cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vlet
Vlet er navnet på en nederlandsk båttype som antakelig stammer fra den norske båten pram, som på nederlandsk kalles «noorse vletten». I motsetning til den norske prammen, har denne båttypen utviklet seg til større og moderne utgaver. De brukes ofte på de grunne kanalene gjennom Nederland og i det grunne farvannet langs kysten av Nordsjøen.
Førsvatn (Vinje)
Ved prøvefiske i 2010 ble det påvist en svært dårlig gjennomsnittlig vekst i bestanden av ørret, og fiskens kondisjonsfaktor er lav. Fisken blir også tidlig kjønnsmoden, noe som indikerer at næringstilgang og konkurransesituasjon er anstrengt.
Det har også etablert seg en relativt stor bestand av ørekyt i vannet. Det er usikkert når den ble introdusert.
Vlet
Vlet
Som båttype har vlet, i likhet med den norske prammen, en rund fasong i skroget (uten kjøl) og tverrspeil akter og forut. Forspeilet er nærmest borte på den moderne, motordrevne vleten. På nederlandsk betegner ordet vlet en farkost eller et fartøy med flat bunn til bruk på grunne farvann. Flere varianter er utviklet og tilpasset ulike forhold og bruksområder over hele Nederland. Det er en populær og allsidig farkost, enkel å bygge og bruke, alt etter hva man ønsker å bruke den til. De fleste variantene har slingrekjøl.
I området omkring Zuiderzee ble den brukt som 14-fots fiskebåt, senere videreutviklet til store 30-fots båter med dekk. Til forskjell fra de fleste flatbunnede farkostene i Nederland, er vlet nesten alltid klinkbygd. Men mange av de moderne variantene har glatt overflate på skroget. I dag finner man dem også som fritidsbåter i plast og glassfiber, med dekk, kahytt og innenbordsmotor. I motsetning til den norske prammen fikk de nederlandske vletene innenbordsmotor montert på tidlige fiskebåter med seil.
Som et sjødyktig fartøy som klarte seg godt i røffe omgivelser til sjøs, var den ideell som redningsbåt langs den langstrakte og grunne kysten av Nordsjøen. De nederlandske myndighetene har siden 1825 benyttet større vleter som redningsbåt, med besetning på mellom seks og 12 mann. I dag er de vanligste redningsbåtene hos den nederlandske sjøredningstjenesten motoriserte vleter.
Fire vegger
Fire vegger er det andre albumet, men tredje utgivelsen, fra den norske hiphop-duoen Karpe Diem, utgitt i 2008. På coveret poserer Chirag Rashmikant Patel og Magdi Omar Ytreeide Abdelmaguid sammen med familiene sine, som på et familieportrett. Dette understreker litt av hjem og familietematikken man finner i låtene. Andre temaer er oppvekst og tilhørighet i forbindelse med deres flerkulturelle opphav samt kjærlighet og savn.
Fire Vegger er oppfølgeren til Karpe Diems debutalbum Rett Fra Hjertet som kom i 2006 og er albumet Patel og Abdelmaguid har gitt ut med flest radiosingler. Den 17.august 2020 så ble rettighetene til albumet overført fra Cosmos Music(Bonnier Amigo) til Patel & Abelmaguid Foundation.
Tom Clancy’s Ghost Recon: Shadow Wars
Tom Clancy's Ghost Recon: Shadow Wars er et tur-basert taktisk skytespill utviklet av Ubisoft Sofia. Shadow Wars er det niende spillet utgitt i Tom Clancy's Ghost Recon-serien.
Mottakelse
Tom Clancy's Ghost Recon: Shadow Wars mottok generelt gode anmeldelser. Spillet har et snitt på 77/100 på Metacritic basert på 47 anmeldelser og 79,17 % på GameRankings basert på 33 anmeldelser.
Joe Penny
Joe Penny (født 1956) er en amerikansk skuespiller kjent fra tv-serien Jake and the Fatman. Penny har for det meste spilt i tv-produksjoner og i mindre grad film.
Han har medvirket i over 70 film- og tv-produksjoner, hovedsakelig tv.
Biografi
Penny ble født som Joseph Edward Penny Jr. i London med amerikansk far og italiensk mor. Han vokste opp i Georgia i USA.
Han har hatt gjesteopptredener i serier som blant annet Touched by an Angel, T.J. Hooker, Vega$, Matt Houston, CHiPs, Flamingo Road, Sopranos (2 episoder), Diagnosis Murder, Walker, Texas Ranger, 7th Heaven, Matlock (3 episoder), CSI, I gode og onde dager (6 episoder, 2008) og Cold Case (3 episoder, 2009-2010).
Penny har også medvirket i en rekke TV-filmer, deriblant i rollen som Frank Darnell i ni TV-filmer om agenten Jane Doe, på Hallmark Channel.
Vivendelfly
Vivendelfly (Xylocampa areola) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er utbredt langs kysten fra Østfold til Rogaland i Norge-
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 33–38 mm), lysgrått nattfly. Kroppen er kort og kraftig, kledt med lysgrå hår. Forvingen er lysgrå med mørkere tegninger. Nyre- og ringmerkene er lyse, mer eller mindre tydelig markerte, forbundet via en avlang, lys flekk i underkant. Ved roten er det en kort, svart rotstrek som har en oval, lys flekk over seg. Langs ytterkanten er den en rad av små, svarte pileflekker. Bakvingen er gråhvit med grå årer, den ytre og fremre delen grått bestøvet.
Levevis
Vivendelflyet lever i skogkanter, åpne områder, berg og urer der det vokser vivendel (Lonicera periclymemum), som er larvenes næringsplante. Arten overvintrer som puppe, og de voksne sommerfuglene flyr nokså tidlig på våren, fra slutten av mars til mai.
Utbredelse
Arten er utbredt i Vest-Europa nordover til det sørligste Norge, mot øst til Italia og det vestligste Polen. I Norge finnes den langs kysten fra Østfold til Rogaland. Den er nokså vanlig fra Ytre Oslofjord til Vest-Agder, sjeldnere øst og vest for dette området.
Supernormal Devil Happenings
Supernormal Devil Happenings er en vinyl-EP med Aurora Plastic Monster, utgitt i 2004.
Bhojpur (distrikt i Nepal)
Bhojpur er navnet på et av Nepals 75 administrative distrikter.
Hallgeir Grøntvedt
Hallgeir Grøntvedt (født 30. desember 1959) er en norsk politiker (Sp) og gårdbruker.
Bhojpur (distrikt i Nepal)
Bhojpur ligger i Østregionen, Kosi Sone. I vest grenser det mot Khotang, i nordvest har det ei kort grense mot Solukhumbu, i nord mot Sankhuwasabha, i sørøst mot Dhankuta og i sør mot Udayapur.
