cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Messier 72
Messier 72 (også kjent som M72 eller NGC 6981) er en kulehop i stjernebildet Vannmannen. M72 ble oppdaget av den franske astronomen Pierre Méchain 29. august 1780. Charles Messier lette etter den 4. oktober samme år, og inkluderte den i sin katalog. Begge var enige om at det var en svak tåke snarere enn en hop. Med et større instrument kallte den britiske astronomen John Herschel den for en lys «hop av stjerner i en rund form». Den amerikanske astronomen Harlow Shapley bemerket en likhet med Messier 4 og Messier 12.
Yamaha V-max
Yamaha V-max, (kalt VMAX etter 2009) er en motorsykkel japansk produsert av Yamaha og er kjent for sin kraftfulle V4 motor og sin volumiøse utseende. V-max er berømt (og beryktet) for sin akselerasjon, men er ofte kritisert for at kjøreegenskapene ikke er i samme klasse.
Bakgrunn
V-maxen ble designet av Atsushi Ichijo i et team ledet av Akira Araki med gode innspill fra Ed Burke og John Reed. John Reed, en engelsk designer bosatt i California, ble headhuntet av Yamaha for å designe den ultimate custom motorsykkelen. De designet en muskelcruiser basert på motoren fra Yamaha Venture.
Bortsett fra en mindre oppfriskning av spesifikasjonene i 1993, da sykelen fikk kraftigere gaffelbein for å redusere slinger i høy hastighet, firestemplede bremsekalipre og andre håndterings- og sikkerhetsoppgraderinger, var 2007 modellen av V-Max nærmest identisk med den originale 1985 versjonen.
I Norge og EU ble salget av V-max stoppet i 1997 ettersom den ikke tilfredsstilte nye utslippskrav, men i andre deler av verdenen (blant annet Japan og USA) fortsatte salget frem til 2008.
I 2005, på den 39th Tokyo Motor Show, viste Yamaha en ny konseptmodell med ny motor og nytt design. Denne ble seinere lansert som nye V-max 1700 og kom på markedet i 2009.
V-max 1985
Yamaha VMAX 1985 – 2008
I 2005, på 39. Tokyo Motor Show, viste Yamaha en helt ny Vmax konseptsykkel, og i 2008, nærmere bestemt 4. juni, lanserte Yamaha offisielt en helt nydesignet V-max i Europa og Nord-Amerika. Den kom i salg i 2009.
Vmax 2009
Yamaha Vmax 2009
Tropimerus
Tropimerus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, brunsvarte trebukker, pronotum kan være rødt. Antennene er tynne og noe kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede, tilspisset bak. Beina er middels lange, lårene noe fortykkede.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
MF «Tustna»
MF «Tustna» er en elferge bygget for Fjord1 i 2019 som A-Ferge til Seivika - Tømmervåg.
Tropimerus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika (Mexico, El Salvador, Costa Rica).
Church Nunataks
Church Nunataks er en rekke små nunataker en nautisk mil nordøst for Mount Smethurst og 28 nautiske mil sørvest for Store Hånakken i Enderby Land i Antarktis.
Nunatakene ble kartlagte fra flyfoto tatt under Australian National Antarctic Research Expeditions-flyet i 1957, og ble navngitt av Australian Antarctic Names and Medals Committee etter S.W. Church, sambandsoffiser på Wilkes-stasjonen i 1961.
Carlos Ribas
Carlos Motta Ribas (født 7. juni 1973) er en brasiliansk rytter som spesialiserer seg i sprangridning. I Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 8 i lagkonkurransen.
Tharp ishaug
Tharp ishaug er en ishaug på Antarktishalvøya. Den er om lag 2,4 km lang, ved isfronten (1966) av Larsenisen, 28 km øst for Cape Fanning på Merz Peninsula i Black Coast. Ishaugen ble kartlagt av United States Geological Survey (USGS) fra flyfotografi tatt av U.S. Navy 1966-69. I forbindelse med at flere navn i området er kalt opp etter oseanografer, ble den navnsatt av UK Antarctic Place-Names Committee (UK-APC) i 1977 etter Marie Tharp, en amerikansk maringeolog og oseanograf fra Lamont-Doherty Geological Observatory i Columbia University i New York.
Tandemhopp
Et tandemhopp er et fallskjermhopp der to personer hopper sammenfestet med én fallskjerm. Tandeminstruktøren er en svært erfaren fallskjermhopper som er spesialutdannet til å gjennomføre denne type hopp, mens tandemeleven eller passasjeren oftest er uten fallskjermerfaring. Instruktøren kontrollerer hele hoppet fra utsprang, frittfall, skjermflygning til landing. Eleven trenger kun 15–30 minutter opplæring.
Utstyr
Tandemhopping krever spesialkonstruert fallskjermutstyr. Etter utspranget på instruktøren utløse en bremseskjerm (eng: drogue) for å redusere hastigheten til ca. 200 km/h som er terminalhastigheten til single hoppere. Dette er påkrevet for å kunne få en trygg og behagelig skjermåpning, samtidig som det gjør det enklere for en fallskjermfotograf å forevige hoppet.
Tandemskjermer er minst dobbelt så store som vanlige sportsfallskjermer for å kunne bære den økte vekten.
Det har også vært gjennomført tandem BASE-hopp.
Seljeglansvikler
Seljeglansvikler (Cydia servillana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 11-15 millimeter) vikler. Hodet og thorax er kledt med mørkt brunlige hår. Forvingen er gråbrun ved roten og i spissen, i midten med et bredt, noe diffust, skittenhvitt bånd. Bakvingen er brunhvit, brunt bestøvet langs ytterkanten.
Levevis
Arten har larver som utvikler seg inne i ett til to år gamle kvister av selje (Salix caprea) eller gråselje (Salix cinerea). Larven forårsaker er gallelignende oppsvelling på kvisten, når den er klekket sitter restene av puppehuden igjen i klekkehullet, angrepne kvister er da lette å finne. De voksne viklerne flyr i juni-juli.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, mest i den vestlige delen, men den er funnet så langt øst som i Romania og også i Kaukasus. I Norge er den bare kjent fra Lardal i Vestfold og Arendal i Agder.
Terry Jones
Terence Graham «Terry» Parry Jones (1942–2020) var en britisk komiker, skuespiller, regissør, forfatter og programleder, mest kjent som et av medlemmene i Monty Python.
Bakgrunn
Jones ble født i kystbyen Colwyn Bay på nordkysten av Wales. Da Jones var omkring fire år flyttet familien til Claygate i Surrey i England. Han tok grunnskolen på Esher COE school og leste siden videre på Royal Grammar School i Guildford, der han også var skolekaptein skoleåret 1960–1961.
