cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Per Imerslund
Innbruddet hos Trotskij
Dette var aktivisme helt etter Pers ånd, hvor aktiv politisk handling ble krydret med internasjonale sammensvergelser, personlig risiko, hemmelighetskremmerier og spenning. Utover sommeren og høsten 1936 opplevde dette miljøet det stadig mer prekært å få satt en stopper for det de mente var en farlig virksomhet som regjeringen og Trotskij stod for. Etter en tids snakk og usikker planlegging utførte Imerslund og et par andre et raskt raid mot Trotskijs hus natten mellom 5.- 6. august, da de hadde funnet ut at han var på reise til Kristiansand. De prøver å bløffe seg inn som politifolk, men blir avslørt av husvertens datter. De hadde heller ikke gjort seg tilstrekkelig kjent med huset på forhånd og det hele endte med en hurtig retrett tilbake til Oslo. De blir stoppet av politiet underveis som noterer navnene på alle, bortsett fra Imerslund. Han hadde stukket av på egen hånd og gjør et innbrudd senere på natten ved å klatre inn gjennom et vindu, men det ender uten utbytte. Husvertens datter hadde gjenkjent en i gruppen og det ender med tiltale i Drammens lagmannsrett og dom 15. desember 1936. Det ble ganske milde dommer. Statsadvokaten var Sverre Riisnæs, senere justisminister i Quislings andre regjering under krigen. Gruppen tok de milde dommene som en seier, samt ikke minst fordi omtrent samtidig, 18. desember, meddeler regjeringen at Trotskijs oppholdstillatelse er trukket tilbake og at han har fått visum til Mexico. Imerslund var glad for at Norge er kvitt «marxistjøden», men han så også ironien i at Trotskij i stedet er sendt til hans andre hjemland Mexico. Her ble Trotskij drept av Stalins agent 20. august 1941.
Den spanske borgerkrigen 1937
For den handlingsorienterte Imerslund var den spanske borgerkrigen en arena for politisk handling. I tillegg skulle han skrive artikler for avisen Tidens Tegn og leverte en del artikler. Men hans krigsinnsats våren 1937 ble aldri verken enkel eller glamorøs. Allerede på vei til Spania, på gjennomreise i Portugal ble han arrestert som mistenkelig utlending og måtte sitte et døgn i en svært overfylt, elendig celle. Han fikk hjelp av det norske konsulatet og kom seg videre.
Simo
Simo var på 90-tallet Norges eneste barnevognprodusent, dette etter at Maskinhuset (1920-1990) i Stavanger midt på 80 tallet sluttet å produsere sine Svithun barnevogner. Simo ble etablert i 1946 og ble lagt ned i 2014. Firmaet ble etablert av Erik Simensen og Holger Mohn, derav navnet Simo.
Per Imerslund
Den spanske borgerkrigen 1937
Da han endelig kom til Spania var det vanskelig å finne en passende stridende avdeling. Han hadde tross alt ingen formell militær bakgrunn og den spanske fremmedlegionen var reneste selvmordsavdelinger. Etter mye om og men havnet han i den falangistiske militisen. Da han endelig kom til fronten, ble de liggende på noen avsvidde høyder på Cordoba-fronten og utveksle skudd med sosialistene noen hundre meter borte. De hadde lite vann og mat, det var svært varmt og Imerslund var dårlig av malariaen. I tillegg måtte han i brev til vennen Disselhoff bekjenne at han opplevde i stedet krigens meningsløshet. Dette kom også fram i hans til dels meget gode artikler fra denne tiden. Skuffet måtte også Imerslund konstatere at klokkens skrues tilbake i Spania etter Francisco Francos seier og at det ikke var et nytt, radikalt, revolusjonært Spania som seiret.
Tachles
Tachles er en tyskspråklig sveitsisk jødisk ukeavis. Den oppstod i 2001 gjennom en sammenslåing av Jüdische Rundschau og Israelitische Wochenblatt. Avisen har et opplag på ca. 7 000, og utgis av JM Jüdischen Medien AG, som også utgir månedsavisen Aufbau. Sjefredaktør er Yves Kugelmann.
Per Imerslund
Den spanske borgerkrigen 1937
Men Imerslund følte seg også modnet og styrket av at han hadde vært i kamp og i livsfare ved fronten. Svekket av malaria ble han trukket ut av kamp og reiste tilbake til Oslo samme sommer.
Simo
I 2004 ble Simo-vognene produsert av Eng Norway AS. Barnevognproduksjonen ble flyttet ut av landet før 2005.
Tachles
Jüdische Rundschau ble grunnlagt i 1941 under navnet Makkabi som organ for den jødiske turn- og sportsforeningen i Sveits. I 1944 endret publikasjonen navn, og utviklet seg etterhvert til et alminnelig jødisk presseorgan for Sveits.
Per Imerslund
Norge, ekteskap, Mexico 1937–1940
Han var i årene fram til utbruddet av andre verdenskrig opptatt med mange av de tidligere aktivitetene, Arbeidstjeneste om sommeren, skriving og den sedvanlige, kanskje litt rastløse reisevirksomheten resten av året. Han besøkte både Tyskland, Sverige og Mexico. I Tyskland deltok han i 1937 på det årlige seminaret for nordiske forfattere i Travemünde, blant andre sammen med Mikkjel Fønhus som Imerslund hadde foreslått som deltaker. Det var ikke ukontroversielt i Norge å delta på slike arrangementer i Tyskland.
Simo
Firmaet var i 2007 eid av Harald Perskaas og Per Karlsrud.
Tachles
Ordet tachles stammer fra hebraisk-jiddisch, og betyr å si sin mening åpent og direkte.
Per Imerslund
Norge, ekteskap, Mexico 1937–1940
Etter splittelsen av Nasjonal Samling i 1936 fikk også kretsen rundt Ragnarok tilsig av nye, skuffende tidligere NS-medlemmer med Johan B. Hjort i spissen. Da Walter Fürst fikk ordnet et møtelokale i Oslo sentrum for høyreradikale Nasjonal Samling-motstandere, fikk også Imerslund et mer fast tilholdssted i byen. Mye av den politiske energien ble brukt på å konspirere mot Nasjonal Samling og forsøke å etablere et alternativ.
Simo
Salgsforbudet
I 2004 bestemte Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap at barnevognen Simo Kombi Supreme ikke lenger kunne selges i Norge, etter at en dansk forbrukertest avdekket flere sikkerhetsfeil på vogner av denne typen. Danske myndigheter innførte også salgsforbud.
