cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elysion
Elysion, (gresk Ἠλύσια πεδία, latin Elysium) eller de elysiske (elysæiske) marker, var i henhold til greske og romerske mytologier et paradis, det sted som gode, heroiske og rettskafne mennesker kommer til når de dør. Å «komme til de elysiske marker» er en eufemisme for å dø. Elysion var en seksjon i Underverden. Paradegaten i Paris, Champs-Élysées, betyr direkte oversatt «de elysiske marker» og har sitt navn herfra.
Etymologi
Elysion er et obskurt, dunkelt og mystisk ord som har utviklet seg fra opprinnelig en betegnelse for et sted eller en person som er truffet av lynet, enelysion, enelysios. Dette kunne være en referanse til Zevs, tordenguden, og således kunne det å bli truffet av lynet henspille på en form for velsignelse (truffet) fra Zevs (lynet). Forskere har også foreslått at det greske Elysion kan ha kommet fra det egyptiske begrepet ialu (eldre utgave iaru) i betydningen «gress» med en spesiell referanse til «gressmarker» (egyptisk sekhet iaru / ialu), et paradisisk land med overflod og hvor de døde håpet å tilbringe evigheten.
Korsgata (Oslo)
Korsgata (5–31b, 12a–32) er ei gate på Grünerløkka i Oslo. Den går fra Nedre gate til Toftes gate ved Schous plass. Herfra fortsetter den som Rathkes gate fram til Sofienbergparken. Opprinnelig var dette også en del av Korsgata, men i 1874 fikk den eget navn.
De første kvartalene ligger innafor det området som kalles Ny York, men det er lite av den eldste bebyggelsen igjen. Nr 16 er et lite trehus fra ca. 1850, som er bevart og rehabilitert, og som nå benyttes som grendehus for området.
I bakgården til nr 5 bygges i 2008 ei seksetasjes boligblokk i moderne formspråk (arkitekt Reiulf Ramstad).
Korsgata 12 og 18 er Korsgata borettslag fra 1985. Radiostasjonen Radiorakel starta opp i 1981 i en kjeller i Korsgata. Nr 14, som nå er revet, var okkupert en periode på 1980-tallet.
Bebyggelsen er ellers variert. På hjørnet av Markveien (nr 57 til denne) ligger det tidligere Grünerløkka hybelhus, et kommunalt losjihus for menn (tildelt arkitekturprisen Houens fonds diplom i 1923), nå kontorer for bydelsadministrasjonen.
Det siste kvartalet har parken Schous plass (med filial av Deichmanske bibliotek) på nordsida og det tidligere Schous bryggeri på sørsida. Ved overgangen til Rathkes gate var det tidligere en dam der Torshovbekken rant. Den var skøytebane om vinteren, inntil den blei fylt igjen da parken på Schous plass blei anlagt i 1887.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2017/18 – Verdenscup 1 – Lagsprint menn
Verdenscupåpning av sesongen 2017/18 i hurtigløp på skøyter for menn på lagsprint i IJsstadium Thialf i Heerenveen, Nederland ble arrangert søndag den 12. november 2017.
I lagsprint er det 3 løpere på hvert lag. Første løper gir seg etter første runde, neste løper gir seg etter andre runde mens tredje løper går alle tre rundene.
Det var Canada representert ved trioen Laurent Dubreuil, Alexandre St. Jean og Vincent De Haître som vant 2017/18-sesongens første lagsprint i verdenscupen foran det norske laget med Bjørn Magnussen, Henrik Fagerli Rukke og Håvard Holmefjord Lorentzen. Det russiske laget med Artjom Kuznetsov, Ruslan Murasjov og Aleksej Jesin tok tredjeplassen.
Brossvik
Brosvik eller Brosvika er et sted som ligger i Gulen kommune i Sogn og Fjordane nær Rutledal. Brosvik ligger 10 mil fra Bergen og 10 mil fra Førde. Det har vært bosetning i området siden jernalderen. I dag er det fastboende i fem hus.
Navnet
Navnet uttales brå´ssvikja og er antakelig ikke brukt til gårdsnavn andre steder i Norge. I 1567 ble det skrevet Brodzug, i 1603 Brossvig, i 1667, Brassvig og i 1723, Brosvig. Navnet kommer trolig av Brotsvik: bakkebrot eller bratt skråning.
Historie
I Grimhidlane ble det funnet aske, kull og bein, så helleren har trolig vært bosted i gammel tid. På Brosviksåta ble det i 1928 funnet en eldstein av kvartsitt.
Brosvik fikk rutestopp av Fylkesbaatane i 1937. Veien til Rutledal bel åpnet i 1961, og til Vatne og Sygnefest i 1968.
Gården Brosvik
Gården Brosvik ligger på fastlandet like ved en liten bukt vest for Rutledal. Før i tiden hørte det setre til gården, men seterveien var lang, så de er nedlagt. I 1657 nevnes Olle Brusuig og Anders Brosuig.
Matrikkelen fra 1723 forteller at brukerne hette Knut og Anders, at gården lå ved sjøen syv mil fra Bergen, at den hadde vedskog og furuskog til husbruk. Hjemmejorden ble utskiftet i 1920 og utmarken i 1990.
Det er blitt skilt ut en rekke underbruk blant annet Utgjære i 1864, Smådalen midt på 1800-tallet og Fjellet omtrent på samme tid. Flere av disse plassene har først vært husmannsplasser.
Trude Brosvik og Halvor Langeseth tok over bruket i 1984.
Irina Antonova
Irina Aleksandrovna Antonova (russisk: Ирина Александровна Антонова, født 20. mars 1922 i Moskva i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk, død 30. november 2020 i Moskva) var en russisk kunsthistoriker.
Bakgrunn
Irina Antonova studerte ved Lomonossov-universitetet i Moskva under Boris Wipper og tok avslutningseksamen i 1945. Under krigen ble hun dessuten utdannet til sykepleierske og arbeidet på et sykehus.
Pusjkinmuseet
Deretter begynte hun å arbeide i Pusjkinmuseet. Hun fikk være med på å pakke ut og katalogisere kunst som var tatt som bytte i Tyskland; blant annet Priamosskatten (også kalt «det trojanaske gull») og maleriene fra Gemäldegalerie Alte Meister i Dresden. De sistnevnte ble restaurert og gitt tilbake til Dresden den 3. juni 1956.
Hun var direktør for Pusjkinmuseet i Moskva i 52 år, fra 1961 til 2013. Det var Nikita Khrusjtsjov som utnevnte henne. Som direktør startet hun i 1981 musikkfestivalen Svjatoslav Richter's December Nights, som ble et årvisst evenement.
