eller personskader.
Skipets status i dag
Ifølge IMO-1969-konvensjonens måleregler er «Sørlandet» nå på 499 bruttotonn. Sammenlignet med originalen har dagens skip ny bysseinnredning, radiostasjon/satellittkommunikasjon og radar. Skipet har klimaanlegg på banjerdekk og i mannskapslugarene. Det er montert brannalarm i henhold til forskriftene. På banjeren var inntil 2012 hengekøyene fjernet og erstattet av faste køyer. Under en omfattende restaurering ved Dessan shipyard, Tyrkia i 2012 ble banjeren bygget tilbake til en mer tradisjonell åpen banjer og hengekøyene gjeninnført. Kapasiteten er fremdeles redusert fra 90 til 70 medseilere/elever.
Hovedmotoren er på beskjedne 560 HK og gir i stille vær 8 knops fart. I motvind reduseres dette raskt til knapt styrefart. Såfremt det er vind, vil «Sørlandet» oftest gjøre større fart for seil enn med motor.
Det er gjort små endringer eksteriørmessig de siste tiår, det har bare vært rom for vanlig, løpende vedlikehold. Seilgarderoben fornyet, men det har ikke skjedd visuelle endringer. Skuta har bevart mye av sin opprinnelighet. Hun holder høyeste klasse i Det Norske Veritas og har alle nødvendige sertifikater for «world wide trade».
Skipet gjennomgår omfattende reparasjoner og EU-kontroll for skip i Mandal høsten 2020.
A+ World Academy (videregående skole)
Sommeren 2015 etablerte stiftelsen «Fullriggeren Sørlandet» en videregående skole med navn A+ World Academy. Skolen er studiespesialiserende på videregående nivå og elevene undervises i Advanced Placement fag. Siden starten i 2015 har de hatt hhv. 14, 54 og 60 elever ombord. De to første skoleårene foretok skolen en jordomseiling som det første norske skoleskipet. I skoleåret 2017-2018 gjennomførte A+ en seilas fra Kristiansand til Kristiansand via Middelhavet og Karibien. Til vanlig besøker skolen rundt 20 havner i året.
Majoriteten av skolens elever er fra Norge og drar på utveksling i VG2. Denne andelen er synkende i takt med en økende andel Internasjonale elever.
Det gjelder oss alle
Det gjelder oss alle (dansk: ) er en dansk svart-hvitt dramafilm fra 1949, regissert av Alice O'Fredericks. Manuset ble skrevet av Svend Rindom. Wenche Klouman spiller rollen som den unge norske kvinnen Gerd. Den ble også spilt inn i en svensk versjon med tittelen Kärleken segrar.
Handling
Like etter den andre verdenskrig blir Jørgen Viedel, som er én av de mest betrodde legene til Danske Røde Kors, sendt til Wien for å delta i vaksineringen av barn. En dag skal han vaksinere Leni Rosner. Hun har vært i Auschwitz, hvor blant annet moren hennes døde. Jenta blir sendt til Danmark, for å flytte inn hos Viedels onkel.
Tianjin økonomiske utviklingsområde
Tianjin økonomiske utviklingsområde (TEDA – Tianjin Economical Development Area) er den viktigste frimarkedssonen i Nord-Kina.
TEDA ligger ved kysten øst for Beijing ved Binhai i Tianjin. Området er en spesiell økonomisk sone eller m.a.o. en frimarkedssone.
Bakgrunn
Økonomisk politikk under reformene i Kina etter 1978 førte først til utvikling av kyststrøkene da disse hadde størst potensial for økonomisk vekst. De østlige delene av Kina hadde større og raskere vekst en andre deler av landet i kjølvannet av reformene. Myndighetene i Kina ville satse på industrienklaver mer eller mindre utenom den sentrale planleggingen med utenlandske råvarer og komponenter satt sammen ved hjelp av kinesisk arbeidskraft. En viktig del av utviklingen av kyststrøkene var organiseringen av såkalte "spesielle økonomiske soner (SEZ)" eller frimarkedssoner. Spesielle økonomiske soner var områder med fleksible regler som førte en fordelaktig politikk med hensyn til utenlandskorienterte investeringer. De første SEZs ble innført i 1979. Opprettelsen av SEZs markerte begynnelsen på at Kina åpnet seg opp økonomisk for omverdenen og etterhvert på 80-tallet ble flere SEZs opprettet i andre regioner i Kina. SEZs har senere bidratt betydelig til Kinas BNP, sysselsetting, eksport og tiltrukket utenlandske direkteinvesteringer. De bragte også ny teknologi til Kina samt kunnskap om ledelse. Disse sonene ble etterhvert et viktig instrument i Kinas økonomiske vekststrategi. I tillegg til å være instrumenter for økonomisk vekst i Kina, fungerte SEZs som økonomiske eksperimenter som hadde som formål til slutt å endre hele det økonomiske systemet i det kommunistiske Kina. Opprettelsen av SEZs brøt vei for å forandre det største planøkonomiske system i verden. Markedet skulle for første gang spille en sentral rolle i den økonomiske politikken til det kinesiske kommunist partiet.
TEDA
Området ble opprettet i 1984 med tillatelse fra de sentrale styresmaktene i folkerepublikken Kina. Hensikten var å danne et viktig økonomisk-teknologisk utviklingsområde. I begynnelsen hadde TEDA begrenset økonomisk utvikling. Deng Xiaoping kritiserte i 1986 myndighetene i Tianjin for at de ikke utnyttet posisjonen som en nylig "åpnet" kystby for å undersøke om de i større grad kunne utnytte området for å utvikle utenlandske direkteinvesteringer. Derimot fra 1993 har TEDA vært en av de 32 frimarkedssonene i Kina med størst økonomisk vekst. Eksterne kommersielle aktører begynte å favorisere Tianjin som hadde stabile sosiale forhold, lave kostnader, god infrastruktur og utviklet humankapital.
Lokalisert i forbindelsesområdet Bohai økonomiske belte og Beijing-Tianjin-Hebei urbane distrikter, omfatter TEDA seks områder: TEDA øst, TEDA vest, Nangang industri sone, TEDA industripark, Micro-electronics industripark og Yat-sen vitenskapelige industripark. Lokalisert i den sørøstlige delen av Tianjin ble sonen grunnlagt her på grunnlag av fordelaktige forbindelsesledd m.h.t. transport.
