cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madonna Blyth
Madonna Blyth (født 30. november 1985) er en australsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på femteplass med det australske landslaget.
Øystein Bjørnes
Han vokste opp på Nordsileiret i Steinkjer i Nord-Trøndelag. Han ble uteksaminert fra Steinkjer videregående skole i 1986. Bjørnes avla førstegangstjenesten hovedsakelig ved Steinkjersannan i 1986-1987. Han studerte fysioterapi ved Reha-Akademie Berlin, hvor han ble uteksaminert i 1992. Bjørnes har vært fysioterapeut i Volda og Kolvereid før han flyttet til Steinkjer i 2012.
Bjørnes var i sin ungdom aktiv i Unge Høyre på Steinkjer. Fra midten av nittitallet og fram til i dag har han hatt diverse verv innenfor helse og idrett. Han har vært brukerrepresentant i styret til Helse Nord-Trøndelag i ti år, sittet i flere utvalg hos Helse Midt-Norge, to perioder som styremedlem i Nord-Trøndelag Idrettskrets, samt flere år i sentralstyret til Landsforeningen for hjerte- og lungesyke. Fra mars 2018 er Bjørnes varaordfører i Steinkjer Kommune.
Tmesisternini
Tmesisternini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, vanligvis mørke og blanke trebukker, noen ganger med blålig metallisk glans. De har gjerne lyse flekker eller tverrbånd.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
De fleste artene lever på Ny-Guinea, men gruppen er også representert på Sulawesi, Molukkene, i Australia og på Ny-Caledonia.
Liste over Zambias statsministre
Zambias statsminister var leder for landets regjering.
{{legend|#C94E47|UNIP|border=1px solid #AAAAAA}}
Mixtum compositum
Mixtum compositum er latin og betyr blandet sammensetning. Det betyr ofte det samme som «hummer og kanari», det vil si likt og ulikt uten at en nødvendigvis har vurdert om disse hører sammen.
I Morgan Kane’s fotspor
I Morgan Kane’s fotspor er en bok i den norske serien om western-helten og US-marshalen Morgan Kane, skrevet av forfatteren Kjell Hallbing under pseudonymet Louis Masterson. Boka ble utgitt på forlaget Bladkompaniet i 1975 som nr. 77 i den 83 bind store serien. I Morgan Kane’s fotspor er en blanding av reiseskildring og novellesamling, unnfanget etter at Hallbing og forleggeren hans Finn Arnesen hadde vært på rundreiser i USA i 1973 og 1974.
Boka kom ut i forlagets pocketserie Stjernebøkene, som Stjerne-bok nr. 595, i vanlig cowboybok-format, til vanlig pocketpris, seks kroner. Sjangermessig falt den på siden av det meste, men rundt 1975 raste Kane-feberen, og Kane-bøkene fra Louis Masterson solgte uansett.
På reisen, i reiseskildringen, tar Hallbing leseren med til sentrale steder i romanfiguren Kanes liv, og ender opp der Kane ble født, ved Santa Fe-veien. Underveis flettes det inn flere noveller fra Kanes liv: «Blod og gull i Central City» (tidligere publisert i Vi Menn nr. 52 1973), «Siesta i Los Cerillos» (tidligere publisert i Vi Menn nr. 1 1974, «Døden venter utefor Reno» og «Jornada de diablo».
Mottagelsen av boka
Standard førsteopplag for Kane-bøker i 1975 var 80,000, men forlaget tok hensyn til at akkurat denne boka var litt spesiell, og trykket i første omgang «bare» 40,000. De måtte imidlertid snart spe på med flere. Mens I Morgan Kane’s fotspor fortsatt ble utgitt i Bladkompaniets opprinnelige pocket-serie kom boka i minst tre opplag.
Også Island fikk sin tittel:  Í fótspor Morgans Kane.
Senere utgivelser
Da Bladkompaniet i 1991 ga ut serien på nytt besluttet man å publisere bøkene i kronologisk rekkefølge, der man begynte med Kanes fødsel og sluttet med Den siste jakten. Nå valgte man å gi ut I Morgan Kane’s fotspor i bind nr 1, sammen med Blodsporet til Santa Fe. Da Bladkompaniet/Schibstedforlagene i årene 2002–2008 gjenutga bøkene i dobbet-pocket kom I Morgan Kane’s fotspor i 2002 som bok 1 i bind 1–2.
Santa Mercedes
Santa Mercedes er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Chris Stuckmann
Christopher Stuckmann (født 15. April 1988) er en amerikansk filmskaper, Youtuber, forfatter og filmkritiker.
Som en av de mest populære filmkritikerne på YouTube har Stuckmann over 2 millioner abonnenter og over 673 millioner visninger på plattformen fra mai 2022. På nettstedet Rotten Tomatoes er han en godkjent kritiker og medlem av Critics Choice Association. Stuckmann er kjent for å avslutte sine YouTube videoer med slagordet "Click right here to get Stuckmann-ised".
I midten av 2021 ble det annonsert at Stuckmann skal regissere Shelby Oaks, som blir hans debutfilm, med Paper Street Pictures som produsentselskap.
Tidlig liv
Stuckmann ble født i Cleveland, Ohio, USA og vokse opp med to eldre søstre. Stuckmann er av delvis tysk avstamning. Han fikk interesse for filmkritikk fra en ung alder og skrev korte brukeranmeldelser av filmer allerede som 14-åring. Hans viktigste inspirasjon blant profesjonelle filmkritikere er Roger Ebert og særlig tv-programmet Siskel & Ebert & the Movies som Ebert co-verter med Gene Siskel. Han skrev at ved å se disse anmeldelsene "oppdaget han ideen om en debatt om film, med en respektfull tone".
Stuckmann mener hans primære inspirasjon for å bli filmskaper var å se Signs som barn. Filmskapere Stuckmann mener å påvirket ham inkluderer George Lucas, Steven Spielberg, M. Natt Shyamalan, og Christopher Nolan. Gjennom videregående skole skrev og regisserte Stuckmann en rekke hjemmelagde filmer og kortfilmer med venner og familie.
