cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hillerød
Hillerød er vennskapsby med Horten i Norge.
Gruve 3
Gruve 3 var en gruve i Longyearbyen på Svalbard som var i drift i perioden fra 1969 til 1996. Den ligger i den nordre fjellsiden av Platåberget over Svalbard lufthavn. Den ligger bare litt vest for der hvor «Trøndergruva» lå fra 1903.
Hillerød
Navnet
Navnet Hillerød er dannet av et gammelt mannsnavn, Hildis, og endelsen -rød (= rydning). Hillerød var stedet der Hildis ryddet en boplass.
Gruve 3
Arbeidet med kartlegging av kullforekomstene ble påstartet i 1928. PÅ denne tiden var det gruvedrift inne i Longyeardalen, med Gruve 2 på østsiden og Gruve 1 på vestsiden av dalen.
I Gruve 2 ble de geologiske forhold stadig vanskelige og driften ble innstilt i 1938. Selskapet måtte gjøre noe for å øke gruveproduksjonen og besluttet å gjenoppta driften av Gruve 1. Innslagspunktet ble flyttet lenger inn i dalen og produksjonen, i det som ble omtalt som Gruve 1B, kom i gang i midten av oktober 1939. Samtidig ble den nye gruvebyen Sverdrupbyen anlagt like ved innslagspunktet.
Hillerød
Historie
I steinalderen bestod landskapet i Hillerøds søndre utkant av små tørre hauger og fuktige myrdrag, et dødislandskap med et lite vann som nå er grodd over og blitt myr. Før Hillerøds nye sykehus ble reist, ble det i 2013 foretatt utgravninger og avdekket boplasser fra yngre steinalder og jernalder med hus, groper, søppelfyllinger og torvegraver. Det ble også gjort offerfunn fra begge periodene. Utgravningene fant det nordsjællandske mønsteret der folk bosatte seg på de tørre småhaugene. Trestammer fungerte som klopper over myrdragene, mens brolagte stier lettet ferdselen. Et menneskeoffer kom for dagen, en ung mann drept for 5.500 år siden med et spydkast og et økseslag i bakhodet, et ritual som gjenkjennes fra andre myrlik. Den kjemiske sammensetningen i Sjællands myrer er så forskjellig fra mange av myrene i Jylland at alle den dødes bløtdeler er forsvunnet. Tilbake er likevel et svært velbevart skjelettmateriale. Fra jernalderen er der funnet 20 hus i Salpetermosen og flere brønner.
Gruve 3
Gruve 1B ble utsatt for en gruvebrann 29. oktober 1948 og i midten av desember kunne produksjonen gjenopptas i gruva. Driften i Gruve 1 ble etter hvert preget av stadig vanskeligere geologiske forhold og fra 1950 og frem til 1958 ble det bare drevet oppfaringsarbeid. I 1958 ble Gruve 1 nedlagt,, og det ble mer aktuelt å igangsette gruvedrift med innslag på den motsatte siden av Platåberget, og dette ble grunnlaget for Gruve 3.
Hillerød
Historie
Før Christian 4.s tid lå landsbyen Ilskjøb her. Ved et makeskifte i 1560 kom Ilskjøb og Hillerødsholm i Frederik 2.s eie, og kanskje var det da Frederiksborg slott ble oppført at landsbyen ble omdøpt til Hillerød. En skole som ble stiftet av Frederik 2. i 1568, ble i 1585 flyttet til Sorø kloster, «da man fornam, at Omgang med Hof-Betjentene gjorde Stedet mindre bekvem til Studeringer».
Gruve 3
Oppfaringen av Gruve 3 startet i 1969. Produksjonen startet opp våren 1971 og i driftsåret 1976-77 stod Gruve 3 for halvparten av Store Norske Spitsbergen Kulkompanis kullproduksjon. Gruva går tvers igjennom Platåberget fra nord og kommer ut på sørsida i Bjørndalen, hvor det er en tipp - som i likhet med hovedgruva har vernestatus.
I 1984 var det en brann i Gruve 3's daganlegg hvor en mann mistet livet. I november 1996 var gruva utdrevet og driften ble innstilt. Gruve 3 er en av to gruver i Longyearbyen hvor det tidvis arrangereres guidede turer. Det eksisterer (2013) planer om å opprette gruvemuseum i Gruve 3.
Genbank
De østlige deler av Gruve 3 er tatt i bruk som lager for en samling frø i Svalbard globale frøhvelv, etablert i regi av Nordisk Genbank. Det er lagret over 10 000 forskjellige frøprøver fra mer enn 2 000 sorter, av 300 arter.
Sathya Sai Baba
Sathya Sai Baba, opprinnelig Sathya Narayana Raju (født 23. november 1926 eller muligens samme dato 1927–1929 nær byen Puttaparthi i Andhra Pradesh i India, død 24. april 2011 i Puttaparthi) var en indisk guru med internasjonal virksomhet. Sathya Sai Organisasjonen har over 1200 sentre fordelt på over 126 land. Det har vist seg vanskelig å fastslå antall tilhengere, estimater varierer fra til et sted mellom 6 og 100 millioner.
Da Baba var i tenårene erklærte han at han var en reinkarnasjon av guruen Shirdi Sai Baba, hvorpå han tok hans navn. Videre sa han seg å være en reinkarnasjon (avatar) av de hinduiske gudene Shiva og Shakti med allnærvær og allmakt.
Ivar Welle
Ivar Welle (født 19. april 1875 i Oslo, død 15. juli 1957 i Oslo) var en norsk luthersk prest, forfatter og kirkehistoriker.
Sathya Sai Baba
Babas lære er en form av synkretistisk hinduisme med streng morallære. Han anså at alle verdensreligioner leder til Gud og kjernen i hans lære var basert på at mennesket gjennom å praktisere uselvisk kjærlighet og selvoppofrelse kan befri seg fra syklusen av fødsel og død (karma).
Ivar Welle
Biografi
Hans far, Johannes, var fra Ørsta og hadde jobb som lærer på Møllergata skole i Oslo. Sønnen ble oppkalt etter sambygdingen Ivar Aasen, som var fadder. Han ble student i 1891 og cand.theol. i 1897. Hans prestetjeneste omfattet stillinger som personellkapellan i Torvastad fra 1897 til 1899 da han ble sjømannsprest i Glasgow. I 1903 kom han til Hålogaland som stiftskapellan, i 1906 ble han personlig kapellan i Strømsø før han i 1908 reiste til Buenos Aires som sjømannsprest igjen. Mens han var der, ble han den første prest til å besøke Grytviken på Sør-Georgia. I 1914 ble han sokneprest i Hvaler, her var han i fem år før han ble sekretær i Oslo Indremisjon i 1919. Etter fem år der ble han i 1924 sokneprest i Petrus menighet i Oslo og i 1934 ble han sokneprest i Østre Aker menighet. I 1932 var han medlem av den departementale komiteen som forberedte loven om bispedømmeråd.
