cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Examen philosophicum
Examen philosophicum (forkortet ex.phil.), også kalt «filosofikum», «forberedende» eller «anneneksamen», er en universitetseksamen i filosofi i Norge og tidligere også i Danmark. Eksamenen ble innført ved Danmark-Norges eneste universitet Københavns Universitet i 1675. I Danmark ble ex.phil. avskaffet i 1971, mens eksamenen fortsatt finnes ved flere skoler i Norge. Blant andre NTNU og UiB har ex.phil som en del av utdanningen.
Historie
Examen philosophicum ble innført ved Danmark-Norges eneste universitet Københavns Universitet av kong Christian V ved lov i 1675, etter initiativ fra Peder Griffenfeld. Det ble da bestemt at alle universitetsstudenter skulle ta examen philosophicum før de kunne gå videre i sine studier. Eksamenen inneholdt på det tidspunktet fagene grammatikk, logikk, fysikk, etikk, aritmetikk, geometri og astronomi; eksamenen var med andre ord i hovedsak en eksamen i de frie kunstene, de tradisjonelle fagene ved det filosofiske fakultet, og betegnelsen examen philosophicum må forstås i dette lyset. Eksamenen var et «dannelsesfag» som måtte tas før studentene begynte på spesialiserte studier.
I 1732 ble noe av innholdet overført til examen artium, og filosofikum ble mindre allmenndannende og mer studieforberedende. Fagkretsen ble etterhvert utvidet med hebraisk, geografi, metafysikk og historie. Faget ble ofte kalt anneneksamen (Anden Examen), ettersom det var den andre eksamenen en student avla ved universitetet etter examen artium.
I 1775 ble filosofikum uttrykkelig definert som et innledende og forberedende universitetskurs. Samtidig ble de forberedende kursene delt i filologikum og filosofikum. Det første inneholdt latin, gresk og historie, mens filosofikum bestod av matematikk, fysikk samt teoretisk og praktisk filosofi.
Miranda (delstat)
Miranda er en av 23 delstater i Venezuela. Delstatshovedstaden er Los Teques. Miranda dekker et areal på 7 950 km². Ved folketellingen i 2011 hadde delstaten 2,675,165 innbyggere.
Examen philosophicum
Danmark
I Danmark holdt 1788-ordningen seg til 1847, da filosofikums innhold ble fastlagt til å være logikk, psykologi, etikk og filosofi-historie. Det siste skulle også omfatte propedeutisk filosofi. Studiet ble dermed i samtidens øyne rent filosofisk. Latin, gresk, historie, matematikk og fysikk ble nå flyttet til examen artium. Samtidig ble det bestemt at eksamen skulle foregå ved en muntlig prøve i de fire disipliner og en skriftlig prøve. Den skriftlige prøven ble avskaffet allerede i 1851. I 1871 forsvant av praktiske årsaker etikk som selvstendig disiplin.
Miranda (delstat)
Guvernør er Henrique Capriles Radonski.
Examen philosophicum
Danmark
I 1871 ble studiet reformert og fikk stort sett den formen det hadde i de følgende 100 år. Siden 1850 hadde antallet undervisningstimer vært åtte i uken i to semestre. I perioden 1775–1850 hadde det vært opp til to–tre daglige forelesninger i åtte eller ni måneder. Nå ble antallet undervisningstimer halvert til fire i uken, og prøven ble kalt den almindelige filosofiske prøve. I 1927 skjedde det noen mindre justeringer, hvor filosofikum bl.a. ble defineret som propedeutisk filosofi.
Filosofikum, som var felles og lik for alle universitetsstudenter, ble avskaffet i Danmark i 1971 og erstattet av fagspesifikke kurs i vitenskapsteori og vitenskapelig metode.
Norge
I Norge har eksamenen eksistert kontinuerlig siden 1675, og ble fra 1811 videreført ved Det Kongelige Frederiks Universitet, som fulgte de ordninger som gjaldt ved Københavns Universitet. Studiet var på to eller tre semestre, vanligvis to semestre. Man ble prøvet i fag som filosofi, matematikk, astronomi, naturfag, latin, gresk, historie og, for teologer, hebraisk. I 1845 ble latin, gresk og historie byttet ut med bl.a. fysikk og kjemi, og i 1875 ble filosofi det eneste obligatoriske faget.
Omfanget av ex. phil. har blitt redusert flere ganger. Til slutten av 1980-tallet var også logikk og psykologi med. Disse fagene hadde egne bøker og egne forelesere. Vektingen var da som for et helt semester, og en del studenter valgte å lese andre fag i tillegg. Vektingen er nå gått ned til dagens 10 studiepoeng (7,5 poeng på NTNU), dvs. en tredjedel av et semester (i tillegg kommer ofte ex.fac. (se under) på 10 studiepoeng).
I dag er ex. phil. obligatorisk for å få en godkjent bachelorgrad ved universiteter eller mastergrad ved studier som ikke har bachelorgrad i Norge. I tillegg tilbys emnet ved noen høyskoler. Emnets innhold varierer fra lærested til lærested, og mange har også forskjellige varianter innad. Felles er at filosofiske tema som blant annet kunnskap, sannhet, virkelighet, vitenskap og etikk blir presentert og drøftet. Hensikten med ex.phil. er å få studentene til å tenke kritisk, og reflektere over blant annet vitenskapelige problemer og om anvendelse av vitenskap. Tradisjonelt underviser man ex.phil. som en gjennomgang av filosofi- og vitenskapshistorien, for også å vise den historiske konteksten man selv er en del av, samt vise hvordan syn på vitenskap har forandret seg gjennom historien.
Emnet består av en kort og konsentrert innføring i filosofi, og gir et overblikk over herskende retninger innen filosofien, samt historiske overblikk over disse.
Delemner som inngår er filosofihistorie, vitenskapsfilosofi og etikk. I tillegg til ex.phil. må de fleste studenter ta examen facultatum (ex.fac.). Examen facultatum er fagspesifikk.
Hordfast
Hordfast er en planlagt ferjefri forbindelse på E39 mellom Stord og Os i Vestland. I dag går E39 mellom Os og Stord via ferjesambandet Halhjem–Sandvikvåg. Hordfast er en del av prosjektet Ferjefri E39 med mål om å gjøre hele stamveien på Vestlandet ferjefri. Anleggskostnadene ble i 2021 anslått til 37,7 milliarder kroner. Av dette vil bro over Bjørnafjorden koste 17 milliarder kroner. Redusert reisetid er den viktigste begrunnelsen for tiltaket. Stor kostnader, økt biltrafikk og naturinngrep er viktigste argumenter mot.
