cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carl August Grevesmöhlen
Feiden med baron Boije
Grevesmöhlen gikk sannsynligvis regjeringens æren i en større strid med baron Johan Ludvig Johansson Boije. Mot slutten av 1814 utgav Boije den anonyme brosjyren Tankar öfver den klagan, som nu mer än förr höres öfver en allmän penningnöd hvor han kritiserte finansene og derved falt i unåde hos regjeringen. Grevesmöhlen svarte raskt med skriftet A. B. C. i finanserna (1814). Striden fortsatte med skarpe brosjyrer fra begge sider og ble ytterligere skjerpet ved en uenighet som oppsto ved riksdagen i 1815. En rekke riksdagsrepresentanter, blant de Boije, foreslo en del antisemittiske innskrenkninger i jøders rettigheter i Sverige. Grevesmöhlen gikk til deres forsvar og en krangel med utveksling av brosjyrer utviklet seg. Uenigheten mellom de to ble svært personlig, skandalepreget og Grevesmöhlen var ikke den som førte det mildeste språket.
Boijes tittelblad førte til påtale etter begjæring av prestestanden etter trykkefrihetsloven § 3 mom. 3 da den inneholdt «fornærmelse av den allmenne gudstjenesten». Flere av brosjyrene førte til gjensidige ærekrenkninger. Mot Grevesmöhlen opptrådte en hel rad av skribenter, bl. a. Lorenzo Hammarsköld, Bengt Johan Törneblad, Anders Lindeberg, med uvettig smusskasting. Av skriftene kan nevnes Banditen Galgeniano, sin tids afsky och förskräckelse (av Carl Gustaf Walberg) som den groveste, og Herr öfverdirektören C. A. Grevesmöhlens porträt (av Fredrik Cederborgh) den kvikkeste.
Striden, som bare i 1815 førte til publisering av omkring 150 brosjyrer, fikk sin slutt i 1816. Regjeringen presset på domstolene, så Boije ble dømt til et års fengsel og Grevesmöhlen til tap av ære og landsforvisning. Grevesmöhlen bosatte seg i Kongsvinger, men fikk fortsatt en pensjon fra kong Karl Johans handkasse, på betingelse at han ikke skulle vise seg i Sverige. Fra Norge arbeidet Grevesmöhlen i en viss grad som rapportør til stattholder, greve Johan August Sandels.
Berit Haldorsen
Berit Kristine Haldorsen (født 3. juni 1932, død 22. juni 1988) var en norsk statstjenestekvinne og politiker for Arbeiderpartiet. Hun var statssekretær i to departementer 1978–1980.
Haldorsen var utdannet førskolelærer. Hun arbeidet i Norsk Lærerlag og begynte i 1974 i Forbruker- og administrasjonsdepartementet, der hun var byråsjef. Haldorsen var statssekretær i Kommunal- og arbeidsdepartementet fra januar 1978 til oktober 1979 og deretter statssekretær i Sosialdepartementet fra oktober 1979 til utgangen av mars 1980. Etter endt tjeneste som statssekretær ble hun ekspedisjonssjef i Sosialdepartementet.
Morten Schantz
Morten Silberg Schantz (født 19. oktober 1980 i Aarhus i Danmark) er en dansk jazzpianist.
Biografi
Selv om han ble født i Aarhus, vokste Schantz opp i byen Kalundborg. Han startet med klassisk piano i en alder av 6 år, men fikk etterhvert motivasjonsproblemer i starten av tenårene. På grunn av en ny og inspirerende lærer ble han introdusert for jazz, og fikk tilbake motivasjonen. Han fikk raskt forbilder som Weather Report, Miles Davis, McCoy Tyner, Chick Corea, David Sanborn og Herbie Hancock.
I 1997 dannet Schantz sin første trio der han var bandleder. De spilte en del på lokale klubber og kunne året etter lage sin første demoplate som de kalte «Cantaloupe Island». I 1998 dannet han sekstetten «The Marten Schantz Segment» som inkluderte hans tidligere så inspirerende lærer, Mikkel Uhrenholdt på saksofon og Jesper Thomsen på trommer.
I 2005 startet han opp det kritikerroste JazzKamikaze med medlemmer fra Danmark, Sverige og Norge, som samme år mottok prisen Young Nordic Jazz Comets
Kurovskoje
Kurovskoje (russisk: Куровско́е) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger ved elva Nerskaja, ei sideelv til elva Moskva, rundt 92 km sørøst for Moskva. Innbyggertall: 19 200 (2005 est.), 19 507 (folketelling 2002), 21 139 (folketelling 1989). Kurovskoje ble først nevnt på 1500-tallet som den lille bosetningen Kurovskij (russisk: Куровский). I 1646 ble den nevnt som landsbyen Kurovskaja (russisk: Куровская). I 1952 fikk den bystatus og ble omdøpt til Kurovskoje.
Bensinmotor
Typer
Bensinmotorer opererer vanligvis etter stempelprinsippet. Unntaket er Wankelmotoren.
Firetaktsmotoren er mest vanlig fordi den har virkningsgrad på omkring 35%, noe som er høyt i forhold til totaktsmotoren. Ulempen med firetaktsmotoren er at den er relativt tung og komplisert i forhold til arbeidet den kan utføre, derfor brukes totaktsmotoren ofte i lette kjøretøy og maskiner, som i snøscootere, gressklippere, påhengsmotorer, motorsager og mopeder.
Virkemåte
I motsetning til i dieselmotorer blir drivstoffet i en bensinmotor blandet med inntaksluften før blandingen blir sluppet inn i sylinderen. I tradisjonelle firetaktsmotorer og i totaktsmotorer brukes en forgasser til å blande inntaksluft og drivstoff, men i så godt som alle nye biler med firetaktsmotor benyttes elektronisk innsprøytning, der monterte injektorer sprøyter drivstoff inn i inntaksmanifolden når inntaksventilen åpnes. At det brukes elektronisk innsprøytning vises ofte ved en i i slutten av bilens modellnavn. Fordelen med dette er at en elektronisk motorstyringsenhet (ECU) kan regulere nøyaktig hvor mye drivstoff som skal sprøytes inn hver gang i forhold til innsugningsluftens trykk og temperatur, som igjen bestemmer hvor rik luften er på oksygen. Dette bidrar til at motoren får riktig forbrenning, og blir mer miljøvennlig med tanke på både forbruk og avgasser.