Sathya Sai Baba
Sathya Sai Baba satte i gang en rekke humanitære hjelpeprosjekter, helse- og utdannelsestiltak over hele India. Blant de mest kjente hører Sri Sathya Sai Super Speciality Hospital og Godavari Vannprosjekt.
Ivar Welle
Biografi
Ved siden av sin prestegjerning var Ivar Welle en produktiv forfatter. For det meste skrev han oppbyggelige skrifter, blant annet andaktsbøker, men han skrev også romaner og historiebøker. Fra 1933 til 1935 var han redaktør av Luthersk Kirketidende. Han oversatte også flere bøker og noen salmer, blant andre Adeste fideles, som fikk norsk åpningslinje Kom alle kristne og fikk plass i Sangboken Syng for Herren. Men da den skulle inn i Norsk Salmebok, brukte man en oversettelse av Per Lønning: Å kom nå med lovsang.
Sathya Sai Baba
Sai Baba ble begravet 27. april 2011. Mens kremering er det vanligste blant hinduer, ble Sai Baba begravet, slik tradisjonen er for hellige menn. Den karismatiske guruen var en av Indias mest innflytelsesrike åndelige ledere og hadde tilhengere over hele verden. Sai Baba ble begravet under podiet der han hadde holdt mange av sine foredrag i hovedsalen i sin ashram i Puttaparthi i det sørlige India. Mange tusen tilhengere var tilstede under begravelsen
Ivar Welle
Biografi
Ivar Welles vei på Hellerud i Oslo er oppkalt etter ham.
Sathya Sai Baba
Sathya Sai Baba har blitt anklaget for å stå bak bedrageri og seksuelt misbruk, men disse påstandene er ikke blitt bevist rettslig og anklagene har konsekvent blitt avvist både av Sathya Sai Organisasjonen og Sathya Sai Baba selv. Blant dem som har forsvart Sai Baba mot disse anklagene er Indias tidligere statsminister Atal Bihari Vajpayee. Mange har vært skeptiske til hans påstander om å inneha overnaturlige evner, blant annet basert på videoopptak som hevdes å avsløre at det er illusjonistiske triks.
Allround-VM på skøyter 2013
Allround-VM på skøyter 2013, det 71. for kvinner og det 107. for menn, ble avholdt 15.-17. februar 2013 i Vikingskipet i Hamar, Norge.
ISU-delegerte og funksjonærer
I tillegg til disse var det andre også andre funksjonærer og andre ansvarlige for arrangementet.
Mosjtsjnyj
Mosjtsjnyj (russ.: Мощный, finsk: Lavansaari, eldre svensk: Lövskär) er en liten russisk øy i Finskebukten. Øya ligger øst for Hogland og vest for Seskar. Navnet Mosjtsjnyj ble tildelt etter 1945.
thumb|200px|left|Lavansaari kirke før vinterkrigen. Før vinterkrigen var Lavansaari en finsk utøy. Lavansaari var egen kommune under Viborgs län. Til kommunen hørte også den mindre øya Peninsaari som ligger 6 km øst-nordøst for Lavansaari. Kommunen hadde et areal på 13,4 km², og folketallet var i 1939.
Lavansaari ble evakuert på timers varsel den 10. oktober 1939 før vinterkrigens utbrudd, og har siden vinterkrigen vært i russisk besittelse.
Josia Thugwane
Josia Thugwane (født 22. april 1971 i Bethal) er en sørafrikansk maratonløper, og landets første sorte OL-vinner.
Den første maratonseieren kom under det sørafrikanske mesterskapet i 1993. I 1995 vant han Honolulu Marathon.
Under OL 1996 gikk han til topps i maratonløpet, bare tre sekunder foran Lee Bong-Ju fra Sør-Korea og åtte sekunder foran Erick Wainaina fra Kenya.
Thugwane ble i 2011 tildelt Ikhamanga-ordenen i sølv for sine olympiske meritter og idrettsinnsats.
Minde
Minde er et nærings- og boligområde i Årstad bydel i Bergen kommune, som ligger mellom Solheim og Fridalen i nord og grensen mot bydelene Fana og Fyllingsdalen i sør. I øst ligger Slettebakken, Fantoft og Tveitevannet, i vest byfjellet Løvstakken.
Området var en del av Fana kommune frem til kommunesammenslåingen i 1972, med unntak av grunnkretsen Minde som hørte til gamle Årstad kommune som ble innlemmet i Bergen i 1915.
Minde hører til Storetveit sogn under Fana prosti i Den norske kirke. Sognekirken Storetveit kirke ligger på grensen til nabostrøket Storetveit i sør. På Minde ligger Kristianborgvannet, tidligere Minde stasjon, Minde skole, samt godsterminaler og omfattende bolig- og næringsområder. Tine meieri holdt til her før det flyttet til Espehaugen ved Flesland, mens Martens bakeri, tegnet av Leif Grung, ble overtatt av NRK Hordaland inntil også NRK Hordaland flyttet og solgte bygget til boligformål. En av Bybanens holdeplasser Wergeland ligger på Minde.
Minde var opprinnelig utmark under gården Nyhaugen som ble eid av Gerhard Krohn. Hans gårdsbestyrer, Even Evensen, dyrket opp området, som først ble kalt Evensens Minde, senere bare Minde, eldre stavemåte av «minne». Slik var Evensens Minde «minnet om Evensen». Krohnsminde i Bergen er til minne om Danckert Krohn, som i sin tid eide et stort område fra Strømmen til grensen mot Fana, der grensesteinen fremdeles står ved tidligere Fanahallen kino.
Sylvelin Vatle
Sylvelin Vatle (født 4. september 1957 i Arna, oppvokst på Osterøy) er en norsk forfatter. Vatle er utdannet som og har arbeidet som sosionom. Hun debuterte litterært i 1991 med Alle kjenner vel presten? som ble tildelt Tarjei Vesaas' debutantpris.
Alois Kratzer
Alois Kratzer (født 27. mai 1907 i Rottach-Egern) var en tysk skihopper som representerte SC Rottach-Egern. Han ble nummer 19 i OL i St. Moritz i 1928. Han deltok i VM i 1929, 1931, 1933 og 1938, og ble henholdsvis nummer 4 i Zakopane i 1929, 10 i Oberhof i 1931, 10 i Innsbruck i 1933 og 41 i Lahtis i 1938.
Primo Levi
Primo Levi (født 31. juli 1919 i Torino i Italia, død 11. april 1987 samme sted) var en italiensk kjemiker og forfatter. Han skrev to romaner og flere samlinger av noveller, essay og dikt, men er mest kjent for Se questo è un uomo (Hvis dette er et menneske) fra 1947, der han skriver om sitt år som fange i konsentrasjonsleiren Auschwitz.