Bro over Bjørnafjorden
Det er ikke mulig med tradisjonell bro over Bjørnafjorden, som er over 550 meter dyp og 5 kilometer bred. I 2019 anbefalte Vegvesenet å gå videre med to ulike brokonsept:
Brokonseptet er tilsvarande prinsipp som Nordhordlandsbrua. Broen er foreslått fast innspent i begge ender og lagt i en bue mellom Svarvhellaholmen på Tysnes og Flua sør for Røtinga i Os.
Det er foreslått en sideforankret flytebro forankret med forankringsliner fra pontonger til bunn. Broen vil ligge i en rett linje.
Kritikk
Fylkesrådmannen i Hordaland og Miljøpartiet De Grønne mener at en utbygging vil føre til mer trafikk inn mot bergensområdet og gjøre det vanskeligere å få gjennomført ambisjonene om nullvekst i biltrafikk i byområdet. Fylkesmannen i Hordaland kritiserte planene for ikke å ta godt nok hensyn til naturmiljø langs den foreslåtte traseen og mente en eventuell utbygging vil bli det største naturinngrepet i moderne tid. Fylkesordfører Jon Askeland (Sp) er kritisk til at Statens vegvesen sitt bidrag i 2020 til Nasjonal transportplan prioriterer Hordfast over E16 Bergen-Voss.
Forsvarets behov
Sjøforsvaret har vært kritiske til bro over Bjørnafjorden, da den ville komme i veien for øvingsområdet deres.
Det har vært dialog mellom Sjøforsvaret og Vegvesenet dialog knyttet til utforming og plassering av brukonstruksjonen, for å komme frem til en løsning Sjøforsvaret kunne akseptere. Dette innebærte blant annet flytting av landfeste og ved å ha en seilingshøyde på 45 meter.
Bro over Langenuen
Kryssing av Langenuen mellom Jektevik og Hodnanes er planlagt med en hengebro med et spenn på 1720 meter. Den blir nest lengst i verden regnet på listen over verdens lengste hengebruer 2020.
I en rapport laget av daværende Kværner Stord for Statens Vegvesen ble det konkludert med at brotårn og tårnfundament av stål kan produseres parallelt, og gi fordeler fremfor tradisjonell bygging med betong.
Leirvik AS, Norsk Hydro og SINTEF gikk sammen for å vurdere om brokassen kan bygges i aluminium. Det ble konkludert med at bruk av aluminium kan gi lavere kostnader og mindre utslipp av karbondioksid, redusert vedlikehold og en flere tusen tonn lettere bro.
Planlegging
På grunnlag av Konseptvalutgreiing (KVU) E39 Aksdal–Bergen fattet regjeringen i desember 2013 vedtak om å starte opp planlegging etter plan- og bygningsloven for midtre konsept, 4c. Konseptet innebærer en ferjefri fjordkryssing og en trasé som går fra Stordøya i sør, via Reksteren i Tysnes kommune og videre til Os kommune i nord. Det ble vedtatt at planen mellom Aksdal og Os skulle planlegges som en statlig plan på tilsvarende nivå som kommunedelplan. Statens vegvesen Region vest arbeider derfor med en statlig kommunedelplan for ny E39 på en ca. 55 km lang strekning, kalt E39 Stord-Os. Det er Kommunal- og moderniseringsdepartementet som er ansvarlig plandepartement.
Utførelse
Strekningen starter ved Ådland på Stord, og går fram til Svegatjørn i Os. Fra Svegatjørn ble det høsten 2015 startet opp arbeid med ny E39 fram til Rådal i Bergen.
Hordfast blir planlagt som firefelts motorvei dimensjonert for 110 km/t. Strekningen er en del av en planlagt sammenhengende motorvei som sammen med Rogfast er planlagt å erstatte dagens to ferjestrekninger på E39 mellom Bergen og Stavanger. Veien er forventet å redusere reisetiden fra Bergen til Stord til ca 50 minutter, mot ca 2,5 time i dag.
Veien vil også erstatte ferjestrekningene Halhjem–Våge og Hodnanes–Jektevik. Den siste er en del av trekantsambandet Hodnanes–Jektevik–Nordhuglo.
Kostnader og lønnsomhet
Innen april 2022 var det gått med 800 millioner kroner til planlegging.
Kostnader til anlegg og drift
Anleggskostnadene ble i 2013 anslått til 19 milliarder, mens kostnadene i 2016 ble anslått til 43 milliarder kroner. Til 2019 var det brukt over 500 millioner kroner til planlegging og til 2021 ventes ytterligere 900 millioner kroner. Hordfast regnes som den dyreste delen av Ferjefri E39-planen. Samfunnsøkonomisk lønnsomhet avhenger av anleggskostnadene for prosjektet (investeringen) og fremtidige kostnader til vedlikehold og oppgradering. Forsker Morten Welde ved TØI skriver at det er stor usikkerhet om kostnadsberegningene, og at kostnadene ved slike prosjekter ofte blir betydelig høyere enn antatt på planleggingstidspunktet. Samferdselsprosjektene opererer med en usikkerhet i kostnadsanslagene på ± 40 %, og Welde mener de fleste prosjektene blir dyrere enn først antatt. Ifølge Norconsult er kostnadsøkninger i norske samferdselsprosjekter ofte et resultat av at ambisjonene for, eller omfanget av, prosjektet økes fra idéstadiet til gjennomføring. Når planlegging og diskusjoner har pågått lenge, er det ifølge Norconsult vanskelig for Stortinget å si nei, selv om kostnadene har økt betraktelig. Ifølge Norconsult kan lave kostnadsanslag i en tidlig fase skyldes ukjente grunnforhold, tiltak for å redusere miljøkonsekvenser og ringvirkninger på sideveinettet.
I utredning om bompengebidrag til E39 Hordfast (upublisert) er kostnaden for prosjektet anslått til 25 milliarder kroner.
Kostnadene ble i 2013 anslått til 19 milliarder, i 2016 ble kostnadene anslått til 43 milliarder kroner. Transportøkonomisk institutt (TØI) konkluderte i 2013 med at Hordfast er marginalt ulønnsomme i TØIs analyse. Rogfast var den eneste strekningen på E39 som var samfunnsøkonomisk lønnsom.
Bømlafjordtunnelen har 8 % stigning mot 5 % som er EUs grense og den mangler rømningsveier. Hordfast og ferjefri E39 vil trolig føre til så stor økning i trafikken at det blir nødvendig med en ny tunnel under Bømlafjorden.
For å redusere budsjetterte kostnader (til 37,7 milliarder kroner) har Statens vegvesen tatt utgangspunkt i 20 meter veibredde. Mens i det praktiske planarbeidet og regulering tar de utgangspunkt i 23 meter bredde. Økt bredde kan bli opp mot 8 % dyrere.
