cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Qianling
Utførelse
Qianling ligger 5 km nord i Qian fylke og 75 km nordvest fra sentrale Xi'an i Shaanxiprovinsen i Kina og er den største og mest ekstravagante av Tangdynastiets graver. Qianling er oppført med hovedstaden Chang'an som forbilde. Chang'an var bygd symmetrisk om den nord-sørlige avenyen Chengtianmen, og dette symboliseres i Qianling av en prosesjonsvei som strekker seg fra den fremre porten i sør fra Liangfjellet i nord med Leoparddalen på østre side og Sandflodbedden på vestre side. Liangfjellet, som inneholder gravkamre, var omgitt av en mur som symboliserte det keiserlige Damingpalasset i Chang'an. Muren som omgir Liang var nesten kvadratisk og 2,4 meter tykk. Den nordlige og sørlige muren var 1 450 meter lang, den østre var 1 582 meter og den vestre var 1 438 meter. Midt på hver side var 2,7 meter brede porter. I området rundt Qianling var tempel, saler, altere og hundretalls bosteder for dem som stelte graven. Det fantes også en ytre mur rundt Qianling, men bare små deler av den er blitt funnet.
Gravkamrene
Inne i Liangfjellet finnes gravkamrene der keiser Gaozong og keiserinne Wu Zetian er begravet. Inngangen finnes halvveis opp på fjellets sørside. Graven har sannsynligvis aldri blitt plyndret og er ikke utgravd. Basert på andre graver tror arkeologene at gravkamrene i Qianling består av tre saler i rad etter hverandre fra sør mot nord.
Historiske skrifter beskriver at gravkamrene ble stengt med en steinport forseglet med jern for å være sikret mot gravplyndring. En undersøkelse fra 1958 tyder på at en drøyt 60 meter lang og 4 meter bred gang leder inn til gravens sentrum. Kamrene var sannsynligvis vel dekorert, men arkeologene har ulike teorier om hvor store skatter graven inneholder. Tangdynastiets første keiser Gaozu proklamerte på sin dødsleie at «Begravelsessystemet skal være enkelt og sparsomt» (園陵制度, 務從儉約.) noe som gjorde at Tangdynastiet generelt bygde enklere graver enn tidligere dynastier. Dette for å spare på landets økonomi, men også for å unngå gravplyndring.
Det tidligere Handynastiet oppførte svært ekstreme gravkompleks til en kostnad av normalt en tredjedel, men iblant opp tll 50 prosent av landets skatteinntekter. Dette ledet dels til en anstrengt byøkonomi og dessuten til en omfattende plyndring av Handynastiets keisergraver. For å unngå Handynastiets tidligere problem bygde Tangdynastiet ikke store pyramider over sina keisergraver, men gravde i stedet ut gravkammere i naturlige fjell, noe som var en stor kostnadsbesparelse. Fjorten av Tangdynastiets 18 keisere er begravde i naturlige fjell. Gravene ble heller ikke fylt med like mye dyrebare metallskatter som under tidligere dynastier, men i stedet av en spesiell form for trippelglasert keramikk (sancai), kalt Tang-trippelfarge (唐三彩 ), hvis hensikt var utelukkende å pryde graver.
Gravpryden av Tang-trippelfarge var hovedsakelig i fargene gul, grønn og brun og forestilte ofte hester og kameler. På keiser Gaozongs stein langs prosesjonsveien står det skrevet at han fikk med seg sine favorittbøker, malerier og sin kalligrafi i graven. Basert på historiske skrifter anslår forskere at graven kan inneholde totalt 800 tonn av malerier, silke, trippelfargekeramikk, gull, sølv, juveler og annet kostbart gods.
Prosesjonsveien
Fra Qianlings sørport leder en bred prosesjonsvei opp mot Liangfjellet. Prosesjonsveien som er mer enn en kilometer lang passerer mellom de to Naitoutoppene med et tårn på hver topp. Veien omgis av ortogonale steinpillarer og store steinskulpturer bestående av et par hester med vinger, et par av føniksfugler, fem par hester med sad og oppassere, ti par tjenestemenn i form av livvakter, 61 utenlandske ambassadører og et par løver. Mange av statuene er blitt halshugget flere ganger i løpet av historien.
Satellittgraver
Qianling omgis av totalt 17 graver. Drøyt to kilometer sørøst om Liangfjellet finnes gravene etter kronprins Zhanghuai (654-684), kronprins Yide (682-701) og prinsesse Yongtai (684-701). Disse tre graver ble alle bygd i år 706 og har lignende utførelse med fremre og indre underjordiske kamre nedgravde under menneskeskapte hauger. Gravene har lignende størrelse og de døde er begravde i steinkister. Gravenes fremre kamre er større enn andre tilsvarende graver fra Tangdynastiet.
Jenny Elvers
Hun studerte skuespill i Berlin, Hamburg og Chicago, og har virket som skuespillerinne og programleder siden begynnelsen av 1990-tallet. Hun er gift med sin agent Goetz Elbertzhagen.
Qianling
Satellittgraver
Gravene var omsluttet av murer og prydet med statuer. Langs veggene i de sterkt hellende gangene ned mot gravkamrene finnes innsnitt for prydgjenstander av Tang trippelfarge. Veggene er prydet med veggmalinger. Kronprins Zhanghuais grav har et fremre kammer som måler 4,5 x 4,5 meter med 6 meter takhøyde og et indre kammer med målene 5 x 5 meter og 6,5 meter takhøyde.
Graven ble renovert i 711. Kronprins Yides grav har et fremre kammer på tilsvarende 4,45 x 4,54 meter med 6,3 meter takhøyde og et indre kammer på 5 x 5,3 meter med 7,1 meter takhøyde. Prinsesse Yongtais grav har et fremre kammer som er 4,7 x 4,9 meter med 5,3 meter takhøyde og et indre kammer som måler 5,3 x 5,4 meter med 5,5 meter takhøyde. Totalt har 4 300 gjenstander blitt utgravd av disse tre graver selv om de alle tidligere er blitt plyndret. Totalt har fem graver rundt Qianling blitt utgravd på 1960-tallet og tidlig på 1970-tallet.
Qianling i dag
Qianling er den best bevarte keisergraven fra Tangdynastiet. Mange av statuene omkring prosesjonsveien finnes velbevart, men ingen bygninger eller murer består. I 1978 bygdes Qianling Museum som viser Qianling med dets steinskulpturer og Liangfjellet. De tre satellittgravene for kronprins Zhanghuai, kronprins Yide og prinsesse Yongtai er utgravde og åpne for besøk. Museet stiller ut gjenstander fra de utgravde gravene, totalt er det rundt 9 000 gjenstander utstilt.