Start og YouTube suksess
Han begynte å publisere YouTube-anmeldelser av filmer i tjueårene og publiserte sin første filmanmeldelse i 2009. Hans vurderinger begynte først under en kortformserie med tittelen Quick Movie Reviews. Da han begynte å publisere video-anmeldelser var det bare en liten gruppe med andre video bloggere som lagde video-anmeldelser om filmer på YouTube. Han har også utvidet til å anmelde tv-serier, anime og videospill. Anmeldelsene hans er generelt spoiler-fri, men han vil derimot tidvis slippe spoiler-anmeldelser til filmer han mener ville ha nytte av ytterligere og grundigere diskusjon og forklaring.
Han publiserte sin første bok The Film Buff’s Bucket List: The 50 Movies of the 2000s to See Before You Die, i 2016. Et år senere regisserte og skrev han kortfilmen Auditorium 6. I April 2018 publiserte Stuckmann sin andre bok med tittelen Anime-Impact: The Movies and Shows that changed the World of Japanese Animation.
Stuckmann har blitt en av de mest populære filmkritikerne på nettstedet, med over 2 millioner abonnenter fra mai 2022. Stewart Fletcher fra Moviepilot rangerte Stuckmanns YouTube-kanal som den filmfans bør abonnere på, og mener Stuckmanns lidenskapelige og sammenhengende skriftlige anmeldelser som årsaken.
I juli 2021 annonserte han at han ville redusere filmkritikkvideoer for en stund for å fokusere på sin kommende film, Shelby Oaks, og stoppe med karakterer på sine filmanmeldelser og skifte mot diskusjon/analytiske videoer for filmer han ønsker å trekke oppmerksomhet og støtte til, samt informative videoer skreddersydd mot folk som søker informasjon om å lage filmer.
Personlig liv
Stuckmann har vært gift med sin kone Samantha Elizabeth, som kalles Sam Liz, siden 2014. Han er også en tidligere medlem av Jehovas Vitner og i januar 2021 lastet han opp en video hvor han beskrev sine negative erfaringer med religionen, og hvordan han til slutt forlot troen i begynnelsen av tjueårene for å oppnå drømmen om å bli filmskaper. I samme video kom han ut som pansexual. I november 2021 annonserte Stuckmann at Liz hadde født tvillingguttene Fox og Grayson i juli. I videoen snakket Liz om hennes helseproblemer og vanskeligheter med fruktbarhetsbehandlinger.
Dino Buzzati
Buzzati bodde det meste av sitt liv i Milano, der han studerte lov ved  Università degli Studi di Milano hvor faren (juristprofessor) tidligere hadde undervist. Buzzati ble fra 1928 journalist i den milanesiske avisen Corriere della Sera. Mens han fulgte den italienske marinen som journalist i Afrika under den andre verdenskrig, ga han i hjemlandet ut Il deserto dei Tartari. Den handlet om menneskets tendens til å gro fast, og ble  hans mest kjente roman,  filmatisert i 1976 og oppsatt på X-Total i 2005. Hans tilsynelatende enkle beskrivelser av folks liv, har vært karakterisert som fantasifulle og surrealistiske. Buzzati skrev ellers noveller, dikt og teaterstykker. Han skrev teksten til fire operaer og var en habil tegner som i 1969 utga en illustrert novelle.
Rundtårnkirke
Rundtårnkirke er en type kirkebygg som nesten utelukkende finnes i England, og bortimot de fleste av disse finnes i East Anglia: Av 185 bevarte rundtårnkirker er 124 i Norfolk, 38 i Suffolk, seks i Essex, tre i Sussex, to i Cambridgeshire og to i Berkshire. Det finnes spor etter omkring tjue rundtårnkirker i Tyskland, av lignende konstruksjon som de i East Anglia. Andre land som har eller har hatt minst én rundtårnkirke er Andorra, Danmark, Frankrike, Italia, Norge, Polen, Sverige, Sør-Afrika og Tsjekkia.
Bygningstypen er av angelsaksisk opphav, og kjennetegnes slik navnet antyder av et rundt tårn. I enkelte tilfeller er det klart at kirken opprinnelig kun bestod av tårnet, mens skipet er lagt til senere. Det er foreslått flere mulige forklaringer på bygningstypen:
Det finnes også en rekke andre forklaringer som har vært mindre overbevisende, blant annet referanser til gamle steinsirkler og rester av brønner.
Kirketypen må ikke forveksles med de lignende keltiske rundtårnene som finnes i Irland og Skottland, eller med kirker med rund grunnplan.
Dona nobis pacem (Vaughan Williams)
Dona nobis pacem (norsk: Gi oss fred) er en kantate komponert av Ralph Vaughan Williams i 1936. Den ble urfremført 2. oktober samme år. Verket var et bestillingsverk til hundreårsjubileet for Huddersfield Choral Society. Verket utgjør en innstendig oppfordring til fred, gjennom tekster som refererer til tidligere kriger og samtidens gryende frykt for en ny storkrig. Tekstene hentet Vaughan Williams fra den katolske messen, tre dikt av Walt Whitman, en politisk tale og korte utdrag av Bibelen.
Dona nobis pacem er komponert for kor og stort orkester, med sopran- og barytonsolister. Frasen Dona nobis pacem går igjen gjennom hele verket.
Stortingsvalget 1876
Stortingsvalget 1876 ble avholdt i Norge i 1876 som indirekte valg til det 26., 27. og 28. ordentlige storting. Det 26. ordentlige storting ble konstituert 1. februar 1877.
Valgordning
I hvert prestegjeld hadde sognepresten ansvar for å holde valgting som utpekte valgmenn. Sognepresten hadde også ansvaret for å vite hvem som var kvalifisert for stemmerett. Valgmennene møttes til valgmannsting. På landet hadde hvert av de atten amtene valgmannsting, og utpekte 2-5 av 74 stortingsrepresentanter. Kjøpstedenes valgmannsting utpekte én, to eller fire av 37 stortingsrepresentanter.
Kvalifisert for stemmerett var menn over 25 år med eiendom av en viss størrelse. I tillegg var embedsmenn og rettighetsmenn i Finnmark kvalifisert. For å være stemmeberettiget måtte de i tillegg avlegge ed til grunnloven ved innføring i manntall. Allmenn stemmerett for menn ble innført i 1898. Kvinner hadde ikke stemmerett. 136 530 menn var stemmerettskvalifisert, 84 253 hadde stemmerett. Av disse stemte 36 344.
409 valgting i landdistriktene utpekte totalt 967 valgmenn. 39 valgting i byene utpekte totalt 245 valgmenn. Valgmannstingene ble holdt i perioden 21. juni 1876 til 5. desember 1876. I Bratsberg amt ble valget av det fjerde mandatet forkastet, og nytt valgmannsting ble holdt der 26. februar 1877.