Trafikkgrunnlag
Den samfunnsøkonomiske lønnsomheten av transportprosjekter avhenger særlig av trafikkmengden nå og hvordan trafikken ventes i fremtiden. Jo mer trafikk, desto større nytte av forbedringer summert over alle trafikantene. På strekningen Stord–Os er det om lag 2500 kjøretøyer daglig med dagens ferjeforbindelse. Trafikken antas å øke til opp mot 5000 med ferjefri forbindelse og bompenger, mens ferjefri uten bompenger vil få en trafikk på 15,000, ifølge Statens vegvesen. Den forventede trafikken over Hordfast i et 40-årsperspektiv er omstridt. I 2018 la Vegvesenet 7000 kjøretøy til grunn med 270 kroner i bompenger. Trafikkforsker Harald Minken ved TØI mener de ventede trafikktallene er for optimistiske. Hordfast AS har tatt utgangspunkt i 350 kroner i bompenger. Høyere bompengesatser gir mindre trafikk og dermed mindre samlet nytte for trafikantene og mindre samfunnsøkonomisk lønnsomhet. Lokal trafikk, særlig pendling, utgjør største delen av trafikken og er mer følsom for bompenger enn gjennomgangstrafikken. Det er også lokal trafikk som bidrar mest til mernytte. Det er usikkert i hvilken grad bompengesatsene vil føre til at pendlere bruker buss på strekning. Dersom bompengene skal finansiere mer enn 10 % av anleggskostnadene vil det gå ut over lønnsomheten i prosjektet.
Fylkesmannen i Hordaland og Miljøvernforbundet mener Veivesenets beregninger gir et feil bilde, fordi etaten sammenligner med dagens ferjetilbud og ikke med et forbedret ferjetilbud. Hordfast regnes som den dyreste delen av planen for ferjefri E39. Fortsatt ferjedrift i konkurranse med bro og tunnel skaper usikkerhet om trafikkgrunnlaget. Dette gjelder også for hele strekningen Bergen-Stavanger der ferje kan være et lønnsomt alternativ for tungtransport. Ferje gjør det også lettere for sjåførene å oppfylle den pålagte hviletiden.
Trafikkmengden kan bli høyere hvis det gis betydelig rabatter for de som bruker en forbindelse ofte. 700 kr per dag kan være for dyrt for de fleste å reise til og fra arbeidet.
Samfunnsøkonomisk nytte og ringvirkninger
Ifølge Samferdselsdepartementet er forventet netto nytte fra prosjektet cirka 11 milliarder kroner, og var dermed et av få veiprosjekter i Nasjonal Transportplan med positiv netto nytte, sammen med blant annet Rogfast
I Kvalitetssikring 1 (KS1) av Dovre Group og Transportøkonomisk institutt ble det regnet ut en netto nytte av prosjektet på 32,4 mrd med bompenger og 47,4 milliarder (2002-kroner) for prosjektet. I 2013 beregnet TØI at Hordfast vil være marginalt samfunnsøkonomisk ulønnsomt under forutsetning av at det ikke blir bompenger som hemmer trafikkveksten. Ifølge TØI-analysene vil bompenger på mer enn 5 prosent av anleggskostnadene på Hordfast gjøre prosjektet mer ulønnsomt. Analysen for Hordfast er basert på opprinnelige kostnadsanslag (fra 2012). Forsker Harald Minken ved TØI skriver at det er lite synergi mellom delprosjektene i Ferjefri E39, blant annet fordi størstedelen av trafikken er lokal. Det er ikke særlig synergi mellom Rogfast og Hordfast ifølge Minken. Minken argumenterer derfor for at det har lite for seg å se Ferjefri E39 som et samlet prosjekt, men mener noen av delprosjektene kan være samfunnsøkonomisk gode. Fylkesmannen i Hordaland og Miljøvernforbundet mener Veivesenets beregninger gir et feil bilde, fordi etaten sammenligner med dagens ferjetilbud og ikke med et forbedret ferjetilbud.
Veivesenet hevder Hordfast er klimavennlig. Veivesenet har i sine beregninger ikke tatt hensyn til at ferjene forurenser stadig mindre blant annet ved at de kan drives av elektrisitet. I 2022 la Vegvesenet frem en rapport som konkluderte med at klimautslippene for forbindelsen vil være større med bro enn med ferje de første 50 årene. Mens mellom 50 til 100 år vil utslippene være mindre med bro enn med ferje. Bergningene er gjort for 100 års perspektiv fordi det er antatt levetid for broen, mens regnestykket lagt til grunn at ferjene har en levetid på 25 år. Rapporten viser at broanlegget de først 10 årene vil ha tre ganger så store utslipp som elferje på strekningen.
Ferje for hele strekningen Bergen–Stavanger kan være lønnsomt for tungtransport som alternativ til høye bompenger og bratte tunneler med stort drivstofforbruk. Ferje gjør det også lettere for sjåførene å oppfylle den pålagte hviletiden.
Halvparten av samfunnsøkonomiske nytten Statens vegvesen har beregnet kommer fra forventet redusert utslipp av CO2 når gassdrevne ferjer blir erstattet av veitransport. Denne beregningen har ikke tatt hensyn til ferjene i fremtiden kan bli drevet av batterier eller annen teknologi med små utslipp. Samferdselsministeren påla Vegvesenet å gjøre nye beregninger under forutsetninger av overgang til elektriske ferjer. Innfasing av elektriske ferjer er i gang i regi av Vegvesenet. Denne beregningen gir større utslipp fra ferjefri enn fra ferjer og nytten synker fra 0,7 til 0,1. Nye Veiers beregninger gir negativ nytte (fra 0,38 til -0,14) når elektriske ferjer legges til grunn.
Beregning av samfunnsøkonomisk nytte avhenger av hvilken pris som settes på innspart reisetid. For arbeidsreiser brukes 500 kroner/timen og for feriereise regnes 100 til 200 kroner/timen avhengig av lengde på reisen. For tungtransport brukes 800 kroner/time. For Hordfast utgjør redusert reisetid ved økt fart (fra 80 til 110 km/t) halvparten av samfunnsnytten. Samfunnsøkonomisk lønnsomhet avhenger av diskonteringsrenten fordi kostnadene kommer straks, mens gevinstene kommer langt frem i tid: Gevinstene i fremtiden vektes mer jo lavere diskonteringsrente. Ved den opprinnelige beregningen for Hordfast ble det brukt 2,2 % mens E16 Arna-Voss ble det brukt 4 %. Fra 2012 ble det bestemt at alle beregninger skulle ha 4 % rente.