Roger Black
Roger Anthony Black (født 31. mars 1966 i Portsmouth) er en tidligere britisk friidrettsutøver.
Qianling
Qianling i dag
Turistnæringen i Shaanxiprovinsen presser sterkt på at Qianling, og også Qin Shi Huangdis mausoleum, skal utgraves; det antas at de inneholder urørte skatter som skulle bli turistattraksjoner like store som Terrakottahæren. En grunn til at en åpning av Qianling ville være ekstra interessant er det faktum at det sannsynligvis finne kalligrafi og malerier på silke eller papir fra 600-tallet etter Gaozongs ønske, noe som angis på hans stein ved prosesjonsveien. I dag finnes det ytterst få malerier fra Tangdynastiet på papir eller silke, og å finne urørte originaler vil være av meget stor interessant. Søknader om å drive arkeologiske utgravninger i Qianling er blitt stilt i 1986, 1994 og 2000.
Roger Black
Han satte britisk rekord på 400 meter med tiden 44,37 i 1996. Han deltok også på det britiske laget som overrasket alle ved å ta gull på 4x400 meter stafett under VM 1991 i Tokyo.
Blacks største prestasjon var utvilsomt sølvmedaljen på 400 meter under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han tok sølvmedaljen bak den suverene Michael Johnson.
Qianling
Qianling i dag
Myndighetene er imidlertid svært restriktive med utgravninger av keisergraver, dels på grunn av respekt for deres tidligere ledere, dels på grunn av at det ikke finnes noen sikker måte å bevare det man finner i graven. Da man i 1958 åpnet Dinglinggraven fra Mingdynastiet (1368-1644) hadde man store problemer med å bevare silke og andre funn fra graven.
Teach Me Thy Way, O Lord
Norsk versjon
Den norske tittelen er «Lær meg å bede, Gud».
Turn under Sommer-OL 1964
Turn under Sommer-OL 1964. Turn var med på det olympiske programmet for femtende gang under OL-1964 i Tokyo. Det ble konkurrert om fjorten olympiske titler, åtte for menn og seks for kvinner. Japan ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran Sovjetunionen med fire.
Anders Gustaf Ekeberg
Anders Gustaf Ekeberg (født 15. januar 1767 i Stockholm, død 11. februar 1813 i Uppsala ) var en svensk kjemiker, mest kjent for å ha oppdaget grunnstoffet tantal i 1802.
Ekeberg ble tatt opp ved Uppsala universitet i 1784, avla eksamen i 1788, ble dosent innen kjemi i 1794, og laborant i 1799. I 1799 ble han også valgt inn som medlem i Kungliga Vetenskapsakademien.
Ekeberg var nevø av Carl Gustaf Ekeberg.
Clemens Winkler
Clemens Winkler (født 26. desember 1838, død 8. oktober 1904) var en tysk kjemiker, som oppdaget grunnstoffet Germanium.
Jean-Baptiste Pallegoix
Jean-Baptiste Pallegoix (født 24. oktober 1805 i Combertault i Frankrike, død 18. juni 1862 i Bangkok i Siam) var katolsk titulærbiskop og apostolisk vikar av det østlige Siam fra 1841 og til sin død. Han tilhørte Det parisiske ytremisjonsselskap.
Clemens Winkler
Winkler ble født i 1838 i Freiberg, Sachsen i Tyskland. Som nittenåring startet han på universitetet i Freiberg. Han fant ut etter en stund at, hans kunnskaper overgikk det de lærte på skolen.
Jean-Baptiste Pallegoix
Biskop Pallegoix ble holdt høyt i aktelse av kong Mongkut, og de hadde ofte diskusjoner med hverandre. Kongen overvar til og med biskopens begravelse.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Clemens Winkler
Han døde den 8. oktober 1904 i Dresden i Tyskland.
Det tredje slaget ved Panipat
Det tredje slaget ved Panipat stod 14. januar 1761 ved byen Panipat i nordvest India. Afghanernes konge Ahmed Shah Durrani beseiret maratharere under fyrste Sedasheo Rao Bao som lenge var blitt beleiret på stedet. De totale tapene av menneskeliv under slaget kan ha vært mellom 50 000 og 100 000 mann.
Utfallet av slaget innebar i første omgang at ekspansjon til maratharerne i India på stormogulens bekostning ble stoppet.
Sortland videregående skole
Sortland videregående skole er den største videregående skolen i Vesterålen i Nordland fylke.
Den består av flere filialer – blant annet Øksnes, Kleiva og Lødingen. Hovedavdelingen ligger på Sortland.
Advokatsamfundet
Advokatsamfundet har flere betydninger:
Osam
Òsam (bulgarsk: Осъм, latin: Assamus) er en sideelv til Donau nord i Bulgaria. Elven har sitt utspring ved foten av Levskifjellet i Balkanfjellene, 1 821 meter over havet. Osam oppstår ved sammenløpet av Den svarte Osam (Черни Осъм) – som anses som den egentlige kildeelven – og Den hvite Osam (Бели Осъм). Elven munner ut i Donau nær byen Nikopol.
Osam renner gjennom bl.a. byene Lovetsj (hvor elven passerer under den innebygde broen oppført 1931), Trojan, Letnitsa og Levski.
Paul Alcock
I 1982 ble han assistentdommer i Football League. Det var han fram til 1988 da han ble hoveddommer i Football League. Han var Football League-dommer fram til 1995 da han ble Premier League-dommer. Hans første Premier League-kamp var mellom Coventry City og Manchester City 23. august 1995.
Han huskes fra kampen mellom Sheffield Wednesday og Arsenal FC 26. september 1998. Han ble dytta av Paolo Di Canio etter å ha gitt ham rødt kort. Di Canio ble utestengt etter episoden.
Han fortsatte å dømme i Premier League fram til 2000. Den siste Premier League-kampen han dømte var mellom Liverpool FC og Sunderland AFC 7. mai 2000.
Han returnerte til Football League i to år, fram til 21. april 2002, da han dømte sin siste fotballkamp. Kampen ble spilt i Division One mellom Norwich City og Stockport County.
Keo
KEO-satellitten er en satellitt som var planlagt skutt ut i rommet i 2000, ble av økonomiske og andre årsaker utsatt til 2002, 2007/2008, 2010/2011, 2012, 2013, 2015, etterfulgt av 2015/2016, per sommeren 2008 antas det at utskyting kan skje i 2010 eller 2011. Satellitten er planlagt som en tidskapsel, der innholdet er meldinger fra dagens innbyggere på Jorden til menneskeheten 50000 år fram i tid. Den banen som planlegges for satellitten vil føre den tilbake til jordatmosfæren om 50000 år.