Han studerte så engelsk ved St Edmund Hall (en del av Oxford University), men «gikk seg vill i historien». Her medvirket han også, sammen med fremtidige Monty Python-kollegaen Michael Palin, i The Oxford Revue.
Karriere
I tillegg til å være forfatter og skuespiller i TV-serien Monty Python's Flying Circus regisserte han også flere filmer, blant annet Monty Python og ridderne av det runde bord (1975), Profeten Brians liv og historie (1979), Private tjenester (1987), Soga om Eirik Viking (1989) og Absolutely Anything (2015). I Monty Python er hans mange fremstillinger av gamle kvinner, såkalte «pepper-pots» minneverdige. Dessuten var han «den nakne mannen som spiller orgel» som dukket opp før åpningsvignetten i Flying Circus-episodene på 1970-tallet.
På 1990- og 2000-tallet var han programleder for en rekke TV-serier om historie. I 2009 kom hans første bok ut på norsk, Barbarene, et skråblikk på romersk historie, og i den anledning inviterte Forlaget Lille Måne Jones til Oslo. Jones skrev også flere filmmanus og bøker, blant annet Starship Titanic sammen med Douglas Adams. Han var også en ivrig forfatter av politiske artikler.
Privatliv
Jones var 1970–2012 gift med Alison Telfer. I 2004 traff han Anna Söderström som da var student i Oxford. I 2009 fikk de en datter. Paret giftet seg i 2012.
Jones døde etter en lenge utviklet frontotemporal demens.
Djuv kraftverk
Djuv kraftverk er et vannkraftverk i Sauda kommune i Rogaland.
Risvollfossen mikrokraftverk
Risvollfossen Mikrokraftverk er et vannkraftverk i Sauda kommune i Rogaland.
Djuv kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 9 meter i Svandalselva.
Risvollfossen mikrokraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 44 meter fra Fosstveitdammen.
Installert effekt er 12 kW. Årsproduksjon er 0,1 GWh.
Djuv kraftverk
Installert effekt er 50 kW fra to kaplanturbiner. Årsproduksjon er 0,3 GWh.
Kraftverket het opprinnelig Jehansholmen, etter navnet på en liten holme som dannet seg i elven ved stor vannføring.
I 2009 ble kraftverket utvidet til to turbiner.
Kraftverket eies av lokal grunneier.
Jukka Gustafsson
Jukka Tapani Gustafsson (født 2. januar 1947 i Åbo) er en finsk sosialdemokratisk politiker. Han var Finlands undervisningsminister fra 2011 til 2013.
I 1976 ble han valgt inn i bystyret i Tammerfors. Siden 1987 har Gustafsson vært valgt til Finlands riksdag fra Birkalands valgkrets (før 1999 kalt Tavastehus läns nordre valgkrets). Han har særlig arbeidet med undervisnings- og idrettsspørsmål. Ved Jyrki Katainens regjeringsdannelse i 2011 ble Gustafsson undervisningsminister, og satt frem til 2013.
Gustafsson har vært aktiv fotballspiller, og spilte i den øverste ligaen for Tampereen Pallo-Veikot i 1971. Han var nestleder i Finlands Bollförbund fra 1991 til 2006.
Verkamannafylkingin
Verkamannafylkingin (norsk oversettelse: «Arbeidsmannsfylkingen») var et sosialdemokratisk politisk parti på Færøyene.
Verkamannafylkingin ble dannet av misfornøyde Javnaðarflokkurin-velgere fra fagbevegelsen under bankkrisen, anført av Ingeborg Vinther, formann i Føroya Arbeiðarafelag. Verkamannafylkingin stilte for første gang til valg ved lagtingsvalget i juli 1994, og ble femte største parti på Lagtinget med 9,5 % av stemmene og representantene Óli Jacobsen fra Eysturoy, Kristian Magnussen fra Suðurstreymoy og Ingeborg Vinther fra Suðuroy. Partiets oppslutning gikk i stor grad på bekostning av Javnaðarflokkurin, som tapte regjeringsmakten. Ved partiets eneste folketingsvalg i september samme år fikk det 16,3 % av stemmene med Vinther, Jacobsen og Øssur Winthereig som kandidater.
Etter lagtingsvalget gikk Verkamannafylkingin inn i et regjeringssamarbeid med Sambandsflokkurin, Sjálvstýrisflokkurin og Javnaðarflokkurin, ledet av Edmund Joensen. I 1996 trakk Javnaðarflokkurin sin parlamentariske støtte, og Fólkaflokkurin gikk inn i regjeringen. Verkamannafylkingin hadde fra 1994 en ministerpost med ansvar for handels-, arbeids-, landbruks- og justissaker, fra 1996 ansvar for sosial-, helse-, arbeids- og justissaker. Ministerposten var besatt av Óli Jacobsen 1994–1995, Axel Nolsøe 1995–1996, Kristian Magnussen 1996–1998 og Óli Jacobsen på våren 1998.
Partiet gikk gradvis i oppløsning som følge av indre splid. Ingeborg Vinther søkte ikke renominasjon. Kristian Magnussen og Ernst Hansen var blant lederne i Verkamannafylkingin som gikk inn i Javnaðarflokkurin før lagtingsvalget i 1998. Ved valget ble partiet desimert med 0,8 % av stemmene, og falt ut av Lagtinget. Høsten 2001 besluttet partiet å overlate sine eiendeler til et veldedig formål, og tilfalt pasienthotellet ved Landssjúkrahúsið i Tórshavn.
Alex Beaulieu-Marchand
Han tok bronse under Vinter-OL 2018.
Dordinakkan
Dordinakkan (også skrevet Dordinakken) er et fjell i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 820 meter over havet.
Walther GSP
Walther GSP er en tysk pistol for sportsskyting fra Carl Walther GmbH Sportwaffen.
Pistolen kom opprinnelig i kaliber .32 S&W Long, .22 Long Rifle og .22 Short. En kan skifte kaliber ved å bytte slidestykke med sluttstykke og pipe, samt våpenmagasin. Det finnes også utskiftbare skjefter i forskjellige størrelser til våpenet. Pistolen har vært populær i en årrekke i grenen 25 m pistol.
Det finnes også en noe mer avansert variant med navnet Walther GSP Expert.
Skattemantallet 1567
Skattemantallet 1567 gir en administrativ inndeling av Nordlandene i 1567.
Brødgutta
Brødgutta (Breadwinners) er en amerikansk CGI-animert serie fra 2014-2016, produsert av Nickelodeon Animation Studio og sendt på Nickelodeon i Norge.
