cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fåvang kirke
Byggehistorie
Fåvang stavkirke ble etter reformasjonen ombygget og utvidet til korskirke, med gjenbruk av materialer fra tidligere nedrevne stavkirker i dalen. Trolig har ei tidligere stavkirke på stedet også blitt benyttet. Den skal ha vært fra 1200-tallet. Kirken blir på grunn av sine omfattende ombygninger ikke medregnet blant ekte stavkirker i Norge. Ifølge Bugge og Mezzanotte er det bare noen tiler i ytterveggen som peker mot middelalderske stavkirker. Lorentz Dietrichson i boken om kirkebygg fra middelalderen og nåtiden skriver Foðvangi og år 1336 som byggeår eller første skriftlige dokumentasjon.
Ytterveggen har bumerker, knivristninger og bokstaver fra flere århundre. På innersiden er det bare ristninger av byggmesteren selv fra tidlig middelalder, ifølge Alf Rasmussen. Prekestolen er fra rundt 1600 i renessansestil. Ristninger på utsiden omtales som graffiti. Blant annet ble graffiti som forestiller løver i sprang avdekket ved restaureringen. Graffitien er så primitiv at den ikke kan relateres til bestemt stil eller periode.
Pseudognathaphanus
Pseudognathaphanus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (8-14 millimeter), avlange, halvmatte, mørke løpebiller. Hodet er bredt rundet med middelsstore fasettøyne, antennene tynne og en del lengre enn hode + pronotum. Pronotum er rundet, med en tydelig midtfure. Dekkvingene er jevnbrede med fine punktstriper.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia og dessuten på Madagaskar.
Lødingen (tettsted)
Lødingen er et tettsted og administrasjonssenteret i Lødingen kommune i Nordland fylke. Tettstedet ligger ytterst i Tjeldsundet, ved munningen av sundet på nordsida av Vestfjorden, og har innbyggere per 1. januar.
Lødingen er et handels- og kommunikasjonssenter. I tettstedet ligger Norsk Telemuseum Lødingen og Losmuseet Lødingen. Her står også Lødingen kirke, ei tømra korskirke fra 1897.
Pål Schjetne
Schjetne vant kombinert under NM på ski i 1974, og deltok i vinter-OL for Norge i 1976 i Innsbruck med 9.-plass i kombinert. Han vant junior-VM i kombinert i 1973.
Vroncourt-la-Côte
Vroncourt-la-Côte er en kommune i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est i nordøstre Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Bourmont som tilhører arrondissementet Chaumont.
Befolkningen var på 21 innbyggere i 2011. Det er mer enn en halvering siden 1968.
Vroncourt-la-Côte er fødestedet til anarkisten og forfatterinnen Louise Michel (1830-1905).
Mosel
Mosel (tysk) eller Moselle (fransk), er en elv i Vest-Europa, som flyter gjennom Frankrike, storhertugdømmet Luxembourg og Tyskland (delstatene Saarland og Rheinland-Pfalz). Den springer ut ved Col de Bussang ovenfor Rupt-sur-Moselle 735 moh. og munner ut i Rhinen etter 544 km ved Deutsches Eck i Koblenz.
Mosel har fått navn etter det keltiske ordet for «myr». På dansk heter «myr» mose.
Spesielt den tyske del av elven, fra Trier til Koblenz, er særpreget. Her har elven, med en rekke svinger og sløyfer, gravd seg ned i slettelandet og formet et karakteristisk dalføre, Moseldalen. Dalsidene er bratte, og her blir temperaturen høy. Vindruer er det viktigste jordbruksproduktet, og Moseldistriktet er et viktig hvitvinsområde. Vinen produseres dels av vinbøndene, men også i stadig økende grad av større produsenter.
Elven Mosel er en viktig vannvei for godstransport med lektere. Det er derfor bygd en rekke sluser i elven. Tidligere var denne trafikken enda viktigere.
Nødnett (radionett)
Nødnett er et digitalt kommunikasjonssystem for politi, brannvesen, helsevesen og andre aktører med et nød- og beredskapsansvar i Norge. Systemet er bygget på teknologien TETRA (TErrestrial Trunked RAdio), hvilket innebærer at kommunikasjonen er sikret på flere måter, blant annet ved kryptering.
The Evil
The Evil er en amerikansk grøsser fra 1978 regissert av Gus Trikonis. Filmen handler om en gruppe mennesker som skal pusse opp et stort gods som har stått tomt i årevis. Ved en tilfeldighet forløser noen av dem de demoniske kreftene som ligger bundet der. Hovedrollene spilles av Richard Crenna og Joanna Pettet.
Nødnett (radionett)
Formål
Målet med Nødnett er først og fremst å tilrettelegge for effektiv og sikker kommunikasjon internt i og mellom, politi-, brann- og helsetjenesten. Nettet gir nødetatene et felles kommunikasjonsnett, i motsetning til de tidligere sambandene hvor hver enkelt etat hadde separate, analoge radionett.
The Evil
Filmen er også delvis kjent under titler som Cry Demon og House of Evil.
Nødnett (radionett)
Formål
I tillegg til de tre nødetatene (politi, helsevesen og brannvesen) er potensielle brukere av Nødnett aktører som bistår nødetatene, virksomheter som eier eller er operatør av kritisk infrastruktur og statlige og kommunale virksomheter som har et definert ansvar innen beredskap. Tolletaten, Hovedredningssentralen, Redningsselskapet og organisasjonene i Frivillige Organisasjoners Redningsfaglige Forum er blant de som har tatt i bruk Nødnett.
The Evil
Handling
Handlingen er lagt til et gammelt gods som har stått tomt i mange år, og som ingen i distriktet tør nærme seg. Årsaken er flere uforklarlige hendelser i og rundt huset. Uvitende om husets rykte leier C.J. Arnold og hans kone huset for sommeren. Sammen med noen venner begynner de å sette huset i stand igjen, men litt etter litt får flere av dem føle nærværet av andre krefter i huset. Ved en tilfeldighet åpner noen av dem en portal i husets kjeller, noe som medfører at de demoniske krefter som ligger bundet forløses i all sin kraft. Alle utganger og vinduer lukkes og det blir det en kamp på liv og død for å komme seg ut.
Nødnett (radionett)
Historie
Ideen om et nytt digitalt nødnett i Norge ble etablert i 1995 da Statens helsetilsyn tok initiativ overfor Justis- og politidepartementet om et mulig felles prosjekt. I 1995–96 ble det gjennomført et forprosjekt, og etter en utredningsperiode ble det i 2001 etablert et pilotprosjekt i Trondheim basert på TETRA-standarden.
