cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Åmli kirke
Kirken erstattet en kirke som brant palmesøndag i 1907 og er oppført etter samme tegninger. Den ble tegnet av Ludvig Karlsen i 1885, og byggmester i 1908–09 var Tellef Mosbergplassen. Det har vært kirke i Åmli siden middelalderen.
1595 Tanga
1595 Tanga er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 19. juni 1930 av Cyril V. Jackson og Harry Edwin Wood ved Union Observatory i Johannesburg.
MF «Hardingen» (1993)
MF «Hardingen» er en bilferge bygget i 1993. Fergen går i rutefart for Norled i sambandet Lyngseidet-Olderdalen.
Søsterferge til MF «Vikingen», MF «Svanøy» samt MF «Gökçeada I» og MF «Møysalen».
Skipet
MF «Hardingen» var byggnummer 46 ved Slipen mekaniske verksted i Sandnessjøen. Skroget ble bygd ved Kaarbøs mekaniske verksted i Harstad. Ved overlevering var tonnasjen 2 631 bruttotonn og 844 nettotonn. Hovedmaskinen er en åttesylindret totakts dieselmotor bygd av Wärtsilä-Wichmann AS på Rubbestadneset. Oppgitt ytelse er 3 261 hestekrefter.
Temperert lauvskog
Den tempererte (nemorale) lauvskogen er et av de store biomene på landjorda og ligger sør for den boreale barskogen. Den er ikke sammenhengende, men omfatter tre hovedområder i Øst-Asia, Europa og østlige Nord-Amerika. Disse områdene hører til de tettest befolkede områdene på jorda, og det meste av den tempererte lauvskogen er gått tapt til fordel for jordbruk, eller den er sterkt endra ved treslagskifte og intens skogsdrift. Den norske edellauvskogen er en nordlig utløper av den tempererte lauvskogen i Europa.
Klima og jordmonn
Klimaet varierer mye innafor biomet, men generelt er det rikelig med nedbør i vekstsesongen. Bladfellinga gir et tjukt strøsjikt og en rik fauna av nedbrytere. Nedbrytinga går likevel langsommere enn i den tropiske regnskogen, og det øvre jordlaget er humusrikt og et viktig lager for plantenæringsstoff. Jordsmonnet er brunjord.
Vegetasjon
Skogbildet domineres av store løvtrær som feller blada om høsten: eik, bøk, lønn, lind, hassel og kastanje. Pga. det tette kronetaket er ofte busksjiktet sparsomt, men der lysforholda tillater det, kan busksjiktet være godt utvikla. Artsrikdommen av trær og busker er størst i Øst-Asia, noe mindre i Nord-Amerika og minst i Europa.
Fauna
Karakteristiske arter er villsvin, hjort, rådyr og dåhjort. Ulv og bjørn har gått sterkt tilbake pga. jakt. Mindre rovpattedyr som rødrev og ulike mårdyr er fortsatt vanlige.
Standfuglfaunaen er mer artsrik enn i de nordlige barskogene, men flere av de store rovfuglene er kraftig redusert. Trekkfuglfaunaen er svært artsrik.
Det tjukke strøsjiktet huser et stort antall arter av insekter, tusenbein og meitemark.
Niels Griis Alstrup Dahl
Niels Griis Alstrup Dahl (født 14. mars 1778 i Kvinnherad, død 4. august 1852 i Eivindvik) var en norsk prest, opplysningsmann, politiker og stortingsrepresentant. Han var også den første ordføreren i Gulen kommune, daværende Evenvig prestegjeld. Dette vervet hadde han fra 1837 til 1848. I 1838 ble han også valgt til den første med et verv tilsvarende fylkesordfører i Sogn og Fjordane. Dahl ble cand.theol. i 1800, og var kapellan i Eivindvik prestegjeld fra 1804 og sokneprest fra 1807. Fra 1823 var han prost i Ytre Sogn prosti.
Opplysningsprest
Niels Griis Alstrup Dahl var en svært aktiv opplysningsprest og satte i gang flere prosjekter, ofte for egen lomme. I 1814 fikk han organisert vekselsbruk i hele prestegjeldet. Dette var lenge før vekselbruk ble vanlig i resten av landet. Han fikk bøndene til å variere hva de dyrket på de ulike jordene og teigene, og på den måten ble avlingene øket.
MS «Njord»
MS «Njord» er passasjerbåt av katamarantypen som går i rute i Hordaland og Sogn og Fjordane. «Njord» er bygg nummer 532 ved Oma Båtbyggeri og ble levert i mai 2012. Den trafikkerer blant annet strekningene mellom Bergen og Flåm, og Bergen og Selje. Båten har plass til 290 passasjerer og går vanligvis med en fart på 32 knop.
Niels Griis Alstrup Dahl
Opplysningsprest
Dahl fikk innført fastskole flere plasser i Gulen, og drev privatskole og bygde et skolehus for sine egne penger. Han fikk også bygd veier mellom flere bygder i kommunen.
For å motvirke alkoholisme kjøpte han de to skjenkesteder i kommunen i 1827 og 1840. Den ene gjestgiveren fikk i 1847 kjøpe stedet tilbake, mot at han forpliktet seg til bare å selge alkohol til folk som ikke kom fra kommunen.
I 1829 ble han medlem av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondheim. I deres tidsskrift publiserte han to artikler om Gulatinget: «Om beliggenheden af det gamle Gaulom» og «Hvor blev Gulathingsloven given og hvor haar Gulathing staaet?».
Prestegårdsarbeid
Dahl la ned et stort arbeid på prestegården i Eivindvik. Han gjennomførte dreneringsarbeid og prøvde ut nye plantesorter. I tillegg fikk han bygd et to kilometer langt steingjerde rundt markene. Dette gjerdet står fremdeles. I 1819 fikk han bygd den staslige prestegården i Eivindvik. Han bygget også «Herresalen» som var kommunehus i Gulen og nå blir brukt til bibliotek. Mot sjøen bygde han en kai som går under navnet «prestekaien» og videre en forseggjort trapp til kirken. Han bygde også et hus i 1814 i Fonnevik som skulle tjene som mal for bøndenes hus. I begynnelsen bodde han selv i huset. Dette ble senere den første faste skolen i ytre Sogn. Det er satt opp en minnestøtte over Niels Griis Alstrup Dahl i Eivindvik som er laget av Elisabeth Steen.
Stortingsmann
Dahl representerte Nordre Bergenhus Amt på stortinget høsten 1814 og var en av fem som stemte imot unionen med Sverige. Han var også stortingsrepresentant i 1827, 1828 og 1830.
Han ble i 1825 tildelt Medaljen for borgerdåd for sitt omfattende arbeid i Eivindvik prestegjeld. Han ble også hyllet av Henrik Wergeland i diktet «Eivindvig» etter at Wergeland hadde vært på besøk hos Dahl i prestegården i Gulen.