Prosjektet er støttet av blant annet UNESCO, Hutchison Whampoa og European Space Agency. Navnet er satt sammen av de tre mest brukte lydene i de mest utbredte språkene i verden i dag. UNESCO forlangte at linken til deres hjemmeside ble slettet, noe som ble gjort i 2004.
Per november 2020 er ingen lanseringsdato bekreftet. Om dette prosjektet noen gang blir gjennomført er ikke godt å si.
Nat Borchers
Nat Borchers (født 13. april 1981 i Tucson, Arizona) er en amerikansk fotballspiller som spilte i Odd Grenland fra 2006 - 2008. Borchers returnerte til MLS, for å spille for Real Salt Lake i februar 2008. Han spiller i forsvar og har 2 A-landskamper for.
SETI
SETI (engelsk forkortelse for search for extra-terrestrial intelligence, altså leting etter utenomjordisk intelligens) er en betegnelse for forsøk på å motta signaler fra sivilisasjoner i verdensrommet. Det har vært gjennomført flere slike prosjekter siden 1960-årene, også i regi av USAs regjering. Det en vanligvis gjør i SETI-prosjekter er å lete gjennom himmelen med radioteleskop etter signaler som kan ha blitt sendt av utenomjordiske sivilisasjoner.
Noe som gjør SETI svært vanskelig er at det er så mange ukjente variabler. En vet ikke hvor på himmelen man kan forvente å finne radiosignaler, heller ikke hvilke frekvenser fremmede sivilisasjoner kan tenkes å sende på, eller hvordan de vil overføre informasjonen. Når man gjennomfører et SETI-prosjekt, er man nødt til å gjøre en del antakelser for å smalne inn søket, og dette gjør at det til dags dato ikke er gjennomført noen fullstendige søk.
Antakelser
SETI-prosjekter har tradisjonelt begrenset seg til kun å undersøke de stjernene som ligner på vår sol. Det er fordi en antar at planeter som ligner på Jorda, og livsformer som ligner på oss, bare kan utvikle seg rundt slike stjerner. En har også hovedsakelig konsentrert seg om mikrobølgedelen av radiospekteret, mellom 1 og 10 gigahertz, fordi det er dette som passer best for å sende signaler til andre stjerner. Frekvenser som er høyere eller lavere enn dette vil dempes betydelig av planetatmosfæren på sender- og mottakersiden, samt interstellare gass-skyer. Innenfor dette frekvensområdet er det få praktiske forskjeller, men SETI-forskere tror at det er høyere sannsynlighet for å motta signaler rundt det såkalte «vannhullet» mellom 1,420 og 1,640 gigahertz. Det er fordi hydrogen i naturlig tilstand sender ut stråling på 1,420 GHz (se hydrogenlinjen), og hydroksylionet sender ut stråling på 1,640 GHz (hydroksyllinjen). Både hydrogen og hydroksyl er bestanddeler i vann, og en antar at alle sivilisasjoner som kan sende radiobølger også er kjent med disse frekvensene.
Hemskilen naturreservat
Hemskilen naturreservat er et norsk naturreservat. Det ligger på grensen mellom Larvik (tidligere Tjølling kommune) og Sandefjord. Det er ett av de største og viktigste naturreservater i sitt slag i Vestfold.
Hemskilen naturreservat er på 335 dekar. 215 dekar er brakkvann samt sjøvann.
Det har et særskilt rikt og interssant fugleliv, vegetasjon og annet dyreliv, og er et regionalt verdifullt beite- og oppvekstområde for vannfugler i hekkesesongen, og rasteplass og hvileområde for ender, vadefugler, gjess og spurvefugler på trekk.
Muhammad Anwar Soofi
Muhammad Anwar Soofi (født 1942) er en norsk forfatter, bokhandler og leder i den pakistanske foreningen Bazm-E-Ahbabe Pakistan (Samling for Pakistans venner), Norway. Han innvandret til Norge fra Pakistan i 1974 og var i 1975 med den første pakistanske foreningen i Norge, Pakistan Norwegian Welfare Organization Norway og første felles organisasjon: Pakistan Workers Welfare Union (Registered) Norway.
Soofi sitter i styret i 14. augustkomiteen. Han fikk Brobyggerprisen 2003 av 14. augustkomiteen Norge.
Han har mastergrad i økonomi fra Pakistan der han hadde en mellomlederstilling i National Savings i Lahore.
Soofi ga i 2004 ut boken شب و روز ہجراں (Shab-o-Roz-e-Hijran) på urdu.
Han har drevet en liten bokhandel på Grønland. I 2012 (Cappelen Damm) ga Liv Hilde Boe ut boken Bokhandleren på Grønland om Soofi.
Konger av Babylonia
Konger av Babylonia (oldtidens sørlige og sentrale Irak) er en liste av herskere og monarker som er satt sammen fra tradisjonelle babylonske kongelister (kileskriftinskripsjoner) og arkeologiske funn.
Babylonske kongeliste
Den babylonske kongeliste er ikke kun en liste av konger av hovedstaden Babylon og Babylonia, men er en meget særskilt oldtidsliste over antatte babylonske konger nedtegnet ved flere lokaliseringer fra oldtiden, og er beslektet med dens forgjenger, den sumeriske kongeliste. Det er tre versjoner, den ene er kjent som «Kongeliste A» (inneholder alle kongene fra det første babylonske dynasti til den nyassyriske kong Kandalanu) og «Kongeliste B» (inneholder de to første dynastier) og «Kongeliste C» (inneholder de første syv kongene fra det andre dynasti i Isin). En fjerde versjon ble skrevet på gresk av den babylonske historikeren Berossos. Den «babylonske kongeliste fra hellenistisk tid» er en fortsettelse som nevner alle konger fra Selevkideriket fra Aleksander den store til Demetrios II Nikator.
Tidlige tider
Babylon var for en tid underlagt kassittiske herskere, og siden "Sjølandsdynastiet".
Assyrertiden
Riket ble noen ganger styrt av assyriske konger.
Det Nybabylonske riket 626-539 f.Kr.
Babylon erobres av perserne under kong Kyros. Hans sønn Kambyses bar tittelen konge av Babylon.
