cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hildur Wedel-Jarlsberg
Hun døde i Salzdetfurth ved Hildesheim 25. november 1901, 87 år gammel.
Egypt under VM i friidrett innendørs 2018
Egypt deltok med én utøver under VM i friidrett innendørs 2018 fra 1. til 4. mars 2018 i Birmingham i Storbritannia.
Nick Mowrer
Nickolaus Mowrer (født 14. september 1988) er en amerikansk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 15 i 50 meter pistol.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 26 i 50 meter helmatch.
1659
Begivenheter
Svenske styrker angriper Halden for andre gang i Bjelkefeiden, og blir slått av de dansk-norske styrkene.
Günter Wand
Günter Wand (7. januar 1912, i Elberfeld, Tyskland - 14. februar 2002, i Ulmiz nær Bern, Sveits) var en tysk dirigent og komponist. I løpet av sin 65 år lange karriere ble han spesielt æret for sine tolkninger av Schubert og Bruckner.
Tidlig karriere
Wand startet sin karriere i Köln, hvor han skulle bli i flere tiår, som dirigent for Kölneroperaen i 1939. Etter andre verdenskrig ble hans posisjon i Köln konsolidert da han ble musikkdirektor med ansvar for både operaen og Gürzenich-orkesteret, som han dirigerte frem til 1974.
I 1948 begynte han også å undervise i orkesterledelse ved en musikkskole i Köln. Fra begynnelsen av 1950-årene gjestet han en rekke orkestre, og debuterte i London i 1951 med London Symphony Orchestra. Andre orkestre som inviterte ham inkluderte WDR symfoniorkester i Köln og München filharmoniske orkester.
Etter flere innspillinger av Mozart, Haydn og Beethoven med Gürzenich på midten av 1950-tallet, gjorde han ingen studioinnspillinger på nesten to tiår, med unntak av en opptreden med Wienerfilharmonien for Decca Records, som akkompagnerte Wilhelm Backhaus i Robert Schumanns pianokonsert (hans eneste innspilling med dette orkesteret). På 1970- og begynnelsen av 1980-tallet spilte han inn de komplette symfoniene til Franz Schubert og Anton Bruckner med WDR symfoniorkester i Köln.
Senere karriere
I 1982 ble Wand sjefsdirigent for NDR symfoniorkester. Med sistnevnte ensemble kunne han spille inn de komplette symfoniene til Beethoven og Brahms samt verk av Mozart, Tsjajkovskij, Debussy, Schubert og Schumann. Han spilte også inn Bruckners symfonier 3 til 9. på nytt
I januar 1982 dirigerte Wand BBC Symphony Orchestra for første gang, og ble utnevnt til hovedgjestdirigent for orkesteret samme år. Wand ble kjent for å kreve betydelig repetisjonstid, minimum 5 til 8 prøver, for sine konserter i London. I september 1990 ble hans UK Promenade Concert av Bruckners 5. symfoni med BBC Symphony spilt inn og deretter gitt ut i 2011 på DVD av BBC/ICA (ICAD 5049). For sin første opptreden med et amerikansk orkester, Chicago Symphony Orchestra i 1989, ba han om og mottok 11 timer øvingstid. Wand spilte deretter inn Brahms' Symfoni nr. 1, en del av det første amerikanske programmet, med Chicago Symphony Orchestra.
Høydepunktene i Wands sene karriere var hans årlige gjesteopptredener med Berlinfilharmonien, som han dirigerte i Schuberts "Uferdige" og "Store" symfonier (1995) og Bruckners femte (1996), fjerde (1998), niende (1998), syvende (1999) og åttende (2001) symfonier.
Kunstnerisk stil
Som dirigent hadde Wand en dyp tro på musikkens originalitet, med sikte på å fremføre verk akkurat som de var skrevet. Hans kunst var preget av en rettfrem overholdelse av partituret.
Som fremdeles ung dirigent spurte en journalist ham hvordan han kunne tenke seg å tolke Beethovens niende symfoni, mer som Arturo Toscanini eller snarere som Wilhelm Furtwängler. Wand svarte lakonisk: "Som Beethoven".
Repertoar
I de siste årene begrenset Wand sitt repertoar nesten utelukkende til Anton Bruckners symfonier (som han aldri hadde dirigert før han var fylt 60), Schubert, Brahms, Beethoven og Mozart. Tidligere i karrieren var han imidlertid en hengiven fortolker av samtidsmusikken til slike komponister som Frank Martin, György Ligeti, Edgard Varèse, Olivier Messiaen og opprinnelig Bernd Alois Zimmermann også.
Wand betraktet Bruckner som den "viktigste symfonisten etter Beethoven". Wands biograf Wolfgang Seifert mener at "det er ingen overdrivelse å si at Günter Wand har gitt et uunnværlig bidrag til forståelsen av Bruckner i vår tid."
Priser
I løpet av sin over 65 år lange karriere som dirigent mottok Günter Wand flere viktige priser, inkludert Deutscher Schallplattenpreis, den tyske kritikerprisen, Echo-prisen og to ganger den internasjonalt anerkjente Diapason d'Or, som han mottok for Schubert og Bruckner-innspillinger med Berlinfilharmonien. I 1996 mottok Wand den sjelden tildelte Hans von Bülow-medaljen.
Darwinfinker
Artene regnes til slektene Geospiza, Camarhynchus, Certhidea og Platyspiza. I tillegg kommer cocospurv (Pinaroloxias inornata) på Isla del Coco. De er ikke finker i snever betydning, og ble tidligere regnet til buskspurvene, men er nå flyttet til tanagarene. Darwinfinkene ble tidligere ofte samlet i underfamilien Geospizinae, eller stammen Geospizini.
Analyse av mitokondrielt DNA bekrefter at darwinfinkene er en naturlig gruppe, og viser at de fleste nære slektningene lever på øyer i Karibia. Alle disse fuglene skiller seg fra andre tanagarer ved at de bygger overbygde reir. Tholospiza er foreslått som navn på kladen.
Alle darwinfinker er omtrent like store: 10–20 cm. De mest iøynefallende forskjellene mellom dem er størrelsen og formen på nebbene, som er tilpasset ulike typer mat. Atferden deres er ulik, og sangen er forskjellig. Fargen er som regel brunlig eller svart.
Fuglene ble innsamla første gang av Charles Darwin under reisen hans med HMS «Beagle», og er siden grundig studert for bl.a. å forske på temaene artsdannelse, naturlig utvalg og tilpasning.