Sotto in su
Sotto in su, også skrevet sotto in sù, italiensk for «nedenfra og oppover», er en kunstfaglig betegnelse på forkortninga og den sugende dybdevirkningen i et takmaleri der figurer og detaljer er gjengitt naturtro og i ekstremt froskeperspektiv. Effekten blir et illusjonsmaleri der motivet ser ut til å strekke seg høyt oppover og skikkelsene klatre og sveve i en tredimensjonalt rom. Teknikken ble brukt av Andrea Mantegna i freskene i Camera degli Sposi i Palazzo Ducale i Mantova og nådde et høydepunkt i barokken.
Simi Hamilton
Simeon "Simi" Hamilton (født 14. mai 1987) er en amerikansk tidligere langrennsløper. Han debuterte i verdenscupen i langrenn 6. februar 2010, og endte på 28.-plass i klassisk sprint. Hamilton vant sprinten i fristil i Lenzerheide under Tour de Ski i sesongen 2013/2014.
Sotto in su
Skikkelser og oppadstrebende søyler og annen arkitektur er formet som en anamorfose i det flate taket, det vil si med et romperspektiv som må sees fra et bestemt punkt for at betrakteren skal oppnå den riktige illusjonen.
Bensinmotor
Firetaktsmotor
Firetaktsmotoren eller «Otto-motoren» ble utviklet av den tyske ingeniøren Nikolaus Otto i 1876. Den har ventiler i toppen av hver sylinder hvor en eller flere slipper inn en blanding av luft og drivstoff, og andre slipper ut eksos. Bakgrunnen for navnet «firetakt» er at prosessen foregår i fire takter eller slag.
Simi Hamilton
Hamilton representerte USA under Vinter-OL 2010 og 2014.
Sotto in su
Referanser
Sotto in su
Bensinmotor
Firetaktsmotor
Ventilene styres av en eller flere kamaksler som roterer nøyaktig halvparten så fort som veivakselen. En overliggende kamaksel dytter på ventilløftere, som åpner ventilene. I en vanlig firesylindret motor har man gjerne 8 ventiler, men noen motorer har to innsugsventiler og to eksosventiler for hver sylinder. Ved overliggende kamaksel går det en tannet registerreim eller registerkjede fra veivakselen til kamakselen. Eldre motorer hadde vanligvis underliggende kamaksler. Disse ble drevet direkte av veivakselen med tannhjul. Støtstenger på utsiden av sylindrene overfører bevegelsen fra kamakselen til vippearmer, som i sin tur overfører bevegelsen til ventilene. Denne konstruksjonen er lite brukt i nyere bilmotorer.
Simi Hamilton
Han la opp etter sesongen 2020/21.
Bensinmotor
Firetaktsmotor
Ved introduksjon av hybridbiler med bensinmotor har først Toyota og siden Mercedes valgt motorer med Atkinsonsyklus fremfor den tradisjonelle Ottosyklusen.
Totaktsmotor
Bensintotaktsmotorer er svært enkle, med få bevegelige deler. De trenger ikke ventiler, fordi det er stempelet som dekker og avdekker innsugs- og utblåsningsåpningen(e). Fordi begge sider av stempelet er i bruk, blir det litt feil å si at stempelet går ut og inn. Vi kan heller kalle det opp og ned, der opp er mot topplokket. De 2 taktene: Før stempelet når bunnen, avdekker stempelet utblåsningsåpningen(e), og mesteparten av eksosen forsvinner ut. Like før stempelet når bunnen, avdekker det også åpningen til en eller flere kanaler (innsuget) som forbinder oversiden og undersiden av stempelet. Mye av den komprimerte blandingen av luft og bensin slipper inn i rommet over stempelet og fortrenger det som er igjen av eksos.
Legg merke til at forbrenningen bare skjer på oversiden av stempelet, men dobbelt så ofte som på firetakt.
Blanding av luft og bensin
I motsetning til dieselmotorer, finnes det for bensinmotorer et optimalt blandingsforhold mellom luft og drivstoff. Blandingsforholdet er optimalt når drivstoffet forbrennes kjemisk fullstendig og eksosen ikke inneholder hydrokarboner. Med bensin som drivstoff er blandingsforhold mellom oksygen og bensin for kjemisk fullstendig forbrenning 14,67 vektdeler luft til 1 bensin, 14,67:1. Dette kjemisk fullstendige blandingsforholdet benevnes med lambda 1, og er nødvendig å opprettholde for at en katalysator skal fungere optimalt. Oksygenrester vil det fortsatt være i forbrenningsgassene når man har en kjemisk fullstendig forbrenning. Man regner vanligivis med at man har oksygenrester med blandingsforhold så feit som 12,5-13,2:1, lambda 0,85-0,9, avhengig av motorkonstruksjon. Tilførselen av luft bestemmes av gasspjeldet, som reguleres av føreren, typisk med en gasspedal. Bensin tilsettes denne lufta med enten forgasser eller elektronisk bensininnsprøytning. Med mindre det er snakk om direkte innsprøytning, blandes bensin og luft før det kommer inn i forbrenningskammeret. På grunn av utslippskrav, er forgasseren avløst på serieproduserte biler siden omkring 1989.
Forgasser
En forgasser er et rør med innsnevring, slik at undertrykket som oppstår ved luftgjennomstrømning suger bensin inn. På grunn av sin mangel på tilbakekobling, må forgassere justeres for å fungere optimalt. Fordi oksygeninnholdet i et volum luft avhenger av været, er justeringen væravhengig. På grunn av sin ulineære natur (se Bernoulli-prinsippet), bør forgassere ha flere justeringsparametere, eksempelvis for tomgang og full gass.
Elektronisk bensininnsprøytning
Dette er et diskret reguleringssystem bestående av: Regulatoralgoritmen benytter følgende prinsipper:
Volum per sylinder
På høyt turtall blir tregheten i stemplene et problem, og fører til stor slitasje på motordelene. Derfor bør ikke stemplene være for tunge eller ha for lange bevegelser. Effekten til motoren er til enhver tid lik dreiemomentet ganger turtallet. For å øke dreiemomentet, kan man øke volumet i hver sylinder eller legge til flere sylindre. Øker man volumet per sylinder, øker også tregheten i hvert stempel, slik at motoren ikke tåler høyt turtall; dermed må en motor forstørres betraktelig hvis man for eksempel vil doble effekten.