Handling
To antropomorfe, flygende ender ved navn SwaySway (spilt av Robbie Daymond) og Buhdeuce (spilt av Eric Bauza) er bestevenner, og flyr rundt den vann-baserte planeten Pondgea i en rakett-drevet varebil og leverer brød til innbyggerne. SwaySway, høy, tynn og grønn, er lederen for duoen. Selv om han ikke alltid har den beste dømmekraften, er han ganske dyktig til å kontrollere varebilen.
Buhdeuce, en litt kortere, rund og grønn and, er mye mer klønete. Men han er også en veldig entusiastisk og lojal assistent for Sway Sway. Ofte kan de oppgradere eller forvandle seg (på samme måte som en rekke videospill-karakterer) til de forskjellige fasongene de trenger for å løse de ulike problemene de møter underveis.
Rey (fylke)
Rey (persisk: شهرستان ری‎) er et fylke i provinsen Teheran i Iran. Hovedstaden i fylket er Ray, som egentlig er en del av Teheran. Fra målingen i 2006 var fylkets befolkning på 292 016, i 71 711 familier. Fylket er delt inn i fire distrikter: det sentrale distriktet, Fashapuyeh-distriktet, Kahrizak-distriktet og Qaleh Now-distriktet. Fylket har tre byer: Hasanabad, Kahrizak og Baqershahr.
Ang Probinsyano
Ang Probinsyano er en filippinsk TV-serie produsert og sendt av ABS-CBN i 2015.
Mulasarvastivada
Mūlasarvāstivāda (sanskrit, tradisjonell kinesisk: 根本說一切有部, pinyin: Gēnběn shuō yīqièyǒu bù), ordrett «rot-sarvāstivāda», var en av de tidlige buddhistiske skolene i India. Deres opprinnelse og deres forhold til skolen sarvāstivāda forblir fortsatt stort sett uklart.
Klosterordenen til mūlasarvāstivāda, og dens klosterregler, har levd videre i tibetansk buddhisme. De bar røde kapper, og fikk stor innflytelse på skolene nyingma, sakya og kagyü, som bærer røde kapper den dag idag.
Klosterreglene i ulike skoler
Det var betydelig divergens i detaljene omkring klosterreglene hos de tidlige buddhistiske skolene, og derfor er den bevarte litteraturen hos de forskjellige skolene svært forskjellig. Theravādaskolens klosterregler er bevart i vinaya pitaka i pālikanonen. I den kinesiske buddhistiske kanon finnes klosterreglene fra fem av de tidlige buddhistiske skolene:
Klosterreglene til Dharmaguptaka og Theravāda er de som ligger nærmest opp til hverandre, og mahīśāsakaskolens vinaya er nært beslektet med dharmaguptakavinaya.
Den kinesiske oversettelsen
I årene 703–710 e.Kr. foretok Yìjìng (義淨, 635–713) en oversettelse av teksten til kinesisk.
«Analyse av vinaya» (vinayavibhaṅga) tilsvarer tekst # 3 i den tibetanske oversettelsen, og består av 50 bokruller. Teksten ble oversatt av Yìjìng i «sūtraenes oversettelseshall» (翻經院, fān jīng yuàn) i klosteret Dà-jiàn-fú (大薦福寺, dà-jiàn-fú sì) i det 4. året av Jǐnglóng (景龍) – i året 710 e.Kr., under Tangdynastiet.
Teksten tar i bruk en omfattende mahāyānaterminologi og benytter esoteriske og tantriske trylleformularer. På dette punkt avviker den både fra «vinaya i ti resitasjoner», såvel som fra «vinaya i fire deler» (四分律, sìfēn lǜ) fra skolen dharmaguptaka. Den er således en typisk blanding mellom lærdommer fra de tidlige buddhistiske skolene og mahāyānaskolen, noe som var typisk for området Nālandā i det østlige India.
Klosterreglene i Tibet
Klosterreglene (vinaya) til mūlasarvāstivāda er bevart i Kangyur (བཀའ་འགྱུར, wylie: bka'-'gyur) i den tibetanske buddhistiske kanon. Disse klosterreglene utgjør første seksjon av Kangyur, og denne seksjonen bærer kort og godt tittelen vinaya eller ‘dul ba (འདུལ་བ།). Tekstsamlingen er også omtalt som «skrifter om klosterregler, tilhørende den første [dreining av] hjulet [av Buddhas ord]» (འཁོར་​ལོ་​དང་​པོར་​གཏོགས་​པ་​འདུལ་​བ་​ལུང་​གི་​སྐོར།, 'khor lo dang por gtogs pa 'dul ba lung gi skor).
Klosterreglene fordeler seg på syv eller åtte tekster som ble oversatt i det første tiår av 800-tallet av tibetaneren Palgyi Lhünpo, Jinamitra fra Kashmir, Vidyākaraprabha fra India, Sarvajñadeva fra Kashmir, Dharmākara fra Kashmir og den tibetanske buddhisten Chokro Lüi Gyaltsen. Originaltekstene var etter alt å dømme på sanskrit. Oversettelsen ble finlest og redigert av Vidyākaraprabha og tibetaneren Kawa Paltsek.
Disse tekstene omfatter klosterreglene, deres historie og kommentarer til dem. De inneholder også detaljer om alle reglene for munker, nonner og kvinnelige noviser, såvel som for lekmenn (upāsakas) og lekkvinner (upāsikās). De inneholder en rikdom av detaljer om historien, biografiene og fortellende nedtegnelser som viser hvordan hver enkelt regel oppstod. Tekstenes historiske og kulturelle materiale har paralleller til en betraktelig mengde med sūtra'er, avadānaer og andre verker og avsnitt i Kangyur, og dette utgjør nesten en kanonisk litteratur i seg selv.
Tekstsamlingen består av syv eller åtte tekster (Toh. 1–7a) som fyller de 13 første bind i Derge Kangyur og Narthang Kangyur (se nedenfor). De er arrangerte i «de fire klasser med vinayatekster» (འདུལ་བ་ལུང་སྡེ་བཞི་,  'dul ba lung sde bzhi): Grunnlaget for vinaya (Toh. 1), analyse av vinaya (Toh. 2–5), seksjon med mindre spørsmål om vinaya (Toh. 6) og fremtredende beretning om disiplin (Toh. 7–7a).