Hallgeir Grøntvedt
Han var medlem av Ørland kommunestyre 1988–2015, ordfører i Ørland kommune 1997–1999 og 2003–2015 og medlem av Sør-Trøndelag fylkesting 2003–2007. Fra 2019 er Grøntvedt medlem av Trøndelag fylkesting og fylkesutvalg og leder i fylkeskommunens hovedutvalg for vei.
Hallgeir Grøntvedt er yngste sønn av gårdbruker Oddvar Hilding Grøntvedt (1915–2000) og Klara Ovedie Grøntvedt (1920–2013) fra Kråkvåg. Han er farbror til barnebokforfatter Nina Elisabeth Grøntvedt og fetter til daglig leder og innehaver Bjørnar Grøntvedt i fiskeforedlingsbedriften Grøntvedt Pelagic.
Bhojpur (distrikt i Nepal)
Bhojpur regnes til åsdistriktene.
Hovedstad i distriktet er Bhojpur. Distriktet har 63 distriktsutviklingskomiteer og ingen bykommune.
Fra folketellinga i 1991 til 2001 gikk gruppa andre religioner opp fra 19,2% til 32,1%, buddhisme vokste med 5,2%, mens hinduisme sank fra 71,8% til 53,8%. Dette er et uttrykk for den nasjonale og politiske oppvåkninga blant kirat-folket raj i distriktet, som dyrker sin egen gamle religion kiranti.
Bojpur er kjent for tradisjonell produksjon med høy kvalitet av den viktige nepalske kniven kukri.
Rutine for Nemesis
Rutine for Nemesis er et norsk enkeltstående science-fiction-hørespill som gikk på NRK Radio i 1978. Hørespillet er en frittstående fortsettelse av Rutine for ukjent planet og ble etterfulgt av Rutine for Terra Nova i 1981. Manuset er skrevet av Jon Bing og Tor Åge Bringsværd.
Bernardini X1A2
X1A2 er en lett stridsvogn fra brasilianske Bernardini.
Tom Crean
Tom Crean (født 7. juli 1877, død 27. juli 1938) var en irsk sjømann og antarktisk oppdager. Han deltok i Robert Falcon Scotts Discovery-ekspedisjon i 1901–1904 og under Scotts Terra Nova-ekspedisjon i 1911–1913, en eksepdisjon som tapte kappløpet til Sydpolen mot Roald Amundsen. Creans tredje ekspedisjon var Endurance-ekspedisjonen (1914–17) med Ernest Shackleton, en ekspedisjon som endte i forlis og en dramatisk 1 280 km lang ferd i en livbåt fra Elefantøya til Sør-Georgia for å finne redning.
Etter Edurance-ekspedisjonen returnerte Crean til marinen. I 1920 flyttet han hjem til County Kerry hvor han åpnet pensjonatet South Pole Inn i Annascaul.
Bernardini X1A2
Teknisk
Vognføreren sitter framme i skroget på venstre side.
Rutine for Nemesis
Historien
Hørespillet er utformet som en rapport fra stjerneskipet Marco Polo til Hovedkontroll Jord. Utgangspunktet for historien er at datamaskinen ombord på Marco Polo fanger opp et nødsignal mens skipet er på vei til NGC 4481/5. Besetningen ombord ligger i nedfrosset tilstand. Datamaskinen legger om kursen og når besetningen våkner finner de ut at skipet er i sektor 567651 og er plassert i bane rundt den sol-løse planeten Nemesis. Nemesis er en såkalt søppelplanet; dens beliggenhet og beskaffenhet gjør den passende som et lagringssted for radioaktive stoffer. Kontrollstasjonen på planeten styres av en robot. Imidlertid, hvert 25. år kommer et kontrollskip for å overhale stasjonen. Besetningen reagerer på å være i bane rundt søppelplaneten; det er et sted det fortelles rykter og historier om. Disse får vi lite kjennskap til. Som datamaskinen på Marco Polo sier: «Historiene er irrasjonelle, ulogiske og blir ikke arkivert.»
Bernardini X1A2
Teknisk
Skroget er av sveiset stål og største pansertykkelse er estimert av Jane's til å være 20 mm.
Rutine for Nemesis
Historien
Besetningen finner ut at nødsignalet stammer fra et stjerneskip av typen Mandeville. Besetningen går ombord og finner ut at mannskapet har vært borte fra skipet i seks år. Det blir klart at besetningen på Mandeville har dratt ned til Nemesis for å ta en rutinesjekk av kontrollstasjonen der. Hva som siden har skjedd med dem er uvisst.
Bernardini X1A2
Teknisk
Kanonen er på 90 mm og er ikke stabilisert. Den kan eleveres fra −8° til +17°. Samme våpenet brukes på EE-9 Cascavel. Vognkommandøren fungerer også som lader.
Rutine for Nemesis
Historien
Mannskapet på Marco Polo drar ned til Nemesis for å undersøke hva som har skjedd med kontrollmannskapet. Landingsfartøyet deres blir skadd når de lander på kontrollstasjonen, men ikke verre enn at det kan repareres. På kontrollstasjonen møter de roboten Edgar Allan 16, som har utviklet visse bisarre personlighetstrekk. Den snakker om spøkelser, stemmer og mennesker som dreper hverandre. Det blir snart klart at den forrige kontrollgjengen drepte hverandre.
Bernardini X1A2
Teknisk
Motoren er en Saab-Scania DS-11 6-sylindret vannkjølt turbodiesel, og er montert bak i skroget. Drivstofftanken er på 600 liter.
Rutine for Nemesis
Historien
Snart merker besetningen på Marco Polo de fenomener Edgar Allan 16 snakker om. De merker stadig vind inne i den hermetisk lukkede stasjonen, de får hallusinasjoner og mareritt og de stoler mindre og mindre på hverandre. Etter en stund kan besetningen også se hverandres mareritt og bruker det de får se i et hensynsløst forsøk på å bryte ned hverandres selvfølelse. Spørsmålet blir hva og hvem som kan greie å bevare det menneskelige i en slik situasjon.
Annet
Som ofte ellers i sin produksjon putter Bing & Bringsværd inn referanser til andre forfattere og oppdagere. Kontrollskipet Mandeville er kalt opp etter globetrotteren og reiseskildreren John de Mandeville og Edgar Allan 16 er en referanse til Edgar Allan Poe. Man kan også merke seg at den virkelige John de Mandeville var sterkt påvirket av den virkelige Marco Polo.
Barvedblomsterflue
Barvedblomsterflue (Xylota jakutorum) er en ganske stor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er vanlig over det meste av Norge.
