cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haag
En rekke internasjonale byråer og organisasjoner ligger i Haag, som for eksempel Den internasjonale domstolen og Den internasjonale straffedomstolen. På grunn av disse institusjonene er Haag også den juridisk viktigste byen i FN.
Haag har også museer som de Gevangenpoort (1400-tallsfengsel), Gemeentemuseum, Mauritshuis med malerier av både eldre og nyere malere (bl.a. kjente bilder av Rembrandt og Vermeer) og Mondrianmuseet. Miniatyrbyen Madurodam ligger like i nærheten. Også bade-/strandstedene Scheveningen og Kijkduin er innen rekkevidde.
Siden 1500-tallet har storken vært et symbol for Haag, og den gjenfinnes i det nåværende byvåpenet.
Historie
Haag ble grunnlagt i 1248 av Vilhelm II, greve av Holland og konge av Tyskland. Vilhelm II var påtenkt som keiser i det tysk-romerske riket. Han påbegynte et slott i en skog nær havet i Holland som sitt fremtidige bosted, men døde i strid før kroningen til keiser. Slottet ble aldri ferdigstilt, men deler av det står fortsatt og kalles nå Ridderzaal (Riddersalen). Den brukes fortsatt ved politiske begivenheter som dronningens årlige trontale. Haag ble brukt som administrativt senter av de hollandske grevene; Des Graven Hage betyr «Grevens hage». De mektige hollandske byene, deriblant Leiden, Delft og Dordrecht ble enige om å velge den på den tiden lille og uviktige byen Haag som sitt administrative sentrum. Slik har det blitt værende, og derfor er Haag den dag i dag regjeringssentrum, men ikke offisiell hovedstad.
For å holde byen liten fikk ikke Haag byrettigheter, og man fikk heller ikke lov til å bygge bymurer. Da bygging av bymurer omsider ble tillatt på 1500-tallet besluttet befolkningen i stedet å bruke pengene på rådhus. Dette viste seg å være en katastrofal beslutning under åttiårskrigen da spanske tropper lett okkuperte byen.
Haag fikk til slutt byrettigheter av en fransk okkupasjonsstyrke i 1806, århundrer etter at andre hollandske byer hadde fått lignende rettigheter. Dette har ført til myten om at Haag ikke er en by, men en landsby.
På grunn av sin historie mangler byen et stort historisk bysentrum, slik man kan finne i de nærliggende byene Leiden og Delft. Men da regjeringen etter 1850 begynte å spille en større rolle i Holland, ekspanderte byen Haag raskt. De eldre delene av byen er derfor oftest fra 1800-tallet og tidlig 1900-tall.
Byen fikk store skader under andre verdenskrig. Tyskernes Atlanterhavsvoll ble bygget tvers gjennom byen, noe som medførte at hele kvartaler ble revet. Den 3. mars 1945 bombet Royal Air Force Bezuidenhout. Målet var V-2-rakettoppskytningsramper i en nærliggende park. På grunn av navigeringsfeil falt bombene på den tettbefolkede delen av byen og mer enn 500 mennesker omkom. Byens skader kan fortsatt sees. Etter krigen var Haag blant de største byggeområdene i Europa. Byen ekspanderte massivt mot sydvest og de ødelagte områdene ble raskt gjenoppbygd. Befolkningen nådde 550 000 omkring 1970. På 1970-tallet og 1980-tallet flyttet de hvite middelklassefamiliene til nærliggende steder som Voorburg, Leidschendam, Rijswijk og spesielt til Zoetermeer. Dette førte til at byen er oppbygd som en fattigere indre by og mer formuende forsteder. Forsøk på å inkludere deler av forstedene i byen Haag var svært kontroversielle. På 1990-tallet klarte imidlertid Haag, med samtykke fra parlamentet, å annektere store deler av de omkringliggende forstedene. Nye boligområder ble og blir fortsatt bygget i disse forstedene.
Bybilde
Bylivet er konsentrert rundt Hofvijver og Binnenhof, der parlamentet ligger. Byen har et begrenset studentliv, og det store antallet utenlandske beboere gjør at byen har et mangeartet kulturelt tilbud.
Geografi
Haag har åtte offisielle bydeler. De deles inn i mindre områder (wijken). I kontrast til Amsterdam og Rotterdam har bydelene ingen politisk funksjon, og de har derfor heller ingen lokalvalg knyttet til seg.
Haags bydeler:
Internasjonale organisasjoner
Haag er hjemsted for over 150 internasjonale juridiske organisasjoner, deriblant Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia og Den internasjonale straffedomstolen. Plasseringen i Haag skyldes for en stor del byens rike historie når det gjelder internasjonal politikk. Uttrykket "en by for fred og rettferdighet" oppsto i 1899 da verdens første fredskonferanse ble holdt i Haag. Den ble fulgt av en annen fredskonferanse i 1907.
Som et direkte resultat av disse møtene grunnla man den første verdensorganisasjonen som skulle gjøre slutt på internasjonale tvister: Den faste voldgiftsdomstolen. Kort etter frigjorde den skotsk-amerikanske millionæren og filantrofen Andrew Carnegie midler til å bygge Fredspalasset.
I årene som fulgte etter grunnleggelsen av Fredspalasset ble Haag sete for Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie, som ble erstattet av den Den internasjonale domstolen etter andre verdenskrig i forbindelse med opprettelsen av FN. I 1981 ble Iran-USA-tribunalet dannet, som ytterligere befestet Haags rolle som et sentrum for internasjonal juridisk megling.
Næringsliv
Yrkeslivet i Haag preges av det store antallet tjenestemenn som er virksomme i byen. Dette kommer av det store antallet statlige ministerier og allmenne organisasjoner i Haag. Mange større virksomheter og internasjonale organisasjoner har også sine hovedkontorer i Haag. Det har aldri vært noe særlig primærnæring i Haag hvis man ikke regner med fiskehavnen i Scheveningen.