Vinayavastu: «Seksjoner om vinaya»
Den første av «de fire klasser med vinayatekster» består av teksten Vinayavastu (འདུལ་བ་གཞི་, ‘dul ba gzhi) eller «seksjoner om vinaya». I Dergé Kangyur opptar denne teksten de fire første bindene, og den er inndelt i 17 kapitler eller seksjoner (vastu, tibetansk: གཞི, gzhi). Hver enkelt seksjon handler om et spesielt aspekt av klosterlivet. Teksten tilsvarer Theravādaskolens og pāḷikanonens khandhaka, som er andre del av vinaya pitaka; sistnevnte består av 22 seksjoner eller kapitler. Både khandhaka og vinayavastu omhandler det buddhistiske felleskapets ritualer, formelle prosedyrer, og disiplinære tiltak som sørger for orden og sosial koherens. Begge tekstene gir detaljer om klær, mat, husly og medisiner blant munkene og nonnene. Vinayavibhaṅga, som er den andre klassen med vinayatekster, beskriver på sin side eder og regler som styrer den enkeltes individuelle adferd. Den sistnevnte tilsvarer sūtravibhaṅga i pāḷikanonen.
Omkring 80% av vinayavastu er bevart på sanskrit i Gilgitmanuskriptene. Også sanskritversjonen består av 17 seksjoner.
I årene 700–711 e.Kr – fra det 1. året av Jiǔ shì (久視) til det 2. året av Jǐng yún (景雲), foretok Yìjìng (義淨, 635–713) en oversettelse av Vinayavastu til kinesisk. Oversettelsen har syv kapitler, som tilsvarer kapitlene 1–4, 6, 8 og 17 i den tibetanske versjonen. Den tibetanske oversettelsen er således mer komplett enn den kinesiske. I den kinesiske buddhistiske kanon er kapitlene presentert som syv adskilte tekster.
I Taishō shinshū daizōkyō (大正新修大藏經) eller «tripiṭaka publisert under Taishōperioden», ofte forkortet Taishō (大正), befinner den seg i bind 23 og 24 som tekstene nr 1444–1450. Bind 22–24 utgjør «vinaya-avdelingen» (律部, lùbù).
I bokformen av Tripiṭaka Koreana befinner den seg i bind 37 som tekstene nr 1389–1395. Vi har også oppgitt bind, bokruller og etui i den xylografiske utgaven fra 1236–1251 som oppbevares i tempelet Haeinsa (해인사).
I den nyere Peking-utgaven Zhōnghuá dàzángjīng (大日本續藏經) befinner den seg i bind 39 som tekstene nr 966–971.
I katalogen som ble publisert av Bunyiu Nanjio (1849–1927) i 1883, omtales syvende kapittel som tekst nr 1123; de øvrige kapitlene er fraværende. De seks første kapitlene finnes i tekstsamlingen Dainippon zokuzōkyō (大日本續藏經, forkortet som Zokuzōkyō eller 卍), mens det syvende er fraværende.
Antoine Darquier de Pellepoix
Antoine Darquier de Pellepoix (født 23. november 1718 i Toulouse, død 18. januar 1802, samme sted) var en fransk astronom. Han oppdaget Ringtåken i 1779.
Mulasarvastivada
Vinayavastu: «Seksjoner om vinaya»
Oversettelsen til Yìjìng er beskrevet av Heirman (2008) og Kishino (2013).
1. Pravrajyāvastu: «Seksjon om å vandre fremover»
I pravrajyāvastu kalles Śāriputra for Upatiṣya (ཉེ་རྒྱལ།, nye rgyal) og Maudgalyāyana kalles for Kolita (པང་ནས་སྐྱེས།, pang nas skyes). De var de fremste av Buddhas disipler, men i begynnelsen var de begge unge braminer, som var velbevandret i de vediske skrifter og som var spådd en lys fremtid. Upatiṣya var en brilliant fortolker av Vedaene, mens Kolita var en talentfull lærer som var forventet å etterfølge sin far som kongelig prest eller purohita (མདུན་ན་འདོན་པ།, mdun na ’don pa) for kongen av Rājagṛha. De to møttes og ble kjent under en fest for nāgákongene Giri og Valguka. Der ble de begge enige om å søke medlemskap i en orden av forsakelse (རབ་བྱུང་།, rab byung) etter å ha fått foreldrenes samtykke.
De to søkerne sikret seg audiens hos seks ledende tīrthika-lærere, men fant at den praksis og filosofi de underviste i var ødeleggende. Deretter møtte de læreren Sañjayin eller Śāstā Sañjayin (སྟོན་པ་ཡང་དག་རྒྱལ།, ston pa yang dag rgyal) som hadde «trukket seg tilbake inn i forsakelse». De var imponerte og sluttet seg til hans orden etter å ha hørt hans filosofi. Den gikk ut på at «dharma er sannhet og ikke-vold; den fredfulle, tidløse, udødelige og konstante tilstand er brahman». Om ikke lenge døde imidlertid Sañjayin og de to må fortsette på sin vei.
Den første delen innledes med en opptegnelse av krigene mellom kongedømmene Anga og Magadha, fortsetter med å beskrive Buddhas fødsel og omtaler brahminene Māṭhara (གནས་ལེན་གྱི་བུ།, gnas len gyi bu) og Tiṣya (སྐར་རྒྱལ།, skar rgyal). Sistnevnte var en Lokāyata-filosof fra Dakṣiṇa. Først etter 30 sider om krig og genealogi, møter vi de to hovedpersonene. I de 17 seksjoner av den tibetanske Vinayavastu er det innvevd en av de mest omfattende biografier av Buddha som er tilgjengelig på noe språk. Disse første tilsynelatende avledninger, er derfor starten på en episk fortelling som tar form over de 2436 sider av Vinayavastu i Dergè Kangyur. Forfatterskapet er ukjent, men kapittelet har en sammensatt natur og må være komponert av flere forfattere. Den andre delen beskriver de tre utviklingsstadiene i opptaksritualet: (a) Buddhas første informative invitasjon (b) den tidlige rite uten de strenge opptakskriterier som kom senere og (c) det moderne rituale eller vartamānakalpa (ད་ལྟར་བྱུང་བའི་ཆོ་ག, da ltar byung ba’i cho ga). Opptak av kvinner er omtalt i Vinayakṣudrakavastu (Toh. 6).
Et kort mellomspill med tittelen «utspørring av upāsena» (ཉེ་སྡེ།, nye sde) formulerer vilkårene for den nye munkens lærlingeplass under en eldre munk. Det formulerer også vilkårene for når en munk er moden til å bli lærer og selv fungere som foresatt eller upādhyāya (མཁན་པོ།, mkhan po) eller som instruktør eller ācārya (སློབ་དཔོན།, slob dpon).