Beslutningen om å bygge det nye nødnettet ble fattet av Stortinget 2. desember 2004, og vel to år senere,18. desember 2006, ble det vedtatt at et første utbyggingstrinn for det nye nødsambandet skulle igangsettes på det sentrale Østlandet. Saksordfører i stortinget var Einar Holstad (KrF).
Kontrakten for utbyggingen av det nye, digitale nødnettet ble tildelt Nokia Siemens Networks og signert 22. desember 2006.
Et eget direktorat, Direktoratet for nødkommunikasjon (DNK), ble opprettet 1. april 2007 for å styre utbyggingen av det nye, digitale kommunikasjonsnettet. Direktoratet er underlagt Justis- og beredskapsdepartementet har ansvar for etablering, forvaltning og videreutvikling i tråd med brukernes behov.
17. august 2010 var det offisiell åpning av første byggetrinn i Fredrikstad. Basert på evaluering av første utbyggingstrinn samt enstemmig innstilling fra Stortingets Transport og kommunikasjonskomité, vedtok Stortinget 9. juni 2011 landsdekkende utbygging av Nødnett. Kontrakten for utbygging av Nødnett ble i 2012 overtatt av Motorola Solutions.
I 2013 bestemte regjeringen at Nødnett skal inkludere frivillige organisasjoner. 51,7 millioner kroner er gitt til FORF-organisasjonene for kjøp og bruk av radioterminaler til bruk i Nødnett.
I henhold til planen satt opp av DNK ble Nødnett operativt på landsbasis i 2015.
Utbygging
Utbyggingen av Nødnett foregikk mellom 2007 og 2015, og var organisert i to byggetrinn. 1. byggetrinn (fase 0) startet i 2007 og ble avsluttet i 2011. 2. byggetrinn (NT2 – fase 1-5) startet i 2011 og ble avsluttet i 2015.
Etter planen ble landsdekkende Nødnett bygget ut etter følgende faseinndeling:
Fase 0: Oslo, Akershus, Søndre Buskerud, Østfold. Fullført mai 2010 og er tatt i bruk av alle nødetatene.
Fase 1: Hedmark, Oppland. Fullført november 2013 og er tatt i bruk av alle nødetatene.
Fase 2: Nordre Buskerud, Vestfold, Telemark, Agder. Fullført juni 2014.
Fase 4: Møre og Romsdal, Trøndelag. Fullført desember 2014.
Fase 5: Nordland, Troms, Finnmark. Fullført 2015.
Arbeidet med å innføre Nødnett i politi- (SAMPOL), brann- og helsetjenesten gjennomføres som et samarbeid mellom justis- og helsesektorene hvor Helsedirektoratet, Politidirektoratet og Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap har etablert egne prosjekter for å ivareta krav og forpliktelser. Det er opp til hver enkelt etat når de velger å koble seg på Nødnett.
Nødnett skal kobles sammen med det svenske nødsambandet RAKEL, i et utviklingssamarbeid mellom DNK og Myndigheten för samhällsskydd och beredskap med støtte fra Den europeiske union.
Teknologi
Nødnett baseres på TETRA-teknologi levert av Motorola. TETRA-standarden er utviklet av ETSI (European Telecommunications Standards Institute / www.etsi.org ) for lukkede radionett, men spesielt for nødkommunikasjon. TETRA nett for nødkommunikasjon er brukt i mange land i Europa og i resten av verden.
Nødnett benytter frekvensområdet 380-400 MHz, som er avsatt til nett for nødetatene i hele Europa.
Det norske Nødnett og det svenske TETRA-nettet RAKEL er blitt sammenkoblet, slik at norske og svenske TETRA-radioer kan benyttes på tvers av landegrensen. Denne integrasjonen kalles ISI (Inter-System Interface).
I februar 2017 signerte DSB og Finlands Erillisverkot en intensjonsavtale for å koble sammen Nødnett og Virve på samme måte.
Teknisk oppbygning
Det digitale Nødnettet består på et overordnet nivå av tre hoveddeler:
Brukerutstyr
Nødnett kan benyttes fra flere typer radioterminaler (håndholdte, kjøretøymonterte eller montert i helikoptre/fly) og operatørutstyr i en kommunikasjonssentral. Det leveres betjeningsutstyr til sentralene der nødetatene styrer sin operative virksomhet; politiets operasjonssentraler og brannvesenets fagsentraler og helsevesenets akuttmedisinske kommunikasjonssentraler (AMK), akuttmottak og legevaktsentraler.
Siden TETRA er basert på en åpen standard, kan man benytte radioterminaler fra ulike leverandører. Alle radioterminaler og tilhørende programvareversjoner skal godkjennes av DNK før de kan benyttes i Nødnett.
Informasjonssikkerhet
Nødnett har bedre informasjonssikkerhet enn tidligere analoge nettverk. I hovedsak er det to typer sikkerhetsmekanismer som vil sørge for sikker flyt av informasjon mellom brukere. Den ene er autentisering, den andre kryptering.
Krypteringsmulighetene vil brukes forskjellig i de ulike etatene, men alle brukerne kan være trygge på at uvedkommende ikke kan lytte til samtalen deres. Tapte eller stjålne terminaler vil kunne stenges ute fra nettverket og gjøres ubrukelige.
Dataoverføring
TETRA har datakapasitet til å overføre korte tekstmeldinger på samme måte som SMS på en vanlig telefon.
MSPD (Multislot Packet Data) gjøres nå tilgjengelig overalt i Nødnett. Det gir mulighet for dataoverføring med inntil 12-13 kbit/s.
Knut Lundmark
Knut Emil Lundmark (født 14. juni 1889 i Älvsbyn, Norrbottens län, død 23. april 1958 i Lund ) var en svensk astronom utdannet ved Uppsala universitet, men senere jobbet han hovedsakelig som professor i astronomi ved Lunds universitet. Lundmark regnes som en av pionerene innenfor galakseastronomi og var en av de første som viste at en spiralgalakse var selvstendige stjernesystem som lå utenfor vår egen Melkevei.
