cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Terico Bretanha Junker
Terico Bretanha Junker (født 1958) er en brasiliansk komponist, professor i teologi og metodistpastor. Han jobber som professor ved Christian Theological Seminary i Indianapolis og har gitt ut en bok, publisert flere vitenskapelige artikler, gitt ut flere plater og skrevet flere sanger musikkstykker og sanger som er med i ulike salmebøker, blant annet en som er med i Norsk salmebok 2013.
Junker ble metodistpastor i 1985, og fikk en Ph.d i liturgikk fra Garrett-Evangelical Theological Seminary i 2002. Han jobbet fram til 2006 ved Metodistkirkens seminar i São Paulo, på slutten som leder for seksjonen for liturgikk og kunst. Fra 2006 har han jobbet ved Christian Theological Seminary. Han har hatt flere verv i Kirkenes verdensråd, blant annet var han ansvarlig for musikken ved organisasjonens generalforsamling i Sør-Korea i 2013.
Reppadalen naturreservat
Reppadalen naturreservat ovenfor Arnatveit i Bergen er et myrområde med regnvannsmyr, jordvannsmyr, flatmyr og bakkemyr og med vegetasjon av flaskestarr og bleiktorvmose. Området er 400 dekar stort og ble vernet i 1983. Området ligger ca. 400 meter over havet og er mye brukt som friluftsområde i Arna via turveiene Rambergsveien og Reppadalsveien. Man kan også følge turstiene fra Garnes over Ådnanipa.
Fra Reppadalen stiger Repparåsen 609 moh. opp mot nord, Herlandsfjellet 695 moh. ligger i sørøst, Skåldalsfjellet 718 moh. i sør og Skåldalsnipa 603 moh. i sørvest.
I naturreservatet befinner det seg også noen gamle setrer: Garnessetra, Ådnasetra og Seimssetra. Et bygg fra Seimssetra er flyttet fra Reppadalen til Ådnatun museum.
Naturreservat i Arna
Kråmyrane naturreservat – Reppadalen naturreservat – Nesvika naturreservat
Fjell i Arna
Se også Byfjellene i Bergen.
Heurelho da Silva Gomes
Heurelho Gomes da Silva (født 15. februar 1981) er en brasiliansk fotballspiller som fra 1. august 2020 er klubbløs.
Cruzeiro
Gomes startet sin karriere i Cruzeiro, hvor han spilte 59 kamper mellom 2001 og 2004. I 2004 ble han oppdaget av PSV speider Piet de Visser. De Visser er en av de mest erfarne talentspeidere og har oppdaget spillere som Romario og Ronaldo.
PSV Eindhoven
I juli 2004 gikk Gomes til PSV Eindhoven og litt over en måned senere han fikk sin debut mot det serbiske laget Røde stjerne Beograd. Hans nederlandske debut han fikk han mot RBC Roosendaal i slutten av august. Før kampen hadde kritikerne sa at den brasilianske keeperen ikke var tilstrekkelig stabil nok til å vokte målet for PSV. Etter kampen var all tvil lagt til side, og selv om Gomes slapp inn to mål, viste han prov på å være en reaksjonssterk og stabil keeper. I løpet av sin karriere i Nederland holdt han nullen i over 60 % av kampene han stod.
Tottenham Hotspur
Den 26. juni 2008 gikk Gomes til det engelske laget Tottenham Hotspur. Hans første kamp i klubben gikk under forventning og han gjorde en del slurvete prestasjoner, men i siste del av 2008 kom han tilbake på sitt stabile nivå. Han ble etterhvert lagets tredjevalg etter Hugo Lloris som førstekeeper og Brad Friedel som andrevalg.
I 2012/2013-sesongen var Gomes utlånt til TSG 1899 Hoffenheim. Her spilte han ni kamper, og gikk tilbake til Tottenham den 1. juli 2013.
Watford
Den 24. mai 2014 meldte han overgang fra Tottenham Hotspur til Watford FC, hvor han skrev under på en ettårskontrakt.
Landslagskarriere
Gomes fikk sin debut for det brasilianske landslaget CONCACAF Gold Cup i 2003, og han voktet målet i fem kamper. Brasil spilte godt og gikk helt til finalen der det ble tap for 1-0. På landslaget har han ofte blitt sett på som en tredjekeeper, bak Dida og Julio Cesar. Han representerte under Fotball-VM 2010.
Neoplan Centroliner
Neoplan Centroliner er lavgulvbusser bygget av Neoplan først og fremst beregnet på bytrafikk. De finnes som korte busser, som normalt lange busser, som boggibusser og som leddbusser med uike lengder. Det finnes også varianter med to etasjer (dobbeltdekkere).
Modellen ble bygget mellom 1997 og 2009 og var de første to årene en testbuss/prototyp. På slutten av 1998 begynte modellen å bygges i serier og kalt Neoplan N44xx. I 2003 kom en ny generasjon kalt Neoplan N45xx som erstatter de normalt lange og leddede versjonene av N44xx. De korte versjonene av N44xx ble ikke bygget etter 2006, mens 45xx ble ikke bygget etter 2009.
Den siste generasjonen, som er basert på MAN Lion's City, kalles også Centroliner Evolution.
Chassiser er på den første generasjonenen samme som på de siste årsmodellene av Neoplan N4016/N4021, og på den siste generasjonen er det samme som på MAN Lion's City.
Shotgun Jones
Shotgun Jones er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Colin Campbell.
Handling
Thomas Lattier er en velstående mann fra storfe-bransjen. En vakker dag selger han en flokk med storfe, og mottar kontant betaling for den i sedler med store valører. Han fortsetter til byen alene, for å sette pengene inn i banken sin.
Men to kriminelle, Bretall og Hayes, har også fått vite om avtalen og følger etter ham i håp om å få tak i alle pengene hans. Når han setter opp sin ensomme leir for natten, forsøker de to skurkene å ta ham i bakhold. Men situasjonen er ikke like enkel som de først trodde.
Oppkuven-Smeddalen naturreservat
Oppkuven-Smeddalen naturreservat (4 105 dekar, lite påvirket grenselokalitet for subalpin barskog) ble opprettet 23. juni 1995 og ligger i Krokskogen, i Ringerike kommune. Oppkuven (704 moh.) er en av Oslomarkas høyeste topper, med vid utsikt i ulike himmelretninger. Toppartiet er småkupert med koller, myrdrag og småvann. Smeddalen skjærer inn i Oppkuven-massivet som en trang sprekkedal fra øst-nordøst. Skogbildet domineres av storvokst, gammel gran.