Utseende
En middelsstor (9–12 mm), slank blomsterflue, ganske korthåret, kroppen svart bortsett fra gule eller mørk blågrå flekker på bakkroppens andre og tredje ledd. Ansiktet er litt uthulet under antennene, som er mørke med det tredje leddet nesten sirkelrundt. Pannen over antennefestet er tett bestøvet, hos hunnen går det en svart kile inn i det bestøvede området. Fasettøynene er nakne. Thorax er tydelig lengre enn bred, ikke påfallende hårete bortsett fra de lyst bestøvede skuldrene. Bakkroppen er parallellsidig, svart, det andre og tredje leddet har hvert sitt par gule tverrflekker, hunnens flekker kan være mørk blågrå. Beina er svarte og gulhvite, baklårene noe fortykket, bakføttene helt svarte. Vingene er glassklare med brunt vingemerke.
Levevis
Arten lever mest i bar- og blandingsskog, men kan også forekomme i ren løvskog, den kan også finnes i plantet skog. Larvene utvikler seg i morkne stubber. De voksne fluene sitter mye og soler seg på stubber, trestammer eller løv, men besøker også blomster.
Systematisk inndeling
Arten har tidligere blitt forvekslet med Xylota caeruleiventris.
Industrisamfunn
Industrisamfunn kan være en benevning på et land, område eller kontinent som er industrialisert, eller på et lokalsamfunn som er bygd opp rundt en eller flere industrivirksomheter. I et slikt samfunn arbeider de fleste innen industrisektoren. Industrisamfunn kan sees som et overgangsstadium mellom et jordbrukssamfunn og et tjenestesamfunn der tjenesteyting er dominerende.
Industrihistorie
De første industrisamfunnene oppsto i Storbritannia på 1700-tallet, selv om enkelte gruveområder og lignende (f.eks i Bergslagen i Sverige) var byer bygd opp på industriell virksomhet. På 1800-tallet og 1900-tallet spredte industrialismen seg til andre deler av verden.
Sosiologi
I sosiologi betegner industrisamfunn et samfunn som har en moderne struktur. Slike sosiologiske strukturer utviklet seg i vesten etter den industrielle revolusjon. Premoderne eller pre-industrielt samfunn kalles også for landbrukssamfunn. Industrisamfunn er ofte massesamfunn.
Ulrich Beck, Anthony Giddens og Manuel Castells hevder at vi er inne i en transformasjon fra industrisamfunn til postmoderne samfunn. Den utløsende teknologiske endringen for en slik transformasjon var dampkraft som gjorde masseproduksjon mulig og reduserte behovet for arbeid innen landbruket.
Industrisamfunn er vanligvis bygget rundt elver.
Informasjonsteknologi gir en utløsende teknologisk mulighet for overgang til et postmoderne samfunn.
Industrisamfunn i Norge
Det finnes ingen typiske industrisamfunn i Norge slik vi kjenner de fra blant annet Storbritannia og Tyskland. Norge er en råvarenasjon og de senere år en postmoderne nasjon, som aldri fikk den industrielle utviklingen som andre land i vesten.
Etter de mindre og mer lokale norske forhold regner vi imidlertid Notodden og Årdal som industribyer. Videre finnes gruvesamfunn som Røros og Knaben, men gruvedrift kan delvis karakteriseres som en primærnæring.
Tusenøyane
Tusenøyane er en øygruppe som utgjør en del av Svalbard. Øygruppen ligger syd og vest for Svarthuken på Edgeøya, sydøst av hovedøyen Spitsbergen. Øygruppen består av et stort antall mindre øyer og holmer, derav navnet, men det faktiske antallet er betraktelig mindre enn navnet skulle tilsi. Antallet navngitte øyer og holmer er tilsammen 45, i tillegg er det ca 50 holmer av en viss størrelse.
Tusenøyane dekker et sjøareal på ca 900 km², mens samlet landareal er mindre enn 10 km².
Avstanden fra Svarthuken til de nærmeste øyene er ca 10 km, mens avstanden til den sydligste er ca 50 km. Avstanden til Spitsbergen i vest er ca 100 km og til Hopen i sydøst ca 80 km.
Til Tusenøyane regnes følgende mindre øygrupper og enkeltøyer, regnet fra nordøst:
Tusenøyane er en del av Søraust-Svalbard naturreservat.
Malmö stadion
Malmö stadion er et stadion i Malmö i Sverige som ble innviet i forbindelse med fotball-VM 1958. Arenaen, som er Sveriges tredje største, brukes til fotball, friidrett og større musikkarrangement. Publikumskapasitet; 26 500 hvorav 14 000 sitteplasser. Hele stadionområdet er tegnet av arkitekt Jaenecke & Samuelson, de samme arkitektene som tegnet Nya Ullevi i Göteborg til fotball-VM 1958. Fotballbanen er 105 x 68 meter. Malmö stadion var hjemmearenaen til fotballklubben Malmö FF fram til de flyttet til langt mer moderne Swedbank Stadion.
Det ble spilt gruppespillskamper under EM i fotball 1992 på Malmö stadion og i 1958 ble det spilt fire VM-kamper:
Publikumsrekord
På Stadionområdet ved Stadionvägen finnes også Malmö isstadion, Baltiska hallen og Atleticum, en innendørsarena for friidrett.
Bring In the Roller of Big Cigars
Bring In the Roller of Big Cigars er en vinyl-EP med Aurora Plastic Monster, utgitt i 2005.
Smiltene
Smiltene er en regional by nord i Latvia, nær grensen til Estland og omtrent 150 km fra hovedstaden Riga. Den ligger i Smiltene kommune. Byen Smiltene hadde 5,488 innbyggere i 2016.
Bystatusen kom i 1920. Hovednæringsveier er tre- og tekstilindustri. I byen finnes ruinene etter en middelalderborg.
Luxembourg under Sommer-OL 1972
Luxembourg under Sommer-OL 1972. Elleve sportsutøvere fra Luxembourg deltok i fem sporter under Sommer-OL 1972 i München. Det var trettene gangen Luxembourg var med i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.
Åtorp
Åtorp er et tettsted i Degerfors kommune i Örebro län i landskapene Värmland og Närke i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 212 innbyggere.
Petter Næss
Petter Næss (født 1960) er en norsk regissør kjent for filmer som Absolutt blåmandag (1999), Elling (2001) og Bare Bea (2004). Han var skuespiller i en tidligere fase av karrieren.
Næss vokste opp på Lysaker i Bærum, med skuespillermor og en far som var scenograf. Han har ingen formell skuespillerutdanning, men hospiterte et semester ved Teaterhøgskolens instruktørlinje.