Nødnett (radionett)
Nødnetts sentrale funksjoner og egenskaper
Nødnett kan beskrives ved følgende sentrale funksjoner og egenskaper:
Nødnett i tunneler
Per juli 2016 er det over 300 tunneler som har eller skal bygges ut med egne anlegg for Nødnett. Dekning bygges i veitunneler som allerede har samband fra én eller flere av nødetatene fra tidligere. I tillegg skal det etableres dekning i tunneler som er lengre enn 500 meter med årsdøgntrafikk over 5000. Kortere tunneler under 500 meter vil kunne få dekning ved at signalene utenfra når gjennom tunnelen. I tunneler uten dekning kan nødetatene plassere kjøretøy med spesialradioer (gateway) som forlenger dekningssignalet innover i tunnelen.
Diskusjon om strålefare fra radioterminalene
Flere lokal- og regionalaviser har siden utbyggingen av det nye nødnettet startet, formidlet saker der naboer til nye eller eksisterende radiomaster har vært bekymret for strålefaren knyttet til basestasjoner som vil bli benyttet i det nye nødnettet. Vurderinger gjort av Statens strålevern viser at antenner for det nye nødnettet plassert på master, hustak eller fasader normalt ikke vil utsette publikum for nivåer som overstiger grenseverdiene for stråling. For utstyr basert på TETRA-teknologi, har strålingen vist seg å være lavere enn for konvensjonelle GSM-basestasjoner. På bakgrunn av undersøkelsene har Strålevernet fastslått at det ikke ser ut til å være noen særskilt helserisiko for befolkningen generelt.
French Open 1992
French Open 1992 ble spilt på Roland Garros-stadion i Paris i perioden 25. mai til 7. juni. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Jim Courier beseiret Petr Korda i singlefinalen for herrer og Monica Seles vant damefinalen over Steffi Graf.
Stein Erik Gullikstad
Stein Erik Gullikstad (født 6. februar 1952 i Røros) er en norsk tidligere kombinertløper. Han representerte Røros Idrettslag.
Gullikstad deltok under vinter-OL for Norge i 1976 i Innsbruck med 22.-plass i kombinert.
Ballangen (tettsted)
Ballangen (nordsamisk: Bálák) er et tettsted i Narvik kommune i Ofoten i Nordland. Ballangen var også administrasjonssenter i Ballangen kommune før Narvik, Ballangen og deler av Tysfjord kommune ble slått sammen 1. januar 2020. Tettstedet ligger innerst i fjorden Ballangen og har innbyggere per 1. januar. Tettstedet Ballangen har verkstedindustri, to dagligvarebutikker, grunnskole og barnehage. Like utenfor tettstedet ligger Ballangen Museum som presenterer den omfattende gruvevirksomheten som har vært i Ballangen siden 1600-tallet.
Ballangen ligger ved europavei 6, som går gjennom kommunen. Fylkesvei 819 forbinder tettstedet med Kjeldebotn i nordvest. Fra Kjeldebotn går det hurtigbåtrute mellom Narvik og Svolvær. Det er også hurtigbåtforbindelse med Harstad/Narvik lufthavn på Evenes, og med Harstad. Både Kjeldebotn og kommunesenteret Ballangen har gode havner og kaianlegg.
Kulturminner
Sommeren 2017 ble det gjort et funn av helleristninger i Valle i Efjord i Ballangen kommune. Motivet er en 4.05 meter lang båt; bakenden av båten er forvitret, og den var trolig 4.43 meter da figuren ble laget. Figuren er omhyggeleg slipt inn i berget i form av 2-3 centimeter brede linjer.
I 1932 ble det første funnet av helleristninger gjort i kommunen. Motivene er dyr; en nise, sel og bjørn.
Navnet
Navnet Ballangen er todelt, bal og angen. Opprinnelsen kan kanskje tilskrives Bal, navnet til en ond fogd, fra 1600-tallet. Ang betyr fjord. Med andre ord kan navnet Ballangen bety Bals fjord. En annen mulighet er at førsteleddet «bal» kommer av det samiske navnet Bálat, som betegner et mineralrikt sted.
Jon Magnus
Jon Magnus (født 10. oktober 1948 ) er en norsk journalist, forfatter og oversetter.
Magnus var utenriksjournalist i VG fra 1970-tallet fram til 2014, med korrespondentbase i London, New York og Berlin. Han leverte i tillegg faste bidrag til avisas kommentatoravdeling og til VG Helg.
Magnus har skrevet bøkene Veien til Karlsvogna – en dagbok om kreft og kjærlighet (1999), Etter Karlsvogna (2000), barneboka Gamle Gråmann (2002) og Sommerfuglene i Armero – fortellinger om et liv på reise (2015). Han har også oversatt fra spansk.
Clemens von Pirquet
Clemens Peter Freiherr von Pirquet, formelt Clemens Peter Freiherr Pirquet von Cesenatico, genannt de Merdaga (født 12. mai 1874 i Hirschstetten ved Wien i Østerrike, død 28. februar 1929 i Wien) var en østerriksk barnelege mest kjent for sine bidrag innen bakteriologi- og immunologi-feltet. Han var opphavsmann til begrepet allergi og til den tidligere dominerende tuberkulosetesten Pirquetprøven.
Bakgrunn
Clemens von Pirquet stammet fra en gammel patrisierfamilie fra fyrstebispedømmet Liége; Peter Pirquet, kalt de Merdaga var i 1818 tildelt Maria-Theresien-ordenen og familien ble opptatt i friherrestanden (predikat: von Cesenatico). Clemens von Pirquets far, Peter Zeno von Pirquet, var representant for Landeigner-Partei og spilte en betydelig rolle i det østerrikske parlament som riksråds- og landssagsrepresentant. Moren, Flora Freiin von Pereira-Arnstein, stammet fra en jødisk bankierfamilie.
Clemens' bror var den seks år yngre Guido von Pirquet, som underviste som rakettekniker ved universiteter i USA.
Clemens fikk skolegang ved Schottengymnasium i Wien, i Kollegium Kalksburg og Wiener Theresianum, der han maturerte i 1892. I den hensikt å ble jesuittprest, studerte han så to år teologi ved Universität Innsbruck, og fra 1863 filosofi ved Det katolske universitetet i Leuven. Han avsluttet utdannelsen med magistergrad, og slo så inn på en nuy studieetning. Han begynte med medisinstudier i 1895, til foreldrenes store misbilligelse, først i Wien, så i Königsberg og så ved Graz, og avsluttet med medisinsk doktorgrad i 1900.
Medisiner
Han begynte å praktisere ved barneklinikken i Wien.