Den opprinnelige rite var svært enkel. Postulanter, i dette tilfelle Upatiṣya og Kolita, spurte Buddha om å tilsluttes ordenen. Gjennom den enkle invitasjonen «Kom munker. Lev det hellige liv eller brahmacarya (ཚངས་སྤྱོད།, tshangs spyod)», ble postulantene akseptert. Denne enkle invitasjonen er kjent som «ordinering ved å si: Kom munker !» eller ehibhikṣukā upasaṃpadā (དགེ་སློང་ཚུར་ཤོག་གི་བསྙེན་པར་རྫོགས་པ།, dge slong tshur shog gi bsnyen par rdzogs pa). Men etter hvert som buddhismen fikk flere tilhengere, ble det mindre praktisk for Buddha å ordinere hver postulant. Å se og møte Buddha personlig, innebar for mange en lang og strevsom reise. Da Buddha hørte om en postulant som hadde dødd på veien, fikk det buddhistiske fellesskapet (saṃgha) tillatelse til å foreta ordinasjon eller upasaṃpadā (བསྙེན་པར་རྫོགས་པ།, bsnyen par rdzogs pa). Dette tidlige rituale blir kalt purākalpa (སྔོན་གྱི་ཆོ་ག, sngon gyi cho ga) eller den tidlige rite.
Den nye riten krevde at postulantene sendte en forespørsel til det lokale saṃgha tre ganger, hvoretter en tjenestegjørende munk reiste til det lokale saṃgha og behandlet forespørselen. Forsamlingen viste sitt samtykke ved å forbli i taushet, og postulanten ble formelt innlemmet i ordenen og ble ordinert.
Den tidlige rite opptok nye medlemmer uten bestemmelser for å lære dem opp. Den nye riten løste et logistisk problem uten å hjelpe nye medlemmer i å etablere en moralsk kodeks og en ny livsstil. Enkelte nye munker manglet følelsen av dekorum og oppførte seg dårlig. Lokale brahminer og husmenn klaget endog over å bli trakkasert av munkene. De nye munkene kom til byen for å be om almisser, uryddig og ukorrekt kledd, snakket skingrende med høye stemmer, oppførte seg vilt, og krevde at de ble matet.
Når en munk ble syk og døde av mangel på pleie, følte de eldre munkene en forpliktelse til å handle. Grove forsømmelser gjorde at det buddhistiske fellesskapet ba Buddha om å gripe inn. Etter litt overveielse skapte Buddha stillingene foresatt og instruktør.
Men igjen fant munkene seg selv i et dilemma, fordi de ikke visste hvordan de skulle akseptere og ordinere postulanter. Det ble derfor laget en lengre og mer formell rite med strengere adgangskriterier, ordinering og en inndeling i (a) legmenn eller upāsaka (དགེ་བསྙེན།, dge bsnyen), (b) noviser eller śrāmaṇera (དགེ་ཚུལ།, dge tshul) og munker. Denne rite er den som har blitt fulgt til denne dag, og som er kjent i tradisjonen som «den nåværende tidens rite» eller vartamānakalpa (ད་ལྟར་བྱུང་བའི་ཆོ་ག, da ltar byung ba’i cho ga). Den tredje delen («Tīrthikas») beskriver omstendighetene som førte til det moderne rituale. Tīrthikas (མུ་སྟེགས་ཅན།, mu stegs can) var religiøse og filosofiske ordener som var samtidige med den tidligste buddhismen, deriblant jainismen, jaṭilaene, ājīvikaene og cārvākaene. I Gilgit-manuskriptene kalles de tīrthya. Begrepet refererte opprinnelig til ikke-brahmanistiske asketordener som stod utenfor det hinduistiske samfunn. Śrāmaṇyaphala sūtra (som finnes både på sanskrit, pāḷi, kinesisk og tibetansk) gir en mer detaljert beskrivelse av disse seks ordeners filosofi.
Orientalistene knytter flere av tīrthika-lærerne til spesifikke historiske personer: Jñātiputra (གཉེན་གྱི་བུ་གཅེར་བུ།, gnyen gyi bu) er bedre kjent som Mahāvīra, lederen av Nirgrantha eller digambararetningen og den siste tirthankara; Gośālīputra (གནག་ལྷས་ཀྱི་བུ།, gnag lhas kyi bu) var en prominent leder for ājīvikaene; Pūraṇa (རྫོགས་བྱེད།, rdzogs byed) har blitt kalt den fremste av 500 ājīvikaer, selv om filosofien som tilegnes ham verken ligner på Gośālīputra's fatalisme eller på digambararetningen som buddhister noen ganger omtaler som ājīvikaer.
De ekskluderende kriteriene, som anses for å være «hindringer eller antarāyikadharma (བར་ཆད་ཀྱི་ཆོས།, bar chad kyi chos) for ordinasjon», forklares alle gjennom opprinnelseshistorier (nidāna, gleng gzhi). Denne tredje delen forteller historien om Saṅgharakṣita (དགེ་འདུན་འཚོ།, dge ’dun ’tsho) som forklarer hvorfor nāgaer (vesener som kan anta menneskelig form) ikke har adgang til den buddhistiske orden. I en historie om Saṅgharakṣita og en nāga-munk, er det innbakt flere mindre opprinnelseshistorier, deriblant om hva en administrator kan forventes å gjøre rede for og hvorfor en munk ikke skal undervise uten først å bli bedt om å gjøre det.
Denne seksjonen inneholder også flere avadānas – didaktiske historier eller «karmiske historier» som forklarer en gitt omstendighet i lys av tidligere handlinger og hva som frembragte den. Èn av avadānaene forteller om hvordan en form-skiftende nāga antar menneskelig form og forvandles til en munk. Andre forteller om hva som skjer med munker som kjemper om maten, som ødelegger det buddhistiske felleskapets eiendom, og som holder tilbake mat og drikke fra andre munker.
En vedisk seers sarkastiske bemerkning om buddhistiske munkers tilbøyelighet til å forkynne ved den minste provokasjon, blir påskuddet for at Saṅgharakṣita forkynner Nagaropama sūtra. Videre blir Saṅgharakṣita's bestrebelser om å etablere buddhismen i nāga'enes land en mulighet til å diskutere «de fire āgama'er» i sūtra pitaka. Sammenflettingen av sjangre viser hvordan teksten er et sammensatt collage, hvor historier, sūtraer og klosterdisiplin veves inn i en instruerende fortelling.
Den 31. oktober 2018 publiserte Padmakara Translation Group en engelsk oversettelse av den tibetanske pravrajyāvastu. Dette var første gangen den tibetanske versjonen ble oversatt til et vestlig språk. I 1983 publiserte Helmut Eimer og Frank-Richard Hamm en kritisk analyse av den tibetanske versjonen på tysk, men de foretok ingen oversettelse.