Området utgjør et vakkert og egenartet skoglandskap i Oslomarka. De botaniske verneverdiene er meget høye i Markasammenheng. Området inneholder sannsynligvis det mest urskognære skogbildet i hele Marka.
Den såkalte Gamla på Oppkuven er et av Norges eldste levende grantrær, antatt å være hele 458 år gammel (2003). Treet er nå dødt og antas å ha vært det siden ca. 2012. Da den ble oppdaget i 1994 ble treet antatt å være Nordens eldste gran (Rolstad et al. 1996), men så fant M. Niklasson og T. Zielonka ei eldre gran i Vilhelmina i Nord-Sverige som antas å være hele 587 år. I Rollag finnes det dessuten er par grantrær som også er eldre, den såkalte Minneskleivgrana (ca. 479 år) og Dyrenatten-grana (ca. 473 år). På Oppkuven finner man også Smaltjernsgrana (ca. 425 år) og Gjelleråsen-grana (ca. 411 år).
Rio das Pedras (São Paulo)
Rio das Pedras er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Øren (Drammen)
Øren er et boligområde i Drammen kommune. Navnet stammer fra en gård som lå på Åssiden fra 1500-tallet, Ved byutvidelsen i 1870 kom Øren inn under Drammen. Gården grenset i sør mot Drammenselva, vest langs en bekk mot Landfall(Drammen), i nord mot skogen og i øst mot Hotvet. Skogen strakte seg nordover mellom Landfall- og Hotvet- skogen. Øren-skogen var stor og ble oppgitt til 1300 Mål (enhet) da den ble solgt til Drammen kommune i 1913.
Øren er en del av kommunedel 8, Bragernes og Øren i nye Drammen kommune. Øren ligger på nordsiden for Drammenselva mellom Åssiden og Bragernes.
På Øren ligger Øren skole og flerbrukshall, Bacheparken, Landfalløya kapell og Landfalløyabrua som går over Drammenselva til Gulskogen.
Kjølevæske
Kjølevæske er en betegnelse på en væske (freon) som har til oppgave å transportere termisk energi fra et sted til et annet. For å oppnå dette, bør det være en innstilt vannmengde som gjør at den klarer å varme/kjøle til riktig innstilt temperatur spesifikk varmekapasitet. Mens for freon så bruker man en ekspansjons-ventil som går inn til en fordamper som spruter inn freon og dermed kjøler, aggregattilstanden er da væske helt til den har blitt varmet opp å blir damp. Fordi vann er den væsken med høyest spesifikk varmekapasitet som er flytende ved normalt trykk og temperatur, er dette det mest brukte mediet i kjølemaskiner/varmepumper som kjøler ned eller varmer opp vannet og transporterer dette videre.
Tilsetninger
Mediet (væsken) skal holde flytende aggregattilstand ved lav temperatur, vanligvis også ved høy temperatur. Derfor er det vanlig å tilsette stoffer som senker frysepunktet, for eksempel alkoholer (glykol). Vann som fryser til is ekspanderer og kan føre til frostsprengte rør/radiatorer. Varmetransporten stopper også hvis kjølemediet fryser, og kjølemaskinen/varmepumpen vil ikke fungere.
Formål
Kjølevæske brukes til å oppnå et av følgende 4 mål:
Richard Kuuia Baawobr
Richard Kuuia Baawobr, M.Afr. (født 21. juni 1959 i Nandom i Lawra-distriktet i Ghana, død 27. november 2022 i Roma) var en ghanesisk katolsk prelat, tidligere generalsuperior for Afrikamisjonærene, og biskop av Wa, og kardinal.
Bakgrunn
Richard Baawobr begynte i Society of Missionaries of Africa (De hvite fedres) i 1979 og studerte filosofi ved Saint Victor's Seminary i Tamale. Etter sitt novisiat i Freiburg i Sveits fra 1981 til 1982, studerte han teologi ved ordenens misjonsinstitutt i Totteridge nær London. Den 5. desember 1986 avla han misjonæreden.
Prest
Den 18. juli 1987 ble han ordinert til prest i Ko (bispedømmet Wa) i Ghana. Etter å ha virket som misjonær i Livulu i erkebispedømmet Kinshasa i Kongo studerte han bibeleksegese i Roma fra 1991 og fullførte utdannelse i ignatiansk spiritualitet i Le Châtelard nær Lyon, et senter drevet av jesuittene. Fra 1996 til 1999 var Richard Baawobr leder av novisiatet i Kahangala i Tanzania. I 1999 ble han direktør for utdannelse ved ordenens seminar i Toulouse. I 2004 tok han doktorgraden i bibelvitenskap. Han var delegat for den franske ordensprovinsen i generalkapittelet i 2004 og ble valgt til ordenens generalassistent.
Generalkapittelet for Afrikamisjonærene valgte Richard Baawobr 31. mai 2010 i Roma i den tredje avstemning (med to tredjedels flertall) til å etterfølge Gérard Chabanon som ny generalsuperior. Baawobr ble den første afrikaner som innehadde dette vervet.
Han var kansler ved Det pavelige institutt for arabiske og islamske studier (PISAI) i Roma fra 2010 til 2016.
Biskop
Den 17. februar 2016 utnevnte pave Frans ham til biskop av Wa. Han ble ordinert til biskop 7. mai samme år av presidenten for Det pavelige råd for rettferdighet og fred, kardinalerkebiskop Peter Kodwo Appiah Turkson; medkonsekratorer var Philip Naameh, erkebiskop av Tamale, og erkebiskop Jean-Marie Speich, apostolisk nuntius til Ghana.
Den 4. juli 2020 utnevnte pave Frans ham til medlem av Det pavelige råd til fremme av kristen enhet.
Kardinal
Han døde den 27. november 2022 i Roma, få dager etter å ha blitt utskrevet fra sykehuset.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Giovanni IV Colonna
Giovanni IV Colonna (født 1456, død 26. september 1508) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert kardinal i mai 1480 av Sixtus IV, i en alder av 24 år.
John F. MacLennan
John Ferguson MacLennan (født 14. oktober 1827 i Inverness, død 16. juni 1881) var en skotsk advokat og etnolog. Han utviklet teorien om matriarkat.