Per Imerslund
Norge, ekteskap, Mexico 1937–1940
Imerslund vakte alltid stor oppmerksomhet blant kvinner, som raskt flokket seg rundt ham. Hans tilsynelatende kjølige avstand og interesse, og mangelen på sladderaktige historier omkring denne flotte mannen synes å ha ført til en enda større interesse. Mystisk, vakker, og full av eksotiske opplevelser, men også ryddig og redelig. Selv oppfattet han nok sin manglende interesse som et problem, særlig når vennene til stadighet påpekte hans store muligheter. Men da hans venn Hans-Dietrich Disselhoff, som han hele tiden hadde hatt brevlig kontakt med, giftet seg i 1936 og litt senere fikk en datter, skjønte han at han burde følge vennens eksempel. Per aksepterte den gjengse fordømmelsen av homofili i sitt miljø og ønsket å bekjempe den. Han mente selv at hans homofili var påført ham gjennom Disselhoffs forføring.
Imerslund giftet seg derfor 26. mars 1938 i en nyhedensk seremoni med Liv Asserson, søsteren til en norsk operasangerinne i Tyskland som han først innledet et forhold til. Men han falt angivelig pladask for den 21 år gamle søsteren Liv da han traff henne. Selv var Imerslund 26 år. Antakelig hadde den eldre søsteren gjennomskuet ham og han søkte trøst det nærmeste stedet han fant. Den praktiske og jordnære Liv passet nok Per bedre enn den kunstneriske operasangerinnen. Byllupsreisen ble en rundtur til blant annet Danmark, Spania og Mexico. Det er grunn til å tro at Liv her ble klar over at hun inngikk i mannens heteroseksualiseringsprosjekt, men hun valgte å bli hos ham så lenge han levde. De fikk senere to barn sammen. Den yngste ble født etter farens død.
Den andre verdenskrig
Miljøet rundt Imerslund reagerte svært negativt på Hitler og Stalins vennskapspakt og blitzkrigen mot Polen syv dager senere. Et slikt overfall på en annen nasjon var for dem en krenkelse av nasjonalsosialismens grunnidé om det enkelte folks selvbestemmelse. Et nasjonalsosialistisk land er per definisjon ikke imperialistisk, ifølge deres tenkning. Slik ekspansjonisme var det fascistene som holdt på med, som etter denne gruppen oppfatning var borgerskapets siste krampetrekning. Begge disse hendelser ble oppfattet som kynisk stormaktspolitikk. Vennskapspakten innebar også et farvel til de rasesolidariske holdningene. Verre ble det da det gikk opp for alle at vennskapspakten også var et grønt lys for Sovjetunionen til å angripe Finland.
Vinterkrigen
Vinterkrigen mellom Finland og Sovjetunionen ble et kall for den aksjonistiske Imerslund. Dette var Davids kamp mot Goliat, og han var selvfølgelig på Davids side. Finnenes innledende suksesser forsterket denne oppfatningen. Hans miljø opplevde i denne saken at her var de på linje med størstedelen av både det norske og det internasjonale samfunnet. Utover vinteren konstaterer miljøet noe indignert at det tydeligvis hadde vært lettere å mobilisere til krigsinnsats for bolsjevikene i Spania enn mot dem i Finland. Da han meldte seg til krigstjeneste, fikk han straks følge av andre fra miljøet. De ville ikke være noe dårligere enn Imerslund, som nå var blitt et idol og en myte i miljøet.
23. februar 1940 reiste han til Finland. Ved avreisen får han av Walter Fürst en lerke med jord fra Arbeidstjenestens nybrottsfelt. Som rumenske Corneliu Zelea Codreanu skulle han ha fedrelandets jord ved hjertet.
For å avlaste de finske styrkene som var sterkt presset på Det karelske nes, skulle de regulære finske styrkene ved Salla i Nord-Finland trekkes sørover og erstattes av de frivillige, internasjonale styrkene. Etter iskald trening i den nordfinske byen Kemi, med temperaturer ned mot minus 40, ble de sendt mot fronten i mars. Men idet de ankom var krigen over. Skuffet og bitter over Finlands ydmykende våpenhvileavtale og uten selv å få gjort noen innsats, måtte han og de andre dra hjem. 1. april ble Imerslund dimittert og kom hjem 4. april, fem dager før den tyske invasjonen.
I Norge
9. april 1940 ga to sjokk for Imerslund og hans miljø, den tyske invasjonen og Quislings regjeringsdannelse. Selv om de oppfattet den tyske invasjonen som en krenkelse på lik linje med invasjonen av Polen, var de av den mening at dette også skyldtes de mange feil den norske regjeringen hadde gjort i forkant. Quislings statskupp bare forsterket den forakten de følte overfor ham og hans folk.
Raseriet var stort i miljøet, og noen av Imerslunds Finlandsvenner hadde mistet nær familie under det tyske felttoget. Alt ble oppfattet å være Quislings skyld, og de gikk med attentatplaner mot Vidkun Quisling, Wilhelm F.K. Christie og Harald Franklin Knudsen, som alle bodde på Hotel Continental. Imerslund oppsøkte Christie, angivelig for å advare ham, men ble i stedet anmeldt for trusler. Imerslund nektet å oppgi navnet på de andre involverte og en lang rettsprosess endte det med at han fikk en bot. Men hele episoden vitnet om en litt overspent atmosfære.
Imerslund måtte ha et levebrød for seg og Liv, de bodde på denne tiden midlertidig hos Livs mor i Oslo. Han fikk sommeren 1940 en radiojobb i NRK. Her leste han hovedsakelig nyheter, men dro også på reportasjereise til Tyskland i august. Han var ettertraktet for tyskerne etter bokutgivelsen, sine tyskkunnskaper og sin internasjonale bakgrunn. Imerslund selv mente at han slik kunne bidra til å holde Quisling og andre NS-medlemmer unna radiomediet. Da han i oktober, etter reisen til Tyskland, holdt et radiokåseri som må ha provosert NS-medlemmene ved å framholde Tyskland som et sosialistisk arbeiderparadis, er hans radiokarriere over. Med Vidkun Quisling og Nasjonal Samling tilbake til makten gjennom Josef Terbovens kommissariske statsråder 25. september, er Ragnarok-kretsen slått ut.
Kretsen opplevde at de sto ved et veiskille med to valg og de delte seg mellom disse: inn i aktivt motstandsarbeid (som f.eks Otto Engelschiøn og Johan B. Hjort) eller bite i det sure eplet og arbeide innenfor Nasjonal Samling (som f. eks Hans S. Jacobsen). Imerslund valgte sin egen vei ved å stå utenfor, inntil «den siste frimurer forlater NS» var dette et helt uaktuelt alternativ. Men ifølge Otto Sverdrup Engelschiøn førte Pers aversjon mot den tyske okkupasjonen til at han også forsynte motstandsbevegelsen med viktige opplysninger om tyskerne i Norge resten av krigen.