Øystein Meier Johannessen
Øystein Meier Johannessen (født 28. desember 1951) fra Hemnesberget i Hemnes kommune i Nordland er en norsk politiker og anarkist, og grunnlegger av Samfunnspartiet i 1985. I perioden 1983–1987 var Øystein Meier Johannessen innvalgt i Hemnes kommunestyre for Hemnes Folkepartis Fripolitiske liste, og i perioden 2003–2007 for Hemnes upolitiske liste. I 2018 meldte han overgang til Arbeiderpartiet. Året etterpå meldte han seg ut av partiet igjen, og var med på å danne Hemneslista 2019, som stilte til valg i Hemnes under kommunevalget 2019.
Aksjoner og medieoppmerksomhet
Johanessen har flere ganger gjort seg bemerket gjennom sine politiske aksjonsformer.
Fingert drap
5. september 1985, fire dager før Stortingsvalget 1985, arrangerte han og tre medhjelpere et fingert drap på Kirkeveien utenfor Majorstuen kirke i Oslo. Som en uskyldig fotgjenger, ble han tilsynelatende skutt ned på åpen gate, og slept inn i en bil som forsvant i rasende fart. Begrunnelsen var å skape blest om seg selv som partileder og sitt nystiftede parti. Ifølge Johannesen hadde Samfunnspartiet blitt avspist med 30 sekunders presentasjon i Valgrevyen på NRK. I januar 1987 ble han dømt til 45 dagers fengsel for dette, mens de øvrige medhjelperne fikk betingede fengselsstraffer fra 45 til 120 dager. Han ble senere benådet på grunn av lang soningskø og sakens alder.
Terra-skandalen
Våren 2007 advarte han i Hemnes kommunestyre mot investeringer i amerikanske kredittobligasjoner, etter at kommunen hadde tatt et initiativ til å flyttet sine investeringer over til verdipapirer utstedt av Citibank (et datterselskap av Citigroup), med mye større risiko. Hemnes kommune ble senere involvert i Terra-skandalen som følge av disse investeringene.
NRK-bomben
5. desember 2005 ble en varebil plassert utenfor NRKs kontorer på Marienlyst i Oslo. Bilen var påmalt en arabisk innskrift med hvite tegn på et sort banner, som i norsk oversettelse lydet: «Gud er stor! Hellig krig går videre helt til jødene er ute av Palestina. Av jord er du kommet og til jord skal du bli».
Bilen ble undersøkt av bombeeksperter. I forsetet var det en svart boks, som politiet fryktet kunne inneholde sprengstoff. Det viste seg å være en spøk. Neste dag sa Johannesen til Dagbladet: «Vi er et anarkistisk parti med fokus på Nord-Norge. Vi sympatiserer med palestinerne og mener Israel slipper for lett unna. Dessuten mener vi at små partier ikke får sjansen til å slippe til i valgkampen».
Fleinsopp
Høsten 2013 sto Johannessen fram i Rana Blad og bekreftet at det var han som var siktet for plukking av psykedelisk fleinsopp på Bjerka. Dette hadde han gjort for å sette fokus på det han mente var en tullete kategorisering av soppen som narkotika. Vinteren 2015 medførte dette at han ble satt nederst på partiets liste til Kommunevalget 2015 i Hemnes.
Etter at politiet våren 2020 fant flere psykedeliske narkotika hjemme hos Johannessen hevdet han i retten å tilhøre et trossamfunn, Norges Psykedeliske Tros- og Livssynssamfunn, som har slike rusmidler som en del av sin religionsutøvelse. I tingretten anerkjente domstolen dette, men kom til at statens rett til å gripe inn mot narkotikabruk var viktigere enn retten til fri religionsutøvelse. Meier ble dømt. Han anket dommen til lagmannsretten, der han hadde John Christian Elden som forsvarer. Lagmannsretten reduserte straffen, men opprettholdt dommen, som også ble forsøkt anket til Høyesterett uten suksess.
Prospero Fontana
Prospero Fontana (født 1512 i Bologna i Kirkestaten, død 1597) var en italiensk maler i senrenessansen. Han var far til Lavinia Fontana og lærer for Ludovico og Agostino Carracci.
Biografi
Fontana ble født i Bologna og studerte under Innocenzo da Imola. Senere jobbet han for Giorgio Vasari og Perin del Vaga. Han er en tidlig representant for Bolognaskolen. Lorenzo Sabbatini, Orazio Sammachini og Bartolomeo Passerotti var tre av hans viktigste kolleger.
Hans datter, Lavinia Fontana, var også en prominent maler. Hun malte mest konvensjonelle bilder med religiøst motiv.
Etter å ha arbeidet i Fontainebleau og i Genova vendte han tilbake til Bologna og startet en kunstskole, der han en kort periode var lærer for Ludovico og Agostino Carracci. Han har etterlatt seg en stor mengde arbeider i Bologna. Hans altertavle med motivet kongenes tilbedelse i kirken S. Maria delle Grazie anses å være hans største mesterverk. Det er ikke ulikt stilen Paolo Veronese hadde.
1597 Laugier
1597 Laugier er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 7. mars 1949 av Louis Boyer ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
DS «Hordaland»
DS «Hordaland» var et dampskip bygget i 1879 for Det Søndhordlandske Dampskibsselskab. Skipet kostet den gangen 80 000 kroner. Skipets første kaptein var Kaptein Simonsen. Skipet gikk senere i rutefart for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD).
Ronnie Van Zant
Bakgrunn, musikkinteresse
Van Zant vokste opp i Jacksonville og dannet bandet sommeren 1964 med skolekameratene Allen Collins (gitar), Gary Rossington (gitar), Larry Junstrom (bass), og Bob Burns (trommer). Navnet Lynyrd Skynyrd er inspirert av gymlæreren guttene hadde på skolen, Leonard Skinner, som mislikte ungdommer med langt hår.
Musiker
Bandet ble kjent i USA i 1973 da de ga ut sitt debutalbum, Pronounced Leh-Nerd Skin-Nerd, som inneholder den kjente sangen, «Free Bird» som han tilegnet den avdøde vennen Duane Allman fra The Allman Brothers Band.
Lynyrd Skynyrds største hit, selv om «Free Bird» var nær ved å selge like mye, er «Sweet Home Alabama» som var et svar til Neil Youngs «Alabama» og «Southern Man». Antakelsen om at Van Zant og Young var rivaler og motstandere er feil — de hadde den største respekt for hverandre, er ofte avbildet og opptrådte med t-skjorter av hverandre og opptrådte på hverandres konserter, ofte uanmeldt for publikum.