TEDA ligger nær Tianjin havn som er den viktigste sjøforbindelsen i Nord-Kina i forhold til gjennomstrømning av last. I 2012 prosesserte havnen 476 millioner tonn last. 38 kilometer nordøst ligger Binhai International airport som er planlagt til å bli den største flyplassen for flyfrakt i Kina i nær fremtid.
Investeringsklima
Hensikten med opprettelsen av TEDA var å skape et økonomisk senter i Nord-Kina. BNP var i 2012 på 1290 milliarder rmb, det nest største i Nord Kina, brutto industriproduksjon var 2400 milliarder rmb samme år, det største i regionen.TEDA regnes for å være den største industriparken i Kina målt i brutto industriproduksjon.
Produksjonen av mobiltelefoner, flatskjerm tv-er og nudler er den største i Kina. Under 30 år med utvikling har TEDA etablert ni hovedindustrier: Elektronikk og telekommunikasjon, biler, biofarmasøytisk industri, matindustri, utstyrsproduksjon, petrokjemi, luftfart og moderne serviceindustri. Siden etableringen har TEDA tiltrukket seg mange utenlandske investorer p.g.a geografisk plassering, utviklet infrastruktur samt et godt markedspotensial hovedsakelig innen elektronikk og telekommunikasjon. Kjente investorer er blant annet Motorola og Samsung.
Lawrence County (Kentucky)
Lawrence County er et fylke i den amerikanske delstaten Kentucky.
Bergesenstiftelsen
Bergesenstiftelsen (Sigval Bergesen d.y. og hustru Nanki’s almennyttige stiftelse), er en norsk stiftelse som ble innstiftet ved gavebrev fra skipsreder Sigval Bergesen d.y. av 12. november 1975. I 2021 utgjorde stiftelsens forvaltningskapital rundt 1,185 milliarder kroner.
I stiftelsens vedtekter er formålet beskrevet slik:
«Stiftelsen er en veldedig innretning som ikke har erverv til formål. Den skal fremme allmennyttige formål, som vanligvis ikke ivaretas av det offentlige. Den skal i særlig grad tilgodese kulturelle og humanitære oppgaver».
Stiftelsen skal også «søke fremmet tilegnelse av samfunnsnyttige spesialkunnskaper».
Styret har, som sine retningslinjer for tildeling av midler, presisert at det er allmennyttige formål, med hovedvekt på kulturelle og humanitære prosjekter i Norge som skal prioriteres. Bergesenstiftelsen støtter også prosjekter som bidrar med ny kunnskap til samfunnet, med vekt på forsknings- og formidlingsprosjekter innen klima, miljø og bærekraft, samt pasientnær medisinsk forskning.
Årlig deler Bergesenstiftelsen ut Bergesenprisen til en person eller institusjon som utmerker seg ved sitt samfunnsengasjement, og som har utført et fremragende arbeid og/eller ytt en ekstraordinær innsats innen allmennyttig virksomhet.
Bergesenprisen
«for arbeidet med å bekjempe natur- og klimakrisen, og for deres innsats mot matsvinn.» «blant annet hedres for foreningens humanitære innsats under koronapandemien.» «Initiativtakerne Thomas «Talawa» Prestø og Jonathan «Boss» Castro og de to scenekunst- og musikkmiljøene utmerker seg ved sitt sterke engasjement for ungdom – og sin høye kvalitet på dansen og musikken.» «ble tildelt Bergesenprisen 2018 for fremragende forskning innen psykiatri.» «for velinformert og velformulert journalistikk på området miljø, energi og klima.» «for å ha gitt motstanden mot den voldelige utviklingen og rekrutteringen til ekstremistiske, religiøse miljøer et ansikt og en stemme.» «for deres betydelige innsats på området risiko- og sikkerhetsforskning og for at de derved har fremskaffet ny kunnskap av stor interesse for almennheten. Gjennom sin vitenskapelige virksomhet har de dessuten bidratt til å belyse dilemmaer og verdivalg som det liberale samfunn står overfor i møte med dagens nye sikkerhetsutfordringer.» «for deres fremragende innsats for integrering av forskjellige ungdomskulturer gjennom deres musikk - uavhengig av etniske, religiøse og politiske skillelinjer.» «for deres fremragende pleie, omsorg og lindrende behandling av kronisk syke kreftpasienter og pasienter med annen kronisk lidelse, og døende.» «for hennes livslange innsats og betydning for norsk scenekunst og for hennes vidtrekkende, hjertevarme og sprudlende engasjement på en rekke samfunnsviktige områder. Stiftelsen bekostet statuen av henne utenfor Nationaltheatret.» «for mangeårig, fremragende arbeid for vern av natur, miljø og helse.» «For mangeårig aktiv virksomhet, særlig for å fremme skisporten for barn og ungdom.» «for fortjenestefull innsats innen musikklivet, særlig for barn.» «for mangeårig hjelp og støtte til barn som har det vanskelig.» «for fremragende arbeide innen kreftforskningen, spesielt hudkreft.» «for uttrettelig innsats for Gamle Stavanger.» «for utstrakt kulturell virksomhet.»
Adolfo Suárez
Bakgrunn
Adolfo Suárez var sønn av en advokat og kom fra en borgerlig familie. Adelstittel fikk han ikke før i 1981. Han studerte rettsvitenskap ved Universitetet i Salamanca og avla juridisk doktorgrad ved Universidad Complutense i Madrid.
Karriere
Han gjorde karriere i det spanske statsapparatet og var nært tilknyttet Francisco Francos regime. Fra 1968 til 1969 var han guvernør i Segovia (provins) og fra 1969 til 1973 generaldirektør i spansk fjernsyn, TVE. Suárez var 1975-1976 generalsekretær i Movimiento Nacional.
Utpekt statsminister
Suárez bakgrunn medvirket til at han, etter Francos død i 1975, ble valgt til regjeringssjef av kong Juan Carlos i juni 1976. Han ble møtt med skepsis av politikere i sentrum og på venstresiden i spansk politikk, men samtidig bidro hans konservative og nasjonalistiske bakgrunn til å berolige konservative og militære som var mindre innstilt på politiske endringer. Det kom som en overraskelse på mange at Suárez i 1976 lanserte reformpakken som utgjorde det første steg i «La Transición», Spanias overgang til demokrati. Reformloven, som legaliserte alle politiske partier, ble godkjent ved folkeavstemning i desember 1976. Suárez ga deretter amnesti for alle som tidligere var dømt for politiske forbrytelser.