Med Waffen-SS i krig
Den arbeidsløse Imerslund lot seg overtale til å bli med på et lederkurs i Arbeidstjenesten vinteren 1940–41, men fant seg ikke tilrette i det han oppfattet som et underbruk av Nasjonal Samling. Vidkun Quislings appell i januar 1941 om å melde seg til krigstjeneste gjorde ingen inntrykk, snarere var Imerslund og hans krets svært skeptiske til den tyske imperialismen.
Men med Operasjon Barbarossa ble kortene fordelt på nytt. Tysklands vennskap med Sovjetunionen var over og det ble også i Norge kallet til kamp mot bolsjevikene i øst. Imerslund meldte seg til tjeneste umiddelbart under løfte om å skulle kjempe under norsk flagg og kommando mot kommunismen og i solidaritet med Finland under den finske fortsettelseskrigen. Etter å ha blitt bombet av sovjetiske fly, gikk finske styrker over grensen 25. juni i Karelen for å ta tilbake områdene Finland hadde mistet etter vinterkrigen.
Ukraina
Sammen med anslagsvis 1 000 andre nordmenn ble han sendt til Operasjon Barbarossa og tjenestegjorde i Waffen-SS, 5. SS-Panzer-Division «Wiking» som en del av Armégruppe Sør i Ukraina, hele veien til Dnepropetrovsk. Imerslund tjenestegjorde som vanlig menig, selv om han med sin bakgrunn kunne ha fått en mer kvalifisert tjeneste.
De vanskelige forholdene på Østfronten førte til at han etter fire måneders tjeneste i oktober 1941 ble innlagt på sykehus i Wrocław med dysenteri. Imerslund offentliggjorde senere svært lite om sine opplevelser i denne tiden.
Finland
På denne tiden fikk han også vite at Liv var gravid. Sønnen Ole ble født i desember 1941, mens han selv lå på sykehuset. Han var sykmeldt i tre måneder etter felttoget i Ukraina. Alt tyder på at Imerslund var psykisk skadet etter redslene ved fronten i Ukraina. Etter å ha sluppet ut av sykehuset i Breslau var hans skepsis og forakt for den tyske krigføringen enda større. Han ble glad da innflytelsesrike bekjente fikk ham over til tjeneste i Finland, hvorhen han hele hadde tiden villet. Imerslund var fremst ved fronten i Salla i Nord-Karelen som Kriegsberichter med grad av oberscharführer, noe som innebar at han som soldat skulle også skrevartikler til SS-bladet Das Schwarze Korps. Imerslund dekket her den finske sabotasjevirksomheten bak de russiske linjene.
På et slikt oppdrag ble han truffet av et russisk dumdum-skudd i skulderen, dvs. kuler som ekspanderer og river opp når de treffer kroppen. Skulderen og overarmen ble sterkt skadet og han ble innlagt på feltlasarettet i Kemi innerst i Bottenviken, hvor han hadde vært to år tidligere. Legen ville amputere venstre arm, men han nektet dem å gjøre dette. Imerslund ble tildelt Jernkorset av andre klasse for tapperhet i felt, og fikk beskjed om at han kunne forvente forfremmelse. Sterkt skadet reiste han hjem til Norge og ble lagt inn på Aker sykehus. Her ankom han i mai 1942, sterkt svekket av skadene og høy feber. Men den østerrikske kirurgen klarte å lappe ham sammen, selv om han måtte tåle store smerter og gå med et stativ som holdt overarmen i vannrett posisjon ut fra skulderen i 15 måneder.
Krigstraumatisert og kamp mot Quisling
Foruten alle vennene som kom på sykebesøk hos Imerslund, besøkte justisminister Sverre Riisnæs ham og ba om unnskyldning for sin rolle som aktor i Trotskij-saken. Riisnæs var kjent som en av frontkjempernes beste venner, og til tross for sin posisjon, delte han Imerslunds og hans miljøs skepsis til Vidkun Quisling og Nasjonal Samling. Riisnæs' arbeid med å etablere den pangermanske Germanske-SS Norge kan sees som et tiltak for å skaffe seg en posisjon basert på miljøer som Imerslund tilhørte. Dette var også en organisasjon som Imerslund og flere av hans venner sluttet seg til, inntil også den ble overtatt av Nasjonal Samling og til dels militarisert av Jonas Lie utover 1942 og rammet av Eilifsen-saken.
Mens han lå på sykehuset gjenopptok Imerslund sin skribenttilværelse. Han skrev om deler av sine frontopplevelser og hvordan det var å komme hjem. Men det viste seg vanskelig å få dette publisert, da pressen var kontrollert av det Per og hans miljø kalte «Heimesittere». Men i Germanske-SS Norges organ Germaneren slapp Imerslund til.
Germaneren ble sammen med Ragnarok de viktigste talerørene for den Quisling- og NS-kritiske fløyen av den norske nasjonalsosialismen. Her publiserte Imerslund blant annet i artikkelen «Sabotører i egne rekker» et svært sterkt angrep på det han kaller «de kunstige jødene», altså frimurerne i Nasjonal Samling. NS ved generalsekretær Rolf Jørgen Fuglesang svarte at dette var lojale og «anstendige nasjonalsosialister».
Imerslund var på denne tiden sterkt preget av krigsopplevelser og det han opplevet som et svik fra mange kanter. Han holdt seg til sine gamle venner og andre tidligere frontkjempere. Etter å ha blitt skrevet ut fra Aker sykehus ble han overført til Rekonvalesenthjemmet Ragnar Berg på Voksenkollen for rekonvalesens. Utover høsten 1942 fortsatte han herfra sin skribentvirksomhet med stadige nye angrep mot establishment og en idyllisering av den norske bonde.
Samme høst kjøpte han og Liv en gård ved Haglebu i Eggedal for penger lånt av Livs mor. Imerslund var imidlertid der mest på korte og hektiske besøk. Han fikk et rom i Grav gård i Bærum som var eid av en av hans venner. Her redigerte han etter oppfordring fra Hans S. Jacobsen en artikkelsamling. En del andre artikler han skrev på denne tiden er sterkt preget av at han var krigstraumatisert og muligens led av posttraumatisk stresslidelse. Men i hans eget miljø ble han i stadig større grad oppfattet som en visjonær seer, og ble gjenstand for en viss persondyrking.