Ana Barbachan
Ana Barbachan (født 15. august 1989) er en brasiliansk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 6.
Francesco Mantica
Francesco Mantica (født 14. september 1727 i Roma i Italia, død 13. april 1802 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.
Ana Barbachan
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 9.
Francesco Mantica
Som kardinal fikk han Santa Prisca som tittelkirke.
Calcodes ritsemae
Calcodes ritsemae er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (27–43 millimeter), avlang, blank, brunsvart hjortebille med gule kanter på dekkvingene. Hannens forstørrede kjever er lange og slanke, en motstående tann danner en "klype" i spissen. Hodet er firkantet, bredt, grunt U-formet innbuktet foran, bak fasettøynene med en liten tann som hos de fleste Odontolabis-artene. Pronotum er mye bredere enn langt, avrundet firkantet uten tenner på sidene, noe innsnevret bakerst. Dekkvingene er glinsende svarte med gule sidekanter. Hunne er bredere uten forstørrede kjever, farget som hannen, men hode og forkropp er ganske matte.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten er utbredt på Sulawesi.
Systematisk inndeling
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.
Bratz
Bratz er en serie dukker som først ble lansert i 2001 av firmaet MGA Entertainment og er en betydelig konkurrent til Barbie-dukken som blir tilvirket av Mattel Inc.
Bratz-dukkene har større hode, smalere midje og større lepper enn Barbie. De har også en tøffere og mer ungdommelig stil. Bratz-teamet lanserte Bratz Boyz i 2002 og Bratz Babyz i 2004. Filmen Bratz: The Movie ble lansert på amerikanske kinoer den 3. august 2007. Foruten dukkene finnes Bratz som en rekke andre produkter, blant annet sminkesaker.
Bratz-dukkene har fått kritikk for at de gir unge piker et orientalsk skjønnhetsideal, blant annet med smale midjer, store lepper og hard sminking. Bratz har også blitt kritisert for sine materialistiske vurderinger hvor interessen er fokusert på merkeklær, sminke og mote.
Ingemar Stjerndahl
Ingemar Stjerndahl (født 12. juni 1941) er en svensk musiker og organist, i Norge mest kjent som medlem av The Pussycats i årene 1965-1967.
Giulio Gabrielli den yngre
Giulio Gabrielli (den yngre) (født 20. juli 1748 i Roma i Italia, død 26. september 1822 i Albano Laziale) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie, og senere erkebiskop av Sinigaglia 1808–1816.
Ingemar Stjerndahl
The Pussycats var en norsk popgruppe dannet i 1963 i Tromsø av vokalisten og bassisten Sverre Kjelsberg, gitaristen og låtskriveren Trond Graff, trommeslageren Friedel Brandt og gitaristen Ottar Aasegg. De kalte seg først The Typhoones. Senere i 1963 flyttet alle fire til Stockholm. I 1964 skiftet de bandnavn The Arctics, og fikk med seg Stjerndahl i bandet. Stjerndahl ble medvokalist i gruppa.
Giulio Gabrielli den yngre
Franskmennene arresterte og deporterte ham i 1808 til Frankrike samtidig med pave Pius VII.
Ingemar Stjerndahl
Stjerndahl hadde tidligere spilt i gruppen The Vexers.
Giulio Gabrielli den yngre
Han ble utnevnt til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII, med San Tommaso in Parione som tittelkirke.
Ingemar Stjerndahl
The Pussycats ble i 2012 innlemmet i Rockheim Hall of Fame.
Giulio Gabrielli den yngre
Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII, konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII, og konklavet 1830–1831 som valgte pave Gregor XVI.
Ingemar Stjerndahl
Ingemar har nå bodd i Bengtsfors i mange år og har blant annet jobbet som kirkemusiker.
Listring
Listring (Listerbåt/Listerskøyte) er båter som først ble bygd på Lista i Vest-Agder fra cirka 1815 og i mer enn 100 år fremover. Den spredde seg utover langs hele kysten fra syd til nord. Båtene er klinkbygd i furu. Einernagler er mye brukt. Listringene ble laget i størrelser fra 16’ til 40’. Listringen ble rigget med gaffelstorseil og toppseil. Den kunne ha klyverbom og førte da både fokk og klyver. Enkelte brukte også breifokk i tillegg.
De første båtbyggere
Gjert Gundersen tilskrives æren for å ha utviklet Listringen eller Listerbåten. Gundersen kom fra Herand i Jondal i Hardanger. Før han flyttet til Lista i 1815, var det lite båtbygging i dette distriktet. Folk her kjøpte gjerne båtene sine østfra. Gundersen kombinerte sin kunnskap fra Hardanger med de byggemåtene han observerte på sitt nye bosted, han hadde ervervet seg den nødvendige innsikt i de ulike byggetradisjonene.
Med en slik bakgrunn, dels fra østnorsk dels fra vestnorsk båtbygging, utviklet han etter hvert en ny båttype som kombinerte egenskapene fra Hardanger- og Søgnebåtene. Østlandsbåtene var gjerne tre ganger lengre enn de var brede og bygd i eik. Vestlandsbåtene var gjerne fire til fem ganger lengre enn de var brede og bygd i furu. Både østlandsbåter og vestlandsbåter var klinkbygde.
Gjert Gundersen bygde også båter i Søgne i noen år. Disse båtene ble svært populære fordi de seilte like godt som de vanlige sørlandsbåtene samtidig som de var like lettrodde som vestlandsbåtene. Gundersen flyttet til Tjørve på Lista igjen i 1830.
Gjert Gundersen fullførte arbeidet på Tjørve i samarbeid med det lokale miljøet av loser og fiskere som etterspurte gode seilbåter, samtidig som også skulle være lettrodde for lengre ferd ut på havet. Fiskere ønsket å komme lengre ut på havet etter silda og å begynne makrellfisket tidligere, allerede før den kom inn til kysten. De spurte båtbyggeren om å få større båter med samme form som de populære robåtene kalt «snaddene», litt bredere og litt stivere slik at de kunne ha rigges med seil. Gundersen kom opp med en ny båttype. Slik kom listringen eller listerbåten til omkring 1830. Frem til han døde i 1855 bygde denne ensomme båtbyggeren forskjellige utgaver av sine listerbåter, men kunnskapen spredte seg gjennom andre båtbyggere som Ole Olsen Stave, Anders Kristoffer og hans nevø Anders Kristoffersen.