Irina Antonova hemmeligholdt i lengre tid at en del «trofékunst» fra den russiske okkupasjon av deler av Tyskland etter andre verdenskrig faktisk eksisterte, og befant seg i hennes museum. Det dreide seg da blant annet om «Det trojanske gull». Hun reagerte med raseri da dette ble gjort kjent ved slutten av 1980-årene og tidlig i 1990-årene. Hun avviste at kulturskattene burde tilbakeføres, og sa i den sammenheng at slike krav nå var foreldede. I en fjernsyndsdokumentar på de tyskspråklige kanaler 3sat og ZDF med tittelen Die verlorenen Schätze der Museumsinsel svarte Irina Antonova på spørsmål om hvorfor hun hadde tiet så lenge om byttekunsdepotet, at: «Dere journalister har da ikke spurt meg om dette en eneste gang!» Til tross for sin rigide holdning til tilbakeføring av kulturskattene, gjorde hun imidlertid mange av artefaktene tilgjengelige ved å stille dem ut.
Hun tok initiv til de internasjonale vandreutstillingene «Moscou-Paris», «Moskva-Berlin» og «Russland og Italia», likeså egne utstillinger om Amedeo Modigliani, om J.M.W. Turner og om Pablo Picasso og en rekke an andre store kunstneres verk før hun trakk seg tilbake. Hun var også den som planla den viktige Aleksander Solsjenitsyn-utstillingen som ble vist på Pusjkinmuseet fra desember 2013 til februar 2014.
Den 1. juli 2013 overlot hun direktørembedet til Marina Losjak, og overtok en nyopprettet stilling som president for Pusjkinmuseet.
Hun var ved sin avgang i 91 års alder den eldste og den lengst fungerende direktør i verden så langt for noe større kunstmuseum.
Antonova ble hedret med Den russiske føderasjons statspris og med Ordre des Arts et des Lettres.
Irina Antonova døde av COVID-19 på et sykehus i Moskva i en alder av 98 år den 30. november 2020.
Hjelmperlehøne
Hjelmperlehøne (Numida meleagris) er en hønsefugl. Den tilhører den rent afrikanske gruppen av perlehøns og er den eneste arten i slekta Numida.
Den er 58–68 cm lang og har en kraftig kropp med lite hode og ganske lange bein. Fjærdrakten er grå med hvite prikker. Hodet har en brunaktig «hjelm» på issen, og hodet og halsen er nakne. Fargen på de nakne hudpartiene varierer mellom underartene. Kjønnene er like. Den er en flokkfugl med mange høye lyder. Arten finnes i ulike habitater, men ikke i ørken eller tropisk regnskog. Leveområdet bør helst ha både åpent terreng for å finne føde og trær for å sove i.
Hjemperlehøne er ganske variabel og deles i ni underarter:
Arten er satt ut som jaktbytte og har etablert frittlevende bestander i blant annet Sør-Frankrike, Karibia, Kapp Verde, vestlige Sør-Afrika, Madagaskar og Mauritius. Perlehøner som holdes som husdyr, tilhører denne arten. De er nyttige fordi de eter plagsomme flått og insekter og fordi at de advarer annet fjærfe mot hauker og andre rovdyr. Kjøttet er velsmakende.
Four Brothers
Four Brothers er en amerikansk actionfilm fra 2005. Regissør var John Singleton, og hovedrollene spilles av Mark Wahlberg, Tyrese Gibson, André Benjamin og Garrett Hedlund. Filmen har blitt beskrevet som blaxploitation-påvirket.
Handling
Det tilsynelatende tilfeldige drapet på adoptiv-moren deres, Evelyn Mercer, i en liten butikk i Highland Park, Michigan, bringer fire brødre hjem til Detroit, Michigan for å finne ut hva som egentlig skjedde. Politiets hypotese var at dette var et ran av butikken som gikk galt, men brødrene oppdager at ranet var en dekk-operasjon for å begå et leiemord på Evelyn, Bobby er den eldste av brødrene, Angel var den nest eldste, i tillegg til familiemann Jeremiah og den yngste broren var rockemusiker Jack Mercer. De forsøker å spore opp de som stod bak mordet på adoptiv-moren deres.
Etterforsker Green (spilt av Terrence Howard) og etterforsker Fowler (spilt av Josh Charles) møter brødrene. Green advarer brødrene om at deres innblanding kommer til å forårsake enda flere problemer. De tre brødrene oppdager også Jeremias problemer med hans bedrift, og at han dro nytte av Evelyns livsforsikring. Men Jeremiah informerer dem om at hans byggefirma mislyktes, nettopp fordi han ikke ønsket å bli involvert med gjeng-leder Victor Sweet. For at et prosjekt hans skulle lykkes, måtte han betale de riktige menneskene - noe han i utgangspunktet ikke klarte å gjøre. I sitt forsøk på å gjenopprette virksomheten sin, forsøkte han å betale Sweet's håndlangere. Når det gjelder livsforsikringen, forklarer Jeremiah at pengene skulle gå til døtrene hans, fordi han betalte alle Evelyns regninger samtidig som de andre brødrene hans aldri var der for å hjelpe moren deres.
Men i løpet av denne konfrontasjon med Jeremiah, blir brødrene angrepet av Sweet. Jack blir skutt og drept i løpet av angrepet. Green informerer dem om at Evelyn, kort tid før hun ble drept, hadde kontaktet politiet angående Victor Sweet. Men at etterforsker Fowler hadde videreformidlet denne rapporten til Sweet. Green advarer brødrene om å holde seg utenfor etterforskningen, og at de burde la Green håndtere Fowler og Sweet. Men kort tid senere blir Green drept av Fowler. De tre gjenlevende brødrene må deretter legge en plan for å håndtere både Sweet og hans håndlangere, for godt.
Sykkeltyvene
Sykkeltyvene (originaltittel: Ladri di biciclette) er en italiensk dramafilm fra 1948 regissert av Vittorio De Sica. Filmen følger skjebnen til en mann og hans sønn i etterkrigstidens Roma. Han er avhengig av en sykkel for å ha jobb og når den blir stjålet blir han desperat. Filmen er basert på ei bok av Luigi Bartolini og hovedrollen spilles av Lamberto Maggiorani. Sykkeltyvene regnes som et sentralt verk innen italiensk neorealisme. Filmens hovedhandling er innspilt i Romas bydel Val Melaina.
Den ble belønnet med æresprisen under Oscar-utdelingen i 1950 (senere omdøpt til Oscar for beste fremmedspråklige film). I tillegg vant den både Golden Globe for beste utenlandske film, BAFTA for beste film og Bodilprisen i klassen beste europeiske film. Det kan også nevnes at den i 1949 vant Sølvbåndet (Nastro d'Argento) i hele syv kategorier, blant annet for beste film og beste regi.