Siden forrige valg hadde Bodø fått status som kjøpstad, og valgte én representant sammen med Tromsø, Hammerfest, Vardø, og Vadsø.
Resultater
Valgmennene kunne stemme på hver enkelt stortingsplass i sitt valgmannsting. Kandidatene måtte tilhøre valgkretsen, og kunne ikke stemme på seg selv.
Kjøpstedene
{{legend|lightblue|gjenvalgt stortingsrepresentant}} {{legend|lightgreen|ny stortingsrepresentant}}
Amtene
{{legend|lightblue|gjenvalgt stortingsrepresentant}} {{legend|lightgreen|ny stortingsrepresentant}}
Tibiovalgus
Tibiovalgus er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae). Disse billene har larver i død ved eller humus, de voksne finnes ofte på blomster. Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larven utvikler seg i morken ved. De voksne billene kan finnes på blomster, ofte flere sammen.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Kamerun.
Lippersdorf
Lippersdorf er en bydel i Lengefeld i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen.
Lippersdorf var tidligere en selvstendig kommune. Den ble innlemmet i Lengefeld den 1. januar 1999.
Melbu hovedgård
En storslått hage foran hovedbygningen er også restaurert. Vest for hovedgården ligger et vidt parkanlegg på 25 mål som delvis er satt i stand og gjort tilgjengelig for allmennheten ved anleggelse av stier og broer. Melbu hovedgård utgjør i dag kjernen av Vesterålsmuseet på Melbu.
Musikkorps
Musikkorps er større musikkgrupper eller orkestre normalt bestående av blåsere og slagverk. Det skilles mellom brassband, som består av messingblåsere, og janitsjarkorps, som også har treblåsere. Uniformerte musikkorps opptrer ofte med marsjmusikk under parader.
Janitsjarkorps
Instrumentene i et janitsjarkorps er fløyte/pikkolofløyte, klarinetter, saksofoner, trompet/kornett, valthorn, trombone, eufonium, tuba og slagverk. I større og mer avanserte korps er det vanlig med obo og fagott, i sjeldnere tilfeller harpe og kontrabass. Janitsjarkorps varierer mye i størrelse, og ensembler fra ca. 20 musikere opp mot 100 kan alle karakteriseres som korps. De større korpsene med obo, fagott, mer variert slagverk osv bruker ofte den amerikanske betegnelsen «symphonic band».
Brassband
Brassband har en mye mer standardisert besetning. Her brukes kornetter (ikke trompet), flygelhorn, althorn, tenorhorn/baryton, trombone, eufonium, tuba og slagverk. Tradisjonelt noteres alle instrumentene i G-nøkkel stemt i ess eller b – bortsett fra bass-trombone som noteres som ikke-transponerende instrument i F-nøkkel. Brassband har normalt rundt 30 musikere.
Organisering
I Norge er de fleste musikkorps organisert i Norges Musikkorps Forbund eller Korpsnett. Musikkorps i Norge er normalt aldersbestemte, og sorteres i kategoriene skolekorps, ungdomskorps, generasjonskorps og amatørkorps.
For mange korpsmusikere er årets høydepunkt Norgesmesterskapene som arrangeres for skolekorps og amatørkorps, brassband og janitsjar. Tusenvis av korpsmusikere møtes i disse arrangementene.
Man regner med at ca. 70 000 nordmenn spiller i korps på en eller annen måte. Forsvaret har dessuten et korps bestående av vernepliktige musikere, og profesjonell dirigent og befal i musikktroppen i Hans Majestet Kongens Garde (ofte forkortet «gardemusikken»).
Profesjonelle korps
Forsvaret har lang tradisjon for å ha ansatt profesjonelle musikere, og det er spesielt 6 byer som har lang historie med forsvarsmusikk i Norge: Oslo, Bergen, Trondheim, Horten, Halden og Harstad. Fram til opprettelsen av Norges musikkhøgskole i 1973 var militærmusikerutdannelsen en viktig utdanningsvei for musikere i Norge. I dag er de aller fleste musikerne som er ansatt i Forsvarets Musikk utdannet ved Norges musikkhøgskole eller de tidligere musikkonservatoriene (som i dag tilhører Universitetene i Bergen, Stavanger, Trondheim, Tromsø og Agder).
Per april 2023 fantes følgende profesjonelle korps i Norge:
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 – 1000 meter kvinner
1000 meter kvinner var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 og ble avholdt på Oval Lingotto i Torino, Italia den 19. februar 2006.
36 skøyteløpere fra 12 nasjoner deltok på distansen.
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdensrekord og olympisk rekord:
Det ble ikke satt verken ny olympisk rekord eller verdensrekord under konkurransen.
Nonarthra
Nonarthra er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Middelsstore, brede, halvblanke, gjerne mørkt metallisk fargede jordlopper. Slekten utmerker seg ved at antennene bare har 9 ledd, og at antenneleddene er avflatede. Bakbeina er utviklet til hoppebein med tykke lår, i spissen av bakleggene er det fine torner.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia og Australia.
Kryzhanovskia
Kryzhanovskia er en slekt av biller med en enkelt art som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 16 millimeter) oldenborre. Forkroppen er kledt med halv-lange hår, dekkvingene bortsett fra roten er nakne. Antennene er ti-leddete med en seks-leddet vifte. "Snuten" (clypeus) er fremstrakt, avrundet trapesformet, nesten like lang som bred. Fasettøynene er store, ikke utstående. Pronotum har rundede sider og er betydelig smalere enn dekkvingene.
Geldof
Geldof er etternavnet til blant annet:
Kobie McGurk
Kobie McGurk (født 20. august 1985) er en australsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på femteplass med det australske landslaget.
Gårdstenstunnelen
Tunnelen følger riksvei E6.20, en vei som går rundt den vestre halvdelen av Göteborg.
Santa Rita d’Oeste
Santa Rita d'Oeste er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Deni Lušić
Deni Lušić (født 14. april 1962 i Split i nåværende Kroatia) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.
Deni Lušić ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det jugoslaviske laget som vant vannpoloturneringen foran USA og Vest-Tyskland. Jugoslavia vant finalegruppen som besto av fem lag med ni poeng, samme som USA men med bedre målforskjell. Kampen mellom USA og Jugoslavia ble uavgjort 5-5. Lušić spilte sju kamper og scoret sju mål i OL-turneringen.