Gjert Gundersens nevø, Sjovat Jakobsen Bakke, tok med seg kunnskap om Listerbåten tilbake til Herand og dette førte til at Herandbåtene ble laget dypere og bredere enn før og med største bredde forrenom tvers. Listerbåtene ble etter hvert solgt oppover langs hele kysten. De viste seg å være meget gode for sitt formål. Med dem ble kunnskapen også spredt til andre båtbyggere som tok etter og begynte med å bygge sine egne listerbåter. Andre steder ble deres egne tradisjoner tilpasset til den nye båttypen slik at det oppstod flere varianter.
Listerbåten
Listerbåten ble populær både på Vestlandet og opp til Møre og i Nord-Norge, og langs hele kysten ble det etter hvert bygd båter inspirert av listerbåten. Det hevdes at listerbåten fortrengte de store nordlandsbåtene nordpå. Dette må bero på en misforståelse. I femårsperioden 1871- 1875, ble det bygget 27 listerbåter på Mo. Samtidig ble det bygget 7450 nordlandsbåter, hvorav 1700 var åttringer.
Folkeopplyseren Eilert Sundt som observerte den nye båttypen førti år etter at de var bygd, forteller at båten var bredere og rundere enn hardangerbåten, men spissere mot stavnene enn østlandsbåtene. Den var bordet opp med få og brede bord som hardangerbåtene, mens kjøl og stavner var etter østlandsbåtenes skikk. Det er dessverre ikke fullgode tegninger av Listerbåten utover skisser som Sundt gjorde. Han omtalte den som en «krysning» mellom to eldre båttyper med en kapasitet på opp til 30 tønner i begynnelsen, deretter ble kapasiteten større som båten ble også gradvis forstørret. En annen observatør kom opp med mål over en listerbåt på 25-tønners drektighet i midten av 1800-tallet:
Sundts opplysninger om Listerbåten tok også med den nye oppfinnelsen, skvettgangene som førte til mye motstand nordover i begynnelsen fordi ballaststeinene ikke kan trilles ut under kullseiling som på nordlandsbåtene. Den var ikke særlig anvendelig som redningsplanke. Båtene var bygget av furu på eikespant og hadde eik i kjøl og stevner. Båtbyggerne brukte trenagler som deres naboer i øst i stedet for å klinke sammen farkostene med jernsøm som del av den vestlandske båttradisjonen.
Den vanlige riggen på de åpne Listerbåtene var spriseil med fokk, klyver og om regel toppseil, men også gaffelseil som var mer alminnelig på de dekkede skøytene. Den hadde oftest et firkantet råtoppseil heist på en toppseilstang som kunne heises eller låres etter behov. Masten kunne legges ned for å ha roligere bevegelse under fisket i åpen sjø som under makrellfisket. Alle seilbåter med spriseil og gaffelseil har masten litt lengre forut på skroget.
Båtbyggerne bygget båt etter øyemål og skjønn slik at det stadig kom til forbedring etter hvert som tiden gikk, og det bidro sterkt til den nye båttypens popularitet hos både brukere og båtbyggere langs kysten. Dens egenskaper som en rask seiler og god sjøbåt ble meget viktig, men vant ikke fram østover mot de andre båttypene. Dens suksess kom vestover og mot nord der den ble kalt listring blant annet. Et stort antall varianter, noen av disse hadde lite felles med sine navnesøstre sydpå enn navnet, oppsto etter hvert som kunnskapen ble akseptert og bearbeidet av de ulike lokale båtbyggerne.
Et gjennombrudd i Nordlandet ble først mulig i 1880-årene fordi de tradisjonelle nordlandsbåtene som var blitt forstørret, ikke lenge var like lettrodde som før og vanskelig å vende som å krysse i motvind. Listerbåten, som dessuten var temmelig lettrodd, hadde sneiseil som rigging, og den ble langt overlegen i trangt farvann med motvind og strøm. Bedre egenskaper ved kryssing ble viktigere. Men på unnavindseiling var nordlandsbåtene overlegne.
Listerbåtene forekom både som åpne, dekkede og halvdekkede båter benyttet til line, snøre eller garnfiske langs hele kysten, og det varieres også i størrelse som drektighet. I 1886 ble seks båter bygget av Henrik Danielsen Lunde fra Lista. Den største var på 100 tønner i drektighet, en nordtrøndersk listring kan være på mellom 50 og 70 tønner. Den kunne være i størrelse fra 16 fot til 40 fot.
Listerskøyta
Hans Kristian Kristensen fra Borhaug på Lista utviklet Borhaugskøyta, som hadde temmelig rett forstavn og var bredest på midten. Borhaugskøyta var inspirert av amerikanske båttyper og engelske fiskeslupper med akterskipet tatt fra de østnorske skøytene. Borhaugsskøyta fikk slupprigg og ble brukt til makrellfiske. De første var om lag 30 fot med en bredde på 10-11 fot, men størrelsen økte etter hvert til 40 fot. Disse båtene ble også populære nordover langs kysten. Da garnlenkene ble større, ble også skøytene større og enkelte fikk to master.
Listerskøytene og Hvalerskøytene var regnet som de beste seilerne utover i siste halvdel av 1800-tallet. Dessverre er det ikke bevarte detaljbeskrivelser eller bilder av Vatneskøyta og det er meget få tegninger av Listerskøyter med detaljer. På en tegning fra 1888 av en Borhaugskøyte på 34 fot lengde ser man arrangementet på dekket som på Hvalerskøyta, men i stedet for den åpne styrelukta akterut, var det en kappe med skyveluke. Lasteluken midtskips dessuten er noe større. Mens andre har åpne dekk, har den skansebekledning langs dekket.
Listerskøytene var normalt bygget av furu på eik med trenagler i hud og spanter. Den hadde spriseil i begynnelsen, men gikk over til gaffelseil som ble brukt både med og uten bom, hadde som regel toppseilstang for et firkantet råtoppseil øverst på masten. Masten kunne om nødvendig legges ned under driving etter makrellen.
Tradisjonen med den nesten loddrette forstevnen og det spesielle forskipet med spring har holdt seg i området også etter skøytene ble kravellbygget og fikk krysserhekk. Som en god seiler, men bygd i dårligere kvalitet enn skøytene østfra, ble listerskøyta en inspirasjon for bygging av lystbåter for regattaer.