Handling
Filmen forteller historien som Antonio Ricci, en arbeidsløs mann som blir tilbudt jobb som plakatklistrer i etterkrigstidens Roma. For å få jobben må han imidlertid ha en sykkel, og derfor selger hans kone Maria sengetøyet deres for å skaffe de nødvendige pengene. De får nok penger til å kjøpe ut sykkelen fra pantehandleren, og Antonio er lykkelig for å endelig få seg jobb. Sykkelen hans blir imidlertid stjålet mens han henger opp en plakat og han strever forgjeves sammen med sønnen Bruno for å finne den igjen, uten å få noe hjelp av politiet.
Når han finner tyven, en ung gutt i dennes nabolag blir han fortalt av politiet at han har en tynn sak om han ikke tok tyven på fersk gjerning eller hadde navngitte vitner. De forteller videre at folk i tyvens nabolag mest sannsynlig er villig til å gi ham alibi. Fortvilet må de resignere og forlate området, til spottende tilrop fra folk i tyvens nabolag.
Mot slutten av filmen sitter han utenfor en fotballbane med Bruno. Antonio ser de hundrevis av parkerte syklene som tilskuerne har parkert. I ren desperasjon stjeler han en sykkel som står utenfor en leilighet, men blir tatt av en mengde rasende menn som slår og ydmyker ham foran sønnen. Sykkeleieren ser imidlertid hvor oppskaket Bruno blir, og føler medynk og vil ikke anmelde tyveriet. Antonio og sønnen går nedslått hjem.
Anmelderne
Sykkeltyvene har fått svært god omtale av filmkritikerne, noe som gjenspeiles i at den har oppnådd hele 98 % på Rotten Tomatoes. Den kjente filmkritikeren Roger Ebert i Chicago Sun-Times gav den svært gode skussmål og gikk så langt som å kalle den «et mesterverk». Det britiske filmmagasinet Sight & Sound kåret den i 1952 (magasinets første avstemning) til tidenes beste film. På en avstemning i samme magasin over "Director's Top Ten Poll" ligger den per 2006 på en 6. plass. Den er videre oppført i boka 1001 filmer du må se før du dør, fra 2003.
VGs anmelder mente at den var et ukunstlet verk som alle ville forstå.
Filmens samfunnskritikk
Filmen gir en sosial kritikk av det italienske samfunnet og den sosiale nød som skaper tyver av hederlige arbeidere. Filmens pessimisme og bitterhet er et resultat av det bristende framtidshåpet. Lite hadde skjedd i det "nye" Italia, nøden var den samme som under fascismen. Det samfunnet som beskrives er et nødens og fattigdommens samfunn, der alle sloss mot alle og der de institusjoner Ricci besøker for å få hjelp avviser ham.
Hugo Conte
Hugo Néstor Conte (født 14. april 1963 i Buenos Aires), argentinsk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1988 i Seoul og 2000 i Sydney.
Fransk opera
Fransk opera er franskspråklige operaer og operaer skrevet av franske komponister. Fransk opera er en av Europas viktigste operatradisjoner. Rameau, Berlioz, Debussy, Poulenc og Olivier Messiaen er eksempler på franske operakomponister. Mange utenlandske komponister har også spilt en rolle for fransk opera, for eksempel Gluck, Cherubini, Rossini, Meyerbeer, Offenbach og Verdi.
Hugo Conte
Conte vant en olympisk bronsemedalje i volleyball under OL 1988 i Seoul. Han var med på det argentinske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for menn bak USA og Sovjetunionen. Argentina tapte semifinalen med 0-3 mot Sovjetunionen men vant bronsefinalen over Brasil med 3-2. Conte spilte sju kamper i OL-turneringen.
Fransk opera
I andre halvdel av 1800-tallet dominerte Jacques Offenbach og den nye operettesjangeren med vittige og kyniske verker, som for eksempel Orphée aux enfers. Charles Gounod fikk enorm suksess med Faust, og Bizet komponerte verdens mest berømte opera, Carmen. På denne tiden føltes tyske Richard Wagners musikk som en utfordring til den franske tradisjonen. Operaen Pelléas et Mélisande (fra 1902) avslører Debussys dypt ambivalente holdning til Wagner. Ravel, Poulenc og Messiaen er også franske navn fra 1900-tallet som er verdt å merke seg.
Djurgårdens IF Fotboll i 2002
Dette er en oversikt over kampene som ble spilt av herrelaget til den svenske fotballklubben Djurgårdens IF i 2002.
Sørlige Asia
Sørlige Asia er en subregion i Asia som dekker et landareal på 6,688,000 km² med 2,007,550,000 innbyggere i juli 2022.
Følgende ni stater inngår:
India er det største og klart mest folkerike landet i regionen.
Største byområder er New Delhi, Dhaka, Mumbai, Karachi, Kolkata, Lahore, Bangalore, Chennai, Hyderabad og Teheran.
María Far Núñez
María Far Núñez (født 6. januar 1998) er en panamansk svømmer.
Jomfrulandplanen
Jomfrulandplanen var et initiativ av Nikita Khrusjtsjov om å åpne de enorme, ubrukte (jomfru) steppene nord i Kasakhstan og Altajregionen i Russland for jordbruk i 1954.
Det første året av planen ble 190 000 km² pløyet opp og i 1955 nye 140 000 km². Med alt dette nye jordbrukslandet ble det flyttet store mengder innbyggere fra hele Sovjetunionen til området. Komsomol hadde ansvaret for å rekruttere disse.
Mer enn 300 000 mennesker, hovedsakelig ukrainere og russere, kom til jomfrulandet for å begynne nye liv som bønder. Hundretusenvis av soldater, studenter og skurtreskersjåfører fulgte etter, men disse var her bare under innhøstingen. Mot slutten av masseinnflyttingen til jomfrulandet var det i mange område flere slavere enn kasakhstanere. Hovedbyen i området fikk navnet Tselinograd, «Jomfrulandbyen» (i dag Astana).
For en kort periode inspirerte Khrusjtsjov en kommunistiver i sovjeterne og klarte en kort stund å oppnå det ønskede resultatet.
Den første innhøstingen
Den første innhøstingen av Jomfrulandet i 1956 var en overveldende suksess. Av 125 millioner tonn korn produsert i Sovjetunionen dette året kom mer enn halvparten fra dette området. Sovjetunionen produserte dobbelt så mye hvete per innbygger som Vesten gjorde. Innhøstingen ble senere aldri så god som i 1956.