I 1939 publiserte Nalinaksha Dutt en kopi av sanskrit-teksten til Vinayavastu, gjengitt i devanāgarīskrift, herunder Pravrajyāvastu. Teksten var hentet fra Gilgitmanuskriptene som ble oppdaget i 1931. I 1967 og 1970 publiserte Dr. Sitansusekhar Bagchi en tilsvarende sanskrit-tekst i to bind med tittelen मूल्सर्वास्तिवादविनयवस्तु – Mūlasarvāstivādavinatavastu.
Vinayakṣudrakavastu
Den tredje seksjonen består av den sjette teksten. Det dreier seg om mindre spørsmål om vinaya, som ikke er dekket av de 17 kapitler i Vinayavastu. Denne teksten kan derfor betraktes som et «langt tilleggskapittel» til de 17 kapitlene.
Vinayottaragrantha
Den fjerde seksjonen består av Vinayottaragrantha, den syvende teksten (Toh. 7). Dette er en samling av omkring ti underseksjoner, som muligens har vært uavhengige tekster. De sørger for forsterkede forklaringer på klosterreglene og deres historie. Det finnes to versjoner av teksten i tibetansk oversettelse, som her er nummererte Toh. 7 og Toh. 7a. Den andre versjonen er den mest komplette. Den første inneholder bare spørsmålet til Upāli, mens den andre inneholder samme tekst sammen med en mengde andre. Kolofonene og katalogen til Derge Kangyur antyder at begge versjoner ble bevart fordi det var forskjellige grader av autentifisering av deres respektive innhold.
Álvaro de Miranda Neto
Álvaro de Miranda Neto (født 5. februar 1973) er en brasiliansk rytter som spesialiserer seg i sprangridning. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 8 i lagkonkurransen. Han tok bronse i lagkonkurransen i både Sommer-OL 1996 og Sommer-OL 2000.
Hansjörg Wirz
Hansjörg Wirz (født 9. juni 1943) er en sveitsisk tidligere friidrettsutøver og idrettsleder, som var president i Det europeiske friidrettsforbundet fra 1999 til 2015.
Som utøver konkurrerte han hovedsakelig i hekkeløp. Han ble sveitsisk mester på 400 meter hekk i 1968, 1969 og 1972. Han deltok i EM i friidrett 1969, og kom der på fjerdeplass på 400 meter hekk. Han deltok også i Sommer-OL 1972, men ble der slått ut i forsøksheatene.
The N-word
Intervjuer
• Sandra Bernhard
• Todd Boyd
• Elaine Brown
• LeVar Burton
• George Carlin
• CeeLo Green
• Morris Chestnut
• Stanley Crouch
• Ice Cube
• Damon Dash
• Chuck D
• Nelson George
• Dick Gregory
• Bryant Gumbel
Alpha 21264
Alpha 21264, også kalt Alpha 7 og EV6, er en tidligere 64-biter RISC mikroprosessor i prosessorfamilien DEC Alpha. Mikroprosessoren ble utviklet og produsert av Digital Equipment Corporation og ble lansert i oktober 1996. Mikroprosessoren var fire-veis superskalær og utførte fire instruksjoner per syklus, med en topp utførelsesrate på seks instruksjoner. Den hadde en syv-trinns instruksjonspipeline og implementerte eksekvering utenfor rekkefølge og spekulativ utførelse.
The N-word
Intervjuer
• LisaGay Hamilton
• Samuel L. Jackson
• Quincy Jones
• Robin D.G. Kelley
• Regina King
• Talib Kweli
• Nia Long
• Wynton Marsalis
• Chi McBride
• Paul Mooney
• Alvin F. Poussaint
• Michael Rapaport
• Ving Rhames
• Chris Rock
• John Salley
• Russell Simmons
• John Singleton
• Cree Summer
• Saul Williams
• George C. Wolfe
Yelp
Yelp er et amerikansk selskap med hovedkontor i San Francisco i California. Selskapet utvikler og markedsfører nettstedet Yelp.com og mobilappen Yelp, som publiserer anmeldelser om bedrifter ved hjelp av crowdsourcing. Det driver også en online reservasjons-tjeneste kalt Yelp Reservations.
Yelp ble grunnlagt i 2004 av tidligere PayPal-ansatte Russel Simmons og Jeremy Stoppelman.
SuperH
SuperH, også kalt SH, er en 32-biter RISC-arkitektur som er utviklet av Hitatchi og som produseres av Renesas, og som ble lansert tidlig på 1990-tallet. Den er implementert av mikrokontrollere og mikroprosessorer for innebygde systemer.
I 2014 utløpte mange av de opprinnelige patenter for SuperH-arkitekturen og den ble derfor implementert på nytt som åpen maskinvare under benevnelsen j-core.
Dørkampen
Dørkampen er et fjell i Skjåk kommune i Innlandet. Fjellet ligger i Reinheimen nasjonalpark og har en høyde på 1 820 meter over havet.
Like øst for Dørkampen ligger en annen, navnløs topp som har en høyde på 1 819 moh. og en primærfaktor på 70 meter.
Malawi under VM i svømmesport 2022
Malawi deltok under VM i svømmesport 2022 i Budapest i Ungarn fra 18. juni til 3. juli 2022.
Svømming
Svømmere fra Malawi var kvalifisert i følgende øvelser:
Borge Kommunale Bilruter
Borge Kommunale Bilruter (BKB) begynte sin virksomhet 23. juli 1930. Selskapet ble opprettet av daværende Borge kommune. Adresse: Torp.
Terje Mærli
Terje Mærli (født 24. desember 1940 i Oslo) er en norsk teaterregissør og dramatiker.
Borge Kommunale Bilruter
Bakgrunn
Selskapet hadde fra starten konsesjon for person- og godstrafikk Moum-Fredrikstad Ø. over Torp, Kjølstad, Kjølberg, Sellebakk, Nordby, Sorgenfri og Nabbetorp.
Procambarus jaculus
Procambarus jaculus  er en art av ferskvannskreps innenfor den artsrike slekten Procambarus, og den tilhører underslekten Ortmannicus som har en ganske stor utbredelse nord-sør i USA fra omtrent de store sjøene og Appalachene gjennom Midtvesten ned mot Mexico.
Borge Kommunale Bilruter
Bakgrunn
I 1950 ble konsesjonen utvidet til å omfatte sju gjennomgangsturer Fredrikstad Ø.-Sarpsborg. Fredrikstad-brua åpnet i 1957 og konsesjonen ble forlenget fram til Vestsiden i Fredrikstad.
