cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MS «Polyhymnia»
MS «Polyhymnia» var et tørrlastskip bygget ved Eriksberg Mekaniske Verksted AB, Göteborg, Sverige, som byggenummer 612. Det ble levert til rederiet Einar Rasmussen i desember 1967. Hugget i Kina i 1992.
Stanislav Jemeljanov
Stanislav Valerjevitsj Jemeljanov, russisk Станислав Валерьевич Емельянов (født 23. november 1990 i Saransk) er en russisk kappgjenger.
Ricky Berens
Ricky Berens (født 21. april 1988 i Charlotte, North Carolina) er en amerikansk svømmer som under OL i Beijing var med å vinne gull på 4x200 m fri for USA. Berens svømte tredje etappe av stafetten, som han tilbakela på 1:46.29, og bidro med det med på å sette verdensrekord med tiden 6:58.56. Han var den eneste på det amerikanske finalelaget som også svømte i kvalifiseringen. Berens var også med på å vinne 4x100 m og 4x200 m fri for USA under VM i Roma i 2009.
Adrien Petit
Adrien Petit (født 26. september 1990 i Arras) er en profesjonell fransk landeveissyklist. Han sykler for Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux.
Den 76. Oscar-utdelingen
Den '''76. Oscar-utdelingen''' fant sted 29. februar 2004, for å hedre de beste prestasjonene innen film fra 2003. Seremonien ble holdt i Kodak Theatre i Hollywood, California. Det var den første Oscar-utdelingen på 62 år til å havne på en annen dato enn i mars eller april. Årets vert var komikeren Billy Crystal, som hadde vært vert for Oscar-seremonien 7 ganger tidligere.
Vinnere og nominasjoner
Oscar-vinnerne står i uthevet skrift.
Alessandro Franchi
Alessandro Franchi  (født 25. juni 1819 i Roma i Kirkestaten, død 31. juli 1878 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati.
Bakgrunn
Hans far var notar. Han studerte ved Collegio Romano, der han ble doktor i teologi i 1841, fulgt av den doktorgrad in utroque iure fra Sapienza-universitetet.
Prest
In 1842 ble han presteviet, og ivaretatt av kardinal Luigi Lambruschini, som vat Den Hellige Stols Statssekretær.
I 1848 vle han under den første italienske frigjøringskrig valgt til å ta del i en sensitiv diplomatisk sendeferd til keiser Ferdinand I; dette var et mislykket forsøk på å overbevise keiseren om å gi slipp på Habsburg-holdte territorier i Italia. Fem år etter var han en kort tid chargé d'affaires i Madrid.
Biskop
I 1856 ble han titularbiskop av Thessalonica. Senere samme år ble han bispeviet av pave Pius IX.
Han ble også utnevnt til apostolisk nuntius til Firenze, som da var hovedstad i Storhertugdømmet Toscana. I denne egenskap fikk han imot grev Camillo Cavour foreningsfremstøt. Etter forvisningen av storhertug Ferdinand IV, ble storhertugdømmet del av kongedømmet Sardinia, og da vendte Franchi tilbake til Roma der han ble utnevnt til sekretær for kirkelige anliggender.
Han var så nuntius i Spania 1868–1869, en post  han måtte forlate på grunn av La Gloriosa-revolusjonen. Etter det ble han involvert i forberedelsene av Vatikankosilet. Da proklamasjonen av pavens ufeilbarlighet under konsilet førte til et skisma i den armenske katolske kirke, ble han sendt til Istanbul for å overbevise sultan Abdülaziz at Vatikanets posisjon var korrekt og for å sikre at også at den avsatte infallibilistiske patriark Andon Bedros IX Hassunian ville bli anerkjent. Takket være assistanse fra Mehmed Emin Âli Pasha, som var storvisiren, klarte han dette, men storvisirens død forhindret at eenigheten ble formelt proklamert.
Kardinal
Han ble kreert til kardinal i 1873 av pave Pius IX, med Santa Maria in Trastevere som tittelkirke.
Han var prefekt for Kongregasjonen for troens utbredelse 1874–1878, og Statssekretær fra mars 1878 til sin død. Ved konklaven 1878, holdt etter pave Pius IX, støttet han kardinal Pecci, aom ble valgt til pave og som navnet Leo XIII. Franchi ble så utnevnt til Statssekretær, og fulgte der en moderat kurs. Han haddew allerede foretatt noen diplomatiske overtyrer til Bayern og Preussen da ha døde brått, av malaria. Skjønt det var noen som mente at han var blitt forgiftet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Prompepute
En prompepute er et redskap som benyttes til narrestreker, og redskapet slår spesielt an blant de som har en såkalt flatulenshumor, som er en del av humorkategorien «barnehagehumor». Objektet er en form for pute som virker på en slik måte at når noe av større vekt trykkes ned på den, lager den en lyd som imiterer en promp, derav navnet «prompepute».
Bruk
Når puten er klar legger man den på en plass (helst skjult) der en person kommer til å sette seg. Når «offeret» setter seg vil luften trykkes ut av den lille «trakten» slik at puten lager en prompelignende lyd. Dermed vil det virke som om personen som satte seg ned på puten slapp en fjert.
Historie
Den romerske keiseren Elagabalus, også kjent som Heliogabalus, var kjent for å ta i bruk en prototype av en prompepute på mange av sine middagstilstelninger,, men den moderne versjonen vi kjenner i dag ble oppfunnet på nytt på 1920-tallet av JEM Rubber Co. i Toronto, Canada, av ansatte som eksperimenterte med rester av gummistykker. Eieren av firmaet kontaktet dansken Samuel Sorenson Adams som var oppfinner av mange narrestrekleker (S.S. Adams Co.), med sin nye oppfinnelse. Adams sa at produktet var «for vulgært» og aldri kom til å slå an. JEM Rubber tilbød ideen til Johnson Smith Company som solgte produktet med stor suksess. S.S. Adams Co. produserte senere sin egen variant som ble kalt «Razzberry Cushion».
Hardmetall
Hardmetaller er harde materialer som hovedsakelig brukes til verktøy, for eksempel i maskinering, boring eller som slitestål.
Historie
Hardmetall ble utviklet som et slitesterkt alternativ til diamant, og ble først patentert i Tyskland i 1923.
Bestandsdeler
Hardmetall består vanligvis av wolframkarbid (~90 vekt%) som hardemne, kobolt (~10 vekt%) som bindemetall og polyetylenglykol (PEG) som bindemiddel for grønnkroppen. Avhengighet av bruksområdet for sluttproduktet kan man i noen tilfeller tilsette andre karbider og metaller, som for eksempel:
Tantal- og niobkarbid øker varmebestandigheten.