Tidlige år
Raselovene gjorde det også vanskelig å finne en jobb etterpå, men i desember samme år ble han under falskt navn ansatt ved en asbestmine i San Vittore for å utvinne nikkel fra gråberg. Siden jobbet han en kort periode for et sveitsisk firma i Milano, som fordi det var sveitsisk ikke var omfattet av raselovene. I 1943 ble 24 år gamle Levi med i den lokale motstandsgruppen Giustizia e Libertà, tilknyttet Partito d'Azione, men ble raskt arrestert og sendt til Carpi-Fossoli-leiren ved Modena. Da leiren ble overtatt av tyskerne i februar 1944, ble Levi og 650 andre jøder satt på et tog til Auschwitz III (Monowitz-Buna).
Auschwitz
Oppholdet i Auschwitz som «Häftling 174.517» er skildret i Se questo è un uomo (Hvis dette er et menneske), utgitt allerede i 1947. Levi har beskrevet «trangen til å la “de andre” få vite» som «et umiddelbart og absolutt behov, påtrengende nok til å kunne sammenlignes med ethvert annet primærbehov». Boken er et brutalt vitnesbyrd om det daglige livet i leiren, om hvordan fangene ble brutt ned og fratatt sin verdighet og menneskelighet, og også om de spesielle sosiale og økonomiske strukturene som oppstod i samspillet mellom fangene i leiren der matrasjoner ble en slags valuta, og der alt handlet om å overleve til neste dag. Boken er skrevet i et usentimentalt språk, og Levi lar bildene og historiene tale for seg selv. Samtidig gjør han seg mange filosofisk-psykologiske betraktninger, og interessant er det at Levi tross alt bestemmer seg for å beholde sin tro på mennesket:
Levi husket hva en av vaktene i Auschwitz uttalte: «Selv om noen skulle overleve, ville ingen tro ham. Det vil kanskje være mistanke, diskusjoner, forskning utført av historikere, men ikke noe vil være sikkert fordi vi vil ødelegge bevisene sammen med dere.»
Etter Auschwitz
Levi ble befridd da Den røde armé ankom leirene i januar 1945, men han nådde ikke hjem til Torino før i oktober. Den strabasiøse hjemreisen er beskrevet i La tregua (Våpenstillstanden), som viser vanskelighetene krigsfanger og andre hjemløse møtte i tiden rett etter at krigen var avsluttet.
Tilbake i Italia tok Levi igjen jobb som kjemiker, samtidig som han begynte å skrive på fritiden. Han giftet seg med Lucia Morpurgo i 1948 og de fikk datteren Lisa, og senere sønnen Renzo. Etter 26 år på malingfabrikken SIVA trappet han i 1974 ned arbeidet der for å bruke mer tid på skrivingen. Året etter kom Il sistema periodico («Det periodiske system», på norsk i 2019) en samling hovedsakelig selvbiografiske noveller, der hver novelle på en eller annen måte er knyttet til et grunnstoff. Britiske Royal Institution har beskrevet den som den beste naturvitenskapsboken noengang skrevet.
Levi led av depresjon, noe som trolig ikke bare skyldtes oppholdet i Auschwitz, men også andre faktorer, som det kompliserte forholdet til den dominerende og kalde moren. Levi var stort sett svært lukket rundt sitt indre liv, og begynte først å skrive om det i Il doppio legame (Dobbeltbindingen), som aldri ble ferdig. Da Levi døde i 1987 etter et fall fra tredje etasje ble det tolket som selvmord, men det er ingen klare bevis for dette, og enkelte ting kan tyde på at det heller dreide seg om en ulykke. Levi hadde for eksempel lagt planer for fremtiden, og dagen før han døde klaget han til legen sin over svimmelhet.
Holstebro
Holstebro er en innlandsby, stasjonsby og tidligere kjøpstad i det nordlige Vestjylland i Danmark. Den ligger i Holstebro kommune, Region Midtjylland, og har 34,711 (2013) innbyggere. Den er administrasjonssenter i kommunen.
Bybildet i Holstebro er preget av en rekke moderne skulpturer.
Historie
Byen har oppstått som et vadested over Storåen. Senere er stedet blitt et brosted – herav kanskje navnet. Byen nevnes ved navn første gang i et brev fra 1274. Eldste kjente privilegiebrev er fra 1552, men de eldste kjøpstadrettigheter kjennes ikke, da det var ni branner mellom 1552 og 1734 og dokumentene gikk tapt sammen med nesten alle gamle bygninger.
Geografi og samfunn
Holstebro ligger 14 km syd for Struer. Elven Storå renner gjennom byen.
Byen har en rekke utdannelsesinstitusjoner, både gymnas, barnehageseminarium, sykepleieskole, skole for fysio- og ergoterapeuter, økonomskole, spesialarbeiderskole, høiskole, handelsskole, metallskole, teknisk skole, landbruksskole, sportscollege samt Idrætscenter Vest med 16 fotballbaner.
I tilknytning til byen ligger også Holstebro golfbane. De lokale sportsklubbene heter Holstebro Boldklub og Tvis KFUM (Håndballklubb). Det finnes også en lokal roklubb.
Kulturliv
Den ombygde Holstebro-hallen fra 1966 inngår i dag i Musikteatret, Holstebro Kongres- og Kultur Center (innviet i 1991), og benyttes blant annet til teaterforestillinger, konserter, utstillinger og messer.
Byen har et rikt kulturliv. Institusjoner som holder til i Holstebro er blant annet Byens utemiljø er smykket av flere moderne kunstverker, bl.a. Giacomettis figur Kvinde på kjerre foran byens gamle rådhus, samt Frithioff Johansens permanente laserskulptur Kaos tempel på TV/MIDT-VESTs sendemast.
Nørrelandskirken, tegnet av arkitektene Inger og Johannes Exner og innviet i 1969, er utsmykket med flere lystrær som preger kirkerommet. Trærne er laget av sølvsmeden Bent Exner.
Coral Buttsworth
Coral McInnes Buttsworth (født 1900 i Taree, New South Wales, død 20. desember 1985 i Hazelbrook, NSW) var en kvinnelig tennisspiller fra Australia.
Buttsworth vant tre finaler i Grand Slam-turneringen Australske mesterskapet, i 1931 vant hun singlefinalen og 1932 vant hun både single- og doubletittelen.