På oppdrag fra Statens vegvesen har BI utarbeida en rapport om næringsøkonomiske konsekvensar av fjordkryssingane langs E39. Analysen kalkulerer de økonomiske effektene av at jobbmarkeder kommer nærmere hverandre og blir slått i sammen. For Hordfast er det kalkulert at dette vil utløse årlig næringsaktivitet for 3,5 milliarder, som da er effekter ut over det som kommer fram i nytte-kostnadsanalysen i KS1.
Fylkesmannen er kritisk til naturinngrepene som den planlagte utbyggingen vil gi. Naturvernforbundet er kritiske til at Statens vegvesen i 2020 prioriterer Hordfast i sitt innspill til Nasjonal transportplan. Naturvernforbundet vil prioritere jernbane til Voss og utbygging av skinnegående kollektivtrafikk i Bergen. Næringsforeningene i Bergen, Stord, Stavanger og på Haugalandet har sammen med NHO støttet prosjektet med begrunnelse i dets forventede positive effekt for næringslivet i regionene.
Menon Economics vurderte i 2019 prosjektet til å være svært samfunnsøkonomisk lønnsomt. Menons analyse ble utført på oppdrag av lobbyorganisasjonen Hordfast AS noe som ifølge NRK har medført tvil om Menons analyse.
Konsulentselskapet COWI anslo i 2016 verdiskapingseffekten av Hordfast til 20 millioner kroner årlig, noe som tilsvarer en nåverdi på rundt 400 millioner kroner noe som konsulentselskapet anser som ganske lite i forhold til anleggskostnadene. Ifølge COWIs analyser vil gevinsten være størst for Tysnes kommune. COWI mener at avstanden mellom Stord og Os er for lang til at Hordfast vil gi særlige ringvirkninger i for eksempel arbeidesmarkedet.
Statsforvalteren i Vestland fylke kritiserte i januar 2022 de daværende planene på grunn av stor naturinngrep. Statsforvalteren ber Statens vegvesen endre dimensjoner og planlagt fart for den planlagte veien mellom Stord og Os.
Hordfast AS
Hordfast AS, under ledelse av Øyvind Halleraker, er et lobbyselskap som arbeider for å realisere fjordkryssingen. Hordfast foreslo i 2018 å kreve inn bompenger på forhånd (fra 2019) for å realisere prosjektet. De foreslår også å kreve inn 350 kroner i bompenger for personbiler i 15 år etter at det er åpnet for trafikk.
Trasé
Veien vil etter planen krysse Bjørnafjorden fra Røttingen i Os til Reksteren i Tysnes kommune. Veien planlegges videre over Tysnes og med bru over Langenuen. I planarbeidet blir det utredet 2 hovedalternativ og 2 kombinasjonsalternativ. I arbeidet med planprogrammet ble det utredet to andre alternativ også, men disse ble forkastet og er ikke med i den videre planleggingen.
Videre følger veien vestsiden av Reksteren med to tunneler sør for Gjøvåg. Det er lagt inn et toplanskryss på Gjøvåg, hvor det eventuelt også kan være mulig å koble på en framtidig ferje- eller bruløsing mellom Reksteren og Austevoll. Alternativ B krysser Bjørnefjorden mellom Svarvhella i Tysnes og Søre Øyane i Os. Fra Røttingen blir denne traseen tenkt som en fjelltunell under Søre Øyane og fram til Moberg.
Alternativ A går langsetter Stordøya fra Ådland til Førland vest for eksisterende veg. Mellom Agdestein og Jektevik er det lagt inn en tunnel. Langenuen bli i dette alternativet krysset med en hengebru fra Jektevik til Hodnanes med et hovedspenn på vel 1200 m. Videre fra Hodnanes går veien i tunnel til Økland. På Økland er det mulig å legge inn et toplanskryss. Derifra går veien videre nordover i vestkanten av Flatråkervassdraget. Mellom Økland og Uggdalsdalen er det lagt inn flere mindre bruer og en tunnel. Ved Uggdal er det lagt inn et toplanskryss. Vegen krysser Søreidsvika med en lang hengebru. Videre går veien vestover til toplanskryss på Gjøvåg. Det er lagt inn to tunneler på denne strekningen. Videre går dette alternativet med en daglinje med bruer og kortere tunneler fram til Halhjem. Fra Halhjem går veien i tunnel fram til Moberg.
Alternativ E: Fram til Drange og mellom Svarvhella og Svegatjørn samsvarer alternativ E med B. Mellom Uggdal og Svarvhella er alternativet likt med alternativ D. Forskjellen til alternativ B og D er at den går mellom Drange og Uggdal, hovedsakelig i dagen.
Alternativ F: Alternativet følger alternativ D fram til krysset på Økland. Forskjellen ligger i at alternativet går på vei i dagen nordover på østsiden av Søreidsvågen mot Søreide. Innerst i vågen er veien foreslått lagt i tunnel. På Søreide vil det være aktuelt å legge hovedkryss for Tysnes. Vegen går videre vestover til Færavåg, og derifra samsvarer alternativ F med B.
Tidlige traséalternativer
Før 2015 var det også planlagt noen andre mulige traseer som senere ble forkastet. En gikk over Austevoll via to nesten 400 meter dype undersjøiske tunneler (Selbjørnsfjordtunnelen og Korsfjordtunnelen) og etter det over Austevoll og Sotrasambandet, ny bru mellom Sotra og Bergen. Det andre alternativet gikk over Fusa, med bru over Langenuen, deretter over Tysnes og en stor bru over Samnangerfjorden. Dette alternativet var betydelig lengre.
En rapport utarbeidet av Asplan Viak presentert i 2019 anslo at traseen om Fusa ville få 9500 kjøretøy i døgnet, mot 12.000 over midtre trase over Bjørnafjorden. Nye Veier uttalte i 2019 at en indre trase vil gi store besparelser. I 2022 anbefalte det lokale Arbeiderpartiet å se på den indre traseen på nytt.
Endelig trasé
Den 5. september 2019 kunngjorde Erna Solbergs regjering at den hadde bestemt seg for trasevalg F.
Veien skal etter planen krysse La ngenuen med hengebro mellom Jektevik på Stord og Hodnanes på Tysnes. Det er lagt inn et kryss på Økland, mens hovedkrysset på Tysnes er lagt til Søreid. Frå Søreid går E39 nordover og krysser Bårdsundet med en bro vest for eksisterende fylkesvegbroer. Videre er veien lagt på vestsiden av øyen Reksteren nord til Gjøvåg, og bro videre over Bjørnafjorden til Os.
I inneværende Nasjonal transportplan er det en åpning for at arbeidet kan begynne i første periode, det vil si før 2024.