Produksjon
Produksjonen av hardmetall skjer vanligvis pulvermetallurgisk. De inngående bestandsdelene males sammen og blandes til et pulver som så presses til en grønkropp og sintreres i vakuumet til ønsket geometri. Deretter kan materialet trenge viss etterbehandling, og i visse tilfeller et ytterbelegg.
Verrucomicrobia spinosum
Rekken har blitt veloverveid til å ha to søsterrekker, Chlamydia og Lentisphaerae.
Sendhil Ramamurthy
Sendhil Ramamurthy (født 17. mai 1974) er en amerikansk skuespiller med tamilsk-indisk bakgrunn, mest kjent for sin rolle som genetikeren "Mohinder Suresh" i NBCs superhelt-serie Heroes. Han er også kjent for å ha spilt faren Mohan Viswakumar til Devi Vishwakumar i Netflix serien «Never Have I Ever» som kom ut våren 2020.
Tidlig liv og familie
Han ble født i Chicago i USA av indisk-tamilske foreldre, begge to er leger. Hans foreldre kommer begge to fra Bangalore i India. Han har en søster, som også er lege. Han og hans søster voks opp i San Antonio.
Han er gift med skuespillerinnen Olga Sosnovska; de har en datter sammen, Halina.
Utdannelse
I San Antonio gikk han på Keystone School og gikk ut med eksamen derfra i 1991. Ramamurthy begynte så på legestudiene ved Tufts University for å fortsette i sine foreldres fotspor. Han ble så interessert i skuespill, da han tok "innføring i skuespill"-kurs som ledd av sine innledende studier. Etter å ha vært med i flere skuespill, inklusive oppsetninger av Our Country's Good, bestemte han seg for å forandre karriere-mål. Han gikk ut med en grad i historie, før han gikk videre på the Webber Douglas Academy of Dramatic Art, der han eksaminerte i 1999.
Skuespillerkarriere
Ramamurthy har vært med i flere teaterstykker, bl.a i London's West End, og flere kjente tv-serier og filmer som Thanks to Gravity, Orient Express, Little India, Ellen, Casualty, Guiding Light, Ultimate Force, Grey's Anatomy, og Numb3rs. Ramamurthy har gjort klare valg med å ikke prøvespille for stereotypiske indiske roller, selv om han har fått tilbud om slike.
Heroes
Ramamurthys rolle som Mohinder Suresh på superhelt-serien Heroes er hans aller største og mest suksessfulle rolle til nå. Selv om karakteren Mohinder Suresh opprinnelig ble skrevet for en mann på 55 år, var hans prøvespillingsopptak og test så overbevisende for skribentene at de skrev om rollen for å passe for Ramamurthy. Karakteren Mohinder Suresh er en indisk genforsker, men har ingen overnaturlige evner. Han reiser til USA etter at hans far er drept av "Sylar" (spilt av Zachary Quinto), og får selv nærkontakt med Sylar.
Hver episode innledes og avsluttes også av en filosofisk kommentar og/eller spørsmål relatert til episodens handling, noe som minner litt om åpningen og avslutningen av Frustrerte fruer. Kommentaren leses av karakteren Mohinder Suresh.
Trivia
Ramamurthy var gjest på NBCs Tonight Show med Jay Leno 25. januar 2007. I løpet av intervjuet med Leno, fortalte han om en ferietur til Det sixtinske kapell inne i Vatikanstaten, der et par tyske turister ville ta bildet av han samme med de, trass i forbudet mot å ta bilder inne i kapellet.
Nessjøen
Nessjøen er en innsjø nord for Magnor i Eidskog kommune, Innlandet. Sjøen har relativt lite nedbørfelt. Utløpet er i sørøst gjennom Veksa over Magnormyra til Sverige like ved Morokulien. Sjøen har bestand av ørret, krøkle, abbor, hork, mort, laue, brasme, ørekyt, gjedde, lake, ål og edelkreps.
Josef Horešovský
Josef Horešovský (født 18. juli 1946 i Žilina) var en tsjekkoslovakisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble og 1972 i Sapporo. Horešovský vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under vinter-OL 1968 i Grenoble. Han var med på det tsjekkoslovakiske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sovjetunionen. Det var åtte lag som deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Sovjetunionen vant serien med tolv poeng foran Tsjekkoslovakia med elleve og Canada med ti poeng. Horešovský spilte sju kamper og scoret fire mål i OL-turneringen.
Nessjøen
Nessjøen ble rammet av krepsepest i 1971, og all kreps var utryddet i 1974. Krepsen har senere reetablert seg, og bestanden vurderes per år 2000 som god.
Publius Cornelius Scipio
Publius Cornelius Scipio (død 211 f.Kr.) var en general og statsmann i den romerske republikk.
Scipio tjente som konsul i 218 f.Kr., det første året i den andre punerkrigen, og seilte med en armé fra Pisa til Massilia for å hindre Hannibals fremrykning mot Italia. Han klarte ikke å finne sin fiende og skyndte seg tilbake over sjøen til Gallia Cisalpina etter å ha sendt sin hær videre til Hispania under kommandoen til sin eldre bror Gnaeus Cornelius Scipio Calvus med instruksjoner om å holde de karthagenske styrkene der i sjakk.
Da han kom tilbake til Italia rykket han umiddelbart frem for å møte Hannibal. I en kavaleritrefning nær Ticinus, en sideelv av Po, ble han beseiret og alvorlig såret. I desember samme år var han igjen vitne til det fullstendige nederlaget til den romerske arméen ved Trebia. Hans medkonsul Titus Sempronius Longus hadde insistert på å kjempe mot Scipios råd.
Til tross for de militære nederlagene hadde han fremdeles støtten til det romerske folk. Hans lederperiode ble utvidet og året etter var han i Hispania sammen med sin bror, vant seirer over karthagerne og styrket Romas posisjon på Den iberiske halvøy. Han fortsatte den iberiske kampanjen frem til 211 da han ble drept i et nederlag ved Øvre Baetis. Detaljene i disse kampanjene er ikke nøyaktig kjent, men det ser ut til at det endelige nederlaget og døden til de to Scipioene skyldtes deserteringen til keltiberere som var blitt bestukket av Hasdrubal, Hannibals bror.
Han var sønn til Lucius Cornelius Scipio og far til Scipio Africanus, som opprinnelig også het Publius Cornelius Scipio.