Virkningsgraden blir ofte noe bedre med stort volum per sylinder, fordi friksjonen for eksempel er større i to små sylindre enn i én dobbelt så stor sylinder. Dessuten bruker store motorer ofte å kjøre på mer økonomiske turtall. Har motoren mer enn nok effekt, kan man også trimme den ned på en slik måte at det maksimale dreiemomentet kommer på lavere turtall. Det vil redusere effekten men øke virkningsgraden. Et mer drastisk alternativ er Atkinson-syklusen. Volumet per sylinder er også en balansegang mellom virkningsgrad og vekt. Bilmotorer har omkring 0,5 liter per sylinder. 1,1 liter og 0,23 liter per sylinder finnes også. Hvis resten av kjøretøyet veier mye, spiller det liten rollesten av kjøretøyet veier mye, spiller det e for kjøreegenskapene om motoren også er tung. Det er ikke sikkert at en bil med stor motor bruker mer bensin enn en undermotorisert bil på å kjøre den samme veien, selv om en stor motor bruker mer bensin på å holde seg i gang.
Boksermotoren
En boksermotor har veivakselen på midten med sylindrene ut til begge sidene. en firesylindret boksermotor har 2 sylindre på hver side og en 6-sylindret har 3 sylindre på hver side. Boksermotorer brukes i de fleste småfly, og i biler som VW-boble, Porsche og Subaru. Det er litt enklere å lage en boksermotor med lite vibrasjon fordi stemplene beveger seg i takt med stemplene som ligger i samme plan på den andre siden av motoren, slik at risting i motoren er direkte i motfase for et par sylindre. En boksermotor trenger derfor ikke motvekter på veivakselen slik som andre motorer.
Skadeserstatningsstudiestipendprogrammet etter bokseropprøret
Skadeserstatningsstudiestipendprogrammet etter bokseropprøret (kinesisk: 庚子賠款獎學金; pinyin: Gēngzǐ Péikuǎn Jiǎngxuéjīn, engelsk: Boxer Indemnity Scholarship Program) var et studistipendprogram som ble finansiert fra den skadeserstatning som Kina betalte til USA etter Bokseropprøret. Det gav mulighet for kinesiske studenter å studere i USA.
Etter Bokseropprøret ble det beseirede Qing-dynastiet pålagt å betale krigserstatninger på 450 millioner tael av fint sølv (på den tiden verdt ca 67,5 millioner pund eller 333 millioner US-dollar) med en rente på 4% per år i 39 år, og måtte til slutt betale hele 982 238 150 tael (ca 34 683 tonn sølv) for de tap som ble påført Åttenasjonsalliansen, der USAs andel var 7,32%, den russiske 28,97%, den tyske 20,02%, den franske 15,75%, den britiske 11,25%, den japanske 7,73%, den italienske 7,32%, den belgiske 1,89%, den østerriksk-ungarske 0,89%, den nederlandske 0,17%, og den spanske, portugisiske, svenske og norske 0,025% hver.
Da Liang Cheng, Qing-dynastiets representant i USA, fikk kjennskap til at vilkårene i Bokserprotokollen tildelte USA mer penger enn de opprinnelig hadde krevd, innledet han en kampanje for å presse USA til å tilbakebetale det mellomliggende til Kina. Etter flere år bestemtee Theodore Roosevelt-administrasjonen i juni 1907 at men skulle benytte mellombeløpet til et stipendprogram for å gi kinesiske studenter mulighet til å studere i USA.
Mellom 1909 og 1929 kunne om lag 1300 elever studere gjennom programmet. En del av pengene gikk til å starte en skole i Beijing i 1911 for å forberede elevene. Da så Tsinghua var blitt en ordentlig høgskole i 1929, ble stipendprogrammet åpnet for alle kandidater. Totalt fem grupper ble utdannet i USA innen den japanske invasjonen av Kina i 1937.
Et antall fremstående kinesere og kinesisk-amerikanere dro nytte av stipendprogrammet, som filosofen Hu Shih, Nobelpristageren i fysikk Chen Ning Yang, matematikeren Kai Lai Chung, lingvisten Yuen Ren Chao, pedagogen Kuo Ping-Wen og rakettforskeren Qian Xuesen. Stipendene fungerte som en modell for Fulbright-programmets stipendier for internasjonale utvekslingsprogram innen utdannelsesvesenet. Storbritannia, Frankrike og Japan innførte senere lignende programmer for kinesiske studenter.
Beneath My Skin
Beneath My Skin er et musikkalbum med Trine Rein, utgitt i 1996. Albumet lå 22 uker på VG-lista og endte med førsteplass som beste plassering.
Namsosbrua
Namsosbrua er ei veibru på fylkesvei 769 i Namsos kommune i Trøndelag. Brua krysser utløpet av Namsen mellom Spillumstranda og Namsos. Brua er ei stålkassebru med 5 spenn og lengde 360 meter. Den ble åpnet 4. november 2005.
Cássio Ramos
Cássio Ramos (født 6. juni 1987) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den brasilianske klubben Sport Club Corinthians Paulista.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Sedelighetsdebatten
Sedelighetsdebatten er navnet på flere norske debatter rundt seksualmoral og sedelighet. De største ble avholdt på 1880- og 1950-tallet, men hadde sine konkurrenter, kanskje spesielt i debatten rundt målsaken.
På 1880-tallet var spesielt kunstnermiljøet og aktivister innen kvinnesaken, opptatt av begrepet likestilling mellom kjønnene og muligheten for fri omgang. Begge konsepter var radikalt forskjellig fra borgerskapets århundrelange ide om at familien var samfunnets hjørnesten. Den hadde ulmet en tid, men da Henrik Ibsen lanserte sin Nora i Et Dukkehjem (1879), med sin uregjerlige og individuelle opptreden, Samfunnets Støtter (1877), med kvinnen som dominerende, og en annerledes Fru Alving i Gengangere (1881), ja, da ble det virkelig debatt. Arne Garborg var noe negativ til Ibsens fremlegg, men han funderte også, i sin Mannfolk (1886) på hvorfor det skulle være mannen, og ikke andre, som satt med makt og oversikt i en familie og samfunnet ellers. Han mistet da jobben som statsrevisor.
