cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eliteserien i bandy for kvinner
Den norske eliteserien i bandy for damer er den øverste (og eneste) divisjonen i norsk bandy for damer. Serien avvikles hvert år og er utgangspunkt for sluttspill om norgesmesterskapet. Eliteserien har eksistert siden 1981, og siden 1984 har norgesmesterskapet vært offisielt. Serien ble inntil 2004 spilt som rinkbandy. I de påfølgende sesongene ble serien spilt som kombinert rink og 7er-bandy som vil si bandy ute på forminsket bandybane. Siden 2011 har serien vært som 9er-bandy, altså på stor utebane med ni spillere på hvert lag.
Fylkesvei 143 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 143 i de følgende fylkene:
Henry Fuseli
Henry Fuseli, på tysk Johann Heinrich Füssli, (født 7. februar 1741 i Zürich i Sveits, død 16. april 1825 i distriktet Wandsworth i London), var en sveitsisk maler, tegner og kunstskribent som bodde i England fra 1765. Flere av motivene hans, som «Marerittet», skildrer overnaturlige fenomener og mytologiske figurer. Han lagde malerier for Boydell Shakespeare Gallery og skapte sitt eget Milton Gallery. Han hadde stilling som professor i maleri ved Royal Academy of Arts fra 1799 til sin død.
Fuselis romantiske, mystiske og teatralske stil og hans chiaroscuro-teknikk påvirket flere yngre kunstnere i Storbritannia, blant annet William Blake.
I tillegg til sitt kunstneriske virke er Fuseli kjent for et kortvarig forhold til den engelske forfatteren og tidligfeministen Mary Wollstonecraft.
Skarddalstinden
Skarddalstinden er et fjell som reiser seg bratt opp på nordsiden av Skarddalen i Lom kommune i Innlandet. Fjellet har en høyde på 2 100 meter over havet. Førstebestiger er ukjent.
En navnløs topp litt lenger sørvest for Skarddalstinden har en høyde på 1 812 meter over havet. Denne danner grensepunkt mot Luster kommune i Sogn og Fjordane.
John Austrheim
John A. Austrheim (1912–1995) var en norsk politiker og bonde fra Gloppen i Sogn og Fjordane. Han var leder for Senterpartiet 1967–73, stortingsrepresentant 1969–77, samferdselsminister 1972–73, og ordfører i Gloppen 1956–62.
Biografi
John Austrheim ble født på gården Austrheim vest for Sandane. Han var eldste sønn av gardbruker Anders J. Austrheim (1882–1977) og Malene Sande (1884–1968). Tradisjonen tro fra bygdene på Vestlandet tok han sin fars fornavnsinitial som mellomnavn. Dette var for å skille seg fra andre John Austrheim i bygda. Austrheim gikk på Nordfjord folkehøgskule fra 1932–1933.
Austrheim var medlem av kommunestyret i Gloppen 1945–1951 og 1955–962. Den siste bolken var han ordfører. Han ble valgt til leder for Senterpartiet i 1967, og satt der frem til 1973. I perioden fra 1969 frem til 1971 var han parlamentarisk leder for partiet. Austrheim var midlertidig president i Odelstinget 12. november – 18. desember 1970. Han var samferdselsminister i Lars Korvalds regjering fra 1972 til 1973.
Austrheim hadde en rekke verv, og satt som medlem av skolestyret i Gloppen fra 1947 til 1954, hvorpå han ble formann frem til 1956. Han var formann i styret for Nordfjord folkehøgskole i over tjue år (1960 til 1981). Han var medlem av pensjonsutredningskomiteen av 1962 fra 1962 til 1963. Han satt som nestformann for hovedstyret i Den Norske Stats Husbank i årene 1966–1982. Videre hadde han sentrale verv i Gartnerhallen, og var formann i styret Gartnerhallen, avdeling Bergen i femten år, (1955–1970).
Valérie Dionne
Valérie Dionne (født 29. juli 1980) er en canadisk vannpolospiller.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hennes ble nummer 7.
IZH
IZH ((ИЖ, Izjevskij Mekhanitsjeskij Zavod eller «Izjevsk Mekaniske Fabrikk») er en russisk produsent av biler og våpen.
Historie
Navnet kommer fra elven Izj (med engelsk transkripsjon Izh) som renner gjennom byen Izjevsk, en by som oppsto rundt et jernverk som ble grunnlagt ved elven i 1760. Fabrikken ble startet etter ordre ifra Tsar Aleksander I av Russland i 1807
Fylkesvei 126 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 126 i de følgende fylkene:
IZH
Biler
Bilmerket IZH er Russlands tredje største. Fabrikken produserer bla. en Kia og to Lada modeller.
Våpen
Våpenprodusenten IZH er Russlands største og mest kjent for AK-47-familien, men har produsert en rekke våpen:
Fabrikken produserte 1,5 millioner geværer under den første verdenskrig, og 11,3 millioner geværer under den andre verdenskrig, noe som er mer enn alle tyske våpenfabrikker tilsammen (11,2 mill).
Eksterne lenker
Izh Auto
Casper Dyrbye Næsted
Casper Dyrbye Næsted (født 19. juni 1996) er en dansk alpinist.
Han representerte Danmark under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 60 i storslalåm.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 30 i slalåm.
Middelalderparken holdeplass
Middelalderparken holdeplass er en holdeplass for trikk og buss i bydel Gamle Oslo, som åpnet 4. oktober 2020. Den skaper tilkopling for trikken mellom Jernbanetorget og Ekebergbanen og har navn etter Middelalderparken. Holdeplassen ligger i Bispegata ved nordenden av parken.
Turkmeneli
Turkmeneli er betegnelsen på et geografisk område i Irak der mange irakiske tyrkere, også kalt turkmenere, holder til. Området ligger like sør for og overlapper delvis den kurdiske regionen i Irak, og store deler kontrolleres av kurdiske peshmerga-styrker. I tillegg til irakiske tyrkere omfatter området en blandet befolkning av arabere, kurdere, assyrere og flere andre etniske og religiøse minoriteter. Turkmeneli er en diagonal stripe som strekker seg fra den syrisk grensa ved Tal Afar ned til byen Mendeli ved den iranske grensa i Sentral-Irak. Irakiske turkmenere bor i byer som for eksempel Kerkuk, Tal Afar, Mosul, Erbil, Altunkopru, Tuz Khurmatu, Kifri, Khanaqin, Mendeli og Bedre. Landet ble referert til som «Turcomania» av den britiske geografen William Guthrie i 1785.