Sammenbruddene
Nesten alle kollektivbrukene i Jomfrulandet dyrket nesten bare hvete. I 1960-årene var derfor jordsmonnet tomt for næringen som hveten trenger for å vokse. Siden det ikke ble bygget vern mot erosjon blåste rett og slett mye av jorden bort med vinden og etterlot kun bare stepper som ikke kunne benyttes til jordbruk.
I starten måtte man i tillegg kaste store deler av avlingene fordi det ikke var nok kornmagasiner for å lagre kornet.
Derfor måtte etterhvert Sovjetunionen kjøpe korn fra Canada for å dekke behovet sitt, trass i den store suksessen Jomfrulandplanen var i starten.
Tiden etterpå
En småplanet kalt 2111 Tselina ble oppdaget i 1969 av den sovjetiske astronomen Tamara Mikhailovna Smirnova og fikk navnet for å feire 25-årsjublieumet til jomfrulandplanen i Sovjetunionen..
Sakarja, sønn av Jojada
Sakarja var sønn av øverstepresten Jojada. Hans far hadde sørget for kong Joasj, men etter at Jojada døde, begynte Joasj å oppføre seg galt. Sakarja fordømte hans gale oppførsel, men da sørget kongen for at Sakarja ble steinet utenfor tempelet.
Smådøla kraftverk
Smådøla kraftverk er et vannkraftverk i Nore og Uvdal kommune i Viken fylke.
Kraftverket ligger ved Rødberg, rett ved innkjøringsportalen til Uvdal II kraftverk
Lov om adgang til rekvisisjon av skip
Lov om adgang til rekvisisjon av skip (fullt navn: lov om adgang til rekvisisjon av skip m.v. under krig eller kriseforhold) er en norsk lov som gir myndighetene hjemmel til å rekvirere skip under krig eller kriseforhold.
Smådøla kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 172 meter i Smådøla.
Lov om adgang til rekvisisjon av skip
Lovens paragraf 1 beskriver i hvilke situasjoner myndighetene kan rekvirere skip. Skip kan rekvireres i den utstrekning Norges interesser krever det når «riket er i krig eller krig truer eller rikets selvstendighet eller sikkerhet er i fare». De skip som kan rekvireres må være registrert i Norge, eventuelt eies av norske statsborgere, av personer som er bosatt i Norge eller driver skipsredervirksomhet fra kontor i Norge, eller av partrederier, aksjeselskaper eller andre selskaper som har sete i Norge.
Smådøla kraftverk
Installert effekt er 1,4 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 4,5 GWh.
Lov om adgang til rekvisisjon av skip
Dessuten kan staten rekvirere skip under bygging i Norge uansett for hvis regning skipet bygges, kontrakter om bygging av skip i eller utenfor Norge for regning av norske statsborgere eller selskaper, og befraktningskontrakter for utenlandske skip som norske befraktere har inngått.
Malukandra
Malukandra er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er, som navnet skulle tyde på, utbredt i Molukkene.
William Frischkorn
William (Will) Frischkorn (født 10. juni 1981 i Charlottesville, Virginia) er en tidligere profesjonell syklist som syklet blant annet for Team Garmin.
Kajakidemningen
Kajaki-demningen er en demning i provinsen Helmand i Afghanistan, langt sør i landet. Det er en kombinert irrigasjons- og kraftproduksjonsdam, bygget i 1953. Høyden er 100 meter, lengden 270 meter og reservoaret har et største volum på 1,2 km³ (1 200 millioner m³).
90 km nord for Kandahar skaffer demningen rislingsvanning og gjør 1 800 km² tidligere ørkenområde fruktbart for dyrking. Total installert vannkrafteffekt er to ganger 16,5 MW, totalt 33 MW. En tredje turbin på 51 MW er allerede installert og har økt dagens produksjon til 86 MW. I framtiden skal nye prosjekter øke kapasiteten til nærmere 150 MW.
Installasjonen av nye urbiner og generatorer i 2008 krevde eskortering med 4 000 soldater gjennom en fem dager lang transportetappe i denne krigsherjede provinsen.
Sentrale Asia
Sentrale Asia er en subregion i Asia som dekker et landareal på 4 103 000 km² med 77 040 000 innbyggere i juli 2022.
Følgende fem stater inngår:
Usbekistan har størst folkemengde, Kasakhstan har størst areal. Største byområder er Tasjkent, Almaty, Nur-Sultan, Tsjimkent og Bisjkek.
Motlysblender
Motlysblender (engelsk: lens hood) også kalt solblender, kan brukes for å redusere refleksflekker (engelsk: lens flare) også kalt lysskjær, i fotografier. Refleksflekker er synbare reflekser og lysspredning av en lyskilde innvendig i et linsesystem. I et fotografi viser refleksflekkene seg som stjerne-ringer eller bueformede forstyrrelser som forringer fargekontrasten. Forekomsten av refleksflekker kan også påvirkes av blenderlamellene. Hvis blenderen for eksempel består av syv lameller, kan man oppleve et syvkantet mønster. Også fargesammensetningen kan variere, som en følge av fargebrytningen i linsesystemet.
Motlys kan gjerne oppstå når man fotograferer et område med lyskilder, som for eksempel gjenskinn av sollys eller direkte sollys (motlys). Dette kan for eksempel skje ved soloppgang, solnedgang, lav sol om vinteren eller hvis man fotograferer en lyskaster eller et opplyst mål. Man kan også oppleve motlys ved lys, overskyet himmel. I måneskinn kan også månen gi motlys. En motlysblender med en god innvendig overflatebehandling (matt, sort overflate med riller) kan ofte være til god hjelp. Et objektiv sies å ha gode motlysegenskaper hvis det begrenser slør, reflekser og tap av kontrast.
En motlysblender kan også redusere antall fremmedlegemer (f.eks. fingeravtrykk, sand, regn, sne osv.) på den fremste linsen. Hvis motlysblenderen kommer inn i billedfeltet, vil det føre til (mekanisk) vignettering.
Beregning
Den grunnleggende motlysblender-formelen beregner motlysblenderens indre diameter ytterst:
Eksempler: I et objektiv med brennvidde 85 mm har den fremste linsen en diameter på 45 mm og motlysblenderens indre diameter ytterst er 60 mm, objektivet er beregnet på fullt småbildeformat (24 × 36 mm, diagonal = 43,27 mm).
Ja, det ser ut som en sylindrisk motlysblender med lengde 29 mm (regnet fra den fremste linsen) vil passe ganske bra når motlysblenderens indre diameter ytterst er 60 mm.
Hva er den største lengden for en motlysblender når den indre diameteren ytterst er 60 mm?
En sylindrisk motlysblender kan da være opptil 29,5 mm lang (regnet fra den fremste linsen).
Rømeling
Rømeling er en dansk adelsslekt.