Film
Næss begynte yrkeskarrieren som skuespiller og var virksom i perioden 1985 til 1996. I 1996 begynte han som regissør og prosjektleder ved Oslo Nye Teater. I 1999 debuterte han med sin første spillefilm, Absolutt blåmandag. Suksessen med den Oscarnominerte Elling-filmen i 2001 brakte ham Hollywood i noen år hvor han hadde regi på den amerikanske dramakomedien Mozart and the Whale (2005). Den ble godt mottatt av anmelderne, men ble ingen publikumssuksess. I 2004 hadde han suksess med ungdomsfilmen Bare Bea som ble kåret til årets beste barne- og ungdomsfilm under Amandaprisutdelingen. I 2007 var han aktuell med den norske komedien Tatt av kvinnen og i 2012 krigsfilmen Into the White.
Det kan ellers nevnes at han i 2008 spilte kaptein Martin Linge i filmen Max Manus.
TV og radio
Næss debuterte som hørespillregissør med Noe kommer til å dø, som var basert på Ragnar Hovlands roman Utanfor sesongen. Hørespillet ble sendt på NRK P2 i 2008.
Næss startet som produksjonsassistent i NRKs Fjernsynsteatret (1981–1986). I 1996 var han manusforfatter på den TV 2-sendte norske situasjonskomedien Sommeren med Guggen. I 2009 var han medregissør på TV-serien Himmelblå og fra 2018 hadde han regi på den historiske dramaserien Lykkeland, begge vist på NRK. For de to første sesongene av Lykkeland vant han Gullruten 2019 og Gullruten 2022 i klassen beste regi TV-drama.
Teater
Næss har lagd teater basert på tekster av samtidsforfattere som Erlend Loe og Lars Saabye Christensen, blant dem stykket Øyet som ser, som ble satt opp i 2007 og var basert på Christensens novelle Grisen. Han regisserte Edward Albees Hvem er redd for Virginia Woolf? for Riksteatret i 2010, og en musikalversjon av Henrik Ibsens En folkefiende for Torshovteatret/Nationaltheatret i 2014.
Abraham Odfjell
Abraham Odfjell (født 21. juni 1881 i Stavanger, død 31. august 1960) var en norsk kaptein, skipsreder og filatelist.
Abraham Odfjell var bror av skipsreder Fredrik Odfjell (1878–1950) og sammen grunnla de Rederiet Odfjell i 1915.
Abraham Odfjell var elev ved Kongsgaard skole i Stavanger og tok skipsførereksamen i 1901 og senere skippersertifikat. Han var styreformann i The Steamship Owners Cooperation Ass. Sammen med brødrene Fredrik og Andreas bidro han økonomisk til byggingen av Storetveit kirke i 1928–30. Han var også kirkeverge for denne kirken, og hovedstyremedlem i Den Norske Sjømannsmisjon. Fram til 1933 var han konsul for Mexico.
Abraham Odfjell var en ivrig filatelist som skrev flere fagbøker og artikler om emnet. Han var æresmedlem av filatelistforeningen Scandinavian Collectors Club. I 1956 fikk han et hjerteinfarkt under en utstilling i regi av klubben.
Øyuvsvatn
Øyuvsvatn er ikke regulert, men siden 1972 har utløpet vært sperret av en demning, og via en kanal til Reinmostjørn og en tunnel til Mørktjønnstøylen blir vannføringen overført til Øysævatn for magasinering, og derfra videre til Finndøla kraftverk.
Svartå
Svartå er et tettsted i Degerfors kommune i Örebro län i landskapet Närke i Sverige. Det ligger cirka 13 kilometer sørøst for Degerfors. I 2010 hadde tettstedet 495 innbyggere.
Isotta-Fraschini
Isotta Fraschini er et italiensk selskap som produserer motorer for marine. Tidlig i det 20. århundre var selskapet verdenskjent som produsent av luksusbiler, men begynte senere med produksjon av motorer for marine og luftfart.
Historie
Selskapets navn kommer fra etternavnene til de to stifterne, Cesare Isotta og Oreste Fraschini, og ble stiftet som Società Milanese Automobili Isotta, Fraschini & C. den 27. januar 1900. Selskapets forretningsidé var å "importere, selge og reparere biler". Før de startet egen bilproduksjon i 1904 arbeidet Isotta og Fraschini med å sette sammen Renault biler.
Den første bilen som bar selskapets navn var utstyrt med en firesylindret motor som leverte 24 hestekrefter. Bilen, som ble kjørt av Vincenzo Fraschini, stilte til start i flere billøp. I 1905 fikk Isotta-Fraschini mye oppmerksomhet i løpet Coppa Florio, hvor de stilte til start med sin Tipo D, som var utstyrt med en enorm 17,2 litersmotor med 100 hestekrefter.
Selskapet startet med bygging av racerbiler, og utviklet en 100 hestekrefters motor som ble brukt i en av bilene i 1905. Dette gjorde selskapet kjent i hjemlandet. I 1924 var Type D en av de første bilene i verden utstyrt med en 8-sylindret motor. (Andre modeller med en tilsvarende motor var blant annet Duesenberg model A i 1920.)
Da den øvre middelklassen vokste i USA på 1920-tallet markedsførte Isotta Fraschini luksusbiler til amerikanerne. Tidlige filmstjerner som Clara Bow og Rodolfo Valentino kjørte Isotta Fraschini-biler, og en 1929 Isotta Fraschini Tipo 8A Castagna Transformable er med i den berømte femtitallsfilmen Sunset Boulevard. En annen bil er med i filmen Death Takes a Holiday fra 1934.
Selskapet led under den økonomiske krisen på 1930-tallet, samt av 2. verdenskrig, og stoppet bilproduksjonen etter krigen. Kun fem eksemplarer av deres siste modell, Monterosa, ble produsert, og fabrikkene ble bygget om til produksjon av marinemotorer.
I dag
I dag er Isotta Fraschini en del av en gruppe bestående av flere selskaper.
Rutine for ukjent planet
Rutine for ukjent planet er et norsk enkeltstående science fiction-hørespill som gikk på NRK Radio i 1978. Stykket handler om stjerneskipet Marco Polo som sendes ut i verdensrommet for å finne et annet stjerneskip som ble sendt mot en ukjent planet for 300 år siden. Manuset er skrevet av Jon Bing og Tor Åge Bringsværd. Hørespillet ble etterfulgt av Rutine for Nemesis (også i 1978).
Stykket ble første gang sendt 29. april 1978.
Historien
Besetningen finner etter en stund skipet Vasco Da Gama og greier å få liv i datamaskinen ombord. Det viser seg imidlertid at den er blitt mer eller mindre «senil» og den kan ikke fortelle dem noe de ikke vet fra før av. Besetningen døper planeten «Cathay» og lærer snart å snakke med «cathayerne».