Debatten fortsatte, inspirert av boken Christianiabohemen av Hans Jæger (1885), og boken om sypiken Albertine (1886) av Christian Krohg. Sistnevnte malte også, i sakens anledning, maleriet Albertine hos Politilegen. Andre benyttet også høvet til å publisere litt, blant annet Bjørnstjerne Bjørnson, som i sin En Handske (1883), skildret en mann som nettopp skulle være avholden før ekteskapet; altså hadde debatten i noe grad, endret hans syn i disse saker.
Amalie Skram lanserer i boka Lucie (1888), Lucie som var usikker på dette med aktivitet før giftermålet. Jonas Lie var i favør av kvinnenes selvstendighet, og noe av dette forårsaket splittelse mellom ham og Bjørnson, som siden sluttet seg til oppfatningen.
Alexander Kielland som skrev om tjenestepiken som ble utsatt for familiefaren, herr Garman & Worse, en dramatisk fremstilling på den tiden.
Rettsvesenets forskrift om den bimånedlige tvungne legekontroll og visitas for prostituerte ble lagt bort i 1888, men dannet også en basis for denne debatten.
Det ble ellers avholdt et møte i Det Norske Studentersamfund i Kristiania, der problematikken ble lansert som en «privatsak» mellom de involverte (kvinne og mann), at kvinnesakskvinnene stilte for store krav til menns sedelighet. Kvinnelegen Oscar Nissen anslo ti prosent av kvinnene som kjønnsdriftige, og utledet derved at de hadde meget lettere for å være sedelige.
En opprørt Norsk Kvindesagsforening var splittet i sitt syn på et motsvar. Der enkelte (anført av formann Ragna Nielsen) ville avholde protestmøte, mente andre og etterhvert generalforsamlingen, at debatten måtte holdes på et ordentligt nivå. Ny formann ble Anna Bugge.
På 1950-tallet avstedkom Agnar Mykles romaner en debatt knyttet til utgivelser av tekster der deler av innholdet er intimt. Sangen om den røde rubin (1956) endte Mykle i retten for, men ble frikjent 9. mai 1958. Jens Bjørneboe hadde utløste en lignende reaaksjon med den mer pornografiske fortellingen Uten en tråd (1966).
Mythodes
Utseende
En middelsstor, avlang, blankt svart trebukk. Antennene er omtrent så lange som kroppen, de indre leddene med dusker av lange, mørke hår. Pronotum er rundet, innsnevret bård foran og bak. Dekkvingene har gule tegninger og er nesten jevnbrede. Bakbeina har klubbeformede lår, leggene med dusker av mørke hår i spissen.
Utbredelse
Arten er utbredt i Indonesia.
MS «Ro Fortune»
MS «Ro Fortune» er en norsk brønnbåt bygget i 2018 ved Larsnes Mekaniske Verksted som byggenummer 62. MS «Ro Fortune» ble levert til Rostein den 24. mai 2018, og døpt den 30. juni 2018. Etter levering ble skipet satt i drift i Troms og Finnmark. Fartøyet er med på å gjøre Nord-Norge selvforsynt med brønnbåter.
Skipet er den femte brønnbåten i LFC2020 serien designet av Skipskompetanse AS. MS «Ro Fortune» har en lengde på 82,1 meter og en bredde på 15,5 meter. Skipet er utstyrt med fire stykk Yanmar 6EY22-AW motorer med en ytelse på 1300 kW. Disse gir skipet en servicefart på 11 knop. MS «Ro Fortune» har ifølge Marinetraffic en toppfart på 14 knop. Lastekapasiteten fordelt på to brønner er på 3500 kubikkmeter. Om bord er det installert automatisk tankrensesystem, og skipet er utstyrt med 5 stykk dekkskraner. MS «Ro Fortune» seiler med et mannskap på minimum 14 stykk, fordelt på to skift.
Polesie (bydel i Łódź)
Polesie er en tidligere bydel i Łódź. Den har et areal på 46,0 km² og har 148 563 innbyggere (31. desember 2005). Innenfor bydelens tidligere grenser finnes blant annet Den botaniske hage, om lag åtte parker og badesteder samt Den gamle kirkegård.
Historie
Polesies nåtidige områder var opprinnelig de minst urbaniserte landsbyene da de i 1946 ble innlemmet i Łódź. Senere oppstod byens største blokkområde «Retkinia» her. Navnet «Polesie» («etter skogen») skal således beskrive dagens urbaniserte områder som før var bevokst med skog.
Bydelen «Polesie» ble opprettet i 1954 som en av syv fastsatte bydeler, og forble slik frem til 1. januar 1993, da inndelingen i bydeler ble formelt opphevet.
Flaggruten
Flaggruten var fra 1960 til 2013 en forbindelse med hurtigbåt mellom Stavanger og Bergen. I perioden 1960–1974 opererte ruten under navnet Hydrofoilruten. Reisen tok i 2013 ca. fire og en halv time, og båtene anløp flere byer underveis. Ruten ble den siste tiden drevet av det privateide transportselskapet Norled med hovedkontor i Stavanger. Flaggruten hadde lokalrutenummer 2291.
Katamaranen MS «Sleipner», som forliste 26. november 1999 i en ulykke der 16 mennesker omkom, var et fartøy i Flaggruten. Sleipner var forøvrig søsterskip til MS «Draupner» som ble solgt til utlandet i februar 2007.
