cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aktivt oppsøkende behandling
ACT og kostnadseffektivitet
I Australia opplevde en store økonomiske gevinster. Dette har blitt begrunnet med dårlig utbygd lokalpsykiatri og store ikke-urbane områder. Begeistringen smittet til England på 1990-tallet, men ønsket nedgang i antall sengedøgn uteble i urbane strøk. Cochrane-rapporten viser likevel at pasientene som fikk ACT-behandling opplevde at de fikk økt livskvalitet og bedre ivaretakelse enn tidligere, pårørende var fornøyd, men den symptomatologiske bedringen uteble fortsatt.
Fremtiden for ACT i Norge
I Norge har det de siste tiårene blitt opprettet mange ulike typer ambulant og oppsøkende virksomhet. Rehabiliteringspoliklinikker, psykiatriske akutt-team, ambulante team, samt en rekke tiltak i regi av frivillige i ideelle organisasjoner har eksistert i lengre tid. I forbindelse med opprettelse av ACT-team, må en derfor spørre seg;
Senere studier av de nyeste tilbudene innen psykisk helsevern, bl.a. i Norge, har vist at det er de psykiatriske akutt-teamene som står for hoveddelen av reduksjonen i antall innleggelser og sengedøgn. Dette gjelder spesielt for pasientgrupper med personlighetsforstyrrelser og mildere grad av angst og depresjon. ACT har ikke vist seg særlig effektiv for å redusere antall innleggelser for pasienter med psykoseproblematikk preget av negative symptomer. For dem synes rehabiliteringspoliklinikker mer egnet. Det viser seg imidlertid at pasienter med overvekt av positive symptomer og et ustabilt funksjonsnivå får best hjelp av ACT. Studier viser at pasienter med rusrelaterte tilleggsproblematikker i stor grad også kan profittere på ACT-modellen, men det er da påkrevd at teamet besitter fagkompetanse på området. Det er for denne gruppen viktig at en er løsningsorientert og på tilbudssiden, at en er til dels pågående, at en viser at en bryr seg og at en insisterer på å rette seg etter pasientens opplevelse av egne behov.
Oppsummert viser erfaringene at en må være svært nøye med å holde seg til målgruppebeskrivelsen ved utvelgelse av pasienter som skal kunne profittere på ACT-behandling, samt at en følger den oppsatte malen i måleskalaene. En utfordring for ACT-modellen er å skape forståelse for dette hos samarbeidspartnere i det øvrige hjelpeapparatet. Erfaringene viser også at en ikke kan forvente at oppfølging av et ACT-team vil føre til større reduksjon i antallet innleggelser og sengedøgn eller betydelig bedring i symptombildet for den enkelte pasient. Likevel skal en kunne forvente økt livskvalitet, trivsel og bedre ivaretakelse av pasientgruppen, samt lavere konfliktnivå med det øvrige hjelpe- og helseapparatet.
Et annet viktig område for fremtidig forskning og evalueringsarbeid av modellen er bruken av ACT sammen med andre veletablerte intervensjoner og behandlingsformer, slik som integrert dobbeltdiagnosebehandling, psykoedukasjon for familier og berørte slektninger og ulike behandlingsformer for personer med personlighetsforstyrrelser. Ironisk nok har utbredelse av ulike evidensbaserte behandlingsmodeller, som dem nevnt over, vist at mange av dem kan være vanskelig å integrere i hverandre. Dette har nok en gang aktualisert behovet for samordning av tjenestene og gjort dette til et viktig tema innen psykisk helsearbeid, akkurat slik det var på 1970-tallet da ACT-modellen vokste frem i USA.
Norangsfjorden
Norangsfjorden er en fjordarm av Hjørundfjorden i Ørsta kommune på Sunnmøre. Den er 6,5 kilometer lang og største dybde er 296 meter. Fjorden har innløp mellom Lekneset i nord og Stålbergneset i sør og går først nordøstover før den snur sørøstover.
Ved fjorden ligger de to bygdene Urkebygda på nordsiden av fjorden og Øyelandet ved fjordbunnen. I tillegg ligger gårdene Leknes, Maude og Stennes ved fjorden. «Fyrste lekken nor tyder trang og siktar ikkje minst til inste delen», heter det i bygdeboka Hjørundfjordboka 3.
Riksvei 655 går på øst- og nordsida av fjorden.
Mierendorffplatz undergrunnsstasjon
Mierendorffplatz undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Mierendorffplatz er på linjen U7. Stasjonen befinner seg i Charlottenburg i Charlottenburg-Wilmersdorf og ligger under torget med samme navn.
Tussefaret (Oslo)
Tussefaret er en gangvei med trapp på Malmøya i bydel Nordstrand i Oslo. Den går mellom Sundveien og Høyboveien.
Navnet ble vedtatt i 1956. Ingen hus har adresse til Tussefaret.
Islamske høytider
Islamske høytider er en samling av merkedager etter Islams tro. Tradisjonene avhenger av trosretning og kultur, samt hvor aktivt troende personen er. Noen av dagene har mer karakter av festdager knyttet til troen enn egentlige helligdager.
Innen sunni-islam og Sjiaislam er det ulik praksis for hvilke hadith-samlinger som prioriteres.
Sigbjørn Eriksen
Sigbjørn Eriksen (født 21. mars 1936 i Egersund i Rogaland, død 30. oktober 2021 i Bodø) er en norsk skoleleder og politiker fra Arbeiderpartiet. Han var medlem av Nordland fylkesting 1964—1995 og satt som fylkesordfører i perioden 1984—1995. Han har hatt det administrative ansvaret for Nordland fylkes samarbeid med Russland. Han var også styreleder for høyskolestyret i Nordland og leder av Barents regionskomite. Fra 1986 har han vært styreleder for Nordlandskraft.
Eriksen ble valgt inn i kommunestyret og formannskapet for nyopprettede Rana kommune i 1963, et verv han hadde fram til 1975. I perioden 1968—1975 var han varaordfører.
Eriksen har yrkesbakgrunn som lærer. Han var ansatt som lærer og rektor i Rana kommune.
I 2011 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for samfunnsnyttig virke.»
Royal College of Surgeons in Ireland
Royal College of Surgeons in Ireland (RCSI) er en privat medisinsk institusjon på St. Stephen's Green i Dublin. Den er et av fem kollegier ved National University of Ireland. RCSIs hovedcampus ligger på St. Stephen's Green og York Street i sentrale Dublin og omfatter skoler for medisin, farmasi, fysioterapi og sykepleie. Det tilbyr lavere og videregående utdanning innen en rekke helsefag. Tidligere fikk tannlegestudenter undervisning i prekliniske fag og enkelte kliniske fag sammen med medisinstudentene.