Kultur
Haag er ingen stor festby. Det natteliv som finnes er sentrert rundt de tre største torgene i sentrum: Plein ("Torget"), Grote Markt ("Markedsplassen") og Buitenhof ("Ytre hoff"), som ligger ved siden av Binnenhof ("Indre hoff"). Buitenhof kan skryte av den luksuriøse Pathé Buitenhof-kinoen og en håndfull puber og restauranter i umiddelbar nærhet. Et lignende tilbud av nattlig underholdning rundt en kino finnes også i Scheveningen, men den trekker nok mest besøkende om sommeren. Haag har et stort antall severdige museer og kulturelle institusjoner, deriblant:
Transport
Lokaltrafikken i Haag består av et stort antall trikke- og busslinjer som kjøres av Haagsche Tramwegmaatschappij (HTM). Planer for en tunnelbane ble skrinlagt på begynnelsen av 1970-tallet. Men i 2004 ble det bygget en tunnel under sentrum med to underjordiske trikkeholdeplasser ("Spui" og "Grote Markt"); den brukes av trikkelinje 2, 3, 4 og 6. Et regionalt trikkesystem som kalles Randstadrail er under konstruksjon, og skal forbinde byene Haag, Rotterdam, Zoetermeer med forsteder. Det finnes to sentrale jernbanestasjoner: Den Haag Hollands Spoor (HS) og Den Haag Centraal (CS), bare 1,5 km fra hverandre. De to stasjonene ble bygget og drevet av to forskjellige jernbaneselskaper på 1800-tallet. Øst-vest linjer terminerer på Centraal Station, mens nord-sør-linjer går gjennom Hollands Spoor. De internasjonale Thalys- og Benelux-togene til Paris og Brussel stopper kun på Hollands Spoor. Men Centraal Station har bedre forbindelse til resten av Nederland, med direkte avganger til de fleste store byene som Amsterdam, Rotterdam og Utrecht. Den nærmeste flyplassen er Rotterdams flyplass, men denne er ikke lett å nå med kollektivtrafikk. Med sine fire direketog i timen fra Hollands Spoor eller Centraal til Amsterdams flyplass Schiphol, velger de fleste reisende fra Haag å fly fra Schiphol.
Forbi Haag går det motorveier som forbinder byen med blant annet Amsterdam og Rotterdam. Større motorveier nær Haag er A12 (som også var den første motorveien i Nederland), som går till Utrecht og videre til den tyske grensen. A4 forbinder Amsterdam, Haag og Rotterdam med de belgiske byene Antwerpen og Brussel.
Laundry Service
Laundry Service er det første engelske albumet til Shakira. Det ble utgitt i 2001 og gjenutgitt året etter.
Roland LAPC-I
Roland LAPC-I er et lydkort for PC-er, som ble utgitt i 1988 av Roland Corporation. Det er praktisk sett en CM-32L og et MPU-401-grensesnitt på et ISA-kort. Kortet ble solgt i USA av Sierra On-Line for bruk med deres videospill, i tillegg til de vanlige musikkforretningene. Prisen på kortet var rundt $500.
Kortet kom ikke med noe programvare eller ekstrautstyr siden ingen programvare var nødvendig. CM-32L-delen oppførte seg som at den var koblet til MPU-401-delen. Hvis man ville koble til eksterne MIDI-kompatible enheter måtte man kjøpe en adapter kalt MCB-1. Denne adapteren kunne kobles til en spesiell utgang bak på kortet slik at man fikk vanlige inn- og utganger for MIDI.
Kortet ble ofte feilaktig kalt LAPC-1, men bilder av kortet viser at det står en I på det, ikke 1. I står antagelig for IBM PC, siden det eksisterer et likt kort for NEC datamaskiner kalt Roland LAPC-N. Hvis man ville koble LAPC-N til eksterne MIDI-kompatible enheter måtte man kjøpe en adapter kalt MCB-2.
Kuna (språk)
Kuna (dulegaya, dulegagga, gunagaya eller gunagagga) er et språk som snakkes av rundt 60 000 medlemmer av kuna-folket i Panama og Colombia, hovedsakelig på de panamanske San Blas-øyene i det selvstyrte territoriet Kuna Yala. Det tilhører den chibchanske språkfamilien.
Fonologi
Kuna har 4 vokalfonemer og 17 konsonantfonemer.
Patronato Real
Arrangementet gav den spanske krone, og i forlengelsen av den, de koloniale myndigheter betydelig myndighet i kirkelige anliggender. Utnevnelser biskoper og til sentrale prestestillinger måtte i regelen godkjennes av de borgerlige myndigheter. Forholdet mellom kirke og stat ble meget tett på denne måten, ettersom myndighetene i stor grad kunne sikre seg at den kirkelige øvrighet bestod av personer som de kunne samarbeide med.
Bakgrunn og problemer
Pavestolen kom snart til å angre på at man hadde gitt Spania, og også Portugal, så vide fullmakter. Den pavelige styring ble svekket på felter som kirken anså som meget viktige. Blant annet ble pavenes forbud mot slaveriet, som uttrykt f.eks. i pave Paul IIIs bulle Sublimis Deus i 1537, ikke tilstrekkelig påaktet i de spanske kolonier ettersom det ikke passet koloniherrene. Dette «statskirkesystemet» forsøkte pavene å omgå blant annet med jesuittene, en presteorden med et eget direkte ordensløfte til paven.
Se også
Den portugisiske patronatsretten
Salomon August Andrée
Salomon August Andrée (født 18. oktober 1854 i Gränna i Småland, død i oktober 1897 på Kvitøya på Svalbard) var en svensk ingeniør, politiker, aeronaut og polarfarer. Andrée omkom under et forsøk på å nå Nordpolen med hydrogenballongen «Örnen».
Polekspedisjonene
Det første forsøket på å gjennomføre polekspedisjonen ble gjort i 1896, men vindene blåste ikke i tilstrekkelig grad nordover. Faktum er at den overveiende vindretningen på Svalbard er sydover, dvs. samme retning som isdriften over Polhavet. Besetningsmedlemmet Nils Ekholm hoppet således av ekspedisjonen da han innså at det var alt for farlig.
Året etter, 11. juli 1897, blåste vindene i en mer riktig retning og Andrée og hans medreisende Knut Hjalmar Ferdinand Frænkel (også han ingeniør) og fotografen Nils Strindberg tok av med «Örnen» mot Nordpolen fra Danskøya på Svalbard. Allerede rett etter starten gikk deler av slepelinene (som skulle anvendes for å styre luftballongen) i stykker. Etter drøyt to dagers ferd strandet ekspedisjonen på isen i Polhavet. Den fuktige luften frøs til is på ballongen, og nedisingen tynget ned ballongen alt for mye, i tillegg til at hydrogen lekket ut av ballongen.
Etter ballongforliset forsøkte de tre mennene forgjeves å nå Frans Josefs land med sine medbragte sleder. Dette måtte de oppgi, og de slo leir på det første fastland de fant, dvs. Kvitøya i oktober 1897, der de døde samme måned av ukjente årsaker. De vanligste teoriene om dødsårsaken er trikinforgiftning, blyforgiftning, men mest sannsynlig er at de døde av utmattelse kombinert med væskemangel. Kun den ene av ekspedisjonsmedlemmene fikk en grav, antakeligvis fordi han døde innen de andre medlemmene hadde tapt besinnelsen.