Historien
Flaggrutens historie skriver seg tilbake til 1960 da Det Stavangerske Dampskipsselskap (DSD)og Sandnæs Dampskibs-Aktieselskab (SDS) satte hydrofoilbåten MS «Vingtor» i trafikk mellom Stavanger og Bergen. Vingtor var bygget ved Rodriques skipsbyggeri i Messina i Italia der lignende båter gikk i passasjerruter over Messinastredet mellom fastlandet og Sicilia. Den hadde tre salonger som gav sitteplass til 105 passasjerer og to Daimler Benz-motorer på 2700 HK gav den en rutefart på 36 knop. Den første sommeren gikk Vingtor fra Bergen om morgenen og kom til Stavanger kl 1105, gikk deretter tur/retur Haugesund før den hadde ettermiddagsavgang til Bergen der den ankom kl 2015. Selv om det var en del driftsproblemer, var den første sesongen så vellykket at rederiene benyttet seg av opsjonen på ytterligere ett skip – MS «Sleipner» som ble satt i trafikk i juni året etter. Sleipner hadde morgenavgang fra Haugesund til Stavanger og gikk derfra kl 0900 tur/retur Bergen og var tilbake kl 1945 før den gikk kveldsturen til Haugesund. Tolv år etter Vingtor fikk de to selskapene sin tredje hydrofoilbåt, MS «Tyrving», som ble satt inn som det tredje skipet i hydrofoilruten frem til 1974.
Hydrofoilbåtene hadde ikke seilingstillatelse vinterstid og de ble heist på land på Klasaskjeret i Stavanger. De første årene seilte de også forbi Leirvik for her var det Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) som hadde konsesjon. Først i 1968 fikk hydrofoilene lov til å anløpe Leirvik, men fikk ikke ta med passasjerer herfra til og fra Bergen. En gang samferdselsminister Reiulf Steen skulle reise fra Bergen til et møte i Leirvik, var det hydrofoilen som gav den beste forbindelse og da sørget han for at det ble gitt dispensasjon – noe som ikke var særlig populært blant folk på Stord som gjerne ville benytte denne forbindelsen til Bergen.
Hydrofoilruten var en konkurrent til Nattruten mellom Sandnes/Stavanger og Bergen som ble drevet av de to samme rederier, og den overtok etterhvert meget av passasjertrafikken på strekningen. I 1974 ble Flaggruten dannet og HSD kom da med som en tredje partner med 25 prosent (Stavangerske hadde 45% og Sandnes Damp 30%). HSDs deltagelse førte til skipene kunne anløpe både Mosterhamn og Leirvik og ta med passasjerer i begge retninger. Flaggruten startet opp 1. juni 1974 da en nybygd westamaranen som overtok navnet MS «Vingtor», ble satt i trafikk. En måned senere ble søsterskipet MS «Sleipner» også satt inn i ruten. Passasjerkomforten i de nye skipene var meget bedre enn i hydrofoilene og de taklet grov sjø i Boknafjorden og på Sletta langt bedre enn hydrofoilene. Den store ulempen var at de ikke klarte større rutefart enn 28 knop slik at reisetiden Stavanger-Bergen ble forlenget med 40 minutter. MS «Tyrving» fortsatte i Flaggruten og sammen hadde de tre skipene tre daglige avganger Stavanger-Bergen og retur og noen ekstraavganger på deler av strekningen. I 1977 fikk Flaggruten levert ytterligere en westamaran av samme type som de to andre og den fikk navnet MS «Draupner» og den overtok MS «Tyrving»s rolle i seilingsmønsteret. Disse tre westamaranene trafikkerte Flaggruten frem til 1988.
I denne perioden var det en alvorlig ulykke. Søndag 4. januar 1976 gikk «Sleipner» med 176 passasjerer på grunn på Håskruskjæret på Sletta da den var på vei fra Mosterhamn til Haugesund. Skipet hadde full fart (28 knop) da ulykken skjedde, ingen omkom, men 19 personer ble så skadet at de ble sendt til sykehus. Skipet ble reparert og satt inn i rutefart igjen.
I 1988 kjøpte DSD SDSs andel i Flaggruten slik at det bare var to rederier som drev ruten sammen. Og i 1989 var det igjen tid for nye skip. Den 11. mai var det tvillingdåp ved Fjellstrand verft i Omastrand da MS «Sleipner» og MS «Draupner» ble overlevert. De to nye skipene holdt større fart og hadde større passasjerkapasitet enn de gamle og de trafikkerte ruten frem til 1997 da «Sleipner» ble solgt og erstattet av «Vingtor» frem til det kom nye skip i 1998. Før dette – i 1992 – hadde HSD kjøpt ut DSD og drev Flaggruten alene.
I 2013 ble Flaggruten besluttet nedlagt. Siste tur var 30. desember 2013.
Rute og anløpssteder
Flaggruten hadde alltid Stavanger og Bergen som endepunkter og anløp av Kopervik og Haugesund, mens andre mellomsteder varierte. I 2013 startet ruten ved Fiskepirterminalen i Stavanger og på vei nordover ble Boknafjorden krysset. Første anløp var Føresvik på Bokn, deretter Kopervik på Karmøy og Haugesund. Fra Haugesund gikk turen over det åpne havstykket Sletta til Mosterhamn på Bømlo og videre til Leirvik på Stord. Videre nordover gikk noen turer Langenuen med anløp av Hufthamar på Huftarøy i Austevoll, andre ganger seiltes Nyleia med anløp av Rubbestadneset på Bømlo før Hufthamar. Deretter var det anløp på Flesland med forbindelse til Flesland lufthavn før turen endte ved Strandkaiterminalen i Bergen.
Lihesten
Lihesten  er et fjell i Hyllestad kommune på 777 moh. som også kalles Lifjellet.
Spire (organisasjon)
Historie
Spire ble til i 2004. Opprettelsen skjedde som en følge av at Utviklingsfondet hadde Operasjon Dagsverk i 2003. I 2013 ble Spire offisielt en selvstendig organisasjon.
Lihesten
Fjellet stiger bratt opp fra fjorden og grenser til Lifjorden, Losneosen, Storakersundet, Åfjorden og Hyllestadfjorden. Høyeste punkt er Risnesnipa, 777 moh. Dette er også det høyeste punkt i Hyllestad kommune. Det mest populære turmålet er Gygrekjeften, som ligger omtrent 714 moh. Ytterst på Gygrekjeften liggen «tanna», en steinformasjon som henger utenfor kanten av fjellet.
Fjellet består av devonske avsetningsbergarter, m.a. kvarts, gneis og granitt og ulike skiferslag, kitta sammen til hard og knudrete konglomerat som er særs motstandsdyktig mot nedbryting og forvitring. Med klart markert skille hviler konglomeratet på underlag av sandstein frå kambro-silurisk tid.