Blot
Blot (av norrønt blót) var en rituell norrøn offerfest til ære for de norrøne gudene. Til blotet hørte som regel ofring av mat og rituell slakting av dyr, men også mat og drikke. Blodet fra offerdyret ble stenket på deltagerne og på vegger og inventar i blothuset som ble kalt «hov», «horg» eller «ve». Ved gildet ble kjøttet kokt til det felles blotgildet, og det ble drukket «minne» til guder og forfedre. Blot kunne også holdes utendørs i hellige lunder, slik som Barrelunden der Skirnismål beskriver at Frøy og Gerd møttes.
De viktigste blotene
I skriftlige kilder fra tidlig middelalder er det dokumentert fire store blot (høytider), som delte året inn i fire kvartaler. Fra vintersolverv til vårjevndøgn til sommersolverv til høstjevndøgn. Det er altså 28 dager (fire syvdagersuker) etter hver av disse merkedagene, som hver ble markert med et stort blot; fire uker etter vintersolverv kom midtvinterblot, fire uker etter vårjevndøgn kom sommermål, fire uker etter sommersolverv kom midtsommerblot og fire uker etter høstjevndøgn kom vinternettene. Høytidene var altså nært knyttet opp mot solen og bestemte månefaser, og var således bevegelige.
Ulike ofringer beskrives i Egils saga, Flateyjarbók og Ágrip, men Snorre er mest utførlig. I Ynglingesaga forteller han: «Mot vinteren skulde de blote for godt år, midtvinters for grøde. Det tredje blot skulle være om sommeren, det var seiersblot.» I Ynglingatal forteller han om kongene Olav Tretelgja og Domalde som selv ble ofret da det fremgikk at de ikke var lykkemenn, slik konger ble forventet å være.
Thietmar av Merseburg skriver i det 11. århundre at juleblotet i Lejre på Sjælland (ofte omtalt som «Lejreblotet») holdes hvert niende år i januar. Der ble det ofret 99 mennesker og 99 hester, og dessuten hunder og haner, til gudene. Mest berømt er trolig vølseblotet, som beskrives i Olav den helliges saga og gjennom Adam av Bremens nedskrivninger om det store niårsblotet i Gamla Uppsala omkring år 1076, som også beskriver menneskeofring. Det fantes også mindre regionale blotkulter og fruktbarhetsriter. Diseblot ble holdt for kvinnelige sagnvesener som åsynjer, valkyrjer og norner. Alveblot var knyttet til forfedredyrkelse og nevnes i Austrfararvisur i Olavssagaene.
Den svenske religionshistorikeren Andreas Nordberg viser at det bundne måneåret i vikingtiden var knyttet til en syklus med en varighet på åtte år. Forklaringen er at åtte solverv nesten går opp med 99 måneverv, og at en bestemt månefase på det nærmeste sammenfaller med en bestemt dato i solåret hvert åttende år. Nordberg mener at de store blotene i Lejre og i Gamla Uppsala, som skriftlige kilder hevder ble holdt hvert niende år, i realiteten refererer til åtteårs-syklusen, idet Nordberg mener kildene legger middelalderens (og Adam av Bremens) «inkluderende» tellemåte til grunn når de beskriver de åtte årene som «hvert niende».
I kristen tid forbød Gulatingsloven bloting: «Vi skal ikke blote til hedensk gud eller til hauger eller horger. Men om noen blir kjent skyldig i det, da har han forbrutt hver penning av sitt gods. Han skal gå til skrifte og bøte til Kristus. Men om han ikke vil, da skal han fare ut av vår konges land. men om noen blir kjent skyldig i å legge opp hauger eller bygger hus og kaller det horg, eller reiser opp stang og kaller den nidstang, da skal han bøte tre merker for det til biskopen og gå til skrifte og bøte til Kristus. Men om han ikke vil, da skal han fare ut av vår konges land.»
Olav Jakobsen
Denne stillingen hadde han til sin død.
Karriere:
Kadett,07.09.1923
Kadettsersjant,23.01.1924
Løytnant, 02.07.1924
Kaptein,11.05.1927
Adjutant,19.06.1935
Major, 09.01.1942
Seniormajor, 07.01.1949
Oberstløytnant, 23.06.1956
Oberst, 07.07.1961
Ordre:
Felt:
30.11.1922: Steinkjær korps, praksis
06.04.1923: Trondheim korps, assistent
03.06.1923: Vikersund korps, assistent
30.07.1923: Drammen korps, assistent
24.12.1924: Bodø korps, assistent
04.07.1924: Lillehammer korps, assistent
04.12.1925: Tønsberg korps, assistent
01.07.1926: Fredrikstad korps, assistent
07.07.1927: Oslo 3. korps, assistent
28.09.1927: Holmestrand korps, korpsleder
01.08.1929: Sandnessjøen korps, korpsleder
31.07.1930: Mandal korps, korpsleder
23.07.1931: Hammerfest korps, korpsleder
21.07.1932: Lillehammer korps, korpsleder
Ledelse/administrasjon:
23.01.1924: Krigsskolen, kadettsersjant
26.09.1932: Krigsskolen, mannlig avdelingssjef
10.12.1935: Sekretær til territoriallederen
18.10.1938: Østre divisjon, divisjonsungdomssekretær
06.08.1945: Ass. nasjonal ungdomssekr.
10.04.1946: Nasjonal ungdomssekretær
25.08.1950: Sentraldivisjonen, divisjonssjef
12.08.1955: Feltsekretær
17.08.1961: Sjefsekretær
Gift 16.09.1931 med kaptein Hjørdis Thoresen. 2. gang 07.11.1964 med oberst Hilda Arvesen
Barn: Ruth født 16.03.1933 (Bjartveit), Kjell Olav født 03.07.1936 og Stein Harald født 11.07.1939.
Olav Jakobsen har skrevet fire bøker, «Det Brenner», «Jeg gir deg alt», «Ungdom fram for Kristus» og «Våren og livet» og 6 sanger som står i en av Frelsesarmeens sangbøker: «FA's sangbok», «Ungdomssangboka» og «Under frelsesfanen».
Hollis Conway
Hollis Conway (født 8. januar 1967 i Chicago) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver som konkurrerte i høydehopp.
Hollis ble sølvmedaljør under OL 1988 i Seoul med et hopp på 2,36 bak Gennadij Avdejenko‎ (2,38) og foran bronsemedaljørene Patrik Sjöberg og Rudolf Povarnizyn begge 2,36. Tre år senere under VM 1991 kom han på tredjeplass med høyden 2,36 bak landsmannen Charles Austin (2,38) og kubanen Javier Sotomayor (2,36). Under OL 1992 i Barcelona tok han bronse med et hopp på 2,34 samme høyde som gullmedaljevinner Javier Sotomayor og toer Patrik Sjöberg. Conways personbeste er 2,40.