I mai 1977 grunnla Suárez partikoalisjonen Unión de Centro Democrático (UCD), som samlet kristeligdemokrater, sosialdemokrater, liberale og uavhengige, og ble dette sentrum-høyrepartiets første formann. Han ledet UCD til seier i det første frie valget i Spania på 41 år og vant derigjennom statsministerposten med støtte av velgerne.
Demokratisk valgt statsminister
Som demokratisk valgt statsminister fortsatte Suárez de politiske reformene. Han var sentral i forhandlingene om den nye grunnloven av 1978 og innføring av selvstyre for de spanske regionene. Koalisjonen Suárez ledet vant igjen valget i 1979. To år senere gikk han av som følge av interne stridigheter og han overlot statsministerposten til Leopoldo Calvo-Sotelo. Han grunnla deretter i 1982 partiet Centro Democrático y Social (CDS), uten at han maktet å ledet dette til samme suksesser som UCD.
Suárez forlot i 1991 aktiv politikk.
Suárez ble i 1981 av kong Juan Carlos gjort til hertug av Suárez (Duque de Suárez). Han ble i 1996 tildelt Fyrsten av Asturias' pris for sin innsats for det spanske demokratiet. I 2007 ble han slått til ridder av Ordenen det gylne skinn.
Arne Kjelstrup
Arne Kjelstrup (født 30. oktober 1913 på Rjukan, død 5. mai 1995) var en norsk sersjant i Kompani Linge under andre verdenskrig. Han deltok i Vemork-aksjonen, en aksjon for å stanse tyskernes produksjon av tungtvann ved Norsk Hydros fabrikk ved Vemork på Rjukan.
Motstand under invasjonen
Kjelstrup var i 1940 rørlegger. Under den tyske invasjonen av Norge i april 1940 deltok han som vernepliktig menig i kampene på Østlandet. Han ble såret ved Harestua den 15. april. Han reddet trolig livet fordi en avbitertang han hadde under jakka tok av for den tyske kula som taff ham. Prosjektilet ble værende i magen hans resten av livet. Den 1. mai stakk han fra Hov sykehus ved Randsfjorden, og tok seg nordover Gudbrandsdalen i et forsøk på igjen å slutte seg til norske styrker. Etter hvert fant han sammen med en av mange mindre grupper norske soldater som var kommet bort fra sine enheter, og streifet rundt uten å være klar over at kampene i Sør-Norge var over. Den 24. mai utførte Kjelstrups gruppe ved hjelp av etterlatte britiske våpen et ildoverfall på en tysk kolonne ved Rosten bro i Sel, en av de siste krigshandlingene i Sør-Norge våren 1940.
Reisen til Storbritannia
Kjelstrup forsøkte å ta seg til Nord-Norge via Sverige for å slutte seg til de norske styrkene som fremdeles var i kamp der. Etter først å ha blitt avvist ved grensen ble han internert i Sverige den 7. juni 1940, samme dag som de norske styrkene i Nord-Norge kapitulerte. Han prøvde å komme seg videre til Storbritannia for å slutte seg til de norske utestyrkene, men ble i mars 1941 arrestert av svenskene, mistenkt for spionasje etter kontakt med britisk etterretning ved Den britiske legasjonen i Stockholm. Den 7. mai ble han utvist fra Sverige og satt på flyet til Moskva.
I Moskva sluttet Kjestrup seg til en gruppe nordmenn på vei til Storbritannia. Den 13. oktober ankom de London, etter å ha reist via via Odessa, Istanbul, Suez, Mumbai, Durban, Cape Town, Trinidad og Halifax. Kort tid etterpå ble Kjelstrup innrullert i Kompani Linge.
Vemork-aksjonen
Natten mellom 18. og 19. oktober 1942 ble Kjelstrup sammen med Knut Haugland, Jens-Anton Poulsson og Claus Helberg sluppet i fallskjerm over Hardangervidda som fortropp for Vemork-aksjonen (operasjon Grouse). Formålet for aksjonen var å stanse tyskernes produksjon av tungtvann ved Norsk Hydros fabrikk ved Vemork på Rjukan. Styrken skulle forberede landingsplass for glidefly, merke landingsområdet, og være veivisere for de engelske styrkene som skulle være med i Vemork-aksjonen. Planen var at engelske commandosoldater skulle flys inn og lande på halvøya mellom Møsvatns to armer. Gruppen Freshman bestod av 30 mann fra Royal Engineers som skulle flys inn i to Horsa glidefly til området ved Møsvatn, men begge glidere og en Halifax forulykket på Vestlandet 19. november på grunn av dårlig vær. De overlevende ble senere drept av tyskerne. Totalt døde 41 engelskmenn.
Grouse bestod av fenrik Jens Anton Poulsson (24) som var sjef, fenrik Knut Haugland (25) som var gruppens telegrafist, sersjant Claus Helberg som var nestkommanderende, og sersjant Arne Kjelstrup. Noen kilder regner også Einar Skinnarland med i gruppen. Han var bare 9 dager i England før han ble flydd tilbake med oppdrag å være gruppens kontaktmann. Han ble ikke ferdig med telegrafistutdannelsen, og da gruppen fikk problemer med radiosettet måtte alle meldinger sendes til England via Sverige. Fordi han ikke bodde inne på vidda blir han av noen ikke regnet med i Grouse.
Etter Freshmans tragedie ble gruppen reorganisert som operasjon Swallow (svale), da det ble bestemt at norske styrker skulle gjøre et nytt forsøk. De overvintret på Hardangervidda, uten å være utstyrt med proviant og utstyr for dette. Gruppen ble 17. februar forsterket med Gunnerside som bestod av fenrik Joachim Rønneberg (sjef), fenrik Knut Haukelid, fenrik Kasper Idland, sersjant Hans Storhaug, sersjant Fredrik Kayser og sersjant Birger Strømsheim. Disse hoppet ut i fallskjerm inne på vidda og tok seg ned til gruppe Swallow.
Natten mellom 27. februar og 28. februar gjennomførte denne samlede gruppen en vellykket sprengning av tungtvannsanlegget, og ødela 900 kilo tungtvann.