Luksus
Luksus (fra latin luxus) er et fremmedord for det som er overdådig og ekstra flott. Det kan gjelde overdreven prakt og en livsstil som er preget av nytelse og behag, eller en tjeneste, et forbruk og materielle forhold som går ut over det som er rimelig eller strengt nødvendig. Begrepet er omtrentelig og kan omfatte luksusvarer som dyre biler, klokker og andre kostbare og eksklusive forbruksartikler såvel som luksuseiendommer og luksusvaner.
Det franske uttrykket de luxe kan brukes om luksus og det som er i særklasse.
Havsjøen
Havsjøen er en innsjø på grensa mellom Innlandet og Viken fylker, helt nordøst i Aurskog-Høland kommune. Største delen av sjøen ligger i Eidskog kommune, og nesten hele nedbørfeltet ligger i Innlandet. Tilsiget er fra nord gjennom Skålåa, og utløpet er langs fylkesgrensa gjennom Haveråa til Mangen i sørvest.
Airblue Flight 202
Airblue Flight 202 var en planlagt innenriksflygning som styrtet den 28. juli 2010 i nærheten av Islamabad, hovedstaden i Pakistan, og resulterte i at alle de 146 passasjerene og seks besetningsmedlemmene om bord omkom. Det er den dødeligste luftfartsulykken i Pakistan til dags dato. Flyet, et Airbus A321-231 passasjerfly operert av Airblue, mistet høyde og kolliderte i Margalla Hills nord for Islamabad under en flygning fra Karachis Jinnah internasjonale lufthavn til Benazir Bhutto internasjonale lufthavn. Flygelederne mistet angivelig kontakten med flybesetningen under flyets forsøk på å lande i tett tåke og kraftig monsunregn.
Flyulykken var den første fatale ulykken som involverte en Airbus A321-maskin, en lang variant av Airbus A320-familiens jetfly med kort til middels lang rekkevidde. Airblue er Pakistans nest største flyeselskap med over 30 % andel av markedet innenlands, og har hovedkontor i Islamabad. På tidspunktet for ulykken opererte det private flyselskapet syv fly, alle i A320-familien.
Barry B. White
Barry B. White er en amerikansk jurist og demokrat fra Boston i Massachusetts som var USAs ambassadør til Norge fra oktober 2009 til september 2013.
White er utdannet ved Harvard College (1964) og Harvard Law School (1967). Han har i over 40 år arbeidet i firmaet Foley Hoag i Boston. Han var en viktig fundraiser og finansiell bidragsyter til Barack Obamas presidentvalgkamp i Massachusetts i 2008.
White ble i 2013 tildelt storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Sol och vår
«Sol och vår» var Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest 1962, skrevet av Åke Gerhard (melodi) og Ulf Källkvist (tekst). Det svenske uttrykket Att sol och våra någon betyr å narre en person for penger, gjennom falske løfter om kjærlighet eller bryllup.
Om sangen
«Sol och vår» var vinner av Melodifestivalen, hvor den både ble fremført av Inger Berggren og Lily Berglund. Sveriges Radio besluttet imidlertid at Berggren skulle fremføre sangen i Eurovision Song Contest for Sverige.
Sangen er en kvikk slagerlåt i klassisk 1960-tallsstil. Teksten forteller en trist historie om hvordan jeg-personen som nittenåring møtte en sjarmerende mann på årets første vårdag, mens hun vindusshoppet i byen. Den meget sjarmerende og overtalende mannen inviterte henne til å spise lunsj med seg på en dyr restaurant, som hun lykkelig gikk med på. Etter en stund fortalte mannen at han måtte ta en hastig telefonsamtale og kort etterpå fortalte kelneren at hennes «mann» hadde forlatt restauranten, og at han tok med seg damens pels. Hun hadde blitt sol och vårat av bedrageren. Teksten slutter med den tragikomiske frasen: «och alla flickor små bör låsas inne då när vintern går mot sol och vår». Sangen ble fremført som sjette bidrag i Eurovision Song Contest i Luxembourg 18. mars 1962. Den etterfulgte Danmarks Ellen Winther med «Vuggevise», og ble etterfulgt av Vest-Tysklands Conny Froboess med «Zwei kleine Italiener». «Sol och vår» fikk til sammen fire poeng i avstemningen og ble nummer 7 av 16 deltakere.
Smithsonian Tropical Research Institute
Smithsonian Tropical Research Institute (STRI) ligger i Panama, og er det eneste av Smithsonian-institusjonens anlegg som ligger utenfor USA. Den blir i første omgang brukt til å forstå det biologiske mangfoldet. Det som startet som en liten feltstasjon i 1923 på Barro Colorado Island i Panamakanalsonen har siden utviklet seg til et av verdens ledende forskningsinstitutter.
Ritchie Jones
Richard «Ritchie» Jones (født 26. september 1986 i Manchester) er en engelsk fotballspiller. Han er midtbanespiller (vanligvis sentral midtbane) og har spilt på Hartlepool siden sommeren 2008.
Jones spilte for Manchester Uniteds akademi fra han var ni år gammel. Jones var kaptein for Uniteds Youth Cup-lag og var en del av Uniteds reservelag som vant fire titler i 2004/05 og tre titler i 2005/06. Dette var forøvrig første gang et United-reservelag klarte å forsvare en tittel.
Jones fikk sin førstelagsdebut den 26. oktober 2005 i en Ligacup-kamp. Jones satt også som innbytter i en Champions League-kamp borte mot det franske laget Lille. Dette ble fulgt opp med en plass på benken mot Aston Villa i ligaen før han igjen fikk en opptreden i bortekampen mot Birmingham i Ligacupen.
Vatenbygda
Vatenbygda er ei bygd beliggende ved Nervatnet i Fauske kommune.
Ritchie Jones
Hans neste opptreden var i en svært følelsesladet kamp mot West Bromwich Albion på Old Trafford. Han fikk spille de siste 30 minuttene som innbytter og var nær ved å score et mål i kampen som var dedikert til den nylig avdøde fotballegenden George Best.
Vatenbygda
Vatenbygda ligger rett øst for Finneid. Bygda består av gårdene Vatnan, Mosti, Os, Hjemgam og Moen. Bygda avgrenses naturlig av endemorener i vest (Finneid) og i øst (Moen og Hjemgam). Hjemgamstraumen går gjennom endemorenen og danner forbindelse mellom Øvervatnet og Nervatnet.