Enkelte turkmenske grupperinger ønsker å opprette en turkmensk region, mens kurdiske nasjonalister ønsker å innlemme området i Kurdistan og grupper blant assyriske kristne vil ha en kristen region her. Området er svært sensitivt på grunn av den sammensatte befolkningen og beliggenheten mellom det  kurdiske nordøst og det arabiske sør-Irak.
I henhold til paragraf 4 i den irakiske grunnloven fra 2004 skal turkmensk være offisielt språk i Turkmeneli og andre steder i Irak hvor turkmenere holder til, men denne lovfestede retten har likevel ikke blitt imøtesett alle steder.
Christian Früchtl
Christian Früchtl (født 28. januar 2000) er en tysk fotballspiller som spiller for den østerrikske klubben.
Fylkesvei 201 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 201 i de følgende fylkene:
Nicolas-Claude Fabri de Peiresc
Nicolas-Claude Fabri de Peiresc (født 1. desember 1580 i Belgentier i Frankrike, død 24. juni 1637 i Aix-en-Provence) var en fransk astronom, antikvar samler, mesen og savant som opprettholdt en bred korrespondanse med forskere og var en fremgangsrik organisator av vitenskapelige undersøkelser. Hans forskning inkluderte en bestemmelse av forskjellen i lengdegrader for flere steder i Europa, rundt Middelhavet og i Nord-Afrika.
Bakgrunn
Nicolas-Claude Fabri de Peiresc kom fra en aristokratisk familie. Hans familie hadde forlatt byen Aix-en-Provence for å unngå pesten. Han innledet sin utdannelse i blant annet Aix-en-Provence og i Avignon. År 1599 reiste han til Padova der han traff Gian Vincenzo Pinelli og Galileo Galilei. Han reiste senere til lærde menn over hele Europa innen han studerte jus i Montpellier.
Forskning
Nicolas-Claude Fabri de Peiresc korresponderte med lærde over hele Europa og han samordnet flere astronomiske prosjekter. Han hadde et nettverk av assistenter som gjennomførte reiser og eksperimenter med og for ham. Blant annet beregnet han longituder på flere steder på jorden ved å utnytte rapporterte posisjoner av Jupiters måner. Han samordnet, utdannet og anskaffet instrumenter til prester, handelsmenn og legasjonspersonale forut for måneformørkelsen 28. august 1635. Med observasjonene korrigerte han størrelsen på Middelhavet.
Han fremmet unge kunstneres karriere ved å skaffe dem oppdrag. Han bestilte hos dem blant annet tegninger og kopier av aktikviteter i så stor nøyaktighetsgrad at det var vanskelig å se hva som var kopi og hva som var det originale. Han opparbeidet en samling verker fra samtidskunstnere som Simon Vouet, Claude Mellan og Adrian de Vries.
Han samlet og studerte fossiler, og anordnet disseksjoner i sitt hjem, der blant annet venstre lymfestamme ble notert første gang hos en avrettet fange. Fangen hadde fått spise et skikkelig stort siste måltid, og ble dissikert omtrent 90 minutter etter måltidet. Lymfestammen er lettere å oppdage etter et måltid.
Han samlet på antikke mynter som han benyttet for å fastsette historiske tidsakser, og han samlet på vekster og dyr. Hans hage i Belgentier var Frankrikes tredje største.
Mario Montoya
Mario Montoya (født 18. august 1989) er en costaricansk svømmer, som spesialiserer seg i disiplinen fristil.
Han har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da han representerte Costa Rica under Sommer-OL 2008, der han ble slått ut i de innledende heatene.
Eremobothynus
Eremobothynus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Denne gruppen blir regnet til underfamilien hornbiller (Dynastinae) men ligner ikke så påfallende på de mer velkjente, store artene i underfamilien.
Loffare-visa
«Loffare-visa» er et skillingstrykk. Alf Prøysen samlet det inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» på 1950-tallet.
Eremobothynus
Utseende
Middelsstore (ca. 20 millimeter), blankt rødbrune hornbiller, hannene med horn på hodet. Oversiden er glatt, undersiden kan være tett hårete. Dekkvingene er fint og spredt punktert. Beina er korte og kraftige, særlig leggene noe utvidete, for-leggen med tre brede tenner.
Loffare-visa
Teksten
1.Nu vil jag ut loffa, hör du min lilla ven, litt högre upp mot norden, der vil jag skjuta frem, men förend jag drar från dig, du min flicka lill et farvell jag bjuda dig vill.
3.Tre måneder har jeg varit på Göta stora bruk, men nu er jag så hongrig, at det gnager i min buk. Jag agter mig til bönderna för der at tigge mat for til arbete er jag blitt for lat.
4.'Og når jeg kommer ind på en bondegård så stor, hvor gamle og unge står rundt mig og glor. Og frua sir til tösa: Gå og melka våran ko emedan jag gir loffarn et par sko.
5.Så levde jag daglig i herlig stas og fjas så folk de kunne gjerne tro at jeg kom i fra kalas. Mens bonden går bak fjöset sitt for der å måka skit sitter jag så fint hos fruen og it.
6.Hvor herligt det er at på landeveien gå at se på bonden plöie og harve og at så, jeg strekker meg i skyggen mens solen skinner varm, og jag drömmer jag har flickan på min arm.
Al Qadsiah FC
Al-Qadsiah Football Club, arabisk: نادي القادسية‎ (stiftet 1967) er en fotballklubb fra Khobar i Saudi-Arabia.
Brain Surgeons
Brain Surgeons var et hardrock-band med base i New York, USA. De ble ledet av ekteparet Albert Bouchard og Deborah Frost, han med fortid i det kjente hardrock-bandet Blue Öyster Cult, hun forhenværende musikkjournalist og trommeslager i jentebandet Flaming Youth. Bandet var aktive i perioden 1994-2006.
Musikere og låtskrivere
Låtene var hovedsakelig skrevet av ekteparet selv, med bidrag fra de andre bandmedlemmene opp gjennom årene, og eksterne bidragsytere som Joe Bouchard og Helen Wheels. De gjorde også cover-versjoner av Blue Öyster Cult-låter Albert Bouchard har vært medforfatter på, samt låter av Hawkwind og MC5.