Politiske prosesser og ståsteder
Fylkeskommunen opprettet et kontaktutvalg for Hordfast. Kontaktutvalet består av ordførarene og næringsrådene i kommunene i Sunnhordland, og Os og Fusa, samt byråd for byutvikling og miljø i Bergen kommune, Bergen næringsråd, LO, NHO og Hordaland fylkeskommune. Fylkesordfører i Hordaland leder utvalget. Utvalget er har som mål at «kommunar, næringsliv og befolkning i Hordaland og på Vestlandet får den beste og raskeste utbyggingen av E39 mellom Bergen og Stavanger, med særleg fokus på strekninga mellom Os og fylkesgrensa til Rogaland».
Daværende fylkesordfører i Hordaland, nå daglig leder i E134 Haukelivegen AS, Pål Kårbø (KrF), uttalte i 2017 at utbedring av forbindelsen Bergen–Voss (E16 og jernbane) er viktigere enn ferjefri E39, og vil sette Hordfast på vent. En spørreundersøkelse i Hordaland, utført for NRK før valget i 2015, viste at velgerne prioriterte både jernbane/E16 Bergen-Voss og E134 over Haukeli foran ferjefri E39. Bergensavisen gikk på lederplass mot Hordfast i 2017. Rødt er helt imot og vil prioritere jernbanen og E16 mellom Bergen og Voss. MDG er helt imot og vil i stedet satse på jernbane, elektriske ferjer og tiltak for gående og syklende. SV i Hordaland frykter at Ferjefri E39 vil gå på bekostning av oppgradering av jernbane Bergen-Voss og E16 på samme strekning.
Folkeaksjonen nei til mer bompenger, som stilte lister ved lokalvalget i 2019, uttalte før valget av Hordfast er blant de planlagte bompengefinansierte prosjektene som ifølge partiet bør stanses inntil videre.
Bjørnafjorden kommune (etter sammenslåing av Fusa kommune og Os kommune) er i motsetning til tidligere Os kommune negativ til bro over Bjørnefjorden og tilbød aksjene i Hordfast AS for salg til Naturvernforbundet som er motstander av fjordkryssing. Vegvesenet ønsker å knytte Hordfast til eksisterende E39 i området Kolskogen ved Ulvenvatnet i Os, noe som i såfall kan føre til at mange bygg må rives for å gi plass til et stort kryss.
NHO Sjøfart uttalte i september 2021 at seks elektriske ferjer med hyppige avganger (hvert 10. minutt) over Bjørnafjorden vil være det gunstigste. Ifølge NHO Sjøfart ble premissene for Hordfast lagt før elektriske ferjer var et alternativ og regnestykkene baserer seg på fossilt drivstoff. NHO mener også at det må vurderes innkorting av overfarten (ferjesambandet går til/fra Sandvikvåg mens bro over Bjørnafjorden er foreslått lagt fra Reksteren). NHO Sjøfart skriver i sitt høringssvar at vei- og broanlegg vil gi stor og irreversible naturinngrep og at kostnader og nytte er usikre. Ifølge NHO ble de mest optimistiske lønnsomhetsanslagene fra Statens vegvesen lagt til grunn i Nasjonal transportplan 2022-2023.
John Blow
John Blow (1649–1708) var en engelsk komponist og organist.
Som ung gutt var John Blow sanger i Chapel Royal hvor han utmerket seg med sin musikkbegavelse. Han fikk organistposten i Westminster Abbey i 1669, og trakk seg i 1680 tilbake til fordel for sin elev Henry Purcell. I 1673 ble Blow Gentleman i Chapel Royal. September samme år giftet han seg med Elizabeth Braddock som døde i barsel ti år senere.
I 1687 overtok han ledelsen av koret i Saint Paul's Cathedral. Etter Purcells død i 1695 fikk han igjen organistposten i Westminster Abbey, og i 1699 den nyopprettede posten som komponist ved Chapel Royal.
Blows mest kjente verk er Venus and Adonis, det første eksempelet på en ekte engelsk opera. Purcells Dido and Aeneas er sterkt påvirket av dette verket. Blow skrev stort sett kirkemusikk, 110 antemer og 14 services (en musikkform brukt i den anglikanske kirkens liturgi). Ellers skrev Blow oder til forskjellige anledninger som for eksempel nyttårsdag eller Ceciliafesten.
Blow døde i 1708 i sitt hus i Broad Sanctuary og er bisatt i Nordapsiden i Westminster Abbey.
Marion Rolland
Marion Rolland (født 17. oktober 1982 i Saint-Martin-d'Hères) er en fransk alpinist. Hun kjører hovedsakelig disiplinene utfor og super-G.
Hun debuterte i verdenscupen 30. januar 2004 i utforrennet i Haus im Ennstal. Om lag ett år senere, 26. februar 2005, oppnådde hun en overraskende 12.-plass i utforrennet i San Sicario, og tok sine første verdenscuppoeng.
Hun deltok under VM 2009 i Val-d’Isère med gode resultater. I utforrennet ble hun beste franske deltaker med femteplass. I super-G ble hun nr. 16 og i superkombinasjonen nr. 18.
Fotballklubben Voss
Fotballklubben Voss (FBK Voss) fra Voss i Hordaland er en fotballklubb stiftet i 1921. Klubbens herrelag spiller i 4. divisjon, mens kvinnelaget spiller i 2. divisjon. Klubben har i overkant av 600 medlemmer.
FBK Voss arrangerer hvert år Voss cup. Voss cup er Norges største barnefotballturnering. Hit kommer mellom 7-800 lag, ca 8000 spillere fordelt på 14-1500 kamper. Voss cup startet i 1991, og har siden den gang utviklet seg til å bli en gedigen fotballfest for spillere i barnefotballen.
Klubben fyller i 2021 100 år.
Klubben har 23 lag i forskjellige årsklasser, totalt over 40 lag.
Styre i FBK Voss:
Roger Hovland (styreleder)
Egil Selvåg (nesteleder)
Øystein Ygre Skorve
Tommy Bøe
Mari Aker
Kari Trana
Ann Kristin Vedå (vara)
Klubben har en administrasjon på 7 stk
Herrelaget
FBK Voss ble dannet den 26. september 1921 etter at fotballspillere brøt ut fra Turnforeningen Bjart, der de hadde blitt tatt opp etter at klubbene Voss Ballklubb og Kjapp ble nedlagt. Fotballklubben Voss ble store lokalt relativt tidlig, og vant syv kretsmestre på rad fra 1924. Imidlertid har det vært mer beskjedent på nasjonalt nivå. Topplasseringen er det tredje øverste nivå i 1975–1977 i serie, og 4. runde i cupen i 1946. I 1999 kom herrelaget på 4.-plass i 4. divisjon avd. 2., og hadde bare en gradvis framgang fram til de i 2001 kom på andreplass og rykket opp til 3. divisjon. Der forble de en middelhavsfarer fram til de i 2005 vant serien, men tapte opprykkskampen mot Askøy. Siden det har Voss tilhørt den øvre delen av 3. divisjon uten helt å klare opprykk. I 2010 vant FBK Voss avdelingen sin, men tapte opprykkskampene mot Austevoll. I 2013, rykket klubbens herrelag ned i 4. divisjon.