Det viser seg snart at disse, til tross for sitt menneskelignende utseende, har en kultur som skiller seg sterkt fra det besetningen oppfatter som typisk menneskelig. De har for eksempel ingen klare skiller mellom fortid og fremtid. De skifter navn etter omstendighetene og vil helst si alt i presens. Når en cathayer vil snakke om en som er død sier han for eksempel: «En jeg husker / en som ikke er her». Når Gaia snakker med en innfødt og spør hva han heter så svarer han: «Jeg heter jeg, Gaia, her». Hvis for eksempel Akeron slutter seg til samtalen vil han svare at han heter «Jeg, Gaia, Akeron her». Som cathayeren sier: «''Hvordan kan du hete det samme hele livet? Da er du som en hummer som aldri skifter skall. Hummeren skifter skall''».
Cathayerne har ingen skrift. Hver gang et dikt eller en sang fremføres, er det for første gang. De tegner vakre bilder på sandstranden som snart fjernes av havet. Vakre treskupturer spikkes og kastes så på bålet som brensel. Det som finnes av muntlige overleveringer, gis en ny språkdrakt hver gang de fremføres.
Det viser seg snart at besetningen finner cathayernes kultur skremmende, sløvende og farlig. Datamaskinen ombord deler ikke denne oppfatningen. Gaia spør maskinen: «Hvor ville menneskene vært med en slik innstilling?» Maskinen: «Stenalderen. Gaia: «''Akkurat. Og hvem ønsker det?» Maskinen: «Det er et spørsmål jeg ikke er programmert for''.»
Etter at besetningen har vært på Cathay en lengre tid har de ikke klart å finne frem til en tilfredsstillende forklaring på hvor mannskapet på Vasco Da Gama har blitt av. Besetningen fremholder at de antagelig har blitt «smittet» av befolkningen på Cathay og rett og slett har blitt cathayere. Maskinen finner ikke denne forklaringen god nok og nedlegger veto når besetningen ønsker å dra fra planeten, noe den har rett til i henhold til skipsvedtektene.
Mannskapet og maskinen sender sin rapport til Hovedkontroll Jord, den avsluttes med at kommandøren ombord, Jason, ber Hovedkontroll Jord om tillatelse til å forlate Cathay. Besetningen går deretter i dvale for å avvente svaret fra Hovedkontroll Jord.
Neulengbach
Neulengbach er en liten by med 7 378 innbyggere (2005) i den østerrikske delstaten Niederösterreich. Byen ligger ca. 36 km vest for Wien
No Happy Endings
No Happy Endings er et musikkalbum med Aurora Plastic Monster, utgitt i 2008. Dette er gruppas debutalbum.
Europavei 115
Europavei 115 går mellom Jaroslavl og Novorossijsk i Russland. Veiens lengde er rundt 1730 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Yaroslavl - Moskva - Voronezh - Rostov-na-Donu- Krasnodar - Novorossijsk.
Khakasia
Khakasia (russisk: Хакасия) er en republikk i Russland og et av føderasjonssubjektene i Den russiske føderasjon. Hovedstaden er Abakan, arealet er 61 900 km² og innbyggertallet 540 900 (2005).
Hatsan
Hatsan Arms Company er en tyrkisk våpenprodusent som har spesialisert seg på luftvåpen.
De lager også Escort haglegevær. De er mest kjent for sine luftgevær, Hatsan Modell 35, 70, 90, 100 og 125 serien. De har et produksjonsareal på 15 000 m², 400 arbeidere og en maskinpark på totalt 300 maskiner.
Paula
Utbredelse
Paula var et populært navn i USA i 1950- og 1960-årene.
Paula var et populært navn i England i 1960- og 1970-årene.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Vedutamaleri
Veduta (italiensk for «utsikt» eller «vy», i flertall vedute) er et høyst detaljert maleri av et bybilde eller annen utsikt.
Denne genre av landskapsmaleri oppstod i Flandern, hvor kunstnere som Paul Brill malte vedute så tidlig som i det 16. århundre. I det 17. århundre spesialiserte hollandske malere seg på å lage detaljerte og nøyaktig gjenkjennelige byer og landskaper som appellerte til en følelse av lokal stolthet for den velstående hollandske middelklassen. Et arketypisk eksempel er Vermeers Utsikt over Delft.
Studiereise
Da studiereisen til de europeiske landene, «Grand Tour», i noen grad ble standardisert, ble vedute av velkjente reisemål som Forum Romanum eller Canal Grande populære suvenirer for velstående engelskmenn. På midten av det 18. århundre ble Venezia berømt som knutepunktet for vedutisti (veduta-malerne). Genrens fremste utøvere tilhørte Canal- og Guardi-familiene fra Venezia. Noen av dem dro for å arbeide som malere i store hovedsteder i Europa, for eksempel Canaletto i London og hans nevø Bernardo Bellotto i Dresden og Warszawa.
Mindre realisme
I andre deler av det 18. århundres Italia, ble andre variasjoner over genren utviklet. Giovanni Paolo Pannini var den første som konsentrerte seg om å male ruiner. Vanvitelli og andre malte veduta esatta – eksakte gjengivelser. Panninis senere vedute, delvis eller fullstendig imaginære, ble kjent som capricci og vedute ideate eller veduta di fantasia. Giambattista Piranesi var den fremste mester i vedute ideate-etsninger. Hans topografiske serier, Vedute di Roma, ble trykket mange ganger.
I det 19. århundre erstattet mer personlige inntrykk av bybilder ønsket om topografisk nøyaktighet. Isteden gikk man over til å male (og senere fotografere) panoramaer.
Vedutisti
Blant de som malte i Italia mellom 1620 og 1800 kan nevnes:
Rainer Hartleb
Rainer Hartleb (født 29. februar 1944 i Hildburghausen, Tyskland) er en tysk-svensk regissør av dokumentarfilmer som har fulgt en gruppe mennesker i Jordbro, barnen från Jordbro, fra de var sju år og begynte på skolen i 1972, fram til i dag. Dokumentarserien er foreløpig i seks deler. Dokumentarfilmen En pizza i Jordbro har blitt tildelt en guldbagge. 13. januar 2007 ble Hartleb tildelt TV4s filmpris Guldsolen for 2006. Utmerkelsen fikk han for arbeidet med de seks filmene om Jordbrobarna.
…Lips Are Blue, Eyes Are Red…
...Lips Are Blue, Eyes Are Red... er et musikkalbum med Aurora Plastic Monster, utgitt i 2010.