Det danske Advokatsamfund
Det danske Advokatsamfund er den nasjonale foreningen for advokater i Danmark. Alle advokater må være medlem av Advokatsamfundet, og organisasjonen er derfor ikke en alminnelig fagforening. Med hjemmel i retsplejeloven har Advokatsamfundet tre formål: å ivareta advokatprofesjonens generelle interesser, å føre disiplinært tilsyn med advokatene og å virke til gavn for det danske rettssamfunn.
Advokatsamfundet har ansvar for å administrere advokatutdannelsen, som består av en teoretisk eksamen og en praktisk læretid over tre år.
Disiplinærtilsynet med advokater utføres av Advokatnævnet, som behandler klager over advokaters salærer og adferd.
Beesley’s Point kraftverk
Beesley's Point kraftverk , også kjent som B. L. England kraftverk, er et varmekraftverk i Cape May County, delstaten New Jersey i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 450 MW fordelt på tre blokker. Anlegget har 5 turbiner for fyringsolje, fire av dem med en effekt på bare 2 MW hver, den siste turbinen på 148 – 176 MW. Brenselkilden for de øvrige turbinene er kull.
Fylke (Kina)
Et fylke er i kinesisk kontekst en politisk territoriell enhet på tredje rangs nivå i Folkerepublikken Kina, eller på annenrangs nivå i Republikken Kina (Taiwan).
Navneoversettelse, administrasjonsnivåer
Det kinesiske ordet er (), og det har vært hevd på å oversette det til fylke, og til county på (engelsk). I Folkerepublikken Kina er det to administrative inndelinger på høyere nivå. Øverste inndeling er på provinsnivå, og nest øverste nivå er enheter på prefekturnivå.
Det tredje nivået, som kalles enheter på fylkesnivå, er det også andre enheter med annen nomenklatur, som autonome fylker, byer på fylkesnivå, bannere, autonome bannere, distrikter, gruvedistrikter eller skogsdistrikter.
På fransk oversettes xiàn med comté, men i Frankrike går den tredjenivås inndeling under det franske navnet arrondissement.
Per 2007 var det 1467 fylker i Fastlands-Kina, av en total på 2861 enheter på fylkesnivå.
I Republikken Kina (Taiwan) finner man fylker offisielt på annet nivå. Men politiske endringer i effektivt beslutningsnivå, og det forhold at så godt som hele republikkens effektive område ligger i provinsen Taiwan (provins) har ført til at man i realiteten kunne betrakte fylkene som førsterangsnivå. Imidlertid er de to fylkene som ligger i Republikken Kinas små maritime deler av provinsen Fujian fremdeles å regne som annennivåenheter.
Det er 18 fylker som er administrert av Republikken Kina, 16 ligger i provinsen Taiwan og to i provinsen Fujian.
Enheten xian har eksistert helt siden De stridende staters tid, og etablert heldekkende i hele riket under Qin-dynastiet. Historikere som befatter seg med eldre kinesisk historie foretrekker gjerne å oversette xian med «distrikter» eller «prefekturer». I denne artikkelen vil vi imidlertid holde oss til moderne oversatt terminologi, og bruke fylke for xian vedrørende alle historiske perioder. Man skal være oppmerksom på at dette ikke er konvensjonell språkbruk i sinologisk faglitteratur.
Historie
Enheten xian har eksistert helt siden De stridende staters tid, og etablert heldekkende i hele riket under Qin-dynastiet. Antallet fylker vokste gradvis fra dynasti til dynasti. Da Qin Shi Huang reorganiserte fylkene etter å ha samlet landet, var det rundt ett tusen av dem. Under det østlige Han-dynastiet steg antallet noe. Det ble til ca. 1400 da Sui-dynastiet avskaffet kommanderiene ( ) som nivå. Det nåværende antallet fylker tilsvarer omtrent nivået i Qing-dynastiets siste år.
Forskningen på forandringer av fylkesgrenser og fylkesnavn særlig i 1960-årene og til 1980-årene har vært et viktig felt for historikere.
I keisertidens Kina var fylkene viktige idet de var de laveste nivåene som hadde en keiserlig byråkratisk struktur. Lederen for et fylke var den keiserlige magistrat, som hadde utøvende myndighet og dessuten ansvar for rettspleien. På lavere nivåer enn fylkesnivået var det mer uformelle og ubyråkratiske enheter som gjorde seg gjeldende, men hva slags spillerom man der hadde kunne variere fra dynasti til dynasti.
Kunståret 1160
Kunståret 1160 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1160.
Velferdstinget i Oslo og Akershus
Velferdstinget i Oslo og Akershus (VT) er en interesseorganisasjon, og det øverste studentpolitiske organet for de mer enn 72 000 studentene som er tilknyttet Studentsamskipnaden i Oslo og Akershus (SiO). Disse studentene er fordelt på 27 forskjellige institusjoner.
Historie
VT ble opprettet som et resultat av at Studentsamskipnaden i Oslo og Oslo- og Akershushøgskolenes studentsamskipnad slo seg sammen til en samskipnad 1. januar 2011. VT har sitt utspring i Velferdstinget i Oslo, hvor arbeidsutvalget arrangerte det første konstituerende møte for Velferdstinget i Oslo og Akershus 29. november 2010. Velferdstinget endret Arbeidsutvalgets valgperiode i 2016, fra en modell der man var valgt fra 1. januar til 31. desember, til en modell der man er valgt fra 1. juli til 30. juni.
Ledere av Velferdstinget i Oslo og Akershus:
Organisasjon
I VT sitter det 37 representanter som har 1 950 studenter hver i ryggen. Disse møtes ca. 8 ganger på VT-møter. Universitetet i Oslo, OsloMet - storbyuniversitetet, Handelshøyskolen BI, VID, Politihøgskolen og Høyskolen Kristiania er alle direkte representert. De mindre høgskolene samles en gang i året før konstituerende møte, og avholder valgforsamling for å velge sine representanter.
I 2023 er representantene fordelt som følger: VT har et arbeidsutvalg (forkortet VT-AU) som driver det daglige arbeidet. VT-AU skal følge opp VT sine vedtak ved å bygge organisasjonen og få gjennomslag for VT sin politikk. Det sitter 4 personer i VT-AU som er lønnet på heltid (100 %). Disse er leder, nestleder, politikk- og medieansvarlig og samarbeidsansvarlig.
VT-AU har kontorer i «Villa Eika», på Blindern. Her er det også ansatt to økonomi– og organisasjonskonsulenter som jobber 100 % for VT.