Terje Mærli
Han debuterte i 1970 med Stian Sørlies Eksperiment på Oslo Nye Teater. hvor han var regissør og dramatiker 1970-1976, ved Fjernsynsteatret 1976-1986 og deretter ved Det Norske Teatret og Nationaltheatret. Mærli har skrevet komedien Middagsgjesten (Oslo Nye Teater 1974), Orestes kommer (Centralteatret 1976). Han har også gjort en rekke bearbeidelser for teater og TV, blant annet Grenseland (1979) basert på Sigurd Evensmos romaner, Du kan da ikke bare gå etter Margaret Johansens roman, som vant Amandaprisen som beste TV-film i 1986, Jens Bjørneboes Fugleelskerne (1989) og kriminalserien Aksjemordet (1990).
NS320xx
NS320xx var en serie 32-biter CISC mikroprosessorer som ble utviklet og produsert av halvlederfabrikanten National Semiconductor. Den første i denne familien var NS32016 og ble lansert i 1982. NS320xx-familien var markedets første 32-biter generelle mikroprosessorer, men av diverse årsaker lyktes den aldri å bli en større aktør. Den ble brukt som basis for mikrokontrolleren Swordfish.
Procambarus jaculus
Arten hører videre under familien Cambaridae (orden Reptantia) blant tifotkrepserene. Procambarus jaculus er en av anslagsvis 160 arter i slekten Procambarus.
Borge Kommunale Bilruter
Bakgrunn
1. januar 1964 ble Borge og Torsnes kommuner sammen til "nye" Borge kommune. Torsnes kommunale Bilruter ble samtidig slått sammen med BKB.
Procambarus jaculus
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her på høyere nivå med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013. , og på slektsnivået med basis i Fetzner et al (2005), men med bare et utvalg av de om lag 160 artene gjengitt:
Borge Kommunale Bilruter
Bakgrunn
1. januar overtok BKB også konsesjonene til Johan Johannessen Bilruter. Etter dette hadde BKB 19 busser og en godsvogn.
Terje Mærli
Av teateroppsetninger kan særskilt nevnes Henrik Ibsens Peer Gynt (1985) og Vildanden (1995) på Trøndelag Teater samt Shakespeares Hamlet ved Den Nationale Scene (1987) og David Edgars Speer ved Nationaltheatret (2005). Mærli har dessuten regissert over 20 Ibsen-oppsetninger i blant annet Norge, Sverige, Danmark, Tyskland og Japan. Han var sjef for Trøndelag Teater 1992-1997.
Borge Kommunale Bilruter
Bakgrunn
Rutebilstatistikken for 1978 viser at BKB hadde 36 heltidsansatte og 19 busser.
På slutten av 1970-tallet ble det arbeidet for en fusjon av flere av busselskapene i Fredrikstad-distriktet. Fredrikstaddistriktets Rutebiler AS (FDR) ble opprettet fra 1. januar 1980. Det var kommunene Fredrikstad, Borge, Hvaler og Kråkerøy som opprettet selskapet for å samordne busstrafikken i og rundt Fredrikstad. Dermed var tida over for Borge Kommunale Bilruter etter 50 år.
Chicago erkebispedømme
Chicago erkebispedømme er et katolsk bispedømme i USA. Det er en kirkeprovins og har sete i Chicago.
Bispedømmet ble opprettet i 1843 og som et erkebispedømme i 1880. Det betjener rundt 2,323,000 katolikker i fylkene Cook (inklusive byen Chicago) og Lake. Erkebispedømmet er ledet av kardinal Francis Eugene George, OMI, assistert av seks generalvikarer med hvert sitt regionale ansvar.
Kardinal George er den første fra Chicago som har blitt erkebiskop i hjembyen.
Eikeglansvikler
Eikeglansvikler (Cydia splendana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 14-21 millimeter), lyst brunlig grå vikler. Den ytre delen av vingen er rødlig brun, dette området er avgrenset på innersiden av en sigdformet, svart strek. Arten kan minne om epleglansvikler (Cydia pomonella), men er gjerne litt blekere på farge og har andre vertsplanter enn denne. Larvene er hvite, slik skiller de seg fra larvene til slektningen Cydia amplana som også lever i eikenøtter, men er røde på farge.
Levevis
Larvene utvikler seg inne i nøttene på eik (Quercus spp.) og søtkastanje (Castanea sativa). De voksne viklerne flyr i juli-august.
Toppserien 2018
Toppserien 2018 var den 32. sesongen av den øverste divisjon for norsk kvinnefotball. Ligaen startet 24. mars 2018.
La Mar (provins)
La Mar er en provins i regionen Ayacucho i det sørlige Peru. Den grenser til regionen Cusco i nord og i øst, til regionen Apurímac i sør og til provinsene Huamanga og Huanta i vest. Provinshovedstaden er San Miguel.
Politisk inndeling
Provinsen er delt inn i 8 distrikter.
Liverpoolbukta
Gjennom Liverpoolbukta går skipsleiene inn til dokkene i Liverpool og Merseyside. Den travle skipstrafikken har gjennom århundrene ført til at det på havbunnen i bukta ligger tallrike skipsvrak. Som følge av dette er bukta populær blant dykkere. Det ligger flere olje- og gassfelter i bukta, herunder Douglas Complex med en samlet daglig produksjonskapasitet (per januar 2008) på 60 000 fat. Storbritannias første store offshore vindkraftverk, North Hoyle, ligger i den sørlige delen av bukta. Det er senere også bygget vindturbiner andre steder i bukta.
Landområdet rundt bukta blir noen ganger referert til som «Liverpool Bay Area». Uttrykket blir av enkelte sett på som et mulig offisielt alternativ til Merseyside, men det blir som oftest brukt til å beskrive et mye større område som omfatter byene Ormskirk og Skelmersdale i West Lancashire i nord, St Helens og Warrington i øst og Chester og Nord-Wales i sør. I denne betydningen blir det ofte brukt av lokale forkjempere som ønsker å oppmuntre til regionalt økonomisk og kulturelt samarbeid. Uttrykket er dog ikke spesielt vanlig brukt i området, og er heller ikke anerkjent av den britiske regjeringen som en strategisk økonomisk sub-region.
Charles Konan Banny
Karriere
Banny begynte å jobbe i Sentralbanken for de vestafrikanske statene (BCEAO) i 1976, og hadde ulike stillinger der. I 1988 ble han Spesialrådgiver for sentralbanksjefen i BCEAO, Alassane Ouattara. Da Ouattara ble statsminister i Elfenbenskysten ble Banny utnevnt til midlertidig sentralbanksjef 4. desember 1990. 22. desember 1993 ble han utnevnt til sentralbanksjef, en stilling han formelt overtok 1. januar 1994. Han ble gjenvalgt for en ny 6-årsperiode 17. juni 1999, denne perioden startet 1. januar 2000.