Institusjonen ble grunnlagt i 1784 av barberlauget i Dublin, til å begynne med for å bedre kunnskaper blant feltskjærere.
Det har vært et særdeles internasjonalt miljø på colleget. På 60- og 70-tallet var det regelmessig 20 norske studenter på hvert årskull. Andre store grupper var foruten irer, engelskmenn, sørafrikanere med indisk avstamning og vest-indere. Mindre grupper kunne omfatte studenter fra Indonesia, Mauritius, Nigeria, USA, Holland og videre.
Tidlig på 1970-tallet ble det satset betydelig i bygging av store deler av dagens bygningsmasse. Den fremste delen av bygningen mot St. Stephens Green har en fasade med søyler og dekorasjon i stein (muligens empire-stil). Dette fortsetter i de fremste kontorer, hall, trapperom og noen større rom som ble brukt i høytidelige anledninger. I kjelleren under denne delen var det lave bueganger i en godt besøkt studentkantine. På 1990-tallet var kjelleren omgjort til bønnerom for muslimer.
I forbindelse med nybyggingen ble skolepengenivået hevet betydelig. Statens lånekasse for utdanning kunne ikke lenger dekke hele skolepengebeløpet som stipend, og andelen norske studenter ble noe redusert.
Navnet er gammeldags på to måter: Royal kommer fra tiden hvor Irland var underlagt Storbritannia, med den britiske monarken som statsoverhode, og i Storbritannia har termen Royal College nå gått over til å betegne overvåkningsorganer og ikke utdanningsinstitusjoner.
Morbihan
Morbihan er et fransk departement i regionen Bretagne. Hovedbyen er Vannes, og departementet har 716 189 innbyggere (2009).
Det er tre arrondissementer, 42 kantoner og 261 kommuner i Morbihan.
Shuangliao
Shuangliao (kinesisk: 磐石; pinyin: Shuāngliáo) er et byfylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Siping.
Befolkningen var på 397,792 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Subdistrikter:
Storkommuner::
Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 303 løper fra Ji'an i |Jilin til Xilinhot i Indre Mongolia.
Burqin
Burqin (kinesisk: 布尔津; pinyin: Bù'ěrjīn; uigursk: بۇرچىن / Burçin) er et fylke i prefekturet Altay i den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina.
Om lag 150 km nord for selve byen Burqin ligger innsjøen Kanas, som anses som svært naturskjønn. Det er naturvernområder i fylket, og i elva Buerjin ble den store Chonghu'er-demningen a nlagt i 2009.
Befolkningen var på 68,112 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 217 løper gjennom området. Den begynner i Altay og ender i Kuqa, begge i Xinjiang.
Carl Julius Bergstrøm
Carl Julius Bergstrøm (født 1828 i København, død 4. februar 1898 i Trondheim) var en norsk arkitekt som var virksom i Trondheim fra 1872 og frem til sin død.
Bergstrøm kom sannsynligvis til Norge sammen med broren og faren J. W. Bergstrøm i 1837, 9 år gammel. Kort tid etter slo familien seg ned i Horten hvor faren virket som byggmester ved Karljohansvern.
Bergstrøm tegnet flere kirkebygg utført i tre eller naturstein med en blanding av sveitserstil og nygotikk. Han virket for øvrig i begge trøndelagsfylkene samt i Nordland og Troms.
Juan Francisco Fresno Larraín
Juan Francisco Fresno Larraín (født 26. juli 1914 i Santiago i Chile, død 14. oktober 2004 samme sted) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Santiago de Chile 1983–1990.
Han ble kreert til kardinal av pave Johannes Paul II i 1985.
Kardinal Fresno spilte en nøkkelrolle i anstrengelsene for å reetablere demokratiet i Chile under general Augusto Pinochet Ugartes militærdiktatur. Han tok kontakt med opposisjonsledere og fikk den til å gå sammen som en prodemokratisk kraft som inkluderte også marxistene og den prodemokratiske høyrefløy. Deretter hjalp ham dem med deres første anstrengte kontakter med regjeringen, og var en av dem som støttet Acuerdo Nacional para la Transición a la Democracia Plena («Den nasjonale overenskomst for overgang til fullt demokrati»). Dette førte til folkeavstemningen i 1988 som markerte begynnelsen på slutten for militærregimet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bråsott
Bråsott, også kjent som snaresjuke og braxy er en klostridiesykdom hos sau.
Forekomst
Sykdommen er sjelden i Norge, men forekommer i nedbørsrike kyststrøk. Angriper sauer i alle aldre og begge kjønn. Grunnet vaksinering er det nå vanligst hos lam som ennå ikke har fått vaksinen og kommer hjem etter fjell- og heibeite. Verst i år med mye regn, særlig når rimfrosten setter inn. Veksling mellom regn, snøslaps og barfrost regnes som bråsottver. Veterinærer i Storbritannia finner også sammenfall med rimfrost. Der opptrer sykdommen gjerne hos flokker i fjellstrøk i tiden mellom oktober og mars.
Symptom
Akutt dødelig. Det angrepne dyret vil krepere etter en til få timer. Sykdomstegn er høy feber, ingen matlyst, liggende overende med skjelvinger, trengninger og pustevansker. Dyret skjærer tenner og stønner, noe som tyder på magesmerter. Ofte kommer skum fra kjeften. I sluttfasen vil kroppstemperaturen synke til under normaltemperatur. Kadaveret er ofte oppblåst med en særegen kvalmende lukt. Obduksjon vil avsløre en betent magesekk og en vinrød væske i buk og brysthule. De lilla merkene på kadaverets løpemage vil bare være synlig i noen timer etter at døden har inntruffet.
Moselle (departement)
Moselle er et fransk departement i Lorraine i regionen Grand Est. Hovedbyen er Metz.
Det er ni arrondissementer, 51 kantoner og 730 kommuner i Moselle.
Bråsott
Forebygging
Frossent fôr etter innsetting i fjøsen kan føre til bråsott. Unngå våte udrenerte beiter og frossent for eller rimfrosset gress. Vaksinering foretas gjerne i kombinasjon med andre clostridievaksiner som vaksinen mot pulpanyresyke.
Se også
Klostridieinfeksjoner hos sau
Andalouse
Andalousesaus er en original italiensk eller fransk saus. Den typiske ingrediensene majones, tomat og ofte Peppers. Tillegg av pepper har en pikant smak.