I 1906 observerte han at pasienter som tidligere hadde fått innsprøyting med hesteserum eller koppevaksine hadde en raskere og mer alvorlig reaksjon ved en sekundær injeksjon. Sammen med Bela Schick etablerte de begrepet allergi (fra gresk allos som betyr «andre» og ergon betyr «reaksjon») for å beskrive denne hypersensitive reaksjonen.
I 1909 avslo han en stilling ved Institut Pasteur i Paris for å bli professor ved Johns Hopkins Hospital. I 1910 returnerte han til Europa, hvor han fikk en stilling i Breslau (nå Wrocław) og siden i Wien.
28. februar 1929 begikk Clemens von Pirquet og hans kone selvmord.
Aldri hatt så moro
«Aldri hatt så moro» er en revyvise skrevet av Arne Svendsen. Den ble tatt med i Den røde store viseboka i 1955 av redaksjonen, som besto av Thorbjørn Egner, Alf Prøysen, Kåre Siem og Yukon Gjelseth.
I boka oppgis det ikke om Svendsen også er komponist. Dette er en humoristisk tekst, brukt på revyscenen, hvor første versestrofe lyder: «Jeg vant en tusenlapp i lotteriet Død og plage. For guttana på tørje blei det en fest og glade dage, te' Grang soupé jeg inviterte hele rampelaget, å jøss bevare dere væl, nå ska de høre sjæl». Hvert vers beskriver hva som skjer med denne muntre gjengen etter at de vant i lotteriet, og versene avsluttes med «...jeg har aldri hatt så moro i mitt søndige liv...».
Platte Media
Platte Media (Micro Bill Systems, Platte International) er et selskap som driver med såkalte popup-faktura. Programvaren er vanligvis oppfattet som malware. Selskapet er hovedsakelig assosiert med betaling av tilgang til gambling og pornografisk innhold. Selskapet har tidligere operert i Storbritannia, men har vinteren og våren 2009 skiftet til Norge og Sverige.
Etter en lengre kampanje med vedvarende brevskriving så ble det stilt spørsmål av Martin Horwood i engelske House of Commons om aktivitetene til Platte, og ikke minst det høye antallet klager som hadde kommet til OFT and Trading Standards. Det ble da svart at Platte hadde avsluttet all handelsvirksomhet i England fra og med 25. februar 2009. Det ble ikke gitt noen grunn for hvorfor aktiviteten ble nedlagt i England, men det er antatt at den den vedvarende motstanden fra britiske konsumenter av hva de oppfattet som en urettferdig forretningsmodell må ha betydd en god del for avgjørelsen. Det ble også truet med kansellering av britisk merverdiavgift. Det ble sagt i en e-post til Michael Pollitt fra selskapet at «Our reasons for this decision and our further intentions are simply related to our original marketing and business model […] Obviously, and just like any other business should and would do, I am making sure that stopping our marketing to the UK Market, is done in such a sensible and orderly manner, that will best preserve the interests of our customers and of our own.» Samtidig kom det rapporter om at de var aktive i Norge.
Våren 2009 ble det kjent at de i Norge blir representert av Langseth Advokatfirma i saker hvor selskapets programvare kaprer nettsurferes maskiner etter at disse har gjestet pornonettsteder. Forbrukerombudet mener at man ikke er bundet av en avtale med den aktuelle tjenesten, og at den trolig er på kant med flere lover.
Programvaren som viser frem fakturaen og låser maskinen kan enkelt fjernes med programmet Ad-Aware og andre programmer for å fjerne adware.
Licinius
Licinius (latin: Gaius Valerius Licinianus Licinius Augustus; født ca. 263, død 325) var romersk keiser fra 308 til 324. For det meste av sin keisertid var han kollega og rival av Konstantin den store. Sammen med Konstantin var han med på å utsende Milanoediktet (Edictum Mediolanense) i 313 som offisielt ga kristne religiøs toleranse i Romerriket. Licinius var gift med Konstantins yngre halvsøster Konstantia for å stadfeste deres allianse, men det brøt ut krig mellom dem og Licinius ble til sist beseiret i slaget ved Chrysopolis. Der ble han henrettet på Konstantins ordre, som da ble enehersker over Romerriket.
Tidlige år
Licinius kom fra beskjedne kår, født i en dakisk bondefamilie i Moesia Superior, og i ung alder fulgte han sin barndomsvenn, den framtidige keiser Galerius, i krigen mot perserne i 298. Han hadde Galerius tillit og i 307 ble han sendt som sendebud til Maxentius i Italia for å forsøke å få til en slags avtale med sistnevnte til tross for hans ulovlige politiske posisjon. Galerius tiltrodde deretter styringen av de østlige provinsene til Licinius da han dro for selv å håndtere Maxentius etter Flavius Valerius Severus var død.
Som keiser
Da Galerius reiste tilbake i Øst lot han Licinius bli opphøyd til rangen av augustus (keiser) i Vest den 11. november 308. Han mottok som sin umiddelbare kommando provinsene Illyricum, Trakia og Pannonia. I 310 tok han kommandoen i krigen mot sarmatere, påførte dem et alvorlig nederlag og framsto som seierrik. Da Galerius døde i mai 311 gjorde Licinius en avtale med Maximinus Daia om å dele de østlige provinsene mellom seg. Ved dette tidspunktet var Licinius ikke bare den offisielle keiser i Vest, men hadde også betydelige deler av de østlige provinsene som sine besittelser. Hellespont og Bosporos ble grensene eller skillelinjene mellom deres riker, og hvor Licinius styrte over de europeiske provinsene mens Maximinus tok de asiatiske.
Systemet med flere samtidige keisere gikk tilbake til en idealistisk opplegg organisert av Diocletianus (død 311) da riket var blitt overveldende stort og truet fra mange kanter. Opplegget hadde sin hovedårsak i behovet for militært lederskap. En allianse mellom Maximinus Daia og Maxentius tvang de to gjenværende keiserne til å inngå en formell enighet med hverandre. Konstantin den store hadde åpenbart ikke til hensikt å dele riket med noen. Det var hans langsiktige mål, men i det umiddelbare trengte han Licinius som alliert. I mars 313 giftet Licinius seg med Flavia Julia Konstantia, halvsøster av Konstantin, ved Mediolanum (dagens Milano). Licinius var nær femti år og hans brud var rundt atten. De fikk sønnen Licinius den yngre i 315. Licinius hadde riktignok en annen sønn, født av en slavekvinne og hans navn er ukjent.