Hieronymus Cock
Hieronymus Cock, eller Hieronymus Wellens de Cock (1518 i Antwerpen – 3. oktober 1570 samme sted) var en nederlandsk kobberstikker, maler, forlegger og kunsthandler.
Han var født inn i en kunstnerisk familie, hvor både faren Jan Wellens de Cock og broren Matthy tegnet og malte. Hjemkommen fra en reise til Italia grunnla Hieronymus i 1548 i sin fødeby forlaget Aux quatre vents,, som snart ble verdensberømt. Her utga han stikk med grotesker og ruiner fra Rom, stikk av sine landsmenn som Brugehl og Hieronymus Bosch samt malerier av de italienske mestre Rafael, Bronzino og Andrea del Sarto.
Som kunsthandler hadde Cock stor innflytelse på utviklingen av kobberstikket i Nederlandene, ikke minst fordi han hadde flere elever ansatt på forlaget.
Reifland
Reifland er et delområde i kommunen Pockau-Lengefeld i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen.
Reifland var tidligere en selvstendig kommune. Den ble innlemmet i Lengefeld den 1. januar 1999.
Harald Stormoen (skuespiller)
Harald Stormoen (født 8. september 1872 i Nord-Odal, død 14. november 1937 i Oslo) var en norsk skuespiller og teaterinstruktør. I sin samtid var han ansett som en av de fremste blant norske teaterfolk. Han skrev også humoristiske tekster som blant annet kom på trykk i årboken Humør.
Per Edvin Sköld
Per Edvin Sköld (født 25. mai 1891 i Svedala i Malmöhus län, død 13. september 1972 i Norra Rörum i Malmöhus län) var en svensk sosialdemokratisk politiker.
Harald Stormoen (skuespiller)
Stormoen slo igjennom i 1896 ved Harald Ottos norske teaterselskap i USA som Seladon Andrisen i Storken av Hans Aanrud. På Centralteatret befestet han sin stilling som en utmerket karakterskuespiller som Engstrand i Henrik Ibsens Gengangere og Ressman i Gunnar Heibergs Balkongen.
Per Edvin Sköld
Biografi
Per Edvin Sköld var sønn av landbrukeren og riksdagsrepresentanten Nils Peter Sköld og Maria Sofia Nilsson. Han giftet seg i 1918 med Edit Persson, datter av byggmester Per Persson og Anna Pettersson, og ble far til Nils Sköld, Per Sköld, Lars Sköld og Margareta Biörnstad.
Harald Stormoen (skuespiller)
Stormoen var ved Nationaltheatret 1899–1918, 1921–1928, 1935–1937 og tilhørte på denne tiden hovedkreftene. På Det Nye Teater 1928–1935 var han den sentrale kunstneriske kraften og her ble geheimerådet i Gerhart Hauptmanns Før solnedgang og professoren i Leonid Andrejevs Tanken høydepunkter i hans karriere.
Per Edvin Sköld
Biografi
Etter at han ble fil.kand. i 1917 ble Sköld riksdagsepresentant i andra kammaren for Socialdemokraterna. I 1919 ble han medarbeider i avisen Arbetet, der han fortsatte å skriv til 1921. Han var statsråd 1932–1936 og 1936–1955; landbruksminister 1932–1936 og 1945–1948, handelsminister 1936–1938, forsvarsminister 1938–1945, konsultativt statsråd 1948–1949 (økonomisk samordning) og finansminister 1949–1955. Hele perioden 1918–1964 var han valgt inn i Riksdagen.
I hans tid i samlingsregeringen under andre verdenskrig gjorde han seg bemerket flere ganger. Under den finske vinterkrigen var han tilhenger av sterkere støtte til Finland. Under midsommarkrisen motsatte han sig sterkt at Engelbrechtdivisjonen skulle slippes igjennom fra Norge til Finland og ytret bittert at «om detta beslut tas är det väl lika bra att tyskvännerna övertar regeringsansvaret helt och hållet».
Harald Stormoen (skuespiller)
Stormoens fremste rolleskildringer var eldre menn i samtidige teaterstykker, en rolletype som passet hans realistiske fantasi. Innen dette området spente hans begavelse fra komedieroller som Lundestad i Ibsens De unges forbund til tragiske skildringer som kapteinen i August Strindbergs Dødsdansen. Det sies at Stormoen hadde en enestående evne til å skildre onde krefter i sinnet. Han hadde også et stort Ibsen-repertoar.
Stormoen var halvbror av Hans Stormoen og først gift med Inga Bjørnson, senere med Alfhild Stormoen.
Utmerkelser og hedersbevisninger
Harald Stormoen ble tildelt St. Olavs Orden av 1. klasse i 1932.
Pemphigidae
Gallebladlus (Pemphigidae) er en gruppe med plantelus som hører til gruppen bladlus (i vid forstand), Aphidomorpha. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner. Man kjenner 20 arter fra Norge, i tillegg ble en hittil ukjent art oppdaget på Svalbard i 2008. Denne har foreløpig ikke blitt gitt et navn fordi man ennå ikke har funnet vingete eksemplarer, den er dermed vanskelig å sammenligne med andre arter. Den er en av bare tre arter bladlus på Svalbard.
Utseende
Middelsstore (gjerne 2 – 3 mm), trinne bladlus, ofte grønne, men de kan være mørke eller rødlige. De mangler rør på ryggsiden av bakkroppen. Noen undergrupper er tett hårete. Beina og antennene er kraftige. De vingede formene har markert vingemerke (pterostigma).
Levevis
Disse bladlusene har gjerne komplekse livssykler. Et typisk mønster er at de veksler mellom å leve på løvtrær om våren, da de gjerne danner galler på bladene, og på røttene av urter eller gress om sommeren. De veksler også mellom ukjønnede og kjønnede, og mellom vingede og vingeløse generasjoner. De kjønnede individene er knøttsmå, og etter paringen legger den kjønnede hunnen ett enkelt, stort egg som gir opphav til en parthenogenetisk hunn. Noen arter av Pemphigidae lever i kolonier med arbeidsdeling mellom individene. Noen er store med forstørrede frambein og spisse framspring på hodet, og virker som soldater som verner resten av kolonien mot fiender.