Den 20. oktober 1977 falt flyet som fraktet bandmedlemmene mellom konserter i Greenville i Sør-Carolina til Baton Rouge i Louisiana ned utenfor Gillsburg i Mississippi. Flyulykken drepte Van Zant og bandmedlemmene Steve Gaines og Cassie Gaines, samt road manager Dean Kilpatrick, piloten Walter McCreary og co-piloten William Gray. De andre bandmedlemmene overlevde, men alle var alvorlig skadet.
Van Zants yngre bror Johnny overtok som vokalist da bandet ble samlet igjen i 1987.
Van Zant ble gravlagt i Orange Park, Florida i 1977, men ble flyttet til et ukjent sted etter at hans og bandmedlemmet Steve Gaines gravsted ble utsatt for hærverk 29. juni 2000. Deres mausoleum er fortsatt åpent for publikum.
En park er oppkalt etter ham – The Ronnie Van Zant Memorial Park syd for Jacksonville, åpnet i 1996. Parken ble bygget med støtte fra Lynyrd Skynyrd-fans og Freebird Foundation. Parken er på 360 mål og inneholder blant annet tennis-, basket- og fotballbaner.
Van Zant var gift to ganger og etterlot seg to døtre.
Gjøvdal kirke
Gjøvdal kirke er en langkirke fra 1803 i Åmli kommune, Agder fylke.
Byggverket er i tømmer og har 200 plasser.
Det stod opprinnelig ei stavkirke på stedet, som var bygget på 1100-1200 tallet. Denne ble revet våren 1803 før den eksisterende kirken ble oppført.
1598 Paloque
1598 Paloque er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 11. februar 1950 av Louis Boyer ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
Pentaphylacaceae
se egen seksjon
Tidligere omfattet denne familien bare én art, Pentaphylax euryoides, men i APG III- og APG IV-systemene er en rekke arter flyttet hit fra tebuskfamilien (Theaceae) eller den nå utgåtte familien Ternstroemiaceae.
Delgrupper
De omtrent 350 artene fordeles på tre stammer og tolv slekter. Sladeniaceae er søstergruppen til Pentaphylacaceae og kan eventuelt inkluderes som en fjerde stamme, Sladenieae.
Udo Lindenberg
Udo Lindenberg (født 17.mai 1946 i Gronau (Westf.)) er en tysk rockemusiker og komponist.
Åfjord
1. januar 2020 ble Åfjord og Roan kommuner slått sammen til én kommune under navnet Åfjord.
Natur og geografi
Åfjord ligger ut mot kysten, og de ytre delene av kommunen er preget av fjorder med mellomliggende halvøyer, og øyer. Åfjorden, ca. 15 km lang, og Skråfjorden skjærer inn i landet mot nordøst, og innløpet av Åfjorden skiller Åfjord og Bjugn kommuner. Det meste av fjorden ligger i kommunen, som den har gitt navnet til. Sørjerfjorden og Dyderskardet markerer skillet mot Osen i nord. Ved kysten ligger de to store øyene Stokkøya og Linesøya, begge ca. 17 km², samt Lauvøya og en rekke mindre øyer og holmer.
Kommunen strekker seg ca. 30 km innover i landet, og landet er her preget av de tre store dalene Norddalen, Stordalen og Sørdalen, med omkringliggende fjell og heier. Åfjord har to større lakseelver: Norddalselva og Stordalselva. Det finnes også fisk i mer enn tusen vann og innsjøer, totalt er det 57 km² ferskvann i kommunen. De største innsjøene er Stordalsvatnet i Stordalen og Storvatnet i Sørdalen.
Geologi
Berggrunnen er hovedsakelig gneis, med striper av kambrosiluriske bergarter som følger Åfjorden og dalene Stordalen og Norddalen nordøst. Også lenger øst er det nordøstgående striper med kambrosiluriske bergarter som dels følger Sørdalen, samt en stripe med dioritt.
Verneområder
Følgende områder er vernet etter naturvernloven:
Kommuneblomst
I mai 2000 vedtok kommunestyret at bekkeblom skulle være Åfjords kommuneblomst. Kommunenavnet var sammensatt av to naturnavn å (elv) og fjord, og det ble da naturlig å velge en plante med tilknytning til vassdrag eller strand. I forbindelse med kommunesammenslåingen i 2019 skulle det velges kommuneblomst for den nye kommunen. I 2019 ble røsslyng valgt til kommuneblomst for nye Åfjord kommune.
Samfunn
Størstedelen av Åfjords befolkning bor i tettstedet Å og tettbebyggelsen Revsnes, disse har dannet seg ved trafikk-knutepunktene for henholdsvis vei- og sjøtrafikk. Bebodde øyer er Stokkøya, Linesøya og Lauvøya, andre grender er Amunddal, Sørdalen, Stordalen, Stoksund, Momyr, Roan og Bessaker.
Åfjord videregående skole tilbyr utdanning i allmenne, økonomiske og administrative fag, elektrofag, byggfag, tømrerfag, betongfag, hotell- og næringsmiddelfag, helse- og sosialfag, barne- og ungdomsarbeiderfag. Næringslivet i kommunen har gitt bidrag til å etablere egen linje for utdanning som anleggsmaskinfører.
Politikk
Se også utfyllende artikler: Kommunestyrevalg i Åfjord og Liste over ordførere i Åfjord
==== Kommunestyrevalget 2019 ====
Veinett
Åfjord er knyttet til det norske veinettet gjennom fylkesvei 715 som forbinder kommunen med Trondheim og med Namdalseid. Fylkesvei 723 forbinder kommunesentret med Stoksund. Fylkesvei 6330 går mellom Mørreaunet og Verran og forbinder beboelsen i Sørdalen med kommunesenteret, fylkesvei 6326 mellom Mørre og Kroken, fylkesvei 6328 mellom Årnes og Stjern med sideveier til Ugedal og Rømma, fylkesvei 6324 mellom Vassnes og Langstrand, fylkesvei 6336 mellom Eide og Rånes, fylkesvei 6334 mellom Humstad og Dragseid, fylkesvei 6332 mellom Morkamoen og Ratvika og videre til Tårnes og Grøttingen, fylkesvei 6318 mellom Revsnes og Harbakk, på Stokkøya fylkesvei 6320 mellom Stokkneset og Speilbakkan på Linesøya, og på Linesøya også fylkesvei 6322 mellom Moen og Tørrvika.
Kollektivtrafikk
Det er bussforbindelse til Trondheim to ganger daglig og til Osen én gang daglig. Nærmeste større lufthavn er Trondheim lufthavn, Værnes, dessuten er det direkte fly mellom Ørland lufthavn og Oslo lufthavn daglig unntatt lørdag. Nærmeste jernbanestasjon er Trondheim sentralstasjon.