Deres ekteskap var anledningen for den felles bestemmelsen Milanoediktet (Edictum Mediolanense), forordning om religiøs toleranse, som gjenopprettet Galerius' tidligere edikt som tillot kristendommen å bli dyrket som religion i Romerriket. I tillegg ga forordningen alle beslaglagte eiendommer og eiendeler tilbake til kristne menigheter og fritok det kristne presteskapet fra kommunale og sivile plikter. Redaksjonen av ediktet som ble reprodusert av den kristne forfatteren Lactantius (som fulgte teksten påmontert av Licinius i Nicomedia den 14. juni 313 etter Maximinus' nederlag) benyttet seg av et nøytralt språk og uttrykte en vilje til å forsone «enhver guddom som måtte ha sete i himlene».
Maximinus Daia hadde i mellomtiden besluttet å angripe Licinius. Han forlot Syria med rundt 70 000 menn, han nådde fram til Bithynia, men dårlig vær langs veien hadde i stor grad svekket hæren. I april 313 krysset han Bosporos og fortsatte mot Byzantium, den gang fortsatt en liten by og ikke den kommende hovedstaden. Byen ble holdt av Licinius' soldater. Fryktløs tok han byen etter en beleiring på 11 dager. Han forflyttet seg deretter til Heraclea Sintica, som ble erobret etter en kort beleiring, og dro videre med sine styrker til den neste utposten. Licinius var ivrig etter å vise sin allianse med Konstantin og som sin nye svoger svingte han også kampfaner med kristne symboler. Maximinus Daia hadde sverget i Jupiters navn å fjerne kristendommen fra sine besittelser. Bannerne indikerte at krigen også var en hellig krig.
Licinius' hær var langt mindre, kanskje rundt 30 000 soldater, Licinius ankom Adrianople omtrent samtidig som Daia fortsatt beleiret Heraclea. Før den avgjørende slaget skal Licinius i henhold til senere kristne propagandister ha hatt en visjon om en engel som kom til ham med en bønn og han deretter gjentok for sine soldater. Den 30. april 313 møttes de hærene i slaget ved Tzirallum (ved dagens tyrkiske by Çorlu). Til tross for at Licinius var underlegne i antall, synes det som om hans militære dyktighet og erfaring, foruten fastheten i hans soldater, endret utløpet på kampen. Mot slutten av dagen hadde Daias styrker blitt knust og jagd på flukt. Daia kastet av seg sin keiserlige purpurkappe og i enkle klær flyktet han for livet og kom seg på rask tid 250 km av sted til Nicomedia. I den tro at han fortsatt kunne snu nederlaget om til seier besluttet han å stoppe Licinius ved de kilikiske portene ved å etablere sine befestninger der. Men Licinius' hær brøt gjennom og tvang Daia på ny flukt, denne gangen mot Tarsus hvor han ble fanget inne i august 313. Da Maximinus Daia innså at han var fortapt svelget han gift. Imidlertid hadde han spist sitt siste store måltid rett før, noe som forhindret giften å virke etter hensikten. Den kristne forfatteren Lactantius har fortalt at det tok ham fire dager å dø, og med synlig glede over hedningens pinsler, har han i detaljer fortalt hvordan han rev ut sine egne øyne. Licinius sørget for å drepe Daias to yngre sønner, begge under ni år, og drukne hans hustru. Han drepte også tre andre mulig fordringshavere til keisertronen for å være sikker, alle barn av døde keisere.
Da Konstantin allerede hadde knust sin rival Maxentius i 312 kunne de to gjenværende keiserne dele Romerriket mellom seg. Som et resultat av denne enigheten ble Licinius augustus i Øst mens den andre var tilsvarende augustus i Vest. Licinius umiddelbart dro østover for å ta seg av en annen trussel, denne gangen fra det persiske Sasanideriket.
Konflikt med Konstantin
Konstantin hadde ventet på den rette anledningen på å få fjernet Licinius. Han hadde inngått allianse for å unngå å kjempe mer enn én krig om gangen. Med Maximinus Daia og Maxentius fjernet sto turen for Licinius. Han trengte ikke å støtte seg på de kristne for å gå etter sin svoger, men da Licinius ga ham den perfekte anledning for å få fjernet sin med-keiser, passet det ham utmerket å benytte seg av den kristne saken. Licinius anklaget kristne ved sitt hoff for å drive spionasje for hans kollega i Vest, noe de uten tvil også gjorde, og han kastet dem ut. Konstantin umiddelbart utropte at Licinius forfulgte kristne og hadde forbrutt Milanoediktet, og marsjerte hæren østover.
De to herskerne møttes i slag to ganger. Konstantin var seirende i slaget ved Cibalae i Pannonia den 8. oktober 314, omtrent 350 km innenfor Licinius' besittelser. Tilsynelatende trakk begge herskerne seg tilbake og lot som situasjonen var midlertidig avgjort, og delte formelt konsulembetet i 315, men det var bare en utsettelse. Året etter brøt krigen ut på nytt da Licinius utnevnte Valerius Valens som med-keiser. De møttes i et nytt slag på sletten av Mardia (også kjent som Campus Ardiensis) i Trakia. Igjen ble keiserne tilsynelatende forsonte, og for å vise god vilje lot Licinius sin medkeiser Valens bli henrettet.
I løpet av de neste ti årene opprettholdt de to keiserne en urolig fredsavtale. Licinius var opptatt med krigføring mot sarmatiske angripere i 318, men spenningen steg igjen i 321 da Konstantin forfulgte en del sarmatere, som hadde herjet områder i hans del av riket, over Donau og inn i det som formelt sett var Licinius’ område. Da han gjentok dette ved en annen invasjon, denne gangen ved gotere som herjet Trakia, klagde Licinius at den andre hadde brutt avtalen dem imellom.
Konstantin kastet ikke bort tid, men angrep selv. Licinius’ flåte på rundt 350 skip ble beseiret av Konstantins flåte i 323. Deretter, i 324, erklærte Konstantin igjen krig, fristet av Licinius’ «høye alder og upopulære laster». De møttes i slaget ved Adrianople den 3. juli 324, omtrent på samme sted hvor Licinius hadde seiret over Maximinus Daia, men denne gangen gikk han selv på et tungt nederlag. Licinius flyktet og fant tilflukt bak festningsmurene av Byzantium. Samtidig led Licinius’ tilsynelatende overlegne flåte et nederlag i slaget ved Hellespont mot Crispus, Konstantins sønn og arving, og det fikk Licinius til å trekke seg tilbake til Bithynia hvor han nederlagsdømt gjorde siste motstand. Slaget ved Chrysopolis, ikke langt fra Khalkedon, ble utkjempet den 18. september samme år, og nederlaget var så stort at det førte til at Licinius underkastet seg og overga seg. Hans medkeiser Sextus Martinianus ble drept, men hans eget liv ble spart da Konstantins søster Konstantia tryglet på hans vegne. Konstantin lot ham bli internert i Thessaloniki.
