cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luiz Adriano
Han har tidligere spilt for den brasilianske klubben og den ukrainske klubben Sjakhtar Donetsk.
Den 2. juli 2015 signerte han en femårskontrakt med AC Milan til en overgangssum på 8 millioner euro.
Ernst Rost-Onnes
Ernst Rost-Onnes (født 5. desember 1985) er en brasiliansk landhockeyspiller.
Svein Solhaug
Svein Oddmund Solhaug (født 30. august 1991) er en norsk sandvolleyballspiller fra Oslo, med to gull fra NM. Solhaug ble norgesmester i sandvolleyball i 2018, sammen med Lars Retterholt under NM-uka 2018 i Stavanger. Solhaug tok også gull i 2020, da sammen med Hendrik Mol. I tillegg tok Solhaug/Tomter bronse i 2019 sammen med Jonas Tomter, og også bronse i 2016, da sammen med Daniel Bergerud. Solhaug har og 25. plass fra Europamesterskapet i sandvolleyball med Mathias Berntsen i 2017 og en 4. plass i World Tour Espinho med Christian Sørum i 2017.
Ernst Rost-Onnes
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på tolvteplass med det brasilianske landslaget.
Ludvig Cæsar Martin Aubert (1878–1964)
Posteringer
Aubert rømte med staben etter at Italia erklærte krig i juni 1940 og brøt de diplomatiske forbindelser med Norge. Aubert ankom London og ble i juli sendt videre til Canada for å opprette en treningscamp for norske flygere. Der i Montreal gikk han inn i en uenighet med generalkonsul Daniel Steen, som ikke ville la Aubert bli sendemann. I stedet ble han stasjonert i Brasil.
Karl Kirk
Karl Kirk (født 5. april 1890, død 6. mars 1955) var en dansk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Kirk vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp svensk system bak Sverige. Det var tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion.
Salat (plante)
Salat brukes først og fremst om planter i salatslekta (Lactuca) foruten blader av andre dyrkede spinatvekster:
Patty Shea
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Filosofiåret 1518
Filosofiåret 1518 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1518.
Laurel Martin
Laurel Martin (født 8. juni 1969) er en amerikansk landhockeyspiller.
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Nihon Fujin Yūkensha Dōmei
Nihon Fujin Yūkensha Dōmei (Den kvinnelige velgerforeningen; engelsk: League of Women Voters of Japan) er en japansk organisasjon som arbeider for likestilling og politiske rettigheter for kvinner. Den er inspirert av League of Women Voters i USA og ble grunnlagt i 1945 da japanske kvinner fikk stemmerett. Den har 51 lokallag i hele Japan og er medlem av International Alliance of Women. Hovedkontoret ligger i Tokyo. The headquarters of the league are in Tokyo.
Margrethe Schall
Anna Margrethe Schall (født 6. oktober 1775 i København, død 24. november 1852 på Frederiksberg) var en dansk ballerina – en av de store i sin samtid.
Bakgrunn
Hun var datter av matros Rasmus Schleuther og Anna Kirstine Mortensdatter, og ble i sitt 13. år opptatt på Det Kongelige Teaters danseskole for balletbarn.
Ballett
I 1789 ble hun fast ansatt som balletpersonale, og 1792 rykket hun opp i danserinnenes klasse under ballettmesteren Vincenzo Galeotti. Den 16. desember 1795 giftet hun seg med fiolinist og kapellmusikeren Andreas Schall (1772–1810), men ble skilt igjen 14 dager senere, hvoretter hun flyttet inn hos Galeotti. Blant hennes mange elskere, opptrådte også statsminister Frederik Julius Kaas.
I sine yngre år ble hun kjent som groteskdanser innenfor komisk ballett. Hun var beundret, hverken for danseteknikk eller skjønnhet, men snarere for sjarme, uttrykksfull mimikk og en hurtighet som passet godt inn i Galeottis mimisk betonte handlingsballetter. I 1798 oppnådde hun å bli solodanser, og i 1802 fikk hun sin største suksess som Nina i Galeotti og Claus Schalls ballett «Nina eller den vanvittige af Kierlighed». Hun var aktiv som danser langt ut over den normale tid, og trakk seg først tilbake i 1827.
Nils Koppang
Nils Bjørn Koppang (født 21. april 1958 i Oslo) er en norsk fekter som representerte Oslo Fekteklub og Racing Club de France i Paris.
Koppang deltok for Norge under Sommer-OL i 1976 og 1984, med en 11.-plass fra 1984 som beste plassering.
Oda Langaker
Langaker studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole fra 2003 til 2006, hvor hun kombinerte videregående skolegang med satsingen på innebandy.
Sitangkai
Sitangkai (Bayan ng Sitangkai) er en kommune på Filippinene. Kommunen er blant Suluøyene og tilhører provinsen Tawi-Tawi. Folkemengden var i 2015 på 33,334 innbyggere.
Liz Tchou
Liz Tchou (født 25. september 1966) er en amerikansk landhockeyspiller.
Sitangkai
I kommunen er Filippinenes mest sørlige punkt. Kommunen ligger også langt i sørvest, 14 kilometer fra staten Sabah i Malaysia.
Liz Tchou
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Patrick van der Heijden
Patrick van der Heijden (født 19. september 1992) er en brasiliansk landhockeyspiller.
Igor Denisov
Igor Vladimirovitsj Denisov (født 17. mai 1984) er en russisk tidligere fotballspiller.
Patrick van der Heijden
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på tolvteplass med det brasilianske landslaget.
Jonas Tomter
Jonas Tomter (født 6. januar 1991) er en norsk sandvolleyballspiller. Han spilte tidligere sammen med Svein Solhaug. Solhaug/Tomter vant bronse i NM i sandvolleyball i 2019. Tomter tok også bronse i NM i 2018, da sammen med Stian Opsahl.
Igor Denisov
Han har tidligere spilt for Zenit St. Petersburg og Anzji Makhatsjkala. Han spiller midtbane, og er også en del av.
Landslaget
11. oktober 2008 fikk han sin første landskamp for.
Han ble tatt ut til Fotball-EM 2012 i Polen og Ukraina.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016. Han ble erstatter av Artur Jusupov på grunn av skade.