Mária Kövi-Zalai
Mária Kövi-Zalai (født 20. oktober 1924 i Târgu Mureş i Romania) var en ungarsk turner som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Vatenbygda
I forbindelse med gruvevirksomheten i Sulitjelma gikk det dampskip på Nervatnet årene 1892 til 1954. Det ble foretatt oppmudring i Nervatnet for å få en renne for båtene da innsjøen er meget grunn i øst. Bildet til høyre viser hvordan denne rennen lager vannstrøm som danner råk i det islagte vannet. Senere ble Sulitjelmabanen opprettet og båttrafikken opphørte. I 1972 ble jernbanen revet og fylkesvei 830 etablert. I Vattenbygda ligger Stengvatnet som er vannreservoar for Fauske.
Ritchie Jones
I 2004-05-sesongen spilte Jones for Uniteds reservelag i både Pontins League og Premier Reserve League. Laget vant begge titlene. Jones mål hjalp United til finaler i 2 cuper.
Vatenbygda
Nord for bygda ligger Okshola som er et av Norges lengste sammenhengende hulesystem på tilsammen 9 500 meter. Største dyp er 300 m. Sør for bygda ligger et annet grottesystem kalt Svarthammarhola med Nordens største naturlige fjellhall.
Ritchie Jones
Jones spilte i Ligacupen for Manchester United i en kamp United vant, takket være et mål av ham. Jones ble lånt ut til Manchester Uniteds samarbeidsklubb, den belgiske andredivisjonsklubben Royal Antwerpen, for å få førstelagserfaring. Etter bare 4 kamper i Antwerpen-trøya ble hans lån avsluttet grunnet skadeproblemer på Uniteds midtbane.
Jones har spilt for på U15-, U16-, U17- (scoret vinnermålet for laget i Nordic Championship-finalen i Sverige), U18-, U19- og U20-nivå. Han var en del av Englands U-19-lag som nådde finalen i U-19-EM i juli 2005. Der tapte laget hans mot Frankrike. Han har også vært kaptein i flere kamper på aldersbestemte landslag.
Før låneoppholdet i Royal Antwerpen hadde Jones trøye nummer 49 på førstelaget til Manchester United.
Den opprinnelige kontrakten hans med Manchester United gikk ut den 30. juni 2006. Jones signerte senere en ny toårskontrakt som gjorde at han ble i klubben til sommeren 2008.
Den 27. oktober 2006 ble Jones lånt ut Colchester United i en måned. Den kriserammede klubben fikk dispensasjon fra FA til å låne spilleren. Jones returnerte igjen til Manchester United i slutten av november 2006. Han ble så lånt ut igjen, denne gang til Barnsley. I mai 2007 returnerte han til Old Trafford og United. Han ble utlånt til Yeovil i august 2007, og returnerte til Old Trafford i desember. 30. juni 2008 ble han frigitt av United etter at han ikke fikk fornyet kontrakt. 4. juli ble han klar for Hartlepool.
Karriere som spiller (alle turneringer)
Per 14. juli 2008
Vera Oelschlegel
Privat
Oelschlegel har vært gift flere ganger. Først med hørespill- og dreiebokforfatter Günther Rücker, deretter med forfatteren Hermann Kant og for tredje gang med SED-politikeren Konrad Naumann.
Mária Kövi-Zalai
Under Sommer-OL 1952 i Helsingfors vant hun en sølvmedalje i damenes lagkonkurranse i mangekamp, de andre på laget var; Lászlóne Daruházi, Károlyné Gulyás, Ágnes Keleti, Margit Korondi, Károlyné Perényi og Lászlóne Zalai. Hun vant også en bronsemedalje med det ungarske troppturnlaget som kom på tredjeplass bak Sverige og Sovjetunionen.
Hurtigstål
Hurtigstål, (engelsk high speed steel, HSS) er stål med svært gode skjæreegenskaper, og brukes ved maskinering og fresing i høye hastigheter hvor det utvikles stor friksjonsvarme. Hurtigstål beholder hardheten sin opp til 600 °C uten å miste noen av egenskapene sine nevneverdig. Denne spesielle egenskapen oppnås gjennom å legere med høyt innhold av wolfram, krom, molybden og vanadium som alle bindes kjemisk til karbonet og danner karbider, samt kobolt som gjør stålet mer elastisk og varmebestandig. Hurtigstål egner seg bra i bearbeidende verktøy, som for eksempel dreiestål, fresestål, bor, gjengetapper, gjengesnitt, rømmere og brotsjer.
Historie
Hurtigstål ble utviklet rundt århundreskiftet 1900, og har siden erstattet karbonstål til bruk i mange typer verktøy. Opprinnelig består hurtigstålet av 18 % wolfram, 1 % vanadium, 4 % krom, 0,8 % karbon og en liten mengde jern. Siden 1980- og 1990-tallet har imidlertid hurtigstål i sin tur delvis blitt erstattet av hardmetall som er et pulvermetallurgisk produkt.
Vera Oelschlegel
Filmografi (utvalg)
Selv om Vera Oelschlegel første og fremst arbeidet på teaterscenen spilte hun også i noen film- og tvproduksjoner:
Kurgan oblast
Kurgan oblast (russisk: Курга́нская о́бласть, Kurganskaja oblast) er et føderasjonssubjekt i Russland (en oblast). Det administrative senteret er byen Kurgan.
Geografi
Kurgan oblast ligger på østsiden av de sørlige Uralfjellene. Den grenser i sør til Kasakhstan, i vest til Tsjeljabinsk oblast, i nord til Sverdlovsk oblast, og i øst til Tjumen oblast.
Miles in the Sky (album)
Miles in the Sky er et studioalbum innspilt i januar og mai 1968 av Miles Davis quintet. Albumet var det Miles Davis' første der det ble brukt elektrisk piano og elektrisk gitar – det var dermed det første steget mot hans «elektriske periode».
Selv om albumet ble lansert rett etter innspilling, kom selve innspillingene fra forskjellige stadier i Miles Davis utvikling fra akustisk jazz til elektrisk-jazz/jazz-fusion. På sporet «Paraphernalia» spiller George Benson på elektrisk gitar, dog i en mer konservativ stil enn Circle in the Round som kom ut sent på 1970-tallet. «Black Comedy» og «Country Son» er Davis' siste studioinnspillinger i akustisk kvintett-format. «Stuff», der det benyttes bassgitar og Fender Rhodes piano, er en forløper til Miles Davis' første album i hans elektriske periode, Filles de Kilimanjaro.
Sporliste
Original LP-sporliste
Side to
Relansering på CD i 1998 har et fjerde og femte spor med alternative versjoner av «Black Comedy» og «Country Son»:
Kawagoe gasskraftverk
Kawagoe gasskraftverk er et varmekraftverk i byen Kawagoe i prefekturet Mie. Installert produksjonseffekt er 4802 MW. Brenselkilden er naturgass.