Europavei 017
Europavei 017 går mellom Jelabuga og Ufa i Russland. Veien utgjør den østligste delstrekningen av hovedveien M7 «Volga» mellom Moskva og Ufa.
Dakota Blue Richards
Dakota Blue Richards (født 11. april 1994) er en engelsk skuespillerinne. Hun debuterte i filmen Det gylne kompasset, der hun spilte hovedrollen som Lyra Belacqua. Hun har også fått rollen i en annen film, The Secret of Moonacre, som er planlagt lansert i 2008.
Tidlig liv
Dakota Blue Richards ble født i South Kensington i London, der hun vokste opp sammen med sin mor. Hun ble hetende «Dakota Blue» på grunn av at hennes mor ønsket en kombinasjon av et stedsnavn og en farge.
Familien flyttet til Brighton kort tid etter at Richards ble født, og hun begynte på St Paul's Primary School der. I helgene gikk hun på dramakurs, og av og til var hun borte fra skolen for å gå på auditioner.
Karriere
I juni 2006 ble nyheten om at Richards skulle spille hovedrollen som Lyra i Det gylne kompasset, etter at hun hadde utkonkurrert over 10 000 andre jenter i den åpne auditionen i Storbritannia. Bøkenes forfatter, Philip Pullman, har uttalt at «da jeg så Dakotas fremførelse på auditionen, forsto jeg at letingen var over.»
Innspillingen av filmen startet den 4. september 2006. På grunn av at Lyra opptrer i nesten alle scenene i filmen, måtte Richards møte opp på filmsette 98 av de 100 dagene innspillingen foregikk. Filmen ble lansert over hele verden i desember 2007.
Før Det gylne kompasset var lansert, hadde Richards allerede fått sin neste hovedrolle, i filmen The Secret of Moonacre. Filmen skal lanseres i 2008.
Plusia
Plusia spp. er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Plusiinae. Tidligere ble de fleste artene i underfamilien metallfly regnet til denne slekten. To arter forekommer i Norge. Langstreket metallfly finnes på Vestlandet, kortstreket metallfly på Østlandet, begge artene forekommer på Sørlandet.
Utseende
Middelsstore (vingespenn 31–38 mm for de artene som forekommer i Norge) nattfly, forvingene brunrøde med gulaktige flekker. Forkroppen har en tverrkjøl av høyt oppstående, hårlignende skjell nær framkanten. Midt i forvingen er det to sølvhvite flekker. Vingen har smale, brune tverrstriper og gjerne gulaktige områder ved roten, langs bakkanten og nær vingespissen. I vingespissen er det også en avlang, sølvhvit flekk. Bakvingen er mer eller mindre lyst gråbrun.
Levevis
Disse artene lever i fuktige områder der larvene utvikler seg på forskjellige sumpplanter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone og i Nord-Amerika. I Norge er artene stort sett utbredt i Sør-Norge, langstreket metallfly i vest og kortstreket metallfly i øst..
Óscar Berger
Óscar Berger Perdomo (født 11. august 1946) er en guatemalansk politiker. Han var president i Guatemala fra 2004 til 2008.
Malmö lufthavn
Malmö lufthavn, også kalt Sturup lufthavn (IATA: MMX, ICAO: ESMS) er en svensk flyplass ca. 28 km fra Malmö, 26 km fra Lund og 55 km fra det sentrale København, i Svedala kommune. Hele Malmö by ligger nærmere etter veien til Københavns lufthavn enn til Malmö lufthavn.
Perm kraj
Perm kraj (russisk Пермский край) er et territorium (Kraj) i Russland og et av de 85 føderasjonssubjektene i Den russiske føderasjon. Hovedstaden er Perm, arealet er 160 237 km² og innbyggertallet er 2 904 000 (2003). Perm kraj ble dannet ved sammenslåinga av Perm oblast og Komi-Permjakia den 1. desember 2005.
Området har gitt navn til den geologiske tidsperioden perm.
Pedro I av Brasil
Pedro I av Brasil (portugisisk: Dom Pedro I do Brasil, født 12. oktober 1798 i Queluzpalasset i Queluz nær Lisboa, død 24. september 1834 i Queluz) erklærte Brasil selvstendig i 1822 og ble landets første keiser. Han var en kort tid også konge av Portugal (1826, som Peter IV).
Bakgrunn
Han stammet fra Huset Bragança og var sønn av tronarvingen Johan (portugisisk João), den senere Johan VI av Portugal. Hans fulle navn ved dåpen var Pedro de Alcântara Francisco António João Carlos Xavier de Paula Miguel Rafael Joaquim José Gonzaga Pascoal Cipriano Serafim.
I 1809, da han var ni år gammel, måtte den portugisiske kongefamilien rømme til Brasil for å slippe unna Napoleonskrigene. Deres tilstedeværelse gjorde Rio de Janeiro til de facto hovedstad for Portugal, og som følge av dette ble Brasil sett på som likestilt med moderlandet. Han skulle ikke betre sitt fødeland Portugal igjen før i 1832, altså etter et fravær på 24 år.
I 1815 ble Brasil etter Wienerkongressens bestemmelser gjort til et eget kongedømme, knyttet til Portugal ved personalunion. Dermed opphørte Brasil å ha kolonialstatus. Peters bestemor, dronning Maria I, fikk dermed ved siden av sine portugisiske titler også verdighet som dronning av Brasil.
Tronfølger
I 1816 døde Maria I, og hennes sønn Johan VI besteg den portugisiske og den brasilianske trone. Peter ble slik tronfølger av begge riker.
I Portugal hadde britiske styrker allerede fått slutt på den franske okkupasjon. Men ettersom kongen til å begynne med ikke ønsket å vende tilbake til Portugal, ble landet regjert av den britiske øverstkommanderende William Carr Beresford som militærdiktator. I 1821 kom det til en liberal revolusjon. Beresford ble styrtet, en liberal forfatning forkynt, og kongen fikk av parlamentet (Cortes) et ultimativt krav om å vende tilbake.
Johan VI bestemte seg for å forlate Brasil og vende tilbake til Portugal. Også Peters mor, dronning Charlotte Joachime og hans yngre bror prins Mikael forlot Brasil.
Peter ble derimot i Rio de Janeiro og ble utnevnt til regent av Brasil av sin far.
Den portugisiske Cortes var ikke tilfreds med dette arrangement. Der var det mange som bestrebet seg mot å gjeninnføre kolonialstatus over Brasil, og få også kronprinsen til å vende tilbake til Portugal. Det ville ikke Peter.