Etter aksjonen gikk tyske styrker manngard etter sabotørene inne på vidda, uten å lykkes. Noen kilder oppgir at så mange som 14 000 mann deltok, andre 12 000 mann, mens noen anslår 6-8 000 mann. Fem av deltakerne i aksjonen tok seg på ski til Sverige, to dro til Oslo, Haugland og Skinnarland ble igjen i området for å holde radioforbindelse med England. Kjelstrup og Knut Haukelid fikk også i oppdrag å bli i området, for å opprette en motstandsgruppe under kodenavnet «Bonzo». De tyske leteaksjonene tvang dem til å oppholde seg under harde forhold inne på Hardangervidda store deler av tiden. Mens de forberedte våpenslipp bygget Haukelid og Kjelstrup sommeren 1943 ei steinbu, døpt Bamsebu etter elghunden Bamse. Steinhytta står fremdeles på nordøstsiden av Holmavatnet. På kartet «Breive» er stedet avmerket. Etter at våpenslipp var mottatt tok Kjelstrup seg 18. oktober 1943 over grensen til Sverige, mens Haukelid ble igjen i området. Den 30. desember var han tilbake i London.
Operasjon Sunshine
4. oktober 1944 hoppet Kjelstrup igjen ut over Hardangervidda, denne gang som deltaker i Operasjon Sunshine. Operasjonen var et samarbeide mellom Kompani Linge og Milorg og hadde som formål å sikre norsk industri og infrastruktur mot ødeleggelser i tilfelle tyskerne i krigens siste fase skulle ta i bruk den brente jords taktikk i Sør-Norge. Kjelstrup var sjef for operasjonens undergruppe «Starlight», som skulle dekke området Kongsberg–Numedal.
Utmerkelser
For sitt virke under krigen ble Kjelstrup hedret med blant annet de norske utmerkelsene St. Olavsmedaljen med ekegren to ganger, Deltagermedaljen med rosett og Haakon VIIs 70-årsmedalje  samt britiske Military Medal,1939–1945 Star og franske Æreslegionen og Croix de guerre.
Bom Sucesso de Itararé
Bom Sucesso de Itararé er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Ectropion
Ectropion er en øyelidelse hvor øvre og/eller nedre øyelokk ikke er tilliggende øyet. Det motsatte av ectropion er entropion.
Etiologi og patogenese
Ectropion forekommer hos eldre personer hvor bindevevet i øyelokkene har mistet en del av sin elastisitet, eller etter et traume mot øyelokket. Det arter seg ved at øyelokket ikke er tilliggende øyet. Dette er problematisk fordi øyet da ikke er beskyttet under søvn, og det har lett for å tørke ut.
Behandling
Behandlingen er kirurgisk oppstramming av øyelokket.
West Garo Hills (distrikt)
West Garo Hills er et distrikt i den indiske delstaten Meghalaya. Distriktets hovedstad er Tura.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 642,923 innbyggere i distriktet, mot 518,390 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 11,68 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 17,44 % i 2011 mot 19,49 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 980 i 2011 mot 960 i 2001.
«Arrestbygningen ved råd- og domhuset»
«Arrestbygningen ved råd- og domhuset» er et maleri av den danske maleren Martinus Rørbye fra 1831. Det er utført som olje på lerret, måler 47,5 x 63cm og tilhører Statens Museum for Kunst.
Maleriet viser folkelivet på baksiden av Råd- og Domhuset ved Nytorv i København rammet inn av buen over Slutterigade.
Beskrivelse
Buen over Slutterigade rammer inn bildet. Rundt 15 år tidligere hadde C.W. Eckersberg malt «Udsigt gennem tre af de nordvestlige buer i Colosseums tredje stokværk» hvor buene på Colosseum rammet inn maleriet. Det samme virkemiddelet har Rørbye benyttet seg av i «Arrestbygningen ved råd- og domhuset».
Rørbyes bilde viser en rekke forskjellige små scener. På venstre side sees en sittende eldre kvinne flankert av en gutt og en yngre kvinne. Den eldre kvinnens vektskål er blir tolket som en hentydning til Justitias vektskål. Til høyre for denne gruppen, under buen, står en gravid kvinnelig tigger med et barn på armen.
I den skyggebelagte forgrunnen sees en hund og en mann i kappe som bærer en lykt selv om det er høylys dag; en misantrop.
Mellom mannen med de hvite buksene og misantropen sees en skorstensfeier svøpt i sort. På skrå bak mannen i den hvite buksen er en dommer på vei til domhuset, han ledsages av en rettsbetjent med en saksmappe under den ene armen.
Til høyre i bildet har Rørbye plassert en soldat foran et rødt skilderhus. Bak skilderhuset står en stige og ytterst til høyre er Rørbyes signatur og årstallet 1831.
Flere av personene i bakgrunnen har ryggen til og de fleste bærer hodeplagg.
Rørbye har sett fra hjørnet av Kattesundet og Lavendelstræde og hatt blikket rettet tvers over Kattesundet/Hestemøllestræde til Slutterigade. Om man sammenligner Rørbyes bilde med området slik det er i dag, ser man at det ikke har skjedd store foradringer. Et veiskilt, et gatenavnskilt og gatelykter er kommet opp, mens skilderhuset er forsvunnet og veidekket er endret.
Bildet er mettet med symboler med hentydninger til synd og straff. I aprilnummeret av Kopenhagener Kunstblatt for 1832 hadde tidsskriftet en lang omtale av maleriet, hvor symbolikken rundt flere av personene i bildet ble vektlagt. Det er sannsynlig at opplysningene kom fra Rørbye selv. Når det gjelder skorstensfeieren omtales han med at han «synes at hentyde til de kår, et menneske kommer i, når det én gang har været låst inde bag disse mure» og kvinnen som står i porthvelvingen til venstre og tigger «synes at betegne begyndelsen til lasternes vej». I artikkelen omtales mannen med lykten som «den gamle misantrop».
På side 164 i ''Dansk guldalder. Lyset, landskabet og hverdagslivet'' skriver Kasper Monrad:
Bakgrunn
Rørbye var blant de københavnske kunstnerne som hadde begynt med folkelivsbilder. Året før, i 1830, hadde han vært på reise i Jylland. Fra denne reisen stammer andre folkelivsbilder, blant annet en tegning med blyant og akvarell med tittelen «Scene fra torvepladsen i Thisted» fra 2. juli 1830.