Imerslund og hans miljø ble sjokkert over Eilifsen-saken, hvor politifullmektig Gunnar Eilifsen 16. august 1943 ble henrettet etter å ha stilt seg bak fem av sine underordnede som hadde nektet å arrestere tre unge jenter som ikke møtte til Arbeidstjenesten. Miljøet oppfattet Quisling som en løpegutt for Josef Terboven. Imerslund inviterte vennene til stabburet på gården i Eggedal og i månedsskiftet september/oktober ble det konspirert om en aksjon mot Vidkun Quisling. Planen var å kidnappe ham fra «førerresidensen» Gimle på Bygdøy. Gruppen hadde fått brakt på det rene at det var et ganske utilstrekkelig vakthold. Dette skulle komme etter en periode med sabotasje og geriljaaktivitet av motstandsceller med tidligere frontkjempere og andre pålitelige nasjonalsosialister mot en stadig mer demoralisert okkupasjonsmakt ettersom krigen gikk stadig dårligere. Fjerningen av Quisling skulle være signalet til alle gruppene om det åpne væpnede sluttoppgjøret. Målet var å opprette en stat styrt nedenfra og opp av folk som var herdet av kampen, i samsvar med SA-tenkning.
Imerslund hadde også kontakter innen motstandsbevegelsen. Særlig var dette de som før krigen hadde vært med i de tidligste faser i arbeidstjenesten, Nasjonal Samling og i Trotskij-aksjonen, og som etter begivenhetene høsten 1940 var blitt motstandsfolk. Videre har flere kilder hevdet at Imerslund helt siden høsten 1940 drev et dobbeltspill ved å varsle motstandsfolk i fare, blant andre Otto Engelschiøn, samt forsynte den norske etterretningen med opplysninger om den tyske tilstedeværelsen i Norge. Imerslund foraktet hva han oppfattet som tysk arroganse enda mer etter krigserfaringene og tyske overgrep også mot Norge. Han ga Jernkorset sitt til hunden sin.
Død
I slutten av oktober dro Imerslund til byen, men det var uklart i hvilke ærender. Det er heller ikke kjent hva han egentlig gjorde, men det hevdes at han møtte tidligere frontkjempere i Oslo, Hamar, Lillehammer, Gjøvik, Moss, Porsgrunn, Grimstad og andre steder. Den 4. desember skled han på issvuller på trappen til den daværende Østbanestasjonen i Oslo og falt på den skadede venstre skulder. Han ble igjen innlagt på Aker sykehus og behandlet av den samme legen som sist. Bruddet i overarmen ble slått opp, det gikk infeksjon i såret og Imerslunds malariasmittede kropp hadde for dårlig immunforsvar til å takle dette. Nok en gang skal han ha nektet amputasjon. Liv ble varslet, men var igjen gravid og orket ikke lenger «å være vitne til hans lidelser».
Med malariaparasittene i kroppen gikk infeksjonen over til blodforgiftning, og den 31 år gamle Per Imerslund døde på Aker sykehus den 7. desember 1943.
Til tross for at de sentrale kretsene i Nasjonal Samling ville forbigå Imerslunds død i stillhet, møtte justisminister Sverre Riisnæs opp i bisettelsen i Vestre gravlund nye krematorium.
Ragnarok kom i romjulen med et spesialnummer viet Imerslund, hvor alle vennene hadde sine hyldingsartikler. Videre ble hans død viet stor oppmerksomhet i Germaneren og Das Schwarze Korps. Dessuten hadde en del soldater gitt omtaler til SS-feltpost.
Pålitelige kilder hevder at Per Imerslund fortsatte med å koble frustrerte frontkjempere med motstandsbevegelsen, selv på dødsleiet.
Forfatter
Som forfatter regnet Imerslund seg som inspirert av den amerikanske forfatteren Jack London og nordmannen Erling Winsnes. Debutromanen Hestene står salet er selvbiografisk og skildrer forfatterens opplevelser, drømmer og lengsler i det eventyrlige Mexico (sitat Sørensen).
9. januar
9. januar er den niende dagen i året. Det er 356 dager igjen av året (357 i skuddår).
Navnedag
Gunnar og Gunn
Fødsler
Se flere som er født 9. januar i Kategori:Fødsler 9. januar.
Dødsfall
Se flere som døde 9. januar i Kategori:Dødsfall 9. januar.
Pelsdyroppdrett
Pelsdyroppdrett eller pelsdyrnæring vil si oppdrett av rev (blårev og sølvrev), mink og andre pelsdyrarter med de hensikt å bruke dyrenes pels til klær og andre lignende formål. Pelsdyroppdrett regnes som en primærnæring, og er i Norge gjerne er tilknyttet gårdsdrift og landbrukseiendommer.
Bruk av pelsverk til å fremstille plagg har lange tradisjoner i en rekke land, også i Norge.
Historie
Oppdrett i stor skala startet i Alaska i 1865 med oppdrett av blårev. Året etter ble det gjort forsøk på oppdrett av mink. To år etter de første forsøkene med blårev ble det startet oppdrett av sølvrev. Lord Strathcona, direktør i Hudson Bay Company, begynte med sølvrevoppdrett i Canada i 1872. Oppdrett med sølvrev spredte seg deretter til Europa, og i 1913 kom de første sølvrevene til Norge da Arne Christensen i Fredrikstad importerte de første sølvrevene til landet. Christensen betalte 60,000 kroner for ett par. På slutten av 1920-tallet ble sølvrevskinn solgt for opp til 400 dollar for de fineste, mens prisen for de dårligste kunne være ned mot 20 dollar. I 1930 ble den norske sølvrevbestanden anslått til 60,000 dyr med en samlet kapitalverdi på 75 millioner kroner inkludert bur og hus for dyrene. Norge hadde på den tiden 4000 revefarmer med omkring ⅔ av sølvrevene i Europa. Salvesen anslo at pelsdyrnæringen i 1930 var Norges syvende største eksportnæring på høyde med hermetikk og trelast.
Nordiske land er samlet sett en betydelig aktør i pelsdyrnæringen. Norsk oppdrett utgjør ca. 250–300 millioner kroner hvert år. Den er først og fremst en tilleggsnæring for bønder i utkantstrøk. I Norge drives det hovedsakelig oppdrett av mink, sølvrev og blårev. Skinn av sølvrev ble i 2010 omsatt for en midlere pris av NOK 800 (norske skinn gikk for NOK 850) på en auksjon i Helsingfors, mens minkskinn gikk for NOK 350. Råvarer til en pels av reveskinn som typisk er på 10-20 skinn vil dermed komme på NOK 8000 - 16000. I tillegg til dette kommer kostnad til andre materialer, arbeid og avanse i omsetningsledd.