Children’s Laureate
Children's Laureate er en britisk æresstilling som tildeles til en barnebokforfatter for to år av gangen, inspirert av det mangehundreårige embetet som britisk Poet Laureate («hoffpoet»).
Kawagoe gasskraftverk
Operatør er energiselskapet Chubu Electric Power.
Children’s Laureate
Vinneren velges av en jury basert på forslag fra flere hold. Vinneren får en æreslønn på £15 000, og en sølvmedalje. Stillingen administreres av Booktrust, og finansieres med midler fra offentlig og privat hold. For 2013 er bokhandelkjeden Waterstone's hovedsponsor.
Rollen som Laureate innebærer både en æresbevisning, en uformell rolle som talsperson for barnelitteratur, og en mulighet til å iverksette ulike prosjekt og initiativ. Blackmans initiativ er å fremme «young adult fiction», blant annet gjennom Storbritannias første landskonferanse for ungdomslitteratur, som ble arrangert i London i juli 2014.
Russelasarettet i Øverbygd
Russelasarettet i Øverbygd var et lasarett for russiske krigsfanger i Øverbygd i Målselv kommune. Det var i drift i perioden mellom 1940 og 1945. Tyskerne skal ha hatt omtrent 1000 russiske krigsfanger i Øverbygd på slutten av andre verdenskrig.
Lasarettet lå på en åpen plass som ligger ned mot Holmen Leir. Denne plassen heter i dag Hinderbanen.
Wellingborough
Wellingborough er en markedsby i grevskapet Northamptonshire i England, omkring 18 km fra grevskapets hovedstad Northampton. Den er administrasjonssenter for distriktet Wellingborough. Byen ligger på nordsiden av elven Nene, det meste av den gamle byen er lokalisert på siden av åsen over elvens nåværende vannivå. Byen het opprinnelig Wendelingburgh. Bosetningen ble etablert i den angelsaksiske perioden på 600-tallet, og omtalt i Domesday Book i 1086 under navnet Wendelburie. Byen ble gitt charter som kongelig marked i 1201 av kong Johan.
Byens myndigheter er administrasjonssenteret Wellingborough som har kontorer i byens sentrum. I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen og dens kommune (borough) en befolkning på 75 400 innbyggere, hvor det bor 49 087 i selve byen.
Byen er beregnet å vokse med rundt 30 prosent i henhold til en undersøkelse gjort av Milton Keynes South Midlands (MKSM) da de britiske myndigheter har identifisert Wellingborough som en av flere byer i Northamptonshire hvor vekst vil bli dirigert i de neste tretti årene. Undersøkelsen allokerte 12 800 nye boliger hovedsakelig på østsiden av byen. Byen har også en voksende pendlerbefolkning ettersom den lokalisert ved jernbanen Midland Main Line, operert av East Midlands Trains som har InterCity-tog til Londons St. Pancras stasjon, en reise som tar en time, gitt bytte med Eurostar.
Historie
Det lå et mindre kloster der, som var et anneks til Croyland Abbey omkring 5 mil lenger ned langs elven. Bydelen hvor klosteret lå heter nå Croyland.
På Elizabeth Is tid var sir Christopher Hatton Lord of the Manor i Wellingborough. Han var en av sponsorene for sir Francis Drakes ekspedisjoner.
Under den engelske borgerkrigen var det bare et mindre sammenstøt i byen, men dette fikk noe oppmerksomhet fordi sognepresten, Thomas Jones, ble tatt med til Northampton av parlamentarianerne. Etter borgerkrigen oppsto det en betydelig koloni av den religiøse gruppen diggers der, som var radikale protestanter.
Vennskapsbyer
Aylsham har følgende vennskapsbyer:
Byen har også vennskapelige forbindelser med amerikanske Willingboro Township i New Jersey. I tillegg har Irchester og Grendon, to av landsbyene innenfor administrasjonsområdet Wellingborough vennskapsforhold med Coulon i nærheten av Niort og Bois-Bernard i Arras, begge i Frankrike.
Filles de Kilimanjaro
Filles de Kilimanjaro (fransk: Jenter/Døtre av Kilimanjaro) er et jazzalbum av Miles Davis. Albumet ble spilt inn i juni og september 1968 og ble utgitt av Columbia Records i 1969. Innspillingene i juni inkluderte Wayne Shorter på saksofon, Herbie Hancock på elektrisk piano, Ron Carter på bassgitar og Tony Williams på trommer. Under innspillingene i september ble Hancock byttet ut med Chick Corea og Carter med Dave Holland. Under september innspillingene spilte Holland akustisk bassgitar og Corea spilte på en RMI Electra-piano i tillegg til et akustisk piano. Dette var første gang Holland og Corea spilte inn med Davis. Albumet ble produsert av Teo Macero, mens Frank Laico og Arthur Kendy var lydteknikere.
Albumet kan sees på som et bindeledd mellom Davis sin akustiske periode med Second Quintet og Davis sin senere elektriske periode, hvor Bitches Brew er et eksempel. Davis mente tydeligvis dette da dette albumet ble den første i en serie som gikk under navnet «Directions in music by Miles Davis». Forfatteren Paul Tingen derimot bemerker at mens de tidligere innspillingene i juni er elektronisk preget så er de senere innspillingene i september mer preget av en akustisk stil. Han underbygger dette med at Holland bare spilte akustisk bass og Corea spilte både akustisk og elektrisk piano. Stanley Crouch, en kritiker av Davis sin bruk av elektriske instrumenter har beskrevet albumet som «trompetistens siste viktige jazzalbum» (originalt: «the trumpeter's last important jazz record».)
Davis giftet seg med Betty O. Mabry Davis september 1968, og ga sangen «Mademoiselle Mabry (Miss Mabry)» navn etter henne. Sangen ble spilt inn i september, samme måned som de giftet seg. Betty Davis er personen på albumcoveret.
Tittelen på albumet refererer delvis til Kilimanjaro African Company, et firma Davis hadde investert i. Sangene fikk franske navn for å gi albumet et eksotisk preg.
Side 2
Spor en og to ble innspilt i september 1968, mens resten ble spilt in juni, samme år. En ny senere utgitt utgave av albumet inkluderte et sjette spor, en alternativ versjon av «Tout de Suite».
Robert Southey
Robert Southey (født 2. august 1774 i Bristol i England, død 21. mars 1843 i London) var en engelsk dikter av den romantiske skolen, og en av de såkalte «Lake Poets» («innsjødikterne»), og var poet laureate («nasjonalpoet») i 30 år, fra 1813 til sin død i 1843.