Visjon og politikk
VT sørger for at eierne av Studentsamskipnaden i Oslo og Akershus – studentene – styrer samskipnaden. Gjennom VT bestemmer man hvordan semesteravgiften skal brukes, legger føringer for SiO og styrer utviklingen i SiOs velferdstilbud. Eksempler på velferdstilbud er: Studentboliger, studentkafeene, treningstilbud, barnehageplasser, studenthelsetjenesten etc. VT påvirker også kommunen og staten til å prioritere studentvelferd.
Visjonen er nedfelt i Politisk grunndokument: «Prinsippet om lik rett til utdanning er det overordnede og styrende målet for Velferdstingets politikk. Utdanningssystemet skal være noe mer enn en forberedelse til arbeidslivet; det skal være et element i samfunns- og demokratibygging. Det er derfor sentralt at ulike økonomiske, sosiale og kulturelle bakgrunner ikke påvirker evnen og muligheten til å delta i utdanningen. Velferdstingets mål er en velferd som fjerner slike hindre.»
Maidenhead stasjon
Maidenhead stasjon er en jernbanestasjon som ligger i Maidenhead, Berkshire, England. Stasjonen blir brukt av lokaltog (ved First Great Western) fra Paddington stasjon til Reading stasjon. Maidenhead er også knutepunktet for Marlow Branch-linja. Stasjonen har i alt fem plattformer.
Winchester Model 1897
Winchester Model 1897 er et amerikansk haglgevær designet av John Moses Browning.
Den har pumpemekanisme, ekstern hammer, og tubemagasin for fem patroner. Den kom kamret for haglpatroner i kaliber 12 og 16, og kom i forskjellige løpslengder. Den er en videreutvikling av Winchester Modell 1893 som også ble designet av John Moses Browning. Den var den første virkelige suksessfulle pumpehagle som ble produsert. Fra 1893 og frem til den gikk ut av produksjon hos Winchester Repeating Arms i 1957, ble over en million produsert. Kaliber 16 haglene kom med standardløp på 70 cm, mens 12 kaliber haglene kom standard med 75 cm løp. Man kunne spesialbestille våpenet med løp ned til 50 cm, og opp til 90 cm lengde.
Geværet ble blant annet brukt i andre verdenskrig, i en forkortet utgave med feste for bajonett.
Fylkesvei 701
Fylkesvei 701 (Fv701) går mellom Storås og Volløyan i Orkland.
Veien forlater fylkesvei 700 ved Volløyan og går langs Orkla nordover til Storås der den møter fylkesvei 65.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Manuel I Komnenos
Manuel I Komnenos, eller Comnenus (gresk: Μανουήλ Α' Κομνηνός, Manouēl I Komnēnos, født 28. november 1118, død 24. september 1180) var en bysantinsk keiser på 1100-tallet som var hersker av Østromerriket i et avgjørende vendepunkt for imperiet og for landene i de østlige Middelhavet. Ivrig etter å få tilbake rikets tidligere storhet som supermakt i middelhavsområdet drev Manuel en energisk og ambisiøs utenlandspolitikk. Han inngikk allianser med paven og fornyet kontakten med Vest-Europa, invaderte Italia, med suksess håndterte han den farlige atkomsten og gjennomreisen av det andre korstoget gjennom sitt rike, og etablerte et bysantinsk protektorat over korsfarerkongedømmene outremer, «bortenfor havet». I møte med den muslimske fare i Det hellige land gjorde han felles sak med kongedømmet Jerusalem og deltok i en kombinert invasjon av Fatimid-kalifatets Egypt. Manuel omformet det politiske kartet på Balkan og i østlige Middelhavet, la kongedømmet Ungarn og andre riker inn under bysantinsk overherredømme og drev aggressiv krigføring mot sine naboer i vest og i øst. Mot slutten av hans regime ble hans landevinninger i øst imidlertid komprimert av et alvorlig nederlag ved Myriokephalon i 1176, noe som i stor grad skyldtes hans egen arroganse ved å angripe en godt befestet posisjon hos seldsjukkene.
Han ble kalt for ho Megas (gresk: ὁ Μέγας, oversatt som «den store») av grekerne. Manuel er kjent for å ha inspirert ekstrem lojalitet blant de som tjente ham. Han opptrer også som den store helten i et historieverk skrevet av hans sekretær, Johannes Kinnamos, som var påvirket av hans kontakt med de vestlige korsfarere. Han ble omtalt også som «den mest velsignete keiser av Konstantinopel» i deler av den latinske verden. En del moderne historikere har imidlertid vært mindre entusiastiske i sin omtale og analyse av hans styre. En del har hevdet at den store makt som han utøvet var ikke hans egen bragd, men som var resultatet av det dynastiet som han representerte. De har også argumentert at ettersom den keiserlige bysantinske makten forfalt så raskt etter hans død, er det naturlig å se etter årsakene for denne tilbakegang i Manuels regime.
Tiltredelsen til tronen
Manuel Komnenos var den fjerde sønnen til Johannes II Komnenos og Irene av Ungarn. Det var derfor svært usannsynlig at han skulle etterfølge sin far. Hans bestefar på morssiden var kong Ladislaus I av Ungarn. Etter at Manuel hadde utmerket seg i farens krig mot seldsjukkene ble Manuel i 1143 valgt som hans etterfølger av Johannes II og valgt framfor sin eldre bror Isaak Komnenos. Etter Johannes II døde den 8. april 1143 ble hans sønn Manuel utropt til keiser av hæren. Dog var hans etterfølgelse på ingen måte sikker. På sin fars dødsleie i villmarken i Kilikia langt unna Konstantinopel var det viktig for ham å dra tilbake til hovedstaden så fort som mulig, men tradisjonen krevde at han tok seg av sin fars begravelse, og grunnlegge et kloster på det sted hvor hans far hadde dødd. Han sendte derfor sin sekretær Johannes Axouch av sted med ordre om å arrestere hans potensielt farligste rival, broren Isaak som levde i Det store palasset med tilgang til keiserens skattekiste og kronjuveler. Axouch nådde fram til hovedstaden rett før nyheten om keiserens død og sikret seg raskt hovedstadens lojalitet. Da Manuel kom fram til hovedstaden i august 1143 ble han kronet av den nye patriarken, Michael II Kourkouas. Noen få dager senere var det intet mer å frykte for hans posisjon som keiser og da ga han ordre om å løslate broren Isaak. Deretter skulle 2 gullstykker bli gitt til hver husholdning i Konstantinopel og 200 pund med gull (inkludert 200 sølvstykker årlig) til den bysantinske kirke.