Overlevningene etter ekspedisjonsmedlemmene, samt deres verktøy og dagbøker ble funnet av Bratvaag-ekspedisjonen sommeren 1930 på Kvitøya, nordøst på Svalbard.
Oppvekst og utdannelse
Andrée var født i Gränna i Jönköpings län i Sverige, av far Claës Georg Andrée og mor Jakobina Gustafva Heurlin. Han utdannet seg i Stockholm. Han ble interessert i ballongferd da han besøkte 100-årsutstillingen i USA 1876. Hans jordiske levninger ligger på Norra Begravningsplatsen i Stockholm.
Andrée var lenge ansett som Sveriges største polarhelt, noe som forandret seg en del etter at den svært kritiske romanen Ingeniør Andrées luftferd av Per Olof Sundman ble gitt ut i 1967. Sundman fremstiller Andrée som en selvopptatt og udugelig mann som tar med seg to unge menn i døden for å nå et mål han vet ikke kan nås. Romanen ble filmatisert som Ingenjör Andrées luftfärd i 1982 av Jan Troell, med Max von Sydow, Göran Stangertz og Sverre Anker Ousdal i de tre hovedrollene.
I Andrées hjemby Gränna finnes et museum tilegnet byens store sønn, Grenna museum som tidligere het Andréemuseet.
Kulturarv
Eksempler på kulturarv kan være nye og gamle kulturminner, mat, musikk, kunst, litteratur, dans og håndverk. Språk, tradisjoner og bruksgjenstander er også en del av kulturarven. Slik spenner begrepet vidt og omfatter kulturelementer fra de eldste tider såvel som fra vår egen tid, fra alle sosiale lag og fra alle etniske grupper, praktstykker av høy kunstnerisk verdi såvel som dagligdagse bruksgjenstander.
Viktige begrunnelser for å arbeide med vern av kulturarven ligger i at det gir grunnlag for identitet og rotfeste, skaper forståelse av at egne tradisjoner representerer noe verdifullt, samt gir premisser for hvordan samfunnet skal utvikle seg videre. Dermed bidrar vern av kulturarven både til å skape trivsel hos den enkelte, bærekraftige samfunnskår og åpne, tolerante og robuste samfunn.
I 1972 opprettet UNESCO en liste over spesielt verdifulle og verneverdige kulturarvssteder. Listen kalles verdensarv-listen og omfatter både kultur- og naturarv. Verdensarvlisten blir stadig oppdatert med nye steder.
Norge
Kulturarven i Norge omfatter norsk og samisk kultur, og impulser mottatt utenfra som er blitt innlemmet i norsk kultur. Slik spenner begrepet vidt og omfatter kulturelementer fra de eldste tider såvel som fra vår egen tid, fra alle sosiale lag og fra alle etniske grupper, praktstykker av høy kunstnerisk verdi såvel som dagligdagse bruksgjenstander, materielle såvel som immaterielle kulturelementer.
LaMoure County
LaMoure County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Dakota. Det ligger i de sørøstlige delene av staten og grenser mot Stutsman County i nord, Barnes County i nordøst, Ransom County i øst, Dickey County i sør, McIntosh County i sørvest og mot Logan County i vest.
LaMoure Countys totale areal er 2 981 km² hvorav 9 km² er vann. I 2000 hadde fylket 4,701 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen LaMoure.
LaMoure County ble opprettet i 1873 og fikk formell status i 1881.
Einar Skavlan
Einar Skavlan (født 30. juli 1882 i Drøbak, død 16. august 1954) var en norsk journalist og teatersjef. Foreldrene var Olaf Skavlan og Dagmar Kielland (Aleksander Kiellands søster).
Han startet som aviskritiker i 1907, og ble senere den første formann i Norsk kritikerlag. Fra 1915 til 1954 var han redaktør for Dagbladet, kun avbrutt av kortere engasjementer andre steder. Fra 1928 til 1930 var han teatersjef ved Nationaltheatret. Han overtok et teater som var økonomisk og kunstnerisk skakkjørt, og preget av indre strid, men styrte det til stabilitet og økonomisk trygghet. Han sto også bak flere vellykkete kunstneriske grep, blant annet gjennom å sette opp moderne dramatikere som Eugene O'Neill og Pär Lagerkvist. I tillegg fornyet han staben og rekrutterte en rekke unge talenter til teateret: Gerd Egede-Nissen, Odd Frogg, Hans Jacob Nilsen og Tore Segelcke var blant de mange unge skuespillerne som ble rekruttert av Skavlan. Fra 1. januar 1930 gikk han tilbake til sjefsredaktørposten i Dagbladet. Han var far til skuespilleren og instruktøren Merete Skavlan.
Han var medlem av Norsk Kvinnesaksforening, som begge foreldrene og flere andre slektninger hadde vært medstiftere av, og der faren hadde vært medlem av det første styret.
Tia Carrere
Tia Carrere (født Althea Rae Duhinio Janairo 2. januar 1967 i Honolulu i Hawaii) er en amerikansk skuespiller, modell og sanger. Hun er kjent for sin rolle som «Cassandra» i filmene Wayne's World, og oppfølgeren til denne.
Carrere har filippinske, kinesiske og spanske aner.
Karriere
Allerede som barn ønsket Carrere å bli sanger. Til tross for at hun ble eliminert i sin første runde av Star Search i 1985, ble hun lagt merke til av foreldrene til en lokal produsent mens hun handlet i en butikk i Waikiki. Hun fikk da rollen som «Lani» i Aloha Summer.
For å følge opp den første suksessen Carrere opplevde, flyttet hun til Los Angeles og etter å ha jobbet som modell i flere måneder, fikk hun en rolle i såpeserien General Hospital. Denne rollen hadde hun fra 1985 til 1987. I denne tiden hadde hun en gjesteopptreden på The A-Team, som var ment å lede til en fast rolle der. Dessverre lot dette seg ikke kombinere med hennes engasjement i General Hospital. Hennes rolle ble skrevet ut etter kun én episode, og ble aldri nevnt igjen.
Carrere har også hatt en gjesteopptreden i TV-serien MacGyver, i episoden «The Wish Child», som karate-instruktør.
I 1991 spilte Carrere i actionfilmen Harley Davidson and the Marlboro Man.
Carrere ble kjent da hun spilte rollen som rockesangeren og Waynes kjæreste Cassandra i Waynes World i 1992. Hun spilte rollen igjen i oppfølgeren Wayne's World 2 året etter. Som sanger, fremførte Carrere alle sine egne sanger i de to filmene, og disse er å høre på lydsporet til Wayne's World. Hun avslo også en rolle i TV-serien Baywatch for å prøvespille for Wayne's World.