Bakgrunn
Han var sønn av John McLennan, en forsikringsagent fra Inverness, og hans hustru Jessie Ross. Han ble utdannet i Inverness og ved King's College i Aberdeen, hvor han tok en mastergrad i 1849. Han gikk deretter ved Trinity College i Cambridge, hvor han i 1853 to en eksamen i matematikk. Han sluttet imidlertid i Cambridge uten å ha tatt en grad.
Karriere
MacLennan var en av flere britiske jurister som på slutten av det 19. århundre som studerte sosiale strukturer av ikke-europeiske folkeslag. MacLennan foreslo en sammenheng mellom sosiale strukturer og primitive religioner, og han innførte begrepet totemisme for den sosiale funksjonen av primitive religioner.
Dette begrepet viste seg senere å være svært nyttig for senere historikere som studerte religion og sosiologer som f.eks. William Robertson Smith og Emile Durkheim samt flere andre. MacLennan er også kjent for sitt senere arbeid og studier innen tidligere historie. MacLennan er spesielt blitt nevnt av flere historikere av religion i forbindelse med William Robertson Smith, som er en anerkjent sosiolog og religionshistoriker.
Konsument (biologi)
Konsumenter eller forbrukere er i biologisk sammenheng heterotrofe organismer som ikke kan danne sin egen energi, men må konsumere andre organismer for å dekke energibehovet. Dyr som primært eter produsenter kalles herbivore, mens dyr som primært eter konsumenter kalles karnivorer, og dyr som eter både produsenter og konsumenter kalles omnivorer.
Konsumentene inngår i en næringskjede som enten primærkonsumenter, sekundærkonsumenter eller tertiærkonsumenter. Primærkonsumentene utgjør cirka 10 prosent av næringskjeden og består av planteetere (herbivorer), alt fra dyreplankton og insektlarver til sauer og geiter, store hestedyr og hjortedyr. Sekundær- og tertiærkonsumentene er enten kjøttetere (karnivorer) eller altetere (omnivorer). Om det er en sekundær- eller tertiærkonsument bestemmes av det trofiske nivået dyret befinner seg på i næringskjeden. Sekundærkonsumentene utgjør cirka 1 prosent av næringskjeden, mens tertiærkonsumentene kun utgjør cirka 0,1 prosent. Noen legger også til et nivå med toppkonsumenter øverst i kjeden, som et femte nivå. De utgjør knapt 0,01 prosent og består store alfapredatorer, som spermhval, spekkhogger, hvithai, isbjørn, tiger, løve, puma, ulv, kongeørn, saltvannskrokodille, anakonda osv. Når dette nivået legges til består tertiærkonsumentnivået stort sett av mellomstore mesopredatorer.
Sonet
SONET kan ha flere betydninger:
Vollan
Vollan kan vise til:
Corey Neilson
Neilson har tidligere vært hovedtrener for Nottingham Panthers i den britiske Elite Ice Hockey League fra 2008 til 2018. Han var hovedtrener for det tyske andrelaget til Lausitzer Füchse fra 2018 til februar 2021.
Han ble rangert som nummer 53 i 1994 NHL Entry Draft av Edmonton Oilers og spilte deretter på junior-nivå i Ontario Hockey League før han ble profesjonell i 1997. Neilson spilte flere sesonger i ECHL, og var deretter innom American Hockey League før han dro til England for å spille for Nottingham Panthers i 2006. I Nottingham ble han spillende trener i 2008 etter en sesong som assistenttrener for treneren Mike Ellis.
Neilson fikk dobbelt statsborgerskap, og spilte deretter for Storbritannias herrelandslag i ishockey..
Nasjonale mesterskap i landeveissykling 2014
Nasjonale mesterskap i landeveissykling 2014 startet i Australia og New Zealand i januar. De fleste andre mesterskapene arrangeres i siste uke før Tour de France starter i slutten av juni.
Svein Wiel Jørgensen
Svein Wiel Jørgensen (født 2. februar 1934, død 17. mai 2017) var en programleder i NRK radio. Jørgensen begynte i NRK i 1965 og arbeidet hovedsakelig med undervisningsprogrammer. Han ledet blant annet programmet Vi bare spør på NRK P2. Jørgensen var dessuten bandyentusiast og var leder og dommer i denne idretten. Han dømte NM-finalen i bandy i 1966.
Mossos d’Esquadra
Mossos d’Esquadra er politistyrken i Catalonia. Mossos d’Esquadra betyr «Gutta i (politi)styrken». Dette er den eldste sivile politistyrken i Europa. Den ble opprettet i det 17. århundre for å beskytte folket i Catalonia. Gjennom tidene har styringen av styrken skiftet mellom de katalanske selvstyremyndighetene og det spanske militære. Siden 1980 har det vært styrt av de katalanske myndighetene. Denne styrken erstatter de spanske politistyrkene i Catalonia. Utskiftningsprosessen startet i 1994 og ble fullført i 2008. Den spanske politistyrken vil fortsatt ha noen betjenter i området, i arbeidet med terrorisme, immigrasjon og andre begrensede saker.
Recoleta-demningen
Recoleta-demningen er en demning som besørger vannforsyning og irrigasjon beliggende 16 km nordvest for Ovalle i Monte Patria, provinsen Limari og regionen Coquimbo, nordlig-sentrale Chile. Det ligger i vassdraget Río Limarí. Anlegget ble utbygget fra 1929 til 1934. Innviing av vannforsyningen skjedde først i 1947.
Reservoaret er på 5,55 km² (555 hektar), mens vannmassene som demmer opp har et volum på inntil 97 millioner m³. Selve damanlegget er 80 meter høyt og 910 meter lang, og er en jordfyllingsdam med betongdekke.
De heldige tre konger
De heldige tre konger er en norsk sciencefictionroman av Odd Medbøe, utgitt av Aschehoug i 1969. Boken er en satire som berører flere aktuelle tema fra dens samtid, blant annet intervensjonskrig, militarisme og summer of love. Handlingen tar utgangspunkt i at intelligente vesener av arten blekksprut okkuperer landjorden for å hindre menneskene i å ødelegge planeten.
Handling
Romanen er todelt. Første del er en førstepersons beretning forfattet av en navnløs «firibier», et intelligent vesen av arten blekksprut. Han tilbringer brorparten av romanens første del kamuflert som kampestein i fjæra i Oslofjorden, mens han forbereder og senere observerer firibiernes invasjon av landjorden.