Det imperium som Manuel arvet fra sin far hadde gått igjennom store endringer siden det ble grunnlagt av Konstantin den store, åtte århundrer tidligere. Den største endringen hadde skjedd på 600-tallet da muslimske soldater hadde ugjenkallelig erobret Egypt, Palestina, og store deler av Syria fra Østromerriket. De hadde deretter feid vestover i det som på Konstantin dens stores tid hadde vært de vestlige områdene av Romerriket, inn i Nord-Afrika og Spania. I århundrene etter hadde keiserne styrt over et rike som hovedsakelig besto av Lilleasia i øst og Balkan i øst. Siden hans forgjenger Justinian I den store (527–565), hadde keiserne også hersket over deler av Italia, Afrika og Spania. Det rike som Manuel arvet sto overfor betydelige utfordringer. På slutten av 1000-tallet hadde normannere fra Sicilia erorbret Italia fra den bysantinske keiseren. Seldsjukkene hadde gjort det samme i sentrale Anatolia, og i Levanten hadde en ny makt dukket opp, korsfarerstatene. De oppgaver som Manuel sto overfor krevde absolutt sin mann.
Prins av Antiokia
Manuels regime fikk sin første prøvelse i 1144 da han møtte et krav fra Raymond av Poitiers, prins av Antiokia, over områdene i Kilikia. Senere det samme året ble korsfarerstaten grevskapet Edessa oppslukt av den voldsomme bølgen av islamske jihad under Imad ad-Din Atabeg Zengi. Raymond innså at øyeblikkelig hjelp fra Vest-Europa var ikke mulig, og med sin østlige flanke farlig utsatt for denne nye trusselen hadde han ikke annen mulighet enn å forberede seg på et ydmykende besøk til Konstantinopel. Ved å svelge sin stolthet gjorde han reisen nordover for å be om keiserens beskyttelse. Etter å ha underkastet seg Manuel I fikk han løftet om den støtte han ba om og hans allianse med Østromerriket var sikret.
Hærtokt mot Konya
I 1146 samlet Manuel hæren ved den militære basen Lopadion og dro på en straffeekspedisjon mot Masud, sultan av Rûm, som gjentatte ganger hadde angrepet keiserdømmets grenser i vestlige Anatolia og i Kilikia. Det var ikke noe forsøk på en systematisk erobring av områder, men Manuels hær beseiret tyrkerne ved Acroënus før den erobret og ødela den befestede byen Filomelion, og fjernet den gjenværende kristne befolkningen. De bysantinske styrkene nådde Masuds hovedstad Konya og herjet området rundt byen, men klarte ikke å angripe dens murer. En del av Manuels motiver for dette hærtoktet var også et ønske om å bli sett på i vest som en som aktivt fulgte korsfareridealet: Kinnamos tilskrev også til Manuels et ønske om å vise fram sin militære makt til sin nye brud. Mens han var på dette hærtoktet mottok Manuel et brev fra kong Ludvig VII av Frankrike som annonserte hans hensikt å lede en hær som skulle hjelpe korsfarerstatene i Midtøsten.
Korsfarernes ankomst
Manuel ble forhindret til å følge opp hans tidligere suksess i øst da hendelser i vest betydde at hans tilstedeværelse var inntrengende krevet på Balkan. I 1147 aksepterte han at to hærer fra det andre korstoget kunne passere gjennom hans besittelser, henholdsvis Konrad III av Det tysk-romerske rike og Ludvig VII av Frankrike. På denne tiden var det fortsatt medlemmer av den bysantinske hoffet som husket da det første korstoget passerte, noe som var en entydig hendelse i det felles minne i tidsalderen og en som hadde fascinert Manuels tante, Anna Komnena.
Fangchenggang kjernekraftverk
Fangchenggang kjernekraftverk er et kjernekraftverk under bygging i Fangchenggang helt sør i provinsen Guangxi, Kina. Det er under bygging 2 reaktorer, og ytterligere 4 under prosjektering, alle på 1.087 MW hver. Følgelig blir endelig utbygd kapasitet 6.522 MW dersom eksisterende planer fullføres.
Manuel I Komnenos
Korsfarernes ankomst
Derimot var det mange bysantinere som fryktet korstoget, et syn som var befestet på tallrike hendelser av vandalisme og plyndringer som utført av uregjerlige hærer mens de marsjerte gjennom bysantinsk territorium. Bysantinske tropper fulgte korsfarerne i et forsøk på å disiplinere deres oppførsel, og ytterligere tropper ble samlet i Konstantinopel, klar til å forsvare hovedstaden mot alle former for aggresjon. Denne forsiktigheten var veloverveid, men likevel skjedde det mange hendelser av skjult og åpent fiendskap mellom franskmennene og grekerne mens de marsjerte, noe begge sider antagelig hadde skylden for, noe som nesten skapte en farlig konflikt mellom keiser Manuel og hans gjester. Manuel tok vernetiltak, noe hans bestefar ikke hadde gjort, i å forsterke bymurene og presset de to kongene for garantier for sikkerheten i hans områder. Konrad IIIs hær var den første som kom Østromerriket i løpet av sommeren 1147, og den opptrer framtredende i bysantinske kilder, noe som antyder at den tyske hæren var den mest vanskelige av de to korsfarerhærene.
Etter 1147 ble imidlertid forholdet mellom de to herskerne betydelig bedre. Ved 1148 hadde Manuel innsett klokskapen i å sikre en allianse med Konrad III, hvis svigerinne Bertha av Sulzbach som han tidligere hadde giftet seg med. Han hadde faktisk overtalt den tyske kongen til fornye deres allianse mot Roger II av Sicilia. Beklageligvis for keiseren døde Konrad III i 1152, og tross for gjentatte forsøk var det ikke mulig å komme med en tilsvarende avtale med hans etterfølger Fredrik I Barbarossa
Fangchenggang kjernekraftverk
Det er kjent at statsselskapet State Nuclear Power Technology Corporation (SNPTC) planlegger installasjon av kinesisk-franske CPR-1000-reaktorer i dette anlegget, hvor teknologien stammer fra det franske selskapet Arreva, men med 30% lokaltilpassing av design og konstruksjon. Få detaljer er kjent om planlagt totalkapasitet eller nøyaktig oppstartsår for kraftverket.
Manuel I Komnenos
Invasjon av Kypros
Manuel besvarte denne fornærmelsen på et karakteristisk energisk vis. Vinteren 1158–1159 marsjerte han til Kilikia i spissen for en veldig hær; hastigheten i hans fremrykning (Manuel hadde dratt i forvegen for hovedhæren med 500 kavalerister) var slik at han greide å overraske armenske Toros II av Armenia som hadde deltatt i angrepet på Kypros. Alle byene i Kilikia falt øyeblikkelig for keiser Manuel og Toros selv ble tvunget til å flykte opp i fjellene i siste øyeblikkelig. Det er sagt at han måtte overleve ved å finne ly under et fjell hvor en gammel geiter brakte ham mat.