Han malte arresthusbildet i oktober-november 1831 og ga det opprinnelig tittelen «Passagen ved Raadhuset».
Året før, i januar 1830, hadde han malt bildet «Et Møde ved Raad- og Domhuset» fra den andre siden av Domhuset hvor også en skorstensfeier, en hund, en soldat og et skilderhus inngår.
Statens Museum for Kunst eier også flere skisser til bildet. En skisse er en tegning på 21 x 24 centimenter og viser bygningen med en enslig soldat og en gutt. Disse to figurene er ikke med på det endelige maleriet. En annen skisse som SMK mottok som gave i 1989 er en tegning på 227 x 322 millimeter som forestiller personene som inngår i det ferdige maleriet.
Greta Cicolari
Greta Cicolari (født 23. august 1982) er en italiensk sandvolleyballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i kvartfinalen.
Helleland stasjon
Helleland stasjon ligger langs Sørlandsbanen i Eigersund kommune, den ble åpnet i 1904, samme år som Flekkefjordbanen ble tatt i bruk. 1966 ble den fjernstyrt og siden 1991 har den status som fjernstyrt kryssingsspor.
Britt Harkestad
Britt Harkestad (født 9. mars 1946 i Kvam, Hordaland) er en norsk politiker (KrF). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Hordaland i 1985, og møtte i to perioder fram til 1993. Hun er utdannet lærer, og har arbeidet som barnearbeider i Indremisjonsforbundet.
Sveabreen
Sveabreen er en 30 km lang isbre på Spitsbergen på Svalbard. Breen går fra Kongsvegpasset mot sørøst til Nordfjorden, på skillet mellom Oscar II Land og James I Land.
Breen har navn etter «Svea», et gammelt navn på Sverige.
Marvin Harper
Marvin Harper (født 1. november 1985) er en sørafrikansk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på nest sisteplass med det sørafrikanske landslaget.
Nils O. Golten
Nils Olavsen Golten (1936-1999) var en norsk fisker og Høyre-politiker fra Sund i Vestland fylke. Han var stortingsrepresentant fra Hordaland i to perioder 1985–93. Han var vararepresentant i perioden 1981–85.
I det sivile liv var han fisker og fiskeskipper 1956-1985 og kvalitetssjef ved Sotra Fiskeindustri a/s fra 1993. Han var formann i Hordaland Fiskarlag 1983-1985.
Trichiasis
'Trichiasis (fra lat. – hår) er en øyelidelse hvor øyenvippene vender inn mot øyet, og irriterer dette ved å skrape mot det ved øyenlokksbevegelser.
Etiologi og patogenese
Trichiasis kan oppstå enten ved entropion eller ved at øyenvippene vokser i feil retning (medfødt, traume). Irritasjonen fører i første omgang til en konjunktivitt og/eller er keratitt. Ved langvarig irritasjon kan øyet få en epitelskade.
Nasjonale laksevassdrag og laksefjorder
Nasjonale laksevassdrag og nasjonale laksefjorder omfatter et visst antall av Norges viktigste lakseførende vassdrag med tilhørende vandringsområder i fjord og på kyst.
Culion
Culion er en av Calamianøyene vest på Filippinene. Øya rommer Culion-reservatet, et leprosarium (behandlingsanstalt for leprasyke) som ble grunnlagt i 1906. Dette leprosariet ble lenge betraktet som et av verdens ledende for behandlingen av «Hansens sykdom» (spedalskhet).
Nasjonale laksevassdrag og laksefjorder
Formålet med nasjonale laksevassdrag og laksefjorder er å gi et utvalg av de viktigste laksebestandene i Norge en særlig beskyttelse mot skadelige inngrep og aktiviteter i vassdragene og mot oppdrettsvirksomhet, forurensing og munningsinngrep i de nærliggende fjord- og kystområdene. Etablering av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder ble først foreslått av Villaksutvalget ledet av Georg Fredrik Rieber-Mohn ved framlegging av NOU 1999:9. Forslaget ble raskt omstridt og underlagt nye utredninger og høringer. Regjeringen sluttet seg likevel til prinsippet, dog i et mindre omfang enn i det opprinnelige forslaget.
Culion
Det dyrkes ris og kokosnøtter på øya. Den største bosetningen på øya ligger ved nordøstkysten.
Nasjonale laksevassdrag og laksefjorder
I Stortingsproposisjon nr. 79 (2001–2002), om opprettelse av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder, fremmet regjeringen forslag om etablering av 37 nasjonale laksevassdrag og 21 nasjonale laksefjorder. Dette forslaget ble vedtatt i Stortinget 25. februar 2002. Det ble samtidig lagt til grunn at ordningen skulle suppleres og totalt omfatte rundt 50 vassdrag og tilhørende fjorder. Stortingsproposisjon nr. 32 (2006–2007), om vern av villaksen og ferdigstilling av nasjonale laksevassdrag og laksefjorder, fremmet forslag om 15 nye nasjonale laksevassdrag og 8 nye laksefjorder, det vil si totalt 52 nasjonale laksevassdrag og 29 nasjonale laksefjorder. Dette forslaget ble vedtatt i Stortinget 15. mai 2007. Stortinget har forutsatt at effektene av tiltaket skal evalueres senest etter ti år.
Culion
Culion er samtidig en av landkommunene i den filippinske øyprovinsen Palawan. Ved folketellingen i 2000 hadde kommunen 14.302 innbyggere.
Barangayer
Culion er politisk inndelt i 11 barangayer per 30. september 2019.
Johanne Bruhn
Johanne Bruhn Johnsen (født 8. mai 1890, død 24. desember 1921) var en norsk skuespiller.
Carl Hagbarth Gulbranson
General Carl Hagbarth Gulbranson (født 1870 i Christiania, død i Oslo i 1940) var en norsk offiser. I 1927 ble han oberst i det norske Forsvaret, og i 1929 ble han utnevnt til generalmajor, sjef for 4. divisjon og kommandant på Bergenhus.
Johanne Bruhn
Hun var blant de ledende skuespillerne ved Det norske teatret. Bruhn debuterte under en turne med Olaus Olsens Selskap. Senere ble hun engasjert ved Det Norske Teateret, og gjorde blant annet stor lykke som Neger-Gurina i Ungen. I to sesonger, fra 1914 til 1916, var hun engasjert ved Trondhjems Teater. Senere vendte hun tilbake til Det Norske Teateret. Der ble hun blant annet husket for det friske, humørfylte spillet hennes i Huskorset.