Fram til begynnelsen av 1900-tallet var pelsverk et resultat av fangst i Norge. Etter denne tid kom man imidlertid i gang med oppdrett av rødrev (rødrev og fjellrev) og mink. I så måte ble Skandinavias første pelsauksjonen holdt i Oslo i 1932. Mot slutten av 1800-tallet var pels blitt et populært statussymbol i noen kretser. Filmstjerner og andre kjendiser tok i bruk pels og konkurrerte om å ha de flotteste plaggene, noe som altså resulterte i et regulært pelsdyroppdrett for å dekke etterspørselen. Fenomenet smittet over til et stadig bredere lag av befolkningen, først og fremst til adel og rikfolk, deretter også til middelklassen og andre lag i samfunnet. På 1960- og '70-tallet ble bruk av pels som statussymbol veldig vanlig i Norge.
I 2003 var Danmark landet med størst markedsandel, 35% av verdensproduksjonen. I Europa foregår oppdrett i hovedsak i Danmark, Finland, Norge og Nederland. Kina har stor produksjon av pelsklær og er det landet i verden som importerer og reeksporterer mest pels.
Etterspørselen etter pels falt sent på 1980-tallet og 1990-tallet. Dette hadde flere årsaker, inkludert at klesdesignerne ikke klarte å presentere spennende, nye kolleksjoner, og også innsatsen fra dyrevernorganisasjoner spilte en rolle. Men etter årtusenskiftet har salget av pels i verden økt enormt og nådd rekordhøyder. Dette har sammenheng med banebrytende, nye teknikker i foredlingen og fremstillingen av pelsklær samt sterk inntektsøkning hos forbrukere i gigantmarkeder som Kina og Russland. Som en følge av den økte etterspørselen er det etablert store, nye oppdrettsvirksomheter i land som Kina. Aktivistgrupper som PETA har uttrykt bekymring over behandlingen av dyrene i disse anleggene og over forholdene i enkelte slakterier.
Dyrevelferd
Det har vært stigende internasjonal motstand mot pelsdyrnæringen. I Norge har denne motstanden engasjert såvel vanlige folk som dyrevernaktivister. Det er primært dyras dårlige levekår som har vært gjenstand for kritikken fra dyrevernorganisasjonene.
I 2000 gikk for første gang aktivister i Norge til aksjon for å slippe løs opprettsdyr. Aksjonen ble utført av en gruppe som kalte seg «De ville minkene», og senere har en rekke slike aksjoner blitt utført av Dyrenes Frigjøringsfront. I 2002 ble hele 9500 mink sluppet ut i Gjesdal. Oppdretterne hevder at mange frislupne dyr vil sulte ihjel eller bli tatt av andre dyr, fordi de ikke har evne til å klare seg i naturen. Det har blitt etablert en stamme av rømt mink i deler av landet. Oppdrettsminken, Amerikansk Mink (Neovison vison), er uønsket vill, er oppført i Norsk_svarteliste, og er gjenstand for både lokale skuddpremier og jakt hele året. Det er utarbeidet handlingsplan og tiltak. Ved frislipp, når de evner å klare seg i naturen, utgjør oppdrettsrev en genetisk risiko for eksisterende bestander av vill fjellrev.
Pelsdyroppdrett er forbudt i Østerrike og Storbritannia. Kroatia staret en utfasingsperiode på 10 år den 1. januar 2007. I Sveits er bestemmelsene for oppdrettsvirksomhet så strenge at alle pelsdyrgårdene er nedlagt. Nederland vedtok 2012 et forbud med utfasing i 2024 Enkelte andre land har forbud mot oppdrett av enkelte dyrearter.
Det har blitt rapportert om skader blant dyr i pelsfarmer. Dyrevernere har i flere tilfeller tatt bilder og gjort opptak fra pelsfarmer både i Norge og utlandet. Senest i 2010 i Norge, ble over 800 videopptak med skadde og døde dyr fra 39 gårder i Norge, levert inn til NRK fra Nettverk for dyrs frihet og Dyrebeskyttelsen. Disse viste skader som åpne sår, øyesykdommer, avrevne kroppsdeler, og også døde dyr.
Pelsdyroppdrett i Norge
Det var 331 pelsdyrfarmer i drift i Norge i per juni 2009. Antall pelsdyrfarmer har falt fra 1200 i 1995 til 625 i 2005. Antall dyr har i perioden vært relativt uendret, rundt 1 million dyr, noe som indikerer en strukturendring med større enheter. Andelen rev er i perioden fallende, mink stabil eller stigende. . Bransjeorganisasjonen angir en norsk produksjonen på «om lag 600,000 minkskinn og 160,000 reveskinn årlig» og en «Verdensproduksjon av mink og rev på totalt 53,3 millioner mink- og 3,9 millioner reveskinn» Flertallet av farmene driver oppdrett av rev, mens mindretallet oppdretter mink. Noen farmer har både rev og mink i oppdrett. Både mink og rev i oppdrett lever hele sitt liv i et nettingbur med tilgang til vann og mat hver dag. Videre skal buret inneholde en kasse til å søke ly i og et aktivitetsobjekt. Rever skal i tillegg ha en liggehylle. Lovverket spesifiserer at en rev skal ha et fritt gulvareal på 0,8m², mens en mink skal ha et fritt gulvareal på 0.255m². Pelsdyr i oppdrett er svært følsomme for støy, spesielt i ammeperioden. Det finnes egne soner rundt pelsdyrfarmer hvor fly ikke kan passere for ikke å forstyrre pelsdyrene. Krav til dyrehold for pelsdyrfarmer i Norge er fastsatt i «Forskrift om hold av pelsdyr». Krav til spredeareal for gjødsel er «minimum 4 dekar fulldyrket jord» pr 25 «Avlstisper rev (med tilhørende valper)», eller 40 «avlstisper mink (med tilhørende valper)» Pelsdyroppdretterne har gjennom de siste årene møtt mye kritikk for ikke å følge gjeldende regler og lover. Mattilsynet, underlagt Landbruks- og matdepartementet, er ansvarlig tilsynsmyndighet for pelsdyrnæringen.
I 1994 uttalte det daværende Landbruksdepartementets etikkutvalg at «Legger man avgjørende vekt på dyras ve og vel, er det etikkutvalgets oppfatning at de driftsformer som anvendes i dag, ikke kan forsvares. De bør derfor avvikles.» Den norske veterinærforening mener regelendringer og hyppigere tilsyn ikke har ført til nevneverdig endring i dyrenes levevilkår, og vil ha pelsdyroppdrett avviklet.