Isielva
Isielva har et rett elveløp med jevnt fall ned til nedre del, der den kommer over i ei tidligere elveslette på Vøyenenga. Elva får tilsig fra Stovibekken som er lagt i rør i nedre del. Nedbørfeltet er preget av jordbruksområder med noe løvskog. I nedre del er det i dag industriområder, og elveløpet er der endret til et relativt rett elveløp i det noen meandere er blitt borte. Langs Isielva går E16.
Olav Kristian Nygaard
Olav Kristian Gunnarson Dovland (tidl. Nygaard) (født 1. august 1967) er en norsk matematiker. Nygaard arbeider innen funksjonalanalyse, med spesialfelt geometri i Banachrom. Han disputerte 25. september 2001 for dr.scient.-graden ved Universitetet i Bergen med avhandlingen Approximation, Boundedness, Surjectivity. Disputasen ble avholdt i Kristiansand ettersom Nygaard hadde utført arbeidet ved Høgskolen i Agder under veiledning av professor dr. philos. Åsvald Lima. Nygaard er fra Vegusdal og gikk på Hornnes vidaregåande skule. Han ble cand.scient. i anvendt matematikk ved Universitetet i Bergen i 1991. Nygaard ble ansatt som høgskolelektor ved Kristiansand lærerhøgskole i 1993, professor ved Universitetet i Agder siden 2010.
Vertigo (film)
Vertigo er en amerikansk psykologisk thriller og mysteriefilm fra 1958 regissert av Alfred Hitchcock. Filmen handler om en pensjonert politietterforsker som tar et privat oppdrag fra en mann som ønsker at han skal følge etter hans kone. Kona skal ha oppført seg forunderlig den siste tiden og ektemannen mener hun er besatt av sjelen til hennes avdøde oldemor som begikk selvmord da hun var på hennes alder. Underveis oppdager etterforskeren at det er flere sider ved saken som er merkelig. Hovedrollene spilles av James Stewart og Kim Novak, mens sentrale biroller spilles av Barbara Bel Geddes, Tom Helmore og Henry Jones. Manus er basert på Boileau-Narcejacs roman D'entre les morts (1954).
Handling
Filmen er lagt til San Fransisco og handler om den pensjonert politietterforske John «Scottie» Ferguson som sliter med å overkomme følelser av svimmelhet etter en traumatisk opplevelse i tjeneste.
En dag blir han kontaktet av en privat investor som ønsker at han skal spionere på hans kone Madeleine. Madeleine er blitt besatt av sjelen til sin avdøde tippoldemor, og kan komme til å begå selvmord fordi hun nå er like gammel som det tippoldemoren var da hun tok sitt eget liv. Scotties oppdrag blir å fotfølge Madeleine, finne ut av mysteriet og stanse galskapen som tilsynelatende har tatt bolig i henne. Flere underlige ting skjer og etterhvert begynner han å mistenke at noen driver et dobbeltspill.
Om filmen
Vertigo mottok blandede tilbakemeldinger ved premieren, men har høstet betydelig bedre kritikk i ettertid.
Filmen ble nominert til en Oscar i kategoriene beste scenografi og beste lyd.
Edmund Joensens første regjering
Edmund Joensens første regjering var Færøyenes regjering fra 10. september 1994 til 11. juni 1996. Regjeringen var utgått av Sambandsflokkurin, Javnaðarflokkurin, Verkamannafylkingin og Sjálvstýrisflokkurin med Edmund Joensen fra Sambandsflokkurin som regjeringssjef. Regjeringen mistet sitt parlamentariske grunnlag idet Javnaðarflokkurin brøt ut i 1996. Den fikk sin fortsettelse i en regjeringsdannelse med Fólkaflokkurin.
Herbert Schmidt
Herbert Schmidt (født 28. januar 1914, død 18. september 2002) var en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Schmidt vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på den tyske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Italia. De andre roerne på laget var Alfred Rieck, Helmut Radach, Hans Kuschke, Gerd Völs, Werner Loeckle, Heinz Kaufmann, Hans-Joachim Hannemann og Wilhelm Mahlow var styrmann.
Juristforeningen
Juristforeningen kan vise til:
Bluebird
«Bluebird» er en sang av Paul McCartney og hans gruppe Wings. Sangen ble først utgitt på albumet Band on the Run fra 1973.
Mrs Vandebilt
'''«Mrs. Vandebilt»''' er en sang av Paul McCartney og hans gruppe Wings. Sangen ble først utgitt på albumet Band on the Run fra 1973.
Sangen ble også utgitt som singel i enkelte områder av verden. I Sør-Amerika, nærmere bestemt Argentina ble den en stor hit, og kapret 1.-plassen på singellistene der. Den ble også utgitt som singel i enkelte land i Europa, hvor den hadde «Bluebird» som b-side.
Zwarte Piet
Zwarte Piet («Svartepetter») ifølge folketradisjoner i Nederland og Flandern medhjelperen til Sankt Nikolas i forbindelse med feiringen av Sinterklaas, som foregår i Nederland den 5. desember og i Flandern den 6. Under feiringen kaster Zwarte Piet godteri og peppernøtter til alle «snille» barn.
Ifølge mer moderne Sankt Nikolas-forestillinger er Zwarte Piet en tjener som er sammen med Sankt Nikolas på ferie. I noen versjoner sies det at Sankt Nikolas satte fri en ung slave ved navn Peter, og at han bestemte seg for å tjene Sankt Nikolas frivillig i stedet for å nyte friheten ensom. Zwarte Piet er i dag kjent som en mørkhudet person iført fargerike klær og hatt med fjær, en tradisjon basert på en illustrasjon i en bok utgitt i 1850.
Kontroverser
Skikkelsen har vært omstridt senest siden 1970-tallet på grunn av konnotasjoner til udannede afrikanere og implisitt rasisme. Også mørkhudede nederlendere mener at de har vært utsatt for mobbing på grunn av Zwarte Piet.
I nyere tid er tradisjonen blitt utsatt for kritikk av FN-rådgiveren Verene Shepherd, hva som har ført til en splittelse i holdningen til dem; på den ene side blir skikkelsen fordømt som rasistsymbol og på den annen forsvart som nederlandsk tradisjon.
Løpet kraftverk
Løpet kraftverk er et vannkraftverk i elva Rena i Åmot kommune i Innlandet. Det er et elvekraftverk og ligger i demningen som dannet Løpsjøen, kraftverkets inntaksmagasin.
Kraftverket ble satt i drift i 1971 og er lokalisert rundt fem kilometer nord for tettstedet Rena. Løpet kraftverk har en brutto fallhøyde på 19,3 meter som blir utnyttet av en kaplanturbin.
Kraftverket ble oppgradert i 2013, slukeevnen og effekt ble øket med nytt løpehjul.
Eier er E-CO Energi, som har overtatt Eidsiva vannkraft.