Skadedyr
Flere arter er regnet som skadedyr, for eksempel kan sommergenerasjonen av Pemphigius bursarius gjøre skade på salat ved at de ødelegger røttene slik at salaten visner.
Systematisk inndeling / europeiske slekter
Familien bør muligens hete Eriosomatidae.
Beleiringen av Tournai (1340)
Under Hundreårskrigen, etter sjøslaget ved Sluys 20. juni 1340, hvor Edvard III av England ga franskemennene et alvorlig tilbakeslag, fortsatte han kampen ved å beleire Tournai. Denne byen i Flandern var lojal overfor Filip VI av Frankrike.
Edvard og hans styrker nådde fram til Tournai 23. juli. Bortsett fra innbyggerne var der også en fransk garnison i byen. Beleiringen trakk ut og Filip nærmet seg med en hær, mens Edvard var i ferd med å gå tom for penger. Samtidig begynte Tournai å gå tom for mat.
Edvards svigermor, Johanna av Valoi besøkte så ham i teltet hans 22. september og bønnfalt ham om å slutte fred. Hun hadde allerede gjort det samme overfor Filip, som var broren hennes. En våpenhvile (kjent som våpenhvilen i Espléchin) ble satt i verk uten at noen mistet ansikt og Tournai var lettet.
Rudolf Keyser
Jakob Rudolf Keyser (født 1. januar 1803 i Christiania, død 9. oktober 1864) var en norsk historiker. Han ble professor ved Universitetet i Christiania 1831.
Keyser var opphavsmann til «innvandringsteorien», at norrøne stammer hadde vandret inn til Norge fra nord og øst. Peter Andreas Munch delte hans oppfatning, og hadde som mål å vise «den norske Nationalitets Betydning i Oldtiden og nordiske Egthed i Nutiden». Den mest spekulative delen av Keysers og Munchs arbeid var «immigrasjonsteorien», som hevdet at nordmenn var en egen germansk stamme som hadde nådd Skandinavia østfra via en nordligere rute enn svensker og dansker, som var kommet sørfra. Gerhard Schøning var først ute med teorien, som han fremla i sin norgeshistorie fra 1770, men Keyser og Munch var de som videreutviklet og grunnfestet den i norsk offentlighet, selv om samtidige danske forskere påpekte at teorien først og fremst baserer seg på en ren myte.
Keyser var også den første bestyrer for Universitetets Oldsaksamling. Til hans stilling kom det da også til å katalogisere og kategorisere forhistoriske gjenstander som kom inn fra utgravninger og på annen måte. Dette gjorde han til dels etter Christian Jürgensen Thomsens treperiodesystem. På den måten la han til rette for at faget arkeologi kunne begynne å vokse fram i norsk akademia.
Han var bror av universitetsbibliotekar Fredrik Wilhelm Keyser og teologen Christian Nicolai Keyser, samt fetter av fysikeren Jens Jacob Keyser.
Innvandringsteorien som forklaring på innvandringen til Skandinavia
Keyser hadde utviklet «innvandringsteorien» som gikk ut på at germanske stammer hadde innvandret over Skandinavia fra øst og nord i hundreårene etter Kristi fødsel. Samene som var tilstede da germanerne kom og var «[…]omflakkende Vilde, der udryddedes eller fortrængtes til afsidensliggende Udørkener av de mer dannede og kraftigere Nybyggerne.» Der germanere slo seg ned, var det kun de som eide jord, altså fikk eiendomsrett.
Keyser, sammen med Peter Andreas Munch (1810–1863), påstod at samene hverken hadde noen rett til land eller ressursene der de holdt til i. De to kan ha vært påvirket av andre europeiske ideer angående nomadismebegrepet og hvordan eiendomsrett til jord oppstår. Bakgrunnen for denne rettigheten var at en jordbruker dyrker jorden og legger ned arbeid i den, noe som i seg selv gir eiendomsrett og dermed driver vekk nomaden. Almenheten ble også kjent med teorien, slik at embetsfolk og politikere fikk en oppfatning om samene som et folkeslag som fra naturens side var underlegne. Historikeren Ottar Dahl (1924–2011) har skrevet: «[Innvandringsteorien] med dens sterke appell til nordmennenes nasjonalfølelse og med støtte i Keyser og Munch autoritet snart ble fastslått som en urokkelig sannhet i Norge.»
Lindsay Jennerich
Lindsay Jennerich (født 30. juli 1982) er en canadisk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 7.
Liste over stortingsrepresentanter fra Gloppen kommune
Liste over stortingsrepresentanter fra Gloppen kommune er en oversikt over stortingsrepresentanter som er født, oppvokst, eller over tid, bosatt i Gloppen kommune.
Santa Rita do Passa Quatro
Santa Rita do Passa Quatro er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Pallasca (provins)
Pallasca er en provins i regionen Ancash i Peru. Den grenser til regionen La Libertad i nord, i øst og i vest og til provinsene Sihuas, Corongo og Santa i sør. Provinsens UBIGEO er 0215 og hovedstaden er Cabana.
Danmarks regjering
Danmarks regjering er den utøvende makten i Danmark og Riksfellesskapet.
En regjering får navn etter statsministeren, som er regjeringssjef.
Til forskjell fra land som Norge og Sverige har Danmark ikke en ordning med statssekretærer, kun ministre og et mindre antall særlige rådgivere.
Liste over Danmarks regjeringer 1848–
Listen over Danmarks regjeringer er en komplett liste over alle regjeringer som er dannet i Danmark etter at landet fikk en fri forfatning i forbindelse med marsrevolusjonen i 1848.
Uoffisielle
Regjeringen Scavenius sluttet å fungere 29. august 1943, men besto formelt frem til 5. mai 1945. I praksis ble landets forvaltning videreført av ministeriernes departementsjefer og direktører, mens den politiske delen etter hvert ble overtatt av Frihedsrådet.
Vårsvingen (Oslo)
Vårsvingen (1-15) er en vei i Oslo på Ekeberg i bydel Nordstrand. Veien starter og slutter i Enoks vei. Vårsvingen ligger helt innenfor Lille Ekeberg borettslag.
Camilla Fossum Pettersen
Camilla Fossum Pettersen (født 7. februar 1977 som Camilla Mathisen) er en norsk sakprosaforfatter, freelanceskribent og biolog. Hun har sin utdannelse i limnologi fra Universitetet i Oslo, og har arbeidserfaring fra undervisning ved Norsk Teknisk Museum, Forsøksgymnaset, Kastellet skole og Bjerke videregående skole og Norsk miljøforvaltning.