Privat
Den 22. november 1992 giftet Carrere seg med den italiensk-libanesiske produsenten Elie Samaha, og har spilt i flere av hans filmer. Ingen av disse har hatt større suksess. De ble skilt i 2000. Hun var gift med fotojournalisten Simon Wakelin. De giftet seg 31. desember 2002, og skilte seg i 2010.
Adatom
Adatom er et atom som ligger på en krystalloverflate, og er det motsatte av et ledig overflateatom. Termen brukes i overflatekjemi, for å beskrive enkeltatomer som ligger på overflater og overflateruhet. Ordet er sammensatt av «adsorbert atom». Et enkeltatom, klynger av atomer, eller et molekyl eller klynger av molekyler kan kalles «adpartikkel». Dette er en termodynamisk ustabil tilstand.
Dalesund bru
Dalesund bru er ei veibru på fylkesvei 606 i Solund kommune i Vestland. Brua krysser Dalesundet mellom Steinsundøya og Daløya. Brua er ei bjelkebru med lengde 81 meter og hovedspenn 31 meter. Seilingshøyden er 12 meter, og brua har i alt 3 spenn. Den ble åpnet i 1967.
Hedmark Teater
Hedmark Teater ble opprettet i 1987, med regionsstatus fra 1. januar 1995. Teateret bygger på en desentralisert modell og har regionkontorer i Hamar, Kongsvinger og Tynset. Administrasjonen, inklusive teatersjefen, har kontor på Hamar, men teateret har ingen fast scene, da det turnerer i innlandet. Hedmark teater produserer og spiller både åpne forestillinger og skoleforestillinger og samarbeider med andre teaterlag og grupper, blant annet Turnéorganisasjonen og kunstbanken. Hvert år arrangeres «Skippertak» – en teatermønstring for barn og unge.
J.C. Dahl
Johan Christian Clausen Dahl (ofte bare J.C. Dahl eller I.C. Dahl; født 24. februar 1788 i Bergen, død 14. oktober 1857 i Dresden) var en norsk maler. Han regnes som den første norske billedkunstneren som var på et europeisk nivå innen malerkunsten, og som en av grunnleggerne av den nasjonalromantiske kunsten som oppstod i begynnelsen av 1800-tallet.
J.C. Dahl omtalte den hollandske maleren Allaert van Everdingen som sitt viktigste forbilde og far til norsk landskapsmaleri. Everdingen baserte maleriene på skisser og tok seg deretter friheter i fremstillingen blant annet tilføyde han borger (som knapt fantes i Norge) og han satte fjell eller grantre i bilda for å forbedre komposisjonen.
Livsløp
Dahl ble født i Bergen den 24. februar 1788 som den nest yngste i en stor søskenflokk. Hans far var fisker og fløttmann fra Eivindvik. Han gikk i håndverkerlære hos malermester Johan Georg Müller i Bergen 1803-09, og skulle egentlig bli dekorasjonsmaler. Arbeidet i datidens malerverksted omfattet både grovmaleri som husvegger, og finere malerarbeider som border, ornamenter, prospekter, eller endog dekorasjon av hele rom. Han skal ha blitt regnet som talentfull, og fikk utfordrende oppgaver som portretter og prospekter. Han ble likevel bare hos Müller i 6 måneder etter avlagt svenneprøve. Verkene fra denne perioden (hvor en har registrert 19 malerier som han utførte mellom 1806 og 1811) karakteres i dag som prospekter, med en stil som virker inspirert av Johan Fredrik Leonard Dreier som var i Bergen fra 1800. Hjelpere som klokker Kierumgaard og Lyder Sagen oppfattet den unge Johan som evnerik, og oppmuntret ham, ga ham veiledning og samlet etterhvert inn penger slik at Dahl kunne reise til København i 1811, og studere ved kunstakademiet der. Han oppholdt seg i København 1811-1818, og gjennomførte studiene slik de var lagt opp, med kopiering av andres studier, avtegning av gipsmodeller – og endelig etter levende modell. I denne perioden gjorde han ellers en del landskapsstudier både med blyant og oljefarger.
Han flyttet i 1818 til den saksiske hovedstaden Dresden, hvor han bosatte seg i Elbstrasse 33, i samme hus som venn og kollega Caspar David Friedrich. I løpet av årene i København hadde han tilsynelatende skapt seg et renommé, og han fulgte i 1820-21 den danske prins Christian Frederik på en Italia-reise.
Dahls storslåtte bilde Trolltindene (1823) er malt på grunnlag av Carl Friedrich Naumann tegninger, Dahl hadde ikke selv vært i Romsdalen. Naumann var en tysk geolog som gjorde studiereiser i Norge 1821-1822 og returnerte til Dresden der han ga ut Beyträge zur Kenntniss Norwegens (1824).
Sommeren 1826 reiste han gjennom Sør-Norge, fra Østlandet via Telemark, Hardangervidda, Voss og Sogn til Bergen. Inntrykket fra reisen var overveldende og ga ham motiver for resten av livet. I Sogn besøkte Dahl gården Kroken med kunstnermesenen Gerhard Munthe d.y.. Der møtte han Thomas Fearnley som ble hans elev. Både Fearnley og Dahl brukte «Slindebirken» som motivet etter denne reisen. Noen år tidligere hadde Johannes Flintoe gjort samme reise og brukt samme motiv. Welhavens dikt «Det fredede Træ» handler også om Slindebjørka.
Dahl gjorde Dresden til sin hjemby, og i 1820 ble han medlem av akademiet, og i 1824 professor ved kunstakademiet i Dresden. Han giftet seg i 1820 med Dorothea Franzisca Friederike Emilie von Block (1801–1827), datter av konservator Heinrich von Block, og ble i byen resten av sitt liv. Som enkemann giftet han seg igjen i 1830 med Amalie von Bassewitz (1794–1830). Han ble begravet på Eliasfriedhof, for i mai 1934 å bli flyttet til Bergen.
Dahl var i 1837 blitt kjent med Heinrich Ernst Schirmer og oppfordret Schirmer, etter forespørsel fra regjeringen, til å dra til Christiania for å bistå Linstow med å tegne ferdig slottet.
Han var først gift med Dorothea Franzisca Friederike Emilie von Block (1801 - 1827), de var foreldrene til Caroline Elisabeth Dahl (f. 1822), gift med Anders Sandøe Ørsted Bull, og maleren Siegwald Johannes Dahl (1827 - 1902). Han giftet seg senere med Amalie von Bassewitz (1794 - 1830).