Kvinnelaget
Kvinnelaget ble stiftet i februar 1980 etter å ha blitt vedtatt på årsmøtet måneden før. Laget gikk mye opp og ned i tabellene de første sesongene. Laget har i de siste ti årene spilt i den nest øverste og den tredje øverste divisjonen. I 1999 spilte Voss om opprykk til Toppserien, men tapte for Larvik sammenlagt etter uavgjort mot dem og Medkila. Siden det gikk det nedover, og da den landsdekkende 1. divisjon ble startet i 2001, var det uten Voss. Voss holdt seg i 2. divisjon fram til 2007, da de rykket opp. I sin første sesong i den nasjonale 1. divisjon, var de med på å avgjøre opprykkskampen gjennom å slå favoritten Medkila. Selv havnet Voss på 7.-plass, og unngikk nedrykk som resultat av den siste kampen.
Smalahoveberget
Supporterklubben til FBK Voss blir kallet Smalahoveberget. De ble opprettet til opprykkskampene mot Austevoll i 2010, og stillet mannsterke både hjemme og borte i disse kampene. De stilte også sterkt i sesongen 2011.
Morgengryets port
Morgengryets port (litauisk: Aušros Vartai, polsk: Ostra Brama, belarusisk: Вострая Брама) er en byport i Vilnius, hovedstaden i Litauen, og er et av de viktiigste religiøse, historiske og kulturelle anleggene i byen.
På 1500-tallet var det vanlig å oppbevare religiøse relikvier i byens porter for at beskytte byen mod angrep og velsigne de reisende. Kapellet i Morgengryets Port inneholder et ikon av den hellige jomfru Maria. Det hevdes at ikonet har mirakuløse virkninger. Gjennom århundrene har bildet vært et av Vilnius' symboler og mål for tilbedelse fra både katolske og ortodokse innbyggere. Tusenvis av Votivgaver pryder veggene og mange pilegrimer fra nabolandene kommer for at be foran ikonet. Det feires messer som holdes på både litauisk og polsk.
Etter andre verdenskrig ble dyrkelsen av Maria-ikonet Vår Frue av Morgengryets Port utbredt i litauiske og polske samfunn verden over og fortsetter i mange kirker innviet til jomfru Maria i Europa og Amerika. Den største kirke som er viet til Vår Frue av Morgengryets Port er Mariakirken i Gdańsk, Polen.
Ikonet er også viktig i utviklingen av dyrkingen av den guddommelige barmhjertigheten. Dette er stedet der bildeframstilling av den guddommelige barmhjertigheten for første gang ble feiret med barmhjertighetens fest.
Den 4. september 1993 bad pave Johannes Paul II i kapellet ved Morgengryets Port. Kirkefestivalen for den hellige jomfru Maria, barmhjertighetens mor, avholdes i den tredje uke av november og har stor betydning for Vilnius erkebispedømme.
Marianne Marthinsen
Marianne Marthinsen (født 25. august 1980) er en norsk samfunnsøkonom og tidligere politiker som var finanspolitisk talsperson for Arbeiderpartiet fra 2014 til 2017. Hun ble innvalgt på Stortinget fra Oslo i 2005, og ble gjenvalgt i 2009, 2013 og 2017.
Bakgrunn og virke
Marthinsen er samfunnsøkonom utdannet ved Universitetet i Oslo. Hun har har vært journalist i Romerikes Blad og NRK. Hun var journalist i Romerikes Blad 1996–1997, internasjonal rådgiver i Arbeidernes ungdomsfylking 2002–2003, og redaksjonsassistent i NRK Nyheter 2003–2005.
Marthinsen har tidligere vært leder av Grorud AUF, styremedlem i Attac Norge og nestleder i AUF i Oslo, samt varamedlem av AUFs landsstyre (2000–2001). Fra 2005 til 2011 var Marthinsen leder av Den Socialdemokratiske Forening.
Sammen med Maria Walberg er hun forfatter av boka Rødt lys – Det store skatteranet og hvordan vi kan stoppe det, som kom ut på Cappelen Damm i august 2019. Hennes første skjønnlitterære bok Selveiersanger kom ut på Aschehoug forlag i september 2021.
Fra høsten 2022 er hun direktør i Finans Norge. Marthinsen er også styreleder for forskningskonsernet Norce.
Marthinsen er gift med Ståle Østhus.
Romssa Arena
Romssa Arena (tidligere Alfheim stadion) er et fotballstadion i Tromsø og hjemmebanen til fotballaget Tromsø IL. Arenaen ligger på Tromsøya. Stadion har 10.655 sitteplasser.
Fotballbanen på Alfheim ble først anlagt i 1963, men da bare med grusunderlag. Sommeren 1964 ble det lagt gressmatte på Valhall stadion. Vårkampene til Tromsø IL i 1965 måtte dermed spilles på Alfheim grus som allerede den gang hadde internasjonale mål. I 1967 ble «myra» på Alfheim drenert og gressbanen ble åpnet. Grunnarbeidet var dårlig utført - banen tålte ikke nedbør, og gressmatta ble etter hvert i elendig forfatning. Gressmatta på Valhall stadion var bedre, og de fleste kampene spiltes derfor der. Noen kamper måtte imidlertid spilles på det som dengang het Alfheim stadion.
Fotballbanen måler 110 × 70 meter, og var regnet som Norges største gressbane. Det var også innsydd kunstgress i selve gressmatta for å forsterke underlaget. I midten av 2006 ble det lagt kunstgress på hele Alfheim stadion. I juni 2009 spurte avisen VG eliteseriespillere fra samtlige 16 tippeligaklubber om hvilke kunstgressbaner de foretrekker. Av de 16 var det 14 som rangerte Alfheim som den dårligste kunstgressbanen i Norge.
I 2022 ble det lagt nytt kunstgress på banen.
På østsiden av stadionet er det oppført et nytt forretningsbygg som blant annet inneholder klubbhus, møterom og kurs- og konferanselokaler. Publikumsrekorden er 10,225 fra en kamp mot Rosenborg Ballklub i 1990.