Statsminister
På grunn av sin posisjon som statsminister kunne ikke Barry stille som presidentkandidat. Etter fredsavtalen i mars 2007 ble New Forces' leder Guillaume Soro valgt som ny statsminister, og han overtok etter Banny 4. april.
I september 2021 ble Banny evakuert til Europa av helsemessige årsaker. Den 10. september 2021 døde han i Neuilly-sur-Seine av komplikasjoner forårsaket av covid-19, i en alder av 78 år.
National Cyber Force
National Cyber Force (NCF) er en gren av Storbritannias forsvar som har datakrigføring som oppdrag. I tillegg til militært mannskap består NCF av personell fra Government Communications Headquarters, Secret Intelligence Service og Defence Science and Technology Laboratory. NCF har offensive oppgaver, og fungerer ved siden av National Cyber Security Centre, som har en defensiv innretning. NCFs eksistens ble offentlig anerkjent i november 2020.
Thunderbirds Are Go (TV-serie)
Thunderbirds (Thunderbirds Are Go!) er en britisk dataanimert TV-serie fra 2015, som ble produsert i England. Den ble sendt på NRK Super i Norge.
McLain Ward
McLain Ward (født 17. oktober 1975) er en amerikansk rytter som spesialiserer seg i sprangridning. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 7 i lagkonkurransen. Han tok gull i lagkonkurransen både under Sommer-OL 2008 og Sommer-OL 2004.
Thunderbirds Are Go (TV-serie)
Dette er nyinnspilling av serien Thunderbirds som gikk på ITV i 1965–1966.
McLain Ward
Han tok sølv under Sommer-OL 2016 og Sommer-OL 2020.
Thunderbirds Are Go (TV-serie)
Handlingsreferat
Handlingen er lagt til år 2060, og følger de fem Tracy-brødrene: Scott, Virgil, Alan, Gordon og John, som alle er en del av International Rescue (IR): en livreddende organisasjon som opererer fra en skjult base i det sørlige Stillehavet, og som forsøker å redde mennesker fra forskjellige katastrofer eller farlige situasjoner.
De mest fremtredende kjøretøyene deres kalles for «Thunderbirds» og blir operert av brødrene. I tillegg til brødrene inkluderer IR også flere andre medlemmer som tilbyr ulik bistand og støtte: Sikkerhetssjef Tanusha Kyrano. Ingeniør Brains, som gir teknologisk og mekanisk støtte både ved basen og i feltet. Bestemor Tracy, som tar vare på brødrenes hjem. Samt operatør Lady Penelope Creighton-Ward, en britisk aristokrat, og Aloysius Parker, en sjåfør og tidligere tyv, som driver etterforskning og spionasje når dette er nødvendig.
De fleste redninger innebærer å slåss mot forskjellige katastrofer forårsaket av uforutsette hendelser, eller handlinger fra kriminelle. Men en rekke handlinger blir også organisert av IRs viktigste motstander, bare kjent under kallenavnet «The Hood» en britisk kriminell mesterhjerne som ofte forsøker å stjele teknologien deres. The Hood skal ha vært ansvarlig for dødsfallet til brødrenes far, Jeff Tracy, grunnleggeren av IR og en nær venn av oberst Casey - lederen for Global Defense Force (GDF) Programmet introduserer også en annen skurk kalt «The Mechanic» som også forårsaker kaos, og som hjelper The Hood ut av fengsel, etter at The Hood ble arrestert av GDF.
Stavanger bystyre 2015–2019
Stavanger bystyre fra 2015 til 2019 ledes av ordfører Christine Sagen Helgø (H) og varaordfører Bjørg Tysdal Moe (KrF)
Kaszanka
Kaszanka er en polsk blodpølse som inneholder bokhvete eller andre typer gryn. Navnet er avledet av kasza "gryn/grøt". Blodpølsevarianter med gryn er kjent i andre land i Sentral- og Øst-Europa, for eksempel krovyanka i Russland og Ukraina, krvavnička i Slovakia og véres hurka i Ungarn.
Future Radio
Future Radio er en britisk nærradiostasjon som holder til Norwich i Øst-England. Radiostasjonen kom på lufta for alvor 6. august 2007 etter å ha hatt midlertidig radiolisens seks ganger fra mai 2004. Stasjonen kringkastes på frekvensen 96.9 MHz.
Future Radio har flere ansatte som driver stasjonen, men har i tillegg en del frivillige som får stasjonen til å gå rundt.
Zosimus, metropolitt av Moskva
Zosimus Bradatyj (russisk: Зосима Брадатый; fødselsår ukjent, død 1494) var metropolitt av Moskva og Russland fra 1490 til 1494.
Zosimus overtok etter metropolitten Gerontij, og ble den første metropolitten i russisk historie som ble utpekt av det russiske bisperådet, på ordre fra storfyrst Ivan III.
Psyrassaforma
Psyrassaforma er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og slanke, blanke, brune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er tønneformet med krumme, gulaktige sidestriper. Dekkvingene er jevnbrede, med en liten tann i spissen. Beina er tynne og middels lange.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.
Peace
Peace er det engelske ordet for «fred» og kan vise til:
Bohrsbreen
Bohrsbreen er en brearm av Jostedalsbreen i Stryn kommune i Vestland. Den ligger på vestsiden av breen, like vest for Lodalskåpa.
Arne Christian Gunneng
Arne Christian Gunneng (født 1. desember 1914 i Oslo, død 8. mars 1989 ) var en norsk ambassadør.
Etter examen artium 1933 og cand.jur. 1937 var han dommerfullmektig i Follo frem til 1940, da han ble sekretær i Finansdepartementet. Fra 1940 til 1945 var han i Forsyningsdepartementet, i 1945 sekretær ved Norges ambassade i Washington 1945–48 og byråsjef i Utenriksdepartementet 1948–50. Så var han chargé d'affaires ved utenriksstasjonen i Warszawa 1950, ambassaderåd ved Norges ambassade i Stockholm i 1951, og ambassaderåd ved den norske delegasjonen ved Atlanterhavspakten organisasjon i Paris, med arbeid for OECD og NATO. Så var han ambassadør ved Norges ambassade i Ottawa 1955–59, ekspedisjonssjef i Oslo 1959–62, ambassadør ved Norges ambassade i Stockholm 1962–66, Norges ambassade i Washington 1966–73, Norges ambassade i Roma 1973–78, og Norges ambassade i Haag 1978–83. Han hadde en mengde ordener, kommandør av St. Olavs Orden 1965, Nordstjerneordenen, Dannebrogordenen og Finlands Vita Ros' orden.