I samtidens kunstverden
Thomas Fearnley og Jacob Mathias Calmeyer var elever hos Dahl i Dresden.
Dahl hadde også kulturhistoriske interesser. Han var en av initiativtagerne til etableringen av Foreningen til norske Fortidsminnesmerkers Bevaring, vakte interesse for stavkirkene gjennom å utgi plansjeverket Denkmale einer sehr ausgebildeten Holzbaukunst aus den frühesten Jahrhunderten in den innern Landschaften Norwegens (1836–37), og talte for å restaurere Håkonshallen og Nidarosdomen.
Utmerkelser
Dahl mottok St. Olavs Orden, Vasaordenen og Dannebrogordenen.
Inkasso
Inkasso er inndriving av gjeld og fordringer som ikke er betalt innen forfall til opprinnelig fordringshaver.
Norge
Det er ikke krav til at det sendes purring før saken går videre til inkasso, men det skal sendes et inkassovarsel som tilfredsstiller kravene i inkassolovens § 9, deriblant en betalingsfrist på minst 14 dager. Et inkassovarsel kan sendes fra fordringshaveren selv eller fra inkassoselskapet. Per 2022 var det 197 aktive inkassobyrå i Norge.
En privatperson som har pådratt seg en inkassosak uten å gjøre opp for seg, vil etter hvert få en betalingsanmerkning. Dette er en registrering i et kredittopplysningsregister til mulige kredittgivere om at en person eller et firma har en ubetalt fordring mot seg. Bankene utfører altså en obligatorisk kredittsjekk som gjør at betalingsanmerkninger og inkassosaker kommer til syne, noe som kan begrense mulighetene for at søkere blir innvilget et lån. I noen tilfeller er det likevel mulig å få lån med inkasso, så lenge man klarer å stille med sikkerhet i bolig eller annen eiendom. Privatpersoner som ønsker innsyn i egne betalingsanmerkninger får se dette gratis.
Opprinnelig fordringshaver kan engasjere et inkassofirma til å kreve inn beløpet (pluss inkassogebyrer). Bransjen er regulert gjennom inkassoloven og for å drive med inkassovirksomhet må selskapet ha konsesjon. I tillegg stilles det blant annet krav til en faktisk leder som innehar personlig inkassobevilling.
Norske fordringshavere har også lov til å utføre inkassoprosessen for egne fordringer i eget navn. Dette kalles egeninkasso, og fungerer omtrent på samme måte som vanlig inkasso, men med vesentlig lavere inkassosalær og færre betalingsincentiver.
Hvis ikke beløpet blir betalt, kan inkassofirmaet blant annet sørge for å få solgt eventuelle objekter det er tatt pant i.
Norske forbrukere har et sterkt rettsvern når det gjelder inkasso og kredittverdighet.
John Curry
John Curry (født 9. september 1949 i Birmingham, død 15. april 1994) var en britisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker i 1972 i Sapporo og 1976 i Innsbruck.
Curry ble olympisk mester i kunstløp under Vinter-OL 1976 i Innsbruck. Han vant konkurransen single for menn foran Vladimir Kovaljov fra Sovjetunionen og Toller Cranston fra Canada.
Curry ble verdensmester i kunstløp i 1976 i single for menn.
Om kirkens babylonske fangenskap
Om kirkens babylonske fangenskap (latin: De captivitate Babylonica ecclesiae praeludium) er det annet av de tre programmatiske skrifter som Martin Luther forfattet i 1520, etter at han sommeren det året hadde fått vite at pave Leo X i bullen Exurge Domine truet ham med ekskommunikasjon såfremt han ikke trakk tilbake en rekke lærestandpunkter han hadde inntatt.
I stedet utviklet han sin lære ytterligere og skjerpet selv tonen i sin kontrovers med kirkens ledere. Hans tre programmatiske skrifter er Skriftet til den kristne adel (august 1520), Om kirkens babylonske fangenskap (oktober 1520) og Om den kristne frihet (november 1520).
Sakramentene
I dette nye skriftet tar Luther for seg kirkens sakramentslære. Om kirkens babylonske fangenskap var forfattet i september, og ble utgitt som et firesiders traktat av boktrykkeren Melchior Lotter tidlig den 6. oktober 1520. Det synes å ta som et utgangspunkt kritikk mot Luthers standpunkter fremført av dominikanerne Hermann av Leipzig og Isidoro Isolani fra Cremona (sistnevnte skrev anonymt mot Luther i november 1519).
Etterhvert kom  De captivitate i flere opplag, også oversatt til tysk. At dette skrivet var Luthers mest revolusjonerende arbeid så langt ble umiddelbart klart for kirkelesere og teologer over hele Europa. Intet av det han så langt hadde skrevet var et klarere uttrykk for hans brudd med Den katolske kirke. Det er all grunn til å regne med at utfallet av prosessen mot ham under riksdagen i Worms våren 1521 ble avgjørende bestemt av at Luther nektet å trekke tilbake de synspunkter han hadde fremlagt i dette skriftet.
Luther hevder i dokumentet at det ikke er syv sakramenter, men to (kanskje tre): Dåp og nattverd, kanskje bot (skriftemål).
Dåpen
Dåpen må ikke settes i skyggen av utfyllende botsgjerninger eller munkeløfter. Den har betydning for hele livet, fordi vi så lenge vi lever må utføre det som dåpen betyr, nemlig å dø fra synden og oppstå til nytt liv. «Det er ikke sakramentet, men troen på sakramentet, som helliggjør». Det avgjørende er mottakerens tro, og ikke den måte dåpen utføres på, eller den formel som anvendes. Luther betegner det som «det stiveste vrøvl» å kun ville godkjenne dåpsformelen «i Faderens og Sønnens og Den hellige ånds navn», ettersom apostlene døpte «i Jesu navn» (noe Luther utleder fra Apg 2,38; 10,48 og 19,5). «Hvordan dåpen enn blir meddelt, så lenge den bare ikke blir meddelt i et menneskes, men i Herrens navn, gjør den salig. Ja, jeg tviler ikke på at hvis en mottar den i Herrens navn, er han i sannhet døpt i Herrens navn, selv om en ugudelig prest ikke burde meddele den i Herrens navn. For dåpens kraft beror ikke så meget på meddelerens som på mottakerens tro og bruk».
Boten
Boten (skriftemålet) kan strengt tatt ikke kalles et sakrament, mener Luther, fordi den mangler de synlige tegn og i grunnen bare er en tilbakevenden til dåpen. Likevel var Luther ennå villig til å regne den som et tredje sakrament som var innstiftet av Kristus ved hans løfteord om syndenes forlatelse (Matt 16,19 og 18,8; Joh 20,23).