Southey var en profilert brevskriver, litterær lærd, essayskribent, historiker og biograf. Hans biografier omfattet livet og verkene til John Bunyan, John Wesley, William Cowper, Oliver Cromwell og Horatio Nelson. Sistnevnte verk har sjeldent vært ute av trykk siden den ble utgitt i 1813 og ble filmatisert som Nelson (1926). Han var også lærd av spansk og portugisisk, og oversatte en rekke verker fra disse to landene til engelsk. Han skrev både et historieverk om Brasil (en del av hans planlagte historieverk om Portugal som aldri ble fullført), og History of the Peninsular War. Kanskje hans mest varige bidrag til litteraturhistorien er barneboken The Story of the Three Bears, den opprinnelige eventyrfortellingen om Gullhår og de tre bjørnene, som første gang ble utgitt i Southeys prosasamling The Doctor (1848).
Liv og virke
Han ble født i Bristol og utdannet ved Westminster School (som han ble utvist fra fordi han hadde skrevet en artikkel som fordømte pisking), og Balliol College i Oxford (om denne tiden i Oxford sa Sothey senere at «alt jeg lærte var litt svømming og litt båtaktivitet»). Etter å ha eksperimentert med et skrivepartnerskap med Samuel Taylor Coleridge, ga han ut sin første diktsamling i 1794. Samme året diskuterte han, Coleridge og noen andre om de skulle etablere et idealistisk fellesskap i Amerika. Siden planla de å danne dette kollektivet i Wales, men gav til slutt opp ideen.
Southeys kone, Edith, var søster til Coleridges kone. Southey-familien bosatte seg i Greta Hall i Keswick i Lake District, og levde på en liten inntekt. Fra 1809 skrev han for Quarterly Review, og i 1813 hadde han blitt så kjent at han ble utnevnt til poet laureate.
I 1819 ble Southey venner med sivilingeniøren Thomas Telford, og ble med han på en lang reise for å se på ulike prosjekter i det skotske høylandet. Southey førte dagbok og skrev ned sine observasjoner.
Ildsted
Et ildsted er en innretning der kontrollert ild kan gjøres opp til ulike formål: oppvarming, matlaging, belysning og annet, f.eks. husflid- og håndverksproduksjon. Ildstedets historie er i vår del av verden, hvor oppvarming er nødvendig, kjernen i bolighusets historie.
Ildsteder inndeles etter om de er åpne eller lukkede, og om de har skorstein eller ikke, dessuten om de er innrettet til spesielle formål som matlaging eller annet.
Åpne ildsteder
Åpne ildsteder er konstruert slik at ilden varmer direkte ved stråling. Åren er det universelle åpne ildstedet i et hus uten skorstein, til oppvarming, matlaging og som lyskilde. Peis (i kjøkken ofte kalt grue) er også et åpent ildsted, men dette er tilkoplet skorstein eller røykpipe.
I Norge var åren inntil slutten av middelalderen så godt som enerådende som ildsted.
Langs kysten på Vestlandet og i Nord-Norge holdt de lenge på åren, men gikk tidlig over til jernovner.
Lukkede ildsteder
Røykovn, jernovn og kakkelovn er eksempler på ovner, lukkede ildsteder.
Fra åre og røykovn slippes røyken ut i rommet, og hus med slike ildsteder kalles røykstuer, eventuelt årestue og røykovnstue. Peis, jernovn og kakkelovn er koplet til en skorstein, slik at røyken får avtrekk gjennom den. Skorsteinen gjorde det mulig å bygge hus i flere etasjer.
Røykovnen fikk utbredelse på Vestlandet, spesielt i fjordbygdene, peisen fikk innpass på Østlandet og i Trøndelag. Jernovnene fikk på 18- og 1900-tallet innpass over alt. Dette utbredelsesmønsteret for ildstedstyper kan forklares dels ved tilgang på brensel og brenselstyper, dels ved transportforhold.
Konrad Naumann
Konrad Naumann (født 25. november 1928 i Leipzig, død 25. juni 1992 i Quito, Ecuador) var Førstesekretær i SEDs Øst-Berlin-avdelinge og medlem av politbyrået i SEDs sentralkomite i DDR. Frem til 1985 var Naumann en av DDRs mektigste menn.
Politisk fall
thumb|left|Konrad Naumann (med blomster) i [[1973 på besøk til et landbrukskollektiv.]] På SEDs 11. Sentralkomiteeplenumsmøte 22. til 23. november 1985 ble det annonsert at Naumann og Herbert Häber hadde trukket seg fra Politbyåret og Sekretariatet "av helsemessige årsaker". Selv om Häber delvis gikk av på grunn av helseproblemer og delvis fordi Honecker trengte en syndebukk i forhold til Sovjetunionen var fjerningen av Nauman antagelig politisk motivert. Han var kjent for sin opposisjon til Honecker på sentrale felter i innenriks- og utenrikspolitikk. Naumann hadde støtte i Moskva for sitt syn og hadde rykte for å være en hauk i forhold til relasjoner med Vest-Tyskland. Dessuten var han i mot de rådende syn på kultur og religion. Hans politiske undergang startet tre dager tidligere da han ble erstattet av Günter Schabowski som partisjef i Øst-Berlin. Han bortfall eliminerte Honeckers hovedrival og styrket lederen ytterligere.
Privat
Han var fra 1977 til 1987 gift med skuespillerinnen Vera Oelschlegel. Forbindelsen dem i mellom (Oelschlegel forlot sin mann Hermann Kant for å gifte seg med Naumann) ble tatt opp i Stefan Heyms nøkkelroman Collin fra 1979.
Trinidad og Tobago under Vinter-OL 2022
Landet stilte med tre utøvere, i toerbob, og dette er første gang siden 2002 at Trinidad og Tobago deltok i Vinter-OL.
30px|Bobsleigh Bobsleigh
* Fører
Referanser
<References />
Norgesmesterskapet i alpint 1990
Norgesmesterskapet i alpint 1990 var det norske mesterskapet i alpin skiidrett. Mesterskapet ble arrangert i Varingskollen og Hafjell fra 17. til 24. februar.
Utfor
Dato: 23. februar
Sted: Hafjell
Super-G
Dato: 24. februar
Sted: Hafjell
Storslalåm
Dato: 17. februar
Sted: Varingskollen
Slalåm
Dato: 18. februar
Sted: Varingskollen
Lotte Dandanell
Lise-Lotte Dandanell (født 1942) er en dansk kostymedesigner. Hun arbeidet med film fra 1960-årene og senere også med TV-serier. Hun har arbeidet med kostymer på mange av Olsen-banden-filmene regissert av Erik Balling i tillegg til TV-serien Huset på Christianshavn.