I Spania, spesielt i Andalucía, har man en liknende saus som kalles salsa brava. Denne sausen er særlig kjent for å passe til den populære tapasen patatas bravas.
Musikkåret 1492
Musikkåret 1492 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1492.
«Wilhelm Gustloff»
«Wilhelm Gustloff» var et tysk passasjerskip som med opp mot 10.000 personer ombord gikk ned i Østersjøen i det som trolig er historiens største skipsforlis etter antall omkomne.
Skipet ble bygd i Hamburg i det nasjonalsosialistiske Tyskland i 1938 og hadde plass til 1600 passasjerer. Mot slutten av andre verdenskrig deltok skipet i evakueringen av sivile og militære fra de østlige delene av Det stortyske riket (Øst- og Vestpreussen). Fartøyet ble senket av en sovjetisk ubåt i Østersjøen 30. januar 1945. Nøyaktig antall flyktninger ombord er ukjent, men anslag publisert i 2020 angir at opp mot 10,000 mennesker, de fleste barn og kvinner, kan ha omkommet i senkingen. De 1,252 overlevende ble reddet av andre fartøyer, ledet av den tunge krysseren «Admiral Hipper». Skipsforliset er den hittil største maritime katastrofen regnet etter antall døde.
Bruk frem til 1945
På sin første regulære fart anløp skipet den 2. april 1938 London, for at man innen rammene av en nasjonalsosialistisk propaganda-aksjon skulle gi tyskere og østerrikere bosatt i England mulighet til å komme ombord og delta i folkeavstemningen om Østerrikes tilslutning til Det tyske rike (dette var etter at Anschluss allerede var et faktum).
Frem til utbruddet av andre verdenskrig 1. september 1939 ble «Wilhelm Gustloff» benyttet som cruiseskip for Kraft durch Freude. Med Genova som utgangspunkt gjennomførte skipet seks tidagers seilinger langs de italienske kyster. Det ble foretatt seks femdagers seilinger til Norge.
I 1939 bragte skipet med seg soldater fra Legion Condor, som hadde støttet general Franco under den spanske borgerkrig, tilbake til Tyskland. Etterpå fortsatte de vanlige ferieskipsreisene.
Palais Schaumburg
Palais Schaumburg er et slott i Bonn. Fra 1949 til 1976 var det residens for Tysklands kansler. Etter Tysklands gjenforening er det fra 1994 kanslerens tjenestebolig i Bonn.
Den senklassisistiske bygningen ble oppført mellom 1858 og 1860 og tilhørte først industrimannen Wilhelm Loeschigk. I 1890 ble den kjøpt av prins Adolf zu Schaumburg-Lippe, og i de følgende årene utvidet. Fra 1939 ble slottet benyttet av den tyske hæren.
«Wilhelm Gustloff»
Bruk frem til 1945
Etter utbruddet av andre verdenskrig ble «Wilhelm Gustloff» den 22. september 1939 overført til den tyske marine som lasarettskip. Under angrepet på Norge i 1940 transporterte den sårede soldater. Fra 20. november 1940 ble «Wilhelm Gustloff» benyttet som kaserneskip for andre ubåt-opplæringsdivisjon i Gotenhafen (Gdynia).
Senkingen
I begynnelsen av 1945 hadde Den røde hær trengt inn i Øst-Preussen. Veiene som gikk mot kysten ble fylt av milelange kolonner med tyske flyktninger. De håpet å få plass på et av flyktningeskipene som gikk i skytteltrafikk mot de tryggere områdene lenger vest.
Den 30. januar 1945 seilte skipet fra Gotenhafen (Gdingen, Gdynia) med rundt 10 000 flyktninger ombord. Antall passasjerer er usikkert. På grunn av hastverket under flukten og den voldsomme pågangen av desperate mennesker som prøvde å komme med skipet, ble ikke alle passasjerer registrert. Om kvelden samme dag, kl. 21:08 utenfor den pommerske byen Stolpmünde, ble skipet torpedert av den sovjetiske ubåten S-13. Kaptein Aleksandr Marinesko avfyrte tre torpedoer, som alle traff målet. Skipet sank på mindre enn 50 minutter. Da skipet var overfylt fantes det altfor få livbåter. Fraktskip og minesøkerbåter som kom til klarte bare å redde 1239 mennesker opp fra det iskalde vannet, de øvrige omkom. «Wilhelm Gustloff»s passasjerer var hovedsakelig kvinner og barn.
Palais Schaumburg
Konrad Adenauer tok bygningen i bruk i november 1949, og mottok der to måneder senere sin første statsgjest, Robert Schuman. I 1950 ble slottet ombygget av Hans Schwippert for å bli mer hensiktsmessig som kontor.
Ettersom slottet var for lite for kanslerens administrasjon ble det avløst av et nybygg i 1976, men ble fortsatt benyttet til representasjonsformål. Etter 1999 har Palais Schaumburg vært kanslerens andreresidens.
«Wilhelm Gustloff»
Senkingen
Et annet flyktningetransportskip, MS «Goya», led samme skjebne. Ved senkningen av Goya omkom nesten like mange mennesker. 9. februar 1945 ble også «Steuben» senket; da døde 4000 mennesker.
Senkningen av «Wilhelm Gustloff» var historiens største skipskatastrofe til da. Den er tema i Günter Grass' roman Im Krebsgang (2002). Senkningen er også en viktig hendelse i prologen til (Clive Cussler og Paul Kemprecos) roman Jakten på polarkoden.(2005)
Vraket
Vraket «Gustloff» ligger i posisjon 55.07N 17.41E. Dette er ca. 30 km til havs, øst for Łeba (17.33E) og vest for Władysławowo (18.24E). Vraket er erklært som et krigsgrav (ligger for dypt til å hente opp omkomne) og markert i polske sjøkart som «Obstacle No. 73».
I 2006 ble en skipsklokke som var hentet opp fra skipet, og som ble brukt som utsmykning i en polsk fiskerestaurant, utlånt til utstillingen Erzwungene Wege i Berlin. Saken skapte oppsikt fordi den nasjonalistiske Kaczynski-regjeringen presset eierne til å kreve klokken tilbake.
Chris Anker Sørensen
Chris Anker Sørensen (født 5. september 1984 i Hammel, død 18. september 2021) var en dansk landeveissyklist. Sørensen var en typisk klatrer og han deltok i store sykkelritt som Criterium International, Tour de Romandie og Tour de France.
Han tok sin første seier som profesjonell på den 6. etappen i Dauphiné Libéré 2008. Sørensen vant i tillegg en etappeseier i Giro d'Italia og ble i 2012 kåret til den mest offensive rytter i Tour de France.