Mona Yamamoto
Mona Yamamoto (山本 モナ Yamamoto Mona, født 11. februar 1976 i Onomichi, Hiroshima) er en japansk TV-personlighet. Hun hadde en norsk far og ble japansk statsborger seks år gammel.
Johanne Bruhn
Den rollen hun likte best og nådde lengst i var som Mildred Bjørge i Bjørgedal av Olav Hoprekstad. Bruhn hadde også en rolle i Fante-Anne.
Carl Hagbarth Gulbranson
Bakgrunn
Carl Hagbarth Gulbranson hadde bakgrunn fra borgerskapet, og var en markert forkjemper for et sterkt norsk forsvar.
Gulbranson var forfatter av en rekke militærfaglige artikler og bøker. Han skrev også dikt og utga i 1921 "Gyldne Frukter, der han tar et oppgjør med "jobbetiden" . I 1940 utkom "''Jakobs-stigen. Efterladte dikte" (posthumt).''
Johanne Bruhn
Hun døde bare 31 år gammel på julaften i 1921, i barselseng.
Carl Hagbarth Gulbranson
Bakgrunn
Han var sønn av godseier Carl August Gulbranson (1831–1910) og Minda Ramm Juell (1844–1913), og sønnesønn av forretningsmannen og skogeieren, grosserer Hans Gulbranson (1787-1868). Han er oppvokst på "Gulbransons løkke, på eiendommen, "Nøisomhed".
Mona Yamamoto
I september 2006 jobbet hun fem dager for nyhetsprogrammet News23 før hun måtte gå av som følge av en affære med politikeren Goshi Hosono.
Carl Hagbarth Gulbranson
Bakgrunn
Carl Hagbarth Gulbranson var bror av godseier Axel Fridtjof Gulbranson og onkel til cand. jur. Carl August Hans Jacob Gulbranson.
Andeskjell
Andeskjell (Lepas) er en gruppe krepsdyr som lever i havet og stort sett finnes i tidevannssonen, men også er vanlig å finne skipskjøler og drivgods med mer. Andeskjell fester seg også på hvaler. Arten lever av plankton, som filtreres fra vannet. I Norge er svartstilket andeskjell og Lepas pectinata de to vanligste artene.
Johanne Bruhn
Personlig liv
Johanne Bruhn var gift andre gang med Erling Johnsen, journalist og redaktør i Nationen i perioden 1918 til 1962. De fikk sønnen Helge Støp Johnsen. Hun hadde fra et tidligere ekteskap en datter ved navn Anne Marie Bruhn.
Carl Hagbarth Gulbranson
Bakgrunn
Han drev gården Lødding i Vemundvik til han i 1937 solgte gården til sin søster, Ingeborg Dagny Hvoslef, født Gulbranson (1875-1963).
Johanne Bruhn
Personlig liv
Johanne Bruhn var søster av skuespilleren Astrid Sommer.
Carl Hagbarth Gulbranson
Militær karriere
"Fra 1930 til 1935 var han president i Norges Forsvarsforening.
Som medlem av Fedrelandslaget sto Gulbranson i sterk opposisjon til Arbeiderpartiets antimilitarisme på 1930-tallet, og da partiet kom til makten i 1935 med Johan Nygaardsvold som statsminister, og Christian Fredrik Monsen som forsvarsminister, søkte han avskjed som general.
Narvik
Han var formann for Salten Skogselskap, 1828-1929.
Han satt i Narvik formannskap for partiet Frisinnede Venstre fra 1922 til 1924. I sin tid i Narvik arbeidet han iherdig for å tilegne et naturområde til befolkningen. Under visjonen, "Gjør byen vakker" etablerte han et skjønnhetsråd i 1920, der han selv ble formann. Han tok initiativ til å etablere Narviks vel i 1922. I Narvik bærer byens parkanlegg navnet, Gulbransons park.
Hol
I 1909 kjøpte Carl Hagbarth Gulbranson Foss og Fosshagen i Hol kommune. Gulbranson samlet og satte opp gamle, verneverdige hus på eiendommen. Flere av husene ble flyttet til bygdetunet ,Geilojordet i Geilo sentrum, dit de ble flyttet i 1991.
Utmerkelser og ordener
Carl Hagbarth Gulbranson ble portrettert av maleren K. Juel Sørlie. Maleriet henger i Bernadottesalen i Oslo Militære Samfund.
Teledifusão de Macau
Teledifusão de Macau (TDM) er en fjernsyns- og radiostasjon som betjener Macao i Folkerepublikken Kina. Den ble opprettet 1. januar 1982.
TDM har 24-timers radiosendinger på portugisisk på 98.0 MHz FM og kantonesisk og mandarin på 100.7 MHz FM.
Den har også fjernsynssendinger på de samme språk.
PGA Grand Slam of Golf
PGA Grand Slam of Golf er en årlig golfturnering som arrangeres av PGA of America i slutten av november eller begynnelsen av desember. Turneringen spilles som slagspill over to dager og 36 hull, og kun vinnerne av sesongens fire major-turneringer får delta. Hvis en spiller vinner mer enn én major i et kalenderår, fylles firemannsfeltet ved å invitere den eller de spillerne som har best totalresultat. Turneringen ble grunnlagt i 1979 og ble opprinnelig spilt på forskjellige baner hvert år. Siden 1994 har Poipu Bay Golf Course på øya Kauai i Hawaii vært turneringens permanente hjem. Premiepotten er 1 million dollar.
Resultater
¹ Vant etter playoff.
Troglocobitis starostini
Troglocobitis starostini er en fiskeart. Denne smerlingen lever i underjordiske vannforekomster sørøst i Turkmenistan.
Øvre Leirungen
Øvre Leirungen er en innsjø i Vågå kommune i Innlandet.
Phoenicurusia
Phoenicurusia er en slekt av gullvingene. De er sommerfugler i gruppen glansvinger.
Utseende
Små sommerfugler, bakvingen ender i en kort stjert. Oversiden er brunlig med en tydelig, fiolett glans. Undersiden er lysgrå med svarte flekker, disse skinner noe gjennom til oversiden.
Utbredelse
Slekten forekommer i Tyrkia og Kasakhstan.