Spire (organisasjon)
Organisasjonsstruktur
Årsmøtet er det styrende organet i organisasjonen, hvor alle medlemmene har stemmerett, rett til å uttale seg og presentere forslag. Spire har over 1300 betalende medlemmer. I tillegg består Spire av:
Lihesten
Lihesten ble kjent i forbindelse med Havørn-ulykken; den til da største flyulykka i Europa i 1936, da postflyet fra Bergen traff fjellet under Risnesnipa og alle syv ombord omkom.
Spire (organisasjon)
Utvalg
Frivillige medlemmer jobber kontinuerlig med informasjonsarbeid og politisk påvirkning innenfor Spires satningsområder. Dette gjøres gjennom fire ulike utvalg:
Lihesten
I 1990-åra gikk det et ras fra fjellet og ned i Åfjorden, raset tok med seg en del sjøbuer. Etter dette vart det innført byggeforbud i strandsona mot fjellet.
«Lihest-klyvet», er et populært turopplegg som Hyllestad Idrettslag arrangerer hvert år i begynnelsen av juni.
Spire (organisasjon)
Utvalg
I tillegg har Spire et eget fagråd som arbeider med skoleprosjektet.
Lokallag
Spires sentralledd holder til i Oslo, men organisasjonen er representert i alle landsdeler ved sine lokallag. Spire har lokallag i Oslo, Bergen, Trondheim, Stavanger, Tromsø, Ås og Bø.
Ledere
Leder for organisasjonen velges på årsmøtet.
Generell virksomhet
Spire arbeider med ulike aktiviteter, hvor hovedvirksomheten er informasjonsspredning og politisk påvirkning. Gjennom debatter, seminarer, aksjoner, filmvisninger, foredrag, kurs, informasjonsmøter og andre kreative aktiviteter, ønsker Spire å bidra til økt kunnskap og engasjement blant norsk ungdom om globale spørsmål knyttet til rettferdighet og bærekraftig utvikling. Videre har organisasjonen et utvekslingsprosjekt i Malawi i samarbeid med søsterorganisasjonen Point of Progress (tidligere kjent som Network for Youth Development, NfYD) (finansiert av Norec), samt et skoleprosjekt som retter seg mot elever i videregående skole. Undervisningsoppleggene har et fokus på konsekvensene av menneskeskapte klimaendringer, klimarettferdighet og muligheter for endring.
Medie- og informasjonsarbeid er også en viktig del av virksomheten. Internasjonalt følger Spire forhandlingsprosesser og konferansene hvert år, som for eksempel klimaforhandlingene (COP), WTOs Public Forum og matsikkerhetsforhandlingene i Roma (CFS). En del av Spires arbeid foregår gjennom nettverksorganisasjoner, deriblant Handelskampanjen, SLUG - Nettverk for rettferdig gjeldspolitikk, Forum for utvikling og miljø (ForUM) og Norges Sosiale Forum.
Kampanje
Spire arrangerer årlige kampanjer. Målet for kampanjene er å arbeide med politisk påvirkning og informasjonsarbeid rettet mot den norske befolkningen innenfor et valgt tema.
Kampanjehistorikk
Fokusområder
Spire jobber kontinuerlig med saker som angår miljø og utvikling. I 2022 er de overordnede fokusområdene alternativ økonomi, bærekraftige matsystemer samt rettferdig maktfordeling og redusert ulikhet.
International Near-Earth Asteroid Survey
International Near-Earth Asteroid Survey (INAS) ble organisert og koordinert av Eleanor F. Helin på 1980-tallet, som det internasjonale aspektet ved Planet-Crossing Asteroid Survey (PCAS). INAS forsøkte å etablere en bedre himmeldekning (PCAS opererte kun fra Palomar Observatory) slik at oppdagelse og gjenfinning av jordnære asteroider kunne gjøres på verdensbasis.
Uttrekk, lasting og transformasjon
Uttrekk, lasting og transformasjon (engelsk: extract, load, transform, ELT), er en måte å flytte data (en kommandokø- eller pipeline-modell ) fra et kildesystem til et målsystem som går ut på at man først flytter dataene fra kildesystemet i det opprinnelige formatet, og deretter gjør transformasjoner på dataene etter at de har ankommet målsystemet. Dette står til forskjell fra ETL hvor man transformerer dataene i kildesystemet før de sendes til målsystemet. Eksempler på slike transformasjoner er relasjonelle transformasjoner som relasjonelle joins («sammenføyninger»).
En av de praktiske forskjellene på ETL og ELT er hvorvidt vanlige lastejobber vil føre til stor belastninger på henholdsvis kildeserveren eller målserveren. Det er dermed viktig å ta hensyn til hvor kraftige disse er, og hvor mye belastning de får fra andre oppgaver. Mange ETL-verktøy kan brukes til ELT, og vice versa.
Datasjø
Innen datasjøer (data lake) lagres ofte mye data i sitt råformat, med det resultatet at man får mye data med forskjellig struktur. ELT brukes da for å transformere data til passende formater idet de skal brukes. Ettersom transformeringen skjer ved behov er det viktig med en viss prosesseringskraft for at transformasjonene skal utføres innen rimelig tid.
En fordel med å bruke denne formen for ELT til datasjø er at strukturen på dataene ikke behøver å være definert ved lasting inn til reservoaret, og man trenger derfor ikke å bruke tid på definere ulike datastrukturer som man ikke vet hvordan vil bli brukt i fremtiden. Imidlertid vil dataene i en datasjø ofte ha en viss struktur ved lasting siden de ofte er trekt ut (ekstrahert) fra databaser eller lignende datastrukturer med en assosiert struktur på dataene. En ulempe er at mange ulike datastrukturer kan gjøre det vanskelig å gjøre seg nytte av dataene senere, og man kan ende opp med en såkalt datasump.
Fredrik Peter Leganger Næser
Fredrik Peter Leganger Næser (født 6. oktober 1816, død 14. juni 1901) var en norsk offiser og hoffsjef.