Frønes bru
Frønes bru er en gang- og sykkelbru i Åfjord som åpnet i 2022. Ifølge Veier24 er dette verdens første bru der brudekket er produsert ved hjelp av robotsveising.
Næringsliv
Åfjords næringsliv er preget av flere store entreprenørbedrifter, med mange oppdrag utenfor kommunen. Andre næringer er landbruk, skogbruk, fiskeri og tjenester (inkl. transport).
Tidligere var bygging av Åfjordsbåten et viktig håndverk, ved siden av annen snekkervirksomhet. På begynnelsen av 1900-tallet ble det bygd bortimot 1 000 båter i året.
Tusenårssted
Dragseid med Norges største samling av gravhauger og bautasteiner fra folkevandringstiden, 400–600 e.Kr., er Åfjords tusenårssted. Stedet har informasjonstavle om gravfeltet, åfjordsbåten og klippfiskarbeidet.
Lødingsaksla
Lødingsaksla (også skrevet Lødingaksla) er et fjell like vest for tettstedet Lødingen i Nordland. Det har flere topper og høyeste punkt ligger 569 meter over havet. I området ligger Hyttevatnet (292 moh.) og det mindre Øygårdsvatnet.
I 1947 inntraff Kvitbjørn-ulykken i dette området.
Roridulaceae
Se teksten
Roridulaceae er en familie i kurvplante-kladen (Asteridae) tilhørende ordenen Ericales. Den har én slekt – Roridula – og 2-4 arter av kjøttetende planter som tiltrekker seg insekter. Artene vokser i den sørligste kystsonen av Sør-Afrika, med tilhørende fjellsider langs sørkysten av landet.
Arten Roridula dentata vokser i innlandet, gjerne i noe høyereliggende områder av Sør-Afrika, og blir inntil 150 cm høy. Den har smale og tynne blader som produserer en klebrig substans som tiltrekker insekter. Den ble navngitt av Carl von Linné i 1764.
Arten Roridula gorgonias er også en proto-kjøttetende plante i Sør-Afrika. Den er atskillig lavere enn R. dentata, og har tettere bladstilling med flere, tynne og klebrige blad. Den ble oppdaget av Jules Émile Planchon i 1848.
Auburn (bilmerke)
Auburn var et amerikansk bilmerke mellom 1900 og 1937. Merket ble produsert av selskapet Eckhart Carriage Company, som ble stiftet i 1875 av Charles Eckhart (1841–1915) i Auburn, Indiana. Eckharts sønner, Frank og Morris, begynte å eksperimentere med bilproduksjon. I 1909 kjøpte de to andre lokale bilprodusenter, og flyttet inn i en større fabrikk. Bilproduksjonen var relativt vellykket, frem til materialmangel under 1. verdenskrig tvang brødrene til å legge ned fabrikken.
I 1919 solgte Eckhart-brødrene bilfabrikken til en gruppe investorer fra Chicago, ledet av Ralph Austin Bard. De nye eierne omstrukturerte selskapet, men klarte ikke å skape den profitten de hadde håpet på. I 1924 henvendte de seg til Errett Lobban Cord (1894–1974), en vellykket bilselger, med et tilbud om å drive selskapet. Cord ville i stedet ta over hele selskapet i et oppkjøp, og eierne aksepterte tilbudet.
Cord ansatte nyskapende designere som Alan Leamy og Gordon Buehrig, og bygget biler som ble kjente for både sine avanserte løsninger og sitt radikale utseende.
Utseende og kvalitet veide ikke opp for det faktum at Cords biler var for dyre for markedet under den amerikanske depresjonen, og til slutt måtte Cord gi fra seg kontrollen over bilselskapene. I 1937 var det slutt på produksjonen av Auburn, Cord og Duesenberg.
Selskapets hovedkvarter i Auburn huser nå museet Auburn-Cord-Duesenberg Museum.
Auburn hadde også en fabrikk i Connersville, Indiana.
Ecilda Paullier
Ecilda Paullier er en by i San José-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har om lag 2 351 innbyggere.
Semska-Stødi naturreservat
Semska-Stødi naturreservat ligger i Saltdal kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter høyfjellsplatået på Saltfjellet mellom Semska i nord og Stødi i sør, øst for europavei 6 og jernbanen over fjellet. Området har et areal på ca. 13 000 dekar, og det ble vernet i 1976. Området er vernet for å ta vare på et verdifullt våtmarksområde som levested for tilhørende dyre- og planteliv og et særegnet landskap av glasiale løsmasseavsetninger, og å bevare dette området i sin naturgitte tilstand.
Ecilda Paullier
Historie
Ecilda Paullier eller Santa Ecilda ble grunnlagt i 18. mai 1883.
Befolkning
Ecilda Paullier har 2 351 innbyggere (beregning 2004)
Kilde:
Transport
Ruta 1 forbinder Ecilda Paullier med Montevideo (øst) og Colonia del Sacramento (vest).
Ruta 11 forbinder Ecilda Paullier med Ciudad del Plata, Canelones og Atlántida (øst).
Pentaphylax euryoides
Pentaphylax euryoides er en planteart i familien Pentaphylacaceae. Den er den eneste arten i sin slekt.
Den er en eviggrønn busk eller tre som blir 4–10 m høy. Bladene er 5–9 cm lange, 2–5 cm brede, læraktige, glatte, lysegrønne under og mørkegrønne på oversiden. Bladstilken er 1–1,5 cm lang, og bladranden er hel eller litt bølgete. Blomsterstandene sitter i bladhjørnene. Blomstene er tvekjønnede, femtallige og undersittende. Frukten er en kapsel med 5 kammer, og i hvert kammer er det 2 rødbrune frø.
Pentaphylax euryoides vokser i eviggrønn løvskog 600–2000 moh. Den er utbredt i Kina (sørlige Fujian, Guangdong, Guangxi, Guizhou, Hainan, sørlige Hunan, sørlige Jiangxi, Yunnan), Indonesia (nordlige Sumatra), Malaysia og Vietnam.
Tetrameristaceae
se egen seksjon
Tetrameristaceae er en plantefamilie i lyngordenen (Ericales).
Den består av to ganske ulike grupper. Den ene gruppen omfatter bare én art, Pelliciera rhizophorae, som er en mangrove som vokser i Mellom-Amerika og nordlige Sør-Amerika langs kystene både mot Det karibiske hav og Stillehavet. Den andre gruppen omfatter to slekter med trær og busker. Tetramerista har tre arter i Sørøst-Asia og Pentamerista har én art i Guyanahøylandet i Sør-Amerika.
Delgrupper
De fem artene i familien fordeles på to underfamilier og tre slekter. Av og til skilles Pelliciera ut i en egen familie, Pellicieraceae.