Sørensen omkom i en ulykke i Belgia 18. september 2021.
Øivind S. Jorfald
Øivind Sigvart Jorfald (født 8. september 1950, død 16. november 2021) var en norsk tegner, grafiker, illustratør og animatør bosatt i Asker.
Øivind S. Jorfald jobbet stort sett med håndkolorerte kobberstikk, litografier og tegninger/akvareller. Bildene er som regel ganske små og av en humoristisk karakter. Hav og kvinner er motiver som ofte går igjen i bildene. Han illustrerte også flere bøker, særlig barnebøker. Jorfald laget også flere tegnefilmer, blant annet Steinen som han vant Amandaprisen for i 1990. i 1981 utgav han heftet Bygging av flaskeskuter.
Hove
Hove er et område på Tromøy i Arendal kommune i Agder.
Plassering
Hoveområdet ligger på den sørvestlige del av Tromøy. Mot sørøst ligger Skagerrak åpent, men mot nordvest ligger Hovekilen som er et grunt beskyttet sjøområde. Mot sørvest går et sund inn og atskiller Hove fra Gjessøya og Merdø, nordøst for Hove ligger Spornes med sin spesielle badestrand som skifter mellom sandstrand og bare rullestein avhengig av vind og vær. Tromøy kirke og gården Brekka ligger videre mot nordøst. Hele dette området preges av det store raet, som er naturgrunnlaget for rullesteinsstrender, sandstrender og store arealer med Aust-Agders beste åkerjord. Yttersiden av Hoveområdet er en del av Raet nasjonalpark med verneskog av forblåste furutrær. Innersiden mot Hovekilen domineres av campingplass og badestrand. Her ligger også Hove leir og Hove gård. Det er ca. 10 km fra Hove til Arendal bysentrum.
Bruk
Hove har hatt flere bruksformål igjennom tidene:
Jordbruk
Hove har lettdyrket selv-drenerende jord, og var derfor et gunstig sted for tidlig jordbruk. Det er 17 registrerte gravhauger på Hove, fra et sørvestnorsk vikingrike fra rundt 800-tallet, som Hove var en del av. Haugene er fra perioden bronsealderen til og med vikingtiden. Navnet tyder på et gammelt hedensk hov.
Opprinnelig tilhørte arealene på Hove til Hove gård, som var en av de mest betydningsfulle gårdene på Tromøy. Den første kjente dokumentasjonen i Norge på at det ble dyrket poteter var på Hove gård, hvor det står skrevet i toldskriver Nils Aalholms hagedagbok for 31. mai 1757 at det er «observeret Potatoes at opkomme». I 1773 ble det satt 5015 poteter på gården. Hove gård kunne, sammen med andre gårder nær Hovekilen, på 1800-tallet utvikle et moderne jordbruk basert på salg av produkter i Arendal. Det var grei transport av varer sjøveien til byen.
Utfartssted, badestrand og campingplass
Hove vender på nordsiden mot Hovekilen med en langgrunn sandstrand, som på 1900-tallet har vært en populær badestrand, særlig for barnefamilier. Fra Arendal by er det mulig å ta turer ut hit med båt i sommersesongen, og per 2011 går det fremdeles ferje hit fra sentrum. I tilknytning til badestranda er det campingplass.
Andre verdenskrig
Hove leir ble anlagt av den tyske okkupasjonsmakt under andre verdenskrig. På Hove var det tre radarer, en kommunikasjonsbunker av typen Regelbau R618, en luftvernskole (Feld Flakartillerie-schule (Nord) 50) ifra 1941 til 1944, samt antagelig fire stk 88mm luftvernkanoner.
Hove leir
Etter andre verdenskrig ble leiren brukt av det norske forsvaret frem til 1962. I 1970-årene hadde AKP(m-l) noen av sine årlige sommerleirer i Hove leir. Staten har i mange år, fram til 2006, brukt Hove leir som asylmottak.
Leiren er nå overtatt av Hove Drifts- og Utviklingsselskap, eid 100 % av Arendal kommune, og utvikles i kultur- og turismesammenheng. Leiren har siden 2007 vært arena for Hovefestivalen, som var Norges største musikkfestival dette året. Området er også et populært friluftsområde for turgåere og mosjonister. Det er etablert en venneforening, «Hoves Venner» (stiftet 2003) som bidrar til å ta vare på området. TV-serien 71° nord har i flere år brukt Hove i sine sendinger.
Flyplass
På 1950- og 1960 tallet ble det gjort et prosjekt i forbindelse med å lage en mulig flyplass på Hoveodden. Planene ble skrinlagt da flyplassen ville komme i konflikt med et viktig naturområde, samt at rullebanen ville begrense seg til en knapp kilometer. Prosjektet ble skrinlagt.
Cesare Prandelli
Spillerkarriere
Sportslig sett vokste han opp i Cremonese, hvor han spilte fra 1974 til 1978 i tre sesonger av Serie C1 og én sesong i Serie B. Han spilte for Atalanta i sesongen 1978-79, og gållet en gang på 27 opptredener.
Høydepunktet på hans karriere var perioden 1979–85, hvor han spilte i Juventus og vant 3 mesterskap (it. scudetti), 1 serievinnercup, 1 cupvinnercup, 1 italiensk cup, 1 interkontinental cup og 1 europeisk supercup.
Trenerkarriere
Hans første treneroppdrag var hos Atalantas ungdomsavdeling, hvor han vant seriemesterskapet og Viareggio-turneringen. Bortsett fra en kort tid på A-laget i 1994, var han ungdomstrener til 1997, da han byttet til Lecce, hvorifra han sluttet etter kun 18 kamper, i januar 1998. Klubben rykket ned i serie B.
I 2002 kom han til Parma, hvor han oppnådde to femteplasser i serie A. Deretter fikk han et engasjement for Roma i 2004, men sluttet før sesongstart grunnet konens sykdom.
Da familieproblemet var løst, i sesongen 2005–06, ble han valgt av klubbeier Diego Della Valle som ny trener for Fiorentina, hvor han etterfulgte Dino Zoff. Fiorentina oppnådde 4.-plass og skulle egentlig spilt i Mesterligaen, men som følge av dommerskandalen i italiensk fotball, hvor Fiorentina var blant de tiltalte, mistet laget denne plassen. Prandelli fortsatte i Fiorentina, og selv om laget startet sesongen med -15 poeng kom laget seg fort over nedrykksstreken, og endte til slutt på 5.-plass. Siden 2010 har han vært landslagssjef for Italia. Den 24.06.2014 trakk han seg som landslagssjef, etter at de røyk ut av VM 2014 med 0-1 tap mot Uruguay.