Slekten antas å ha navn etter byen Remmlingen nær Wolfenbüttel i Grevskabet Diepholz, og føres tilbake til dommer i Soest Roelof Römeling (f. ca. 1420). Hans sønn, superintendent i Diepholz Patroclus Römeling (1481-1571) var oldefar til garnisonsmedikus i København, senere i Glückstadt Conrad Rømeling (1624-1676), som flyttet til Danmark senest 1663. Han var far til Adelgunde Mechtilde Rømeling (1654-1714), gift med general Jobst von Scholten (1647-1721), og til general Patroclus Rømeling (1662(63?)-1736). Sistnevnte var far til generalmajor Jobst Conrad Rømeling (1698-1756), generalmajor Frederik Christopher Rømeling (1698-1760), generalløytnant Rudolph Woldemar Rømeling (1704-1776) og admiral, geheimestatsminister Hans Henrik Rømeling (1707-1775). Sistnevnte var i ekteskap med Edele Dorothea de Scheel (1718-1782) far til kaptein i Søetaten Hans Henrik (Heinrich) Rømeling (1747-1814) og til kammerherre, major og dansk gesandt Jobst (Just) Conrad Rømeling (1750-1819) samt til tre døtre gift v. Buchwaldt til Gudumlund, Krabbe av Damsgård og v. Reventlow, den grevelige linje til grevskapet Reventlow.
Generalløytnant og kommandant i Fredrikstad Rudolph Woldemar Rømeling (1704-1776) var i ekteskap (1757) med Ulrikke Eleonora de Ulrichsdal (1736-75), en sønnedatter av Ulrik Frederik Gyldenløve og Maria Meng, far til oberst Patroclus Rømeling (1760-1838), som den nålevende slekten stammer fra, og til kammerherre og generalmajor Johan Berendt Rømeling (1764-1830), kammerherre og generalmajor Carl Rømeling (1769-1839) og kammerherre og generalmajor Hans Henrik (Hinrich) Rømeling (1770-1840). Carl Rømeling var far til oberst, kammerherre og hoffsjef Sigvard Thomas Waldemar Rømeling (1809-1878).
Kaptein Carl Just Rømeling (1807-1876) var far til oberstløytnant Emil Adolph Rømeling (1851-1952), som var far til tollkontrollør og sekondløytnant Carl Wilhelm Rømeling (1879-?) og til farmasøyt og direktør Hans Adolf Rømeling (1890-1954). Carl Wilhelm Rømeling var far til kommandørkaptein Henrik Rømeling (1911-1970).
Kurfyrstedømmet Mainz
Erkebispedømmet Mainz (tysk Erzbistum Mainz) eller Kurfyrstedømmet Mainz (tysk Kurfürstentum Mainz eller Kurmainz) var et viktig kirkelig og siden verdslig kurfyrstedømmet i Det tysk-romerske rike mellom 780–782 og 1802. I hierarkiet til den romersk-katolske kirken var erkebiskopen av Mainz primas Germaniae, representanten til paven nord for Alpene. Utenfor Roma er Stolen i Mainz den eneste andre stolen som blir omtalt som «Den hellige stolen», selv om dette navnet er sjelden benyttet om Mainz.
Erkebispedømmet var et viktig kirkelig fyrstedømme i Det tysk-romerske riket. Det bestod av flere ikke-sammenhengende landområder med områder nær Mainz på begge sider av Rhinen, områdene langs elven Main ovenfor Frankfurt (med distriktet Aschaffenburg); Eichsfeld-regionen i Niedersachsen og Thüringen; og områdene omkring Erfurt i Thüringen. Erkebiskopen var også tradisjonell kurfyrste og erkekansler i Tyskland, og leder av valgkollegiet fra 1251 til 1803.
Historie
Bispestolen ble opprettet i romertiden, i byen Mainz, som hadde vært en romersk provinshovedstad kalt Moguntiacum. Bispedømmet ble først viktig da det fikk status som erkebispedømme i 780-782. De første biskopene før 300-tallet har legendariske navn, og startet med Crescens. Den første stadfestet biskopen av Mainz var Martinus i 343. Mainz ble først viktig da St. Boniface ble biskop i 747. Boniface var tidligere en erkebiskop, men denne tittelen gikk ikke til bispestolen før etterkommeren hans, Lullus.
I 1802 mistet Mainz status som erkebispedømme. I sekulariseringen som fulgte Reichsdeputationshauptschluss i 1803, ble setet til kurfyrsten Karl Theodor von Dalberg flyttet til Regensburg, og kurfyrstedømmet mistet områdene sine i vest til Frankrike, mens de østlige områdene langs Main nedenfor Frankfurt gikk til Hessen-Darmstadt og Nassau, og Eichsfeld og Erfurt gikk til Kongeriket Preussen. Dalberg fikk beholde Aschaffenburg-området som Fyrstedømmet Aschaffenburg. I 1810 slo Dalberg Aschaffenburg, Frankfurt, Wetzlar, Hanau og Fulda sammen og dannet det nye Storhertugdømmet Frankfurt. Dalberg gikk av i 1813 og i 1815 delte Wienerkongressen områdene hans mellom Kongeriket Bayern, Kurfyrstedømmet Hessen-Kassel, Storhertugdømmet Hessen og fristaden Frankfurt.
Det moderne bispedømmet Mainz ble grunnlagt i 1802, innenfor områdene til Frankrike og i 1814 ble området utvidet inn i Hessen-Darmstadt.
Biskoper og erkebiskoper
{| width=100% |
Ingebrigt Gudbrandsen
Ingebrigt Gudbrandsen (født 19. november 1829 i Ringebu i Oppland, død 16. mars 1907 på Kolvereid i Nord-Trøndelag) var en norsk lærer, klokker og politiker (H). Han var Kolvereids ordfører fra 1890 til 1893.
Han vokste opp i Gudbrandsdalen som sønn av Gudbrand Paulsen og Anne Iversdatter, men familien flyttet til Svinnstien på Foldereid i 1846. Det var også mange andre gudbrandsdøler som flyttet til Ytre Namdalen i 1840-årene. De levde i trange kår, og både faren og den ene broren døde tidlig, så da gård og løsøre ble solgt, «var det så vidt dekning for gjeld». Familien flyttet til husmannsplassen Bergsvik. Året etter at de kom til Svinnstien, hogg Gudbrandsen seg i kneet under lauving og fikk varige men, så han kunne ikke bli bonde med den «krokfoten» han fikk. Gudbrandsen livnærte seg først som skredder, men etter juletider var det ofte mindre å gjøre, så han gikk til lærer og klokker Sivert Moe for å lære skriving og regning.