Bakkebåde i Danmark
I 1871 kom Lambert Sørensen hjem til Hjerting på Nordsjø-kysten, Jylland, etter en reise til Fredrikstad (i Norge), der han kjøpte en Hvalerskøyte. Han tok med seg skøyta til fiskerleiet, der den vekket oppsikt hos de lokale fiskerne. En slik dekksbåt betydde større rekkevidde, større overlevelsesevne i mer værharde omgivelser og lengre opphold ute på det værharde Nordsjøen helt inn i etteråret. Fiskevirksomheten ble lønnsom med mange flere arbeidsdager ute på havet enn før, og avsetningen av fisken ble bedre etter at jernbaneforbindelsen til Esbjerg ble åpnet i 1874. De lokale fiskerne fikk bedre råd til å kjøpe seg norskbygde dekksbåter.
Bakkebåde er et navn på de norskbygde og deretter lokalbygde dekksbåter som vanligvis tilhørte den sørlandske båttypen listerskøyta. Fra 1879 bygde den fremste båtbyggeren Th. Dahl flere dekksbåter etter norsk modell i Esbjerg. Navnet kom av fartøyenes bruk til langline- eller bakkefiskeri. Lambert Sørensen beviste at man kunne seile linen ut fra strendene der et bakkehus er reist langt ute på havet. De lengste reisene gikk ut til Horns Rev i Ho-bukten 32 sjømil vekk. I 1894 ble denne formen for fiske oppgitt.
Listerskøyta som fraktefartøy
Som en opprinnelig drivgarnsskøyte beviste den større listerskøyta seg som et velegnet fartøy som inspirerte andre båtbyggerne til å videreføre denne båttypen for andre formål. Båtbyggerne på Lista mot slutten av 1800-tallet begynte å interessere seg for fraktefart og startet en utvikling som ledet til det større fraktefartøyet på over 40 fot lengde som også ble kalt listerskøyte. Etter hvert ble størrelsen på det typiske fraktfartøyet større, og de siste klinkbygde skøytene som ble bygget bortimot 1920, målte over 70 fot i lengde, og en av de siste i fart, «Hygga», seilte like frem til 1980 mellom Fredrikstad og Vestlandet med trelast.
Fraktefartøyene ble bygget av forskjellige båtbyggere, men de hadde alle et felles preg ved at den karakteristiske profilen deres er tatt fra Hans Kristian Kristensens Borhaugskøyta. Dette fortsatte inn i de kravellbygde listerskøytene som begynte å dukke opp etter omkring 1900, noen var helt bordet om fra klink til kravell. I likhet med de østnorske båtene fikk de først trenagler ved sammenføyning i bordganger og spant, senere de såkalte spikerhud. Dette gav en robusthet og holdbarhet i kombinasjon med motor og den økte lasteevne i et fyldigere skrog. Kravellbyggingen ble nødvendig fordi de med sin lette, klinkbygde konstruksjon ikke klarte seg godt i trelasten langs kysten, de slo seg ofte i lekk.
Loch nan Uamh Viadukt
Loch nan Uamh viadukten en jernbane viadukt på West Highland Line i West Highlands, Skottland. Viadukten krysser elven Allt a' Mhama og har fin utsikt over fjorden Loch nan Uamh.
Konstruksjon
West Highland Railway ble bygget til Fort William men det ble forsinkelser på den videre strekningen, fra Fort William til Mallaig, på grunn av manglende statlige bevilgninger. Når pengene ble bevilget i 1896 var entreprenøren og arbeiderne, som hadde bygget jernbanen så langt, flyttet sørover. Det var Robert McAlpine & Sons og ingeniørene i Simpson & Wilson som overtok arbeidet.
Design
Viadukten har 8 betongbuer med et spenn på 15 meter, fire på hver side av en stor sentral pilar. Årsaken til dette designet er ikke kjent. Viadukten krysser Allt a 'Mhama like før den renner ut i Loch nan Uamh. På linjen rett nord for viadukten er en kort tunnel.
Betongen som ble benyttet var uten armering.
Listring
Listerskøyta som fraktefartøy
I 1930-tallet var listerbåtene og listerskøytene forsvunnet eller smeltet sammen med de andre båttyper som skøyta. Frem til omkring 1920 da de fleste fartøyene langs kysten fikk motorer installert, var alle de større listerskøytene benyttet som fraktefartøy rigget med to master. Det vanligste var at både stor- og mesanmasten var pålemaster. Omkring 1940 ble riggen redusert til bare en støtterigg ved siden av styrehuset som sto akterut på dekket.
Loch nan Uamh Viadukt
Jernbanestrekningen
Strekningen trafikkeres av persontog som drives av ScotRail mellom Glasgow Queen Street og Mallaig, vanligvis dieseltog. I tillegg blir det om sommeren kjører et gammelt Jacobite damplokomotiv på linjen. Damptoget er populært for turister og viadukten er i tillegg til den større viadukten Glenfinnan en av linjens store attraksjoner.
Listring
Listerbåt og Listerskøyte i dag
Det er ikke mange originale listerbåter eller listerskøyter igjen, men er gjenoppstått i den nybygde skøyta «Lister» som har tilhold i Søgne. Den ble bygget etter oppmålinger på en modell i Stavanger Sjøfartsmuseum fra 1875. På Listeskøyta Kystkultursenter på Borhaug på Lista kan man se listerbåten "Linda". Museumet har tilholdssted i et tidligere båtbyggeri. Se mer på Kystmuseumets hjemmeside http://www.listakyst.no/
Loch nan Uamh Viadukt
En ulykke med en hest
En kjent historie knyttet til Loch nan Uamh viadukten var at en hest hadde falt ned i en av pilarene under byggingen i 1898 eller 1899. I 2001 ble skanningsteknologi benyttet og restene av hesten og vognen ble funnet i en av pilarene.
Pirates of the Caribbean: Dead Man’s Chest
Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest er den første oppfølgeren til Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl. Den ble lansert den 7. juli 2006 i USA og den 14. juli i Norge. Som i den første filmen har Johnny Depp hovedrollen som kaptein «Jack Sparrow», mens Orlando Bloom spiller «Will Turner» og Keira Knightley «Elizabeth Swann».
Da den kom ut i juli 2006 slo den de fleste salgsrekorder. Den tjente 132 millioner dollar (ca. 885 millioner kroner) i USA den første helgen, og slo den tidligere mestselgende filmen i en åpningshelg, Spiderman 2. 7. september 2006 ble den den tredje filmen som tjente mer enn én milliard dollar på verdensbasis (de to andre er Titanic og Ringenes Herre: Atter en konge).