Bom Basker
Bom Basker er et band som ble satt sammen i forbindelse med utgivelsen av barneplate Går i fjøs i 2009. Felespiller Gjermund Larsen stod bak utgivelsen, og albumet ble gitt ut under navnet Gjermund Larsen og Bom Basker på Øra Fonogram. På albumet presenteres tradisjonelle barnesanger i ny drakt. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen barneplater.
Bom Basker består av rapperen Trond Wiger fra Gode Ord Dør Sist, trekkspilleren Frode Haltli og vokalisten Runa Hestad Jenssen.
Robert Frank (bordtennisspiller)
Robert Frank (født 22. januar 1990) er en australsk bordtennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i lagkonkurransen.
Harper’s Weekly
Harper's Weekly (A Journal of Civilization) var et amerikansk politisk magasin som ble utgitt i New York City av Harper & Brothers fra 1857 til 1916. Det inneholdt utenlandske og amerikanske nyheter, fiksjon, essays i mange emner, og humor sammen med illustrasjoner. Det hadde en omfattende dekning av Den amerikanske borgerkrigen med mange tegninger av hendelser på slagmarken. I sin mest innflytelsesrike periode var den et forum for den politiske karikaturtegneren Thomas Nast.
Starten
Sammen med sine brødre James, John og Wesley etablerte Fletcher Harper «Harper & Brothers» i 1825, inspirert av den suksess The Illustrated London News hadde fått. Harper startet med å utgi Harper's Monthly i 1850. Magasinet hadde etablerte forfattere som Charles Dickens og William Makepeace Thackeray, og etter få år hadde opplaget og interessen vokst nok til å forsvare en ukentlig utgave.
I 1857 startet de med Harper's Weekly i New York City. Innen 1860 hadde opplaget av Weekly nådd 200 000 eksemplarer. Illustrasjoner spilte en viktig rolle i Weekly's innhold og de fikk snart rykte for at de brukte noen av datidens mest anerkjente illustratører, nemlig Winslow Homer, Granville Perkins og Livingston Hopkins.
Blant disse var den kommende politiske karikakturtegneren Thomas Nast som ble hyret i 1862 og tegnet for Weekly i mer enn 20 år. Nast var en fryktet karikaturtegner og ble ofte kalt «den amerikanske politiske tegneseriens far». Han var også den første til å bruke en elefant som symbol for Det republikanske parti. Han tegnet også den legendariske figuren julenissen; hans versjon ble sterkt assosiert med figuren som ble popularisert som en del av juleskikkene sent på 1800-tallet.
Tegner i Borgerkrigen
Harper's Weekly var den mest leste journal i USA under hele Borgerkrigen. Så, for ikke skremme leserne i Sydstatene tok Harper's en moderat stilling til spørsmålet om Slaveri i USA. Utgaver som forsvarte avskaffelsen, ble omtalt som Harper's Weakly. The Weekly støttet Stephen A. Douglas' kampanje mot Abraham Lincoln, Men også da Den amerikanske borgerkrigen brøt ut forsvarte de Lincoln og Unionen. I juli 1863 hadde Harper's en artikkel om slave som hadde flyktet, Gordon med bilde av ryggen hans, stygt arret fra piskeslag, dette gav mange lesere i Nordstatene deres første visuelle bevis på slaveriets brutalitet. Bildet inspirerte mange frigitte slaver i Nord til å melde seg til krigen. Noen av de viktigste artikler og illustrasjoner i tiden var Harper's reportasje fra krigen. Foruten tegninger og beretninger fra Homer og Nast, publisere Harpers også tegninger av Theodore R. Davis, Henry Mosler og brødrene Alfred og William Waud.
I1863 ble George William Curtis, en av det republikanske partis grunnleggere politisk redaktør, en stilling han beholdt frem til sin død i 1892. Hans lederartikler forsvarte sivile reformer, lave skatter og opprettholdelse av Gullstandarden.
"President maker"
Etter krigen støttet "Harper's Weekly'" mer åpenlyst det republikanske parti i sine lederartikler og bidro til at Ulysses S. Grant ble valgt i 1868 og i 1872. Det støttet Nast og George W. Curtis var ofte uenig i politiske spørsmål og spesiet kariaturtegnerens rolle i politiske diskusjoner. Curtis trodde at slikt mobbing ved karikaturer skulle reserveres for demokratene og ikke i Nasts tegninger som angrep republikanere, slike som Carl Schurz og Charles Sumner som var motstandere av Grants administrasjon. Harper's utgiver, Fletcher Harper støttet Nast i hans debatt med Curtis, I 1877 døde Harper og hans nevøer, Joseph W. Harper Jr. og John Henry Harper overtok kontrollen av magasinet. De var mer sympatetiske til Curtis' argumenter for rejecting cartoons that contradicted his editorial positions. I 1884 ble Curtis og Nast engie i å støtte den republikanske kandidat James G. Blaine, hvis forbindelser med korrupsjon var et ikke-tema for dem. I stedet støttet de den demokratiske kandidat, Grover Cleveland. Nasts karikaturer hjalp til at Cleveland ble den første demokrat til å bli valgt til President siden 1856. Med tegnerens sønnesønns ord, Thomas Nast St Hill: "
Tidlig på 1900-tallet
Etter 1900 brukte Harper's Weekly mer trykksverte på politiske og sosiale spørsmål og artikler om mer prominente politiske personer i tiden, slike som Theodore Roosevelt og Woodrow Wilson.
Siste utgave av Harper's Weekly kom den 13. mai 1916. . Den ble absorbert av The Independent, som i sin tur gikk sammen med The Outlook i 1928.
Utgivelser
Den 14. januar 1893 ble Harper's Weekly det første amerikanske magasin til å publisere en Sherlock Holmes historie, "The Adventure of the Cardboard Box".
Fámjins kirkja
Fámjins kirkja er en kirke fra 1875 i Fámjin på Suðuroy i Færøyene. Kirken hører til den færøyske statskirken, Fólkakirkjan.
Kirkebygget sto ferdig i 1875, og ble tatt i bruk som kirke fra februar 1876. Kirken ble tegnet av den islandske arkitekten.
Det første, originale færøyske flagget som ble tegnet og sydd av færøyske studenter i København i 1919 henger i kirken i Fámjin, og i kirken står også den færøyske runesteinen Fámjinssteinurin utstilt.