Jane Gylling
Jane Hilda Charlotta Gylling (født 6. april 1902 i Visby på Gotland, død 10. mars 1961 i Göteborg) var en svensk svømmer og som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Gylling vant en olympisk bronsemedalje i svømming under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass på 4 x 100 meter fri med tiden 5.43,6 bak USA som satte ny verdensrekord med 5.11,6 og Storbritannia. De andre svømmerne på det svenske laget var; Emily Machnow, Aina Berg og Carin Nilsson. Det var kun tre lag som deltok på 4 x 100 meter fri for damer som ble avviklet 29. august 1920.
Djupedalen
Djupedalen er en trang dal helt sør i Hole kommune i Buskerud. Dalen fortsetter inn i Bærum kommune, der den heter Kjaglidalen. Isielva renner gjennom dalen.
Området er en V-dal og inngår i Djupdalen og Kjaglidalen naturreservat. Dalen inneholder en komplett lagserie av lavabergartene på Krokskogen, deriblant rombeporfyr. Skogen består av gran med innslag av edelløvskog.
Wilhelm Mahlow
Wilhelm Mahlow (født 18. januar 1914, død ukjent) var en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Mahlow vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var styrmann på den tyske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Italia. Roerne på laget var Alfred Rieck, Helmut Radach, Hans Kuschke, Gerd Völs, Werner Loeckle, Heinz Kaufmann, Hans-Joachim Hannemann og Herbert Schmidt
Lieuwe Westra
Lieuwe Westra (født 11. september 1982 i Molenend (Mûnein) i Tytsjerksteradiel i Friesland, død 14. januar 2023) var en nederlandsk profesjonell landeveissyklist. Han ble profesjonell i 2009 for Vacansoleil-DCM.
Han la opp etter 2016-sesongen og døde i 2023, 40 år gammel.
Forfølgelse
Forfølgelse er når et individ eller en gruppe av individer vedvarende forskjellsbehandler et annet individ eller gruppe med individer. De vanligste formene for forfølgelse er politisk, religiøs og etnisk forfølgelse av mennesker, som ofte også er vanskelig å skille fra hverandre. Det vil ofte være flertallet (majoriteten) som forfølger mindretallet (minoriteten). I økologisk sammenheng kan forfølgelse føre til utryddelse, for eksempel gjennom systematisk forgiftning eller utskyting (jakt, krypskyting med mer) av bestemte arter.
Mumle Gåsegg
Mumle Gåsegg er en norsk eventyrfigur med trekk både fra morsomme skrytehistorier og helteeventyr.
Mumle var født fra et gåseegg som fem koner hadde ruget på. Han fikk navnet sitt fra dette, og av at han mumlet mens han lå i egget. Det gutten hadde mumlet om, var mat – han hadde en voldsom matlyst, men var også utrolig sterk. Eventyret handler om hvordan det går ham i livet, i møte med konge, soldater og djevelen.
En gutt av overnaturlig opphav forlater hjemmet sitt på grunn av den enorme appetitten sin. Han gjør kontraktarbeid for en bonde og en konge, og de gir han harde oppgaver som setter styrken hans på prøve. Fordi han eter så uhorvelig mye, vil de kvitte seg med han, og kongen gir han til slutt svært farlige oppgaver, som å krige, eller dra til helvete etter skatt fra fanden. Gutten får til alt, og vinner kongsdatteren. Eventyret fins i mange varianter, også på svensk. Det er klassifisert under eventyrkatalog-nummeret AT 650A, under overskriften Strong John.
Flere kunstnere har illustrert eventyret, senest i tegneserieform av Bjørn Ousland
Lene Tønnesen
Lene Tønnesen (født 8. oktober 1977) er en håndballspiller for Sola Håndball.
Flerspråklighet
Å være flerspråklig vil si at en behersker og bruker flere språk. Et menneske, et samfunn og et utdanningsystem kan alle være flerspråklige. Vanligvis er det bare to språk som virker sammen, men det finnes også eksempler på at flere språk gjør det, og mekanismene er noenlunde de samme enten man snakker om noe som er tospråklig eller noe som er flerspråklig.
Flerspråklige mennesker overgår enspråklige mennesker i antall blant verdens befolkning.
Det unge Polen
Det unge Polen (polsk Młoda Polska) er betegnelsen på en retning innen modernismen i polsk litteratur, musikk og kunst i perioden 1890–1918. Den tok avstand fra positivismens ideer, og fremmet nye litterære og kunstneriske tendenser som dekadansen, nyromantikken, symbolismen, impresjonismen og art nouveau.
Sildreslekta
Sildre (Saxifraga) er den største slekta i sildrefamilien.
De fleste artene er flerårige urter, men noen få er ett- eller toårige. De har en opprett eller liggende stengel, som er bladløs eller har spredte, eller en sjelden gang motsatte, blad. Blomstene er femtallige og har hvite, gule eller purpurrøde kronblad. Det er ti pollenbærere og to grifler. Frukten er en kapsel med to rom som inneholder mange små frø. Polyploidi er vanlig i slekta, og kromosomtallet varierer fra 2n = 10 til 2n = 198, eller kanskje enda høyere. Hos mange arter er vegetativ formering ved hjelp av yngleknopper eller utløpere viktig.
Typiske voksesteder er grasmark, skogkanter, tundra, rasmark og vertikale fjellsider; noen er kalkelskende, mens andre vokser på sur jord. De omtrent 440 artene er utbredt i arktiske og tempererte strøk på den nordlige halvkule. Én art, Saxifraga magellanica, vokser langs hele Andes sør til Ildlandet. Molekylærgenetiske studier har ført til at mange arter er flyttet fra Saxifraga til en egen slekt, Micranthes.
I Norge inkludert Svalbard har Saxifraga i snever betydning 15 naturlig forekommende arter. Den endemiske hybriden oppdalssildre finnes i Sør-Trøndelag, og en annen endemisk hybrid, svalbardsildre, vokser på Svalbard. En tredje endemisk hybrid er blyttsildre fra Sogn og Fjordane, men den er ikke gjenfunnet siden tidlig på 1900-tallet. I tillegg er noen hagearter forvillet.
Det vitenskapelige navnet Saxifraga betyr «steinbryter» og viser både til at disse plantene vokser i fjellsprekker og til at de er blitt brukt som medisin mot nyrestein. Norges nasjonalblomst bergfrue tilhører denne slekta. Mange arter blir brukt som prydplanter.
Johann Jakob Bachofen
Johann Jakob Bachofen (født 22. desember 1815 i Basel i Sveits, død 25. november 1887 samme sted) var en sveitsisk rettshistoriker og professor, mest kjent for å ha skapt begrepene matriarkat og gynaikokrati.