Handling
De leter etter den legendariske «Dead Man's Chest» (dødmannskiste), en kiste som inneholder hjertet til Davy Jones. Jones ble «så knust av kjærlighetssorg at han bokstavelig talt rev ut sitt eget hjerte». På vei mot kista får de råd fra voodooheksen Tia Dalma (Naomi Harris).
Priser og nominasjoner
Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest ble nominert til fire Oscar under den 79. Oscar-utdelingen for «beste lydklipp», «beste lydmiks» og «beste kunstregi», i tillegg til «beste visuelle effekter» som filmen vant prisen for.
Mini-Stillehavslekene 1989
Mini-Stillehavslekene 1989 (mini-Stillehavslekene) ble arrangert i Nuku'alofa på Tonga i 1989.
Valentino Mastrozzi
Valentino Mastrozzi (født 24. juli 1729 i Terni i Italia, død 13. mai 1809 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble utnevnt til kardinal i februar 1801 av pave Pius VII.
Leirhøe
Leirhøe (også kalt Leirhøi) er et fjell i Lom i Innlandet. Fjellet har en høyde på 2 330 meter over havet og er det 16. høyeste fjellet i landet. Det ligger i Jotunheimen nasjonalpark, rett nord for Store Memurutinden, sørøst for Spiterstulen.
Gosen Gla’jazz
Gosen Gla'jazz er en norsk musikkgruppe fra Østre Toten. Gruppen spiller i hovedsak tradjazz i New Orleans-stil. De fleste medlemmene bor eller har bodd innen et lite område i tettstedet Kolbu.
Gruppa ble etablert i 1982. Bandet har fast engasjement på Skibladner hver sommer. Bandet er med på charterturer med gladjazz for lukkede selskaper, og på åpne, oftest fullbestilte GladJazz-turer med reker.
Gosen feiret 25-årsjubileum med konsert i Hoff kirke lørdag 10. november 2007.
Medlemmer
De fleste medlemmene har vært vokalister på et mindre antall melodier. Noen få, gamle tradjazzmelodier har fått ny tekst med lokalt preg og totendialekt.
Type 3 (personvogn)
Historikk
Vogntypen utgjorde ryggraden i NSBs personvognpark fra 1960-tallet og i over 30 år framover, og til 2014 ble de fortsatt brukt på Østfoldbanen og Bergensbanen.
Pr. 2017 benyttes vogner type 3 på følgende strekninger:
Inntil 2014 var vognene i bruk på følgende strekninger:
Varianter
Vogntyper merket med gul farge er fortsatt i bruk pr. 2015.
Lee Seung-yeop
Lee Seung-yeop (født 18. august 1976 i Daegu), er en sørkoreansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney og 2008 i Beijing.
Lee ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det sørkoreanske baseballslaget som vant den femte og siste olympiske baseballturneringen foran Cuba og USA. Sør-Korea beseiret Japan med 3-2 i finalen.
Åtte år tidligere, under Sommer-OL 2000 i Sydney, vant han en bronsemedalje med det sørkoreanske baseball-laget som kom på tredjeplass bak USA og Cuba.
Stichelia
Stichelia er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Brasil.
Dr. Jekyll and Mr. Hyde (1908)
Dr. Jekyll and Mr. Hyde er en amerikansk stumfilm fra 1908.
Handling
Dr. Henry Jekyll eksperimenterer med forskjellige vitenskapelige metoder for å avsløre den skjulte, mørkere siden av menneske.
Jakkrit Panichpatikum
Jakkrit Panichpatikum (født 31. januar 1973, død 19. oktober 2013) var en thailandsk skytter som konkurrerte i pistolskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 14 i 50 meter pistol. Han døde i 2013, etter å ha blitt skutt i sin egen bil.
Sebastian Kowalczyk
Sebastian Kowalczyk (født 22. august 1998) er en polsk fotballspiller som spiller for Pogoń Szczecin.
Yongji qiao
Yongji qiao ligger i Chengyang 程阳村 i Linxi (林溪乡) i det autonome fylke Sanjiang i Liuzhou i Guangxi i Kina. Den fører over elven Linxi He (林溪河) ved landsbyen Ma'an (马安寨).
Den tildekkede broen ble bygd mellom 1912 og 1924 av stein og tre. Den er 76,6 meter lang, 3,75 meter bred, 20 m høy og har fem steinpillarer dekket med treplanker.
A Christmas Carol (1908)
A Christmas Carol er en amerikansk stumfilm fra 1908.
Yongji qiao
Broen ble i 1982 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
A Christmas Carol (1908)
Handling
Den ekstremt gjerrige Scrooge går nedover en gate i London morgenen før selve julaften, på vei til jobben. Han er så avskydd at ingen snakker til ham, før en tigger nærmer seg for å be om en almisse - men Scrooge slår ham ned. På jobben møter hun Bob Cratchett, en kontorist, og Fred - nevøen til Scrooge. Fred kunngjør at han nettopp har blitt gift. Bruden hans, sammen med den forkrøplede sønnen hennes, Tiny Tim, kommer også til kontoret.
En ånd dukker opp og tvinger Scrooge til å se en visjon fra hans fortid, om sin forlatte kjæreste - så vel som om ham selv som en yngre forretningsmann. Ånden viser ham også Cratchett-familiens fattigsle hjem, hvor han på åndens kommando overøser penger til den veldig dårlig betalte kontoristen og hans lykkelige familie. Ånden viser ham også Julefestlighetene hjemme hos Fred, nevøen til Scrooge, og Fred utveksler en skål til onkelens navn - men resten av selskapet nekter å drikke til skålen eller til minne om Scrooge.
Scrooge legger merke til alt dette, og kommer frem. Han overøser deretter hele familien med penger. Han lover også at han deretter skal leve et helt annet liv. På selve Juledagen gir Scrooge en stor bankett til alle han kjenner, inkludert Fred, Bob Cratchett og hans familie, og alle vennene deres - hvor Scrooge lover at han i fremtiden skal leve for å oppnå andres lykke.
Bratz: The Movie
Bratz: The Movie (også kjent som Bratz) er en spillefilm basert på tegnefilmene og dukkene med det samme navnet. Filmen ble lansert på amerikanske kinoer den 3. august 2007, og havnet på niendeplass på Box Office-listen den helgen den ble lansert, med et billettsalg for 4,3 millioner dollar.
Produksjon
Filmen ble annonsert den 15. mai 2006, da MGA Entertainment, Avi Arad Productions og Crystal Sky Pictures slo seg sammen. Crystal Sky Pictures finansierte filmen, mens Avi Arad og MGA produserte den. John Doolittle og Susie Singer Carter skrev manuset.