Den siste besetningen, som var aktiv mellom 2004 og oppløsningen i 2006 besto av:
Oppstart, de første platene
Brain Surgeons ble dannet i 1994 som et prosjekt som opprinnelig kun hadde Albert Bouchard og Deborah Frost som faste medlemmer. De ga ut sin første plate samme år, med tittelen Eponymous, på sitt eget plateselskap Cellsum. Senere på året ble Billy Hilfiger (gitar), Peter Bohovesky (gitar, sang) og David Hirschberg (bassgitar) offisielt medlemmer. Med denne besetningen ga bandet ut sin andre plate Trepanation i 1995. Den og oppfølgeren Box Of Hammers (1996) var ambisiøse og varierte plater i skjæringspunktet mellom Blue Öyster Cult-inspirert hardrock og punk/garasjerock á la MC5 og The Stooges. På Malpractise (1997) spilte de alternative versjoner av BÖC-låter som «Astronomy», «Death Valley Nights» og «Baby Ice Dog», samt to Hawkwind-låter («Needle Gun» og «Hassan I Sahba»). Litt oppsikt vakte det i BÖC-kretser at man fikk høre en versjon av «The Girl That Love Made Blind», en låt som opprinnelig skulle vært på konseptplaten Imaginos. I 1999 kom dobbel-CD-en Piece Of Work ut. Dessverre skulle dette bli siste innspilling med Billy Hilfiger, som døde av hjernesvulst 15. september 2001, og Peter Bohovesky. Sistnevnte forlot bandet i 2000 og trådte ut av musikkbransjen.
Hyllesten til Helen Wheels
Helen Robbins, som fikk tilnavnet Helen Wheels, var en amerikansk undergrunnspoet, punk- og hardrock-sangerinne, låtskriver og bodybuilder som bidro med mange tekster til Blue Öyster Cult allerede i 1970-årene, og en god venn av Albert Bouchard og Deborah Frost. Hun døde av komplikasjoner i forbindelse med kirurgi 17. januar 2000. Det ble holdt en minnekonsert til ære for henne 4. desember 2001 på initiativ fra The Brain Surgeons. Denne konserten er blitt utgitt både på CD (To Helen With Love) og DVD. Blant deltakerne finner vi tre medlemmer av Blue Öyster Cults klassiske besetning, nemlig Albert Bouchard, Joe Bouchard og Buck Dharma, samt Handsome Dick Manitoba (ex-Dictators), Tish And Snookie, Crispin Cioe m.fl.
Siste fase i karrieren
Etter Billy Hilfigers død og Peter Bohoveskys avskjed var The Brain Surgeons strippet ned til en trio da de spilte inn sitt sjette studioalbum Beach Party. Det kom ut i 2003, og inneholdt også instrumentale bidrag fra Joe Bouchard. I 2004 kom forhenværende Dictators- og Manowar-gitarist Ross the Boss med i bandet. Med ham ga de ut et kritikerrost album i 2006, Denial Of Death. De opererte nå under navnet Brain Surgeons NYC, men ble oppløst kort tid etter utgivelsen av albumet.
Rothaargebirge
Rothaargebirge eller Rotlagergebirge er en lav fjellkjede i de tyske delstatene Nordrhein-Westfalen og Hessen.
Navnet er trolig avledet av Rod-Hard-Gebirge, eller «nedhogd skog-fjell», ettersom det verken har sammenheng med fargen rød (rot på tysk) eller «hår» (Haar).
Geografi
Den dype skogen Rothaargebirge med rike mineralforekomster ligger hovedsakelig i Westfalen mellom Sauerland i nord, høylandet i nordøst, Wittgensteiner Land i sørøst og Siegerland i sørvest. Bare de sørøstlige delene av fjellkjeden ligger i Hessen. Den strekker seg fra Eder og Lenne fra Kahler Asten (841 m) sørvest for Winterberger Hochfläche og om lag 30 km mot sørvest. Fjellkjeden er en del brattere i vest enn i øst.
Rothaargebirge utgjør mesteparten av Rothaargebirge naturpark.
Elver og vatn
Nord i Rothaargebirge har flere elver sitt utspring, deriblant Diemel, Lenne, Neger, Nuhne, Odeborn, Orke, Ruhr, Wenne og Wilde Aa. I sør har elvene Dill, Eder, Ferndorfbach, Ilse, Lahn og Sieg sine utspring.
I området ligger vannskillet til elvene Rhinen og Weser. Lengst sørvest i Rothaargebirge ligger demningene Obernau og Breitenbach.
Fjell
Av de mest kjente fjellene i Rothaargebirge finner man:
Bosetninger
Av byer og landsbyer i Rothaargebirge finner man:
Snødrive
En snødrive eller snøfonn er et dyneformet snødekt område som er blitt dannet ved at vindtransportert snø har hopet seg opp på lesiden, for eksempel i vindskyggen under en fjellside.
Vinden kan på kort tid samle store snømengder i dype drivsnøfonner som bare er løst bundet til det gamle snøskiktet under. Snøkrystallene i snøfonna er derimot tett sammenbundet: i motsetning til i nysnø, der snøkrystallene ligger tilfeldig i forhold til hverandre, er krystallene deformert etter vindtransporten og haket inn i hverandre slik at snøen danner flak som lett kan gli oppå det gamle snølaget og utløse flakskred.
For skiløpere er det viktig å kunne kjenne igjen drivsnø. Et kjennetegn er en dyneaktig bølgende overflate som viser at snøen har hopet seg opp lagvis. Den bratte siden av snødriven er lesiden, slik at man også kan lese vindretningen. Også snøskavler, sastrugi eller fjellkammer som vinden har blåst snøen av kan fortelle den erfarne fjellskiløper hvor snødrivene ligger. Særlig farlig er det når nysnø har dekt over snødrivene slik at de er vanskelig å oppdage.
Christine Robinson
Christine Robinson (født 17. mai 1984) er en canadisk vannpolospiller.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hennes ble nummer 7.
William Hay Macnaghten
'''William Hay Macnaghten, 1. baronett''' (født 24. august 1793 i Fort William i Calcutta i Britisk India, skutt 23. desember 1841 i Kabul) var en britisk koloniadministrator og diplomat som ble drept under den første anglo-afghanske krig.
Bakgrunn
William Hay Macnaghten var annen sønn av Francis Macnaghten. Han gikk ved Charterhouse School.
Britisk India
I september 1809 dro han som kadett for Det britiske ostindiske kompani til Madras, men gikk i 1814 over til Bengal Civil Service. Han utgav etter å en tid ha vært registrator ved en indisk overdomstol et par avhandlinger om muslimske og hinduiske rettsfundamenter: Principles and Precedents of Mohummudan Law (1825) og Principles and Precedents of Hindu Law (1828-1829).