Mattilsynet inspiserte 244 av 331 norske pelsdyrfarmer på sin «nasjonale tilsynsrunde» våren 2009. I en rapport utarbeidet av Mattilsynet juni 2009 het det at 86% av alle norske pelsdyrfarmer brøt gjeldende regelverk ved inspeksjonstidspunktet. Mattilsynet konkluderte med at «dei fleste pelsdyra som vart inspiserte under kampanjen, vart stelte og oppstalla i tråd med gjeldande regelverk for dyrevelferd.» Mattilsynet hadde opplyst pelsdyrnæringen om det kommende tilsynet i et brev datert 25. februar 2009. Dyrebeskyttelsen påpekte at det var et problem at inspeksjonene var forhåndsmeldt, noe som ga oppdrettsbønder tid til å fjerne døde og skadde dyr. Inspeksjonene ble også utført da det i hovedsak var avlsdyr, og ikke mange valper på farmene.
For å lage ei pelskåpe av rev går det med omkring 10–20 skinn (av og til også flere), avhengig av størrelse, modell og kåpelengde. Slike kåper ble i 2010 ofte omsatt for mer enn NOK 35,000 per stk. I 1988 ble det estimert at nærmere ti millioner reveskinn ble omsatt for bruk i pelsverk. Av disse var omkring halvparten såkalt oppdrettsrev og den andre halvparten viltfanget rev.
Stortinget vedtok i februar 2017 å videreføre pelsdyrnæringen i Norge. Partiene H, FrP, KrF og Sp stemte for dette. De la vekt på bærekraftig utvikling av pelsdyrnæringen med strenge krav til dyreholdet. Det ble innført forbud mot gruppehold av mink og strengere dokumentasjonskrav.
Under regjeringsforhandlingene på Jeløya den 14. januar 2018 fikk partiet Venstre gjennomslag for å forby pelsdyrnæringen fra 1. februar 2025 ved en styrt avvikling. Den 14. juni 2019 vedtok Stortinget å legge ned pelsdyrnæringen. Den 13. januar 2023 la den siste pelsdyrbonden i Norge ned virksomheten sin.
Bunnkvark
Bunnkvark (b) er en 3. generasjonskvark.
Bunnkvark har en masse på 4.0 til 4.5 GeV/c2 og ladning på −1/3 e.
James Wolfe
James Wolfe (født 2. januar 1727 i Westerham, Kent, England, død 13. september 1759 i Québec,  Ny-Frankrike) var en offiser (general) i den britisk hæren, kjent for opplæringsreformene sine, men mest kjent for seieren over franskmennene i Canada i Ny-Frankrike og opprettelsen av det britiske styret deretter. Han var sønn av en utmerket general og gikk inn i militærtjeneste i ung alder, og var tidlig i krig på kontinentet under den østerrikske arvefølgekrig. Han tjente i Flandern og Skottland, der han tok del i handlingene mot jakobineropprøret. Han gjorde det godt, men da freden kom i 1748 var han de neste åtte årene i garnisonstjeneste i Det skotske høylandet.
Da sjuårskrigen brøt ut i 1756 ga det Wolfe nye muligheter for avansement. Han tok del i det mislykkede raidet mot Rochefort i 1757 ledet av William Pitt, som utpekte ham til nestkommanderende under erobringen av Louisbourg. Etter at denne operasjonen ble en suksess, ble han kommandant over en styrke som skulle seile opp St. Lawrence-elven for å ta Québec. Etter ei lang beleiring slo Wolfe den fransk styrken under Montcalm og de britiske styrkene kunne ta byen. Wolfe ble drept i slaget av fransk geværild.
Wolfe ble kjent etter han døde for erobringen av Quebec i 1759 og han ble et ikon for den britiske seieren i sjuårskrigen og områdene de tilegnet seg da.
Junior-VM i alpint 2015
Junior-VM i alpint 2015 ble arrangert på Hafjell og Kvitfjell i perioden 7. til 13. mars 2015.
Smørrebrød
Smørrebrød er rugbrød eller annet grovt brød som er smurt med smør, fett eller margarin og/eller dekket med pålegg som ost, leverpostei eller pølse. Det utgjør et måltid eller en del av et. Smørrebrød kom på andreplass i kåringen av Danmarks nasjonalrett i 2014.
Smørrebrødets opprinnelse skyldes behovet for å spise utenfor hjemmet. Allerede i oldtiden var det nødvendig for hyrder, akerdyrkere og jegere som midt på dagen kunne være langt vekk fra boplassen, å supplere tidens to hovedmåltider med en bit brød. med flere mellommåltider bestående av mat som kan betegnes med det moderne ordet smørrebrød.
Det pyntede og høye festsmørrebrødet anses som spesielt dansk. Det ble utviklet på slutten av 1800-tallet og er noe av det eneste fra det danske kjøkken som har blitt kjent utenfor landets grenser.
Festsmørrebrødet
Det høye smørrebrødet ble oppfunnet i 1880-årene da små smørrebrødsrestauranter dukket opp i København. Den eldste kjente menyen med smørrebrød er fra restaurant Nimb i Tivoli fra 1883.
Forskjellige klassiske varianter av smørrebrød har navn: Sol over Gudhjem som består av rugbrød, røket sild, purreløk eller løk og en rå eggeplomme, Dyrlægens natmad som inneholder rugbrød, leverpostei, salt kjøtt, løkringer og sjy og Stjerneskud med franskbrød, salat, tomatskiver, panert rødspettefilet, dampet rødspettefilet, reker og kaviar.
En av dem som gjorde danske smørrebrød kjent, var vinhandler og restauratør Oskar Davidsen. Han ble berømt for sin smørrebrødsseddel som inneholdt opp til 178 varianter av smørrebrød og hadde en lengde på 140 cm. Tradisjonen er opprettholdt innenfor familien hvor 5. generasjon Oscar Davidsen leder en lunchrestaurant oppkalt etter hans mor Ida Davidsen, som fremdeles hersker i kjøkkenet.
Pore
En pore (gresk πóρος, «gang», «passasje») er en liten kanal, et hulrom eller en passasje i et materiale, ofte fylt av væske eller gass. Et materiale med mange porer sies å være porøst.
Maurice A. Biot-medaljen blir utdelt årlig til en person som har ytt vesentlige bidrag til forskning innenfor mekanikk knyttet til porøse materialer. Medaljen er blitt delt ut siden 2002 av American Society of Civil Engineers til minne om Maurice A. Biot, som selv var en pionerene i studiet av porøse medier.
Egenskaper til porøse materialer
Studiet av egenskaper til porøse materialer inngår i mange fag, som akustikk, bergartsfysikk, geofysikk, geoteknikk, hydrogeologi, materialteknologi og petroleumsgeologi.