Manuel i Antiokia
I mellomtiden hadde nyheten om fremrykningen til den bysantinske hæren nådd fram til Antiokia. Raynald innså at han hadde små sjanser til å beseire Manuel og dessuten at han ikke kunne regne med hjelp fra Balduin III av Jerusalem. Balduin hadde heller ikke godkjent hans angrep på Kypros, og hadde uansett allerede gjort en avtale med Manuel. Isolert og forlatt av sine allierte besluttet Raynald at underdanig underkastelse var hans eneste håp. Han kom derfor for keiseren, kledd i en sekk og med et tau knyttet rundt halsen og bønnfalt om tilgivelse. Manuel ignorerte først den ydmyke Raynold, snakket videre med sine hoffmenn og Vilhelm av Tyr kommenterte at denne forsmedelig opptreden fortsatte så lenge at alle «følte avsky» for den. Til slutt måtte Manuel tilgi Raynald på den betingelse at han ble hans vasell og effektivt underla det uavhengige Antiokia til Østromerriket
Freden hadde blitt gjenopprettet, en storslått seremoni ble holdt den 12. april 1159 for den triumferende innmarsjen til den bysantinske hæren til byen med Manuel ridende gjennom gatene mens prinsen av Antiokia og kongen av Jerusalem fulgte etter til fots. Manuel holdt juridisk rett og dom for borgerne, og var til stede ved leker og turneringer. I mai som overhodet for en forent kristen hær begynte han å marsjere mot Edessa, men oppga hærtoktet etter at han hadde sikret løslatelsen av Nur ad-Din, herskeren av Syria, 6 000 kristne fanger tatt i ulike kamper siden det andre korstoget. Til tross for den storslåtte avslutningen av hærtoktet har moderne historikere argumentert at Manuel oppnådde langt mindre enn han hadde håpet i å gjenreise keiserdømmet.
Fornøyd med hans anstrengelser så langt dro Manuel tilbake til Konstantinopel. På tilbakevegen ble hans tropper overrasket av tyrkerne. Til tross for dette vant de en overveldende seier, rensket vegen for fiender og påførte dem store tap. I det påfølgende året drev han seldsjukkene ut av Isauria.
Roger II av Sicilia
I 1147 ble Manuel innlemmet i en krig med Roger II av Sicilia. Sistnevntes flåte hadde erobret den bysantinske øya Korfu og plyndret greske byer. Imidlertid ble striden avledet av et kumansk angrep på Balkan, men i 1148 gikk Manuel inn i en allianse med Konrad III, og med hjelp fra Republikken Venezia fikk han beseiret Roger med deres mektige flåte. I 1149 gjenerobret han Korfu og forberedte et offensivt angrep på normannerne mens Roger II sendte George av Antiokia med en flåte på 40 skip for å herje forstedene til Konstantinopel. Manuel hadde allerede blitt enige med Konrad III om en felles invasjon og en deling av sørlige Italia og Sicilia. Fornyelsen av den tyske alliansen forble det viktigste i Manuels utenlandspolitikk resten av hans regime til tross for gradvise interessemotsetninger mellom de to rikene etter Konrads død.
Roger IIs død i februar 1154, som ble etterfulgt av Vilhelm I, kombinert med utbredt opprør mot styrte til den nye kongen i Sicilia og Puglia, tilstedeværelsen av flyktninger fra Puglia ved det bysantinske hoffet, og at Fredrik I Barbarossa (Konrad IIIs etterfølger) mislyktes med å behandle normannerne, oppmuntret Manuel til å dra fordel av den flerfoldige ustabilitet som eksisterte på Den italienske halvøya. Han sendte Michael Palaiologos og Johannes Doukas, begge som hadde den høye rangen som sebastos, med bysantinske tropper, ti krigsskip, og store mengder gull for å invadere Puglia i 1155. De to generalene hadde fått ordre om å verve støtte fra Fredrik I Barbarossa, ettersom han var fiendtlig til normannerne på Sicilia, og var selv sør for Alpene på denne tiden, men han avslo ettersom hans demoraliserte hær lengtet etter å komme seg nordover så snart som mulig. Uansett, med hjelp fra misfornøyde lokale baroner, blant annet grev Roberto III av Loritello, oppnådde Manuels hærtokt en forbausende rask framgang da hele sørlige Italia gikk til opprør mot den sicilianske kronen, og den uerfarne Vilhelm I. Det fulgte en rekke av spetakulære suksesser da tallrike festninger enten ble erobret eller overga seg ved bestikkelser.
Allianse mellom Bysants og Pavedømmet
Byen Bari, som hadde vært hovedstaden for det bysantinske catepanate i sørlige Italia i århundrer før normannerne kom, åpnet sine porter for keiserens hær og begeistrede borgere rev den normanniske festningen. Etter at Bali hadde falt ble byene Trani, Giovinazzo, Andria, Taranto, og Brindisi også erobret, og Vilhelm I som kom med sin hær, inkludert 2000 riddere ble knusende slått.
Oppmuntret av denne suksessen fikk Manuel en drøm å gjeninnføre det gamle storslåtte Romerriket ved å forene Den ortodokse kirke og Den romersk-katolske kirke, et prospekt som hyppig ble tilbudt paven under forhandlingene og planene for en allianse. Om det noen gang hadde vært en sjanse for en forening av den østlige og vestlige kirke, og forsone pavene for godt, var dette sannsynligvis den beste anledningen. Pavedømmet hadde aldri vært begeistret for normannerne, unntatt når det hadde vært trussel av militær handling. Å få det «siviliserte» Østromerriket ved pavedømmets sørlige grense var langt mer å foretrekke en til stadig å måtte forholde seg til de vanskelige normannerne på Sicilia. Det var pave Hadrian IVs interesse å oppnå en avtale ettersom det ville i stor grad øke hans egen innflytelse over hele ortodokse befolkningen. Manuel tilbød en stor sum med penger til paven for å skaffe forsyninger til soldater, med ytterligere anmodning om at paven bevilget den bysantinske keiseren overherredømme over tre havnebyer i bytte med å forvise Vilhelm I fra Sicilia. Manuel lovte også å betale 5000 pund i gull til paven og Den romerske kurie. Forhandlingene ble hastig utført, og en allianse ble dannet mellom keiser Manuel og pave Hadrian.