1897
1897 (MDCCCXCVII) i den gregorianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en fredag.
Meihekou
Meihekou (kinesisk: 梅河口; pinyin: Méihékǒu) er et byfylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Tonghua.
Kulturminner
Steintakgravene (shipengmu) ved elven Huifa Hes øvre løp (Huifa He shangyou shipengmu, 辉发河上游石棚墓) sble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Samferdsel
Kinas riksvei 202 løper gjennom området. Den begynner i Heihe i provinsen Heilongjiang, passerer gjennom Harbin og Shenyang, og ender i Dalian ved Gulehavet.
Kinas riksvei 303 løper fra Ji'an i Jilin til Xilinhot i Indre Mongolia.
Nièvre
Det er fire arrondissementer, 32 kantoner og 312 kommuner i Nièvre. Acolin, en sideelv til Loire renner gjennom departementet.
Albertina (Wien)
Albertina er en statlig samling av grafikk og billedkunst i Wien og er en av de største i verden. Samlingen har tatt utgangspunkt i Albert von Sachsen-Teschens (1738–1822) samlinger, og Albertina holder fortsatt til dennes palé i bydelen Innere Stadt (gamlebyen). Etter 1918 ble samlingen supplert med det tidligere keiserlige hoffbibliotekets samlinger.
Moab
Moab (hebraisk: מוֹאָב, Mo'av; i betydningen «fars sæd/frø»; gresk Μωάβ Mōav; arabisk مؤاب, assyrisk Mu'aba, Ma'ba, Ma'ab ; egyptisk Mu'ab) er det historiske navnet, kjent fra omtale i Bibelen, for et land i fjellene øst for Dødehavet i jernalderen, langs handelsruten som forbandt Mesopotamia og Egypt.
Albertina (Wien)
Bestanden på omkring en million arbeider med tyngdepunkt i europeisk tegnekunst og grafikk fra 1400-tallet og fram til i dag. Hovedvekten ligger på tyske renessansekunstnere, særlig Albrecht Dürer.
Historie
Albertina ble bygget som en av de siste gjenværende seksjonene av befestningen av Wien, Den augustiske bastion. Opprinnelig var dette stedet for Hofbauamt («Det kongelige byggekontor») som ble bygget på slutten av 1600-tallet. I 1745 ble anlegget ombygget av lederen for Hofbauamt, Emanuel Teles Count Silva-Tarouca til residens for ham. Det er derfor også kjent som Palais Taroucca. Bygningen ble senere overtatt av Albert von Sachsen-Teschen som brukte denne som sin residens og flyttet etter hvert sin samling av grafikk hit fra Brussel hvor han hadde vært guvernør for Det habsburgske Nederland. For å huse samlingen av grafikk, fikk han utvidet bygningsanlegget med hjelp av arkitekten Louis Montoyer, og siden denne utvidelsen har palasset vært nabo til Hofburg. Kunstsamlingen ble senere utvidet av Alberts etterfølgere.
Moab
Beskrivelse
Moabittene var et historisk folk, eller stamme, som ofte lå i konflikt med sine israelittiske naboer i vest. Deres hovedstad var Dibon, (moderne Dhiban), cirka 20 km syd for Amman. Mesjastelen ble reist av Moabs konge Mesha i Dibon, og inskripsjonen er tidfestet til rundt 840 f.Kr. Her fortelles om en moabittisk seier over en ikke navngitt sønn av kong Omri av Israel. Stelen nevner muligvis «Davids hus», men det er ikke sikkert tydet. Derimot nevnes «mennene fra Gad», en av Israels stammer øst for Jordanelven, og her er en av de eldste inskripsjoner av YHWH (Jahve) utenfor Bibelen.
Blues Explosion
Blues Explosion (tidligere The Jon Spencer Blues Explosion og noen ganger forkortet JSBX) er en punk blues-gruppe fra New York. Trioen består av frontmannen Jon Spencer (vokal, gitar), Judah Bauer (gitar, vokal) og Russell Simins (trommer).
Historie
Jon Spencer (født Jonathan Spencer) kom opprinnelig fra Hanover, New Hampshire og flyttet til Washington, DC hvor han var frontfigur for gruppen Pussy Galore. Etter at gruppen brøt opp, ble The Jon Spencer Blues Explosion dannet i 1990 i New York City. Bandmedlemmene hadde tidligere spilt i grupper som The Honeymoon Killers, Crowbar Massage og Boss Hog.
De tegnet kontrakt med Matador Records kort tid etter og har samlet en betydelig fanskare. De er ett av de få bandene som dyrket punk blues-lyden i 1990-årene.
Da Damage ble lansert i 2004, endret gruppen navn fra Jon Spencer Blues Explosion til bare Blues Explosion.
Moab
Bibelens bilde av Moab
Ifølge Det gamle testamente var moabittene etterkommere av Lot, Abrahams nevø, og hans egne døtre: «''Nå skulle begge døtrene til Lot ha barn med faren sin. Den eldste fødte en sønn og ga ham navnet Moab. Han er stamfar til moabittene, som finnes den dag i dag. Også den yngste fødte en sønn og ga ham navnet Ben-Ammi. Han er stamfar til ammonittene, som finnes den dag i dag.''»
Moabittisk religion
Krigs- og nasjonalguden Kemosj, Kamōš eller Chemosh, som også er belagt i Ebla og Ugarit og dessuten i Det gamle testamente (for eksempel i Dommernes bok 11,24; 1. Kongebok 11, 7-33, 2. Kongebok 23,13; Jeremias bok 48,13), var høyst sannsynlig Moabs hovedgud, som er belagt fremfor alt som teoforisk element i moabittiske personnavn, og på Mesjastelen som den moabittiske kong Mesjas gud.
Kemosj' kultiske partner var trolig Astarte. Kong Salomon lot bygge en helligdom for ham øst for Jerusalem. Det var også andre guder i den moabittiske gudeverden, noe som fremgår av billedlige fremstillinger, men deres navn har ikke latt seg fastslå.
Ettervirkninger
Kemosj-kulten overlevde Moabs tap av selvstendigheten, og overlevde den moabittiske religions undergang i det øvrige, noe som lar seg belegge av en arameisk innskrift i el-Kerak fra 300-tallet f.Kr.
De sørlige byene Rabba (Rabbat-Moab, Arepolis, Khirbe-en-Robbe) og Kerak (Krak de Moab, også Kir-Moab - senere El Kerak) bar i seg ordet «Moab» fremdeles inn i korsfarertiden.