Joseph Farah
Joseph Farah (født 6. juli 1954 i Paterson, New Jersey) er en arabisk-amerikansk forfatter, journalist og sjefredaktør av det konservative nettstedet WorldNetDaily (WND).
Bratz: The Movie
Produksjon
Innspillingen av filmen ble fullført den 24. mars 2007.
Paula Abdul, som opprinnelig skulle være kostymedesigner, koreograf og produsent for filmen, samt ha en rolle, slutte på settet før innspillingen var ferdig. Hennes opptreden i filmen ble klippet bort.
Handling
De fire bestevennene Jade, Cloe, Sasha og Yasmin skal begynne på high school. Selv om de er nervøse, er de spente og sikre på at de vil få det bra. Elevrådsleder Meredith Baxter Dimly ønsker at alle skal høre til en gruppe (eller klikk), og organiserer folk. Hun liker ikke at de fire jentene er så uavhengige, og planlegger å ødelegge vennskapet deres. Jade gjør det bra i vitenskapsklubben og designer klær, Cloe er flink i fotball, og Sasha blir raskt cheerleader. Yasmins spesielle talent er sang, men hun har en forferdelig lampefeber. Hun møter Dylan, som er døv. Hun slenger ut en frekk bemerkning om at man skulle tro at han var blind, da han svarer at han er døv, og Yasmin føler seg ille til mote, og ender opp som den eneste av de fire venninnene som får en dårlig start på skoletiden. Vennene begynner å gli fra hverandre, etter hvert som de blir lurt til å bli mer og mer involvert i sine egne grupper.
Joseph Farah
Farah er blant dem som har stilt spørsmål om Barack Obamas status som en naturlig født statsborger i USA og dermed om han egentlig hadde lov til å være USAs president. Farah er en av mange som krevde at Obama skal publisere sin fødselsattest som beviser at han er født innenfor USA, som han må være for å kunne bli president.
Bratz: The Movie
Handling
Filmen hopper så to år frem i tid, da jentene ikke lenger sees eller snakker sammen. Det er akkurat som Meredith ønsket det. Meredith organiserer et årlig talentshow, som hun tradisjonen tro arrangerer slik at hun vinner. Hun tillater kun dårlige talenter å melde seg på, slik at hun ikke får noen ordentlig konkurranse, samt at hennes far er rektor og tillater at hun organiserer konkurransen på denne måten.
Yasmin blir etter hvert godt kjent med Dylan, som på sin side lærer seg å «føle» musikken han ikke lenger hører. Cloe og Camron liker hverandre godt, men Meredith har også et godt øye til Camron, og saboterer bestandig Cloes møter med ham. En slik anledning fører til at de fire tidligere venninnene ender opp med å ødelegge en byste av rektoren. Gjensittingen har imidlertid en effekt Meredith ikke hadde forutsett, de fire jentene blir raskt venner igjen og ytrer en ed om at de skal holde sammen.
Meredith gjør klar en feiring nummer to av sin 16-årsdag for å sikre sin noe falmende popularitet, og får til og med MTV til å komme og filme det til sitt My Super Sweet 16-program. Hun ender imidlertid opp som taperen, og faller til slutt opp i svømmebassenget sitt. Alt hun har igjen som kan redde ryktet sitt er nå talentkonkurransen, men de fire Bratz-venninnene har andre planer.
Kritikk
De fleste kritikkene av filmen har vært negative. Michael Phillips i Chicago Tribune kalte filmen «den dårligste i 2007», og påpekte at selv om filmen forsøker å promotere «slippe ut sitt indre» og «slippe sjelen fri», handler den bare om klær og skjønnhet. Han sa også at Jon Voights talent blir kastet bort i filmen. Ty Burr i The Boston Globe ba foreldre leie Midnight Cowboy isteden, og sa at den filmen vil «gjøre mindre skade på barnas psyke enn denne sjelløse filmen».
Det har imidlertid også vært positive omtaler, slik som Teresa Wiltz fra Washington Post, som beskriver filmen som «ærlig, dum og søt», sammen med Adam Schubak fra TV Guide, som sier at «selv om filmen av og til ser ut som et utstillingsvindu for de trendye klærne som er skreddersydd til figurenes unike personligheter, sender den ut en positiv beskjed om lojalitet og vennskap». Per i dag har filmen 7% positiv omtale på Rotten Tomatoes. Den ble nominert til hele fem Golden Raspberry Awards til den 28. Razzie-utdelingen, inkludert prisen for dårligste skuespillerinne (der alle fire hovedrolleinnehaverne ble nominert ) samt prisen for dårligste film.
Mefjellbreen
Mefjellbreen er en isbre som ligger sentralt i fjellmassivet Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Den er om lag åtte kilometer lang og strømmer i nordvestlig retning mellom Menipa og Mefjell ut i Gjelbreen.
Flostranda naturreservat
Flostranda naturreservat ligger i fjellsiden opp fra fylkesveien langs Flostranda ved Oppstrynsvatnet i Stryn kommune. Reservatet ligger sørvendt på berggrunn av gneis, og er den største forekomsten av varmekjær skog i Nord-Europa. Vegetasjonen er edellauvskog av typen alm-lindeskog. Det dominerende treslaget er lind og i feltsjiktet er det stor artsrikdom med blant annet hvit skogfrue. Det er også påvist den internasjonalt trude løvråtevedbillen Microrhagus lepidus.
Football League 3. divisjon 1995–1996
Dette er det fjerde nivået i engelsk fotball. Divisjonen ble opprettet i 1958-59, da man valgte å fjerne ordningen med 3. divisjon sør og nord. Dermed opprettet man 4. divisjon. I 1992-93 valgte klubbene på øverste nivå å forlate The Football League og danne FA Premier League, og dermed fikk de neste nivåene nye betegnelser. Historikken for denne divisjonen er følgende:
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Le Rêve d’un fumeur d’opium
Le Rêve d'un fumeur d'opium er en fransk stumfilm fra 1908 regissert av Georges Méliès.
Giulia Conti
Giulia Conti (født 4. november 1985) er en italiensk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 5.
Árnafjørður
Árnafjørður (, foreldet dansk skrivemåte: Arnefjord) er en bygd på Færøyene. Árnafjørður ligger omgitt av høye fjell innerst i fjorden Árnafjørður (eller Árnfjarðarvík) på sørøstkysten av øya Borðoy. Árnafjørður har sitt eget lokalstyre innen Klaksvíkar kommuna. Den 1. januar 2020 hadde Árnafjørður 72 innbyggere.