Pettersen utga sin første bok sammen med sin ektemann, biolog Ruben Alexander Pettersen i 2013 De siste iblant oss - Nærbilder fra reiser i tropene. Boken omhandlet tap av tropisk natur som følge av menneskedrevet konsum. Paret hadde før dette en rekke ganger levert liknende materiale til blant andre A-magasinet, og holdt utstilling ved Universitetet i Oslo med bilder av utrydningstruede arter.
Våren 2017 ga hun ut sin andre bok, Samværssabotasje - Norske fedre deler sine historier. Boken tar for seg rettigheter og ulike utfordringer som en del fedre opplever i forbindelse med barnefordeling, fastsettelse av bosted og samvær. Fritt Ord gav støtte til manusutvikling til boken. Pettersen ble tildelt Mannsforums kvinnepris 2017 for verket.
I sitt virke som lærer ved Kastellet skole veiledet Pettersen en gruppe elever til å vinne Norsk juniorvannpris 2007. Den samme elevgruppen veiledet hun til å bli hovedvinner av Adele La Roches kjemistipend i 2006.
David Carradine
David Carradine ( født 8. desember 1936 i Hollywood i California, og død 3. juni 2009 i Bangkok i Thailand) var en amerikansk skuespiller.
Carradine spilte Bill i Quentin Tarantinos Kill Bill-serie (2003–04), samt i miniserien Nord og sør (1985–86). Han spilte også i Martin Scorseses Boxcar Bertha (1972), The Long Goodbye (1973) (også Scorsese) og Ingmar Bergmans Ormens egg (1977). I sistnevnte spilte han mot Liv Ullmann.
Carradine medvirket også i en rekke kung fu-filmer.
Torstein Rusdal
Torstein Rusdal (født 24. juni 1887 i Kristiania, død 22. oktober 1971 i Risør) var en norsk maler, bosatt på Fie i Risør kommune fra 1940. Han blir i Gunvald Opstads bok Sørlandet og malerne fra 1991 beskrevet som skjønnhetsdyrkeren på Fie, og et av de franskeste innslag i den sørlandske malerkunst.
Rusdal gikk hos Halfdan Strøm og Christian Krohg på Statens kunstakademi (1912-1916). De første bildene av Rusdal, viser en tydelig påvirkning av 1880-årenes kunst og Christian Krohg. (2) I København fikk han se et stilleben av Paul Cézanne, en opplevelse som ble banebrytende for ham. Han valgte å legge om malerstilen, og begynte som elev ved Académie Moderne under Othon Friesz i Paris (1919-1920). Motivene hans var ofte inspirert av barndomserindringer fra Rusdal ved Moi i Rogaland, av omgangskretsen og av kone og barn. Det var likevel den sørlandske naturen med skjærgård, fiskebåter, knauser og krattskog som var hans største inspirasjonskilde. Gjennom årene ble bildene hans mer preget av lys, fargeglede og Cézanne, og det er også den fargesprakende impresjonismen han er mest kjent for.
Torstein Rusdal deltok en rekke ganger på Høstutstillingen i tidsepoken 1915-1952. Han deltok også to ganger på Sørlandsutstillingen (1969 og 1971) og flere ganger ved Unge Kunstneres Samfunn, hvor han også var medstifter i 1921. Rusdal hadde også en rekke separatutstillinger, blant annet på Kunstnerforbundet i Oslo (1921), Hammerlunds kunsthandel i Oslo (1945), Oslo kunstforening (1957) og i Risør (1961).
Fra 1955 og i mange år framover, var Rusdal aktiv i Risør malerklubb. En av hans elever var risørmaler Per Kristian Larsen, som malte bypartier og regattabilder i en impresjonistisk påvirket stil.
Rusdals sønn, Torstein Rusdal jr. (f. 1944) er også billedkunstner, bosatt i Oslo.
Zoran Petrović (vannpolospiller)
Zoran Petrović (født 22. august 1960 i Beograd i nåværende Serbia) var en jugoslavisk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles. Petrović ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det jugoslaviske laget som vant vannpoloturneringen foran USA og Vest-Tyskland. Jugoslavia vant finalegruppen som besto av fem lag med ni poeng, samme som USA men med bedre målforskjell. Kampen mellom USA og Jugoslavia ble uavgjort 5-5. Petrović spilte åtte kamper og scoret fem mål i OL-turneringen.
Montserrat (navn)
Montserrat er et katalansk kvinnenavn dannet av navnet på fjellet Montserrat nær Barcelona i Spania. Navnet har opprinnelse i latinske mons serratus, «takkete fjell». Et kloster ved fjellet ble grunnlagt på 900-tallet, og her finnes en kjent statue av jomfru Maria, kalt Vår frue av Montserrat.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Kadir Topbaş
Kadir Topbaş (født 8. januar 1945 i landsbyen Altıparmak i distriktet Yusufeli i provinsen Artvin i Tyrkia, død 13. februar 2021 i Istanbul) var en tyrkisk arkitekt, forretningsmann og politiker som var borgermester i Istanbul fra 2004 til 2017.
Bakgrunn
Kadir Topbaş' far Hüseyin Topbaş kom i 1928 til Istanbul, hans mot først i 1935. På grunn av andre verdenskrig dro hun hjem til sin landsby, og der ble Kadir født. Moren tok ham med tilbake til Istanbul i 1946.
Tatarenes ørken
Tatarenes ørken (orig. Il deserto dei Tartari), skrevet i 1940, var et av hovedverkene til den italienske forfatteren Dino Buzzati. Boken kom i norsk oversettelse ved Tommy Watz på Solum forlag i 2001. Hovedpersonen, den nyutdannede løytnanten Giovanni Drogo, blir i begynnelsen av boken sendt til et fort ved grensa, Bastiani-fortet. Livet ved fortet er temmelig begivenhetsløst, men likevel kjenner han seg etter hvert merkelig knyttet til det, og får seg ikke til å reise derfra.
I 1976 ble boken filmatisert av italieneren Valerio Zurlini under samme tittel. Blant andre Jacques Perrin og Max von Sydow spilte i filmen.