Konstantin var endelig enehersker av Romerriket. Hans første oppgave var å forene den kristne kirke som var delt mellom den katolsk ortodoksi og arianismen, delt i spørsmålet om Jesus' guddommelighet. Den nikenske trosbekjennelse ble den eneste kristne rettroenhet og ble forfattet og vedtatt under konsilet i Nikea i 325. Arius måtte rømme til Midtøsten, så langt unna Konstantins rike han kunne, men arianismen forsvant ikke, den gikk under jorden og hadde sine forkjempere. En av dem var keiserens søster Konstantia. Hun kan ha vært motivert av bitterhet. I 325, noen måneder etter konsilet i Nikea brøt Konstantin sitt løfte til sin søster og lot Licinius bli hengt etter nakken til han døde. For at det ikke skulle være noen igjen å kreve tronen, sendte han Konstantias og Licinius’ ti år gamle sønn, og sin egen nevø, til galgen.
Ettermæle og karakter
Konstantin gjorde alt han kunne for å svartmale Licinius ettermæle. Et virkemiddel var å få spredt fortellinger om Licinius’ påståtte grusomhet. Det ble sagt at han hadde fått drept Severianus, sønn av keiser Severus, foruten også Candidianus, sønn av Galerius. I tillegg kom henrettelsen av hustru og datter av keiser Diocletian, som hadde flyktet fra hoffet til Licinius før tatt til fange ved Thessaloniki. Licinius var en hard hersker, slik også Konstantin var det, men ansvaret for mange av mordene kan nok i like stor grad skyldes Konstantins keiserlige propaganda.
En annen måte å sverte Licinius på var å framstille ham som en fiende av kristendommen. Det var ikke tilfelle. Samtidige bevis antyder at han var en engasjert tilhenger av den kristne tro. Han hadde støttet Milanoediktet og gitt kristne tilbake rettigheter i sin halvdel av riket. Han benyttet også kristne symboler på sine krigsfaner, og forsøkte å regulere affærene til det kristne presteskapet, akkurat som Konstantin gjorde. Hans hustru var en henført kristen, og det er også mulig at Licinius lot seg døpe, mens Konstantin ikke lot seg døpe før han lå på sitt dødsleie.
Kirkehistorikeren Eusebius av Cæsarea, som skrev under Konstantins styre, formidlet Konstantins propaganda, lot Licinius anklage for å ha utvist kristne fra hoffet, blandet seg inn i kirkens interne prosedyrer og organisering, hvilket også Konstantin gjorde. I henhold til Eusebius var Licinius en mann som hyklet sympati for kristendommen, men som til sist avslørte sin blodtørstige hedenske vesen og ble første stoppet av den rettskafne Konstantin. Etter hans død ble hans minne merket med skjensel; hans statuer ble revet ned og til sist ble ved edikt alle hans lover og juridiske domsavgjørelser opphevet.
Calle 100 (Bogotá)
Calle 100, også kjent som Avenida de España, er en gjennomfartsvei nord i Bogotá. Den går fra øst til vest, og fungerer som grense mellom de administrative distriktene Usaquén og Chapinero, og mellom Suba og Barrios Unidos. Calle 100 starter ved Carrera Séptima i øst og ender som Avenida Carrera 68 i vest.
Oppheim kirke
Oppheim kirke (Oppheim kyrkje) er en langkirke fra 1871 i Voss kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tre og har 250 plasser.
Altertavlen har som motiv kvinnene som kommer og finner Jesu grav tom, og er malt av Nils Bergslien i 1906.
Tidligere kirker på Oppheim
Det har vært kirke på Oppheim siden middelalderen. Det tidligste man finner Oppheimskirken nevnt i kildene er fra 1329. Det er bevart en kirkeklokke som kan være fra slutten av 1200-tallet. Middelalderkirken, som trolig var en stavkirke, ble erstattet med en laftet kirke på 1670-tallet. 1600-tallskirken ble revet etter at den nåværende kirken stod ferdig i 1871. Disse to kirkene stod på Øvre Oppheim.
Bergens museum har tatt vare på seks glassmalerier fra kirken fra 1600-tallet.
Eventyrerne
Eventyrerne, (originaltittel: Les aventuriers) er et fransk eventyr-drama fra 1967, regissert av Robert Enrico.
Handling
Ett par bestevenner legger merke til et havarert fly som ligger på bunnen av havet, som angivelig skal inneholde store rikdommer.
De to eventyrerne legger snart ut for å få tak i de potensielle verdisakene. Laetitia, som begge de to bestevennene er hemmelig forelsket i, blir også involvert i disse hendelsene.
Javier Rodríguez
Javier Rodríguez (født 22. desember 1964) er en meksikansk skytter som konkurrerer i skeet. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 24 i skeet.
Sven Lodziewski
Sven Lodziewski (født 17. mars 1965 i Leipzig), tysk svømmer som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Lodziewski vant en olympisk sølvmedalje i svømming under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var med på det østtyske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 200 meter fri bak USA. De andre på laget var Uwe Daßler, Thomas Flemming og Steffen Zesner.
Han ble verdensmester på 4 x 200 meter fri 1986 i Madrid.
Folketingsvalget 2005
Valgdeltakelsen var 84,4 %.
Mamoudou Hanne
Idrettskarriere
Hanne representerte Mali ved VM i friidrett innendørs 2008 i Valencia, der han løp 400 meter. Han løp på 48,44 i innledningsheatet, og gikk ikke videre til semifinalen.
Ved EM i friidrett 2010 representerte han Frankrike, og deltok der på det franske laget som kom på 6.-plass på 4 x 400 meter stafett. Året etter vant Frankrike 4 x 400 meter ved EM i friidrett innendørs 2011 i Paris, der han løp sammen med Marc Macédot, Leslie Djhone og Yoan Décimus. De satte ny franske rekord, med tiden 3.06,17. Han representerte også Frankrike ved Lag-EM i friidrett 2011, der Frankrike deltok i Super League, og løp her 4 x 400 meter, der de kom på 2.-plass bak Russland. Frankrike kom på 5.-plass i Lag-EM dette året. Samme år deltok han også ved VM i friidrett 2011, men fikk 14. beste tid av de 16 lagene som løp i kvalifiseringsheatene, og kom ikke til finalen.