Virke og faglig vurdering
Gjennom verker som Das Mutterrecht (1861) ble han en av banebryterne innen sammenlignende rettsvitenskap. Han utgav også artikler om romerretten og fornkunne, særskilt om gravsymbolikk og slektskap.
Han fikk en relativt sterk stilling innen marxismen på grunn av Friedrich Engels' bok Ursprung der Familie, des Privateigentum und des Staates (Familiens, privateiendommens og statens opprinnelse).
Teoriene fikk motbør fra blant annet Numa Denis Fustel de Coulanges, Otto Schrader og Hermann Hirt som pekte på at den indoeuropeiske kultur hadde vært patriarkal. Nå anser man at hans teorier er uten empirisk fotfeste og stort sett som tilbakeviste.
Øresund
Øresund er havsundet mellom Sjælland i Danmark og Skåne i Sverige. Øresund danner også riksgrense mellom de to landene. Øya Ven er svensk territorium, mens Amager og Saltholm er dansk. Sundet er 118 km langt og 4–28 km bredt. Det begrenses i nord av linjen Gilbjerg Hoved–Kullen, og i sør av linjen Stevns fyr–Falsterbo. Middeldybden angis gjerne til cirka 11 meter, men området består av både lavtvannsbukter og områder med dybder opp til omkring 40 meter på det smale stykket mellom Helsingør og Helsingborg. I 2000 ble Øresundsforbindelsen åpnet, noe som innebærer vei- og togforbindelse mellom København og Malmö.
Bunnforholdene
Bunnforholdene er mangearta, men lavtvannsområdene blir generelt dominert av sandbunn og de dypere områdene av store mengder av silt og leire. I mindre områder finnes dessuten steinrev, muslingbanker og blottlagt grunnfjell. Visse steder i Køge Bugt finnes nunataker av undergrunnens kalk. Mellom Amager og Malmö ligger en gammel randmorene kalt Drogden Sill, hvor vanndybden ikke overstiger 10 meter. Denne terskelen blir i stor grad styrt av vanngjennomstrømningen.
Havstrømmene
Sundet er ansvarlig for cirka 25 prosent av vannutskiftningen mellom Østersjøen og Kattegat/Nordsjøen. Øresund har generelt en nordgående overflatestrøm som fører brakkvann fra Østersjøen mot Kattegat. Fra Kattegat strømmer saltvann sørover langs bunnen. De to vannmassene blandes under normale vindstille forhold ikke, men danner et såkalt springlag med en stor gradient hva angår salinitet og temperatur. Springlaget ligger vanligvis i cirka 10–12 meters dybde. Kun i få situasjoner vil vinden være kraftig nok til å blande vannsøylen og dermed bringe saltvann fra Kattegat til Østersjøen.
Eierskapet
Øresund har gjennom historien hatt en viktig strategisk betydning for en rekke land. Nord-Europas viktigste skipsled går gjennom Øresund. Råderetten over Øresund og Skåne har imidlertid vært en stadig tilbakevennende årsak til konflikter mellom dansker og svensker. Gjennom flere århundrer krevde den danske kongemakten avgift av alle forbipasserende skip i Øresund, og den såkalte øresundstollen ble innkrevd ved Kronborg. I 1660 sto Øresundsslaget mellom de svenske og danske kongemaktene, og danskene fikk hjelp fra hollenderne til å motstå den svenske overmakten. Senere måtte imidlertid danskene kapitulere, og ved den såkalte Roskildefreden i 1658 måtte danskekongen avstå Skånelandene til svenskekongen. Man regner allikevel ikke Skåne som fullt ut integrert med Sverige før i 1720. Før 1720 hadde Skåne og farvannene i Øresund i sin helhet vært danskkontrollerte siden 900-tallet.
Aksent
Aksent kan sikte til:
Alois Kayser
Alois Kayser (født 29. mars 1877 i Lupstein i Alsace, død 21. oktober 1944 i Chuuk) var en tysk katolsk misjonær og prest tilhørende Jesu Hjerte-kongregasjonen som tilbrakte nesten 40 år på Nauru og skrev naurisk grammatikk (og muligens ei ordbok). I 1943 ble han, sammen med det meste av Naurus befolkning, sendt til Mikronesia av japanerne, hvor han døde. Kayser-colleget i Ewa er oppkalt til ære for ham.
Indre Follo tingrett
Indre Follo tingrett var frem til 2005 en tingrett i Ski, ca. 25 km sydøst for Oslo, i Akershus fylke. Indre Follo tingrett dekket Follo-kommunene Enebakk, Oppegård, Ski og Ås. Fra 1. januar 2006 ble Indre Follo tingrett slått sammen med Ytre Follo tingrett til Follo tingrett.
Nils Martin Tidemann
Nils Martin Tidemann (født 30. mars 1968 i Meråker) er en norsk kjøpmann og tidligere pressemann.
Etter videregående skole begynte han som journalist i Meråkerposten. I 1992 gikk han til Stjørdalens Blad. Han var ansvarlig redaktør i Malvikbladet 1993–1994, ansvarlig redaktør i Ski Avis 1994–1995, ansvarlig redaktør og daglig leder i Arbeidets Rett på Røros 1995–2001, ansvarlig redaktør Stjørdalens Blad 2001–2002 og tilbake som redaktør i Arbeidets Rett 2002–2010. Han var konstituert som daglig leder i Opdalingen 2008–2009.
I 2011 sluttet han i pressen og ble butikksjef for REMA 1000 på Røros.
Heidi Løke
Heidi Løke (født 12. desember 1982) er en norsk håndballspiller som spiller for Larvik Håndballklubb i Eliteserien i håndball for kvinner. Hun ble toppscorer med Larvik HK i eliteserien i håndball for kvinner (Postenligaen) i både 2008/09-sesongen, 2009/2010 og 2010/2011-sesongen med henholdsvis 216, 204 og 221 mål. Hun ble også kåret til Postenligaens beste strekspiller og Årets Postenligaspiller i alle disse tre sesongene.
Hun debuterte på A-landslaget mot Ungarn den 7. april 2006, men etablerte seg aldri på landslaget før i forkant av EM-sluttspillet i Makedonia i desember 2008 etter at Else-Marthe Sørlie Lybekk ga seg på landslaget. Løke ble premiert med gull sammen med resten av det norske laget i EM 2008. Det samme skjedde i EM 2010, og der ble hun kåret til mesterskapets beste strekspiller for første gang. Senere har også Løke vunnet gull i VM 2011 og OL 2012, hvor hun også ble kåret til mesterskapets beste strekspiller. I tillegg har hun en VM-bronse fra 2009 og et EM-sølv fra 2012. Hun ble Norges nest beste målscorer med 37 mål da Norge vant EM 2014.