Handling
Men flere år og tiår passerer uten at noe skjer, samtidig som Drogos tidligere venner i byen har fått barn, giftet seg og levd fulle liv. Men Drogo har aldri opplevd noe annet enn solidaritet med sine med-soldater i deres lange, tålmodige vakt. Når angrepet fra tartarene endelig kommer, blir Drogo syk og den nye lederen ved festningen avskjediger ham. Drogo, på vei hjem, dør kort tid senere ensom på et vertshus.
Kadir Topbaş
Tidlig karriere
Etter å ha virket som predikant i Edirne, lærer og frittstående arkitekt i Istanbul, var han fra 1994 til 1998 rådgiver for daværende borgermester Recep Tayyip Erdoğan for restaurering og dekorasjon av palasser og andre historiske bygninger i Istanbul. Han ble også eier av restaurantkjeden Saray Muhallebicisi som spesialiserer seg på tyrkisk mat.
Politisk karriere
Han begynte i politikken som medlem av det religiøst orienterte partiet Milli Selamet Partisi (MSP, Det nasjonale frelsesparti). Senere stilte han to ganger til valg til representant for provinsen Artvin til det tyrkiske parlament, først i 1977 for MSP og så i 1987 for Refah Partisi (RP, Velferdspartiet), uten å lykkes. I 1999 ble han valgt til distriktsborgermester for distriktet Beyoğlu i det sentrale Istanbul, som medlem av Fazilet Partisi (FP, Dygdspartiet). I 2004 stilte Kadir Topbaş til borgermester i Istanbul for partiet Adalet ve Kalkınma Partisi (AKP, Rettferdighets- og utviklingspartiet), og vant den 28. mars 2004. Kadir Topbaş ble gjenvalgt til dette i 2009. Den 22. september 2017 gikk han av som borgermester, uten å oppgi noen spesiell politisk beveggrunn. Mevlüt Uysal, distriktborgermester av Başakşehir siden 2009, ble hans etterfølger den 28. september. I november 2020 ble Topbaş innlagt på sykehus med covid-19. Han døde den 13. februar 2021 av organsvikt under koronavirusbehandlingen.
Falsk nyhet
Falsk nyhet (engelsk: fake news) er et omstridt begrep som etter den opprinnelige definisjonen retter seg mot nyhetsliknende opplysninger med uriktig, mangelfullt eller villedende innhold eller med falsk avsender som noen med vilje lager og sprer gjennom ulike nyhetskanaler og sosiale medier. Det kan omfatte sensasjonsjournalistikk, politisk propaganda og andre typer desinformasjon, men gjelder særlig artikler og innlegg som utgir seg for å være nøytralt nyhetsstoff, men som egentlig er knyttet til skjulte påvirkningskampanjer.
Falske nyheter kan deles opp i sensasjoner og liknende som blir diktet opp for å tjene penger, og falske nyheter som blir spredt for å påvirke holdninger og handlinger. Den første gruppen har mye til felles med klikkagn og bruker iøynefallende overskrifter for å få lesere til å trykke på internettlenker, lese og dele innholdet videre. Informasjon som er laget for å påvirke, kan ha oppdiktet innhold, bruke sant innhold i feil sammenheng, utgi noe for å være noe annet enn det er, eller tilpasse, forandre og begrense et korrekt innhold, for eksempel et foto, slik at det villeder. Falske nyheter bidrar til å undergrave troverdigheten til etablerte medier.
Falske nyheter, som har som mål å villede, skiller seg fra satire og parodi, som er ment humoristisk og til ettertanke. Noen forklarer falske nyheter som enhver «nyhet som ikke kan bekreftes av fakta», også selv om det ikke dreier seg om tilsiktet lureri.
Begrepet «fake news» handler i utgangspunktet om spredning av nyheter som avsenderen vet er faktisk feil, særlig som ledd i autoritære staters forsøk på å forstyrre demokratiske prosesser i andre land. I økende grad brukes begrepet også som et politisk motivert skjellsord og retorisk knep for å prøve å så tvil om nyheter man er uenig med og politiske meningsmotstanderes synspunkter, en taktikk kjent som «løgnpresse» (lying press, Lügenpresse). Donald Trump, USAs president fra 2017 til 2021, populariserte begrepet fake news i denne betydningen i sine valgkampanjer og presidentperiode.
Feilaktig bruk av betegnelsen «falske nyheter»
Nyheter som man er uenig i, eller som formidler utilsiktede faktafeil, er ikke falske nyheter.
Likevel har politikere brukt begrepet om informasjon de ikke liker. Dette gjelder blant annet den amerikanske presidenten Donald Trump som har vært svært negativ til «liberale» journalister, hatefull mot etablerte medier og skjelt ut kritiske nyheter som «fake news». Han har samtidig selv blitt tatt i tallrike løgner og feilaktige påstander. Trump har dermed skapt forvirring om begrepet og polarisert amerikanerne i synet på hvilke medier som er til å stole på. På samme måte har mange debattanter i sosiale medier, også i Norge, tatt i bruk «fake news» som skjellsord for «politisk korrekthet» i «mainstream media».
«Fake news», og begrepet «alternative fakta», forbindes derfor ofte med «postfaktuell» debatt, det vil si diskusjoner der følelser og retorikk er viktigere enn saklige argumenter, og der fakta kan brukes uavhengig av om de er sanne eller ikke.
Ifølge BuzzFeed, og deres verktøy BuzzSumo, ble de 20 mest delte falske sakene fra 2016-valgkampen i USA mer delt og omtalt på Facebook enn de 20 mest delte nyhetene fra etablerte nyhetskanaler.
Västra Nylands folkhögskola
Västa Nylands folkhögskola, er en folkehøgskole i Karis, Finland. Den ble grunnlagt i 1905 i Karis og flyttet seinere til nabokommunen Pojo, men kom tilbake til Karis i 1978.
Falsk nyhet
Feilaktig bruk av betegnelsen «falske nyheter»
På grunn av måten Trump og hans meningsfeller har overtatt begrepet etter 2016 har begrepet blitt utsatt for økende kritikk. Washington Post-spaltisten Margaret Sullivan uttalte at «det er på tide å slutte å bruke begrepet 'fake news'. Selv om begrepet ikke har vært her særlig lenge er betydningen allerede tapt.» I 2018 bestemte den britiske regjeringen at britiske myndigheter ikke skal bruke begrepet fordi det er «et dårlig definert og misvisende begrep som sammenblander ulike typer uriktig informasjon, fra menneskelige feil til utenlandsk innblanding i demokratiske prosesser». Dette var basert på en anbefaling fra Kultur- og mediekomiteen i det britiske Underhuset om å ikke bruke begrepet.