Han vant 400 meter det franske mesterskapet innendørs i 3013. Han kom på 8.-plass på 400 meter ved EM i friidrett innendørs 2013, og 6.-plass ved Jeux de la Francophonie samme år. Frankrike vant 4 x 400 meter ved Jeux de la Francophonie 2013, med tiden 3.05.22.
Ved EM i friidrett 2014 kom Frankrike på 4.-plass på 4 x 400 meter, kun 4 hundredeler bak Polen som tok bronsen. Ved det franske mesterskapet utendørs fikk han gull på 4 x 400 meter stafett.
AEG
AEG er en forkortelse for:
Arne Bystøl
Arne Bystøl (født 6. mai 1951 i Vossestrand) er en norsk tidligere kombinertløper. Han representerte Idrettslaget Eldar.
Bystøl deltok under vinter-OL for Norge i 1976 i Innsbruck med 22.-plass i kombinert. Han deltok også i VM på ski i 1974 med 5.-plass i kombinert. Arne Bystøl er onkel til den olympiske mesteren i skihopp Lars Bystøl.
Lutsharel Geertruida
Lutsharel Geertruida (født 18. juli 2000) er en nederlandsk fotballspiller som spiller for.
Planera aquatica
Planera aquatica er et løvfellende tre i almefamilien. Den er den eneste arten i slekta Planera.
Den blir opptil 12 m høy med en lav, bred krone. Barken er grå eller lysebrun og flasser av. Bladene er dobbelttannede, 3–8 cm lange og 2,5 cm brede. Treet er sambu med adskilte hann- og hunnblomster på samme tre, men det er som regel også noen tvekjønnede blomster. Det er 4–5 pollenbærere. Arten kan skilles fra den nærstående almeslekta på at frukten er en ca. 8 mm stor nøtt uten vinger.
Planera aquatica vokser langs bredden av sumper, elver og innsjøer, ofte i store bestander. Den er endemisk for sørøstre USA der den vokser på den sørlige kystsletta fra Texas til Nord-Carolina og i Mississippi-dalen nordover til sørlige Illinois.
Ian Rank-Broadley
Ian Rank-Brodley (født 1952) er en britisk skulptør som har produsert mange anerkjente kunstverk, blant dem er mange laget til britiske mynter.
Han vant en konkurranse i 1997 der vinnerens portrett av dronningen skulle pryde mynter som ble produsert fra 1997 og så videre.
Afis
AFIS kan sikte til:
Vegar Leirvik Nesset
Vegar Leirvik Nesset (født 14. november 1974) er en norsk sanger og låtskriver fra Trondheim. Han er grunnlegger av bandet Following Bob som er Nessets pseudonym som artist.
Nesset er utdannet ved Trondheim katedralskole, Toneheim Folkehøgskole og The Liverpool Institute for Performing Arts (LIPA).
Historie
I 1997 flyttet Nesset til England for å fullføre treårig musikkstudie ved LIPA. Det var her han fant ut at «musikk ikke bare er en levemåte, men selve livet».
I løpet av sin karriere har han deltatt i flere musikalske prosjekter som; rollen som Charlie i musikalen «Tonight» ved West End (London) og rollen som "Parson Nathaniel" i sceneversjonen av musikalen «The War of The Worlds» (Klodenes kamp) i Liverpool. Han har turnert i Skottland, Tyskland og Norge med band som "Shadows and Lights" (en Joni Mitchell tribute), B.F.B (et The Beatles tributeband) m.f. Han har opptrådt på tysk tv med B.F.B. og har hatt radiofremføringer på NRK med egne sanger. Nesset var med i første sesong av The Voice på TV 2, som en del av Sondre Lerches team. Han har sittet i Spellemannprisens jury i ulike kategorier. Våren/forsommeren 2011 var Following Bob i The Chapel Studios i London og spilte inn en CD med egenkomponerte sanger. Nesset sang og spilte akustisk gita og leide inn britiske studiomusikere. Utgivelse i løpet av 2012.
Diskografi
Nesset har også gitt ut sanger på norsk som en del av prosjektene «Dialyse» og «Dögnvill» og instrumentalmusikk som «ZIP».
Kjetil Taskén
Kjetil Taskén (født 19. desember 1965) er medisiner og kreftforsker.
Han fikk dr.med. i 1994 på en avhandling om kreftcellers vekst, der han så på signalmolekylet Syklisk AMP (cAMP) som kan hemme eller stimulere vekst og spesialisering av celler. Han er i dag direktør ved Bioteknologisenteret samt ved Centre for Molecular Medicine Norway NCMM, UiO, og har sin egen forskergruppe som fortsetter studiet av cAMP.
Diderich H. Lund
Diderich Hegermann Lund (født 17. mars 1888 i Kristiania, død 29. januar 1986 i Oslo) var entreprenør, ingeniør og pioner innen norsk utviklingshjelp.
Som ingeniør og entreprenør var Lund med på viktige deler av norsk vannkraft- og jernbaneutbygging i mellomkrigstiden. Ut over sitt yrke var han pasifist, fredsforkjemper, atommotstander (medlem av De 13) og kvinnesaksforkjemper; han var medlem i Norsk Kvinnesaksforening. Han var opptatt av sosial og økonomisk rettferdighet. Lund var leder for norsk utviklingshjelps pionerprosjekt, Fiskeriprosjektet i Kerala i India i 1950-årene.
Etter examen artium i 1906 gjennomførte han ingeniørstudier i Zürich i perioden 1906–1910, og hadde deretter et par års praksis i Sveits før han var tilbake i Norge i 1913. I de ti årene som fulgte ledet han flere store vannkraft- og industriutbyggingsprosjekter, blant annet byggingen av karbidfabrikken i Odda, og kraftutbygging i Svelgen. Som sjef for teknisk etat i daværende Aker kommune 1921–1926, var han med på byggingen av Sognsvannsbanen og Østensjøbanen. I 1925–1926 ledet han byggingen av fortøyningsmastene for luftskipet Norge på Ekeberg i Oslo, og på Svalbard hvor han også bygde luftskipshallen i Ny-Ålesund.