I 1996 var hun kostymeansvarlig på filmen Hamsun. Hun mottok Robertprisen for årets kostymedesigner for filmen i 1997. I 2000 var hun nominert til samme pris for filmen Her i nærheden.
Majakowskiring
Majakowskiring er en ellipseformet ringgate i bydelen Pankow i Berlin i Tyskland. Den er kjent som den tidligere boligadressen til mange høytstående personer i DDRs regjering.
Beliggenhet
Bebyggelen i Majakowskiring ligger mellom Grabbealle i vest og nordvest, Ossietzkystrasse og Schlosspark i øst, Schloss Schönhausen i nordøst og elven Panke i syd.
Frem til 4. mai 1950 var den nordlige delen kalt Kronprinzenstrasse og den sydlige delen Viktoriastrasse. Den ble så døpt om etter den russiske poeten Vladimir Majakovskij. En kort stund het den Majakowskistrasse.
Bygningsmasse
Mange av husene ble bygget på 1920-tallet og er bolighus som hovedsakelig var bebodd av industrialister og kunstnere frem til de ble ekspropriert etter den annen verdenskrig. I enkelte tilfeller fikk tidligere eiere lov til å fortsette å bo der mot å betale leie.
Politisk funksjon og historie
På grunn av denne avskjermingen ble området kalt Städtchen (Den lille byen). Da Lotte Ulbricht ønsket å flyttet tilbake til Majakowskiring etter at ektemannen Walter Ulbricht døde i 1973 var barrierene og kontrollpunktene tatt bort. Hun fikk allikevel ikke lov til å flytte til huset hun opprinnelig hadde bodd i (Hus nummer 28/30). I stedet fikk hun anvist hus nummer 12, der hun levde til sin død i 2002. I 1975 ble hus 28/30 revet. Dette var en del av en prosess som pågikk for å fjerne alle spor av Walter Ulbricht fra historien.
Etter oppstanden i Ungarn i oktober 1956 ble DDRs lederskap redd for effekten slike opprør kunne ha i DDR og bestemte at eliten burde bo i et mindre befolket område. Til å begynne med planla man å flytte til Hoppegarten øst for Berlin, fordi det var en rask fluktrute derfra til motorveien østover. Til slutt ble det imidlertid bygget et kompleks i Wandlitz, kalt Waldsiedlung, og ledelsen flyttet dit i 1960.
Huset Otto Grotewohl bodde i, er i dag en workshop for litteratur. Huset til Johannes R. Becher er solgt og befinner seg i dag i privat eie.
Individuelle hus
Husene og deres innbyggere:
Far og herre
Far og herre (org. Padre Padrone) er en italiensk biografisk dramafilm fra 1977 regissert av Vittorio og Paolo Taviani. Manus bygger på den selvbiografiske romanen Padre Padrone av forfatteren og lingvisten Gavino Ledda.
Filmen ble belønnet både med Gullpalmen og kritikernes store pris FIPRESCI under Filmfestivalen i Cannes.
Handling
Filmen åpner i dokumentarisk stil ven en barneskole i Siligo som seks år gamle Gavino går på. Hans tyranniske far, en bonde, kommer til skolen og kunngjør for læreren og alle de andre studentene at Gavino er nødt til å forlate skolen for å passe på familiens husdyr. Under farens sadistiske oppførsel er Gavino, de neste fjorten årene, nødt til å ta vare på sauer i de sardinske fjellene. Men etter hvert begynner han å gjøre opprør mot faren sin.
Gavino blir reddet fra familien og deres isolasjon fra resten av samfunnet når han blir innkalt til militærtjeneste. I løpet av denne perioden lærer han om elektronikk, språk og klassisk musikk, og lengter etter å skaffe seg høyere utdannelse. Når Gavino kommer hjem, erklærer han overfor faren sin at han ønsker å begynne ved et universitet. Men faren hans var kraftig imot dette, og fortelle at han kommer til å kaste ham ut av deres hjem. Det oppstår en voldsom konflikt mellom dem, ​​men Gavino begynner til slutt ved universitetet. Han begynner som lingvist, og spesialiserer seg på opprinnelsen til det sardinsk.
Daniele Meucci
Daniele Meucci (født 7. oktober 1985 i Pisa) er en italiensk langdistanseløper. Han spilte tidligere fotball, og begynte ikke med løping før han var 17 år gammel.
2019
Han deltok på maraton under VM i friidrett 2019 avholdt i Doha, Qatar, fullførte ikke.
Trapeshopen
Trapeshopen er en åpen stjernehop med stjerner i hjertet av Oriontåken, i stjernebildet Orion. Stjernehopen ble oppdaget av Galileo Galilei. 4. februar 1617 skisserte han tre av stjernene (A, C, D), men ikke den omgivende tåken.
Hjalmar og Hulda
Melodien er av ukjent opphav, men den har sannsynligvis fulgt teksten fra begynnelsen. Den er en av 1800-tallets mest populære skillingsvisemelodier og brukt på svært mange nyere tekster.
I en del eldre norske visebøker står en tekst under tittelen: «Den riktige norske sang om «Hjalmar og Hulda». Det blir også gjerne henvist til et gammelt manuskript fra Gudbrandsdalen eller et skillingstrykk fra Bergen som skal være trykt 1688. Dette manuskriptet eller skillingstrykket er foreløpig ikke kommet for dagen. Denne visa har samme strofeform og samme navn på hovedpersonene, men ellers kan det ikke sies å vere varianter av samme visetype. I 1879 skrev Julius Strandberg en fri oversettelse til dansk, og utvidet teksten fra Vilhelmina Stålbergs 17 strofer til 23. Dette ble en av hans største visesuksesser, og i 1880 solgte han over 50 000 skillingstrykk.
Skuretfestivalen
Skuretfestivalen var en årlig teater- og musikkfestival som ble arrangert på Kafé Skuret i Trondheim. Kafé Skuret ligger på Fosenkaia, rett ved Trondheim sentralstasjon. I 2010 ble festivalen arrangert for åttende år på rad. Det ble også arrangert Skuretfestival i 2017.