Det er vurdert å bygge ut kortsidene på Alfheim, ettersom de for øyeblikket ligger under standarden i forhold til resten av anlegget.
På østsiden av klubbhuset er det en grusbane som brukes til trening og breddefotball. Den er 90 × 45 meter og går derfor innenfor minimumsmålene til fotballbaner.
Sentralionet
Sentralionet er metallionet som plasserer seg i midten av det nye molekylet som blir dannet under kompleksdanninger.
Romssa Arena
Navneskifte
Stadion hadde til 29. mars 2023 navnet Alfheim Stadion før den byttet navn til Romssa Arena. Romssa er genetiv av Romsa som er det nordsamiske stedsnavnet for Tromsø. Romssa Arena betyr Tromsø sin arena.
Sentralionet
Et eksempel på dette er når et kobberion løst i vann går sammen med fire ammoniakk-molekyler løst i vann, og danner et molekyl hvor kobber ligger i midten omgitt av ammoniakken. Denne løsningen har en karakteristisk blåfarge.
Romssa Arena
Eierskap
Tidligere var det aksjeselskapet Alfheim Stadion II AS som stod som eier av stadionet. Aksjeselskapet hadde tre eiere; 51 % av aksjene eies av Tromsø kommune, 24,5 % av TIL fotball AS og 24,5 % av Tromsø idrettslag. Tromsø kommunestyre vedtok 29. mars.2023 å kjøpe samtlige aksjer i selskapet, og dermed blir selskapet og arenaen heleid av Tromsø kommune.
Nova Laranjeiras
Nova Laranjeiras er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Ross Macdonald
Ross Macdonald er det mest kjente forfatternavnet brukt av den amerikanske forfatteren Kenneth Millar (født 13. desember 1915 i Los Gatos i California, USA, død 11. juli 1983 i Santa Barbara i California). Han skrev også under sitt egentlige navn, samt under pseudonymene John Macdonald og John Ross Macdonald.
Forfatterskap
Ross Macdonald rangeres av kritikere ofte som den viktigste forfatteren av hardkokt kriminallitteratur nest etter Dashiell Hammett og Raymond Chandler. Han er også en av de få hvis verker innen genren har vunnet anerkjennelse som skjønnlitteratur. Hans særmerke ble bøker om forbrytelser strukturert som greske tragedier. Forfatterskapet er også blitt beskrevet som et portrett av California, sett fra undersiden.
Biografi
Millar ble født i Los Gatos i California, USA. Foreldrene var kanadiske, og returnerte til Canada da sønnen var fire år gammel. I en periode i Vancouver hadde faren John Macdonald Millar en rekke jobber, inklusive avisarbeide og havnelos. Da han uten varsel forlot familien i 1920, flyttet hustruen Annie med sønnen til sin hjemby Kitchener i Ontario. Annie Millar var sykepleierske av yrke, men klarte på grunn av sykdom ikke å forsørge familien. De flyttet derfor fra den ene slektningen til den andre gjennom Kenneths oppvekst. Tidlig i livet var han godt over grensen til ungdomskriminell, før han mellom high school og college satte seg selv på et hardt, egenkomponert disiplineringsprogram av arbeide og studier.
Etter å ha fullført college jobbet Millar i ett år som gårdsarbeider. Ved farens død i 1932 fikk han utbetalt en livsforsikring som gjorde det mulig å gjenoppta studiene. Han studerte fra 1933 ved University of Western Ontario, hvor han møtte sin senere hustru Margaret Sturm. De ble gift i 1938. Margaret ble senere kjent som krimforfatteren Margaret Millar.
Fra 1938 til 1939 studerte Kenneth Millar ved University of Ontario, deretter ved University of Michigan i USA hvor han også underviste. I 1944 debuterte han med sin første roman, The Dark Tunnel. Fra 1944 til 1946 tjenestegjorde han i US Naval Reserve. Han ble i 1951 dr. philos. i engelsk litteratur.
Millar publiserte sine tre første bøker under eget navn, uten å oppnå særlig suksess. Siden hans kone allerede hadde begynt å opparbeide seg et navn som krimforfatteren Margaret Millar, utga han sin tredje roman som John Macdonald for å unngå å bli assosiert med hennes forfatterskap. Dette navnet ble brukt på den første romanen om den som skulle bli hans faste etterforsker, privatdetektiven Lew Archer (The Moving Target, 1949). Da også krimforfatteren John D. MacDonald begynte å bli kjent, endret Millar forfatternavnet først til John Ross Macdonald (1950) og til slutt til Ross MacDonald (1951).
I romanen The Moving Target (1949) introduserte Millar karakteren Lew Archer, som skulle bli den faste etterforskeren i bøkene og etterhvert forfatterens varemerke. Forlaget var initielt lite begeistret for ideen, og mente boken var dårligere enn de foregående. Den fikk imidlertid gode kritikker, og fra og med andre bok om Lew Archer (The Drowning Pool, 1950) begynte salget å ta seg opp. Navnet skal komme fra etternavnet på Dashiell Hammetts detektiv Sam Spades kollega Miles Archer og muligens fra fornavnet til forfatteren Lew Wallace. Opplysningen om knytningen til Hammett-karakteren skal ha kommet fra Millar selv, mens kildene ikke er enige om opphavet til fornavnet.
Familien Millar flyttet tidlig på 1950-tallet til California, og bosatte seg i Santa Barbara. De fleste av Ross Macdonalds bøker utspiller seg i dette området, men da omdøpt til Santa Teresa. Navnet Santa Teresa er senere også brukt som lokasjon av krimforfatteren Sue Grafton, som en hyllest til Ross Macdonald. Ved midten av 1950-tallet begynte salget av Millars bøker å ta av, og i 1958 var han forlaget Bantams mestselgende paperback-forfatter.
Samlivet mellom Kenneth og Margaret Millar var, ifølge Kenneth selv og hans biografer, aldri enkelt. Ekteskapet beskrives som en lang rekke depresjoner og krangler, men de to later også til å hatt en sterk trekning til hverandre som stadig bragte dem sammen igjen og flere ganger fikk dem til å søke rådgivning. Familielivet ble ytterligere prøvet på grunn av datteren Lindas psykiske problemer og rusmiddelbruk. Seksten år gammel kjørte hun ned tre fotgjengere, hvorav en døde, og prøvde senere å ta sitt eget liv. Saken vakte stor oppmerksomhet i lokalmiljøet, og førte til mye negativ dekning i pressen der blant annet foreldrenes antatt «hardbarkede» forfatterskap ble lansert som forklaring på Lindas problemer. Hendelsene og Lindas senere problemer ser imidlertid ut til å ha bundet familien enda tettere sammen.