Mirko Filipović
Mirko Filipović (kroatisk uttale: [mîrkɔ fǐːlipɔːʋitɕ], født 10. september 1974), bedre kjent som MIrko Cro Cop er en kroatisk tidligere tungvekts-kickbokser, MMA-utøver og politi. Hans kallenavn «Cro Cop» er en forkortelse for «croatian cop», som kommer fra hans deltakelse i Lučko Anti-Terrorist Unit, den kroatiske antiterror-spesialpolitistyrken.
Han vant den åpne vektklassen i Pride Grand Prix 2006. Han har også hatt stor suksess i K-1. Han var også medlem av det kroatiske parlamentet fra 2003 til 2007.
K-1
I 1996, i en alder av 22, ble Filipović med i K-1 World Grand Prix elimination tournament. Etter å ha beseiret fjorårets finalist, Jérôme Le Banner, ble Filipović stoppet i neste runde av Ernesto Hoost. Han returnerte til K-1 tre år senere i 1999. Han slo ut den britiske fighteren Ricky «Tank» Nicholson, men senere falt en avgjørelse mot sveitsiske fighter, Xhavit Bajrami. Til tross for dette ble Filipović gitt et wildcard til verden turneringen, der han sjokkerte kickboxing verden ved å slå høyt ansett K-1 fighter Mike Bernardo. Filipović fortsatte med å slå ut japanske stjernen Musashi og australske karate fighter Sam Greco på samme natt før han ble stoppet igjen ved Hoost. Det ble senere avslørt at Filipović faktisk gikk inn i ringen med en brukket ribben, et resultat av hans tidligere kamper.
Filipović fortsatte å ha suksess i K-1, og vant en rekke kamper mot slike topp rangerte motstandere som Peter Aerts, Mark Hunt og Remy Bonjasky. Han var den første fighter å slå daværende ubeseiret giganten, "The Beast" Bob Sapp i 86 sekunder, bryte Sapp er kinnbensbuer bein med en left punch.
Pride Fighting Championship 2003-2007
I 2001 begynte Filipović hans bytte til kampene i Pride, han var misfornøyd med lønnen han fikk i K-1. Et år senere forlot han også forlot jobben i anti-terror enhet for å fokusere fullt på sin kampsport karriere.
Siden den gang opprettholdt Filipović en sammenlignbare lav kickboksing profil, men likevel har han noen imponerende K-1 seire spesielt mot Mark Hunt i mars 2002 (Avstemning enstemmig vedtak), Remy Bonjasky i juli 2002 (TKO i andre runde) og Bob Sapp i april 2003 (KO i første runde).
Etter å ha slått Kazuyuki Fujita med TKO i sin MMA-debut, gjorde Filipović sin Pride debut på Pride 17 mot Nobuhiko Takada. Denne kampen inneholdt en spesiell regel som sier hvis kampen gikk til en avgjørelse ville det bli uavgjort. Kampen endte uavgjort. Filipović neste Pride kamp var mot mellomvekt (205 lb) mester Wanderlei Silva. Den kampen inneholdt de samme reglene som Takada-kampen og endte også i uavgjort. Den 28. august 2002 møtte Filipović japanske superstjernen Kazushi Sakuraba på Pride Shockwave. Filipović vant etter en TKO (skade) da Sakuraba brakk et orbital bein.
Hans neste kamp var en omkamp med Fujita på Inoki Bom-Ba-Ye 2002 arrangement der han plukket opp sin fjerde seier, denne gangen ved vedtak. Filipović kom tilbake til Pride å møte tung utfordrer Heath Herring på Pride 26 den 8. juni 2003. Filipović beseiret Herring vi en TKO seier med en venstre body kick. Hans neste kamp var mot ukrainske spissen Igor Vovchanchyn på Pride Total Elimination 2003. Filipović sparker ut Vovchanchyn med et hodespark etter 01:29 inn i kampen. Filipović beseiret deretter den meksikanske fribryteren Dos Caras, Jr. under Pride Bushido 1, også med et hodespark knockout etter 46 sekunder i første runde.
Filipović røk på sitt første tap mot Antonio Rodrigo Nogueira under Pride Final Conflict 2003 den 9. november. Nogueira slo Cro Cop med Subission (armbar) etter 1:45 i runde: 2. Denne kampen var for Pride Interim Heavyweight Championship.
I 2004 Filipović satte sin K-1 karriere på vent, og rekruttert Fabricio Werdum (en tidligere verdensmester i brasiliansk jiu-jitsu) som sin trener. Han fortsatte med å vinne sine to neste kamper med KO og TKO på et kombinert på bare 3:49, mot Yoshihisa Yamamoto og Ron Waterman.
Mørjefjorden
Mørjefjorden er en fjord i innseilinga til Grenland, på grensa mellom Porsgrunn i Telemark og Larvik i Vestfold. Den er tre kilometer lang, og strekker seg fra vestsiden av Mølen og inn til Sildevika ved Mørje.
Etter Snorres beretning kan det se ut som at det var her i fjorden at Olav den hellige i det store sjøslag ved Nesjar beseiret Svein Jarl palmesøndag 1016
American Goddess at the Rape of Nanking: The Courage of Minnie Vautrin
American Goddess at the Rape of Nanking: The Courage of Minnie Vautrin  er en biografi om den amerikanske kinamisjonæren Minnie Vautrin og hennes opplevelser under Nanjingmassakren i 1937–1938. Den er forfattet av historikeren Hua-ling Hu og offentliggjort i 2000, og redegjør for hvordan Vautrin reddet tusenvis av jenters og kvinners liv under Nanjingmassakren.
En viktig kilde for boken er dagbøkene til Vautrin som hun skrev under massakrene, og som ble oppdaget av forfatterinnen Iris Chang da hun forberedte sin bok The Rape of Nanking.
Knut Hanselmann
Knut Hanselmann (1946–2022) var en norsk politiker (FrP). Han var stortingsrepresentant fra Hordaland 1989–1993 og mangeårig kommunepolitiker i Bergen og på Askøy.
Hanselmann var medlem av Bergen bystyre 1976–1983, formann i Hordaland FrP 1982–1990, medlem av Askøy kommunestyre 1995–2011 og ordfører i Askøy kommune 2007–2011. Han var medlem av Stortingets kontrollutvalg for etterretnings- overvåkings- og sikkerhetstjenesten (EOS-utvalget) 2006–2012.