Prost Johan Fredrik Lampe så for seg å opprette en ny skolekrets i Foldereid sogn og fikk øynene opp for Gudbrandsen, som av og til vikarierte for Moe. Blant bøndene i sognet hadde Gudbrandsen fått rykte på seg som et læreremne. Gudbrandsen fikk gå i skole hos prosten, men det var ikke penger til skolekretsen på Foldereid, så han ble omgangsskolelærer i Årsetfjorden og Gutvik. Høsten 1858 ble han lærer i Kolvereid hovedsogn med rodene Strømmen, Oppløyfjorden og Lund. Året etter giftet han seg og fikk barn, så han kunne ikke reise til lærerseminaret i Klæbu før 1867, da han hadde arbeidet og lånt penger i noen år. I 1868 fikk han sitt lærervitnemål med karakteren «meget dugelig». Fra 1868 og til han tok avskjed som lærer i 1897, bodde Gudbrandsen med familie på klokkergården Tømmervik. Sønnen Olav Gudbrandsen ble lærer og klokker etter ham.
Geoarkeologi
Geoarkeologi er en tverrfaglig vitenskapelig disiplin, som bruker metoder og teknikker fra både arkeologi og geofag for å besvare arkeologiske spørsmål. Innen geoarkeologi fokuseres spesielt på samspillet mellom mennesker og miljø. Geoarkeologer studerer for eksempel geo-bioarkivene (innsjøbunner, torvmyrer, etc) for å rekonstruere evolusjon, og bruk av landskap og økosystemer i fortiden. I tillegg studerer geoarkeologer naturlige prosesser som påvirker (begravde) arkeologiske funnsteder og gjenstander. Man kan tenke på geomorfologiske, geologiske, hydrologiske, pedologiske og (bio)-kjemiske prosesser. Geoarkeologi berører kvartærgeologi, men forskjellen med mange av de kvartærgeologiske forskningsprosjektene er at omfanget av undersøkelsen, både i tid og rom, ofte er begrenset. Landskapsutviklingen rundt en rural bosetting i senmiddelalderen, krever en mer nøyaktige datering og, noen ganger, høyere oppløsning i de romlige dataene enn ofte er vanlig innenfor kvartærgeologi. I tillegg kan forskningsmålet innen kvartærgeologi være mer naturvitenskapelig orientert.
Subdisipliner
Innen geoarkeologi brukes ofte begrepene landkapsarkeologi og arkeometri. Landskapsarkeologer studerer primært utviklingen av det fysiske landskapet, og danner på denne måten grunnlag for den sosiale, religiøse og økonomiske tolkningen av paleolandskapet. Arkeometri er ofte knyttet til fysiske og kjemiske analyser av arkeologisk material.
Feltarbeid
Datainnsamling gjøres ofte ved gjennomføring av feltarbeid. Eksempler av geoarkeologisk feltarbeid er:
Laboratorium
Dersom jordprøver blir tatt under feltarbeidet, kan de analyseres i et laboratorium på ulike måter. Man kan analysere kornstørrelsesfordeling, kjemiske og fysiske sammensetningen og egenskaper av sedimentene. Men også innholdet av sedimentene, som makrorester (frø, skjell), mikrofossiler, (pollen, ostrakoder, formaniniferer) gir interessante opplysninger om paleomiljøet, og spiller en viktige rolle i landskaprekonstruksjoner.
GIS
Geografisk informasjonssystem (GIS) har blitt uunnværlig for å analysere, bearbeide, arkivere og visualisere romlige geoarkeologiske data med datamaskinen. GIS er derfor et kraftig geografisk verktøy for landskapsarkeologer.
Knivsø herskapshus
Knivsø herskapshus i Halden kommune. Hovedbygningen ble bygget i 1880-årene av Nils Anker (1836–1893). Han bygget den til sin sønn Peter Anker som bodde der med sin kone, Nini Roll Anker.
Historie
På 1600-tallet hadde Knivsø sammen med Splideboen en tollbod, noe som skulle tilsi en status som ladested under Fredrikshald. Tollboden er første gang omtalt i 1605, og ble permanent inndratt 1686.
Knivsø lå på Anker-slektens 150 000 mål store eiendom, der lystgården Rød herregård var hovedsetet. Peter Anker giftet seg med 19 år gamle Nini Roll i 1892, og Nini fikk Knivsø i morgengave av sin mann dagen etter bryllupet. Ekteparet bodde på Knivsø til 1903, da de flyttet inn på Rød herregård. På denne tiden var Knivsø utsmykket med dragestil på taket, hovedbygningen hadde et ekstra tårn/etasje, og verandaen strakte seg lenger mot vest enn i dag (2023).
mini|Portrett av Nini Roll Anker malt av [[Christian Meyer Ross.]] Verandaen ut fra første etasje mot sør gikk også noe lenger ut på midten enn den gjør per 2023. Hagen hadde en engelsk stil, med stier og flott beplanting. Trolig var det en gartner i tjenerstaben, i tillegg til kusk og øvrige tjenestefolk. I annekset nord for hovedbygningen var det stall, vognhus og tjenesteboliger. Den første bilen som besøkte Halden by (som den gang het Fredrikshald) kjørte fra Halden jernbanestasjon til Knivsø i 1904; sjåføren var Peter Ankers fetter Johan Anker.
Peter Martin Ankers sønn Nils, overtok eiendommen 1904, sammen med Sorgenfri.
I 1939 ble Knivsø solgt til Berg kommune for 30 000 kr (tilsvarende 1 146 879,- NOK i 2022), en billig penge også dengang. Berg ble i 1967 ble innlemmet i Halden kommune. Eiendommen ble benyttet som barnehjem og ungdomshjem helt frem til den ble solgt til Harald Bækken i år 2000. Bækken fjernet det senkede taket i de store stuene i 1. etg. og fikk frem mange av de flotte gamle detaljene og ornamentene i taket. Bækken gjorde også en mengde andre oppgraderinger og vedlikehold. Harald Bækken døde i 2017. Hans døtre arvet eiendommen og videreførte utleie av boligen. Bækkenfamilien leide også ut Knivsø til festligere anledninger og har arrangert brylluper, konfirmasjoner, tangokurs, og foredrag i festsalen og stuene. 15. juni 2023 ble eiendommen solgt til Ottar Olsen.
Tomta er per 2023 på ni mål, hvorav syv mål har en parkmessig beplanting. I perioden det var barnehjem på Knivsø var det svømmebasseng nederst i hagen. Et tre plassert midt foran hovedinngangen hadde en inskripsjon fra Kong Haakon 7. Dette treet ble felt (råtne greiner var en fare for sikkerheten) på 2000-tallet, og inskripsjonen fra Kongen har trolig gått tapt.
Abbott og Costello
Abbott og Costello er særlig kjent for sketsjen «Who's on First?», som de framførte ved flere anledninger.