Gjennom tunneler har bygda veiforbindelse med Klaksvík i sørvest og Hvannasund og Viðareiði i nord.
Árnafjørður antas å ha blitt bosatt allerede i landnåmstiden.
Yusuf Dikeç
Yusuf Dikeç (født 1. januar 1973) er en tyrkisk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 13 i 50 meter pistol.
Árnafjørður
I 1875 drev et forlatt norsk skip i land ved Árnafjørður. Det var lastet med så mye tømmer at da man solgte det på auksjon, så kunne man kjøpe tømmer nok til å bygge et hus for 25 kroner. Tømmer har alltid vært kostbart på Færøyene, ettersom det ikke er naturlig trevekst på øyene og må importeres eller sankes som drivved.
Yusuf Dikeç
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 24 i 10 meter luftpistol.
Gustaf Améen
Carl Gustaf Améen (født 19. mars 1864 i Lovö nær Stockholm, død 11. november 1949) var en svensk arkitekt.
Árnafjørður
På Køtlum, som ligger i fjellene over Árnafjørður, ligger det gamle tingstedet for Norðoyar.
Gustaf Améen
Améen studerte blant annet ved Kungliga Tekniska högskolan 1883–1887 og ved Konstakademien 1887–1890. Han foretok flere studiereser til utenfor Sverige i årene 1894–1896. 1890–1907 arbeidet han sammen med Isak Gustaf Clason samtidig som han arbeidet på Överintendentsämbetet fra 1902. Utover dette arbeidet han 1907–1918 på Stockholms stadsbyggnadskontor og på fastighetskontorets husbyggingsavdelning 1920–1929. 1912–1922 var han slottsarkitekt på Drottningholm slott.
Améen er mest kjent for de bygninger som han tegnet på Skansen i Stockholm og Terrasstrapporna ved Kärnan i Helsingborg (1901). Blant hans øvrige verk kan nevnes Gustavsbergs kyrka (1904–1906), Örnsköldsviks kyrka (1905), Landsarkivet i Göteborg (1911) , vannreservoaret i Vanadislunden i Stockholm (1913–1918) og gamle Folkskoleseminariet ved universitetssykehuset i Lund (1919).
Jameer Nelson
Jameer Nelson (født 9. februar 1982 i Chester, Pennsylvania, USA) er en amerikansk profesjonell basketballspiller. Han spiller for laget Denver Nuggets i den amerikanske proffligaen NBA. Jameer Nelson spiller posisjonen som point guard på banen.
NBA-karriere
Nelsons NBA-karreiere startet da han ble trukket opp av Denver Nuggets i draftet i 2004, men allerede 24. juni samme året ble han byttet bort til Orlando Magic mot et kommende draftvalg i det neste draftet. 30. juni 2014 ble ikke Nelson tilbudt en ny kontrakt med klubben han hadde spilt for i ti år, men signerte heller med Dallas Mavericks den 24. juli samme år.
18. desember 2014 ble Nelson byttet til Boston Celtics sammen med Jae Crowder, Brandan Wright, et valg i første runde av 2015-draftet, et valg i andre runde av 2016-draftet og 12.9 millioner amerikanske dollar. Dallas Mavericks fikk Rajon Rondo og Dwight Powell.
13. januar 2015 ble Nelson igjen byttet. Denne gangen tilbake til Denver Nuggets der han opprinnelig hadde startet sin NBA-karriere. Han ble byttet fra Boston Celtics mot Nate Robinson.
Ole Olsen Evenstad
Ole Olsen Evenstad er navnet til flere personer:
Tragic Love
Tragic Love er en amerikansk stum kort dramafilm fra, regissert av D.W. Griffith.
Handling
Men et par kjeltringer putter ett stoff i glasset hans, noe som slår ham ut. Deretter rapper kjeltringene med segg alle verdisakene hans, og en av dem finner kortet som Bob tidligere hadde funnet i vesken til fru Rankin. Kjeltringen bestemmer seg for å gå til adressen på kortet, hvor han blir tatt på fersk gjerning av doktoren - som han skyter i en slåsskamp. I mellomtiden har Bob blitt kastet ut av cafeen, fordi de mener at han er alt for alkohol-påvirket. Han vandrer målløst rundt,frem til han kommer hjem til legen akkurat i det kjeltringen forsvinner fra eiendommen.
Men inni i huset snubler Bob og faller over legens kropp, hvor han ligger med kjeltringens pistol rett ved siden av seg. Der blir Bob oppdaget av doktorens kone. Han står over den livløse formen med en pistol i hånden, ute av stand til å redegjøre for handlingene sine. Kona tror imidlertid at han ikke er skyldig, og hun lar ham komme seg unna. Etter at han forlater byen, får han ansettelse i en annen by som maskinist ved en fabrikk. Men han blir fremdeles hjemsøkt, og anklager seg selv for en forbrytelse han aldri hadde begått.
Jane Mykle
Jane Mykle (født Axeliane Christine Zetlitz Kielland 13. februar 1916 i Bergen, død 17. juni 1995 i Asker) var en norsk dukketeaterskaper og lokalpolitiker. Hun var gift med forfatteren Agnar Mykle (1915–1994) fra 1942 til 1957.
Liv og arbeid
Mykle hadde artium, kveldsskole fra BHKS og ett år ved SHKS. Hun studerte videre i London og Paris og arbeidet som blomsterdekoratør, hanskemaker mm. Hun traff Agnar Mykle i 1939, og giftet seg med ham i 1942. Etter skilsmissen i 1957 var han leieboer hos henne fra 1963, og de tidligere ektefellene opprettholdt resten av livet tett kontakt.
Jane og Agnar Mykle ble pionerer innen norsk dukketeater, med utdannelse fra Marcel Temporals Temporals institutt for dukketeater i Paris. Ekteparet Mykle etablerte Norsk Dukketeater i 1949, og de to skrev en lærebok i dette emnet. Norsk Dukketeater inngikk siden samarbeid med Folketeatret.
Hun satt i Asker kommunestyre for SF/SV fra 1968 til 1983, og senere i fylkestinget i Akershus.
Agnar Mykles sønn fra første ekteskap Arne Bust Mykle (1937–2015) arbeidet også med dukketeater, og overtok etter hvert Norsk Dukketeater sammen med sine daværende hustru Bjørg Mykle. De utviklet blant annet barne-TV-serien om Pompel og Pilt fra 1969.