Metroid Dread
Metroid Dread er et action-eventyrspill utviklet av MercurySteam og Nintendo EPD og utgitt av Nintendo den 8. oktober 2021 til Nintendo Switch. Handlingen i spillet finner sted etter hendelsene i Metroid Fusion fra 2002, hvor spilleren kontrollerer dusørjegeren Samus Aran som blir jaget av en robot på planeten ZDR. Det viderefører de sidescrollende spillmekanikkene fra tidligere todimensjonale Metroid-spill, og legger til snikeelementer.
Fredrik Peter Leganger Næser
Han ble offiser i 1837. I 1861 er han rittmester. Han hadde jobbet som trigonometrist, og ble i 1861 kontorsjef i Den norske topographiske Opmaaling. Men så døde 2. direktør i Oppmålingen, generalstabssjef Christopher Lundh i 1865, og året etter ble Næser stillingen, samtidig som han ble generalstabsadjutant i kavaleribrigaden. I 1876 var han Förste Hof-Stallmästare,  og hadde allerede rukket å motta St. Olavs Orden i 1867. Han hadde vært førsteadjutant hos kong Carl XV, og fra 1884 til 1889 var han hoffsjef for kong Oscar II. Han ble etterfulgt av Theodor Christian Brun Frølich (1834–1904). I 1888 ble han generalløytnant. I 1890 er han oppført som generalinspektør og chef for kavaleriet.
Metroid Dread
Dread var opprinnelig tenkt som en tittel til Nintendo DS på midten av 2000-tallet, men ble kansellert på grunn av tekniske begrensninger. Etter å ha blitt positivt overrasket over arbeidet på Metroid: Samus Returns i 2017, bad Metroid-produsenten Yoshio Sakamoto MercurySteam om å utvikle det neste hovedspillet i serien, som resulterte i at Dread-prosjektet ble startet opp igjen.
Fredrik Peter Leganger Næser
Fredrik Næser var sønn av krigskommissær og oberstløytnant i kavaleriet Johan Fredrik Næser (1781–1845) og Mette Marie Isaksdatter Grüner (1781–1862), og bror til kaptein og ordfører i Elverum Adolph Grüner Næser. Faren var blant annet av slekten Nissen (slekt fra Sønderjylland).
Han tok også bilder som for ettertiden har blitt bevart, for eksempel dette:
Metroid Dread
Handling
The Galactic Federation mottar video-bevis på at X, en farlig parasitt-art som kan etterligne enhver skapning den infiserer, overlever på den avsidesliggende planeten ZDR. Parasittene ble antatt å være utryddet siden hendelsene i Metroid Fusion. Føderasjonen sender derfor syv EMMI-roboter (Extraplanetary Multiform Mobile Identifiers) til ZDR for å undersøke saken videre, men de mister kontakten med dem kort tid senere. Føderasjonen sender Samus Aran til ZDR for å undersøke sitasjonen.
Volmari Iso-Hollo
Volmari Fritijof «Vomma» Iso-Hollo (født 5. januar 1907 i Ylöjärvi, død 23. juni 1969 i Heinola) var en finsk friidrettsutøver. Han ble to ganger olympisk mester på 3,000 meter hinder.
Metroid Dread
Handling
Samus møter en Chozo-kriger dypt under jorden, som ødelegger utgangen, beseirer henne i kamp og ødelegger det meste av drakten hennes. Samus blir instruert av skipets datamaskin, Adam, om å finne en annen vei til overflaten, og komme seg tilbake til romskipet hennes. Samus blir angrepet av EMMI-roboter, som nå har blitt om-programmert til å betrakte Samus som fiendtlig. Hun kommer seg unna, og absorberer en mystisk energi. Energien aktiverer midlertidig Omega Blaster, som ødelegger EMMI med og gjenvinner noen av sine evner.
Emmanuel Stockbroekx
Emmanuel Stockbroekx (født 23. desember 1993) er en belgisk landhockeyspiller.
Volmari Iso-Hollo
Under OL 1932 i Los Angeles vant Iso-Hollo sin første gullmedalje på hinderdistansen. Han lå lenge an til å sette ny verdensrekord, men muligheten glapp da funksjonærene fikk problemer med å holde rede på hvor mange runder de enkelte løperne hadde fullført. Da Iso-Holle skulle i gang med sin siste runde, glemte funksjonæren å ringe med klokken. Dermed løp hele feltet over en runde ekstra, til de ble stoppet etter 3,460 meter. Noen dager senere tok Iso-Hollo sølv på 10,000 meter.
Metroid Dread
Handling
I Chozo-helligdommen i Ferenia blir Samus tatt til fange av en annen EMMI, men blir reddet av en Chozo ved navn Quiet Robe. Quiet Robe forklarer at for lenge siden gikk to Chozo-stammer, den vitenskapelige Thoha og krigeren Mawkin, sammen for å fange metroidene på en planet kalt SR388. Thoha hadde til hensikt å ødelegge SR388 for å eliminere hele trusselen fra Metroids og X. Men Raven Beak, Mawkin-lederen og Chozo som angrep Samus, ønsket å benytte Metroids som et biologisk våpen for å erobre hele galaksen.
Emmanuel Stockbroekx
Han representerte Belgia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.
Volmari Iso-Hollo
I 1933 satte Iso-Hollo ny verdensrekord på 3,000 meter hinder med tiden 9.09,4. Under OL 1936 i Berlin ble han regnet som den største favoritten. Han vant 3,000 meter hinder på ny verdensrekord (9.03,8), alle medaljevinnerne hadde bedre tider enn den gamle verdensrekorden. Iso-Hollo deltok også på 10,000 meter, og tok bronse.
D.T. Suzuki
Daisetsu Teitarō Suzuki (鈴木 大拙 貞太郎, født 18. oktober 1870 i Ishikawa, død 12. juli 1966) var en japansk forfatter av bøker om buddhisme, særlig zen- og shinbuddhismen. Han kom første gang til USA i 1897, og regnes for å ha hatt stor betydning for utbredelsen av mahayanabuddhisme og zenbuddhisme i den vestlige verden.
Irish Rugby Football Union
Irish Rugby Football Union(IRFU) (irsk: Cumann Rugbaí na hÉireann) er en organisasjon som administrerer idretten Rugby Union i Irland. IRFU har hovedkontoret på Lansdowne Road i Dublin, ved siden av Lansdowne Road stadion som de eier. De også eier stadionene Ravenhill i Belfast og Thomond Park i Limerick.