Under invasjonens første fase senker havdyr kontrollert av firibierne all skipsfart. Firibierne anmoder menneskene om å overgi seg, men deres parlamentærer blir massakrert. Havdypene bombes med atomvåpen, en kalkulert radioaktiv forgiftning av alt liv i havet. Firibierne svarer med biologisk krigføring: «Homosiliom», et stoff som steriliserer menn og «gjør mennene mentalt til en slags kvinner, mens kvinnene forblir de samme». All motstand opphører og firibierne okkuperer landjorden.
Romanens andre del går i tid tilbake til starten av del en, og følger tre-mannsbesetningen på en sovjetisk-amerikansk romekspedisjon til Mars. Rapporter fra Jorden gir menneskenes syn på konflikten med firibierne, inntil homosiliom-angrepet settes inn og all kommunikasjon opphører.:
Etterhvert som ekspedisjonen nærmer seg jorden begynner andre radiostasjoner å komme på lufta: Nå fikk astronautene etterhvert inn flere stasjoner, og de begynte å danne seg et bilde av situasjonen på jorden. Det måtte være på det rene at firibierne var utslettet, men at jordens kvinner hadde overtatt alt styre og stell. ... De hørte brokker om kvinnemilits, og om kvinnelig politi. De hørte kritikk og fordømmelse av kvinner som skeiet ut og herjet som bander, - men aldri kom det et ord fra mennene på jorden.»''
Firibierne er døde av radioaktiv stråling eller likvidert av kvinnene blant de okkuperte. Jordens menn er imidlertid sterile og ubrukelige til alt annet enn arbeid under oppsyn. De tre astronautene ønskes med glede velkommen tilbake til jorden som avlsdyr i et program for å redde menneskerasen, tittelens «heldige tre konger»:
Litteratur
Odd Medbøe: De heldige tre konger : En kort fremtidsroman som utspilles i dag, H. Aschehoug & Co, Oslo, 1969
Krystal Forgesson
Krystal Forgesson (født 7. september 1982) er en newzealandsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på fjerdeplass med det newzealandske landslaget.
Forgesson ble i nyttårslisten for 2016 utnevnt til medlem av New Zealands fortjenstorden.
Anders Nyberg
Anders Nyberg (født 23. mai 1955) er en svensk kordirigent, komponist og salmedikter. Nyberg har jobbet med gruppen Fjedur, men har samarbeidet med kor og musikere fra hele verden. Han har også jobbet med svenske jazzmusikere som Arne Domnérus, Georg Riedel og Bengt Hallberg.
Agaocephala cornigera
Agaocephala cornigera er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De blir plassert i underfamilien hornbiller (Dynastinae).
Anders Nyberg
Han har skrevet for kirkebruk og har blant annet skrevet messen «Himmelen Inom», inspirert av latinamerikansk musikk og kirkeliv. Han har også skrevet manus for film, og ble nominert til en Oscar for beste fremmedspråklige film for Så som i himmelen som han var med å skrive manus til.
Agaocephala cornigera
Utseende
En middelsstor (gjerne 20-40 millimeter), bred, kraftig hornbille. Hode og forkropp er grønnlig metallisk fargede, dekkvingene gulbrune, blanke. Hannen har to oppoverkrummede horn i pannen (ett på hver side) og et spisst fremspring midt på pronotum, hunnen mangler disse. Dekkvingene er uregelmessig punkterte, ikke med punktrekker, med svart skulderflekk, overflaten litt læraktig.
Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil og Paraguay.
Anders Nyberg
I Norge er han representert med to salmer i Salmer 1997; En selvskrevet til en sørafrikansk melodi, og en oversettelse av en tekst fra Sør-Afrika, og med to oversettelser i Norsk salmebok 2013.
Sommer-OL 1906
Sommer-OL 1906 ble avholdt i Athen i Hellas. Lekene var et 10-årsjubileum for de moderne olympiske leker. 877 mannlige og 7 kvinnelige utøvere fra 21 land deltok.
Disse olympiske lekene er ikke lenger offisielt anerkjent av IOK, men mange OL-historikere mener disse lekene bør likestilles med andre. Lekene er også kalt Ekstralekene og Jubileumslekene, og fungerte som en kompensasjon til Hellas, ettersom grekerne fortsatt holdt fast ved at alle olympiske leker skulle arrangeres i Hellas. En annen grunn var at særlig Sommer-OL i Paris hadde vært et fullstendig kaos, og både utøvere og publikum hadde sviktet. Det var planen at det skulle avholdes mellomleker i Athen hvert fjerde år (midt mellom de ordinære olympiske leker), men slik gikk det ikke. Av politiske grunner ble Sommer-OL i 1906 den første og siste gangen Ekstralekene ble arrangert.
Lekene i Athen i 1906 viste seg å ha en viktig funksjon. I etterkant kan det se ut som om de reddet den olympiske ånd og sikret OLs fremtid. Noen av elementene som i dag er selvsagte innslag i OL, så man for første gang i lekene i 1906. Det var første gang landene stilte ordentlige landslag. Arrangementet gikk over 10 dager og nasjonalflagg ble for første gang heist ved medaljeseremonien. Utøverne bodde sammen i den første olympiske deltagerlandsbyen og de marsjerte inn til åpningsseremonien med en flaggbærer i spissen for troppen. For første gang ble det også delt ut gull-, sølv- og bronsemedaljer til de tre beste i hver øvelse.
Frankrike ble ifølge den uoffisielle medaljestatistikken beste nasjon, mens det norske laget tok sju medaljer, hvorav fire gull.
Øvelser
• Friidrett
• Sykling
• Stuping
• Fotball
• Turn
• Roing
• Skyting
• Svømming
• Tautrekking
• Tennis
• Vektløfting
• Bryting
Det ble også konkurrert i tauklatring, denne øvelsen ble ansett som en turnøvelse.
Deltakerland
Tilsammen 20 nasjoner deltok i lekene (antall utøvere i parentes)
• (4)
•  (16)
•  (13)
•  (3)
•  (53)
•  (2)
•  (4)
•  (321)
•  (76)
•  (47)
•  (39)
•  (49)
•  (35)
•  (38)
•  (31)
Bridgette Gusterson
Bridgette Gusterson (født 7. februar 1973) er en australsk vannpolospiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes tok gull.
Finn T. Isaksen
Finn Trond Isaksen (født 26. april 1924 i Frogn, død 29. september 1987) var en norsk sivilagronom og politiker (Sp). Isaksen var 2. vararepresentant til Stortinget fra Akershus 1977–1981, og landbruksminister i Kåre Willochs regjering 1983–1985.