Albertina (Wien)
Historie
I etableringen av samlingen, fikk hertug Albert hjelp av Østerrikes ambassadør til Venezia, den genovesiske greven Giacomo Durazzo. I 1776 overførte greven rundt 1,000 kunstobjekter til hertug Albert, og hans hustru, erkehertuginne Maria Christina, som var datter av Maria Teresia av Østerrike og Frans I Stefan av Det tysk-romerske rike.
I 1820-årene fikk erkehertug Karl, hertug Albert og Maria Christinas fostersønn, utført ytterligere ombyggingen av bygningen ved hjelp av arkitekt Joseph Kornhäusel, som i første rekke var endringen av den interiørmessige utsmykningen. Etter erkehertug Karl, bodde hans sønn, erkehertug Albrecht i bygningen og deretter dennes nevø, erkehertug Fredrik, hertug av Teschen i bygningen.
Tidlig i 1919 ble bygningen med den tilhørende kunstsamlingen overført fra Huset Habsburg til den nye republikken Østerrike. I 1920 ble samlingen av grafiske trykk og tegninger slått sammen med innholdet som hadde vært i det keiserlige hoffets bibliotek. Navnet Albertina ble tatt i bruk i 1921.
I mars 1945 ble Albertina sterkt skadet i et bombeangrep. Det har siden blitt fullstendig rehabilitert og modernisert i årene 1998 til 2003, men samlingen med grafikk ble ikke gjenåpnet for i 2008.
Parlamentsvalget i Ungarn 2006
Parlamentsvalget i Ungarn 2006 ble avviklet den 9. april og 23. april 2006. Valget var det femte frie valget etter kommunismens fall. Systemet er basert på partilister og valg i enkelte valgkretser. Statsminister Ferenc Gyurcsány fra sosialistpartiet Magyar Szocialista Párt vant valget og fortsatte å regjere i koalisjon med det liberale Szabad Demokraták Szövetsége – a Magyar Liberális Párt.
Carlos Oviedo Cavada
Carlos Oviedo Cavada (født 19. januar 1927 i Santiago i Chile, død 7. desember 1998 samme sted) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Santiago de Chile 1990–1998. Han tilhørte Mercedianerne.
Han ble kreert til kardinal av pave Johannes Paul II i 1994.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Levanger-Avisa
Levanger-Avisa var en lokalavis som ble utgitt i Levanger i Nord-Trøndelag. Den ble stiftet i 1848 som Nordre Trondhjems Amtstidende, og skiftet navn i 1953. Fra 1870-årene var den et konservativt organ. I 2015 gikk tredagersavisene Levanger-Avisa og Innherreds Folkeblad og Verdalingen sammen om å danne tredagersavisen Innherred. Levanger-Avisa var på dette tidspunktet Norges femte eldste avis som hadde blitt utgitt uavbrutt og selvstendig siden starten.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Musikkåret 1432
Musikkåret 1432 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde musikkpersonligheter i 1432.
Ji’an (Tonghua)
Ji'an (kinesisk: 集安; pinyin: Jí'ān) er et byfylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Tonghua.
Befolkningen var på 236,014 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 303 løper fra Ji'an til Xilinhot i Indre Mongolia.
Tor Evjen
Tor Sigurdsøn Evjen (født 2. juli 1924, død 29. oktober 2002) var en norsk kybernetiker og informatiker, kjent fra utviklingen av de tidlige norske datamaskiner, deriblant NUSSE.
Han studerte teoretisk fysikk ved NTH og etter oppnådd sivilingeniør-grad gikk han til Sentralinstitutt for industriell forskning der han var hovedprogrammerer da NUSSE ble bygget. Derpå var han i utviklingsavdelingene for IBM og Norsk Hydro, før han ble direktør i Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd (1967–71). Han var så forskningssjef i Elkem (1971–79).
Torres Calcio Femminile
Torres Calcio Femminile, er den kvinnelige grenen av Associazione Sportiva Dilettantistica Torres Calcio, en italiensk fotballklubb fra Sassari på Sardinia. Sammenhengen med moderklubben er noe uklar; herreavdelingen, som for øvrig er Gianfranco Zolas gamle klubb, har gått konkurs og gjenoppstått flere ganger under flere navn.
Kvinnelaget ble stiftet i 1980, og rykket opp til Serie A (kvinner) i 1990. Torres, med Carolina Morace, gjorde tidlig inntrykk, og allerede i sin første sesong i Serie A vant de Coppa Italia under navnet Sassari Woman Sarenco. Torres brukte også kort vei til toppen av serie A, de vant i sin fjerde sesong, 1993-94-sesongen. Sesongen etter vant de cupen for andre gang, men deretter vant de ikke noe før 1999-2000-sesongen, da de til gjengjeld vant The Double og atpåtil Supercoppa. Torres fulgte opp med å vinne The Double (serie og cup) igjen året etter, men gikk så gjennom et tørt tiår i serien, med tre pokaler i cupen som eneste trofeer, og ble overskygget av Bardolino. Før 2009-10-sesongen sikret klubben seg imidlertid landslagskapteinen Patrizia Panico,, som hadde vunnet serien tre år på rad med Bardolino og blitt toppscorer i Italia ni ganger. Hun ble en viktig brikke i en suveren sesong; de spilte bare uavgjort tre ganger på 22 kamper og sikret serieskjoldet med to kamper igjen å spille. De vant 4–1 borte over Bardolino, og ble dessuten beste italienske lag i Europa.
Torres Calcio har to opptredener i Mesterligaen i fotball for kvinner. I den første europacupsesongen ble Torres slått ut av HJK Helsinki i kvalifiseringsrunden. Etter at konkurransen ble omdøpt til Mesterligaen kvalifiserte imidlertid Torres seg som serietoer, og kom seg videre fra kvalifiseringsspillet etter kamper mot relativt beskjeden motstand. Etter å ha slått ut seedet motstand i islandske Valur og en lett trekning i form av det østerrikske laget Neulengbach, møtte Torres Lyon i kvartfinalen, og tapte første kamp i Frankrike med 0-3. De ble imidlertid det beste italienske laget, og seieren 1-0 i returoppgjøret var det eneste enkelttapet Lyon gikk på før finalen.
S-type-asteroide
Karakteristika
S-typenes spektra har en moderat spektralhelling ved bølgelengder kortere enn 0,7 µm, og har moderate til svake absorpsjontrekk rundt 1 µm og 2 µm. Absorpsjonen ved 1 µm indikerer tilstedeværelsen av silikater (steinete mineraler). Ofte er det et bredt men grunt absorpsjonstrekk sentrert rundt 0,63 µm. Sammensetningen til disse asteroidene er lik mange steinmeteoritter, som også har lignende spektralegenskaper.