Fra 1927 til 1930 var Lund ansatt som anleggsjef ved Det norske Zinkkompani i Odda. I 1930 startet han og Haakon Eeg-Henriksen entreprenørfirmaet Haakon Eeg-Henriksen & Diderich Lund A/S. Dette samarbeidet varte til 1952, da Lund overtok ledelsen av Keralaprosjektet.
I årene forut for andre verdenskrig og i de tidlige krigsårene, arbeidet han blant annet med utbyggingen av Nordlands- og Sørlandsbanen.
Under den tyske okkupasjonen av Norge måtte Lund flykte til Sverige, og han ble sendt derfra til London hvor han virket som konsulent for regjeringen i arbeidet med å forberede gjenreisningen av Norge. Etter krigen ledet han gjenoppbyggingen av Finnmark.
Fra 1952 til 1957 var Lund engasjert i den første norske utviklingshjelpen i Kerala.
Lund var 75 år da han startet sin siste store oppgave; å lede kvekernes hjelpearbeid i Algerie. I årene 1963–1970 var han ansvarlig for utbygging av vannforsyning, og bygging av skoler og helseklinikker.
Familie
Diderich Lund var gift med Sigrid Helliesen Lund (1892–1988). Han var far til Bernt H. Lund.
Avenida El Dorado
Avenida El Dorado, eller Calle 26, Avenida Calle 26 eller Avenida Jorge Eliecer Gaitán, er en viktig gjennomfartsvei i Bogotá, Colombia.
Byggingen begynte i 1952 for å koble sentrum av Bogotá, i øst, med El Dorado internasjonale lufthavn i vest. Sammen med Autopista Norte utgjør den en av de mest moderne gatene i Bogotá. Kontorbygningene til flere av de største offentlige og private institusjonene i Colombia samt flere store kjøpesentre ligger langs veien. Veiene er atskilt med beplantede grønne områder og hager, utsmykket med store skulpturer, som også inneholder en del av Bogotas sykkelstier. I sin vestlige sektor er det den bredeste avenyen i Bogotá.
Joachim Ringelnatz
Joachim Ringelnatz er pseudonymet for den tyske maleren, tegneren, kabaretartisten og forfatteren Hans Bötticher (født 7. august 1883 i Wurzen, død 17. november 1934 i Berlin). Ringelatz forklares vanligvis som et ordspill på Ringelnatter som er en slange som forekommer i Tyskland.
Avenida El Dorado
Bogotás metro har en linje langs veien, den åpnet i 2012 og har flyplassen som endestasjon.
Joachim Ringelnatz
Liv og virke
Han var sjømann i sin ungdom, og tjenestegjorde på en minesveiper under første verdenskrig.
De siste tretten årene av livet dyrket han mest billedkunsten, men måtte stadig på scenen for å ha til livets opphold. Han deltok med bilder på en utstilling i Akademie der Künste i slutten av 1920-årene sammen med blant andre Otto Dix og George Grosz. Han illustrerte også enkelte av sine bøker.
Nazistene forbød ham å opptre i de byene de etterhvert overtok styringen i, fra 1932 av. Han døde av tuberkulose i 1934, og var allerede da utstøtt fra scener over hele Tyskland. Bøkene hans ble brent og bilder inndradd fra samlinger. Svært mye kom bort under den annen verdenskrig, men ca. 200 malerier og tegninger finnes fortsatt. To av bøkene hans er gitt ut i 1990-årene.
Bøker
Posthumt utgitt:
Teleférico a Monserrate
Teleférico a Monserrate er en gondolbane for turister i Colombias hovedstad Bogotá som forbinder sentrum av byen med fjellet Monserrate. Den blei bygd mellom 1953 og 1955 for å forbedre transporttilbudet til det økende antallet besøkende til basilikaen Santuario de Monserrate. Banen er 820 meter lang, og går fra Calle 26 opp til stasjonen på Monserrate, som befinner seg på 3 152 meters høyde over havet. Turen tar fire minutter.
Finn Halvorsen (skihopper)
Finn Halvorsen (født 21. februar 1947 i Våler i Hedmark) er en norsk tidligere skihopper. Han representerte Våler Idrettslag.
Halvorsen deltok under vinter-OL for Norge i 1976 i Innsbruck med 35.-plass i stor bakke og 37.-plass i normalbakke.
Randsfjorden Rundt 2017
Randsfjorden Rundt 2017 var et sykkelritt som ble arrangert 27. mai 2017. Rittet arrangeres av Hadeland Cykleklubb, og er på 152 km, men start og målgang i Brandbu.
Hans Jacob Sparre
Hans Jacob Sparre (født 18. november 1861, død 2. juni 1937) var en norsk arkitekt som deler av sitt liv arbeidet i Kristiania.
Blant kjente bygninger han har tegnet er Høyesteretts hus.
Squash under samveldelekene 2002
Squash under de britiske samveldeleker 2002. Squash var en av flere sporter under de syttende samveldelekene som ble arrangert i Manchester i England i perioden 25. juli til 4. august 2002. Det var andre gangen som squash var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 2002 ble det konkurrert i fem øvelser i squash, single og double for både menn og kvinner og en mixeddouble. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. New Zealand ble beste nasjon med to gullmedaljer.
Skyrunning
Skyrunning er en sport som består i teknisk krevende løping i fjell over 2000 moh. Det konkurreres i tre disipliner: sky, ultra og vertikal.
Organisasjoner og konkurranser
International Skyrunning Federation (ISF) arrangerer vekselvis annethvert år, VM og EM i skyrunning. I 2010 ble VM arrangert i Dolomittene med start i Cianacei og Premana, i 2014 i Mont Blanc med start i Chamonix, i 2016 i Vall de Boí med start i Lleida og i 2018 i det skotske høylandet med start i Kinlochleven. Svenske Tove Alexandersson vant sky i 2018. Nordmannen Stian Angermund-Vik vant både sky og vertikal i 2016.
ISF arrangerer også årlig Skyrunner World Series som i 2021 består av 13 konkurranser på tre kontinenter.
Nordic Skyrunning Federation organiserer skyrunning i de nordiske land og arrangerer løp i Norge.
Falklandsøyenes flagg
Falklandsøyenes flagg er en britisk Blue ensign med territoriets våpenskjold i flaggets frie ende. Våpenet viser gjennom sauen til den viktigste næringsvegen på øyene. Videre viser det skipet Desire. Det var dette kaptein John Davis førte da han i 1592 oppdaget øyene. Flagget ble innført 28. september 1948 da det nåværende våpenskjoldet ble inntatt. Tidligere førte øyene våpen og flagg med en okse i våpenmerket.