Han gikk folkeskole og middelskole i Drøbak 1931–1942, og tok examen artium ved Ski gymnas i 1944. Han gikk ved Sem landbruksskole i Asker i 1945, og ble uteksaminert som sivilagronom (med landbruksøkonomi) fra Norges landbrukshøgskole i 1950. Isaksen var forskningsstipendiat ved Landbruksøkonomisk Institutt 1951–1952, samvirkekonsulent og senere direktør i Selskapet for Norges Vel 1953–1960, samt administrerende direktør i Norges kjøtt- og fleskesentral fra 1960 til sin død.
The Sign of the Cross
The Sign of the Cross er en amerikansk stumfilm fra 1914 regissert av Frederick A. Thomson.
Needles and Pins
«Needles and Pins» er en poplåt av de amerikanske låtskriverne Jack Nitzsche og Sonny Bono. Jackie DeShannon spilte den inn i 1963, og siden har flere kjente artister spilt inn sine versjoner.
DeShannon var den første til å spille inn sangen 7. januar 1964. I USA nådde den topp nummer 84 på Billboard Hot 100 singelliste i mai 1963. Selv om det ikke ble noen stor amerikansk hit, gikk DeShannons innspilling av sangen til topps i Canada.
Januar 1964 kom The Searchers' versjon. Den ble nummer én i Storbritannia, Irland og Sør-Afrika, kom på åttende plass i Norge og nådde topp 13 på Billboard Hot 100 singelliste i USA.
I 1977 spilte det engelske bandet Smokie inn sangen som en rockballade på albumet Bright Lights and Back Alleys, og fikk en europeisk og en australsk hit med den. Senere brukte eks-Smokie vokalist Chris Norman sin solo-coverversjon av sangen på studioalbumet Full Circle i 2000.
I 1977 kom også «Needles and Pins» på Treff 77-2, den femtende platen i Treff-serien med diverse kjente norske artister. Sporet ble sunget av Dag Spantell.
The Ramones ga ut 1978-versjonen på sitt album Road to Ruin. Pop-punk bandet The Commercials valgte sangen som sitt spor på hyllestalbumet Ramones Maniacs.
I 1985 spilte Tom Petty and the Heartbreakers inn sitt første live-album, Pack Up the Plantation: Live!. Her sang singer-songwriter og vokalisten Stevie Nicks «Needles and Pins».
Riolândia
Riolândia er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Tecumseh
Tecumseh (født ca. 1768, død 5. oktober 1813) var en amerikansk urinnvånerhøvding som kjempet for å forsvare urinnvånernes land i USA. Han er kjent for sine feider med den senere presidenten William Henry Harrison, som omtalte ham som «en av de uvanlige genier som av og til springer frem for å lage revolusjoner og velte den etablerte orden». Denne kampen ledet også til hans død.
Første slaget ved Tarragona
Første slaget ved Tarragona var intet tradisjonelt sjøslag, den spanske grunngående forsyningsflåten av åredrevne fartøyer som galeier forsøkt å ta seg forbi den fransk-katalanske blokadeflåten som sperret sjøveiene inn til byen Tarragona. I flere dager manøvrerte spanierne seg forbi de franske krigsskipene og slått vekk de tallmessig undertallige fiendtlige galeiene, men ikke uten tap.
García de Toledo klart å ta seg inn til den beleirede byen Tarragona i sørlige Catalonia med de nødvendige forsyningene for den spanske garnisonen som holdt ut. Men forbindelsen kunne ikke opprettholdes under det fiendtlige presset fra de Sourdis som tok en galei. Et nytt sjøslag tok seg til den 20. august, det andre slaget ved Tarragona som var ikke avgjørende for utfallet av beleiringen av Tarragona. Det katalanske opprøret som varte fram til 1659, var en strid om de strategiske besittelsene der partene tok i bruk alle ressurser inkluderte sjøstyrkene. De fleste sjøslagene i denne krigen var en del av beleiringer eller offensiver mot byer og festninger.
Needles and Pins
2020 utga det norske bandet Jorn en hardrock-versjon på albumet Heavy Rock Radio II - Executing the Classics.
Lethabo kullkraftverk
Lethabo kullkraftverk er et av verdens største kullkraftverk. Det har en installert produksjonskapasitet på 3 700 MW fordelt på 6 like store blokker, og er lokalisert i Sør-Afrika mellom byene Vereeniging og Sasolburg i Oranjefristaten.
Årsproduksjonen er 21,6 TWh elektrisk kraft. Det er om lag 1 100 ansatte ved anlegget. Utbyggingen skjedde 1980–1990.
Bejsug
Bejsug (russisk: Бейсу́г) er ei elv i Krasnodar kraj i Russland. Den er 243 kilometer lang og har et nedbørfelt på 5 190 km². Den munner ut i Azovhavet i Bejsugskij Liman.
Bankshalvøya
Bankshalvøya (engelsk: Banks Peninsula) er en halvøy av vulkansk opprinnelse på østkysten av Sørøya på New Zealand. Øya har et areal på om lag 1,150 km² og omfatter to store naturlige havner og mange mindre bukter og viker. Den største byen på Sørøya, Christchurch, ligger like nord for halvøya.
Historie
Tre faser med maoribosetning fant sted på halvøya som ennå er kjent som Te Pataka o Rakaihautu (Det store lagerhuset til Rakaihautu) på maorisk. Ifølge maoritradisjon kom Rakaihautu med iwien (stammen) waitaha til Te Wai Pounamu (Sørøya) i wakaen (kanoen) Uruao, de var de første menneskene som kom til stedet. Slik fikk Bankshalvøya navnet Te Pataka o Rakaihautu som takk for hans handlinger og for overfloden av mahinga kai (mat fra skogene, havet, elvene og himmelen) som fantes på halvøya. Waitaha bosatte seg her først, senere kom stammene kāti mamoe, og ngai tahu tok over på 1600-tallet.
Mannskapet til kaptein James Cook var de første europeerne som oppdaget halvøya under Cooks første omseiling av New Zealand i 1769, og han navngav halvøya etter botanikeren om bord på «Endeavour», Joseph Banks. Halvøya var en av Cook sine store kartografiske feil på New Zealand. Han var ikke i stand til å se de lave slettene mot vest, så han tegnet den inn som en øy. Han ble forstyrret av en hildring av land mot sørøst, og seilte videre uten å undersøke stedet nærmere, og oppdaget derfor ikke de to gode havnene. Feilen ble ikke oppdaget før i 1809, da skipet «Pegasus» under kaptein S. Chase forsøkte å seile rundt øya og oppdaget at den var en halvøy.