I 1830 ble han sekretær under William Bentinck og i 1837 rådgiver for generalguvernør George Eden, 1. jarl av Auckland, særlig angående i dennes ulykkelige afghanske politikk.
Virke i Afghanistan
Han forfektet den politiske linje å støtte den tidligere sjahen av Afghanistan Shuja mot Dost Mohammed. Han var i 1839 med på den militære ekspedisjonen som satte sjah Shuja på tronen i Kandahar og Kabul. Som den indiske regjerings representant hos denne forsøkte Macnaghten forgjeves å innføre en ordnet forvaltning i Afghanistan.
Den 18. januar 1840 ble han gjort til baronett.
Det brøt ut opprør, og Burnes ble myrdet den 2. november 1841, samtidig som den britiske hær i Kabul ble dårlig ledet av general William Elphinstone. Macnaghtens oppfordringer om at noe måtte gjøres mot urolighetene, ble ikke etterkommet av Elphinstone. Mcnaghten forsøkte å forhandle med stammelederne og Akbar Khan, Dost Mohammeds sønn, for å redde situasjonen, men ble skutt av Akbar som presset og avfyrte en pistol inn i hans munn den 23. desember 1841 i Kabul.
De gamle visene – bind 1-5
«De gamle visene» er en serie bøker gitt ut av Forlaget For Alle, med Nils Johan Rud som redaktør, i perioden 1972 til 1983, basert på stoff som tidligere hadde vært trykt i «Magasinet for Alle». I 1954 ble Nils Johan Rud og Alf Prøysen enige om at de skulle prøve å samle inn det som de mente måtte være i behold, på trykk eller håndskrevet i skrivebøker av den store viseskatten. Bladet «Magasinet for Alle» hadde vist seg i mange tilfeller å være en god kanal for å finne «det tapte», og Alf Prøysen etterlyste da gamle skillingsviser og skillingstrykk gjennom bladet. Det slo til langt over alle forventninger – og redaksjonen fikk innsendt flere tusen gamle viser. I løpet av 9 år presenterte bladet «Magasinet for alle» en utvalgt vise i hvert nummer, med kommentar av Alf Prøysen selv til noen av dem. Samlingen ble så pass rik og sjelden, at Svenska Visarkiven ut fra ren forskningsverdi utarbeidet en egen index på de visene som ble presentert i bladet i perioden 1954-1962.
Etterhvert presenterte Rud disse visene også ut i bokform, i den rekkefølgen de ble presentert i bladet.
Theodor Bønsnæs
Theodor Bønsnæs (født 19. februar 1876, død 25. februar 1928) var en norsk skøyteløper som konkurrerte for Norge og Idrettsforeningen Ulabrand fra Drammen. Bønsnæs vant 10 000 meter under både EM og VM i 1903, men emigrerte til USA på sommeren samme år.
Internasjonale mesterskap
Allround-VM på skøyter deltatt ett VM.
EM på skøyter deltatt i ett EM.
.hack (videospillserie)
.hack er en videospillserie med fire spill for PlayStation 2, produsert av Bandai, CyberConnect2, og først utviklet av Yoshiyuki Sadamoto, Kazunori Ito, og Koichi Mashimo. Handlingen i spillet foregår etter hendelsene i .hack//Skilt, og følger historien til .hackers Kite og BlackRose i sine forsøk på å finne årsaken til Katies venn, Orca, plutselig falt i koma mens han var spiller MMORPGet The World.
Gjennom de fire spillene, det er et virus som sprer seg i The World, som får mange andre spillere til å også falle i koma, og denne hendelsen er ofte referert til som Twilight Incident. CC Corp, det fiktive selskapet bak The World, planlegger å koble fra alle spill-serverne, som vil drepe alle komaofrene, inkludert Orca. Kite og vennene hans må derfor hacke gjennom serverne.
Se, han snakker
Se, han snakker er en komedie fra 1989 med John Travolta, Kirstie Alley og Bruce Willis som medvirkende.
Handling
«Mollie» og hennes sjef «Albert», får barn sammen. Filmen utforsker hennes forsøk på å få «Albert» til å avfinne seg med at han har et ansvar for sønnen «Mikey», og å betale barnebidrag. «James Ubraccio» er en drosjesjåfør som blir venn med «Mollie» mens hun går igjennom prøvelsene det er å være nybakt alenemor.
The Best of Luck
The Best of Luck er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Ray C. Smallwood. Filmen er basert på et britisk skuespill.
Handling
Leslie MacLeod, en ung amerikaner som har kommet til Skottland etter å ha kjøpt hennes forfedres slott, blir beundret av to friere: Den ene er unge adelsmannen Lord Glenayr, som hun elsker. Den andre er Lanzana, en skruppelløs spanjol, som hun forakter. Lanzana blir satt til å gjenvinne en kiste med edelstener som skal ha sunket, sammen med den spanske armadaen, like utenfor den spanske kysten.
Se, han snakker
Oppfølgere
Filmen var suksessrik nok til å bringe fram to oppfølgere: Se, hun snakker også (1990) og Se hvem som snakker nå (1993). Suksessen etter de to første filmene inspirerte også en sitcom fra ABC som het Baby Talk, som gikk på luften i USA fra 1991 til 1992, og der Tony Danza hadde stemmen til «Baby Mickey».
The Best of Luck
Handling
Lanzana er sint fordi Leslie nekter å gifte seg med ham, og han planlegger å dope ned vinen hennes - men hun bytter om på glassene deres. Når Lanzana blir bevisstløs, stjeler hun skattekartet hans og presenterer dette for Glenayr. Ved hjelp av en venns undervannsbåt oppdager de snart vraket, og Glenayr begynner å dykke etter skatten. Men Lanzana klarte likevel å komme frem til området før dem, og havner i konfrontasjon mot Glenayr. Lanzana drukner, og Glenayr sikrer seg juvelene og gifter seg med Leslie.
Kenny Rogers
Kenneth Donald Rogers, kjent som Kenny Rogers (født 21. august 1938 i Houston i Texas, død 20. mars 2020 i Sandy Springs i Georgia ) var en amerikansk countrymusiker, skuespiller og forretningsmann. Han ble innlemmet i Country Music Hall of Fame i 2013.
Rogers ble spesielt populær blant tilhengere av countrymusikk, men fikk mer enn 120 hitsingler i forskjellige stilarter. Han toppet hitlistene med country og pop album i mer enn 200 uker bare i USA. Han solgte mer enn 100 millioner plater på verdensbasis i sin livstid, noe som gjorde ham til en en av de bestselgende artistene noensinne. Hans popularitet og karriere omfattet flere typer av musikk: jazz, folk, pop, rock og country.