Ikke-sakramentene
Luther mener at konfirmasjon, ekteskap, prestevielse og den siste olje ikke bør anses som sakramenter fordi de mangler et særlig guddommelig løfteord og et ytre tegn. For ekteskapets del avviser Luther påberopelsen av Ef 5,32, fordi det i den greske grunntekst står det mysterium, og ikke sakrament som det heter i den latinske bibeloversettelsen. Prestevielsen er ikke et sakrament, men bare en kirkeskikk, mener Luther. Heller ikke kan den siste olje begrunnes ut fra Jak 5,14, som ikke taler om noe dødssakrament, men om olje som et legemiddel anvendt under bønn til Gud om den sykes helbredelse.
Ikke egnet til teologisk dialog
Den utforming skrivet ble gitt, viser at det her ikke dreide seg om å opprette et godt samtaleklima med kirkeledelse eller katolsksinnede teologer, men om å verve og oppildne støttespillere. På en del punkter innebærer korrekturene av katolsk lære delvis at Luther ikke fullt ut kjente katolsk lære slik den ble dosert andre steder i Europa enn der han hadde studert den, delvis at han karikerer den. Det må dog sies at det var en del forvirring på katolsk hold om en rekke teologiske spørsmål. Men på en lang rekke viktige punkter er hans avskjed med den katolske lære helt reell, og kan ikke reduseres til tidsbestemte forhold eller misforståelser.
Slaget ved Ayacucho
Slaget ved Ayacucho (spansk: La batalla de Ayacucho) var et avgjørende slag under den peruanske uavhengighetskrigen som en del av de hispanoamerikanske uavhengighetskrigene, og fant sted nær småbyen Quinua i Perús høyland, 37 km fra byen Ayacucho, (Ayacuchu eller Ayakuchu på quechua, nå også Wamanqua). Dette var slaget som ikke bare avgjorde Perus selvstendighet, men som i stor grad sikret selvstendighet for hele spansk Sør-Amerika, og var dermed det siste store slaget under de søramerikanske selvstendighetskrigene.
Gary Lachman
Gary Lachman (født 24. desember 1955 i Bayonne i New Jersey) er en amerikansk skribent og musiker. Han er i dag mest kjent for sine bøker om det mystiske og okkulte, og han har skrevet en rekke artikler og bøker om dette temaet. Fra sine yngre dager er Gary Lachman kjent for sitt korte medlemskap i Blondie på midten av 70-tallet under artistnavnet Gary Valentine.
Slaget ved Ayacucho
Bakgrunn
Perú hadde kjempet for sin selvstendighet fra Spania helt siden 1811, men rojalistene sto sterkt i dette visekongedømmet. Det kan delvis forklares ved frykten for indianeropprør, som det store opprøret mellom 1780 og 83. Rojalistene i Perú hadde allerede slått ned et kreolopprør i 1812 og opprør støttet av argentinske uavhengighetskjempere i 1814 og 1816 i Cusco.
I 1820 seilte den argentinske libertadoren José de San Martín til Peru for å frigjøre landet etter å ha beseiret rojalistene i Chile i slaget ved Maipú i 1818, og han sikret slik også uavhengigheten til sitt hjemland Argentina. 28. juli 1821 erklærte San Martín Perús uavhengighet i Lima, men så sent som i 1824 hadde rojalistene kontroll over mesteparten av Sør-Peru og også Real Felipe-festningen i Callao, mens de ellers i stor grad var beseiret på resten av det amerikanske fastlandet.
Gary Lachman
Blondie
Gary Lachman flyttet som 18-åring til New York hvor han i 1975 ble med i det nystartet undergrundsbandet Blondie sammen med Chris Stein og sangeren Deborah Harry. Gruppen regnes til punk/new wave, og de slo igjennom i 1977. Lachman skrev tekst og melodi til bandets første singel som ble en hit "X-Offender", som førte til at de etter hvert slo igjennom internasjonalt. Etter deres første turne til England, sluttet Gary 4. juli 1977 i Blondie, etter ulike problemer innad i gruppen. Han ønsket blant annet for å danne sitt eget band. Nigel Harrison overtok hans plass i Blondie. Garys sang "(I'm Always Touched by Your) Presence, Dear" ble en topphit i England i 1978 etter hans uttreden.
Slaget ved Ayacucho
Bakgrunn
Fram til 1822 hadde general Simón Bolívar hjulpet av blant annet Antonio José de Sucre sikret uavhengigheten i de nordlige delene av Sør-Amerika, dagens Colombia, Venezuela & Ecuador. 26. juli 1822 møtte han San Martín i Guayaquil i et svært omdiskutert møte, som endte med at Bolívar tok på seg oppgaven å fullføre frigjørelsen av Perú og overtok kommandoen over de chilenske, peruanske og argentinske selvstendighetsstyrkene, og i 1824 startet han et felttog for å endelig beseire rojalistene i landet. Før slaget ved Ayacucho hadde Bolívar beseiret de Canteracs rojalistkavaleri i slaget ved Junín i Perus høyland, noe som ble en viktig moralsk seier for uavhengighetsforkjemperne. 3. desember hadde også Sucre blitt beseiret av rojalistene i slaget ved Corpahuaico.
Gary Lachman
Ulike band
Gary flyttet til Los Angeles i 1978 og slapp platen "The First One/Tomorrow Belongs to You" på Beat Records. Like etter dannet han gruppen The Know, med Joel Turrisi og Richard d'Andrea. I 1980 kom The Know med singelen "I Like Girls/Dreams" på Planet Records. Men bandet fikk ingen platekontrakt og ble oppløst, før Gary i 1981 ble med i Iggy Pop. I 1996, etter at han hadde flyttet til London, ble han spurt om å være med i Blondie sin gjenforening, og i november samme år spilte han inn en av sine sanger "Amor Fati (song)|Amor Fati" for Blondies 'comeback'-album. I 1997 deltok han med Blondie på forskjellige større festivaler i USA, før problemene med gruppen ble for åpenbare. Tilbake i London spilte Gary sammen med den tidligere X-Ray Spex-saxofonisten Lora Logic, og i 1998 dannet han Fire Escape sammen fiolinisten Ruth Jones, og de opptrådte med sanger han hadde skrevet for Blondies reunion-album (men som ikke hadde vært benyttet – fordi han nok en gang ble ekskludert fra plateinnspillingen og resten av turneen). Fire Escape utgav en EP. Han siste utgivelse var Tomorrow Belongs to You som ble sluppet 2003 i England.