Det var på dette punktet, akkurat som krig synes avgjørende i Manuels favør, at ting begynte å gå galt for ham. Den bysantinske kommandanten Michael Palaiologos hadde fremmedgjort Bysants’ allierte ved sin holdning, og dette hadde bremset hærtoktet da grev Roberto III av Loritello nektet å snakke med ham. Selv om disse to ble forsont hadde hærtoktet mistet sin framdrift: Michael ble snart kalt tilbake til Konstantinopel, og tapet av ham var et stort tilbakeslag for hærens framgang. Vendepunktet var slaget om Brindisi hvor sicilianerne klarte å slå tilbake både fra land og til havs. Da fienden nærmet seg skal leiesoldatene som var blitt hyret inn med Manuels gull ha krevd høyere betaling. Da dette ble avvist skal de ha desertert. Selv de lokale baronene begynte å smelte vekk, og snart var Johannes Doukas etterlatt i håpløst undertall.
At Alexios Komnenos Bryennios ankom med en del skip endret ikke den bysantinske situasjonen i større grad. Han hadde fått ordre om å skaffe soldater, men han førte kun sine tomme skip til Brindisi. Sjøslaget ble avgjort til sicilianernes favør da Johannes Doukas og Alexios Bryennios sammen med fire bysantinske skip ble erobret. Manuel sendte deretter Alexios Axouch til Antiokia for å samle sammen en ny hær, men på denne tiden hadde Vilhelm I allerede tatt tilbake alle de bysantinske erobringene i Italia, og i 1158 forlot den bysantinske hæren Italia og kom aldri tilbake. Både Niketas Khoniates og Kinnamos, de viktigste bysantinske historikerne i denne epoken, er enige om at fredsvilkårene som Axouch sikret seg fra Vilhelm I gjorde det mulig for Manuel å trekke seg ut fra krigen med verdighet, til tross for det ødeleggende overfallet av en siciliansk flåte på 164 skip som fraktet rundt 10 000 mann på Euboea og Almyros i 1156.
Bruddet i sammenslåingen av kirkene
I løpet av det italienske hærtoktet, og senere under striden med Den romerske kurie med Fredrik I Barbarossa forsøkte Manuel å forføre pavene med hentydninger om en mulig sammenslåing av de østlige og vestlige kirkene. Selv om pave Hadrian i 1155 hadde uttrykt sin iver etter å få dette til å skje. Håpet om en varig pavedømme-bysantinsk allianse møtte uoverstigelige problemer. Pave Hadrian IV og hans etterfølgere krevde anerkjennelse av deres religiøse autoritet over alle kristne alle steder i verden, og de mente at de også var overlegen den bysantinske keiseren; de var ikke villig i det hele tatt å gå fra å være avhengig av en keiser til en annen. Manuel på sin side ønsket en offisiell anerkjennelse av hans verdslige autoritet over både øst og vest. Slike betingelser kunne ikke bli akseptert på noen av sidene. Selv om en pro-vestlig keiser som Manuel gikk med på, ville de greske borgerne av keiserdømmet ha avvist enhver union av denne typen, noe de hadde gjort i nær trehundre år etter at de ortodokse og den katolske kirkene var kortvarig forent under paven. Til tross for hans vennlighet mot den katolske kirke og hans hjertelige forhold til alle pavene ble Manuel aldri beæret med tittelen Augustus av pavene. Og selv om han to ganger (1167 og 1169) sendte en ambassadør til pave Alexander III hvor han tilbød å forene kirkene ble han avvist under påvisning av de vanskeligheter en slik union vil skape. Til slutt rant det hele ut i sanden og de to kirkene forble adskilte.
De endelige resultatene av det italienske hærtoktet var begrenset i henhold til fordeler for keiserriket. Byen Ancona ble en bysantinsk base i Italia og aksepterte keiseren som sin overherre. Normannerne på Sicilia hadde blitt skadet, og kom til en avtale med keiserdømmet, sikret fred for resten av Manuels regime. Keiserens mulighet til å bli involvert i italienske affærer hadde blitt demonstrert. Imidlertid gitt de enorme kvanta av gull som hadde blitt brukt på prosjektet ble det også demonstrert begrensingen av hva penger og diplomati kunne oppnå alene. Utgiftene til Manuels engasjement i Italia må ha kostet skattekammeret en god del, sannsynligvis mer 2 160 000 hyperpyra eller 30 000 pund av gull, og utbyttet totalt sett var magert.
Byantinsk politikk i Italia etter 1158
Etter 1158 og under nye forhold endret Østromerrikets målsetninger. Manuel besluttet nå til å sette seg imot tendensen til Huset Hohenstaufen å annektere Italia, som Fredrik I Barbarossa mente burde anerkjenne hans makt. Da det brøt ut krig mellom Fredrik og de norditalienske byene støttet Manuel aktivt Den lombardiske liga økonomisk. Milanos murer som hadde blitt revet ned av tyskerne ble bygget opp igjen med støtte fra den bysantinkse keiseren. Fredriks nederlag i slaget ved Legnano den 29. mai 1176 synes å øke Manuels posisjon i Italia. I henhold til Kinnamos gikk Cremona, Pavia og en rekke andre liguriske byer over til Manuel ; hans forhold var også betydelig fordelaktig i henhold til Genova, Pisa, men ikke til Venezia. I mars 1171 brøt Manuel brått med Venezia, beordret alle venetianere, rundt 20 000 av dem, på keiserens landområder om å bli arrestert og deres eiendommer konfiskert. Venezia, fortørnet, sendte en flåte på 120 skip mot Østromerriket, men som ble tvunget til å gjøre vendereise, delvis på grunn av en epidemi som brøt ut, og delvis ved å bli forfulgt av 150 bysantinske skip. I all sannsynlighet ble et vennligsinnede forhold mellom Bysants og Venezia ikke gjenopprettet i Manuels levetid.
Grenselandet Balkan
Ved hans nordlige grense brukte Manuel store utgifter for å bevare de erobring som keiser Basileios II, «bulgarerslakteren», hadde gjort hundre år tidligere og siden beholdt, tidvis med vanskeligheter. På grunn av distraksjoner fra sine naboer ved Balkangrensen ble Manuel forhindret fra sin viktigste mål, å undertrykke normannerne på Sicilia. Forholdene til serberne og ungarerne hadde være gode siden 1129, og da serberne gjorde opprør kom det som et sjokk. Serberne i Raszka, påvirket av Roger II av Sicilia, invaderte bysantinsk territorium i 1149.