Kenneth Millar ble i 1981 diagnosisert med alzheimer. Han døde to år senere på et pleiehjem.
Bibliografi
De fleste bøkene utgitt under andre navn finnes også i utgaver med Ross Macdonald som forfatternavn.
Oversettelser til norsk
Etter 1965 er alle oversettelser til norsk utgitt med forfatternavnet Ross Macdonald, uavhengig av opprinnelig forfatternavn.
Toledo (Cerro Largo)
Toledo er en by i Cerro Largo-departementet i det østlige Uruguay.
Befolkning
Toledo har 132 innbyggere (Beregning 2011)
Maryon Eilertsen
Maryon Winther Eilertsen (født 9. januar 1950 i Svolvær, død 24. januar 2015 i Tromsø) var en norsk skuespiller. Hun hadde skuespillerutdannelse fra Statens teaterskole (1970–1974), og arbeidet siden 1977 hovedsakelig hos Hålogaland Teater i Tromsø, med unntak av to år som frilansskuespiller i Oslo (1984–1986) og to år som teatersjef ved Haugesund Teater (1993–1995). Hun hadde stor suksess med forestillingen Mamma Heks, som ble satt opp over 200 ganger tidlig på 1980-tallet, og ble satt opp igjen i 2014 som feiring av hennes 40-årsjubileum som skuespiller. I tillegg til sine teaterroller hadde Eilertsen også flere film- og TV-roller, blant annet i Himmelblå i 2008 og Permafrost i 2014.
Eilertsen døde 24. januar 2015 av komplikasjoner etter en hjerteoperasjon. 5. mars 2015 vant hun posthumt Kanonprisen for beste birolle for sin rolle i Permafrost.
Spezia Calcio 1906
Spezia Calcio 1906 er en italiensk fotballklubb fra La Spezia. Klubben ble grunnlagt i 1906. Spezia har vunnet Serie A én gang, og spiller hjemmekampene sine på Stadio Alberto Picco.
Spillerstall
Oppdatert 19. mars 2023.
Øyvind Østerud
Øyvind Østerud (født 1944) er en norsk statsviter. Han er professor i statsvitenskap, Universitetet i Oslo; han var professor i konflikt- og fredsforskning fra 1980 til 1985 og professor i internasjonale konfliktstudier fra 1985. Han har særlig publisert om demokrati, styreformer og regimeendringer, geopolitikk og internasjonale konflikter, suverenitet og nasjonalisme.
Karriere
Han har skrevet to innføringsbøker i statsvitenskap som er de fleste norske studenters første møte med faget (Statsvitenskap: innføring i politisk analyse og Invitasjon til statsvitenskap). Dessuten har han vært redaktør for Statsvitenskapelig leksikon, som gir en grundig oversikt over fagets terminologi. I 2009 oppsummerte han sitt internasjonale konflikter med Hva er krig?.
Han har vært en av syv redaksjonsmedlemmer i Nytt Norsk Tidsskrift. Øyvind Østerud var styreleder ved Institutt for fredsforskning (PRIO) 2003–2006. Han har vært medlem av redaksjonsrådet for Journal of Peace Research. Siden 1983 har han vært rådgiver for Den Norske Nobelkomite. Han ble valgt inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i 1995 og var akademiets visepreses og deretter preses i perioden 2008–2011.
Giovanni Francesco Albani
Giovanni Francesco Albani er navnet på flere personer:
Nova Londrina
Nova Londrina er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Norges Skaal
«Norges Skaal», bedre kjent under sin førstelinje «For Norge, Kiempers Fødeland», er en drikkevise som ble skrevet i 1771 av senere biskop Johan Nordahl Brun (1745–1816).
Innholdet ble oppfattet som et opprør mot kongemakten i helstaten Danmark-Norge i så stor grad at den ble beslaglagt da den ble forsøkt trykket i 1772. Først i 1782 ble sangen etter mangt å dømme trykket og utgitt første gang, i Trondhjem. Daværende rektor ved katedralskolen oppfattet Nordahl Brun som en rebell, og forsøkte å kjøpe opp alle eksemplarene for å hindre spredning.
Senere diktet Nordahl Brun sangen om og gjorde den til et uttrykk for kongetroskap. Han skrev for eksempel linjer som disse: «Nej den skal ej i Norge boe / Som ej er Ven og Konge troe», men denne omskrevende versjonen har ikke overlevd.
Status som nasjonalsang først på 1800-tallet
«Norges Skaal» ble tidlig populær, og mange kunne den utenat. Den ble ofte sunget i selskaper. Under nasjonsbyggingsperioden på 1800-tallet fikk den en uoffisiell status som Norges nasjonalsang; Henrik Wergeland kalte sangen «en norsk marseillaise», og brukte versemålet i flere tekster som kunne synges til samme melodi; blant annet fedrelandssangene «Det er min Sjel en frydfuld Trang» og «Vi ere en Nation vi med». Sistnevnte er den første norske fedrelandssang skrevet med tanke på barn. Teksten legges i barnemunn og fører en slags 'dialog' med Bruns vise. Barna synger om fedreland og frihet, og understreker at de slett ikke er kjemper, kun «en Alen lange». Til gjengjeld er de mange, ja, utgjør en egen nasjon som elsker sitt vakre fedreland og vil ta vare på dets frihet.
Privat-P2P
Privat-P2P-nettverk er peer-to-peer (P2P eller likemann til likemann) nettverk som kun tillater noen felles datamaskiner som alle parter stoler på, til å dele filer. Dette kan oppnås ved å bruke en sentral server eller en hub til å verifisere klienter, som i såfall vil gir samme funksjonaliteten som en privat FTP-tjener, men hvor filer overføres direkte mellom klientene. Alternativt så kan brukeren utveksle passord eller nøkler med sine venner for å danne et desentralisert nettverk. Imotsettning til hvordan de beslektede friend-to-friend (F2F)-nettverk fungerer, så tillater imidlertid P2P-nettverk sine brukere å koble seg til hvem de vil, så de kan derfor ikke vokse i størrelse uten å kompromittere sine brukeres anonymitet. Enkelte programmer, slik som WASTE, kan konfigureres for både privat-P2P og F2F.
Amatøren
Amatøren kan sikte til:
Timoteus
Timoteus var ifølge Bibelen en av Paulus' nære medarbeidere. Han sies å ha hatt en gresk far og en judeisk mor.
Timouteus sies å ha fått opplæring i kristendommen av sin mor og sin mormor. Om faren sies det lite.
To av Bibelens bøker bærer hans navn: Paulus' første brev til Timoteus og Paulus' andre brev til Timoteus.