Slaget ved Ayacucho
Hærene
La Sernas rojalisthær besto for det meste av lokale rojalister og quechua-indianere. Bare i overkant av 500 var europeiske spanjoler. Valentín Ferraz kommanderte hærens kavaleri, mens José de Canterac var nestkommanderende og stabssjef. Videre var hæren delt inn i en fortroppsdivisjon under Jerónimo Valdés på 2006 mann, første divisjon under Juan Antonio Monet på 2000 mann, andre divisjon under Alejandro González på 1700 mann og reservedivisjonen under José Carratalá på 1200 mann. Rojalistene hadde dermed omtrent 6900 soldater i slaget, mens de skal ha hatt 9310 soldater da de krysset Apurímac.
Gary Lachman
Rock and Roll Hall of Fame
I 2006 ble Blondie og Gary hedret i Rock and Roll Hall of Fame i Cleveland, USA. Men siden han var et eks-medlem fikk han ikke delta på scenen under innsettelsesseremonien i New York.
Slaget ved Ayacucho
Hærene
Den andre siden utgjorde en forent selvstendighetshær, el Ejército Unido Libertador del Perú – Perús forente frigjøringshær. ledet av Antonio José de Sucre, Simón Bolívars general. Bolívar selv hadde dratt til Lima og hadde gitt kommandoen over hæren til Sucre i dette slaget. La Serna hevdet at Sucre staret Ayacucho-felttoget med 13.000 soldater, og skal videre ha hatt 8500 mann da de krysset Apurímac. Hæren bestod for det meste av stor-colombianske og peruanske soldater. Argentina bidro med ett rytterregiment fra Buenos Aires. Noen chilenske soldater skal ha kjempet blant det stor-colombianske kavaleriet, og noen britiske frivillige skal også ha tatt del i slaget, som patriotenes kavalerioffiser, senterdivisjonskommandanten, William (Guillermo) Miller, som før hadde kjempet for Argentinas og Chiles selvstendighet under José de San Martín. Britene hadde riktignok ingen betydelige styrker og tok liten del i slaget. Peruanske Agustín Gamarra tjente som Sucres stabssjef. Videre var hæren delt inn i første divisjon under colombianeren José María Córdoba på 2300 colombianske og venezuelanske soldater, andre divisjon med peruanske soldater under José de La Mar på 1580 mann og reserven under venezuelaneren Jacinto Lara på 1700 mann. Hæren som kjempet i slaget besto dermed av 5780 soldater.
Gary Lachman
Det okkulte
Helt siden ungdomsårene var Lachman tiltrukket av bøkenes verden og spesielt det okkulte. Mens han tok en universitetsgrad i filosofi på slutten av 1980-tallet, forsørget han seg selv ved å jobbe i den anerkjente New age-bokhandelen, Bodhi Tree Bookstore, i Los Angeles. Her ble han også introdusert til bøkene til Rudolf Steiner, som han i 2007 skrev en biografi om. Etter en del flytting mellom Los Angeles og New York, dro Gary i 1983 på en pilegrimsreise til Europa for å se Stonehenge, Avebury, Chartreskatedralen, samt Gurdjieffs senter i Fountainebleau-Avon i Frankrike. I 1996 flyttet han til Camden Town i London, hvor han har bodd siden. Hans to barn går i dag på steinerskole i Islington, London.
Slaget ved Ayacucho
Slagets gang
9. desember 1824 fant slaget ved Ayacucho, eller slaget ved La Quinua, sted ved Pampa de La Quinua, nær Ayacucho, mellom rojalisthæren ledet av den peruanske visekongen José de la Serna e Hinojosa og patriothæren ledet av Antonio José de Sucre. Før slaget begynte talte Sucre for sine soldater:
Gary Lachman
Litterær karriere
Etter at Lachman hadde flyttet til London i 1996 begynte han å livnære seg som skribent, og han leverer stoff fast til The Guardian, Mojo magazine, Times Literary Supplement og flere andre tidsskrift. Hans første bok kom ut i 2001 og deretter har det vært nesten årlige utgivelser. Han er blitt oversatt til tysk, tsjekkisk, russisk, finsk og norsk – da  den norske utgaven av Rudolf Steiner – Liv og tanker, kom på Flux forlag 2009.
Slaget ved Ayacucho
Slagets gang
Rojalistene mistet 2000 til 2500 døde og sårede og over 3000 fanger, mens resten av hæren ble spredt. Patriotene mistet 979 mann; 370 døde og 609 sårede. Visekonge la Serna ble skadet og fanget under slaget, og rojalistenes stabssjef og nestkommanderende, José de Canterac undertegnet den endelige overgivelsen til rojalisthæren. La Serna ble kort tid senere frigitt, og seilte deretter til Europa.
Briseis
Briseis (gresk: Βρισηΐς, Brisēís), også kjent som Hippodameia (gresk: Ἱπποδάμεια, Hippodámeia) var en mytisk dronning i Anatolia på tiden under Trojakrigen. Hennes navn lå i midten av en krangel mellom Akilles og Agamemnon og som krigsbytte var en betydningsfull drivkraft i intrigen for Homers epos Iliaden.
Slaget ved Ayacucho
Ayacuchos betydning
Dette slaget var det siste i en rekke slag vunnet av patriotene det året, eksempelvis Bolívars seier ved Junín, og sikret selvstendigheten til Peru og Bolivia (det tidligere Øver Perú, nå oppkalt etter el Libertador), som Sucre opprettet kort tid senere, oppkalt etter Bolívar. Slaget regnes ofte som slutten på de hispanoamerikanske uavhengighetskrigene, siden spanjolene nå i stor grad var drevet bort fra Sør-Amerika, selv om de også senere gjorde noen forsøk på å gjenerobre tapte kolonier, som slaget ved Callao i 1866. De spanske koloniene på det amerikanske fastlandet hadde nå fordelt seg på sju uavhengige stater. Først 14. august 1879 anerkjente Spania Perú som et uavhengig land.
Briseis
Fortellingen
I henhold til gresk mytologi var Briseis, en datter av Brises, var en prinsesse av Lyrnessos (et antikt sted i Dardanellene). Det ble sagt at Briseis hadde langt blondt hår, blå øyne og lys hud, og ble betraktet som meget vakker og klok. Hennes ektefelle var Mynes. Da Akilles ledet angrepet på denne byen under Trojakrigen, drepte han hele hennes familie, inkludert hennes far, mor og tre brødre og hennes ektefelle. Selv ble Briseis tatt til fange og ble deretter gitt til Akilles som krigsbytte for å bli hans frille. I Trojakrigen ble kvinner som ble tatt til fange betraktet som objekter som kunne bli byttet mellom krigerne.