I Russland har Vladimir Putins regime regelmessig stemplet all kritikk av Putin som «fake news», og i 2019 vedtok Russland et forbud mot kritikk av Putin under henvisning til at dette angivelig er «fake news».
Fake News Awards
En «utmerkelse» for falske nyheter, Fake News Awards, har blitt opprettet av Donald Trump. Vinnerne ble publisert første gang 17. januar 2018 på nettsidene til Det republikanske partiet i USA. Partiet hevder at 90 prosent av medienes omtale av president Trump er negative, og at 2017 var et år med spesielt partiske og urettferdige medier. Blant de ti prisvinnerne var det en politisk kommentator som den dagen Trump ble valgt, hevdet at den amerikanske økonomien aldri ville komme seg igjen, tre Twitter-meldinger, en reportasje som hevdet at Trump gav for mye mat til japanske fisker, og flere nyheter som ble trukket tilbake så fort det ble oppdaget at de var uriktige.
The Washington Post skrev at syv «vinnere» førte til rettelser, hvorav to førte til at journalistene ble suspendert eller sa opp. Én vinner var en Twitter-melding som ble så raskt korrigert at den aldri kom på trykk, og én var en meningsytring som forfatteren senere trakk tilbake.
Påstanden om at 90 prosent av omtalen var kritisk, antas å bygge på en studie utført av MRC, som har som mål å avsløre «liberal partiskhet», og baserte seg på tre TV-stasjoner: ABC, CBS og NBC. De første hundre dagene av Trumps regjeringstid var ifølge Harvard Shorenstein Center, 80 prosent av medieoppslagene negative, mens tidligere president Bill Clinton hadde 60 prosent negativ omtale og Barack Obama 41 prosent.
Historiske eksempler
]
Rundt 1200 år før Kristus spredte Ramses II bilder av sin store seier over hettittene i slaget ved Kadesj, en seier som er høyst tvilsom. Octavian, som senere ble keiser Augustus, fremstilte sin rival Marcus Antonius som om han var i Kleopatras makt, og satte folket opp mot Antonius.
I Italia i 1475 ble jøder anklaget for å ha bortført og drukket blodet til en kristen gutt kalt Simonino. Før historien ble tilbakevist, var 15 jøder drept.
Opplysningstiden klarte ikke å stoppe strømmen av falske nyheter. I 1761 ble Marc-Antoine Calas funnet død, og katolske aktivister spredte historien om at han var drept av sin far for å ha konvertert til katolisismen. Faren Jean Calas ble dømt og offentlig torturert. Voltaire brukte saken for å vise hvor absurd det var å anklage faren for å ha drept ham, og økte motstanden mot falske nyheter, tortur og dødsstraff.
I 1835 publiserte New York Sun seks artikler om at det fantes en sivilisasjon på månen, basert på påståtte observasjoner av John Herschel. Nyhetsserien ble svært populær og gjorde avisen lønnsom. Historien regnes i dag som tidlig science fiction.
Under første verdenskrig ble det spredt propaganda om at tyskerne laget såpe av likene til falne soldater, en myte som har overlevd i noen miljøer frem til i dag.
Orson Welles' radiodramatisering av The War of the Worlds i 1938 skapte store overskrifter i avisene, og stykket ble sagt å ha spredt panikk og frykt, hva som i realiteten ikke var tilfelle. Avisredaktører anklaget radio for å være et umodent medium, og den uriktige myten om masse-frykt ble forsterket. Ikke desto mindre gjenga Dagbladets medarbeider Jan Ingar Thon i 2017 historien om massepanikk som om den var faktisk, og betegnet Welles' oppsetning – ikke den feilaktige omtalen – som «fake news».
Internettalderen
Paul Horner skrev i 2016 tre historier om at han var gatekunstneren Banksy, om at et ran ble stoppet av et sitat fra filmen Pulp Fiction, og om sin innflytelse på presidentvalget i USA i 2016. Disse ble delt av medlemmer i staben til presidentkandidaten Donald Trump, og Horner sa i ettertid at målet var å få Trumps valgkampstab til å dumme seg ut. Horner sa i desember 2016 at den amerikanske nyhetskanalen CNN sprer feilinformasjon, en påstand Trump selv gjentok flere ganger i tiden som fulgte. «Nyhetene er falske fordi så mye av nyhetene er falske», sa Trump om CNN i februar 2017.
Nettsider som er opprettet for å spre falske nyheter, finnes over hele verden. Russiske myndigheter har blitt anklaget for å «kanalisere propaganda som har som mål å bryte ned demokratiske verdier i Europa». Internet Research Agency, kalt «Trollene fra Olgino», har opprettet falske kontoer på Twitter og Facebook for aktivt å påvirke sosiale medier i favør av Russlands politiske interesser.
I USA har ABSnews.com.co utgitt seg for å være ABC News og Denver Guardian påstod å være en ekte avis. Bruken av begrepet økte drastisk etter innsettelsen av Donald Trump som USAs president 20. januar 2017. I november 2016 kom Pizzagate, en konspirasjonsteori om at restauranten Comet Ping Pong og det demokratiske partiet i USA drev organisert misbruk av barn med kodenavn «Pizza». Restauranten opplevde at kunder med barn ble fotografert, og at bildene ble distribuert på nettet. Restauranten måtte derfor øke sikkerheten.
Flere falske nyheter som dukket opp i det amerikanske presidentvalget i 2016, kom fra Nord-Makedonia, der unge arbeidsledige tenåringer tjente penger på ivrige Trump-tilhengere som klikket på alle nyheter om sin kandidat. Nyheter om motkandidaten Hillary Clinton var bare innbringende om de var negative.
Flere land har fått sin politiske debatt påvirket av falske nyheter. I Tyskland har det vært spredt rykter om at forbundskansler Angela Merkel var med i det østtyske statspolitiet Stasi, og en fabrikert historie om en 13-åring som ble voldtatt av flyktninger fra Midtøsten, ble i 2016 spredt via i tyske og russiske medier.
Da Brasils president Dilma Rousseff ble stilt for riksrett i 2016, var tre av de fem mest delte nyhetene på Facebook om saken falske.