Bakgrunn
Rogers var det fjerde av åtte barn av hjelpesykepleieren Lucille Lois (født Hester, 1910–1991) og snekkeren Edward Floyd Rogers (1904–1975). Rogers ble sagt å nedstamme fra irsk-amerikanere og indianere. Hans fødenavn var Kenneth Donald, men familien kalte ham ofte Kenneth Ray i oppveksten. Rogers gikk på Wharton Elementary School i Houston, George Washington Junior High School og tok eksamen ved Jefferson Davis High School (nå Northside High School) i 1956. Han studerte senere ved University of Houston.
Karriere
Rogers fikk sitt musikalske gjennombrudd i 1958 med singlen «That Crazy Feeling», som også sikret ham en opptreden i det populære musikkprogrammet American Bandstand. Senere var han medlem av gruppene New Christy Minstrels og Kenny Rogers and the First Edition, men i 1974 valgte han igjen å gå solo.
Rogers hadde mest suksess innenfor musikksjangeren country, men hadde over 120 hitsingler på hitlistene innenfor forskjellige musikksjangre. Han var blant annet kjent for duettinnspillingen av «Islands in the Stream» med Dolly Parton i 1983, men også solosuksesser som «Christmas in America» og «Coward of the County» i 1979.
Han er dessuten kjent for blant annet deltagelse i TV-filmen The Gambler med oppfølgere, som er basert på sangen han utgav tidligere. Han var også vært og forteller for fjernsynskanalen A&Es historiske serie The Real West.
Klin
Klin (russisk: Клин) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger 85 km nordvest for Moskva. Innbyggertall: 83 178 (folketelling 2002).
Kenny Rogers
Karriere
Han var en av sangerne på «We Are the World», som ble spilt inn og gitt ut på singel med USA for Africa i 1985.
Klin
Klin har vært kjent siden 1317. I 1482 ble den innlemmet i Storfyrstedømmet Moskva sammen med resten av fyrstedømmet Tver. Blant byens mange kirker er den mest bemerkelsesverdige 1500-tallskirken i Maria Himmelfartsklosteret, og den barokke Gjenoppstandelseskatedralen fra 1712.
Kenny Rogers
Karriere
Rogers bega seg også inn i forretningsdrift, med restaurantkjeden Kenny Rogers Roasters, stiftet i 1991. Han hadde også sitt eget plateselskap.
Klin
Byen er best kjent som bostedet til komponisten Pjotr Tsjajkovskij. Hans bolig er i dag åpent for besøkende som et museum. Det var her han skapte sine berømte balletter Tornerose og Nøtteknekkeren. Klin ble kortvarig tatt av tyske styrker under slaget om Moskva i 1941.
Kenny Rogers
Karriere
Han har tilkjennegitt et kristent livssyn.
Klin
Den russiske hovedveien M10, som går fra Moskva til St. Petersburg, og også jernbanen mellom de to byene, går gjennom Klin. Under den kalde krigen lå Klin flybase ved byen.
Kenny Rogers
Karriere
Han døde av naturlige årsaker den 20. mars 2020 i sitt hjem i Sandy Springs i Georgia.
Klin
Det ligger et stort bryggeri i byen, som produserer ølmerket Klinskoje.
Kenny Rogers
Karriere
Rogers var gift fem ganger og hadde fem barn. Hans første ekteskap var med Janice Gordon. De giftet seg 15. mai 1958 og skilte seg i april 1960. De hadde ett barn, datteren Carole Lynne. I oktober 1960 giftet han seg med sin andre kone, Jean, og de skilte seg i 1963. Hans tredje ekteskap var med Margo Anderson i oktober 1963. De fikk ett barn sammen og skilte seg i 1975. Hans fjerde ekteskap var med Marianne Gordon. De giftet seg 1. oktober 1977 og fikk ett barn sammen. De ble skilt 1993. Hans femte ekteskap var med Wanda Miller. De giftet seg 1. juni 1997. De hadde tvilling-sønner og var gift 22 år, helt til Kenny Rogers døde. I 2017 ble han diagnostisert med urinblærekreft.
Rogers døde 20. mars 2020 i en alder av 81 år i Sandy Springs, Georgia. Han er gravlagt på "Oakland Cemetery" i Atlanta.
Studioalbum
1970-tallet
1980-tallet
2000-tallet – 2010-tallet
Singler (utvalg)
Singler på topp 10 på Billboard Hot 100
Samlingsalbum
1970-tallet
1980-tallet
1990-tallet
2000-tallet
2010-tallet
Så grønn en drakt, så rik en duft
Så grønn en drakt, så rik en duft (sv. Sommarpsalm, men mer kjent som En vänlig grönskas rika dräkt) er en salme av den svenske forfatter og litteraturkritiker Carl David af Wirsén (1842-1912) fra 1889. Teksten er oversatt til norsk av Øystein Thelle.
Salmedikteren
Carl David af Wirsén, som var sekretær i Svenska Akademien i perioden 1879-1912, ble i 1883 leder av salmebokskomiteen og fikk ansvaret for en ny salmebok. Forslaget til ny salmebok ble utgitt i 1889. Han hadde gitt ut en del diktsamlinger, blant annet verket Dikter i 1876, og i 1889 utga han diktsamlingen ''Kristna högtids- och helgdagar. En samling sånger och psalmer'', med vakre illustrasjoner av Jenny Nyström.
Teksten
Wirséns salme kom med i salmebokstillegget av 1921, Nya psalmer 1921, etter hans død. Den samlingen inneholdt også fire andre salmer som var skrevet av Wirsén, men Sommarpsalm er den mest kjente han har skrevet. Salmen har etterhvert fått en spesiell plass i Sverige; sammen med Den blomstertid nu kommer pleier den å stå på repertoaret for skolenes sommeravslutning.