Slaget ved Ayacucho
Ayacuchos betydning
Kommandanten for uavhengighetsforkjempernes hær, general Antonio José de Sucre ble utnevnt av Simón Bolívar til stormarskalk av Ayacucho, praktisk talt den høyest mulige utmerkelsen han kunne fått. Sucre var da 29 år gammel. Han ble ett år senere valgt til Bolivias president, men likte seg ikke i denne stillingen og trakk seg tilbake i 1828. I 1830 ble han myrdet i det sørlige Colombia på veg mot Quito.
Briseis
Fortellingen
Akilles' nærmeste kampfelle, Patroklos, trøstet Briseis i hennes redsel for å være alene blant sine fiender og hennes sorg over tapet av sitt land, sin familie og sin frihet. Han lovte å få Akilles til å gjøre henne til sin hustru og at han ville gi en bryllupsfest for dem etter at de hadde reist tilbake til Fthia etter at krigen var over.
I henhold til første sang av Iliaden, da Agamemnon ble tvunget av Apollon til å oppgi sin egen kvinne, Khryseis, krevde han Briseis som erstatning. Det utløste en krangel med Akilles som endte med at Briseis ble utlevert til Agamemnon og Akilles nektet deretter å delta i de videre krigshandlingene mot Troja. Hans fravær fikk katastrofale konsekvenser for grekerne. Til tross for at Agamemnon forsøkte å overtale ham med store rikdommer og andre kvinner, nektet Akilles å ta opp sverdet igjen. Situasjonen var fastlåst fram til hans kampfelle Patroklos ble drept.
Slaget ved Ayacucho
Ayacuchos betydning
Hvert år feirer den peruanske hæren seieren ved Ayacucho.
Briseis
Fortellingen
I Iliaden elsker Akilles Briseis (og hun skal ha elsket ham tilbake), og han sammenlignet deres forhold til det til ektemann og hustru (han refererte hyppig til henne som sin brud og hustru) og sammenlignet det også med forholdet mellom Menelaos og Helena, som til syvende sist krigen handlet om.
Slaget ved Ayacucho
Navnet "Ayacucho"
Fra 17. mai 1544 til 15. februar 1825 var byen Ayacucho kjent som La Muy Noble y Leal Ciudad de Huamanga ("den nobleste og mest lojale byen i (provinsen) Huamanga"). Tidligere, fra den moderne byens grunnleggelse 25. april 1549 het den San Juan de la Frontera de Huamanga. 15. februar 1825 beordret Bolívar at byens navn skulle skiftes til det originale navnet Ayacucho, som skal ha kommet av slaget. De nye bosetterne skal ha kalt stedet Ayakuchu, omtrent Dødens hjørne på quechua etter å ha sett alle de falne. La Paz i Bolivia skiftet også navn til La Paz de Ayacucho etter dette slaget. Ayacucho kan også bety Lilla sjel, som kan ha vært den opprinnelige betydningen.
Ayacucho-deklarasjonen
På Ayacuchos 150-årsjubileum, 9. desember 1974, undertegnet representanter fra åtte latinamerikanske nasjoner, Argentina, Bolivia, Chile, Colombia, Ecuador, Panamá, Peru og Venezuela, Ayacucho-deklarasjonen for å begrense utbredelsen av våpen.
Briseis
Fortellingen
Briseis var blant de som sørget og gråt over Patroklos' død. Hun ble hos Akilles fram til hans død, som sendte henne inn i en stor sorg og hun tok på seg ansvaret å forbedre ham for etterlivet. I henhold til andre forfattere, som følge av hans død, Briseis: "... var gitt til en av Akilles' våpenbrødre akkurat slik hans rustning ble det," etter at Troja hadde falt.
I middelalderens romanser, som begynte med Roman de Troie (Troja-romanen eller Trojaromansen) på midten av 1100-tallet, var Briseis blitt til Briseida og er gjort til en datter av Kalkhas. Hun elsker og er elsket av Troilos og deretter av Diomedes. Hun er senere forvekslet med Khryseis, og under variasjoner av dette navnet at figuren er utviklet videre og ble til sist William Shakespeares Kressida (i stykket Troilus og Kressida, 1602).
Japansk lykt
Japansk lykt kan vise til:
Nova Friburgo
Nova Friburgo er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Kjøllefjorden
Kjøllefjorden (nordsamisk: Gilevuotna) er en fjord på vestsiden av Nordkinnhalvøya i Lebesby kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 8,5 kilometer sørøstover til tettstedet Kjøllefjord innerst i fjorden.
Amistad
«Amistad» er et spansk ord som betyr vennskap. Ordet kan vise til følgende:
Microdontinae
Microdontinae er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Larvene, som lever i maurtuer, har et enestående utseende. Det finnes flere hundre arter, fire av dem er funnet i Norge.
Utseende
De voksne fluenes utseende kan være veldig forskjellig: noen er svært kraftige, andre lange og tynne. De kan være tett hårete eller temmelig snaue. Antennene er ofte spesielt utviklede, gjerne noe forlengede. I noen tilfeller kan det tredje leddet være togrenet. Larven har et unikt utseende, og ligner lite på et insekt. Oversiden er hvelvet, glatt og hard, de to ånderørene (spirakler) på bakkroppen munner i en felles knøl som stikker opp bak. Ellers sitter munnåpningen på den flate undersiden, som er godt vernet mot maurene. Puppen ligner larven, men er enda mer motstandsdyktig mot angrep.
Levevis
Maurblomsterfluene har larver som lever som utvikler seg i maurtuer. Larvene er beskyttet av sin harde, glatte hud og spiser av maurenes avkom. De voksne fluene besøker ikke blomster. Hannene forsvarer revirer der de venter på hunnene. Andre insekter som beveger seg inn i reviret blir jaget vekk. Selv om disse fluene ser klumpete ut med påfallende små vinger er de temmelig raske flygere. Hannen og hunnen parer seg ganske lenge og kan fly et godt stykke mens de er sammenkoblet i paring. Hunnen legger egg i barksprekker eller lignende nær maurkolonier, og larvene lever av maurenes egg og larver. Puppen har en hvelvet overside og en flat underside, og et hardt skall som verner den mot maurene. Ulikt de fleste andre blomsterfluer besøker de sjelden blomster, og noen arter tar trolig ikke næring til seg som voksne i det hele tatt.
Utbredelse
Gruppen er utbredt over store deler av Jorden, de aller fleste artene er tropiske.
Systematisk inndeling med norske arter
Noen nyere klassifikasjoner regner gruppen som en familie for seg, Microdontidae.
Fitjars historie
Fitjars historie starter i steinalderen.