Keiser av Brasil
Peter utropte derfor den brasilianske uavhengighet den 7. september 1822, under en reise til São Paulo i nærheten av elven Ipiranga med ordene «uavhengighet eller død» (Indepêndencia ou morte!), det såkalte «Ipiranga-ropet» (o grito do Ipiranga). Kronprins Peter av Portugal ble den 12. oktober utropt til Keiser Peter I av Brasil, og kronet 1. desember 1822.
I 1824 forsøkte konservative krefter i Portugal under dronningens og prins Mikaels ledelse å reversere den liberale revolusjonen og gjeninnføre absoluttisme. Ettersom kongen ikke var med på disse bestrebelser, ble han holdt praktisk talt som fange av sin hustru og sønn. Han kom seg tilslutt fri, og med britisk hjelp kunne han atter overta regjeringsmakten. Peters bror Mikael ble tvunget i landflyktighet til Wien.
Abdikasjon fra Portugals trone
Peter IV klarte ikke å gjenforene dine to riker. Det slo feil fordi det viste seg praktisk umulig å regjere både Brasil og Portugal samtidig. I Portugal var man ikke lenger villig til å forholde seg til nok en konge som ikke residerte i landet. I Brasil vokste den kritikk at keiseren brukte mer og mer tid og energi på løsningen av de portugisiske problemer. Monarken måtte bestemme seg; Brasil eller Portugal.
Han valgte Brasil. Dermed takket han av som konge av Portugal i mai 1826, til fordel for datteren.
For før dette regulerte han sin etterfølgelse: I Portugal skulle hans eldste datter Maria II følge ham på tronen, i Brasil skulle tronen etter hans død gå til en av hans sønner. Ettersom det var åpenbart at han søster Isabella Maria ikke var oppgaven som regent voksen, innsatte han sin bror Mikael, som var i Wien i sitt eksil, til regent for den mindreårige datteren, Maria II. Han planla at broren senere, når Maria var blitt eldre, skulle gifte seg med henne, og regjere Portugal i fellesskap. Slik skulle de to grenene av huset Braganza føres sammen i vennskap igjen.
I Wien ble det til og med gjennomført et bryllup ved stedfortreder. Maria, som frem til da hadde oppholdt seg ved farens hoff i Rio de Janeiro, reiste til Wien, der hun skulle fullføre sin oppfostring ved det keiserlige hoff. Mikael reiste, ryyrt st han hadde sverget troskap til din bror og niese som dronning og respekrt for forfatningscharteret, til Lisboa, der han overskap regentskapet fra Isabella Maria.
Krig mellom de to brødre
Men Peter hadde forregnet seg hva gjeldt broren: Så snart Mikael var tilbake i Lisboa trakk han seg fra de lødter han hadde avgitt. Han allierte seg med de reaksjonære kretser rundt Isabella Maria, oppløste tokammersparlamentet kalte sammen det tradisjonelle Cortes (Trestenderrådet, Conselho dos três Estados), og lot seg utrope av det til kong Mikael I (1828). Dermed ble den rettmessige sronning, hans mindreårige niese og brud Maria II, som han skulle føre regjeringen for, avsatt. Den legalistiske begrunnelsen for dette kuppet var at Peter IV, da han lot seg kåre til keiser av Brasil i 1822, var blitt en utenlandsk monark (Johan VI hadde jo året før sin død anerkjent Brasils uavhengighet), og dermed kunne han ikke oppretthold noen krav for seg selv etter sine etterkommere på den portugisiske trone.
Peter var ikke rede til å finne seg i dette tillitsbruddet fra broren, og ville beholde sin datter på den portugisiske trone. Slik begynte «de to brødres krig» (miguelistkrigen) (1832–1834).
I Brasil hadde Peter fått tiltagende innenrikspolitiske vanskeligheter å stri med. Der kritiserte man også sterkt keiserens innblanding i portugisiske vanskeligheter. Peter I takket derfor av som keiser i 1831 til fordel for sin sønn Peter II, for dermed å kunne konsentrere seg helt om de portugisiske problemer. Han antok på nytt tittelen som hertug av Bragança, proklamerte sntt regentskap over Portugal (for sin datter Maria II) og reiste til Frankrike, der han fikk den nye konge Ludvig Filips (borgerkongens) fulle støtte.
Ved Asorene hadde imens den senere hertugen av Terceira beseiret en flåtestyrke utsendt av Mikael, og dermed ble Asorene liggende utenfor Mikaels innflytelsesområde. Peter landet den 3. mars 1832 på Asorene og betrådte da for første gang det portugisiske hjemlands grunn siden 1807, da han som niåring sammen med sin far hadde flyktet for Napoleons til Brasil. Der organiserte han en hær som han senere samme år bragte til det portugisiske fastland.
I 1834 klarte han å nedkjempe Mikael. Han måtte så igjen begi seg i eksil til Østerrike. Dronning Maria II var allerede i 1833 kommet tilbake til Lisboa, og var blitt mottatt der med begeistring.
Portugals regent
Peter var dermed atter Portugals regent, og Maria II atter dronning. Peter forsøkte å komme til en minnelig ordning med sin bror, ved å la ham beholde tyittel som Portugals infante og bevilge ham en god apanasje som han kunne leve godt på utenlands. Men den portugisiske Cortes var ikke med på det - de husket de grusomheter som Mikael hadde begått og ville ikke komme ham imøte.
Sykdom og død
Peter, da allerede dødssyk, trakk seg derfor tilbake fra portugisisk politikk. Datteren ble erklært som myndig av Cortes, slik at Peters regentskap kunne avsluttes offisielt. Kort etter døde Peter i Queluz utenfor Lisboa.
Hans levninger ble overført til Brasil, og hviler nå ved uavhengighetsmonumentet i Ipiranga, en forstad til São Paulo.
Tønjum
Tønjum er en bygd/grend i Lærdal kommune i Sogn og Fjordane.
Bygden/grenden er en jordbruksbygd med diverse grønnsaksproduksjon som hovednæring. I senere år er morelldyrking blitt mer utbredt. E16 går gjennom grenden, og her ligger Håbakken med den ene munningen av verdens lengste veitunnel Lærdalstunnelen. Tønjum er et kirkesogn med Tønjum kirke, og hovedsogn i Lærdal prestegjeld.
Antonio Ascari
Antonio Ascari (født 15. september 1888, død 26. juli 1925) var en italiensk racerfører.
Antonio Ascari ble født i nærheten av Mantova i Lombardiaregionen i Italia, som sønn av en kornhandler. Han begynte å kjøre billøp i Italia i 1919, i en modifisert 1914-modell Fiat. Sammen med Enzo Ferrari kjørte han i det første Targa Florio-løpet som ble arrangert etter den 1. verdenskrig, i 1919, men fullførte ikke på grunn av en utforkjøring. Hans dårlige hell fortsatte i 1920 og 1921, men i 1922 fullførte han på en fjerdeplass. Bak rattet i en Alfa Romeo for Vittorio Jano i april 1923 fullførte han rett bak vinneren, og fikk en andreplass etter lagkameraten Ugo Sivocci. Måneden etter, på Cremona-banen, kjørte han inn til sin første store seier. I 1924 vant han igjen på Cremona før han fortsatte til Monza-banen, hvor han vant det italienske Grand Prix.