Radio tunisienne
Établissement de la radio tunisienne (arabisk: مؤسسة الإذاعة التونسية, norsk oversettelse: Selskapet for tunisisk radio) er Tunisias statlige allmennkringkaster for radio. Selskapet ble etablert av landets president Zine El Abidine Ben Ali 31. august 2007, ved at landets tidligere kringkaster ble delt opp i et radioselskap og et fjernsynsselskap. Tunisisk radio driver fire riksdekkende radiokanaler og fem regionale kanaler.
Bakgrunn
Radiokringkasting i Tunisia har røtter tilbake til 1930-årene. Landets første radiokanal Radio Tunis ble startet i 1938, mens fjernsyn startet opp i 1950-årene. Den statlige kringkastingen har vært organisert på flere måter siden starten, blant annet under selskapet Établissement de la Radiodiffusion-Télévision Tunisienne (ERTT) fra 1990. I november 2006 besluttet president Zine El Abidine Ben Ali å dele ERTT opp i to selskaper: radiokringkasteren Établissement de la radio tunisienne og fjernsynskringkasteren Établissement de la télévision tunisienne. De to selskapene ble formelt dannet 31. august året etter.
I 2009 lanserte tunisisk radio sin første nettportal der selskapets radiokanaler er tilgjengelig via strømming. Nettsiden ble relansert høsten 2015 i ny drakt og med en egen nyhetsseksjon. Nettsiden har også et radioarkiv med tidligere opptak, programmer og tunisisk musikk.
Etter den arabiske våren i 2011 har tunisisk media, også Radio tunisienne, fått økt frihet til å rapportere og sende nyheter og informasjon. Blant annet har også landets politiske oposisjon fått slippe til på statseid radio og fjernsyn.
Kanaler
Tunisisk radio driver i driver fire riksdekkende radiokanaler samt flere regionale kanaler.
Engangsskip
Engangsskip er et skip eller sjøfartøy som er beregnet for bruk på en enkelt ferd, hvor fartøyet ved endemålet blir brutt opp for salg eller gjenbruk av materialer som treverk og tømmer. Fram til slutten av 1800-tallet var det svært vanlig å sende båtfarkoster med frakt nedover navigerbare elver som Donau og Rhinen i sentral-Europa og på Mississippi i Nord-Amerika. Disse elvefartøyene, zille og flatboat, var av en enkel konstruksjon tilpasset navigasjonsforholdene. Som regel ble de oppbrutt ved enden for salg av treverket de var bygd av. Men det fantes også saltvannsfartøyer som var primært bygd for engangsseilas for å brytes opp, som raft ship, timber ship og timber drogher. Noen av de største trebygde skipene i historien var av denne typen.
Nedstrøms navigasjon
På samtlige større navigerbare elver over hele verden finnes det en strøm som renner mot elvemunningen, slik at man kan flyte med vannstrømmen og bare trenge å bruke styremidler som styreårer og styreror for å manøvrere fartøyet nedover elven. Det var først med dampkraft det ble mulig å seile motstrøms, inntil da var man nødt til å bruke seil hvis strømmen ikke var for stri, eller manuell kraft i form av okse- eller hestetrekking, og endog mennesker med slepeantrekk på seg. Det var dermed praktisk for rederier og handelsfolk å sende frakt med pramliknende fartøyer av en enkel konstruksjon, på enveistur mot endemålene på de sentraleuropeiske elvene, inkludert øvre og midtre Rhinen.
Byen Ulm var ofte endestasjonen for lokale zillebåter kalt Ulmer Schachteln, hvor de enten ble brutt opp eller solgt videre som pram. Byggearbeidet på en zille ble gjort så enkelt som mulig slik at det var lite annet enn en boks med utfallende sider og kurvende ender. De som kjøpte en zille etter den var uttjent, ville bare ha opptil fire års levetid på fartøyet i lokal skipsfart rundt Ulm, Berlin, Magdeburg eller Hamburg. Ved ankomsten ble det arrangert et marked på strendene langs elvebredden, hvorfra produktene ble markedsført om bord på båtene, som dermed ble kalt Marktzille. Når man navigerte seg nedstrøms, var det viktig å kunne kontrollere fartøyets retningsbevegelse, og to svære styreårer forut og akterut ble derfor tatt i bruk. På større zillefartøyer opptil 30 meter lengde som Ulmer Schachteln måtte man ha to styreårer for hver ende.
Marcia Pankratz
Marcia Pankratz (født 1. oktober 1964) er en amerikansk landhockeyspiller.
Engangsskip
Nedstrøms navigasjon
I Nord-Amerika, etter hvert som landet omkring Mississippi ble ryddet og utbygd, meldte det seg et behov for billig transport til de større havnebyene som New Orleans, og som på de indre sentraleuropeiske elvene var det ikke mulig å returnere motstrøms. Landbruksvarer som poteter, tobakk, bomull, alkoholdrikke som whisky, korn og levende dyr som kveg, kyllinger og gris kunne fraktes på en flatboat som kostet $75 å bygge, ennå kunne lastegods ha flere ganger større verdi enn byggekostnadene. Bonden Jacob Yoder fra Pennsylvania bygde den første flatboat på Old Redstone Fort ved elven Monongahela i 1781. Hans foreldre var kommet fra Sveits hvor de farbare elvene og innsjøene fra gammelt av hadde flatbunnede båter av type weidling for fiskeri, frakttransport og passasjertransport. Yoder konstruerte en båt som ikke var annet enn en enkel boks hvis konstruksjon var så enkel, at de kunne bygges av uerfarne folk med verktøy og lite båtbyggingsferdigheter, og dermed kan la seg føres med strømmen på elvene.
Marcia Pankratz
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Engangsskip
Nedstrøms navigasjon
De fleste engangsbåttyper, som i utgangspunktet var ment som et praktisk og økonomisk transportmiddel av kort varighet, endte før eller senere opp med å bli flerbruksbåter, ettersom den enkle og praktiske konstruksjonen åpnet for videreutvikling og spesialtilpasning for mer varig bruk. På Donau, hvor det var mulig å ha manuell trekkraft motstrøms, ble engangsfartøyet omgjort til et karakterisk og fargerikt transportfartøy også som kongeskip (Leibsschiff) for de tysk-romerske keisere som Leopold 1. og Karl 5. for seremonielle båtprosesjoner. Men det var engangsfartøyer som ble sendt ut med sin egen konstruksjon som frakt, først og fremst tømmer. Der hvor det hadde oppstått et sterkt behov for mye tømmer ble tømmertransport på kjøl viktig, men i det russiske innlandet omkring floden Volga valgte skoghuggere og bønder i de øvre deler av Volgavassdraget, som ved byen Nizjnij Novgorod, å bygge store skip av grovt bearbeidet tømmer for å sende dem nedstrøms helt fram til Astrakhan.
Disse svære skipene minner utseendemessig sett om moderne hangarskip, ved at de besto av en enorm flatbunnet pram med høyspringet baug med stabler av tømmer lagt ovenpå hverandre, og noen av de største var opptil 120 meter lang. Ved endemålet ble hele skipet tatt på land, og når festemidlene ble tatt ut ble skipstømmeret solgt som vanlig tømmer. Disse svære skipene, kalt Beljana (Беляна), var et vanlig syn helt fram til begynnelsen på det tjuende århundret, da jernbanen begynte å overta tømmertransporten.
Tømmerfrakt på saltvann
Tømmerfrakt på kjøl mellom land har foregått i mange århundrer, blant annet da norsk tømmer ble eksportert til andre land som Nederland på spesialtilpassede skip som fløyter som kunne frakte både planker og tømmer fra de norske utskipningshavnene langs kysten. På de meste utviklede delene av det europeiske kontinentet hadde avskogingen kommet så langt, at myndighetene var nødt til å verne om strategiske skogressurser for eget bruk, som krigsskipsbygging. Dermed måtte tømmer hentes inn fra annetsteds, et behov som ikke har minsket i moderne tid. Men i seilskutetiden fram til år 1900 hadde maritime stormakter som Storbritannia et kronisk behov for tømmer, og importerte dermed mye fra Østersjøen. Britisk Nord-Amerika som senere ble til Canada lå mye lengre unna med store intakte skoger, som ble tatt i bruk under Napoleonskrigene fra 1807, da adgangen til Østersjøen ikke lenger kunne garanteres etter det brøt ut krig mellom Danmark-Norge og Storbritannia.
Etter fredens ankomst fortsatte den nordamerikanske tømmereksporten til de britiske øyene, men den britiske Royal Navy mente tømmeret var ikke egnet for skipsbygging ettersom den lange fartstiden innbar danning av skadelig brun muld som kunne svekke tømmerstyrken. Det hadde vært en sterk tollbeskyttelse av nordamerikansk tømmer, og da den begynte å falle bort, ble baltisk og norsk tømmer på nytt importert til Storbritannia i 1824. Dette førte til en meget hektisk overgangstid da man ville eksportere så mye nordamerikansk tømmer som mulig så raskt og så billig som mulig, og ideen om å bruke engangsskip som skulle kunne krysse Atlanterhavet bare en gang og brytes opp ved endemålet, kom på bordet. Det måtte være så stort som mulig med stor drektighet for størst mulig last av tømmer i en enkelt overgang.
Det første skipet, «Columbus», ble sjøsatt den 28. juli 1824 fra slippen på Anse-du-Fort, øya Orleans ved byen Quebec, etter å ha blitt bygd av Charles Wood fra Port Glasgow. Wood hadde sørget for at konstruksjonen skulle kunne brytes opp og at skipstømmeret i skroget kunne gjenbrukes. Dermed var det firemastede barkskipet flatbunnet og knapt elegant som seilskute, utover sine dimensjoner, som er oppgitt til 308 fot/93,8 m i kjøllengde, 52 fot/15,8 m i bredde og 30 fot/9,1 m høyde med registertonnasje på 3 700 tonn og lastetonnasje på 7 500 tonn. Med en last på 10 000 tonn i tømmer ble «Columbus» tatt i slep av slepebåten «Hercules» og ført ut på åpent hav hvor det deretter seilte ut den 6. september. Kaptein William Mckellar grunnstøtte på Bersimis i St. Lawrence 9. september, men fortsatt videre og kom fram til reden The Downs ved kysten av Kent. Derfra ble «Columbus» ført inn til Blackwall Reach hvor lasten ble ført på land. Men skipseierne ville sende skipet tilbake til Canada mot skipsbyggerens råd. På utfarten forliset skipet som et totaltap på den engelske kanalen 17. mai 1825. Suksessen med «Columbus» tross forliset som skyldes en feiltagelse, ble etterfulgt av sjøsettingen av «Baron of Renfrew» i juni 1825, men da viste det seg at selv om konstruksjonen forble den samme med rette sider, hadde det nye skipet blitt forstørret, slik at da man prøvde å sjøsette det for første gang, tok det fyr under glidingen på slippen. Dimensjonene har for ettertiden blitt oppgitt til 304 fot/92,65 meter i lengde, 61 fot/18,59 meter i bredde og 10,36 meter i høyde med en registertonnasje på 5 295 tonn og lastetonnasje på 9 000 tonn.
Med kaptein Matthew Walker og en besetning på 25 mann seilte «Baron of Renfrew» ut på Atlanterhavet den 23. august 1825. I likhet med «Columbus» kom skipet fram til den europeiske atlanterhavkysten da det seilte inn i den engelske kanalen 21. oktober. Men det hadde oppstått lekkasje om bord på «Baron of Renbow» som etter hvert tok inn mer og mer vann, og ble vasstrukkent som et resultat.
Det firemastede barkskipet grunnstøtte deretter på Goodwin Sands ved Long Sound Head. Kapteinen valgte da å forlate skipet og overlot bergingen til to slepebåter som kom til assistanse. Under forliset ble skipet brutt inn i tre stykker som etter hvert kom i drift med havstrømmene, og endte på strendene ved Calais den 24. oktober. Man kunne ennå berge tømmeret så overgangen var ikke mislykket. De to skipene som beskrives som «rafts» (flåter) i sin samtid, og vakte oppsikt med sin uvanlige konstruksjon og størrelse, med baugespydet var «Baron of Renfrew» 363 fot/110,8 meter lang. Men de var et engangsforsøk ettersom det ikke lenger var lønnsomt med å frakte tømmer fra Nord-Amerika til Storbritannia.
Etter tapet av de to engangsskipene i året 1825 hadde ikke bare det britiske tømmermarkedet endret seg da man reorienterte seg mot balterkysten på nytt. Det hadde også oppstått interesse blant de britiske myndighetspersonene omkring laissez-faire som alternativ til merkantilisme. Dette sluttet med aksept av frihandelsprinsippet i 1840, som blant annet så opphevelsen av navigasjonsakten i 1849. Da hadde britene for lengst begynte med å søke utenlandsk tømmer så langt vekk som Burma.
Tømmerfrakt som flåte
Tømmerflåter har fra meget gammelt av eksistert som engangsfartøyer ettersom disse oftest er bare stokker festet sammen til en flåte av midlertidig varighet, og det var svært vanlig at tømmerflåtene ved endestasjonen ble brutt opp for salg av tømmerstokkene, som kunne være bearbeidet eller ikke. Men noen ganger ble det konstruert flåtekonstruksjoner som gjorde disse til raffinerte sjøfarkoster. På den norske innsjøen Mjøsa ble vedflak bygd av skoghuggere og bønder ved å skape en slags «binge» med laftede stokkevegger reist over flåten, og sendt ut under seil. På de hule vedflakene ble vedet losset for transport over innsjøen i 1800-tallet. Ved ankomsten ble vedflakene deretter brutt opp.
En andre form for transport var ved å legge tømmerstokkene ovenpå hverandre i flere lag, som på norsk kalles «sopper». Denne metoden var spesielt benyttet på de sentraleuropeiske elvene. Der hadde det voksende behovet for trevirke og tømmer fra det indre av Europa ført til at meget svære flåtekonstruksjoner ble sett på Rhinen og andre elver, og disse var svært raffinert oppbygd. De største kunne være opptil 500 meter lange og 80 meter brede med en høyde eller tykkelse på opptil 3 meter. De ble kalt Kapitalflöße og hadde opptil 51 000 m³ i tømmerkapasitet. En typisk Holländervlot underveis til Nederlandene kunne være 200 meter lang og 40 meter bred.
Ettersom et så svært fartøy måtte kunne navigere seg gjennom trange og svingede elveløp hadde flåten mange småbåter med seg, en stor besetning og mange årer - meget store og lange årer opptil 21 meter i lengde ble benyttet. Flåten var «leddelt», ved at den kunne bøye seg i flere seksjoner, de forreste og aktre ble kalt «knær» (knieën). Løse stokker ble bundet til de opplagte tømmerflåtene som «vinger». På midten var det reist flere bygninger, ettersom besetningen kunne bestå av flere hundre menn, opptil 500 til 800 på de største. For tilskuere kunne den gigantiske flåten minne om en flytende by som vred og buktet på seg nedover elven.
Gradvis ble gigantflåtene brutt opp, men det var først når de nådde Dordrecht eller Rotterdam at de ble brutt opp i mindre stykker og tatt på land eller ført videre. På grunn av størrelsen måtte øvrig skipstrafikk på elva stoppes opp etterhvert som flåtene fløt nedstrøms, fordi den skrøpelige sammensettingen innebar at flåtene måtte ha navigasjonsretten på alle navigerbare elver. De var vanskelige å håndtere, med bremseavstand på opptil 2 km tross mange ankre som var tatt med. Med dampdrevne båter ble tømmertrekking etter hvert vanlig, og fra 1952 var det ikke lenge tillatt å la tømmerflåtene drive nedstrøms uten slepebåter.
Kvinnosaksförbundet Unionen
Kvinnosaksförbundet Unionen (svensk) eller Naisasialiitto Unioni (finsk) er en finsk kvinnesaksorganisasjon som arbeider for likestilling og jenters og kvinners rettigheter. Den ble grunnlagt i 1892 av Lucina Hagman, Maikki Friberg og Venny Soldan-Brofeldt. Organisasjonen har vært medlem i International Alliance of Women siden starten i 1904. Den har arbeidet for kvinners stemmerett og senere for å øke kvinners politiske deltagelse. Den har i overkant av 2 000 medlemmer og består tradisjonelt hovedsakelig av liberale kvinner fra borgerskapet.
Allotopini
Allotopini er en artsfattig gruppe av storvokste biller som hører til familien hjortebiller (Lucanide).
Utseende
Store (40-60 millimeter), avlange, blanke hjortebiller, hannene gjerne med sterkt forstørrede kjever (mandibler). Kroppsformen er noe flattrykt, på farge kan de være gylne, brunlige eller svarte. Hodet er stort og bredt, hos hannene meget stort for å gi feste for de store kjevene, fasettøynene temmelig små og runde. Hannens mandibler (kjever) er kraftige, noe krumme, gjerne med en stor, oppoverrettet tann. Hunnene er en god del mindre enn hannene, uten forstørrede kjever.
Levevis
Hjortebillene er skogsinsekter med larver som utvikler seg i morken, død ved, for eksempel gamle stubber.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia (slekten Allotopus) og i tropisk Afrika (slekten Mesotopus).
Marat Izmajlov
Marat Nailevich Izmajlov (født 21. september 1982) er en russisk tidligere fotballspiller. Han spiller midtbane, og er også en del av. Izmajlov har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Lokomotiv Moskva fra Russland.
Han ble tatt ut til Fotball-EM 2012 i Polen og Ukraina.
Eu Não Quero Voltar Sozinho
Eu Não Quero Voltar Sozinho (engelsk: I Don't Want to Go Back Alone) er en brasiliansk kortfilm fra 2010, regissert av Daniel Ribeiro. Skuespillerne Ghilherme Lobo, Fabio Audi og Tess Amorim medvirker i hovedrollene. Kortfilmen har vunnet priser fra flere filmfestivaler, blant annet Outfest, Iris Prize Festival, Cork Film Festival og Reel Affirmations. Kortfilmen ble vist på skoler i Brasil for å skilte seksuelt mangfold.
I desember 2012 ble det offentliggjort på filmens Twitter-konto at kortfilmen skulle bli en langfilm. Den skulle først hete Todas as Coisas mais Simples, men tittelen ble etter hvert endret til Hoje Eu Quero Voltar Sozinho, som direkte oversatt betyr «i dag vil jeg gå tilbake alene». Den understreker det nye fokuset på Leonardos søken etter selvstendighet. Innspillingen av spillefilmen foregikk i begynnelsen av 2013, og den hadde premiere under filmfestivalen i Berlin i februar 2014.
Handling
Leonardo (Ghilherme Lobo) er en 15 år gammel blind gutt som sitter ved siden av bestevennen Giovana (Tess Amorim) i klasserommet. På pulten bak Leonardo sitter den nye eleven Gabriel (Fabio Audi). Giovana inviterer Gabriel til å gå hjem med dem etter skolen; hver dag pleier hun å følge Leonardo hjem selv om huset hans er lengre unna enn hennes. Hun erter ham for å aldri snakke med henne om kjærlighetslivet sitt. Gabriel forteller dem at han er glad i matte, og da foreslår Giovana at Leonardo kan få mattehjelp av Gabriel siden han gjorde det dårlig på forrige prøve.
Etter hvert blir både Leonardo og Giovana bedre kjent med Gabriel, og de tre vennene går hjem etter skolen og er sammen på fritiden. Leonardo blir mer selvbevisst på utseendet sitt, og spør Giovana om hvordan Gabriel ser ut. Han spør henne også om sitt eget utseende, og om hun synes han er kjekk. En dag tilbyr Gabriel å følge Leonardo hjem så Giovana ikke må gå en omvei, selv om hun sier det ikke er nødvendig. Leonardo slår seg sammen med Gabriel for et skoleprosjekt om Hellas. Gabriel forteller Leonardo at han tror Giovana har følelser for ham, men Leonardo tror ikke på det og sier at han ikke føler noe for henne. Guttene tilbringer mye tid sammen for å arbeide med prosjektet, og én dag glemmer Gabriel igjen jakken sin hos Leonardo.
Etter en skoletime forteller Leonardo Giovana at han er forelsket i Gabriel. Giovana vet ikke hvordan hun skal reagere, og må plutselig dra til bestemorens bursdag når telefonen ringer. Leonardo må da gå hjem alene. Når han plutselig får besøk antar han at det er Giovana og begynner å konfrontere henne for å etterlate han alene. Han sier at han i utgangspunktet var usikker på å fortelle henne om følelsene hans for Gabriel. Det Leonardo imidlertid ikke vet er at det er Gabriel som er på besøk. Han tar med seg jakken sin og kysser Leonardo før han går. Plutselig kommer Giovana tilbake og unnskylder seg for at det tok så lang tid. Når Leonardo finner ut at Gabriels jakke er borte innser han at det var Gabriel som kysset ham. Han smiler før filmen fader ut i sort.
Francesco Vincenzo Pesci
Francesco Vincenzo Pesci (født 25. august 1833 i Firenze i Storhertugdømmet Toscana, død 8. juli 1896) var en italiensk katolsk misjonær tilhørende kapusinerordenen som var biskop i Britisk India, først i Patna og deretter i Allahabad.
Han ble presteviet som kapusiner den 11. april 1857. Han ble utnevnt av pave Leo XIII til apostolisk vikar av Patna og til titularbiskop av Marciana den 8. mai 1881, og ble bispeviet i Allahabad den 14. august samme år av titularbiskop Michael Angelus Jacobi, apostolisk vikar av Agra, og medkonsekratoren titularbiskop Johann Gabriel Léon Louis Meurin, apostolisk vikar i Bombay.
Den 25. november ble han utnevnt til biskop av Allahabad.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ørjan Jensen
Ørjan Jensen er navnet til flere personer:
Stian Opsahl
Stian Opsahl (født 4. mai 1988) er en norsk sandvolleyballspiller. Opsahl er mest kjent for å ha vunnet bronse i NM i 2018, sammen med Jonas Tomter. I NM i 2019 endte Opsahl på fjerdeplass, da sammen med Christian Jørgensen Ruud.
Cand.pharm.
Cand.pharm., forkortelse for latinsk candidatus/candidata pharmaciae, er en tittel på en universitetsgrad, ofte tilsvarende embetseksamen i farmasi. I Norge har den vært gitt etter et integrert 5-årig studium, og blei fram til 2007 gitt ved Universitetet i Tromsø og Universitetet i Oslo. Etter dette blir den ikke lenger delt ut i Norge, da de siste kullene som var tatt inn på farmasistudiet på studieordninga som gjaldt før Kvalitetsreformen blei uteksaminert. Den tilsvarende graden er i dag mastergrad i farmasi.
Mjellby konstmuseum
Mjellby Konstmuseum - Halmstadgruppens museum er et kunstnermuseum og en kunsthall utenfor Halmstad.
Mjellby Konstmuseum ble grunnlagt i 1980 av Erik Olsons datter Viveca Bosson, som da arbeidet som kunstjournalist i Paris. Museet har en stor samling med Halmstadgruppens verk. Mjellby konstmuseum viser foruten Halmstadgruppen også ulike utstillinger av kunst som spenner fra store modernister fra 1900-tallet til aktuell samtidskunst.
Museumssjef på Mjellby Konstmuseum er Karolina Peterson.
Ørjan Jensen (politiker)
Ørjan Ingebrigt Jensen (født 1967) er en norsk politiker og ordfører i Vardø kommune.
Han er oppvokst i Vardø, og er siviløkonom og statsautorisert revisor. Siden 2004 har han drevet eget firma «Bedriftspartner Vardø AS».
Jeremain Lens
Jeremain Marciano Lens (født 24. november 1987) er en nederlandsk-surinamsk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Beşiktaş JK. Han spiller også for det nederlandske landslaget.
Han har tidligere spilt for de nederlandske klubbene AZ Alkmaar, NEC Nijmegen og PSV Eindhoven, samt den ukrainske klubben Dynamo Kyiv. Lens kom med i bruttotroppen til VM 2010, men han kom ikke videre til 23-manns troppen. Han debuterte for det nederlandske landslaget den 11. august 2010 i en treningskamp mot Ukraina, kampen endte 1-1 og han debuterte med å score. Han ble tatt ut i VM-troppen til fotball-VM 2014 i Brasil.
Meritter
AZ:
PSV:
Dynamo Kyiv
Diane Madl
Diane Madl (født 31. august 1967) er en amerikansk landhockeyspiller.
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Andreas Nielsen
Andreas Nielsen er navnet til flere personer:
Cindy Werley
Cindy Werley (født 26. februar 1975) er en amerikansk landhockeyspiller.
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Eurokasse
En eurokasse er et system av bokser som kan brukes til gjenbrukbar emballasje for transport og oppbevaring. De er definerte i VDA 4500-standarden, og de to vanligste størrelsene er 600 × 400 mm (mest populær ) og 400 × 300 mm. De er som regel gripevennlige, stabelbare og laget av slagfast polypropen. Noen er godkjente for bruk med matvarer, for eksempel brødkasser. Størrelsene passer utmerket for å stables for å fylle en europall som måler 1200 × 800 mm, eksempelvis vil grunnflaten til fire kasser på 600 × 400 mm fylle grunnflaten til én europall.
Historie
Standarden ble opprinnelig utformet av den tyske bilindustriforeningen (Verband der Automobilindustrie e. V., VDA) for bruk i bilindustrien, men har senere blitt tatt i bruk innen et bredt spekter av områder innen industri og skipsfart.
Etter inspirasjon fra eurokassen ble størrelsen 400 × 300 mm tidlig i 1990-årene tatt i bruk for verktøykasser i Systainer-systemet for verktøykasser. I Østerrike har eurokasser montert bakpå motorsykler blitt tatt i bruk av mange avisleverandører i byer. En eurokasse passer også mellom rammerørene på den danske lastesykkelen Bullitt.
Utforming og størrelser
Eurokassene er rettveggede, har ofte forsterkning i form av plastdetaljer på utisiden, og kjent for å tåle mye. De rette veggene gir effektiv utnyttelse av volum for lagring og transport når kassene er fylt opp. Dette står i motsetning til en del oppbevaringsbokser til hjemmebruk som har skrånende vegger (og dermed kan stables mer plasseffektivt når de er tomme).
Høyder
Eurokasser basert på KLT-normen fås i to standardhøyder:
VDA-standarden spesifiserer egentlig bare de tre høydene 147 mm, 213 mm og 280 mm.
Kassene finnes også i en rekke andre høyder, fra 70 mm høye brett og opp til 420 mm høye kasser, men av og til så mye som 520 mm. Noen eksempler på typiske høyder kan være 75 mm, 120 mm, 170 mm, 220 mm, 270 mm, 320 mm og 420 mm.
I tillegg er kassene er designet slik at når de stables (uten lokk) vil bunnen på en kasse stikke 15 mm ned i toppen av kassen under. Man kan dermed trekke 15 mm fra totalhøyden med to kasser som er stablet, 30 mm med tre kasser som er stablet, osv. Siden innstikket på kassen er standardisert er det mulig å montere ulike typer lokk på kassene. Lokk finnes i mange design.
Areal
Eurokasser fås i flere standard bredde- og lengdemål:
Ut av disse er egentlig bare 600 × 400 mm, 400 × 300 mm og 300 × 200 mm en del av VDA-standarden, men 800 × 600 mm er også nevnt i VDA-standarden.
Materiale
Beholderne produseres vanligvis i grå polypropylen eller en annen termoplast ved sprøytestøping. De kan også fås i transparent (gjennomsiktig) plast. Eurokasser laget i henhold til VDA-standarden er imidlertid utelukkende laget av polypropylenplast i faste farger, hvilket gjør at esker fra ulike produsenter og kunder resirkuleres sammen på slutten av deres levetid til nye eurokasser.
Håndtak
De fleste design har minst to håndtak på kortsiden, men ofte er det også to håndtak på langsiden. Håndtakene er ofte i form av åpninger på cirka 12 x 4 cm med avrundede hjørner.
Vegger og bunn
Beholdere med fulle gulv og vegger er vanntette. Noen bokser har små hull i de laveste delene av minst to vegger for å la væske renne ut hvis de lagres utendørs i regn eller etter vask. Noen bokser har vegger utformet som en rist slik at man kan se innholdet i boksen. Dersom bunnen også er utformet som en rist kan luft lett strømme selv stablede bokser, hvilket for eksempel kan sørge for at bakevarer holder seg tørre og kan avkjøles raskt. Det er også mulig å få avskillere som passer på innsiden av boksene, for eksempel for å stable flasker i et rutenett.
Traller
Det finnes også traller som er spesialtilpassede for å frakte eurokasser.
Elektrostatisk utlading
VDA 4504-standarden definerer elektrostatisk dissipative bokser (ESD) som er egnet til sensitiv elektronikk.
VDA-varianter
VDA 4500 definerer tre typer små lastbærere og tilhørende lokk:
De ovennevnte kassene er spesifisert for en fyllingsmasse på 20 kg. Ofte kan flere kasser stables over, og det kan oppgis en samlet maksvekt på kasser som er stablet over.
De nominelle dimensjonene (lengde × bredde × høyde i millimeter) for typene R-KLT og RL-KLT er: 6410-varianten er en sammenleggbar kasse, og har nominelle dimensjoner på 600 × 400 × 280 mm utslått, mens høyden går fra 280 mm til 94.5 mm når den foldes sammen. De innvendige dimensjonene når den er utslått er 535 × 357 × 257 mm.
Fargene på VDA-kassene er også faste.
Merkingen av kassene kan gjøres med standard strekkoder av varianten "Code 39", og formen og innholdet til disse strekkodene er dokumentert i standarden VDA 4902. Avhengig av størrelsen på KLT brukes enten DIN A5 strekkoder eller halvstørrelses DIN A5 strekkoder.
Plukkbakker
Noen eurokasser har åpen front slik at de kan brukes som plukkbakker.
Kjøtt- og brødindustrien
For kjøttindustrien er røde og gule kasser med tallene E1 til E6 definert i henhold til DIN 55423 for å tilfredsstille de strenge kravene til det europeiske handelsinstituttet (Europäischen Handelsinstitut, EHI, også kalt European Trade Institute). De rødfargede E1- og E2-kassene er spesielt vanlige, som begge har et fotavtrykk på 600 × 400 mm og en nyttig høyde på 110 mm eller 185 mm. Kassene brukes i det såkalte (open pool-systemet), og kan egne seg for prosessindustri, handel, detaljhandel, kommersielle sektorer og catering. Disse har som regel gjennomgående håndtak på alle fire sider. I tillegg til disse brukes også andre lignende kasser med små variasjoner som med og uten perforerte sidevegger, eksempelvis til pølser. Eksempler på andre lignende standardiserte bokser som også er i bruk (hovedsakelig med andre høyder) er DS-6414, DS-6414P, DS-6419, DS-6419P, DS-6420, DS-6420P, DS-6424, DS-6424P, DS-6432 og DS-6432P.
Fabian Benko
Fabian Benko (født 5. juni 1998) er en tysk-kroatisk fotballspiller som spiller for den østerrikske klubben FC Juniors OÖ.
Foreldrene hans er fra Kroatia.
Strzeleckiørkenen
Strzeleckiørkenen er en ørken i Australia. Den ligger i grenseområdet mellom den nordøstlige delen av Sør-Australia, den sørvestlige delen av Queensland og den nordvestlige delen av New South Wales. I vest ligger Tirariørkenen, og i nord Sturt steinørken. Nordvest for alle disse tre ørkenene ligger den langt større Simpsonørkenen. Ørkenen ble av Charles Sturt oppkalt etter den polske utforskeren Paweł Edmund Strzelecki. Han var den første utforskeren i området, og ble like etterpå fulgt av den skjebnesvangre Burke- og Wills-ekspedisjonen.
Ørkenen består av omfattende områder med sanddyner som strekker seg fra like innenfor grensa til New South Wales i sørøst til elva Cooper Creek i nord. Mellom sanddynene ligger tallrike tørre leiresjøer. Ørkenens sørgrense markeres av en kjede av sammenhengende saltsjøer som ender opp i Lake Frome. Gjennom ørkenen, i en stort sett nord-sør-retning, går elva Strzelecki Creek og parallelt med denne går veien Strzelecki Track. Det over 5 000 kilometer lange Dingogjerdet passerer også gjennom Strzeleckiørkenen.
Tre vernede villmarksområder, sentrert rundt saltsjøene Lake Hope, Lake Callabonna og Lake Frome ligger helt eller delvis i Strzeleckiørkenen. En stor del av ørkenen er bevart innenfor Strzelecki Regional Reserve i Sør-Australia. I øst ligger deler av ørkenen innenfor Sturt nasjonalpark. En bestand av den truede hoppemusarten Notomys fuscus (engelsk: Dusky Hopping Mouse) har tilhold i ørkenen.
I Cobbler Sandhills ved Lake Blanche er sanddynene erstattet av små, forvitrede koller, de fleste med vegetasjon på toppen. Dette området forårsaket store vansker for de første forsøkene på å krysse ørkenen med bil. Navnet relaterer seg til de sauene som var vanskeligst å klippe, som ble kalt «cobblers».
Place du Louvre
Place du Louvre ligger umiddelbart øst for Palais du Louvre i Paris. Mot sør er Quai du Louvre og rett deretter elven Seinen. Hôtel du Louvre ligger også her, mellom Louvre og Palais Royal.
Ryddingen av området for de bygninger som stod der, og dermed tilblivelsen av plassen, ble foretatt etter Baron Haussmanns plan i 1850-årene.
Museum Witt
Museum Witt München (MWM) er en samling av nattsommerfugler i München, Tyskland. Museet ble grunnlagt i 1980 av Thomas Witt.
Kris Fillat
Kris Fillat (født 7. november 1970) er en amerikansk landhockeyspiller.
Jenters og kvinners utdanning
Jenters og kvinners utdanning er et samlebegrep for saker og debatter som gjelder utdanning på alle nivåer for jenter og kvinner. Jenters og kvinners tilgang til de høyere skolene og universitetene var den første store saken kvinnesaksbevegelsen i vestlige land arbeidet for på 1800-tallet, og gikk også forut for den organiserte kvinnesaksbevegelsen og bidro vesentlig til etableringen av den. Jenters og kvinners utdanning er idag blant annet et sentralt tema i utviklingspolitikk. Jenters tilgang til utdanning har blitt påvist å ha klare positive effekter for samfunnet som helhet.
Kris Fillat
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Jens Kirkegaard
Jens Kirkgaard (født 1. juni 1889, død 20. april 1966) var en dansk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Kirkegaard vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp svensk system bak Sverige. Det var tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion.
Olaf Kjems
Olaf Nielsen Kjems (født 31. mai 1880, død 11. april 1952) var en dansk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Kjems vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i mangekamp svensk system bak Sverige. Det var tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion.
Harry Styles (album)
Harry Styles er debut-studioalbumet til den engelske artisten og låtskriveren Harry Styles. Albumet ble utgitt 12. mai 2017, gjennom Columbia Records og Styles' eget plateselskap Erskine Records. Styles skrev albumet med Jeff Bhasker, Alex Salibian, Tyler Johnson og Kid Harpoon.
Albumet inneholder sangene «Meet Me in the Hallway», «Sign of the Times», «Carolina», «Two Ghosts», «Sweet Creature», «Kiwi», «Only Angel», «Ever Since New York», «Woman» og «From the Dining Table».
Idrettsklubben Start i 2006
Det ble en dårlig start på sesongen der Start skulle forsvare eller helst forbedre fjorårets sølvmedaljer, gjennom første halvdel av sesongen lå laget stort sett på nedrykksplass. Etter kampen mot Tromsø i juli var Nordli ferdig, til tross for fire strake kamper uten tap. Stig Inge Bjørnebye overtok, og åpnet med seier mot Lyn og vant fem av sine første seks seriekamper. Dette førte til at Start gikk fra bunnstrid til i en periode å nærme seg medaljekamp, selv om det buttet litt imot på slutten.
Sesongen startet rekordtidlig med Royal League allerede i november, under en måned etter at 2005-sesongen var avsluttet. Da Kristiansand Stadion ikke ble godkjent måtte lagets hjemmekamper spilles på s daværende hjemmebane Odd stadion i Skien. Interessen for turneringen var lav i Skien, og heller ikke mange valgte å ta turen fra Kristiansand. Dette ga seg utslag i et tilskuerantall på totalt 1.131 for de tre "hjemmekampene", med et rekordlavt oppmøte på 63 mot Midtjylland 8. desember. Sportslig gikk det heller ikke så bra, med tre uavgjorte, tre tap og sisteplass i gruppe 1.
I junior-NM vant Start sitt tredje mesterskap ved å slå Rosenborg 4-2 i finalen. Christer Kleiven, Rolf Daniel Vikstøl og Espen Børufsen var blant spillerne på vinnerlaget, mens målene kom fra Magnus Ask Mikkelsen (2), Morten Benestad og Aram Khalili.
Det ble også avansement i UEFA-cupen. I andre runde var Start involvert i straffesparkkonkurranse mot Drogheda etter at begge kampene endte 1-0. Samtlige 22 spillere satte sine straffer, og lagene begynte på ny runde før før Rune Nilssen reddet og Stefan Bärlin satte inn avgjørelsen. I neste runde var det gamle storlaget Ajax motstander, et oppgjør som endte med 2-9 sammenlagt. Heller ikke nå ble Kristiansand stadion godkjent, og hjemmekampen mot Ajax ble spilt på Åråsen.
Start avsluttet sesongen med 2-1 mot 5. november, den siste hjemmekampen på Kristiansand stadion før åpningen av Sør Arena.
Cupkamper
Utdypende artikkel: Norgesmesterskapet 2006
Royal League
''Utdypende artikler: Royal League, Royal League 2005/2006
UEFA-cupen
''Utdypende artikler: UEFA-cupen, UEFA-cupen 2006/07
Start 2
Start 2 spilte i 2006 i 2. divisjon (nivå 3). Laget endte på 5.-plass i avdeling 3 og spiller i 2. divisjon også i 2007.
Kelli James
Kelli James (født 16. mars 1970) er en amerikansk landhockeyspiller.
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
Amerikansk Samoas herrelandslag i fotball
Amerikansk Samoas herrelandslag i fotball representerer Amerikansk Samoa i fotball på herresiden. Laget er underlagt landets fotballorganisasjon, Football Federation American Samoa.
På grunn av landets lave befolkningstall, samt at amerikansk fotball, basketball og baseball er populære sporter her, regnes dette laget som et av de svakeste i verden. De ligger på delt sisteplass på FIFAs ranking, med 0 poeng, og har også det største tapet i internasjonal fotball som er registrert, da de tapte 31-0 for i 2001. De har vunnet vunnet en FIFA-godkjent kamp det var i 2011 da de slo 2-1, de har i tillegg en seier mot  i gruppespillet i South Pacific Games 1983. De vant denne kampen 3-0, men endte sist i sin gruppe i dette mesterskapet.
VM-kvalifiseringskamper
1) H=Hjemmebane, B=Bortebane, N=Nøytral bane
Oscar Hiljemark
Oscar Karl Niclas Hiljemark (født 28. juni 1992) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er midlertidig hovedtrener for den danske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Lushnjë
Lushnjë (eller Lushnje) er en by i prefekturet Fier i Albania. Lushnjë ligger cirka 80 km sør for hovedstaden Tirana.
Lushnjë er en havneby, og har også betydelig turisme. Blant turistattraksjonene er kirken i Ardenica, samt den tolv kilometer lange stranden Divjaka. Per 2001 hadde Lushnjë 54813 innbyggere.
Fontini Forlag
Fontini Forlag er et norsk forlag som spesialiserer seg på barne- og ungdomslitteratur.
Fontini Forlag har utgitt noen av de mest populære barnebøkene i Norge de siste årene, som bestselgerne Amuletten og Gutta i trehuset. Forlaget utgir også prisvinnende og illustrerte faktabøker, i tillegg til klassiske gavebøker til de store anledningene som dåp, navnedag, konfirmasjon, bursdag og jul. Av ungdomsbøker har de blant annet utgitt den populære boken Vi var løgnere, av den kritikerroste forfatteren E. Lockhart.
Forlaget ble etablert i 2013 av Lindy Andersen og Font Forlag. Fontini og Font ble kjøpt av Cappelen Damm i 2017. Nå drives begge forlag som selvstendige imprints.
Fontini jobber bevisst og systematisk med å skape humor, spenning og høy visuell kvalitet i bøkene sine. Forlagets ambisjon er å utgi de beste barnebøkene fra hele verden og skape leselyst og leseglede hos barn.
Centrum Sportsklubb
Centrum Sportsklubb (stiftet 8. juli 1925) var et idrettslag fra Oslo. Opprinnelig het klubben Borgen Sportsklubb og ble grunnlagt av en gruppe ungdommer på Hammersborg i Oslo. Første formann var Petter Olsen. 1. august 1925 ble Borgen tatt opp i Arbeidernes Idrettsforbund. Fra begynnelsen hadde klubben fotball på programmet og kort tid etter også ski. Våren 1926 ble friidrett tatt opp som gren, og i 1929 ble det opprettet damegruppe.
Idun Ski- og Ballklubb ble stiftet 27. mai 1927 av Georg Tangen, Erik Berg og Hans Sutterud og med Erling Kristoffersen som første formann. Klubbens nedslagsfelt var rundt Iduns gate, like nord for Hammersborg. I mai 1932 søkte Idun om opptak i AIF. Klubben ble tatt opp, men samtidig oppfordret til å samarbeide med Borgen SK. Samme høst sendte Borgen en henvendelse om sammenslutning mellom de to klubbene, og det ble nedsatt en samarbeidskomité med representanter fra hver klubb, samt Rolf Hofmo fra Oslo arbeideridrettskrets. 1. januar 1933 slo Borgen og Idun seg sammen og tok navnet Centrum Sportsklubb.
I 1947 slo Centrum seg sammen med Sportsklubben Hugin, under sistnevntes navn. Hugin slo seg i 1969 sammen med Grüner Idrettslag.
Zhang Zhenzhou
Zhang Zhenzhou (, levde på 600-tallet) var en kinesisk politiker under Tangdynastiet. Han var guvernør for Shuzhou (舒州) i Anhui.
Da han ble utnevnt til guvernør i Shuzhou, hans hjemsted, dro han til sitt gamle hjem og festet i ti dager med sine slektninger og venner. Til slutt samlet han dem foran seg, gav hver og en en pengegave med penger og silke, og sa:
Hans administrasjon skal ha vært upartisk og vellykket.
Aleksej Berezutskij
Aleksej Vladimirovitsj Berezutskij (russisk: Алексей Владимирович Березуцкий; født 20. juni 1982) er en russisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for PFK CSKA Moskva.
Berezutskij har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Chernomorets og Torpedo-ZIL fra Russland.
Landslaget
12. februar 2003 fikk han sin første landskamp for.
Han ble tatt ut til Fotball-EM 2012 i Polen og Ukraina.
Tracey Fuchs
Hun representerte USA under Sommer-OL 1996 i Atlanta, hvor laget hennes ble utslått i gruppespillet.
NM i friidrett 2013
NM i friidrett 2013 besto av en rekke arrangementer. Kongepokalene ble tildelt Ezinne Okparaebo og Øyvind Strømmen Kjerpeset for beste prestasjon under hovedmesterskapet i friidrett for seniorer som ble arrangert på Greveskogen Idrettspark i Tønsberg 23.–25. august. Det var tredje gang Tønsberg var arrangørby, etter NM i 1900 og 1993.
NM i friidrett innendørs 2013 – Haugesund 2.-3. februar
NM i terrengløp 2013, Hønefoss 13.-14. april
NM i stafetter 2013 - Sandnes 25.-25. mai
NM i kappgang 2013, landevei
NM i motbakkeløp 2013 - Gaular 29. juni
NM i ultraløp 2013 100 km - Bergen 16. mars
NM i ultraløp 2013 24 timers - Oslo 30. november - 1. desember
NM i halvmaraton 2013 - Knarvik 31. august