Salmen er inspirert av midtsommerdagens gammeltestamentlige lesetekst fra Jesaja 40, som frem til 1953 var sammenfallende med St. Hansdagen (24. juni). Selve teksten fra Jesajaboken er en profeti som trøsteprofeten fremsier, hvor der veien gjennom ørkenen forberedes og Guds herlighet skal åpenbares. Motivet i Så grønn en drakt henter sin kraft fra det forkynnelsen om at mennesket er om gresset («Alt kjøtt/alle mennesker er gress»), men Guds ord står fast til evig tid. Det er et motiv som er dobbeltsidig; sommerens liv og vekst, som samtidig minner oss om livets forgjengelighet og død. Det som lodder dypest er allikevel frelsen fra Gud, som i den svenske original er forsiktig antydet i paradis hvor Gud/Kristus vil omplante mennesket og «der inget vissnar mere». Det er mest alminnelig å synge de 3 første vers, noe som fører til at salmen beholder skapelsesmotivet. I Sverige synges også salmen i bryllup og da ofte med kun de 2 første vers. Salmen har da mistet sin kristne karakter og blir en betraktning over naturen og sommeren. Dette bruksmønster gjenspeiler at de 3 første vers har en lysere tone og de 2 siste har en mørkere tone.
Første og andre vers
De to første versene i den svenske originalen er naturlyrikk og understreker Midtsommerdagens tema i Sverige, som er skapelsen (fra 2000). <poem style="padding-left: 1em">''En vänlig grönskas rika dräkt har smyckat dal och ängar. Nu smeker vindens ljumma fläkt de fagra örtesängar. Och solens ljus och lundens sus och vågens sorl bland viden förkunna sommartiden.(1. vers) <poem style="padding-left: 1em">Sin lycka och sin sommarro de yra fåglar prisa. Ur skogens snår, ur stilla bo framklingar deras visa. En hymn går opp av fröjd och hopp från deras glada kväden, från blommorna och träden''. (2. vers)
Tredje og fjerde vers
Tredje og fjerde vers introduserer en teologisk ramme for skaperverket; alt det skapte er underlagt forgjengeligheten, og Guds ånd (som i den svenske bibeloversettelsen heter «Herrens vind») som kan blåse ut livet, kan også blåse liv i alt. Det skjer ved Guds ord (jf. v3). <poem style="padding-left: 1em">''Allt kött är hö, allt flyktar här och snart förvissna gräsen. Hos dig allena, Herre, är ett oförgängligt väsen. Min ande giv det nya liv, som aldrig skall förblomma, fast äng och fält stå tomma.'' (4. vers)
Femte vers
Det siste verset handler om frelsen. Det er Kristus («min vän», jf. ) som omplanter oss og holder oss fast i et ubrytelig bånd. Det er en dempet og mer kryptisk sammenfatning av det kristne frelsesverk. Og til sist introduseres det kristne håp, som kontrasterer alt det forgjengelige, der hvor skapelsen er underlagt livet og lyset. En evig sommertid.
Gjendiktninger
Salmen er oversatt til både norsk og dansk.
Den danske gjendiktningen
Salmen ble gjendiktet til dansk av biskopen og salmedikteren Johannes Johansen (1925-2012) i perioden 1985–1996 (De tre første i 1985 og efter flere udgaver i 5 vers i 1996). Den danske versjonen bærer tittelen Det dufter lysegrønt af græs. Johansens versjon forholder seg forholdsvis fritt til Wirséns opprinnelige tekst, blant annet ved at de to første versene i større grad knytter an til troen på Gud. Samtidig er salmen blitt vesentlig mer grundtvigsk, hvor tekstens mørke undertoner kommer i bakgrunnen. Johansen knytter stadig an til Jesaja kapittel 40 (jf. v. 4), men kontrasten mellom det forgjengelige og uforgjengelige, liv og død er mindre fremtredende enn i den svenske originalteksten, og salmen fremstår som mer livsbejaende. Det skjer først og fremst ved at salmen eksplisitt fokuserer på Jesus Kristus. Jesus er det (fremtidige, uforgjengelige) ord som kommer og skaper en evig sommer (jf. Jes 40,8). Salmen har fått et mer eskatologisk fokus, som er meget tydelig med allusjoner til Johannes Åpenbaring («en ny himmel og en ny jord», jf. og «Kom, Herre Jesus!», jf. ): <poem style="padding-left: 1em">''Ja, Jesus Kristus er det Ord, der skaber liv af døde, så ny blir himmel, ny blir jord. en verden grøn af grøde. Kom, Jesus, snart, og gør det klart: den morgenstund, du kommer, da gryr en evig sommer.'' (5. vers)
Johansens oversettelse er tatt med i Den danske salmebog på nr. 725, i avsnittet «Årstiderne», og har vunnet innpass som en kjær forsommersalme. Den er også tatt inn i Høyskolesangbogen på nr. 325 (19. udgave).
Den norske gjendiktningen
På norsk bærer salmen tittelen Så grønn en drakt, så rik en duft. Den ble oversatt av den norske presten, organisten og salmedikteren Øystein Thelle (1939–) i 1995. Øystein Thelle er trofast mot Wirséns svenske tekst, men gjør enkelte valg underveis som minner om den danske gjendikteren Johansens oversettelse. Det gjelder for eksempel siste vers, hvor han også kontrasterer denne sommer med evighetens sommer. Et særpreget trekk ved siste verset er trøsteteologien, hvor han får frem at Gud «gir oss alt tilbake». Forgjengelighetsperspektivet, som preger vers 3 og 4, blir utvidet slik at det ikke frelsen er kun å være omplantet til evighetens rike eller sommer, men også en sommer som seirer og hvor vi igjen skal blomstre (jf. v4). <poem style="padding-left: 1em">''La falme verdens prakt og glans, la all den lyst forsvinne, Min venn er min, og jeg er hans, vår kjærlighet skal vinne! Så syng det ut, Snart skaper Gud: en sommer uten make, og gir oss alt tilbake.'' (5. vers)
Thelles oversettelse ble tatt med i salmebokstillegget Salmer 97 som salme nr. 136, og i Norsk Salmebok som nr. 845, i avsnittet «Årstidene». Siden den ble innlemmet i Salmer 97 i 1997 har salmen blitt populær også i Norge.
Salmen er også oversatt til engelsk, og da i 2 versjoner. Den første, «The earth adorned in verdant robe», er oversatt av ekteparet Carolyn Jennings og Kenneth Jennings (vv.1-3), samt Folmer E. Johansen (vv. 4-5). Salmen er tatt inn i salmeboken The Covenant Hymnal: a worshipbook (utgitt 1996) på nr. 648. Den andre, A rich, fine robe of pleasent green, er oversatt av John Irons.
Melodier
Da Wirséns tekst ble tatt inn i Nya Psalmar 1921 ble en melodi av organisten Severus Gastorius (1647-82), en melodi som også blir brukt til den svenske salmen På Gud, och ej på eget råd. Melodien ble skrevet omkring 1675, og senere bearbeidet av Johann Pachelbel.