S-gruppe-asteroider
Se også asteroidespektralklasser.
SMASS-klassifisering
I SMASS-klassifiseringen, er mange generelt «steinete» typer asteroider samlet I en bredere S-gruppe, som inneholder følgende typer:
Hele denne S-gruppen er spektralsk ganske distinkt fra den karbonrike C-gruppen og den hovedsakelig metalliske X-gruppen.
Tholen-klassifisering
I Tholen-klassifiseringen er «S-type» en svært vid gruppering som omfatter alle typene i SMASS' S-gruppe unntatt typene A, Q og R, som har spesielt sterke «steinete» absorpsjonstrekk rundt 1 µm.
Innherreds Folkeblad og Verdalingen
Innherreds Folkeblad og Verdalingen var en lokalavis som ble utgitt i Verdal i Nord-Trøndelag fra 1953 til 2015.
Borestranda
Borestranda (lokal uttalelse: bo:restra:en) er en strand på gården Vestre Bore i Klepp på Jæren. Den er en del av Jærstrendene.
Innherreds Folkeblad og Verdalingen
Boktrykker Gustav Borgen tok initiativ til å etablere Indherreds Folkeblad, som utgav et prøvenummer den 29. januar 1900 og sitt første ordinære nummer den 2. februar samme år. Et eget trykkeri, Verdal Boktrykkeri AS, ble etablert på Verdalsøra. Gårdbruker Johannes Aas fra Leksdal var avisens første eier og redaktør fra 1903.
Borestranda
Borestranda består av fin sjøsand, og strekker seg fra Hodne i sør til utløpet av elva Figgjo i nord. Stranda er et yndet sted for surfere, og på fine sommerdager er det også mange badegjester her. Det er også overnattingsmuligheter ved campingplassen som ligger like ved stranda.
Innherreds Folkeblad og Verdalingen
Brødrene Wilhelm Eriksen og Haakon Eriksen Eide fra Skogn kjøpte avisen og trykkeriet i 1917. Avisen gikk inn i 1944 på grunn av vanskelige driftsforhold under okkupasjonen. Året etter ble avisen Verdalingen etablert med stortingsmann og senere statsråd Leif Granli som redaktør. I 1950 ble eierskapet til Verdal Boktrykkeri overdratt til Wilhelm Eriksens sønn, Alf Eriksen, som utgav Innherreds Folkeblad på nytt fra 1951. Den 1. januar 1953 ble avisene slått sammen til Innherreds Folkeblad og Verdalingen.
Sarpsborg I DAG
Sarpsborg I DAG var en gratisavis som ble utgitt i Sarpsborg i Østfold. Avisa ble etablert i 1998 av tidligere redaktør i Sarpsborg Arbeiderblad, Jon Henriksen, og var en direkte annonsekonkurrent mot Sarpsborg Arbeiderblad. Med på etableringen var flere av byens større annonsører. Avisa ble raskt populær og økte antall utgivelser per uke.
Innherreds Folkeblad og Verdalingen
Den 30. mai 2015 gikk tredagersavisene Innherreds Folkeblad og Verdalingen og Levanger-Avisa, som hadde Adresseavisen-konsernet som majoritetseier, sammen om å danne tredagersavisen Innherred.
Sarpsborg I DAG
Konkurransen ble ytterligere skjerpet da avisa valgte å samarbeide med Orklas aviser om annonsesamkjøring i Østfold.
Innherreds Folkeblad og Verdalingen
Ansvarlige redaktører
Innherreds Folkeblad:
Sarpsborg I DAG
I 2001 kjøpte A-pressen gratisavisa for 17 millioner kroner, eller nærmere ti ganger den innskutte aksjekapitalen. Året etter ble resten av aksjene kjøpt. Orkla, som mistet sin lokale samarbeidspartner, startet den nye gratisavisa SarpsborgAvisa.
Innherreds Folkeblad og Verdalingen
Ansvarlige redaktører
Verdalingen:
Innherreds Folkeblad og Verdalingen:
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Theodor Løvstad
Theodor Julius Løvstad (født 2. september 1843 i Kristiania, død 20. april 1913) var en norsk redaktør, forfatter og musiker.
Utdannelse
Theodor Løvstad fikk i fjortenårs alderen ansettelse i 2. Brigades Musikkorps, hvor han under instruksjon av Paolo Sperati ble værende som militær musikant i ti år. Mens han spilte i brigademusikken begynte Løvstad å lese ulike skolefag på egen hånd. Da han i 1867 bestemte seg for å ta eksamen artium, meldte han seg som elev på Heltbergs studentfabrikk. Herfra ble han dimittert i 1869, men noen studier ved universitetet ble det ikke anledning til. Isteden tok han arbeid som kapellmester på Møllergatens teater, og senere på Tivoli.
Yrkesaktiv som redaktør og kapellmester
Theodor Løvstad skrev monologer, dikt, farser og annet, ofte med satirisk innhold, og utga flere vittighetsblader. I 1879 ble han dømt til 40 dagers fengsel etter blasfemiparagrafen for å ha offentliggjort diktet «Gud, Verden og Mennesket» som «Anonym Eftertryks-Udgave» i bladet Bakkus, og for å ha publisert den danske forfatteren Peter Andreas Heibergs «Kiøbmands Katekismusen» fra 1789. Theodor Løvstad var også fra 1883 til 1913 redaktør av vittighetsbladet Vikingen, hvor han blant annet skrev kommentarer og betraktninger til livet i hovedstaden under signaturen Ka'l Olsen fra Vika. Her brukte han også en rekke andre forfatterpseudonymer. I Vikingen presenterte han i 1894 hele galleriet av meddelsomme figurer av «Familjen Olsen fra Wika, hvis ugentlige Forhandlinger om Dagens aktuelle Spørgsmaal kun findes indtagne i Vikingen».
I 1894 utga han i anledning 25-årsjubileet som student heftet Tankesprog af Publilius Syrus, med teksten avfattet på både norsk og latin. Publilius var en romersk slave som ble frigitt på grunn av sin slagferdighet. I et av diktene heter det:
I tyngste Lenker den er lagt
som sukker under Vanens Magt.
Løvstad fikk i 1966 en veisløyfe oppkalt etter seg ute på Bygdøy, nemlig Theodor Løvstads vei.
Gongzhuling
Gongzhuling (kinesisk: 公主岭; pinyin: Gōngzhǔlǐng) er et byfylke i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Siping.