Nikolaj Sjvernik
Nikolaj Mikhailovitsj Sjvernik (russisk: Николай Михайлович Шверник; født i St. Petersburg, død 24. desember 1970 i Moskva) var en sovjetrussisk politiker. Han var sovjetisk statsoverhode som formann for Det øverste sovjets presidium fra 19. mars 1946 til 15. mars 1953 og russisk statsoverhode som formann for presidiet til Den russiske føderative sovjetrepublikks øverste sovjet fra 4. mars 1944 til 25. juni 1946. Den virkelige makten lå likevel hos Josef Stalin som generalsekretær av kommunistpartiet.
Sjvernik sluttet seg til bolsjevikene i 1905. I 1924 ble han folkekommissær i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk og i 1925 medlem av medlem av partiets sentralkomite. I 1927 ble han degradert og sendt til Uralfjellene som leder av den lokale partiorganisasjonen.
William Holman Hunt
William Holman Hunt (født 2. april 1827 i City of London, død 7. september 1910 i London) var en britisk kunstmaler og en av grunnleggerne av Det prerafaelittiske broderskap.
Nikolaj Sjvernik
Stalin anså ham som en lojal støtte for hurtig industrialisering og hentet ham tilbake til Moskva i 1929 som formann av Metallindustriens fagforening. Han ble medlem av kommunistpartiets organisatoriske byrå (Orgburo) og sekretariat. Han var også førstesekretær av Sovjetunionens sentrale råd for fagforeninger fra juli 1930 til mars 1944.
William Holman Hunt
Pre-rafaelittene
Etter å ha kommet inn på Det kongelige kunstakademi etter først å ha blitt forsmådd gjorde Hunt opprør mot institusjonens grunnlegger, Joshua Reynolds. Etter å ha møtte en meningsfelle i poeten og kunstmaleren Dante Gabriel Rossetti dannet han Det pre-rafaelittiske broderskap sammen med en rekke andre samtidskunstnere.
Nikolaj Sjvernik
Under andre verdenskrig var Sjvernik ansvarlig for å flytte sovjetiske industri øst for Uralfjellene, i tilfelle et angrep fra den tyske Wehrmacht. I 1946 ble han formann i Det øverste sovjets presidium. Han ble medlem av Politbyrået i 1952, men ble degradert i 1953.
William Holman Hunt
Pre-rafaelittene
Pre-rafaelittene søkte å revitaliserte kunsten ved å legge vekt på å observere detaljer i naturen i lys av en kvasireligiøs hengivenhet til sannheten. Denne religiøse tilnærmingen var påvirket av de åndelige kvaliteter til middelalderens kunst i motsetningen til den påståtte rasjonalismen til renessansekunsten som kunstgruppen mente kom etter den italienske maleren Rafael, derav navnet på gruppen.
Nikolaj Sjvernik
Etter Stalins død ble hans stilling som president erstattet av Kliment Vorosjilov den 15. mars 1953. Han vendte tilbake til sitt arbeid som formann for Sovjetunionens sentrale råd for fagforeninger. Etter sitt arbeide i Pospelov-kommisjonen, som var grunnlaget for Nikita Khrusjtsjovs «hemmelige tale» der han fordømte stalinismen, ble han av Khrusjtsjov i 1956 anbefalt som formann av Partikontroll-komitéen. Senere ble han leder av rehabiliteringsprosessen etter ofrene for Stalins utrenskninger (Sjvernik-kommisjonen). I 1957 ble Sjvernik igjen fullt medlem av Det øverste sovjets presidium inntil sin avgang i 1966.
Cornelis Floris de Vriendt
Cornelis Floris (Cornelis Floris de Vriendt) (født 1513 el. 1514 i Antwerpen, død 20. oktober 1575 samme sted ) var en nederlandsk arkitekt og billedhugger under renessansen.
William Holman Hunt
Den religiøse maler
Hunts første verker ble ikke priset av kritikerne i kunstpressen som mente at bilde var både «stygge» som «klossete». Han fikk derimot tidlig en oppmerksomhet for sine meget naturalistiske scener fra moderne landlige og urbane liv, som det symboltunge «The Hireling Shepherd» (Den innleide gjeter) og «The Awakening Conscience» (Den oppvåknende samvittighet), men det var for sine religiøse malerier som han ble berømt for. Det første var «The Light of the World» (Verdens lys) gikk på turne i Storbritannia og USA og er nå i kapellet i Keble College i Oxford. En senere kopi finnes i St Paul's Cathedral.
Etter å ha reist til Midtøsten og til Det hellige land på søken etter nøyaktige topografiske og etnografiske detaljer for framtidige religiøse motiver malte Hunt det underlige «The Scapegoat» (Syndebukken), «The Finding of the Saviour in the Temple» (Frelseren blir funnet i tempelet) og «The Shadow of Death» (Dødens skygge) som alle hadde landskaper fra regionen. Hunt malte også mange bilder basert på lyrikk, blant annet «Isabella» og «The Lady of Shalott» (Fruen fra Shalott).
Cornelis Floris de Vriendt
Floris var aktiv i Antwerpen, hvor han også var medlem av Sint-Lucasgildet. Han var innehaver av et billedhuggerverksted hvor det ble sendt ut praktmonumenter utført i marmor og sort kalksten til store deler av Nord-Europa. Han leverte flere gravmonumenter til Danmark, blant annet gravmonumentet over Christian III til Roskilde domkirke og over Frederik I i Schleswig domkirke. I Danmark fikk stilen stor utbredelse og ble kalt Florisstil.
Han spilte en viktig rolle i forbindelse med oppføringen av Antwerpen rådhus.
Floris var bror av maleren Frans Floris.
William Holman Hunt
Mangefasetterte symboler
Alle disse bildene ble rost for deres store detaljrikdom, deres markerte og livlige farger og deres utpenslete symbolrikdom. Disse trekkene var påvirket av John Ruskins og Thomas Carlyles skrifter som mente at verden i seg selv skulle ble lest som et system av visuelle tegn. For Hunt var det kunstnerens plikt å avsløre forbindelsen mellom tegn og fakta.
Syndebukken var det første betydelige maleri som Hunt gjorde i Det hellige land. Han fikk idéen da han studerte Talmud. Talmud gav ham bakgrunnen for maleriets opprinnelse i jødiske ritualer. Motivet er hentet fra Tredje Moseboks (16,21 f.) beretning om syndebukken som en gang i året må påta seg syndene til Israels barn. Bukken blir jaget ut i ørkenen: «Og Aron skal legge begge sine hender på den levende bukks hode og bekjenne over den alle Israels barns misgjerninger og alle deres overtredelser som de har forsyndet seg med; han skal legge dem på bukkens hode og sende den ut i ørkenen med en mann som står rede dertil.» Hunt visste fra jødisk tradisjon at bukken ble ført ut i ørkenen for å dø. Hornene var tradisjonelt bekledd med et stykke purpurrødt ullremse over hodet. Ble båndet hvitt, hadde Gud mottatt forsoningen. Bukken ble enten drept eller drevet ut i ødemarken, og bar således symbolsk med seg alle syndene fra menigheten. Ifølge kristen tradisjon er syndebukken et symbol for Kristus, og Hunt understreket symbolikken ved en inskripsjon på rammen i sitt håp om at dette skulle få reflekterende jøder til å innse at Jesus Kristus var den sanne Messias.