I 1935 publiserte den svenske komponisten og organisten Waldemar Åhlén (1894-1982) en melodi i samlingen De ungas kör som han benevnte Sommersång. Melodien ble fremført første gang til en skoleavslutning 8. juni 1933, men mye tyder på at Åhlen skrev melodien allerede på 1920-tallet mens han var organist i Högalidskyrkan («en vacker majsöndag»). Der var han organist i årene 1923-28. Åhlens skrev melodien fordi han ikke anså Gastorius melodi som «tillräckligt glad i förhållande till texten». I 1985 forelso salmebokskomiteen i Sverige å erstatte Gastorius' melodi med Åhlens melodi. Da hadde den også fortrengt Gastorius' melodi fullstendig. Den hadde også spredt seg hurtig i resten av Norden, særlig etter at den ble trykt til det fellesnordiske korseminar Nordklang i 1977.
Melodien er en lys, dansende, gyngende melodi i 6/4-takt. Den består grunnleggende av 4 takter i a-avsnittet, som gjentas lettere variert for så å kulminere i det litt lengre b-avsnittet med en jublende og glad oppgang med et hvilende punktum i siste takt.
Resepsjon og innspillinger
Salmen er en del av Sveriges sommerrepertoar, og er kanskje mest kjent i Norge fra den svenske kronprinsesse Victoria og Daniel Westlings vielse i juni 2010.
Den svenske a cappella-gruppen The Real Group innstpilte en versjon av salmen på albumet Stämning i 2002 , og salmen lå på Svensktoppen i seks uker.
Axel av Danmark
Prins Axel Christian Georg av Danmark og Island (født 12. august 1888 i København, død 14. juli 1964 i København var en dansk og islandsk prins.
Odin (navn)
Odin er et mannsnavn med opprinnelse i det norrøne navnet Óðinn dannet av ordet óðr, «ode» og «rasende», som igjen har opphav i det tidlig germanske *Woðanaz. Navnet er identisk med navnet på den norrøne guden Odin.
Utbredelse
Odin er et nokså sjeldent navn, men størst utbredelse i formen Óðinn på Island. Navnet Odin har hatt relativt lav popularitet i Norge, dog har populariteten tatt seg kraftig opp fra 1980-tallet til idag.
Napoleons felttog i Russland 1812
Napoleons felttog i Russland, kjent i Russland som Fedrelandskrigen av året 1812, og i Frankrike som Det russiske felttoget, var en franskledet invasjon i 1812 hvor den franske keiser Napoléon Bonaparte marsjerte med rundt 600,000 soldater inn i Det russiske keiserdømmet. Napoleon inntok Moskva, men han hadde ikke regnet med den harde motstanden og den kalde russiske vinteren. Byen ble satt fyr på, og av redsel for å bli isolert førte Napoleon sine tropper tilbake samme vei de var kommet. Tilbaketoget ble en katastrofe for Napoléons hær. Soldatene hadde lite mat, noe som førte til at mange (ca. 400,000) ble tatt til fange eller døde i kamp, av sult eller kulde. Det totale tapet anslås å være på rundt 530,000, om man regner med hele invasjonen.
Forverring i forholdet mellom Frankrike og Russland
Frankrike gikk til handelsblokade mot Storbritannia. Dette førte til en generell svekkelse av internasjonal handel og økonomisk nedgang. Frankrike annekterte flere tyske stater, blant annet Oldenburg, som var tsar Aleksanders nære allierte. Frankrike provoserte også Russland ved å etablere det uavhengige Storhertugdømmet Warszawa.
Mai 1812 - Fredavtale mellom Russland og Tyrkia
Russland forstår at Napoleon forbereder en invasjon av Russland, og undertegner en fredsavtale med Tyrkia for å frigjøre styrker.
Juni 1812
England undertegnet avtaler med Sverige og Russland. Russland hadde tre arméer med til sammen 240,000 mann langs sin vestlige grense. Napoleons Grande Armée hadde til sammen 678,000 mann ved grensen mot Russland.
23. juli 1812 - Mogiljov
Ved slaget ved Saltanovka ved Mogiljov hindret et fransk korps en av Russlands arméer i å slutte seg til hovedstyrken. Napoleon rykket stadig østover mot Moskva.
26. juli–1. august 1812 - Polotsk
Napoleons tropper erobret Polotsk den 26. juli. De forsøkte å gå videre, men møtte motstand fra russiske styrker, og måtte trekke seg tilbake til Polotsk. Napoleon satte igjen en betydelig styrke i Polotsk, som etter dette blir et strategisk punkt i Napoleons forsyningslinjer.
29. juli–6. august 1812 - Smolensk
I Smolensk var de russiske troppene overlegne. Moralen i de franske troppene var dårlig, og de hadde ikke tro på at de kunne vinne. Mismotet spredde seg, og de fant lite oppmuntring i forsøkene på framrykk. Napoleon lot de franske troppene hvile i 7-8 dager mellom Velizj og Mogiljov.
16–18. august 1812 - Slaget om Smolensk
Utdypende artikkel: Slaget om Smolensk (1812)
Russerne hadde samlet sine styrker ved Smolensk og hadde omkring 120,000 soldater under ledelse av Barclay de Tolly. Tsaren var utålmodig og presset Barclay til å yte sterkere motstand. Den 7. august rykket Barclays styrker vestover mot Napoleons hær.
Da Napoleon fikk vite om den russiske offensiven planala han en felle. La Grande Armée skulle angripe Smolensk fra sør, innta byen og opptre bak den russiske hæren. Den 13. august innledet Napoleon angrepet. Dagen etter stødte den franske fortroppen på en russisk divisjon ved Krasnyj. Russerne ytte hard motstand, og forsinket Napoleons framrykning betydelig. Barclay fikk vite om den franske framrykningen natten den 14. august, og beordret retrett tilbake til Smolensk. Den russiske framrykningen hadde på grunn av konflikt og uenighet blant deres ledere ikke gått like raskt som planlagt, og russiske tropper rakk tilbake til Smolensk for å forsvare byen for Napoleons tropper. Etter å ha forsvart byen i to dager, evakuerte russerne Smolensk og marsjerte østover.
19. august 1812 - Valutino
Ved Valutino forberedte Napoleon en felle med 120,000 tropper. Marskalk Michel Ney med sine 30,000 mann angrep Barclays styrker på 40,000. Russerne hadde sterke stillinger i myrlendt terreng, og klarte å holde unna. Til slutt gjorde franskmennene en feil som gjorde at russerne kunne slippe unna.