I 1830-årene ble Bankshalvøya et europeisk hvalfangstsenter, til skade for maorifolket som bukket under i stort antall av sykdom og i stammekriger som ble forverret gjennom bruken av geværer. To viktige hendelser i forkant av den britisk suvereniteten over New Zealand fant sted ved Akaroa. Først, i 1830, ble maoribosetningen ved Takapuneke åsted for en beryktet hendelse. Kapteinen på den britiske briggen «Elizabeth», John Stewart, hjalp Te Rauparaha, høvdingen i iwien Ngāti Toa fra Nordøya, å ta til fange den lokale høvdingen i Ngai Tahu, Te Maiharanui. Bosetningen ved Takapuneke ble utslettet. (Delvis som følge av denne massakren sendte de britiske styresmaktene en offisiell representant, James Busby, til New Zealand i 1832 i et forsøk på å skape ro. Hendelsene ved Takapuneke førte så direkte til Waitangitraktaten.) Så, i 1838, fant kaptein Langlois, en fransk hvalfanger, ut at Akaroa ville være en ypperlig forsyningsbase for hvalfangstskutene, og «kjøpte» halvøya i en tvilsom handel med lokale maorier. Han drog tilbake til Frankrike, stiftet Nanto-Bordelaise-kompaniet og satte seil for New Zealand med ei gruppe franske og tyske bosettere ombord skipet «Comte de Paris». Tanken var å etablere en fransk koloni på en fransk Sørøy på New Zealand. Men innen Langlois og kolonistene nådde fram til Banks Peninsula i august 1840, hadde mange maorier allerede undertegnet Waitangitraktaten (blant annet to høvdinger i Akaroa i mai), og den første britiske guvernøren på New Zealand, William Hobson, hadde erklært britisk suverenitet over hele New Zealand. Da han fikk høre om de franske planene om kolonisering, sende Hobson kjapt avsted HMS «Britomart» fra Bay of Islands til Akaroa. Mens Langlois og kolonistene ble holdt tilbake av dårlige vindforhold i Pigeon Bay på andre siden av halvøya, plantet britene flagget sitt ved Greens Point mellom Akaroa og Takapuneke og kalte sammen til rettsmøte for å hevde britisk suverenitet over Sørøya.
Historiske forsvarsverk i havna stammer fra [1874 og utover og rester av disse finnes fremdeles på Ripapa Island i Lyttelton Harbour og ved Godley Head.
Geologi
Bankshalvøya danner de mest framstående vulkanske trekkene på Sørøya. Geologisk består halvøya av de eroderte restene av to store, sammensatte skjoldvulkaner (Lyttelton ble dannet først, deretter Akaroa). Disse oppstod gjennom vulkansk plateaktivitet i kontinentalskorpa mellom elleve og åtte millioner år siden i miocen-perioden. Halvøya ble dannet som øyer utenfor kysten, med vulkaner som nådde om lag 1 500 m over havflaten. To dominerende krater dannet de naturlige havnene Lyttelton og Akaroa. Slettene Canterbury Plains, dannet av erosjonen av Søralpene (en lang og høy fjellkjede skapt av sammenstøtet mellom Den indoaustralske kontinentalplaten og Stillehavsplaten) og av alluviale vifter som er dannet av store, forgreinede elver. Disse slettene er bredest der de møter det bakkete landskapet ut mot Bankshalvøya. Et lag av løss, en heller ustabil fin silt, transportert dit av fønvindene som stormer over slettene, dekker de nordlige og vestlige sidene av halvøya. Delen av kraterranden som ligger mellom Lyttelton Harbour og Christchurch danner Port Hills.
Bruk av landet
Det er anslått at naturlig skog en gang dekket 98% av halvøya. Imidlertid har maorier og senere europeiske nybyggere hugget ned skogdekket, og mindre enn to prosent står igjen i dag, selv om det er begynt med en del skogplanting. Europeiske nybyggere har plantet mange europeiske treslag, særlig valnøtt.
Hinewai Reserve, et privat naturreservat, har blitt opprettet på halvøya for å gi den opprinnelige skogen mulighet til å vokse opp igjen på et området som tidligere var dyrket mark.
Flere steder langs kysten av halvøya er tatt i bruk til havbruksoppdrett av muslinger.
Et stort marint pattedyrreservat ligger rundt øya, noe som medfører restriksjoner for fiske med settegarn. Dette er i første rekke for å ta vare på hektordelfinen, den minste av alle delfinarter. Økoturisme basert rundt delfinene har blitt en viktig næringsvei i Akaroa.
Et lite marint reservat, Pohatu, ligger sentralt i Flea Bay på sørøstsiden av halvøya.
Marzocchi
Marzocchi er en italiensk produsent av industruille hydrauliske pumper og dempegafler til motorsykkel og tråsykler, etablert i 1949 av de brødrene Stefano og Guglielmo Marzocchi. I 2008 kjøpte det amerikanske selskapet Tenneco opp Marzocchi, og endret det offisielle navnet til Tenneco Marzocchi S.R.L.
Bankshalvøya
Bruk av landet
Veien the Summit Road er et av kjennemerkene på halvøya. Den ble bygget i 1930-årene og er i to deler:
McNary-demningen
McNary-demningen er en demning med vannkraftverk som danner en kunstig innsjø i grenseelven Columbia River i Benton County i delstatene Washington, og Oregon, USA.
Installert kapasitet i vannkraftproduksjonen er 1 127 MW, men maksimal produksjonsnivå er 980 MW, fordelt på 14 turbiner. Anlegget var ferdig i 1954, etter sju års bygging. Demningen er 56 meter høy, og 2 246 meter lang. Slusen er 208 meter lang og 26 meter bred, og tillater lasteskip å forsere elva videre oppover.
Demningen ligger like nedenfor der hvor den store sideelva Snake River fra Idaho munner ut i Columbia-vassdraget.