Norge fikk bronse ved Sommer-OL 2016, etter tap for Russland i semifinalen og seier mot Nederland i bronsefinalen, og Løke ble av IHF kåret til mesterskapets beste strekspiller.
Heidi Løke signerte en 2 års kontrakt med Vipers Kristiansand den 14. juni 2019.
Løkes storebror Frank Løke er tidligere profil på det norske herrelandslaget, og lillesøster Lise Løke spiller for Storhamar. Søstrene spilte også sammen i Gjerpen. Alle de tre søsknene er strekspillere. Løke fikk en sønn med håndballtrener Leif Gautestad i 2007, og en sønn med den allsidige idrettsutøver og massør, Bjørn Olsson i 2017.
Heidi Løke vant også underholdningskonkurransen Best av de beste som gikk på TV 2 i julen/romjulen 2010.
Rossøya (Antarktis)
Rossøya er en øy i Antarktis som hovedsakelig består av tre vulkaner. Den ligger i Rosshavet utenfor kysten av Victoria Land i McMurdo-sundet, øyen har et areal på 2 460 km² og store deler av øyen er dekket av is og snø. Øyen ligger innenfor grensene til den newzealandske kolonien Ross Dependency.
Øyen ble oppdaget av James Clark Ross i 1841 og ble senere oppkalt etter ham av Robert Falcon Scott. Vulkanene Mount Erebus (3 794 m), Mount Terror (3 230 m) og Mount Bird utgjør den største delen av øyen, de to førstnevnte ble navngitt av Ross etter hans to skip HMS «Erebus» og HMS «Terror». Mount Erebus er den sydligste aktive vulkanen i verden.
Til tross for lite areal er Ross Island den sjette høyeste øyen i verden.
Øyen var base for flere av de tidlige ekspedisjonene til Antarktika på grunn av den er den sydligste øyen som er tilgjengelig fra sjøen. Hytter som ble satt opp av Scott og Ernest Shackleton står fremdeles på øyen, og er oppført på listen over historiske steder og kulturminner i Antarktis.
Den amerikanske McMurdo Station, som er den største bosetningen i Antarktis, ligger på øyen. New Zealands Scott Base ligger også her. Greenpeace hadde også en base på øyen fra 1987 til 1992.
Strømsteinen
Strømsteinen er et område i Østre bydel i Stavanger. Det var tidligere et av de viktigste industriområdene i byen. Idag er industrien i hovedsak borte, men en har fått mange kontorarbeidsplasser. Nærheten til sjøen har også gjort område til et attraktiv område for unge som bor i boligblokker, med kaiplass på utsiden. En del eldre bebyggelse er bevart blant annet på Ramslandsberget.
Geografi
Til Strømsteinen regnes stort sett området fra St. Hans gate til Svankevigå eller Banavigå, begrenset av skråningen på oppsiden av Verksgata og Øvre Banegate.
Badedammen ligger i Strømsteinen mellom Verven og Badehusgata. Badedammen er byens eldste badeplass og har vært brukt som badested i «umindelige tider». Over Strømsteinen og Badedammen går i dag Bybrua, som drysser støv over hele området. Fra Kyvikmarka og ned dagens Sankt Hansgate rant Sankt Hansbekken, og hadde sitt utløp i Strømsteinen. Den er nå lagt i rør.
Området ble i hovedsak bebygd etter byutvidelsen i 1848, selv om det også tidligere var en god del bebyggelse.
Industri og arbeidsplasser
Fra 1785 til 1909 var det en stor reperbane langs Verksgata og Nedre Banegate. Den gikk fra Skankeviken til Sankt Hansgata. Den er mest kjent under navnet Cederbergbanen, selv om det har vært flere eiere. Den har gitt navnet til gatene Øvre og Nedre Banegate. På slutten av 1860-tallet ga den arbeid til om lag 60 arbeidere. Mange var repslagere, men også andre yrker var i arbeid. En betydelig bedrift var også Jørgensens vognfabrikk, som laget triller og gigger (hestekjøretøy for to).
På Strømsteinsstranden lå det det sjøhus vegg i vegg på 1870-tallet. Storsildfisket førte til stor aktivitet og arbeid for mange. Kvinnene arbeidet som ganere, menn som bøkkere og saltere.
På 1900-tallet var det flere hermetikkfabrikker i området, der Bjellands hermetikkfabrikk (tidligere Møllers hermetikkfabikk og Berners hermetikkfabikk ) og Stavanger Preserving er de mest kjente. Hermetikkfabrikkene førte også med seg andre bedrifter, som en stor tønnefabrikk. Christian Bjelland anla også flere spesialfabrikker i lokalene til den gamle reperbanen som blikkenslagerfabrikk og trykkeri. En stund var det også en tobakksfabrikk på Strømsteinen.
På Strømsteinen lå et betydelig skipsverft – Strømsteinsverftet som også ble kalt Bolagsverven. Det er trolig det verftet som omtales allerede i 1825. Her ble det bygget en rekke brigger og skonnerter. Christian Bjelland kjøpte verftsområdet i 1925, og da ble det slutt med denne næringen. Stedsnavnet Verven er etter skipsverftet. Et minne fra denne tida er også bekhuset som fortsatt står der. Også på Sylfideverven, Lille Bernerverven, Ramslandsverftet (ved Ramslandssmauet) og Hansaverven ble det bygget skip. Utenfor Sylfideverven lå mange Ostindiafarere i opplag.
I dag er kontorbyggene til Aker, den største arbeidsplassen i området.
Helmut Radach
Helmut Radach (født 1. februar 1915) var en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Radach vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på den tyske åtteren som kom på tredjeplass bak USA og Italia. De andre roerne på laget var Alfred Rieck, Hans Kuschke, Heinz Kaufmann, Gerd Völs, Werner Loeckle, Hans-Joachim Hannemann, Herbert Schmidt og Wilhelm Mahlow var styrmann.
W.E.B. Du Bois
William Edward Burghardt Du Bois, som oftest forkortet W. E. B. Du Bois (født 23. februar 1868 i Great Barrington i Massachusetts i USA, død 27. august 1963 i Accra i Ghana) var en amerikansk sosiolog, historiker, aktivist for sivile rettigheter, forfatter og redaktør.
Bakgrunn
Du Bois' foreldre var Alfred Du Bois og Mary Silvina Burghardt Du Bois. Han vokste opp i Great Barrington, som hovedsakelig er en anglo-amerikansk by i Massachusetts. Deres familie stammet opprinnelig fra nederlandske og afrikanske forfedre. Tom Burghardt, en slave født i Vest-Afrika rundt 1730, fikk sin frihet ved tjeneste i 1780 under den amerikanske revolusjonen som en menig soldat i kaptein John Spoors kompani. Ifølge Du Bois var flere av hans mors forfedre spesielt involvert i hjemstedets regional historie.