20–29. august 1812
Nå hadde Napoleon kommet to tredjedeler av veien fra elven Neman til Moskva. Tsar Aleksander var misfornøyd med resultatene til Barclay de Tolly, og erstattet ham med prins Kutusov den 20. august 1812. På veien var Napoleons tropper blitt kraftig redusert, mens russernes styrker bare vokste. Nå hadde Napoleon bare 135,000 menn og 587 kanoner igjen. Napoleon forsto at det var for mye strekk i forsyningslinjene, så han bestemte seg for å presse videre mot Moskva istedenfor å overvintre ved Smolensk. Gjennom å flytte seg videre mot hjertet av Russland, fikk Kutusov forsterkninger med nye styrker. For første gang var ikke russerne tallmessig underlegne – de hadde nå 132,000 menn og 624 kanoner.
7. september 1812 - Slaget ved Borodino
Kutusov stanset tilbaketrekkingen ved Borodino, bare 100 kilometer utenfor Moskva. Her stod det store slaget om Moskva. Slaget varte i 15 timer, og begge sider led store tap. Omtrent 40,000 franske og 50,000 russiske soldater døde. Om kvelden, i ly av mørket, trakk russerne seg tilbake mot Moskva. Napoleon hadde vunnet slaget, men kanskje var seieren for dyr.
14. september - Moskva
Den 14. september rykket Napoleon inn i Moskva. Men innmarsjen ble kanskje ikke den triumfen han hadde drømt om. Russerne hadde evakuert Moskva og tømt byen for forsyninger. Etter at Napoleon hadde kommet inn i byen, ble den satt i brann.
Og like utenfor byen sto Kutusov med 100,000 mann klar til å angripe. Selv om de tapte slaget ved Borodino, var de ikke knust. De russiske styrkene var nå bedre rustet til kamp enn den franske hæren. Tusener av soldater frøs i hjel.
19. oktober 1812 - Tilbaketrekningen fra Moskva
Napoleons menn i Moskva hadde store problemer. De var avhengig av å få forsyninger sendt fra vest, men det var store avstander. Polotsk, som var viktig for forsyningene, ble angrepet av russiske styrker. Napoleons soldater var utslitte og lei av krigen. De manglet både mat og husrom. Til slutt bestemte Napoleon seg for å forlate Moskva, og trekke seg tilbake vestover. Den 19. oktober begynte tilbaketrekkingen fra Moskva, og den 22. oktober kunne russiske styrker igjen innta byen uten kamp.
Omtrent samtidig – den 20. oktober, ble de franske styrkene drevet ut av Polotsk. Dermed var forsyningslinjene fra vest definitivt brutt, og Napoleon kunne ikke få andre forsyninger enn det de kunne plyndre på tilbaketoget.
24. oktober 1812 - Malojaroslavets
Napoleon forsøkte å gå en rute litt lengre sør enn den veien han hadde brukt under framrykkingen. Ved Malojaroslavets måtte Napoleon krysse elva Luzja. Der ventet den russiske hæren, og det ble store kamper. Napoleons hær klarte til slutt å ta seg over elva, men 5,000 franske og 6,000 russiske soldater ble drept. Men det var en annen ting som skulle vise seg å være enda verre for Napoleon. De ble avskåret fra den sørlige vegen de hadde planlagt å ta vestover, og ble tvunget til å trekke seg tilbake den samme vegen de hadde kommet. Dette var uheldig av to grunner. For det første var den mer nordlige ruten vestover kaldere, og de franske styrkene var dårlig utrustet for å møte en streng russisk vinter. For det andre var de avhengig av å plyndre området de gikk gjennom for å få forsyninger. Denne veien hadde de gått før, da de rykket framover mot øst, så det var ikke så mye igjen å plyndre. Det som var igjen ble systematisk tømt eller satt i brann av russiske hæren eller av sivilbefolkningen.
16–17. november 1812 - Krasnoi
Nå hadde vinteren satt inn med temperaturer rundt 20 kuldegrader. Soldatene var slitne, sultne og kalde. I Krasnyj ble de angrepet av Kutusovs styrker med 50,000 mann. Marskalk Neys styrker, som nå var redusert til 9,000 mann, forsøkte å avskjære angrepet. Kun 800 av Neys menn overlevde slaget.
26–28. november 1812 - Borisov
Den siste store hindringen var ved Borisov, der Napoleons hær måtte krysse elva Berezina. Mellom Krasnoi og Borisov møter restene av Napoleons hær fra Moskva styrken som var drevet ut fra Polotsk. De franske ingeniørtroppene klarte å lage to flytebroer som de kunne bruke for å krysse elva. Men de ble kraftig beskutt av russiske styrker, og det oppsto panikk når titusenvis av soldater med hester og vogner. Mange måtte klatre over døde og skadde kropper for å komme over på den andre siden. Det var en desperat kamp for å forsvare broene mot russiske angrep. Om morgenen den 28. november ble broene sprengt. Da var det fremdeles flere tusen franske soldater forsvarsløse igjen på østbredden av elva. Noen ble tatt til fange, mange ble drept av russerne, og mange druknet eller frøs ihjel når de forsøkte å svømme over elva i 20 kuldegrader.
Desember 1812 - Nemunas-elva, igjen
Krysningen av Berezina ble en katastrofe for Napoleons hær. De siste dagene av tilbaketoget ble det i tillegg enda kaldere, mellom 30 og 40 minusgrader. Da fikk Napoleon meldinger om et mulig kuppforsøk i Paris. Den 5. desember forlater han hæren sin og skynder seg tilbake til Paris.
Noen dager senere krysset restene av Napoleons Grande Armée grenseelven Nemunas igjen. Det var bare sørgelige rester igjen av den stolte hæren som gikk inn i Russland ett halvt år tidligere. Minst 400,000 franske soldater mistet livet, kanskje så mange som 550,000. Russland mistet omtrent 300,000 soldater i krigen. Et sted mellom 10,000 og 30,000 soldater var igjen da Napoleons hær til slutt nådde fram til Kaunas og Königsberg (i dag Kaliningrad).
Etterspill
Napoleon var nå kraftig svekket, og det ble opptøyer i de okkuperte landene, og både Preussen og Østerrike undertegner avtaler med Russland.
Den 18. oktober 1813 gikk Napoleons hær på nok et viktig nederlag i folkeslaget ved Leipzig. Etter dette ble Napoleon tvunget til å abdisere, og han ble sendt i eksil til øya Elba utenfor Italia. Kong Ludvig XVIII ble konge i Frankrike.