Fylkesvei 405
Fylkesvei 405 (Fv405) går mellom Vegusdal i Birkenes og Mosby i Kristiansand. Veiens lengde er 51,3 km, hvorav 17,9 km i det tidligere Vest-Agder og 33,4 km i det tidligere Aust-Agder.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Kågerød kirke
Kågerød kirke (tidligere Kogerød, svensk: Kågeröds kyrka) befinner seg ca. 10 km nord for Svalöv ved Söderåsens ende i Skåne. Kirken ble oppført i det tidligere danske Onsø herred.
Historie
Omkring 1560 ble kirkens kor og apsis revet til fordel for et langhuskor med tilhørende gravkapell for Braheslekten til Knudstrup. Gravkapellet ble innredet i et tilbygg på korets sydside.
Ved skipets nordside ble det i 1780 oppført en såkalt nykirke, denne gang på slekten Wachtmeisters initiativ, som i 1771 hadde overtatt det tidligere Brahegodset. Inntil slutten av 1700-tallet var kirkens klokker opphengt i en klokkestabel på kirkegården, men i 1797 ble tårnet utvidet og innrettet til klokketårn. Tårnet eldste klokke har opprinnelig hengt i klokkestabelen. Den er fra 1558 og støpt av Laurids Madsen i København. Inngangen til kirken foregår i dag via tårnets underrom.
Inventar
Kirkens to vestlige fag er smykket med kalkmalerier. De gotiske hvelvingene er bygd inn på 1400-tallet, og på slutten av samme århundre ble stjernehvelvene fylt med malerier av den såkalte Erlövmester. Det samme verkstedet har også virket på Sjælland og andre danske øyer, hvor verkstedet er blitt oppkalt etter Brarup kirke på det nordvestlige Falster, som Brarupverkstedet.
Familien Brahe
Sandstensdøpefonten med et arkademønster er fra kirkens eldste tid. Gravkoret, som nå er et sakristi åpner seg ved korets sydside. Her ser man innmurt den fornemme gravstenen til Tycho Brahes foreldre, Otte Thygesen Brahe og hans kone Beate Clausdatter Bille, som også var det nærliggende Knudstrups byggherrer. På veggen overfor henger et epitafium for Knudstrups (nå Knudstorp) første svenske eier, admiral og friherre Cornelius Ankerstierna.
Et annet betydelig inventar henger ved den gamle sydinngangen til våpenhuset. Det er epitafiet over Otte Brahe og Beate Bille fra 1613. Her ses også parets barn, blant andre Tycho Brahe, Sophie Brahe, Axel Ottesen Brahe, Jørgen Ottesen Brahe og Steen Brahe til Knudstrup.
Ved oppgangen til nykirken på østveggen ses et epitafium over presten Sten Jacobsen, som fra 1663-1696 virket ved kirken i den vanskelige overgangen fra dansk til svensk styre. Bildet er datert 1704 og er et snekkerarbeide i akantusbarokk av Gustaf Kihlman.
Det meste av nykirken utfylles i dag av det store orgelet fra 1980. Orgelpulpituret er dog av typen rokokko fra midten av 1700-tallet. I de 13 feltene har en ukjent kunstner malt Jesus omgitt av to ganger seks apostler.
Huari (provins)
Huari er en provins i regionen Ancash i Peru. Den grenser til provinsene Antonio Raymondi, Pallasca og Asunción i nord, til regionen Huánuco i øst, til provinsen Bolognesi i sør og til provinsene Recuay, Huaraz og Carhuaz i vest. Provinsens UBIGEO er 0210 og hovedstaden er Huari.
Politisk inndeling
Provinsen er delt inn i 16 distrikter.
Amyia
Utbredelse
Arten er utbredt i den neotropiske økosonen.
Rachel Suissa
Michal Rachel Suissa (født 20. september 1957 i Marokko, oppvokst i Israel ) er førsteamanuensis i legemiddelkjemi ved Høgskolen i Oslo. Hun har sin doktorgrad (1989) fra Det hebraiske universitetet i Jerusalem.
Vicomagistri
Vicomagistri (fra latin) eller vici magister, var en tittel gitt til personer engasjert i et ettårig embete innenfor hvert enkelt nabolag – vicus – i Roma. Embetet hadde sin opprinnelse i republikken, ble reorganisert under keiser Augustus i år 7 f.Kr., og eksisterte utover i keisertiden til utpå 200-tallet e.Kr. Embetet var forbundet med ansvar lokalt i hvert enkelt nabolag i Roma, oppgavene tilknyttet embetet var flere og varierte, inkludert religiøse oppgaver. Embetet ble gitt til personer gjennom valg lokalt i nabolaget. Det var hvert år fire personer, som sammen delte på ansvaret i hvert nabolag. Dette utgjorde et solid nettverk i byen, og det skal dermed ha vært omtrent 1060 personer samtidig som holdt embetet, men det kan naturlig nok ha vært avvik.
Etter hvert var embetene kun besatt av frigitte slaver.
Utgangspunktet for reorganiseringen av vicomagistri-embetet
Keiser Augustus reorganisering av Romas syv opprinnelige distrikter rundt år 7 f.Kr., gikk ut på at han delte byen på nytt inn fjorten bydeler med til sammen 265 nabolag. Reorganiseringen var trolig knyttet til ønsket om en bedre organisering av byen med tanke på brannvern og bedre oppsyn med vanntilførselen. Men også spesielt for å unngå lokale opprør organisert i de mange kollegier, som hadde vært et gjentagende problem, særlig i seinrepublikken. Lederne i de ulike kollegiene, også kalt vicomagistri før år 7 f.Kr., hadde fungert mot sin hensikt ved at de hadde tatt rollen som lokale opprørsledere.
Fordelingen av ansvar lokalt i byen, til mange personer, minsket muligheten for et organisert opprør betraktelig. Det kan ha vært en av grunnene til at keiser Augustus ga frigitte slaver denne muligheten.
Vicomagistris arbeidsoppgaver
Vicomagistri hadde ansvar for kulten lares compitales, festivalen ludi compitales og tilbedelsen av keiserkulten Augustus' genius, Genius Augusti, dette fra Augustus' reorganisering. Dette foregikk ved veikryssaltrene, som var plassert i nabolagets knutepunkt, ofte ved en åpen plass eller et veikryss, compitum. Her sto et alter og flere larer, lares, som representerte keiseren. Ved utvalgte religiøse ritualer hadde vicomagistri lov til å bære en kappe som kaltes toga praetexta. Ved spesielle anledninger fikk de assistanse av to liktorer og av servi publici, det vil si offentlige slaver. Vicomagistri fungerte også som lokale brannmenn. Brannutbrudd kunne få store konsekvenser, spesielt inne den kaotiske og trange bebyggelsen i Roma. I tillegg hadde vicomagistri oppsyn med vann- og korntilførselen til nabolaget.