Karriere
De opptrådte sammen regelmessig på scenen fra 1931. Fra 1936 opptrådte de fast som en duo kalt Abbott & Costello. I 1939 fremførte de sketsjen «Who's on First?» på radio, i programmet Kate Smith Radio Hour, og dette ble deres store gjennombrudd som komikere. Det tok ikke lang tid før de var blitt Hollywood-stjerner. De gjorde størst suksess i en rekke filmer årene 1940–1956. Særlig filmen Abbott & Costello Meet Frankenstein gjorde enorm suksess.
De hadde også sitt eget program på TV fra 1952 til 1954, The Abbott & Costello Show på tv-kanalen CBS, og et eget radioprogram.
Didymocheliidae
Didymocheliidae er en av i alt 59 familier innenfor den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppens arter er alle bentiske bunndyr med relativt sett små øyne. De har stor egenframdrift, til forskjell fra de planktonisk frittsvevende og relativt mer storøyde artene i Hyperiidea-ordenen.
Familien har tre slekter.
Russisk toppserie i fotball 2021/22
Russisk toppserie i fotball 2021/22 var den 30. sesongen i Russisk toppserie i fotball. Ligaen startet 23. juli 2021 og ble avsluttet 21. mai 2022. Regjerende mestere vant ligaen.
Didymocheliidae
Gruppens taksonomi
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Hawaiiandra
Hawaiiandra er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Danny Pate
Danny Pate (født 23. mars 1979 i Colorado Springs i Colorado i USA) er en profesjonell syklist.
Viborg amt (før 1970)
Viborg amt var et amt før Kommunalreformen i 1970. Viborg amt hørte i middelalderen til Sallingsyssel (Sallingland og Fjends herred), Himmersyssel (Rinds herred), Ommersyssel (Middelsom, Nørr- og Sønderlyng herred), Løversyssel (Lysgård og Hids herred) og Aabosyssel (Hovlbjerg herred). Fra 1660 bestod det for største delen av Skivehus amt (Sallingland) og Hald amt (Fjends, Middelsom, Nørlyng og Rinds herreder), mens Sønderlyng og Hovlbjerg herred hørte til Dronningborg amt og Lysgaard og Hids herreder til Silkeborg amt. Ved resolusjon av 10. mars 1794 opprettes Viborg amt ved forening av Skivehus og Hald amter samt Hovlbjerg og Sønderlyng herreder av Dronningborg amt. I 1821 ble Hids herred overført til Viborg amt.
Rekvisisjonsloven
Rekvisisjonsloven (fullt navn: lov om militære rekvisisjoner) er en norsk lov som gir militære myndigheter hjemmel til å rekvirere alt som er nødvendig for krigsmakten og dens institusjoner når Norge er i krig.
Viborg amt (før 1970)
Viborg amt bestod av tolv herreder:
Rekvisisjonsloven
Rekvisisjon kan skje til eie, bruk eller annen særlig rådighet, men eiendomsrett til fast eiendom kan ikke kreves avstått i medhold av rekvisisjonsloven. Rekvisisjon til bruk omfatter rett til å foreta de endringer ved gjenstanden eller eiendommen som myndighetene finner nødvendig.
Viborg amt (før 1970)
Etter Kommunalreformen i 1970 ble Viborg amt delt mellom Ringkjøbing amt, Viborg amt og Århus amt.
Danny Pate
I 2001 ble han U23-verdensmester på tempo.
Rekvisisjonsloven
Loven gir også hjemmel til allerede i fredstid å gi fabrikker, verksteder, kraftverk og andre bedrifter pålegg om å sette igang forsøksproduksjon av varer som er nødvendig for krigsmakten, og forberede produksjon i krig av varer som krigsmakten trenger. Den gir også Forsvaret rett til å rekvirere områder å øve i.
Viborg amt (før 1970)
Engesvang sogn ble overført til Ikast kommune i Ringkjøbing amt.
Rekvisisjonsloven
Rekvisisjonsloven ble vedtatt 29. juni 1951 og trådte i kraft 1. januar 1952.
Viborg amt (før 1970)
Noen sydlige og vestlige sogn ble overført til disse seks kommuner i Århus amt:
Kronisk migrene
Kronisk migrene (CM) er en paraplydiagnose (en samlediagnose) som inkluderer flere ulike hodepiner og begge formene av migrene, ifølge ICHD-3. Tilstanden har ingen selvstendig diagnosekode i ICD-10. Årsaken til en paraplydiagnose er at det vil være svært vanskelig å skille de enkelte hodepinene fra hverandre. Kronisk migrene er assosiert med signifikant nedsatt helserelatert livskvalitet og uførhet. Sannsynligheten for å være borte fra arbeid/skole og i sosiale sammenhenger er betydelig, sammenlignet med de to formene av episodisk migrene.
Saxotech Online
SAXOTECH Online var et publiseringssystem for nettaviser, distribuert av danske Saxotech. Systemet ble solgt både enkeltstående og som pakkeløsning, sammen med avisproduksjonssystemet SAXOTECH Mediaware Center.
Viborg amt (før 1970)
Den langt største del ble dog overført til tretten kommuner i Viborg amt:
Saxotech Online
Systemet har tett integrasjon mellom delsystemene, basert på RESTfulle vevtjenester («web services»). Artikler produsert i SAXOTECH Mediaware Center utveksles dermed enkelt med SAXOTECH Online og vice versa. All bearbeiding av innhold skjer i SAXOTECH Mediaware Center, uavhengig om den aktuelle artikkelen skal publiseres til skriver, vev/web, nettbrett eller mobil.
SAXOTECH Online, tidligere Publicus, er opprinnelig et norskutviklet system, og var pr. mars 2012 ett av verdens mest utbredte publiseringssystemer til mediebransjen og betjener på dette tidspunktet over 1600 nettsteder.
I juli 2013 ble selskapet del av Newscycle Solutions, som har sentral i Saint Paul, Minnesota i USA.
Kronisk migrene
For å få diagnosen CM må man ha hodepine i 15 eller flere dager hver måned over en sammenhengende periode på 3 måneder eller mer, hvorav minst 8 dager hver måned med typisk migrene. De andre anfallene kan altså skyldes ulike tensjonshodepiner eller også medikamentoverforbrukshodepine (MOH). Mange av pasientene (trolig mer enn 50 %) som får diagnosen kronisk migrene lider også av nettopp MOH, en hodepine som typisk oppstår når inntaket av analgetika (også reseptfrie analgetika) og/eller triptaner har skjedd for ofte over lengre tid. Har man brukt reseptfrie medikamenter som Paracetamol, Ibux eller lignende i mer enn 15 dager hver måned i tre måneder eller mer, eller reseptpliktige analgetika eller triptaner i 10 dager eller mer hver måned over en periode på tre måneder eller mer, da er sjansen for å ha fått MOH stor. De aller fleste kan imidlertid regne med å gå tilbake til en status som episodiske etter seponering analgetika og/eller triptaner.