1925 begynte som et godt år for Antonio Ascari, og bilen hans dominerte konkurransen. Han kunne til og med ta seg god tid til å spise og drikke under pitstops. Dessverre ble 36 år gamle Ascari drept mens han ledet det franske Grand Prix i 1925. Han etterlot seg en syv år gammel sønn, Alberto Ascari, som senere ble en av verdens beste Formel 1-førere, og som også døde bak rattet i en alder av 36 år.
Lanna (Närke)
Lanna er et tettsted i Lekeberg og Örebro kommuner i Örebro län i landskapet Närke i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 537 innbyggere, hvorav 472 i Lekeberg kommune og 65 i Örebro.
Brian Mulroney
Martin Brian Mulroney (født 20. mars 1939 i Baie-Comeau i Quebec i Canada) er en canadisk politiker og var Canadas statsminister fra 1984 til 1993. Han var også leder av Canadas konservative fremskrittsparti. I sin tid som statsminister hadde han et godt, personlig forhold til den amerikanske presidenten Ronald Reagan. Han ratifiserte også frihandelsavtalen med USA. Han er utdannet jurist.
Henning Throne-Holst
Henning Throne-Holst (født 25. juli 1895 i Strinda ved Trondheim, død 24. mars 1980 i Stockholm) var en norsk-svensk industrileder. Throne-Holst var den eneste nordmannen som nådde toppen i svensk industri på 1900-tallet, med lederstillinger i blant andre Marabou, Findus, Scania-Vabis og SAS. Han videreførte sin far Johan Throne Holsts livsverk med et tett forhold mellom næringsliv, kunst og forskning.
Brian Mulroney
Mulroney ble i 2015 tildelt den sørafrikanske Ordenen O.R. Tambos følgesvenner i gull for sitt eksepsjonelle bidrag til frihetsbevegelsen i Sør-Afrika.
Henning Throne-Holst
Liv og virke
Han vokste opp i Kristiania, men begge foreldrene kom fra Trondheim. Faren var Johan Throne Holst, som i 1892 kjøpte sjokoladefabrikken Freia. Moren var Hanna Richter Jenssen, hvis slekt eide et av Trondheims ledende handelshus, industriforetak og jordegods. Henning Throne-Holst giftet seg i 1923 med sin mors kusine Gunhild Jenssen, datter av major og brukseier Einar Jenssen på Vinje bruk i Mosvik.
Henning Throne-Holst tok artium ved Aars og Voss' skole i 1913 og studerte deretter handelsfag i Tyskland og USA. Han kom hjem fra USA etter den første verdenskrig og begynte å studere sosialøkonomi, men fullførte ikke. I stedet overtok han i 1918 som administrerende direktør i sin fars utenlandssatsing, Marabou i Sverige. Han fratrådte stillingen i 1947 og fortsatte heller som styreformann. Broren Harald Throne-Holst ble i 1948 direktør i Freia, mens Henning var Freias styreformann fra 1946 til 1971.
Henning Throne-Holst ble svensk statsborger i 1934.
Etter hvert som Marabou ble utviklet, kjøpte de også opp det lille konserveringsfirmaet Findus, som begynte å lage frossenvarer til husholdningsmarkedet. Freia og Marabou solgte Findus til Nestlé i 1962, men Henning Throne-Holst ble sittende som styreformann frem til 1966.
Fra 1951 til 1953 var Throne-Holst administrerende direktør i lastebilfabrikken Scania-Vabis, der han fortsatte som styreformann frem til 1965. Han var styreformann i SAS fra 1953 til 1965 og administrerende direktør fra 1954 til 1957.
Throne-Holst engasjerte seg også for Norges sak under okkupasjonen og for å hjelpe norske flyktninger i Sverige. Han var styremedlem i Samfundet Nordens Frihet.
Utmerkelser
Throne-Holst var æresmedlem av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien og Akademien for de Fria Konsterna, medlem av Vitterhetsakademien og Statens Konstråd, leder i Nationalekonomiska Föreningen, ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden fra 1945, kommandør av Dannebrogordenen og Vasaorden samt ridder av Finlands hvite roses orden og Nordstjerneordenen.
Vektløfting under Sommer-OL 1924
Vektløfting under Sommer-OL 1924. Det var fjerde gang som vektløfting var på det olympiske programmet under OL i Paris. Det ble konkurrert i fem ulike vekt-klasser alle kun for men.
Odd Sannes
Odd Sannes (født 3. august 1922 i Oslo, død 24. mars 1999 samme sted) var en norsk sportsskytter. Han ble verdensmester i miniatyrskyting i 1947. I 1950 ble han skytterkonge på hjemmebane da Oslo Østre skytterlag arrangerte Landsskytterstevnet på sin bane på Årvoll. Det var ikke før enn i 1978 i Trondheim at deltakerrekorden på 4 900 skyttere ble overgått. Johan Hunæs fra Oslo Østre ble skytterprins og Willy Røgeberg ble nr. 3, hjemmelaget tok dermed de tre første plassene.
Familie
Odd Sannes var sønn av Ole Sannes og Gunda Sannes. Han var gift med Kari Eriksen Sannes, sammen fikk de to barn, Kirsten (født 1952) og Ola Aleksander (født 1957).
Otto Ciliax
Ciliax var skipssjef på både krigsskip og på ubåt.
Mullhyttan
Mullhyttan er et tettsted i Lekeberg kommune i Örebro län i landskapet Närke i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 503 innbyggere.
Otto Ciliax
Liv og virke
Mellom 29. september 1934 og 22. september 1936 var Ciliax operasjonssjef for den tyske flåten. Han var skipssjef på lommeslagskipet «Admiral Scheer» ifra 22. september 1936 til 31. oktober 1938 og på slagkrysseren Scharnhorst fra 7. januar 1939 til 23. september 1939. Da ble han, som kontreadmiral, stabssjef for Marinegruppenkommando West fram til mars 1941. Fra den 21. september 1941 til 21. oktober 1941 hadde Ciliax en kort karriere som sjef for den baltiske flåten.
I februar 1942 ledet han Operasjon Ceberus, som besto i å føre en del av den tyske flåten fra Brest, via Den engelske kanal, til tyske baser. Skipene skulle etter planen flyttes videre til baser i Norge.