Kult
Kult var en viktig del av de religiøse oppgavene som vicomagistri hadde. Dyrking av larekult var opprinnelig noe folk gjorde privat hjemme. En husstand eller familie hadde egne larer, dette var familiens forfedre som voktet over familien og huset de bodde i. Laren var personifisert og utformet til en statue, se bilde. Laren fikk dermed en ny betydning da den ble en del av nabolagskulten i hvert nabolag. Det var ikke lenger bare forbeholdt den private sfære, men den ble trukket med ut i det offentlige rom, på gata. Keiserkult, betyr tilbedelse av keiserens ånd, genius. Også den såkalte keiserkulten ble representert med en liten statue, sammen med de andre larene, i nabolagets veikryss. Mange av disse larene ble gitt av keiseren selv, til nabolagene. Denne typen lare ble kalt, på grunn av at den ble gitt av keiseren selv, lares augusti. Augusti eller augustus var ikke navnet på keiseren, men en hederstittel. Derfor er denne typen lare blitt sett på med den funksjonen, at den var til for å tilbe keiser Augustus. Likevel er det ikke funnet noen bevis for at keiseren påla tilbedelse av sin egen genius. De første bevisene for offentlig keiserkult finner vi først under keiser Nero. Likevel tror man, selv om det ikke finnes noen konkrete bevis, at keiseren ble tilbedt gjennom nabolagskulten av vicomagistri-prestene. Dermed oppsto en kollektiv delvis offentlig tilbedelse av keiseren, helt ned på gateplan over hele byen. Det er nærliggende å tro at den kollektive tilbedelsen av keiserens genius, må ha vært til fordel for keiser Augustus. Dette fordi folk vendte seg mot han gjennom tilbedelse.
Den religiøse siden ved embetet, gjennom tilbedelsen av Augustus' genius, gjorde at vicomagistri indirekte fikk en relasjon med keiseren. Man tror at det å kunne på et vis identifisere seg med keiseren, ga dem prestisje. Kanskje var dette en av grunnene for at embetet ble ettertraktet av en del frigitte slaver, som ønsket å forbedre sitt omdømme og sin sosiale status. For hadde man embetet, hadde man også mulighet til også å forbedre sine barns status. Som for eksempel at sønnen kunne klatre på rangstigen i det politiske systemet og i det romerske samfunnet.
Det var vanlig at vicomagistri ga gaver til nabolaget for å oppnå anerkjennelse, dette kunne være alt fra altre eller en forbedring av noe i nabolaget som folk hadde nytte av.
Hvem ble vicomagistri?
Personene som tok på seg dette embetet etter Augustus' reorganisering i år 7 f.Kr., var stort sett frigitte slaver. Frigitte slaver var personer som tidligere hadde vært slaver, men som hadde fått friheten av sin tidligere eier. Frigitte slaver fikk i tillegg byborgerskap. Etter at slaven ble frigjort oppstod et patron- og klientforhold mellom den tidligere eieren og den tidligere slaven. Dette var et gjensidig avhengighetsforhold, og klienten sto i takknemlighetsgjeld til patronen, ettersom det å gi noen friheten var en svært sjenerøs handling.
At frigitte slaver ble engasjert i et embete tilknyttet keiseren var nytt, og hvorfor Augustus tillot dette er ikke helt klart. De frigitte slavene var en gruppe mennesker som befant seg lengst nede på den sosiale rangstigen blant de frie borgerne i Roma, og inngikk i det samfunnssjiktet som ble omtalt som proletarii – proletarer. Foruten frigitte slaver ble frifødte borgere som ikke eide eiendom regnet med blant Romas proletarii.
Det skal påpekes at det ikke var alle frigitte slaver som anså vicomagistri-embetet som ettertraktet; heller ikke var det en mulighet for alle, ettersom det krevde at man hadde nok av egne ressurser til å ha embetet. En del svært rike frigitte slaver ønsket trolig ikke embetet, siden det ble rangert langt ned på den sosiale rangstigen. I de første årene etter år 7 f.Kr. gikk også frifødte borgere inn i vicomagistri-embetet, men etter 3–4 år var det utelukkende besatt av frigitte slaver.
Buteoninae
Buteoninae (våker og allierte) er den største av underfamiliene i haukefamilien (Accipitridae) og består av 79 arter i 20 slekt, som videre inndeles i tre tribus. Artene har tilnærmet kosmopolitisk utbredelse, unntatt i Antarktika.
Taksonomi
Buteoninae oppsto trolig som gruppe for omkring 20 millioner år siden, og splittet videre til tre distinkte klader for cirka 15–18 millioner år siden. Disse kladene er representert som egne tribus i inndelingen under.
Inndeling
Inndelingen av haukefamilien følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017), med unntak av underfamilien Aquilinae. Den følger den nye revisjonen til Lerner et al. (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle.
Simone Hankin
Simone Hankin (født 28. februar 1973) er en australsk vannpolospiller.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor laget hennes tok gull.
Livstidssenator
En livstidssenator er en senator valgt eller utpekt på livstid. Ordningen har vært praktisert i flere land.
Italia
I Italia utnevnes en senatore a vita av presidenten «for fremragende patriotiske fortjenester innen det sosiale, vitenskapelige, kunstneriske eller litterære område». Tidligere presidenter er livstidssenatorer ex officio.
Den italienske forfatningen begrenser antallet livstidssenatorer, bortsett fra tidligere presidenter, til fem. De har samme rettigheter som valgte senatorer, inkludert retten til å stemme i senatet og til å bli valgt til president for senatet. Deres embedsperiode tar ikke slutt ved oppløsningen av senatet, og de kan sitte i et hvilket som helst valgt senat i hele sin livstid.
Alle italienske presidenter har foretatt minst én utnevnelse av en livstidssenator, bortsett fra Oscar Luigi Scalfaro. Luigi Einaudi utnevnte åtte senatorer.
Liste over Italias livstidssenatorer
Livstidssenatorer:
Tidligere livstidssenatorer:
Canada
Medlemmer av det kanadiske senatet ble frem til 1965 utnevnt på livstid. Senere utnevnte senatorer har måttet gå av ved fylte 75 år.