Porøsiteten er et mål for forholdet mellom volumet til porene i et materiale og totalvolumet til materialet. Den defineres vanligvis som et desimaltall mellom 0 og 1 eller som en prosentandel.
Filtermaterialer basert på polyuretan til rensing av væsker eller gasser kan måle porøsitet eller poretetthet i PPI – «pores per linear inch» eller porer per lineær tomme. Et filter på 5 PPI har relativt store porer, mens 100 PPI representerer et svært fint filter. Slik filtermateriale brukes for eksempel i akvariefilter og i mange typer luftfilter.
Porestruktur henviser til fordelingen i porestørrelse og også til forma på porene. De trangeste passasjene i porene blir kalt porehalser.
For et materiale med sammenhengende porer kan evnen til å transportere væske gjennom porene angis med permeabiliteten. Transportegenskapene avhenger ofte av porehalsene. En bergart med høy porøsitet og permeabilitet kalles reservoarbergart. På makroskopisk nivå beskrives væsketransport i et porøst medium av Darcys lov.
I bergartsfysikk er poretrykket trykket til væska i porene. Også betegnelsen porevannstrykk blir benyttet, når væska er vann. Trykket kan måles med et piezometer. Uventet høyt poretykk kan være en sikkerhetsrisiko under boreoperasjoner knyttet til petroleumsutvinning. Studier av poretrykk er også viktig for vannsikring i tunneler.
Lydhastigheten vil vanvligvis være mindre i et materiale med mange porer enn i et tilsvarende materiale uten porer. Målinger av lydhastigheten kan dermed brukes til estimere porøsiteten, og dette gjørest i brønner under oljeleting.
Porøse materialer er brukt i stor omfang til lydisolasjon og lyddemping. Poreantall og porestørrelse er viktig for den motstand lyden møter når den trenger inn i materialet.
Materialer med et lukket poresystem har svært gode isolasjonsegenskaper for varmestrøm og brukes til å isolere både mot kulde og varme.
Mödling
Mödling er en by i landskapet Industrieviertel i Østerrikes delstat Niederösterreich. Den er hovedstad i bezirk Mödling.
Mödling ligger 16 km sør for Wien. Som tidligere sete for en babenbergerlinje har byen tilleggsnavnet Babenbergerstadt.
Historie
Navnet kommer av medilihha over Medelikch og Medling til Mödling. Det er av slavisk opprinnelse og betyr langsomt rennende vann.
Bosettingen på stedet går tilbake til steinalderen. På Kalenderberg er det gjort flere funn fra Hallstattkulturen. Karl den store seiret over avarene i 803 og byen kom under bayersk-frankisk innflytelse. Byen nevnes første gang i skriftlige kilder fra år 903, men ble ødelagt i 907. Først etter Lechfeldslaget i 955 kunne den bayerske bosetting endelig feste seg.
Mödling tilhørte deretter en linje av Babenbergerne som bygget borgen som det i dag fremdeles finnes ruiner av. Heinrich den eldre, sønn av Henrik II av Østerrike overtok stedet i 1177. Da interessen for kunst og kultur var stor blant besitterne, var dikteren Walther von der Vogelweide ofte gjest der.
Spitalskirche og dagens St. Othmarkirche ble bygget på 1400-tallet, kapellet ble reist mot slutten av 1100-tallet. Allerede på denne tiden var Mödling ved siden av Langenlois et betydelig vinområde i Niederösterreich.
Under hertug Albrecht II fikk byen som da het Medlich, status som Markt (sml. tysk Markt).
En stor del av byen ble ødelagt under den første tyrkiske beleiringen i 1529. Pesten tok også mange i 1679. Under den andre tyrkiske beleiringen i 1683, ble det meste av befolkningen drept. Under den andre pestepidemien i 1713 døde imidlertid kun 22 innbyggere, og som takk for dette ble trefoldighetssøylen også kalt pestsøylen reist.
Den 18. november 1875 fikk Markt Mödling status som by.
Etter Østerrikes Anschluss til Tyskland i 1938 ble byen innlemmet i Wiens 24. Bezirk. Først i 1954 ble stedet igjen selvstendig og kom tilbake til Niederösterreich.
Barnas Holmenkolldag
Barnas Holmenkolldag  er en årlig skidag som arrangeres i mars i Holmenkollen skianlegg, som arrangeres av Foreningen til Ski-Idrettens Fremme (Skiforeningen) i Oslo. Dagen har blitt arrangert siden 1973 som en del av Holmenkollen skifestival.
En kan velge mellom 3 ulike løyper. Harepus er 250 meter og passer for barn i alderen 4 – 5 år. Bamse er 1000 meter og passer for barn i alderen 6-8 år. Elgløypa er 3000 meter og passer til barn i alderen 9 – 12 år.
Det er ingentidtakning og alle barn får premie når de kommer i mål.
I 2002 satte Barnas Holmenkolldag verdensrekord med oppunder 10 000 barn i arenaen. Denne rekorden står fortsatt i Guinness rekordbok,og arrangementet har fortsatt tittelen "verdens største barneskirenn".
Holmenkollen nasjonalanlegg er under utbygging i perioden april 08 – mars 2010. Derfor ble Barnas Holmenkolldag flyttet til Frognerparken i 2009. Opp mot 7000 barn deltok og over 20 000 mennesker var innom parken.
Virtuelt privat nettverk
Et virtuelt privat nettverk (VPN), fra engelsk: virtual private network, er et datanettverk hvor «punkt-til-punkt»-forbindelser, såkalte «tunneler», sluttes gjennom et annet datanett (som for eksempel internett).
Teenage Mutant Ninja Turtles (2007)
Teenage Mutant Ninja Turtles er en amerikansk animasjonsfilm fra 2007. Den er en løs oppfølger til de tre første "live-action" Turtlesfilmene som ble laget i perioden 1990-1993.
Virtuelt privat nettverk
En VPN-tunnel kan være kryptert, noe som er viktig når man ikke kjenner, eller er usikker på sikkerheten gjennom et eventuelt offentlig datanett, som for eksempel internett. Det gjelder særlig ved besøk av ukrypterte sider med http-tilkobling.