Historikk og profil
Festivalen startet som prøveprosjekt over en helg i 2003, og utvidet senere antall dager og arrangementer. Et av formålene med festivalen var å samle det uetablerte teater- og musikkmiljøet i og rundt Trondheim. Hovedprofilen var lokal, men festivalen presenterte også utøvere fra andre steder. Utøverne spente fra nyetablerte til mer erfarne artister. Skuretfestivalen var en av byens mindre festivaler. I markedsføringen bruktes trivsel, lave priser og særegen setting som trekkplaster.
Den kunstneriske profilen var mangfold, med scenekunst og musikk innenfor ulike sjangre. På scenekunstfronten var blant annet konvensjonelt teater, figurteater, barneteater, performanceteater, cabaret, improteater og dans representert. Konsertsjangre inkluderer country, jazz, visesang, pop, rock og elektronika.
Festivalen ble drevet på frivillig basis.
Steve Upton
Steve Upton (født 24. mai 1946 i Wrexham, Denbighshire) er en britisk musiker. Han er kjent som trommeslager for bandet Wishbone Ash, som han var med på å grunnlegge sammen med bassist og vokalist Martin Turner i 1969. De hadde sin første spillejobb i november samme år i rådhuset til Dunstable.
Ellen Klemp
Ellen Klemp (født 25. mars 1958) er en norsk sanger, også kjent under navnet Nellie Neuf. Hun er blant annet vokalist i sitt eget band Ellen Klemp Group. Sammen med Øystein Dolmen ga hun ut albumet På frifot under navnet «Knutsen og Nellie Neuf» med musikk fra barne-TV serien «Knutsen på frifot». For albumet fikk de Spellemannprisen 1989 i klassen barneplate.
Steve Upton
Upton begynte å spille trommer for flere amatørbluesband i Sør-England som ikke klarte å ta steget opp. Det første bandet kalte seg «The Scimitars» og var populære i Torquay. Da dette bandet ble oppløst ble Steve Upton med et annet bluesband på en turné i Tyskland, som ble oppløst under turen. Steve returnerte da til England hvor han ble kontaktet av Martin Turner som søkte en trommeslager. Sammen grunnla de Wishbone Ash.
Steve Uptons fungerte i tillegg til trommeslager også som manager for bandet og tok seg av den daglige driften. Hans musikkstil var influert av jazz og han var betegnet som kreativ med intrikate taktskifter og kraftfulle trommesoloer. Han gikk etterhvert fra denne stilen og fikk en hardere og mer presis stil som han beholdt til han sluttet i bandet i 1990. Upton ble i bandet i 21 år før han bestemte seg for å forlate musikkbransjen. Han administrerer nå slottet til musikkagenten Miles Copeland i Sør-Frankrike.
Vanlig løvetann
Vanlig løvetann, eller ugrasløvetanner (Taraxacum officinale agg.), hører nå til ugrasløvetann-gruppa (Taraxacum sect. Ruderalia) og omfatter mange småarter blant flere hundre i løvetannslekta. Den gule blomsterkurven er velkjent, og har gitt mange barn gleder etter at den har modnet og blitt til flere titalls fnokker som flyr gjennom luften når du blåser på dem. Navnet løvetann kommer fra gammelfransk og sikter til at bladene minner om tenner. Den finnes nå over hele verden, men er godt representert i Norden. Selv om planten, på grunn av evnen til å spre seg, kan være et plagsomt ugress, er den også brukt i folkemedisin, til mat, til dyrefôr og i barnelek.
Etymologi
Det moderne franske navnet på løvetann er pissenlit (= piss-i-seng), fordi planten virker vanndrivende. Linné poengterte bivirkningene av å spise løvetannsalat, «hvorfor Hollenderne ey gierne giver sine Børn den om Aftenen, paa det de ey maae pisse i sengen.»
Det latinske navnet Taraxacum skal stamme fra et arabisk ord for sikori. Det finnes en lang rekke dialektnavn på løvetann. Noen ser ut til å være basert på hvem som spiste den, for eksempel «hesterose», «grisegras» eller «kaningras». Andre basert på utseendet «gullbaust», «gulbruse» eller «hårkall», og andre trekk, for eksempel det at den lukker seg om kvelden, «kvellsøva», det at den har gitt opphav til barnelek, «lekkjeblom», eller det at stengel og blader inneholder hvit plantesaft, «mjølkegras». På samme måte som i det sistnevnte tilfellet kalles den Fandens mælkebøtte på dansk. På svensk har den fått navnet maskros, sammensatt av mask, som betyr «mark» («åme») og ros, en «rose».
Beskrivelse
Den vanlige løvetannen tilhører kurvblomstfamilien. Kurvblomstene kjennetegnes av at de har en kurv som inneholder mange blomster. I dagligtale omtales denne kurven som en blomst, men vanlig løvetann har i virkeligheten mange gule linjeformete blomster i kurven, noen ganger over 100. Blomsterkurven sitter alene øverst på stengelen. Den gule fargen skyldes kromoplaster som inneholder karotenoider. Kurven er dekket av mørke blågrønne kurvdekkblader som er inndelt i 12–18 deler som bøyer seg bakover. Kurven åpner seg om morgenen, men ikke i overskyet vær eller i regnvær. Om kvelden lukker den seg igjen. De lanseformete begerbladene ender i en spiss. Lukkede beger er grønne, mørkegrønne eller brungrønne med en topp som nærmer seg mørk grå, eller lilla.
Når planten modner, blir hver blomst til en fnokk, og blomsterkurven ligner mer på på en dusk av hvite hår. Under fnokken henger frøet som blåser med vinden til et nytt sted hvor løvetannen kan spire. Frøene kan utvikle seg ved apomiksis, det vil si uten befruktning. Fargen på frøene kan variere fra olivengrønn eller -brun, til gulaktig, eller grålig. De er 2–3 mm lange og ovale i formen. Fruktene har 4–12 skarpkantede ribber.
De grønne bladene er rosettstilte rundt stengelen og flikete til helrandete. De kan være mellom 5 og 25 cm lange og grove, aldri flekkete. Bladene kan stå oppreist, eller legge seg horisontalt. Roten er vanligvis en sterkt grenet, flerårig pælerot. Fra roten kan det vokse fra én til over ti stengler på rundt 5–40 cm i høyde. I noen tilfeller kan den bli inntil 70 cm høy. Stengelen er hul og stengelveggene har melkerør som transporterer hvit melkesaft. Fargen på stenglene kan være grønn med innslag av rødlilla. De står noen ganger oppreist, andre ganger ligger de mer langs bakken, men blomstene holdes alltid like høyt som, eller høyere enn, bladene. Av og til kan stenglene være dekket av korte hår, men de bærer aldri blader, og ender alltid i én blomsterkurv.