På den jødiske forsoningshøytiden ble en geit drevet fra tempelet med et stykke purpurrødt ullremse over hodet og ble enten drept eller drevet ut i ødemarken, og bar således symbolsk med seg alle syndene fra menigheten. Syndebukken ses som et symbolsk tegn på Jesus.
Av alle pre-refaelittene var Hunt den som forble mest trofast til deres opprinnelige idealer gjennom hele sin karriere. Han måtte til slutt oppgi malekunsten på grunn av svekket syn og han ikke lenger kunne opprettholde det kvalitetsnivå som han ønsket. Hans siste betydelige verk, «The Lady of Shalott» ble fullført ved hjelp av assistenten Edward Robert Hughes.
Ekteskap
Hunt giftet seg to ganger. Etter et mislykket forhold til sin modell Annie Miller giftet han seg med Fanny Waugh som senere poserte for bildet «Isabella». Da hun døde i barsel i Italia skulpturerte han hennes gravstein på den engelske kirkegården i Fiesole i den italienske regionen Toscana. Hustruen har gravstedet ved siden av Elizabeth Barrett Browning.
Som skribent
Hunts selvbiografi Pre-Raphaelitism and the Pre-Raphaelite Brotherhood ble skrevet for å korrigere annen litteratur om brorskapets opprinnelse som han mente ikke anerkjente hans eget bidrag og betydning i godt nok mon. Mange av hans senere skrifter var forsøk på å kontrollere fortolkningene av hans verker.
I 1905 ble han æret med ordenen Order of Merit av kong Edvard VII. Mot slutten av livet levde han i Sonning-on-Thames.
Litterære referanser
Hunts maleri «The Hireling Shepherd» spiller en betydelig om enn gåtefull rolle i Brian Aldiss’ såkalte antiroman Report on Probability A (Rapport om mulighet A) fra 1968. Andre malerier og tegninger opptrer også i Aldiss' novelle The Secret of Holman Hunt and the Crude Death Rate (Holman Hunts hemmelighet og Den forferdelige dødsfrekvensen) fra 1975. Hunts maleri «The Awakening Conscience» er også implisitt referert til i Michel Fabers roman The Crimson Petal and the White (2002) og meget tilstedeværende i Evelyn Waughs roman Brideshead Revisited (Gjensyn med Brideshead) (1945).
Valtteri Bottas
Valtteri Viktor Bottas (født 28. august 1989 i Nastola, Finland) er en finsk racerfører som kjører Formel 1 for Alfa Romeo. Bottas kjørte Formel 1 for Mercedes fra 2017 til 2021. Han debuterte i Formel 1 for Williams Racing i 2013, og var han teamfører for Williams i tre år, fra til.
Karriere
Etter å ha konkurrert i forskjellige Formel Renault-mesterskap i 2007 og 2008 gikk han i 2009 til Formel 3 Euroseries, hvor han kjørte for det regjerende mesterlaget ART Grand Prix. Bottas kom på tredjeplass i mesterskapet, og hadde to ganger første startposisjon i løpet av sesongen. I juni 2009 vant han Formel 3 Masters, og da han i juni 2010 vant samme løpet igjen ble han den første til å vinne Masters to ganger.
I ble Bottas engasjert som testfører for Formel 1-laget Williams, og han ble senere også testfører for -sesongen. I 2011 kjørte han også i GP3-mesterskapet, fortsatt for ART-teamet. Etter en vanskelig start på sesongen tok han en seier i hver av de fire siste løpshelgene, og sikret seg førsteplassen i mesterskapet ved å vinne det nest siste løpet foran lagkameraten James Calado.
Fullstendige Formel 1-resultater
Noter til tabellene: † - Føreren brøt løpet, men ble klassifisert ettersom han hadde fullført over 90% av løpsdistansen. P - pole position. R - raskeste runde. * - Sesongen pågår.
Vilma
Vilma og Wilma er kvinnenavn dannet som kortformer av Wilhelmina, Wilhelmine, Vilhelmina og Vilhelmine som er feminine former av mannsnavnet Wilhelm/Vilhelm (med kortformene Willy/Villy). Dette navnet er dannet av gammelhøytyske willo, «vilje, ønske», og helm, «hjelm, beskyttelse».
Vilma har tsjekkisk navnedag 7. januar, estlandsk, svensk og finsk navnedag 26. mai, slovakisk navnedag 29. mai, latvisk navnedag 31. august og ungarsk navnedag 5. desember.
«Wilma Flintstone» i Familien Flint er en internasjonalt kjent (fiktiv) figur med navnet, og bidro til å gjøre det mer kjent i USA i 1960-årene.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Wilma Wilma ウィルマ Wilma Wilma
Autocar
Autocar Company var en amerikansk bilprodusent. Selskapet ble stiftet under navnet Pittsburgh Motor Vehicle Company, men endret navn til Autocar Company i 1899. I 1907 valgte selskapet å satse på produksjon av nyttekjøretøyer, og Autocar-merket brukes fortsatt på lastebiler.
Briskebyen
Briskebyen er en bydel i Gjøvik, øverst i Storgata. Briskebyen var en arbeiderbydel som ble bebygd med enkle trehus i åra før 1865. De fleste av disse husa ble revet mellom 1960 og 1970. De ble erstatta med høyblokker og sykehjemmet Haugtun. Stedsnavnet er trulig ei oppkalling etter Briskeby i Oslo, som opprinnelig også var en arbeiderbydel.
Autocar
Selskapets første modell (i 1900) var en kjededrevet modell med en énsylindret motor. Rundt 27 av disse ble produsert.
I 1904 lanserte selskapet en ny modell med fire passasjerplasser, som kostet 1 700 amerikanske dollar. Bilen var utstyrt med en horisontalt montert boksermotor med to sylindre, montert foran i bilen, og hadde en ytelse på 11 hk (8,2 kW). Dette var en uvanlig motortype på den tiden, da de fleste benyttet seg av rekkemotorer. Bilen hadde en tretrinns girkasse, og veide 760 kilo.
I 1905 produserte selskapet modellen Type XII, som kostet 2 250 amerikanske dollar, og modellen Type X, som kostet 1 000 dollar. Type XI ble tatt ut av produksjon i 1904.