Teenage Mutant Ninja Turtles (2007)
Handlingsreferat
For 3 000 år siden åpnet en krigsherre ved navn Yaotl en portal til et parallelt univers. Portalen gir Yaotl udødelighet, men den frigjør også 13 udødelige monstre som ødelegger hæren hans. I nåtiden har Teenage Mutant Ninja Turtles vokst fra hverandre etter å ha beseiret deres tidligere fiender. Master Splinter har sendt Leonardo til Mellom-Amerika for å få trening, og han beskytter en landsby mot banditter. Donatello arbeider som IT-spesialist, Michelangelo er bursdagsfest-underholder kalt "Cowabunga Carl" og Raphael fortsetter å bekjempe kriminalitet om natten som en maskert superhelt kjent som Nightwatcher, som han holder hemmelig for sin familie og venner. Turtles-gjengen sin gamle venn April O'Neil driver nå et rederi som oppdager og skaffer relikvier for samlere, assistert av kjæresten hennes, Casey Jones.
Virtuelt privat nettverk
VPN ble først utviklet som et verktøy for bedrifter. Hensikten var å øke sikkerheten ved overføring av data mellom servere, samt ved kommunikasjon mellom ansatte. Det første nettverket ble lansert i 1999, basert på Peer to Peer Tunneling Protocol (PPTP). Det hersker noe uenighet omkring hvem som designet det første systemet.
Teenage Mutant Ninja Turtles (2007)
Handlingsreferat
April reiser til Mellom-Amerika for en jobb. Hun finner Leo og forteller ham at brødrene hans har drevet fra hverandre. Hun vender deretter tilbake til New York City med en statue for en velstående tycoon Max Winters. Leo kommer også tilbake, og April og Casey leverer statuen til Winters. Winters ansetter Shredders sin tidligere nestkommanderende, Karai og hennes gjeng Foot Clan for å lete over byen etter de 13 monstrene før portalen åpnes igjen. Winters, som faktisk er Yaotl, gjen-oppretter sine tidligere generaler ved hjelp av teknologi skapt av firmaet hans.
Virtuelt privat nettverk
Formål
Med et kryptert VPN kan man skape en sikker privat forbindelse over for eksempel et offentlig datanett, som igjen kan være en del av et ukryptert eller svakt kryptert datanett.
Flere organisasjoner har et internt oppbygd VPN, og flere ulike organisasjoner kan oppbygge et felles virtuelt datanett mellom seg for et spesielt formål. Eksempel på anvendelse av VPN-forbindelser er hvis noen vil koble seg opp mot virksomhetens ikke offentlig tilgjengelige servere og arbeide som om klienten var tilsluttet i LAN-et, eller for å koble to separate fysisk adskilte kontordatanett til et stort.
Teenage Mutant Ninja Turtles (2007)
Handlingsreferat
Leo gjenforenes med Splinter og brødrene hans. Men Splinter forbyr Ninja Turtles å bekjempe kriminalitet til de kan fungere som et team igjen. De møter et av de 13 skapningene: Bigfoot. Gjengen havner i slåsskamp mot Bigfoot, noe som går mot Leonardo og Splinters ordre, og havner også i konflikt med Foot Clan i prosessen. Når Turtles og Foot Clan slåss, blir en flyktende Bigfoot tatt av generalene. Dagen etter ser Splinter på nyhetene om alle ødeleggelsene etter slaget, og irettesetter dem for å ha vært ulydige mot ham. Raphael besøker senere Casey, og de møter Vampire Succubor, en annen av monstrene. Raphael slutter snart fra hele teamet, og etterforsker videre på egen hånd. Leo, Donnie og Mikey planlegger deres neste trekk, og Donatello oppdager hvor neste portal kommer til å åpne.
Virtuelt privat nettverk
Sensur og blokkering av innhold
Andre formål inkluderer ønsket om å omgå sensur og blokkering av innhold på internett. I Kina er det for eksempel ikke lov til å bruke sosiale mediekanaler som Facebook og Twitter. De har også en blokkering mot Google. VPN-applikasjonen lar brukerne få tilgang til nyhetssider, sosiale medier og lignende, som ellers ville vært sperret for tilgang. Mange benytter også VPN for å streame digitalt innhold med geoblokkering. Ved å bytte IP-adressen til et forutbestemt land, kan de låse opp medieinnhold som er forbeholdt brukere i et gitt geografisk område.
Teenage Mutant Ninja Turtles (2007)
Handlingsreferat
Etter at 11 monstre er fanget, setter general Aguila spørsmålstegn ved Yaotls planer for dem og for portalen. Yaotl avslører at han ønsker å bryte sine generaler fra forbannelsen som holder dem i live. Generalene konspirerer om å forråde Yaotl, og de ønsker å forbli udødelige. Generalene kidnapper Leo, og har til hensikt å erstatte ham med det 13. savnede dyret. Når portalen åpnes, oppdager Yaotl forræderiet fra generalene. Generalene avslører at de har tenkt å bruke portalen til å hente inn flere monstre for å erobre hele verden. Skilpaddene må derfor hindre disse planene, samtidig som de må slåss mot den udødelige Yaotl.
Virtuelt privat nettverk
Sensur og blokkering av innhold
En siste gruppe består av de som ønsker ekstra anonymitet når de surfer på nett.
Virkemåte
Å starte en VPN-tunnel betyr at en datamaskin fungerer som om den sitter direkte på det datanettet som den kobler seg til. I tunnelen anvender datamaskinen faktisk en IP-adresse fra nettopp det datanettet den kobler seg til, og det kan for eksempel være en privat IP-adresse. Datamaskinen har adgang til alle de tjenester som finnes på det datanettet den er koblet til. Nettopp dette gjør at mange VPN-servere settes på en brannmur DMZ, slik at mengden av tjenester man har tilgang til kan modereres.
Brava
Brava er en vulkansk øy i øygruppen Sotavento, Kapp Verde. Brava er Kapp Verdes minste befolkede øy, og ble for første gang befolket i 1540-årene. Øyas befolkning økte i forbindelse med et vulkanutbrudd på naboøya Fogo i 1675. Hovednæringsvei var lenge hvalfangst, men er nå knyttet til jordbruk.
Virtuelt privat nettverk
Virkemåte
VPN påvirker som oftest rutingen av nettverket, både for maskinen som kobler seg til, og for nettet som står for tilkoblingen. VPN fungerer derfor på nettverkslaget, lag 3 i OSI-modellen.
Enkelte har imidlertid utviklet protokoller som fungerer på lag 2, datalink-laget.
På internett, og på Unix/Linux/BSD-nettverk som stort sett bare bruker IP-protokollen på lag 3, er ikke dette så viktig. Det finnes mye bra standardutstyr for IP-nettverk. Men hvis en skal overføre andre lag 3-protokoller som IPX og NetBEUI over større avstander, blir det noe annet. Man får et heterogent nettverk, og man trenger utstyr for å takle det.
Eksempler på krypterte VPN-protokoller
Krypterte VPN-protokoller omfatter følgende: