cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Øivind Johannessen (fotballspiller)
Øivind Kjell Johannessen (født 21. september 1924, død 11. mai 1996) var en norsk fotballspiller (keeper) og trener, blant annet en kort periode hovedtrener for herrelandslaget i fotball (1970–71, 17 kamper) som blant annet slo Englands herrelandslag i fotball (1971). Han spilte selv for (1949–52, fire kamper).
Gunnar Sem
Sem var opprinnelig bankansatt, og debuterte i 1968 med den historiske ungdomsromanen Veien til Vestmar, som han fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for. Debutboken handlet om begivenheter på 1000-tallet, da Dag Eilivsson og Gregorius Dagson var kongens lendmenn på Bratsberg gård. Året etter kom oppfølgeren Venner i vesterveg, som handler om et baskisk søskenpar som ble ført som trell er til Norge, rett etter at Olav Haraldsson var blitt konge. Også Brente bygder fra 1973 handler om mennesker som levde mens Gregorius Dagson var herre på Bratsberg, men i mellomtiden (1971) hadde Sem utgitt romanen Grottenes gåte om den 25 år gamle paleontolog en Jan Ullvang som blir valgt ut til å delta i en ekspedisjon i Pyreneene som skal kartlegge kulturer fra siste mellomistid.
Øivind Johannessen (fotballspiller)
Han hadde 260 A-lagskamper i sin karriere, først for Sandefjord Ballklubb (26 kamper), men fikk sin storhetstid med Skeid Fotball (1950–60, 121 kamper i hovedserien) i en periode da laget vant det meste. Han vant da blant annet Norgesmesterskapet i 1954, 1955, 1956 og 1958. Laget fikk annenplass i Hovedserien 1957–58.
Senere trente han Skeid (1965), da laget vant Norgesmesterskapet i 1965. Han var trener for juniorlandslaget (1967–70) før de to sesonger med herrelandslaget (1970–71). Deretter var han i diverse trener-roller for blant annet Drafn (1973), Vålerenga Fotball (1974) og Skeid (1981). Han var av yrke lærer ved Ruseløkka skole, den senere tid materialforvalter i Norges Fotballforbund (1991–94).
Gunnar Sem
Sem skrev en rekke ungdomsbøker – alle med historisk innhold. Dessuten skrev han lokalhistorie og en biografi om Gustav Adolph Lammers.
Hayao Miyazaki
Hayao Miyazaki (宮崎駿, Miyazaki Hayao, født 5. januar 1941 i Tokyo) er en japansk filmregissør, animatør og tegneserieskaper.
Miyazaki begynte å arbeide med animasjonsfilm allerede i 1963 og har siden vært med på et stort antall filmer. Han er i dag leder av animasjonsfilmstudioet Studio Ghibli og en av de aller fremste innen animasjonsfilm med ansvar for flere svært populære filmer i anime-sjangeren. Han har også lagd en lengre tegneserie i manga-stil, Nausicaä – prinsessen fra vindens dal, som har blitt hyllet av både kritikere og publikum.
I 2002 vant Miyazaki en Oscar-pris for beste animasjonsfilm med sin kjempesuksess Chihiro og heksene. Ellers har han blant annet regissert Min nabo Totoro (1988), Prinsesse Mononoke (1997) og Det levende slottet (norsk premiere 5. oktober 2005).
Steuben County (New York)
Steuben fylke er et fylke i den amerikanske delstaten New York.
Hayao Miyazaki
Biografi
Omkring 1956 startet Miyazaki på Toyotama gymnas. I hans tredje år der så han den første fargeanime i spillefilmslengde Hakuja Den og begynte deretter å interessere seg for animasjon, hvor han etterhvert begynte å lære å tegne mennesker. Inntil da hadde han kun tegnet flymaskiner og krigsskip. Etter å ha avsluttet videregående, begynte Miyazaki på Gakushûin universitet, hvor han studerte statsvitenskap og økonomi. Han avsluttet sin utdannelse der i 1963.
I april samme år fikk Miyazaki arbeid hos Toei Animation som in-betweener på animefilmen Wanwan Chûshingura. Like etter hans ankomst tok han føringen i en arbeidskonflikt og i 1964 ble han tillitsmann på studioet. I oktober 1965 giftet han seg med sin kollega Akemi Ota. De har to sønner. Den eldste, Gorō lager nå selv film hos Studio Ghibli, og hans første film Jordsjø-krønikene utkom i 2006. Den yngste sønnen Keisuke arbeider med treskjæring og har også arbeidet for Studio Ghibli.
Film
Mens han arbeidet om in-betweener med Gulliver's Travels Beyond the Moon, i 1965 mente han at den originale avslutningen ikke var god nok og foreslo en annen slutt som endte med å bli brukt.
Miyazaki regisserte sin neste film i 1984, det episke eventyr Nausicaä – Prinsessen fra Vindens Dal, som la fundamentet til hans senere filmer med temaer som miljø, mangel på skurker i tradisjonell forstand, og hans fascinasjon for luftfart. Dette var den første film han både regisserte og skrev selv. Filmen er basert på en manga, skrevet av ham selv to år tidligere. Etter at filmen ble en stor suksess stiftet han sammen med Isao Takahata selskapet Studio Ghibli.
Miyazaki fikk mer anerkjennelse etter de tre første filmene hos Studio Ghibli:
I 1992 gikk Miyazaki i en annen retning med hovedpersonen i filmen Porco Rosso, som i denne filmen er en voksen mann, en antifascistisk pilot transformert til en antropomorfisk gris. Også denne filmen er en eventyrfilm, som foregår i Italia i 1920 i et parallell-univers i et område med dusørjegere, piloter og luftpirater i luftdueller. Noen ser på denne filmen som et selvportrett av Miyazaki.
Miyazakis neste film Prinsesse Mononoke kom fem år senere i 1997. Denne filmen handler om kampen mellom naturens ånder og det tidlige industrisamfunnet. I Japan ble filmen den mestselgende filmen gjennom tidene inntil Titanic slo rekorden. Etter filmen bestemte Miyazaki seg for å gå av med pensjon som regissør.
Ved filmfestivalen i Venezia i 2004 fikk Det levende slottet premiere, en film basert på en bok av Diana Wynne Jones. Filmen skulle regisseres av Mamoru Hosoda, men da han forlot prosjektet stod Miyazaki igjen bak roret. I Japan ble den i likhet med de foregående, en stor økonomisk suksess. I 2005 hadde filmen generell premiere i den vestlige verden.
Trelegemeproblemet
Trelegemeproblemet går ut på å bestemme bevegelsen til tre legemer (eller flere) med nesten samme masse, som gjensidig påvirker hverandre med en kraft. I de fleste tilfeller tenker man på tyngdekraften mellom legemene. Bortsett fra i visse spesialtilfeller er problemet uløselig.
I de fleste tilfeller skal man over i kaosteoriens verden for å finne en «løsning». Her kan man ikke regne med eksakte verdier. En metode bruker interaksjoner, eller numerisk integrasjon. Man skriver opp differensialligninger for legemene og angir deres starttilstand samt en verdi, Δt (skrittstørrelsen). Man beregner legemenes tilstand (posisjon, hastighet og akselerasjon) etter Δt t. Dette gjentas inntil man tilfredsstillende har beskrevet den bevegelsen man ønsket. Δt angir på sitt vis presisjonen av resultatet. Jo mindre verdi Δt-en har, jo mer nøyaktig blir resultatet. Sagt på en annen måte kan man selv bestemme hvor nøyaktig man ønsker resultatet, men man kan aldri regne eksakt.
På grunn av stor følsomhet i de tre legemenes starttidspunkt i utregningene (kaos) vil presisjonen automatisk bli lavere og lavere alt etter hvor langt frem i tid man regner. Det er et tilsvarende problem om legemene har en høy hastighet. Dette kan løses ved å bruke en variabel Δt, som avhenger omvendt proporsjonalt av legemenes hastighet.
Sure (Cable & Wireless)
Sure, et datterselskap av Batelco, er telekommunikasjonsselskap på Man, Jersey og Guernsey.
Den internasjonale divisjonen av Cable & Wireless PLC kjøpte Guernsey Telecoms fra myndighetene på Guernsey i 2002, døpte selskapet om til Sure i juli 2007. Selskapet har den største markedsandelen på mobiltelefoni, landlinje- og bredbåndskommunikasjon på Guernsey som totalt omfatter Kanaløyene Guernsey, Herm, Alderney og Sark.
Cable & Wireless åpnet kontor på Jersey i 2004 for å tilby telekommunikasjonstjenester der. Det lanserte merkevaren Sure sammen med mobiltelefonitjenester i september 2006. Det samme året lansert selskapet fastlinjeprodukter. I juli 2007 lanserte Sure mobiltjenester på Man i Irskesjøen. I 2008 fikk selskapet linsens for fastlinjeprodukter.
Sure er den største mobiloperatøren når Kanaløyene og Man ses under ett.
Historie
Cable & Wireless var allerede et globalt telekommunikasjonsselskap da de gikk inn i markedet på Kanaløyene ved å kjøpe opp Guernsey Telecoms (tidligere States Telecommunications Board). Dette selskapet ble opprinnelig dannet den 17. juni 1896 som States Telephone Department for å etablere en uavhengig telefonsystem for øya. Guernsey, sammen med Kingston-upon-Hull, sto utenfor det telekommunikasjonsmonopolet som ble etablert på De britiske øyer i 1912 av General Post Office.
Etter en beslutning av myndighetene på Guernsey på å privatisere telekommunikasjonsindustrien ble alle operasjoner overført den 1. oktober 2001 fra Guernsey Telecommunications Board til et nytt selskap kalt Guernsey Telecoms Ltd som forberedelse til privatiseringen. Den 30. mai 2002 ble selskapet solgt til Cable & Wireless. For innbyggerne var de første endringer de merket var at telefonboksene som tidligere var gule ble malt blå. Fire måneder senere den 30. september 2002 ble selskapet omdøpt til Cable and Wireless Guernsey, og etter at det utvidet markedet til å omfatte Jersey og Man fikk det nytt navn som Sure.
Nord-Vågsøy
Nord-Vågsøy var en selvstendig kommune i Sogn og Fjordane fylke, fra 1837 del av Selje formannskapsdistrikt.
1. januar 1910 ble Nord- og Sør-Vågsøy skilt ut som egne kommuner fra Selje. Nord-Vågsøy hadde ved delingen 1 111 innbyggere.
1. juli 1921 ble gården Blesrød i Nord-Vågsøy overført til Sør-Vågsøy kommune.
1. januar 1964 ble Nord-Vågsøy, Sør-Vågsøy samt deler av Davik og Selje kommuner slått sammen til den nye Vågsøy kommune. Nord-Vågsøy hadde ved sammenslåingen 1476 innbyggere.
I Nord-Vågsøy finner man bygdene Raudeberg, Halsøyra, Vedvika, Refvik, Kvalheim og Kråkenes. Raudeberg er det største tettstedet og her finnes Raudeberg skole og Nord Vågsøy kirke. På Kapellneset finner vi restene (tårnet) av den eldste kirken i kommunen. Flere gravhauger vitner om at høvdinger eller stormenn har hatt sete her. Raudeberg skole er felles skole for elevene i desse bygdene. Halsøyra ligger på innsida av Vågsøy. Herifra kan man se utover Sildagapet, mot Stad og over til den lille øya Silda. Mellom Halsøyra og Vedvika ligger et langt nes som heter Kongsnes. Ytters på neset ligg Skongenes fyr som skal lede båttrafikken sørover det stormfulle Stadhavet. Mot øst ser vi Seljeklosteret på øya Selja. Mot nordvest på Vågsøy ligger Refvik med den kjente Refviksanden. Her ligger også fotballbana til det lokale fotballklubben Tornado-Måløy Fotball Klubb.
På vestsida av Vågsøy ligger Kvalheim. Her finner man fuglefjellet Einevarden. Går man over fjellet tilbake til Raudeberg kan man se ned i Oppedalen med den kjente Kannesteinen. Senere passerer vi Rystestølen, en gamal støl som har blitt restaurert.
Kobberfly
Kobberfly (Chersotis cuprea) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig nord til det sørlige Nordland i Norge.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 34 – 38 mm), kraftig, kobberaktig brunt nattfly. Forvingen er brun, midtfeltet mørkere. Nyre- og ringmerkene har samme farge som resten av vingen, men er markert ved tynne, lyse kanter. Den ytterste delen av vingen er noe lysere enn resten. Bakvingen er brungrå.
Levevis
Larven lever på ulike urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juli – august.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, unntatt lengst i vest, og østover til Stillehavet i Øst-Sibir. Mot sør finnes den til Tibet. I Norge er den vanlig i indre og høyereliggende strøk nord til den sørlige delen av Nordland, mindre vanlig ved kysten.
Rosenborg Ballklub i 2010
Rosenborg Ballklubb spilte i 2010 i den øverste norske divisjonen for 32. år på rad. Rosenborg vant serien og sikret dermed klubbens 22. seriegull. I cupen spilte laget seg fram til semifinalen hvor de ble slått ut av Follo på Ski stadion.
Serien
Rosenborg startet sesongen på Aker Stadion den 14. mars i en kamp som endte med 1-2 seier for laget. Rade Prica skåret et av målene, og det var det første av i alt 13 denne sesongen. Han ble likevel ikke Rosenborgs mestskårende dette året, Steffen Iversen traff nettmaskene med 14 baller i serien dette året. Til sammen ble det 58 mål i Rosenborgs favør og 24 baklengsmål.
Midt på sommeren var det klart for trenerskifte for RBK. Det hadde siden den 4. november 2009 vært klart at Erik Hamrén skulle hjem til Sverige for å lede det svenske landslaget, og det ble samtidig kunngjort at Nils Arne Eggen hadde sagt ja til å lede Rosenborg resten av 2010-sesongen. Hans første kamp som trener på Lerkendal var mot Kongsvinger 6. juni, denne endte med firemålsseier.
386,829 betalende tilskuere så Rosenborg spille seriekamper i 2010. Dette gir et snitt på 12,894 per kamp. Dette tallet er høyere for hjemmekampene, i snitt var det 16,905 tilskuere på Rosenborgs hjemmekamper. Den mest sette kampen var Rosenborg – Hønefoss, 21,474 var tilstede på Lerkendal 16. mai. Minst sett var bortekampen mot Kongsvinger 31. oktober. Rosenborg hadde allerede sikret seriegullet runden før, og bare 3506 mennesker fant veien til Gjemselund stadion.
Rosenborg ble i løpet av serien 2010 tildelt tilsammen 19 gule kort. Fire av disse gikk til Kris Stadsgaard, til tross for at han bare spilte 20 kamper denne sesongen. Vadim Demidov, som fikk Rosenborgs eneste røde kort, spilte 26 seriekamper. Bare tre spillere spilte i samtlige 30 seriekamper, Dorsin, Iversen og Örlund.
Som i året før endte også denne sesongen med beste plassering for Rosenborg, det hele ble avgjort i 28. serierunde da Rade Prica skåret seiersmålet over Tromsø på Lerkendal 24. oktober. Da hadde de toppet tabellen siden 4–0 seieren over Kongsvinger i den 14. serierunden, og selv om de to siste kampene denne sesongen bare endte med uavgjort lå Troillungan 7 poeng foran nestemann på tabellen ved serieslutt.
Ponte Alta do Tocantins
Ponte Alta do Tocantins er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Ponte Alta do Bom Jesus
Ponte Alta do Bom Jesus er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Roman Totenberg
Bakgrunn
Roman Totenberg var av jødisk bakgrunn. Da han var fem år flyttet hans foreldre Slanislava (Vinaver) og Adam Totenberg til Moskva, den faren hadde funnet arbeid som bygningsingeniør. Roman fikk sin første fiolinundervisning fra en nabo der, so mtilfeligvis var konsertmester for Bolsjoiteateret. Han opptrådte, med brød og smør som betaling. Familien returnerte så til Polen.
Fiolinist
Roman Totenberg studerte så ved musikkhøyskolen i Warszawa hos Mieczysław Michałowicz og debuterte i en alder av 11 år som solist med filharmoniorkesteret i Warszawa i 1923. Han fortsatte studiene sine hos Carl Flesch i Berlin, hvor han ble utropt vinner av Den Internasjonale Felix Mendelssohn-Fiolinistkonkurranse i 1932, før han ble elev hos George Enescu og Pierre Monteux i Paris.
I 1935 gjorde han sin britiske debut i London aogg sin amerikanske i Washington, D.C. Som 25-åring spilte han for president Franklin Delano Roosevelt. I en alder av 27 år emigrerte han formelt til USA under et visumprogram for fremragende kunstnere.
Totenberg har blant annet reist på turné i Sør-Amerika med Artur Rubinstein og Karol Szymanowski. Han har urfremført flere verk, og har over 30 fiolinkonserter i sitt repertoar. Han har spilt med verdens fremste dirigenter og orkestrer i USA og i Europa. Ved siden av konsertering har Totenberg også utmerket seg som pedagog. Han har blant annet vært professor ved universitetet i Boston, og ledet der strykermusikkavdelingen fra 1961 til 1978. Fra 1978 til 1985 var han direktør ved Longy School of Music (Cambridge i Massachusetts).
I 1988 ble han tildelt den høyeste fortjenestemedalje av den polske presidenten for hans livslange bidrag til den polske kulturen. Til tross for sitt store engasjement i USA, understrekte han ofte sine bånd til Polen. Totenberg talte flytende syv språk.
Radomsko
Radomsko er en by som ligger sentralt i Polen med litt over 49 000 innbyggere. Byen ligger i Łódź voivodskap.
Suffolk County (New York)
Suffolk County er et fylke i den amerikanske delstaten New York.
Alf Sanengen
Alf Sanengen (født 2. oktober 1913 i Glemmen, død 13. januar 1991 ) var en norsk fysikalsk kjemist og direktør. Han var den første direktør ved Sentralinstitutt for industriell forskning.
Høsten 1942 ble han vervet til Hjemmefronten av Tore Gjelsvik og ble en av Gjelsvik nærmeste medarbeidere i Hjemmefronten. Han tok etter hvert over distribusjonen av den illegale avisen Bulletinen. I 1944 tok Sanengen over som sekretær i Koordinasjonskomiteen etter Gjelsvik.
Sanengen var medlem i Norges Tekniske Vitenskapsakademi og fra 1963 korresponderende medlem i Det kongelige svenske ingeniørvitenskapsakademiet.
Marbäck
Marbäck er et tettsted i Ulricehamn kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 474 innbyggere.
Fylkesvei 7888
Fylkesvei 7888 går mellom Sagelv og Brennhaugen i Balsfjord kommune. Veien er 5,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 281 (Troms).
Fylkesvei 6598
Fylkesvei 6598 (Fv6598) går mellom Simensbakken og Langeland i Melhus kommune. Veien er 2,2 km lang.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 713.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 724 (Sør-Trøndelag).
Meteorologiåret 1884
Meteorologiåret 1884 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1884.
Kakstryking
Kakstryking var i eldre tider en straff i form av prylestraff. Prylestraffen foregikk ved at den dømte ble bundet til en påle eller støtte i tre eller stein (som ble kalt kak eller kag), og pisket med ris, det vil si en bunt av kvister, på bar rygg. Kaken var gjerne festet til en forhøyning eller plattform og plassert på et torv eller en annen sentral plass. Kakstrykingene var dermed en offentlig avstraffelse som ble gjennomført til allmenn beskuelse – til skrekk og advarsel. I større byer var det gjerne flere kaker. På 1500- og 1600-tallet var det to i Bergen, den ene stod foran rådhuset (Rådstuen), den andre på torget (fra 1627). Kakstryking gav arr og andre kroppsskader som den piskede måtte leve med resten av livet som en form for skamstraff.
Kakstryking ble i Christian Vs norske lov av 1687 definert som 27 piskeslag. Straffen ble i første rekke brukt overfor forbrytere som var dømt for tyveri, prostitusjon og leiermål. Den kunne også kombineres med andre straffereaksjoner, som for eksempel fengsel, tukthus eller straffarbeid, tidligere kalt slaveri.
Kakstryking ble avskaffet som æresstraff i 1815 og som legemsstraff i 1842. Imidlertid beholdt den norske straffeloven av 1842 («Criminalloven») en bestemmelse om straff som kunne anvendes på barn, og det het således i kap 2 § 38: «''På dem, som have fyldt ti, men ikke femten år, er straf med riis anvendelig. Slagenes antal bestemmes af dommeren fra otte til fire og tyve. De tildeles angjældende på blottet ryg. Straffen fulbyrdes inden lukte døre i offentlig fængsel under øvrighedens opsigt og i vidners overvær af arrestforvareren eller slutteren''». Denne straffen kan imidlertid ikke likestilles med kakstrykning.
Den eller de som utførte og deltok i kakstryking i Norge hadde titler som mestermann, bøddel, nattmann eller rakker.
Ole Høiland og Gjest Baardsen er blant norske, kjent forbrytere som ble straffet med gjentatte kakstrykninger. Også svært mange kvinner ble kakstrøket fordi de ikke kunne betale idømte bøter for leiermål eller fordi de etter gjentatte forbrytelser ble dømt til kakstrykning og fengsel.
Aslaug Vaa
Aslaug Vaa (født 25. august 1889 i Telemark, død 28. november 1965 i Oslo) var en norsk forfatter. Hun var storesøster til billedhoggeren og maleren Dyre Vaa, gift med psykologen og filologen Ola Raknes, mor til billedhoggeren Anne Raknes og lyrikeren Magli Elster og mormor til Jon Elster. Hun var tremenning til Eivind Groven og Tarjei Vesaas.
Kakstryking
Se også
Spöslitning
Souls of Damnation
Souls of Damnation er det femte studioalbumet til det norske death metal bandet Blood Red Throne. Den første utgaven av albumet ble utgitt med to bonuslåter og en DVD som inneholder intervjuer med bandmedlemmer og en dokumentar i fra studioinnspillingen av albumet.
Upsettlington
Uppsettlington var en landsby i Skottland i middelalderen, omtrent på stedet hvor Ladykirk i Scottish Borders ligger i dag. Den bestod av to deler, Easter og Wester Uppsettlingon. Det eksakte stedet hvor den lå er uklart, men man mener at sognekirken i Easter Uppsettlington lå på samme sted hvor sognekirken i Ladykirk ligger i dag. Dette støttes av funnet av gamle skjeletter under sognekirken i det 19. århundre.
Souls of Damnation
Sporliste
Bonusspor på første-utgaven (begrenset opplag)
Aslaug Vaa
Aslaug Vaa ble født på fjellgården Nystog i Rauland. Da hun var fire år gammel flyttet familien til Kviteseid der hun ble boende fram til studietiden. Hun studerte fransk litteratur og kunsthistorie ved universitet i Paris og teaterhistorie ved Universitetet i Berlin. Deretter arbeidet hun en tid som lærer og journalist. Hun debuterte som lyriker i 1934, 45 år gammel. Den første diktsamlingen het Nord i leite. Hun skrev også skuespill.
Hun fikk Statens kunstnerlønn fra 1955. Hennes dikt ble ofte fremført i Ønskediktet på NRK, særlig So rodde dei fjordan. I 1963 ble hun den første som mottok Ønskediktprisen.
Upsettlington
Landsbyen ble grunnlagt i angelsaksisk tid. Den eldste kjente navneformen er Upsettintoune. I 1291 samlet deler av den skotske adelen seg der for å sverge troskap til Edvard I av England. Landsbyen opphørte å eksistere som en egen enhet i 1576, da sognet Uppsettlington ble slått sammen med Horndean til det nye sognet Ladykirk. Det nye navnet, «Fruekirken», kommer fra en kirke viet til jomfru Maria som ble reist av Jakob IV av Skottland etter at han såvidt ble reddet fra drukningsdøden ved Uppsettlington.
Aslaug Vaa
Skinnvengbrev var det første av hennes dikt som ble tonesatt. Komponisten var Harald Lie. Siden er Skinnvengbrev og flere av hennes øvrige dikt tonesatt av Geirr Tveitt. Skuespilleren og sangeren Tone Ringen har også laget melodi til flere av Aslaug Vaas dikt. I 2001 tonesatte og fremførte Odd Nordstoga og Øyonn Groven Myhren bestillingsverket Nivelkinn, basert på Aslaug Vaas diktsyklus av samme navn fra Nord i leite på Telemarksfestivalen. Oppføringen ble tatt opp og utgitt på plate, og vant Spellemannprisen 2002 i klassen for Folkemusikk.
Zdeno Štrba
Zdeno Štrba (født 9. juni 1976 i Krásno nad Kysucou) er en slovakisk profesjonell fotballspiller som spiller for den slovakiske fotballklubben MŠK Žilina. Han spiller midtbane, og var frem til han trakk seg i oktober 2010 også en del av. Štrba har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Skoda Xanthi fra Hellas og Matador Púchov fra Slovakia.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
1-krone (andre betydninger)
1-krone er betegnelsen på ulike mynter:
Porto Alegre do Tocantins
Porto Alegre do Tocantins er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Dalum
Dalum er et tettsted i Ulricehamn kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. Det ligger cirka 13 kilometer nord for Ulricehamn. I 2010 hadde tettstedet 638 innbyggere.
Harald Skjønsberg
Harald Skjønsberg (født 6. april 1952 i Oslo) er en norsk lærer og forfatter.
Han debuterte i 1982 med kriminalromanen Ingenting ruster, som han skrev sammen med Stein Erik Lunde. De to skrev ytterligere en krim før han debuterte alene med I det mørke lyset i 1987. Fra 1991 skrev han flere lettlest-fortellinger for barn og ungdom med tema fra den nære historien: smuglertiden og okkupasjonen. Han har skrevet to historieverk for ungdomsskolen – i 1997 og 2006-08, og har siden 2003 skrevet flere historiske faktabøker for barn og ungdom. Han fikk Kirke- og undervisningsdepartementets fagbokpris i 2004 for 1814: det frie Norges fødselsår.
Han har også skrevet sakprosa for voksne – om skolen og om ml-bevegelsen, og vært litteraturkritiker i Dagbladet og morgenkåsør i NRK P2.
Råshult
Råshult er sted i Älmhult kommune i Småland i Sverige. Stedet er mest kjent for at botanikeren Carl von Linné ble født der.
Porto Nacional
Porto Nacional er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Steinar Opstad
Steinar Opstad (født 28. juni 1971 i Stokke i Vestfold) er en norsk lyriker.
Steinar Opstad vokste opp på en bondegård på Gjein i Stokke kommune i Vestfold og gikk på videregående skole i Tønsberg. Han studerte siden tysk, religionshistorie og litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen. Han gikk også på Vestlandske skrivekunstakademi 1990–1991. Han arbeider som forlagskonsulent.
Opstad debuterte i 1996 med diktsamlingen Tavler og bud, som ble tildelt Tarjei Vesaas' debutantpris.
Taganrog
Taganrog (russisk: Таганрог) er en havneby på kysten mot Azovhavet i Rostov oblast i det sørvestre Russland, omtrent 72 kilometer fra Rostov-na-Donu.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1698 av Peter den store som det første russiske marinehavn og sporene fra historien er sterkt levende i dagens bybilde. Den første borgermester i Taganrog var nordmannen Cornelius Cruys (Nils Olsen), skreddersønn fra Skagen i Stavanger.
Taganrog har etablert seg som en kulturby med mange museer og kunstgallerier, attraksjoner og aktiviteter, blant annet Tsjekhov dramatiske teater, Anton Tsjekhovs hus, litteraturmuseum, Durov museum, kunstmuseum, historisk-etnografisk museum, arkitekturmuseum og Alferakis-palasset.
Taganrog er hjemby til Anton Tsjekhov og Aleksander Pusjkin, Aleksander I av Russland, Pjotr Tsjajkovskij, Akilles Alferaki, Nestor Kukolnik, Arkhip Kuindzhi er også forbundet med Taganrog. General Apollon Dasjkov var byens første generalguvernør fra 1802. Baltasar von Campenhausen overtok vervet i 1805 og hadde det til 1809.
Taganrog har en rekke minnesmerker knyttet til Anton Tsjekhovs barndom og ungdom i byen. Først og fremst det et det eldste (1809) gymnasiet i Sør-Russland hvor han gikk i 11 år. Gymnasiet er nå et litteraturmuseum som bærer hans navn.
Taganrog har flere utdanningsinstitusjoner.
Byen er i dag også et ferieområde på kysten av det varme Azovhavet.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Økonomi
Taganrog er et ledende industrisenter i Rostov oblast. Lokal næring er representert av flyindustri, maskinbygging, bil, metall, stål og jernindustri, ingeniørtjenester, metallhandel og produksjon, trelast og papirindustri, næringsmiddelindustri, lys, kjemiskindustri og produksjon av bygningsmaterialer. Byens næring leder på distriktenes eksporthandel, med TAGMET, Beriev flyfabrikk og Kransny Kotelshchik bedrifter er av største eksportører. Området rundt Taganrog har stor industripotensial, bl.a. jordbruk, forskjellige bedrifter og fabrikker og den moderne infrastrukturen.
Taganrogs nøkkelnæringssektorer:
Kontakter med andre land
Taganrog er i vennskap og partnerskap med Ludenscheid og Badenweiler i Tyskland, Tsjerven Bryag i Bulgaria, Mariupol i Ukraina, Vlissingen i Nederland, Jining i Folkerepublikken Kina og Pinsk i Hviterussland. Formålet med vennskaps- og partnerskapsprogrammer er å fremstille Taganrog i utlandet gjennom forretninger, kulturell og utdanningsutveksling. Programmet bringer i fokus det å bidra økonomiske forbindelser samtidig forsterke kulturell gjensidig forståelse. Gjennom vennskap mellom folk og regjeringer underviser vi våre barn om verden og forskjellige mennesker, ved hjelp av felles forretninger forsterkes vår økonomi. Taganrog er også aktivt medlem av Den internasjonale Svartehavsklubben (International Black Sea Club). Disse og andre internasjonale forhold er et resultat av gjensidig samarbeid i økonomi, vitenskap, kultur og andre områder.
1-krone
Dagens norske 1-krone er en mynt i myntrekken som begynte med 20-kroner i 1994. Den kom i produksjon fra 1997 etter en omfattende designprosess som måtte starte om igjen helt fra skissenivå da det ble bestemt at 1-krone og 5-krone skulle ha hull i midten. Designer Ingrid Austlid Rise ved Den Kongelige Mynt på Kongsberg hadde 70 utkast til bakside på mynten som hun la frem for rådet til vurdering. Til slutt landet man på motivet fra Hylestadportalene som stod i Hylestad kirke, men som nå er på Historisk museum i Oslo. Dette egnet seg godt rundt hullet.
Hisham Zaman
Hisham Zaman (født i 1975 i Kirkuk i Irak i) er en norsk filmregissør og manusforfatter med kurdisk opphav. Han er utdannet ved Den norske filmskolen på Lillehammer i 2004. Hans filmer tar for seg historier og dilemmaer av karakterer som knyttes sammen gjennom flyktningers opplevelser. Han tar for seg menneskelige temaer som kjærlighet, aksept, offer, hevn, lojalitet og ære. Han har skrevet flere av manusene sine sammen med den norske krimforfatteren Kjell Ola Dahl.
Zamans gjennombruddsfilm Bawke vant mer enn 40 nasjonale og internasjonale priser. Han har også vunnet Dragon Award for Best Nordic Film, og er den eneste filmskaperen som har blitt tildelt denne utmerkelsen to år på rad.
Bakgrunn
Da Zaman var 10 år gammel måtte han flykte fra fedrelandet med foreldrene og søsknene. Familien tilbrakte flere år som flyktninger i Iran og Tyrkia, og skjulte seg for myndighetene for å unngå arrest. De fikk til slutt politisk asyl i Norge da Zaman var 17 år gammel.
Zaman ble tidlig interessert i å lage film, men på farens oppfordring begynte han å jobbe som bilmekaniker for Toyota for å forsørge familien. Men moren tok han med på kino uten at faren visste om det. På fritiden ble han med i Oslo Kamera Klubb, og brukte leid og lånt utstyr for å begynne å lage sine egne filmer.
Han snakker seks språk: kurdisk, arabisk, tyrkisk, persisk, norsk og engelsk.
Filmskaper
I 2001 kom han inn på Den norske filmskolen på Lillehammer, og ble uteksaminert derfra i 2004. Eksamensfilmen hans het Taket (engelsk tittel:The Roof), og den ble vist på en rekke internasjonale filmfestivaler. Sammen med medstudenter laget han også kortfilmen Broen (engelsk: The Bridge), som ble tildelt Dramatikerforbundets pris for beste manus på Norsk kortfilmfestival i 2003.
Flyktninger er de sentrale karakterene i alle filmene hans, men Zaman understreker at han «lager filmer om mennesker, ikke om politikk». Gjennom sin vekt på personlige historier ønsker han å fremstille flyktninger og migranter som komplekse og mangfoldige individer, istedenfor en monolittisk enhet.
Alle Zaman's filmer er fiksjonsfilmer, men de er inspirert av virkelige hendelser, historier og personligheter. Handlingen i Bawke bygger tildels på hans egne erfaringer som barn på flukt, og han har uttalt at filmene gir ham muligheten til å bearbeide vonde minner han bærer på fra tiden som flyktning. Deler av handlingen i Før snøen faller er inspirert av historier han hørte fra menneskesmuglere som han møtte mens han arbeidet med filmen. Han drar jevnlig tilbake til Kurdistan og besøker også flyktninger i Oslo for å samle historier. Filmene hans beveger seg i et grenseland mellom dokumentar og fiksjon.
Til tross for at han er preget av problemene han kjente på kroppen da han selv var på flukt, har alle filmene hans innslag av komikk. Han forklarer selv dette med at som flyktning havner man ofte i absurde situasjoner.
Zamans arbeid markerer en betydelig avvik fra den kurdiske kinoen i den alminnelige diasporaen, som har hatt en tendens til å stole sterkt på lidelser og politisk svik. Filmene hans har også blitt anerkjent for det betydelige bidraget de har gitt til norsk nasjonal kino ved å utforske innvandrersamfunnets erfaringer og utfordringer i sammenheng med et samfunn i utvikling.
Annen virksomhet
Zaman grunnla produksjonsselskapet Snowfall Cinema i 2015. Han var førsteamanuensis ved Høgskolen i Innlandet, avdeling Den norske filmskolen, hvor han også var hovedlærer for regilinjen.
Bawke (2005)
Zaman fikk utbredt kritikerros for hans banebrytende kortfilm Bawke. Den 15 minutter lange filmen forteller historien om en far, en papirløs kurdisk flyktning som gjør en farlig reise over Europa. Han blir stilt overfor et smertefullt valg på sin lille sønns vegne.
Bawke ble vist på Sundance Film Festival og ble nominert til Prix UIP for beste europeiske kortfilm ved European Film Awards. Den mottok mer enn 40 andre priser på festivaler over hele verden, inkludert på den prestisjetunge internasjonale kortfilmfestivalen i Clermont-Ferrand i Frankrike (Clermont-Ferrand International Short Film Festival) i 2005. Den mottok også en Amanda-pris, den norske ekvivalenten til Oscar-utdelingen, for beste kortfilm samme år. I 2010 ble den kåret til den beste kortfilmen det siste tiåret i en meningsmåling av det norske filmmagasinet Rushprint.
Filmen er tilegnet «alle de som forlater hjemlandet og deres røtter og språk på jakt etter et bedre liv».
Vinterland (2007)
Zamans neste film var Vinterland, en mellomlang komedie om en kurdisk mann som bor øde i Nord-Norge og som inngår et arrangert ekteskap med en kvinne fra hjemlandet som han aldri har møtt. Vinterland ble valgt som åpningsfilm for Tromsø Internasjonale Filmfestival (TIFF) i 2007 og vant en Amanda-pris for beste skuespiller.
Før snøen faller (2013)
Før snøen faller har blitt kalt et "blendende drama om skiftende definisjoner av familie, kjærlighet og ære". Filmen åpnet Tromsø Internasjonal Film Festival i 2013 og var den mest prisbelønte norske filmen det året. Den vant Dragon Award for beste nordiske film på Göteborgs Film Festival for sin "originale og ærlige visjon som går utover klisjeer." Den vant også prisen for beste kinematografi i en narrativ spillefilm på Tribeca Film Festival. Ifølge kommentarene fra juryen for prisen, "Før snøen faller har et visuelt slag som matcher kraften og ambisjonen i historien" og "inviterer oss inn i mange livlige verdener og oppfyller mange muligheter for film som kunstform."
Brev til Kongen (2014)
Zamans andre spillefilm, Brev til Kongen, handler om fem personer som drar på dagstur til Oslo fra flyktningsmottaket de bor på. De har alle ulikt mål med denne reisen. Det er stemmen til en 83 år gammel mann som binder de fem historiene sammen. Han er desperat etter å komme tilbake til Kurdistan, og bestemmer seg for å skrive et forklarende brev til Kongen av Norge.
Zaman skrev manuset til Brev til Kongen sammen med Mehmet Aktas, en kurdisk produsent og forfatter fra Tyrkia. De skrev manuset på tre uker og tegnet videre på historiene om flyktninger de kjente personlig. Filmen ble spilt inn på 35 dager uten økonomisk støtte. Den har blitt kalt et "vakkert strukturert, svært emosjonelt og dypt minneverdig ensemble-stykke" som "finner narrativt mangfold i den tragikomiske variasjonen av en innvandrer opplevelse.
Brev til Kongen vant Dragon Award for beste nordiske film på Göteborgs filmfestival i 2014. Prisen ble gitt av juryen for "en film som er medfølende og ærlig i sin presentasjon av menneskelig eksistens".
Filmen mottok også FIPRESCI-prisen på European Cinema Festival i Lecce i Italia, og var en av tre filmer som konkurrerte om å bli nominert av den norske Oscar-komiteen til å bli det norske bidraget til Oscar-konkurransen.
Lisa Lavie
Lisa Lavie (født 6. mai 1983) er en sanger fra Canada. Hun er kjent for å bruke Internett for å gjøre sine sanger og konserter kjente. Hun ble oppdaget av produsenten Ben Margulies. Lisa Lavies vokal er kjent fra soundtracket på filmer som Stick it og Mockingbird. Debutalbummet hennes ble utgitt i 2008 på iTunes verden rundt.
Biografi
Lisa Lavie oppdaget sitt egne musikktalent i en alder av 10 år, og i en alder av 16 år ble hun med på turne som bakgrunnssanger for hiphop-gruppen Dobmatique. I en alder av 16 år sendte Lisa Lavie ut en demo-cd som 5 år senere ble oppdaget av produsenten Ben Margulies, som også har produsert debutalbumet til Mariah Carey.
Kong Oscars gate 48 (Embetsmannshuset)
Kong Oscars gate 48 eller Embetsmannshuset er en bygning fra Bergen sentrum som er flyttet til Gamle Bergen Museum. Huset ble oppført av tollprokurør Carsten Lytkien (Lytken) (1757–1797) i 1795. I de kommende århundrene ble huset eid av personer med fremtredende stillinger i offentlig administrasjon. I perioden 1809-1828 eide stiftsamtskriver og kammerråd Nicolai Lambrecht (1758–1833) huset.
Bygningen
Huset var en romslig embedsmannsbolig som en gang dominerte de andre, mindre husene i Kong Oscars gate. Huset er en toetasjes bygning med valmtak og en ark med en karakteristisk, barokk gavlløsning. Huset har en symmetrisk plan med inngangparti på midten. Mot gaten ligger to stuer og bakenfor er det kjøkken og soverom. Annen etasje har den samme gjennomløpende gang, flankert med stue og en stor sal. Salen var husets mest representative rom og har franske papirtapeter som avbilder klassiske ideallandskap med templer, søylehaller og scener som fremstiller landlig idyll. Tapetene stammer trolig fra perioden da kammerråd Lambrecht eide huset.
Fredning, demontering og gjenreising
Kong Oscars gate 48 ble fredet av Riksantikvaren i 1927. Bergen kommune eksproprierte eiendommen i 1961 og utvidet gateløpet. På tross av fredningen ble bygningen, sammen med Kong Oscars gate 42 og 52, flyttet til Gamle Bergen Museum. Bygningen fikk rundt 1900 store butikkvinduer i førsteetasje. Da bygningen ble flyttet til Gamle Bergen valgte man å tilbakeføre huset til perioden kammerråd Nicolai Lambrecht eide huset.
Valdas Adamkus
Valdas Adamkus (født Valdemaras Adamkevičius 3. november 1926 i Kaunas i Litauen) var Litauens president fra 12. juli 2004 til 12. juli 2009. Han overtok etter president Rolandas Paksas, som ble avsatt etter ett år i embetet. Adamkus var også Litauens president fra 1998 til 2003 etter å ha vunnet valget over motkandidaten Artūras Paulauskas. Paulauskas var likevel midlertidig president fra april til juli 2004, og Adamkus overtok derfor som statssjef etter den personen han vant over etter i sin forrige presidentvalgkampanje. Adamkus ble etterfulgt av Dalia Grybauskaitė som president.
Student
Adamkus deltok i den litauiske motstandskampen under andre verdenskrig, men flyktet i 1944, da Litauen på nytt ble invadert av Sovjetunionen, sammen med sine foreldre til Tyskland, der han etter å ha avsluttet det litauiske gymnasiet studerte naturfag ved Ludwig-Maximilians-Universität i München, og engasjerte seg for fordrevne i Christlicher Verein Junger Menschen. I 1949 flyttet de til USA og han ble på 1960-tallet utdannet bygningsingeniør ved Illinois Institute of Technology.
Naturvernbyrået
Fra 1970-tallet arbeidet han i det føderale amerikanske naturvernbyrået, Environmental Protection Agency, og var fra 1981 sjef for regionkontoret som omfattet hele Midtvesten. Han var aktiv i det republikanske partiet.
Politiker
Da han stilte til valg som Litauens president var han fremdeles amerikansk statsborger, og det var også sterk tvil blant mange om han hadde lang nok botid i Litauen til å kunne stille som presidentkandidat.
Adamkus er en av de meget få litauiske politikere som aldri har vært beskyldt for korrupsjon, men han har vært anklaget for sin medvirkning til at det amerikanske oljeselskapet Williams International i 1999 fikk overta det da statseide oljeraffineriet Mazeikiu Nafta i praksis helt kostnadsfritt. Mazeikiu Nafta og televerket Lietuvos telekomas ble også privatisert nesten gratis.
Familie
I 1951 giftet Valdas Adamkus seg med Alma Nutautaitė, nå Alma Adamkienė som har beholdt sitt amerikanske statsborgerskap. De har ingen barn. Adamkus taler fem språk.
Utmerkelser
Adamkus ble i 1998 tildelt storkors av St. Olavs Orden. I 1999 mottok han Den hvite ørns orden fra Polens president.
Davik
Davik er en tidligere selvstendig kommune i Sogn og Fjordane fylke, opprettet som Davik formannskapsdistrikt i 1837.
1. januar 1913 ble en del av Davik, gården Metteneset med 3 innbyggere, overført til Gloppen kommune.
1. januar 1964 ble Husevågøya, Grindøya, Gangsøya, Risøya og nordsida av Nordfjord østover til og med Maurstad i Davik kommune, slått sammen med Sør- og Nord-Vågsøy kommuner samt deler av Selje til den nye Vågsøy kommune. Disse delene av Davik hadde 1 216 innbyggere.
1. januar 1965 ble området på sørsida av Nordfjord og øyområdene (unntatt øyene som året før gikk inn i Vågsøy), samt det meste av Bremanger, slått sammen til den nye Bremanger kommune. De delene av Davik som gikk inn i Bremanger hadde 1 567 innbyggere.
Fra samme dato gikk området på nordsida av Nordfjord østover fra og med Levdal i Davik slått sammen med Eid kommune og deler av Hornindal til den nye Eid kommune. Det var 654 innbyggere fra Davik som gikk inn i denne nye kommunen.
Studio Ghibli
Studio Ghibli Inc. (株式会社スタジオジブリ) er et japansk animasjonsfilmstudio som ble etablert i 1985. Den anerkjente japanske filmregissøren, animatøren og tegneserieskaperen Hayao Miyazaki (født 1941) har ledet studioet sammen med kollegaen Isao Takahata (født 1935) siden det ble etablert. Deretter har Miyazaki regissert, skrevet og produsert mange filmer for Studio Ghibli. Studioets anime-filmer blir regnet som provoserende, fantasifulle og følelsesladede.
Fat Man
«Fat Man» var kallenavnet på atombomben som ble sprengt over Nagasaki klokken 11.02 9. august 1945 under andre verdenskrig. Bomben hadde en sprengstyrke på 88 Terajoule (tilsvarende 21 kilotonn TNT). «Fat Man» ble detonert på en høyde av 550 m over byen og ble sluppet fra en B-29 Superfortress, med navnet Bockscar, navigert av major Charles Sweeney. Den resulterte i 39 000 drepte, 25 000 skadde og at 39 % av alle bygningene i byen ble jevnet med jorden.
Hensikten med dette var å skape et så stort trykk fra sprenglegemene at plutoniumkjernen kollapset inn i seg selv, imploderte, og dermed startet kjedereaksjonen. På grunnlag av dette ble det kalt en «implosjonsbombe» og i ettertid har denne vært brukt som mal for det som i dag blir regnet som en nominell atombombe.
Hökerum
Hökerum er et tettsted i Ulricehamn kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 695 innbyggere.
Filip Hološko
Filip Hološko (født 17. januar 1984 i Piešťany) er en slovakisk profesjonell fotballspiller som spiller for den tyrkiske fotballklubben Beşiktaş. Han spiller angrep, og er også en del av. Hamidou har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Slovan Liberec og Manisaspor.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Kardesk
En kardesk er en form for prosjektil, brukt i eldre, glattborede kanoner. En kardeskladning består av en serie mindre kuler (ofte muskettkuler) som virker på omtrent samme måte som en hagle, med vid utspredningsgrad av mindre fragmenter fra en hovedpatron. Kardesk kan minne litt om en splintgranat, men i motsetning til slike innholdet ikke kardesker noe eget sprengstoff, og er ment til bruk i direkte ildgiving mot motstaderne. Kardesk ble brukt som anti-personellvåpen over kortere avstander, og var særlig effektiv mot tette infanteriformasjoner slik de ble brukt på 17- og begynnelsen av 1800-tallet.
Det finnes mange forskjellige design av kardesk. Felles for alle er at de består av en sylindrisk beholder (av tøy, tre, blikk, jern eller lignende) med mindre, ofte skarpe fragmenter på innsiden, særlig av bly, sten eller jern. Kardesker kunne være produsert sentralt ved arsenalene, eller improviseres i felt ved at vanlige blykuler ble sydd inn i en egnet beholder av tøy, med en forladning i bunnen. Det norske ordet navnet på slike ladninger kommer fra italiensk via tysk, og henviser til blikkhylsteret som var vanlig å pakke slike ladninger i. Det engelske navnet grapeshot («drueskudd») henviser til at ferdigpakkede ladninger i tøyhylster liknet på en drueklase. Det fantes også kombinerte kardesker, der en serie bly- eller jernkuler var kombinert med en større, massiv jernkule. Slike kombinasjonskuler ble særlig brukt mot fransk kavaleri ved Waterloo.
Kardeskladninger gikk av bruk etter hvert som man gikk over til riflede kanoner på midten av 1800-tallet. Dette falt sammen med innføringen av bakladere og senere repetervåpen for infanterister. Deres skuddtakt ble derved såpass høy at behovet for de hagle-lignende kardesksuddene i stor grad forsvant.
Det levende slottet
Det levende slottet (japansk: ハウルの動く城, Hauru no ugoku shiro, engelsk: Howl's Moving Castle) er en japansk animasjonsfilm fra 2004. Filmen er regissert av Hayao Miyazaki og produsert av Studio Ghibli. Det levende slottet er basert på romanen Howl's Moving Castle av den britiske forfatteren Diana Wynne Jones. Filmen hadde norsk premiere 5. oktober 2005.
Handling
Historien utspiller seg i et fiktivt rike der både magi og teknologi fra 1800-tallet er utbredt. I bakgrunnen kjempes det en krig mot en fremmed makt. Filmen forteller historien om den unge hattemakeren Sofie. I gatene i byen blir stolte militærparader tiljublet av patriotiske menneskemengder. På vei til å besøke sin søster Lettie møter hun trollmannen Hauru. Senere samme dag møter Sofie Ødeheksa, som forhekser henne til en eldgammel kvinne.
Sofie drar ut av byen i håp om å kunne bryte forbannelsen. Hun møter et fugleskremsel som fører henne til Haurus levende slott. Der møter hun Hauru selv, læregutten Markl og ild-demonen Calcifer som driver slottet. «Sofie» inngår en avtale med Calcifer om at hvis hun klarer å bryte en hemmelig kontrakt mellom Calcifer og Hauru, skal Calcifer hjelpe henne med å bryte forbannelsen. Sofie forblir i slottet der hun erklærer seg selv til vaskehjelp, og blir etter hvert mer og mer betatt av «Hauru». Hun finner ut at forholdet mellom Hauru og Calcifer er komplekst, at Hauru skjuler seg bak mange falske navn, og at slottet eksisterer på flere forskjellige steder samtidig.
Hauru blir innkalt av kongen for å delta i krigen. Han er sterkt imot krig, og ber Sofie om hjelp til å lure Suliman, kongens rådgiver. På vei til slottet møter hun igjen Ødeheksa, og hun forteller henne at hun ikke engang vet hvordan hun kan bryte sine egne forbannelser. Sofie mislykkes med å lure Suliman, og Suliman gjør om Ødeheksa til en gammel og harmløs kvinne. Suliman forteller at Hauru vil møte samme skjebne hvis han ikke kjemper i krigen. Sofie finner ut at Hauru stadig har forvandlet seg til en fugle-aktig skikkelse for å forstyrre planene til begge parter i krigen. For Hauru blir det vanskeligere og vanskeligere å bli menneske igjen, og det haster med å bryte kontrakten mellom ham og Calcifer.
Praia Norte
Praia Norte er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Tohoku Denryoku Big Swan Stadium
Denka Big Swan Stadium (デンカビッグスワンスタジアム, Den'ka Biggu Suwan Sutajiamu) er et fotballstadion i Niigata som tidligere het Niigata Stadium. Stadionet har en kapasitet på 42 300 og var vertskap for tre kamper under fotball-VM 2002 i Sør-Korea og Japan.
Sullivan County (New York)
Sullivan County er et fylke i den amerikanske delstaten New York.
Himmelkoordinat
I astronomi er himmelkoordinater et koordinatsystem for å kartlegge posisjoner på himmelhvelvingen. Det er forskjellige himmelkoordinatsystem som hver bruker et rutenett som blir projisert på himmelsfæren, parallelt med hvordan geografiske koordinatsystem blir brukt på jorden. Koordinatsystemene er bare forskjellige i hva de definerer som baseplanet som deler himmelen i to like halvkuler langs en storsirkel (på jorden er dette vanligvis ekvatorplanet). Hvert koordinatsystem er navnsatt etter hvilket baseplan som blir benyttet.
Tioga County (New York)
Tioga County er et fylke i den amerikanske delstaten New York.