Inndeling etter ICHD-3
Inndelingen under følger International Headache Society (IHS) og er i henhold til gruppen Migrene i ICHD-3. Denne standarden vil bli innlemmet i ICD-11 når International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems lanserer denne, slik ICHD-2 i sin tid ble innlemmet i ICD-10.
Kriterier for kronisk migrene
Kriteriene for kronisk migrene følger ICHD-3 og er som følger:
Rekvisisjonsloven
I 2022 sendte Forsvaret ut over 4000 brev til bileiere i Norge for å informere om at kjøretøyet deres, i en krigssituasjon, vil bli disponert av Forsvaret ved behov.
Kronisk migrene
Anfall
Det anbefales å bruke forebyggende behandling dersom man har tre eller flere anfall i måneden. Pasienter med kronisk migrene behandles typisk med forebyggende (profylakser) og anfallsmedisiner. De mest vanlige anfallsmedisinene ved milde og moderate smerter er milde smertestillende legemidler, som paracetamol og acetylsalisylsyre. Det er også vanlig å bruke såkalte NSAIDs. Ibux selges i så måte reseptfritt, mens Indocid, Naproxen og Voltaren krever resept og dosering fra lege. Dersom disse ikke gir ønsket effekt prøver ofte triptaner (det finnes sju typer), enten som tabletter (herunder smeltetabletter), nesespray eller injeksjon. Bivirkningene ved bruk av triptaner er ofte milde og forbigående. I noen tilfeller kan man også å prøve en kombinasjon av et triptan og et NSAID.
Siden nausea er vanlig ved migrene trenger noen også et kvalmedempende middel, som for eksempel Afipran.
Forebyggende
Ingen av de forebyggende medikamentene anbefales til gravide, og det skal informeres om at forebyggende behandling bør seponeres når graviditet planlegges. Valproat er betydelig teratogent og bør unngås hos fertile kvinner.
Botox
Pasienter som oppfyller kriteriene for diagnosen kronisk migrene, men ikke har tilfredsstillende effekt av medikamentell behandling (typisk triptaner, opioider, ergotaminer eller analgetikum), kan være aktuelle kandidater for behandling med onabotulinumtoxinA (Botox). Pasienter som fyller diagnosekriteriene for (1.3) kronisk migrene og er behandlingsrefraktære kan søke HELFO om å få behandlingen dekket.
Den anbefalte rekonstituerte dosen med Botox for behandling av kronisk migrene er 155–195 enheter, noe som tilsvarer 31–39 injeksjoner av 0,1 ml (tilsvarende 5 enheter). Injeksjonene administreres intramuskulært (IM) med 30-gauge nål, tilsvarende 0,5 tommer, og bør fordeles over sju spesifikke hode-/nakkemuskelområder; musculus corrugator supercilii, musculus procerus, musculus frontalis, musculus temporalis, musculus occipitalis, musculus erector spinae (cervikal paraspinal muskelgruppe), og musculus trapezius. Det kan være behov for en 1‑tommers nål i nakkeregionen, for pasienter med ekstremt tykke nakkemuskler.
OnabotulinumtoxinA brukes preventivt, og det er normalt at det tar litt tid før effekten setter inn. Noen hevder også at effekten øker etter 2. og 3. gangs administrasjon. Hvor lang tid det tar før effekten melder er imidlertid individuelt. Noen får effekt nesten med det samme (kanskje placebo), mens det for andre kan ta uker og måneder. For noen virker det kanskje ikke i det hele tatt. Det er også normalt at pasientene i den første tiden etter injeksjonene får økt grad av hodepine, men dette gir seg normalt etter et par uker. Det finnes imidlertid også eksempler på pasienter som har måttet slutte med nervegiften på grunn av bivirkninger.
CGRP-hemmere
En nyere form for profylakse er såkalte CGRP-hemmere. Kliniske tester har gitt svært lovende resultater og svært få bivirkninger. Aimovig (erenumab) kom i salg i Norge fra 1. oktober 2018 og er reseptbelagt. 5. desember 2019 kom det frem i en pressemelding fra Helse- og omsorgsdepartementet at «Aimovig nå kommer inn i blåreseptordningen». Dette gjøres ved at spesialister i nevrologi, leger ved nevrologisk sykehusavdeling eller nevrologisk poliklinikk som kan søke om Individuell stønad. Dette gjelder først fra 9. Desember 2019. For å få denne søknaden godkjent må pasienten ha prøvd ut minst tre ulike forebyggende behandlinger, som betablokkere, topiramat, antidepressiva og eventuelt botulismetoksin A.
To andre CGRP-hemmere er godkjente og tilgjengelige på markedet i Europa, inkludert i Norge. Dette er Ajovy (fremanezumab) og Emgality (galcanezumab). Et fjerde preparat (eptinezumab) er også ventet å bli tilgjengelig i nær framtid.
Gwanghaegun av Joseon
Gwanghaegun av Joseon eller prins Gwanghae (født 1575, død 7. august 1641) var den 15. konge av Kongedømmet Joseon.
Jo Andreas Gundersen
Jo Andreas «JoA» Gundersen (født 17. oktober 1980) er en norsk tidligere fotballspiller. Opprinnelig fra Bækkelaget SK, men har fra juniornivå vært i Skeid så godt som hele sin karriere, med unntak av to sesonger i Oslo Øst.
Gemma Cooper
Gemma Cooper (født 17. januar 1987 i Nottingham) er en britisk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp på skøyter på både langbane og kortbane.
Jo Andreas Gundersen
Gundersen var blant annet med på å vinne junior-NM to år på rad med Skeid i 1998 og 1999. Han ble i 2008 utpekt som kaptein for Arild Stavrums menn og ledet Skeid-skuta til opprykk i Adeccoligaen. Gundersen ble også kåret til årets spiller i Skeid for 2008-sesongen.
Gemma Cooper
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2020/21.
Jo Andreas Gundersen
I starten av karrieren ble han hovedsakelig benyttet som høyreback, men ble mot slutten av karrieren flyttet inn som midtstopper. I siste del av karrieren var han kaptein for Skeids a-lag i 2. divisjon.
Grorud Matchbane
Grorud Matchbane eller Grorud Arctic Match av sponsorhensyn, er hjemmearenaen til i Oslo kommune. Banen er lokalisert i Bydel Grorud, cirka 150 meter i luftlinje sør for Grorud senter.