Type X var en suksess, og i 1905–1906 produserte selskapet 1 000 eksemplarer. I 1907 produserte selskapet også 500 eksemplarer av modellen Type XV.
Fra 1907 fokuserte selskapet på nyttekjøretøyer, og produksjonen av disse overgikk etter kort tid bilproduksjonen. De siste passasjerbilene ble produsert i 1912, mens selskapet fortsatte med lastebilproduksjon frem til 1953 da det ble kjøpt opp av White Motor Company. White ble senere tatt over av Volvo i 1980, og Autocar ble solgt videre til Grand Vehicle Works Holdings i 2001, som bruker merkenavnet på sine lastebiler.
1600 Vyssotsky
1600 Vyssotsky er en asteroide i det indre av hovedbeltet. Den ble oppdaget 22. oktober 1947 av Carl Alvar Wirtanen ved Lick Observatory på Mount Hamilton i California.
Meland Golfklubb
Meland Golfklubb er en 18 hulls golfbane som ligger ved Fløksand på Holsnøy i Meland kommune i Hordaland. Banen regnes for å være svært vanskelig og har en av Europas høyeste slope-verdier. I bladet Golfposten ble Meland kåret til Norges beste bane i 2007.
Ekspresident Bill Clinton besøkte banen i 2007. Han kalte den en av verdens vakreste, og den vanskeligste han har spilt på.
Tovdal kirke
Tovdal kirke er en langkirke fra 1820 i Åmli kommune, Agder fylke. Kirken ble formelt innviet først i 1827.
Byggverket er i tømmer og har 105 plasser.
Astrid Dahlsveen
Astrid Dahlsveen (født 11. oktober 1929 i Strinda, død 26. april 2012) var en norsk billedhugger, bosatt i Ørland. Hennes formspråk var naturalistisk med lettere forenklinger.
Dahlsveen var elev hos Oscar Lynum i gymnastiden, gikk deretter på Kunstskolen i Trondheim 1948-49 med Kristofer Leirdal som lærer, og på Kunstakademiet 1949-50 hos Per Palle Storm, og på Vrije Akademie voor Beeldende Kunsten i Haag 1958. Separatutstillinger i Trondhjems Kunstforening 1977 og 2008, på Kunstnernes Hus 1978, Kunstnerringen i Oslo 1985, Kunstnerforbundet 1987, Lillehammer kunstmuseum 1982, Nord-Trøndelag fylkesgalleri 1992, og flere ganger ved Austråttborgen og i Ørland/Bjugn.
Hun har skrevet artikler om Hannah og Hans Ryggen, og om Ove Bjelkes inspirasjonskilder for Austråttborgen.
Offentlige arbeider
Hennes offentlige arbeider omfattet blant annet
Rombeporfyr
Rombeporfyr er en porfyrisk, magmatisk bergart og forekomster er bare kjent i Oslofeltet, Sverige, Russland, Øst-Afrika og Antarktis. Rombeporfyr ble funnet første gang på Tjuvholmen i 1806. Den er en blanding av dagbergart og gangbergart, den klassifiseres oftest blant sistnevnte.
I Oslofeltet forekommer rombeporfyr i tre større områder: Krokskogen, nordre Vestfold, vestre Bærum ved Kolsåstoppen og antagelig Harestua. Den er også finne på Gjelleråsen sør for Skredderudtjern. Bergarten er også tydelig i Ekebergskrenten i grunnfjellet sørover fra Valhallveien i og forbi Gjersjøen. Krokskogen er det klassiske rombeporfyrområdet med beskrivelser av en betydelig serie lavastrømmer. Vestfold har det største arealet og den mest komplekse lagserien, med en tykkelse på mer enn 3500 m. Der fins også et stort antall typer av denne bergarten. I Piper-traktene, øst for Harestua på Hadeland, er det muligens forekomster av rombeporfyr.
Egenskaper
Rombeporfyr-lavaene består av lyse, ofte rombe-formete krystaller av feltspat som er omgitt av en finkornet, oftest mørkerød grunnmasse. Feltspat-krystallene har trolig vokst mens magmaet fremdeles var nede i magmakammeret dypt under overflaten, grunnmassen bråstørknet i det magmaet rant ut på overflaten som en lavastrøm. Lavastrømmen ble fóret fra store vulkansprekker. Slike lavastrømsprekker finnes i dag som såkalte ganger. De største gangene er over 100 km lange.
Det er påfallende at hver av lavastrøm-gruppene (kalt RP1, RP2 osv.) har feltspatkrystaller med karakteristisk form, størrelse og tetthet. Det tyder på at hver av strømgruppene kommer fra ulike magmakamre nede i dypet.
Rombeporfyren ble dannet av lava for 290–280 millioner år siden. Bergarten finnes kun fem andre steder i verden utenfor Oslofeltet: nordlige Bohuslän, Kolahalvøya, Egypt, Kilimanjaro i Tanzania, og på Mount Erebus ved Rosshavet på Sydpolen. Alle andre steder har den blitt fraktet til med isen, f.eks om lag 300 kilometer avgårde sørover til Hellevika på Langenes i Kristiansand kommune i Agder.
Se også
Porphyry (geology)
Stig-Werner Moe
Stig-Werner Moe (født 28. mai 1967 i Sarpsborg Oppvokst på Lillehammer) er en norsk skuespiller. Han er utdannet ved Statens teaterhøgskole, Romerike folkehøgskole og Teaterverkstedet.
Han har medvirket i en rekke oppsetninger ved Oslo Nye Teater, Centralteatret, Riksteatret, Teater Ibsen, Den Nationale Scene, Teater Innlandet og Hedmarkteater.
Moe driver produksjonsselskapet Mot Normalt AS sammen med Rolf Martin Angeltvedt. Han har drevet egen teaterskole for barn i Oslo (Barnas Teater, Sarah Salami), ved siden av å være frilansskuespiller i film, tv, revy og teater.
Jehovas vitner
Jehovas vitner er et trossamfunn med omtrent 8,6 millioner aktive medlemmer. Trossamfunnet er ledet av Jehovas vitners styrende råd, som er en gruppe eldste i Warwick i New York som etablerer og reviderer trossamfunnets læresetninger.
Jehovas vitner beskrives innen religionsvitenskap som et millenaristisk, kristent trossamfunn med antitrinitaristiske oppfatninger til forskjell fra andre kristne trosretninger. Deres lære er basert på deres forståelse av Bibelen, og de foretrekker å bruke Ny verden-oversettelsen av De hellige skrifter. De mener at ødeleggelsen av dagens verdenssystem, ofte omtalt som «den nåværende tingenes ordning», i form av Guds inngripen i Harmageddon, er nært forestående. De tror videre at de overlevende etter Harmageddon-krigen vil få oppleve innføringen av Guds rike, et himmelsk styresett som Jehovas vitner anser som den eneste virkelige løsning på menneskehetens problemer.