Befolkningen var på 1,030,322 innbyggere i 1999.
Kulturminner
Qinjiatun (Qinjiatun chengzhi, 秦家屯城址) fra perioden fra Kitan-dynastiet til jursjen-dynastiet ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Administrative enheter
Subdistrikter:
Storkommuner:
Kommuner:
Jernbane
Gongzhuling er stoppested på den viktige jernbanelinen Jinghabanen som løper fra Beijing til Harbin via blant annet Tianjin, Tangshan, Shenyang og Changchun.
Hada-banen, en høyhastighetsbane åpnet i 2012, går også gjennom området fra Harbin til Dalian.
Vei
Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.
Guria
Guria er en region i Georgia. Administrasjonssenteret ligger i byen Osurgeti.
Regionen ligger vest i Georgia og grenser til regionene Samegrelo-Zemo Svaneti i nord, Imereti i øst, Samtskhe-Javakheti i sørøst og til den autonome republikken Adsjaria i sør. I vest har den kystlinje mot Svartehavet.
Gelelektroforese
Gelelektroforese er en mye brukt metode innen biokjemi og molekylærbiologi hvor man ved hjelp av et elektrisk felt separerer biologiske makromolekyler (DNA, RNA, proteiner og polysakkarider) etter størrelse eller ladning, enten for analytiske eller preparative formål. Gelelektroforese benyttes som oftest til å analysere DNA (agarosegel) eller proteiner (polyakrylamidgel).
Jo mindre partiklene er, og jo større ladning de har, jo raskere og lenger vil de vandre mot pluss polen. Elektroforesen foregår i en gel. Dette er et geléaktig medium, og er bygget opp av et nettverk av organiske polymere. Gelen hindrer at prøven beveger seg alt for fritt ved strømninger i væsken, og nettverket gir en viss motstand mot diffusjon.
Proteinelektroforese
Serumelektroforese er en standardundersøkelse i humanmedisinen hvor proteinene i serum registreres slik at det oppstår et bølgemønster der hver bølge representerer en type protein. En stor bølge representerer albumin som er et protein som bidrar mye til det økede osmotiske trykket i blodårene. alfa- beta og gamma globuliner er protein som har funksjon som antistoffer mot smittestoffer og forskjellige fremmedstoffer, for eksempel allergener, som er fremmedstoffer som gir allergisk reaksjon hos pasienten. Disse globulinene har egne bølger på elektroforese-kurven.
Myelomatose er en sykdom som danner mange celler som produserer det samme proteinet som på proteinelektroforesen viser en enkel høy topp på elektroforesekurven. Toppen kalles "monoklonal".
DNA-elektroforese
Elektroforese brukes til å separere DNA–fragmenter av ulik størrelse. Prinsippet er at man tar DNA ofte fra forskjellige personer, da metoden ofte brukes til å knytte DNA opp mot en person i kriminalsaker eller ved eventuelle slektskaps saker. DNAet putter man i en "brønn" i en Gel, altså et hull. Før DNAet blir lagt i brønnen tilsettes det et restriksjonsenzym, som kutter DNAet opp i fragmenter mellom gitte basepar (om det ikke oppstår noe signifikant avvik mellom de to forskjellige forsøkene benyttes et annet restriksjonsenzym som kutter annerledes, da vil sannsynligheten for feil bedømmelse reduseres drastisk). Når DNAet er kuttet opp vil det bestå av mange fragmenter av DNA lengden på disse vil varigere fra person til person, om personer er i familie vil lengden og antallet fragmenter variere mindre. En bufferløsning helles over gelen med DNAet i og det tilsettes strøm. DNA-fragmentene vil nå vandre i gelen og distansen/farten de vil vandre på er avhengig av størrelsen på DNA-fragmentet. Et lite DNA-fragment vil vandre lengre enn et langt da det har mindre motstand i gelen. Da alle DNA-fragmentene er negativt ladd vil de vandre mot pluss polen på spenningskilden, det er derfor viktig å bruke likestrøm. Da strømmen har stått på en stund kan de forskjellige prøvene sammenlignes, om DNAet har samlet seg på ca. de samme stedene i gelen på alle resultatene er det sannsynlig at DNAet stammer fra samme person, dette kan bekreftes med bruk av forskjellige restriksjonsenzym. DNAet er usynlig for det blotte øyet og man bruker derfor etidiumbromid (EtBr)for å visualisere DNAet. Stoffet binder seg mellom baseparene i DNAet og med UV-lys kan man se DNAet, andre fargestoff brukes òg.
Det finnes to hovedtyper av gelmateriale som brukes ved separasjon av DNA: polyakrylamid og agarose. Agarose er et polysakkarid som er isolert fra alger. For å skille store DNA-fragmenter brukes lav konsentrasjon av agarose. For eksempel 2% agarose kan separere DNA av størrelse 100-2000 basepar, mens 1% gel kan brukes til å separere DNA av størrelse 100-10000 basepar.
I mange tilfeller har man for lite DNA til å gjennomføre elektroforesen, da bruker man først PCR teknikk for å klone opp nok DNA til elektroforesen.
Glattordivel
Glattordivel, Trypocopris vernalis, er en bille i familiegruppen tordivler. Den finnes i store deler av Europa og øst til Iran i Asia. Den har nordlig utbredelsesgrense såvidt inn i Norge.
Utseende
Glattordivel er middels stor bille, og ganske sjelden i norske tordivelen. Oversiden er skinnende blå-svart, undersiden er glinsende metallisk, i mørk blå eller fiolett. Den er mellom 12-20 millimeter lang. Dekkvingene er glatte og har ingen antydning til lengdestriper. Bakleggene har tre tverr-ribber.
Levevis
Glattordivel finnes oftest i skog. Med de følsomme antennene er de på leiting etter avføring. Under avføring fra dyr, graver de tunneler, opptil 20 centimeter lange, som de fyller med avføring. Hunnene legger eggene i avføring, av hest-, storfe- og sau.
Utbredelse
Glattordivel er stort sett er aktive om natten. Den har gått sterkt tilbake og er i dag sjelden og truet i Norge. Glattordivel har gått sterkt tilbake i nyere tid og ser ut til å ha forsvunnet fra Østlandet. Finnes fortsatt i indre fjordstrøk i Sogn der det trolig er en større bestand. Det finnes også enkeltfunn fra Flekkefjord og Ringerike, men det er noe usikkerhet om disse funnene representerer en bestand i dag. Kun tre funn etter 1980. Arten er trolig i liten grad oversett.