Pochardiana ou le Rêveur éveillé
Pochardiana ou le Rêveur éveillé er en fransk stumfilm fra 1908 regissert av Georges Méliès.
Nipebreen
Nipebreen er en bred isbre som ligger sentralt i fjellmassivet Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Den strømmer i nordvestlig retning mellom Austkampane og Menipa ut i Gjelbreen.
Breen ble fotografert fra fly under Operasjon Highjump i 1946–47. Kart over området, basert på de amerikanske flyfotografiene, ble utarbeidet av Norsk Polarinstitutt i 1957.
Hyun-soo Kim
Kim Hyun-soo (født 12. januar 1988 i Seoul), er en sørkoreansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing.
Kim ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det sørkoreanske laget som vant den femte og siste olympiske baseballturneringen foran Cuba og USA. Sør-Korea beseiret Japan med 3-2 i finalen.
Excursion dans la lune
Excursion dans la lune er en fransk stumfilm fra 1908 regissert av Segundo de Chomón.
Skip bygget ved Fitjar Mekaniske Verksted
Skip bygget ved Fitjar Mekaniske Verksted inneholder et utvalg skip som er bygget ved Fitjar Mekaniske Verksted på Fitjar, Norge.
Orkanen Omar
Orkanen Omar var den femtende tropiske stormen og syvende orkanen i den atlantiske orkansesongen 2008. Dette var førte gang navnet Omar ble brukt på en syklon i Atlanterhavet.
Meteorologisk historie
Et uværsområde i det østlige karibiske hav var i andre uke av oktober ikke forventet å utvikle seg. Etter å ha drevet over regionen endret dette seg og uværsområdet begynte å vise tegn til organisering. Satellitt- og radarbilder viste siden sirkulasjon i systemet, noe som tydet på dannelsen av en syklon. Systemet ble oppgradert til tropiske lavtrykk 15 den 13. oktober og ble navngitt den tropiske stormen Omar dagen etter. Omar styrket seg raskt og ble oppgradert til en kategori 1-orkan samme dag.
Forberedelser
Stormvarsler ble 13. oktober utstedt for Puerto Rico, De amerikanske Jomfruøyer, De britiske Jomfruøyer og Den dominikanske republikk fra Saona til Cabo Engaño av regjeringene i de respektive øyene.
Mini-Stillehavslekene 1993
Mini-Stillehavslekene 1993 (mini-Stillehavslekene) ble arrangert i Port Vila på Vanuatu i 1993.
Orkanen Omar
Se også
Hurricane Omar (2008)
La Fée Libellule
La Fée Libellule er en fransk stumfilm fra 1908 regissert av Georges Méliès.
Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab
Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS) var et norsk rederi som blant annet operererte hurtigruter. Selskapet het opprinnelig Ofotens Dampkibsselskap som ble etablert i Narvik i 1912. Selskapet endret navn til Ofotens og Vesteraalens dampskibsselskab da Vesteraalens Dampskibsselskab (VDS) etablert i Stokmarknes i 1881, ble fusjonert inn i Ofotens Dampskibsselskab.
OVDS hadde cirka 1 500 ansatte, og hovedkontoret lå i Narvik, mens ferje- og hurtigbåtavdelingen var lokalisert til Stokmarknes. Selskapet var i 2003 i søkelyset gjennom en større bedragerisak, der fem daværende og tidligere direktører sammen med selskapet sto tiltalt for å ha manipulert ferjeregnskaper for riksveiferjer i den hensikt å få tilført større tilskudd fra staten. Selskapet ble i tingretten dømt til å tilbakebetale et større pengebeløp, og flere direktører ble dømt til fengselsstraffer av varierende lengde. Saken ble anket til lagmannsretten, og ankesaken kom opp i januar 2005. Administrerende direktør var fra medio september 2004 Jan Kildal, og Ole Fr. Hienn var styreleder.
De to hurtigruterederiene OVDS og Troms Fylkes Dampskibsselskap (TFDS) besluttet i desember 2005 å slå seg sammen med Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab som det overtagende selskap. Fusjonen ble gjennomført 1. mars 2006. Det nye selskapet endret navn til Hurtigruten Group ASA, senere til Hurtigruten ASA. Selskapet forventer en omsetning på rundt fire milliarder og får cirka 3400 ansatte. Ny administrerende direktør bli Jan Kildal (OVDS) og ny styreleder blir Ole Lund (TFDS). Hovedkontor for hurtigruten blir lagt til Narvik, kontoret for ferger og hurtigbåter i Troms skal lokaliseres til Tromsø og kontoret for ferger og hurtigbåter i Nordland skal lokaliseres til Stokmarknes.
Hurtigruteskip
Liste over hurtigruteskip som OVDS eide inntil 2006.
Bukkehøe
Bukkehøe (også kalt Bukkehøi) er et fjell sørvest for Galdhøpiggen i Lom kommune i Innlandet. Toppen ligger på 2 314 meter over havet, og er den 18. høyeste i Norge på en liste over Norges høyeste fjell med primærfaktor over 50 meter.
Rush
Rush var et kanadisk progressivt rockeband bestående av bassist, keyboardist og vokalist Geddy Lee, gitarist Alex Lifeson og trommeslager og tekstforfatter Neil Peart. Rush ble dannet sommeren 1968 i Willowdale i Toronto, Ontario, Canada av Lifeson, Jeff Jones og John Rutsey. Jones ble erstattet av Geddy Lee i september 1968, og Peart erstattet Rutsey på trommer i juli 1974, to uker før bandets første turné i USA. Rush har spilt i tre tiår med besetningen Lee, Lifeson og Peart, og fortsatt suksess har gitt dem respekt og fanskaren omtales ofte som de mest lojale innen rock. Rush har hatt innflytelse på band som blant andre Iron Maiden, Dream Theater, Metallica, Soundgarden, Tool og Barenaked Ladies.
Rush har blitt nominert til Juno Awards flere ganger og ble tatt inn i det Canadian Music Hall of Fame i 1994. De har vært nominert til Grammy fire ganger. I tillegg er både Lee, Lifeson og Peart som de første rockemusikerne blitt belønnet med tittelen «offiser» av Order of Canada. Gjennom deres karriere har hver og en av bandets medlemmer blitt omtalt som blant de beste innen håndteringen av sine respektive instrumenter. Til sammen har Rush solgt til 23 gullplater, 14 platinaplater (3x multiplatina), noe som gjør dem til et av de bestselgende rockebandene i historien.
I 2013 ble Rush innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
I januar 2018 ble det kjent at bandet var oppløst.