Trossamfunnet oppsto i USA gjennom Bibelstudentene, som ble grunnlagt sent i 1870-årene av Charles Taze Russell. Det gjennomgikk betydelige organisasjonsmessige og læremessige endringer under Joseph Franklin Rutherford som etterfulgte Russell som president i 1917. Trossamfunnet er registrert og organisert gjennom Zion's Watch Tower Tract Society (Selskapet Vakttårnet), som ble etablert i 1881. Navnet Jehovas vitner ble antatt i 1931 for å klart skille dem ut fra andre bibelstudiegrupper.
Jehovas vitner er kjent for forkynnelse fra dør til dør, distribusjon av litteratur som Vakttårnet og Våkn opp! samt at de nekter militærtjeneste og å ta imot blodtransfusjoner. De betrakter bruk av gudsnavnet Jehova som essensielt i sin tilbedelse og avviser treenighetslæren, læren om en udødelig sjel og læren om et brennende helvete, som de betrakter som ubibelske læresetninger. De feirer ikke jul, påske, fødselsdager eller andre høytider og feiringer som de betrakter som av hedensk opphav og uforenlig med kristen lære.
Det at trossamfunnet er militærnektere og nekter å hilse nasjonale flagg har brakt dem i konflikt med enkelte styresmakter. Som en følge av dette har Jehovas vitner blitt forfulgt, og deres aktiviteter forbudt, i enkelte land. Det at Jehovas vitner over tid har utfordret nasjonale restriksjoner på sitt arbeid, har hatt innflytelse på lovgivning relatert til borgerrettigheter i en rekke land.
Begynnelsen (1870–1916)
Fra 1876 av hevdet Russell at «Hedningenes tider» ville ende i oktober 1914, et tidspunkt hvor verdenssamfunnet ville bli erstattet av den fullstendige opprettelsen av Guds rike på jorden.
I 1876 møtte Russell Nelson H. Barbour, og senere det året utgav de sammen boken Three Worlds, and the Harvest of This World, som kombinerer læren om gjenopprettelse med tidsprofetier. Gjennom boken fremmet de det syn at Guds handlemåte i forhold til mennesker ble håndtert i æraer, hvor hver æra ble avsluttet med en «innhøsting», at Kristi usynlige gjenkomst fant sted i 1874, innledningen av «evangeliets innhøstningstid», og at 1914 ville markere slutten på en 2,520 år lang periode kjent som «Hedningenes tider».
Tidlig i 1878 gikk de sammen om utgivelsen av et religiøst tidsskrift, Herald of the Morning. Juni 1879 skilte de lag på grunn av læremessige uenigheter og avsluttet samarbeidet. Russell publiserte fra juli 1879 tidsskriftet Zion's Watch Tower and Herald of Christ's Presence (Sions Vakttårn og Forkynner av Kristi nærvær), og presenterte bladets formål; å vise at verden var inne i «de siste dager», og at en ny tidsalder for jordisk og himmelsk gjenopprettelse under Jesu Kristi usynlige styre var nært forestående.
Fra 1879 samlet tilhengere av Vakttårnet seg i selvstendige menigheter for å studere bibelen emnevis. Det ble dannet tretti menigheter, og i løpet av 1879 og 1880 besøkte Russell hver av dem for å demonstrere det mønster for møter som han anbefalte. Etter hvert som det ble dannet nye menigheter, forble hver og en av menighetene selvstendige administrative enheter, som under en kongregasjonalistisk form for styring.
Den 16. februar 1881 ble Zion's Watch Tower Tract Society etablert med William Henry Conley som president og med Russel som sekretær (secretary-treasurer) Den 15. desember 1884 ble selskapet formelt registrert (inkorporert) som en ideell organisasjon med formål å distribuere traktater og bibler, og fra dette tidspunktet overtok Russel som president.
I 1900 hadde Russell organisert tusenvis av deltids- og heltidskolportører, og han utnevnte misjonærer for utenlandsoppdrag, samt etablerte avdelingskontor. I løpet av 1910-årene hadde organisasjonen nesten hundre «pilegrimer», eller omreisende predikanter. Russell iverksatte også en betydelig, global trykkerivirksomhet, og han ble i løpet av 1912 den mest distribuerte religiøse forfatteren i Amerika.
I 1909 ble hovedkontoret flyttet til Brooklyn i New York City, i en sammenslåing av trykkerifasiliteter, Selskapet Vakttårnets kontorer, samt et møtelokale. På dette tidspunktet hadde bevegelsen blitt internasjonal. Selv om dens tilhørere i flere tiår frem til denne perioden ble omtalt som bibelstudenter, gikk de ikke under noe offisielt navn. Russell besvarte et spørsmål angående navnet på bevegelsen, med at «vi skiller oss ikke ut fra andre kristne ved å anta et spesielt eller særegent navn. Vi er tilfreds med benevnelsen, 'kristne', som de første hellige var kjent ved.»
I 2016 flyttet hovedkontoret til Warwick i New York County og byggene i Brooklyn ble solgt.
Blant økenavnene var «russellitter», «millennister» og «Vakttårn-folkene». Mangelen på navn gjorde også gruppen lettere å forveksle med andre ny-religiøse bevegelser, og det ble etter hvert mer innlysende at organisasjonen trengte et navn som kunne skille dem ut fra disse. Russell introduserte navnet Den Internasjonale Bibelstudieforening (International Bible Students' Association, IBSA) i 1910, et navn bevegelsen skulle komme til å bruke frem til 1931. Russell døde 31. oktober 1916, på hjemtur fra en av sine foredragsreiser.
Reorganisering (1917–1942)
Den 6. januar 1917 ble Selskapet Vakttårnets juridiske rådgiver, Joseph Franklin Rutherford, valgt som neste president. Valget var omdiskutert, og situasjonen tilspisset seg sommeren 1917, da Den fuldbyrdede Hemmelighed (The Finished Mystery), det sjuende bindet i Studier i skriften, ble utgitt. Boken, som var skrevet av to bibelstudenter, men til dels var basert på Russells egne notater, var godkjent for utgivelse av Rutherford og hans to nærmeste medarbeidere, visepresident Pierson og sekretær-kasserer Van Ambourgh, men det øvrige styret var ikke informert om utgivelsen. Fire styremedlemmer som var i opposisjon til Rutherford, ble, samme dag som frigivelsen av boken, avsatt gjennom en juridisk finesse av Rutherford, og fire nye ble satt inn. Boken fremmet kraftig kritikk av den katolske kirke og de protestantiske kirkesamfunn, og også kristnes deltakelse i «den store krigen».