D.T. Suzuki
Han var en respektert skribent og tenker både i utlandet og i japanske zenmiljøer. Han underviste både ved japanske og amerikanske universitet. I sin undervisning forsøkte han å løsrive zen fra sin tradisjonelle historiske og sosiale kontekst, og gjøre det til et universelt begrep, hevet over alle kategorier.
Irish Rugby Football Union
Historie
IRFU ble stiftet I 1879, og avdelinger ble stiftet i Leinster, Munster og Ulster. Connacht-avdelingen ble stiftet i 1886. IRFU representerer både hele øya Irland, det vil si staten og provinsen Nord-Irland, som er en del av Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland. Spillere på irske rugbylandslaget kommer fra begge de to delene.
D.T. Suzuki
Hans tekst «Hva er zen?» er utgitt på norsk i antologien Zen, 2007. Teksten ble opprinnelig skrevet som en tidsskriftartikkel på 1910-tallet, og utkom i en artikkelsamling i 1949.
Irish Rugby Football Union
Historie
IRFU med Scottish Rugby Union og Welsh Rugby Union ble stiftemedlemmer av International Rugby Board (IRB) i 1886. Rugby Football Union, som administrerer Rugby Union i England, forbant IRB i 1890.
Klubber og spillere
Irland per 2008 hadde nesten 100,000 aktive spillere fordelt på 205 klubber, 56 klubber i Ulster-avdelingen, 71 klubber i Leinster-avdelingen, 59 klubber i Munster-avdelingen og 19 klubber i Connacht-avdelingen. Det er også 246 skoler som spiller rugby, 107 i Ulster, 75 i Leinster, 41 i Munster og 23 i Connacht.
Stefan Einhorn
Stefan Arthur Einhorn (født 1955) er en svensk professor, forfatter og lege.
Einhorn har stillingen som professor i molekylær onkologi ved Karolinska Institute og overlege ved Radiumhemmet. Han er også leder av etikkrådet ved Karolinska Institutet i Stockholm. Han tok en medisinsk doktorgrad i 1980 med avhandlingen Influence of interferon on human lymphocytes: in vitro and in vivo studies on spontaneous cytotoxicity and cell surface receptors.
I 2005 ble han tildelt Bokhandelns val for boka Kunsten å være snill.
Loïck Luypaert
Han representerte Belgia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.
Esilio paradiso
Esilio paradiso er et musikkalbum utgitt av Jahn Teigen i 1992.
Pushkar
Pushkar (hindi ) er en by i den indiske delstaten Rajasthan. Den ligger sentralt i delstaten, med Ajmer som nærmeste større by 14 kilometer i sørøstlig retning. Pushkar hadde ved folketellingen i 2001 14,789 innbyggere.
Pushkar er et populært reisemål, både for religiøse pilegrimer og turister. For troende hinduer er byen assosiert med guddommen Brahma, og Pushkar har et av svært få templer på verdensbasis som er viet til denne guden. Sentralt i byen ligger Pushkarsjøen, der de troende kan gjennomføre en rituell renselse.
Alkohol og kjøtt er totalforbudt innenfor bygrensene.
Pushkar huser en årlig kamelmesse med over hundre tusen besøkende. Byen kan også brukes som base for kamelsafarier i Tharørkenen.
Cha Min-kyu
Cha Min-kyu (født 16. mars 1993) er en sørkoreansk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, der han tok sølv på 500 meter. Han tok også sølv på 500 meter i Vinter-OL 2022 i Beijing.
Langen ro
Langen ro er et musikkalbum med den norske multiinstrumentalisten Geir Sundstøl. Albumet ble utgitt den 28. oktober 2016.
Philip Kueber
Philip Thomas Kueber (født 17. november 1934 i Galahad, død 23. november 2009 i Victoria) var en canadisk roer som deltok i OL 1956 i Melbourne. Kueber vant en olympisk sølvmedalje i roing under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på den canadiske åtteren som kom på andreplass konkurransen bak USA. De andre roerne var Richard McClure, Robert Wilson, David Helliwell, Wayne Pretty, William McKerlich, Douglas McDonald og Lawrence West og Carlton Ogawa som var styrmann.
Tanguy Cosyns
Han representerte Belgia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.
Perpendikulærene
Perpendikulærerne (hoveddimensjon) er et par loddrette linjer som brukes ved måling av skip.
Et skips lengde oppgis gjerne som Lpp (lengde mellom perpendikulærene) eller LOA (lengde over alt). Forre perpendikulær settes loddrett gjennom det punktet der konstruksjonsvannlinjen treffer skipets skrog. Aktre perpendikulær går som en loddrett linje igjennom skipets rorstamme. Lengden mellom disse perpendikluærene kalles Lpp.
Elliot Van Strydonck
Elliot Van Strydonck (født 21. juli 1988) er en belgisk landhockeyspiller.
Han representerte Belgia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes turnering.
Johan Hübner von Holst
Johan Hübner von Holst (født 22. august 1881, død 13. juni 1945) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1908 i London og 1912 i Stockholm. Han deltok også i Ekstralekene 1906 i Athen.
Von Holst ble olympisk mester i skyting to ganger under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget som vant lagkonkurransen 25 meter rifle, bevegelig mål med 925 poeng foran Storbritannia med 917. De andre på laget var Gustaf Boivie, Eric Carlberg og Vilhelm Carlberg.Von Holst skjøt 238 poeng som var det beste resultatet på det svenske laget samme som Eric Carlberg. I den individuelle konkurransen 25 meter rifle kom han på andreplass bak Vilhelm Carlberg. Han var også med på det svenske laget som vant lagskytingen 30 meter militærpistol.
Rudolf Lange
Rudolf Lange (1910–1945) var en tysk jurist og SS-offiser tilhørende Gestapo som under andre verdenskrig ledet flere massehenrettelser. Han deltok på Wannsee-konferansen der han med 31 år var den yngste og dette var trolig den viktigste formelle begivenheten han medvirket til.
Bakgrunn og familie
Rudolf Lange ble født 18. april 1910 i i Landkreis Rothenburg (Ob. Laus.) i Weisswasser i Preußen i keiserriket Tyskland som sønn av en byggeinspektør ved jernbanen. Foreldrene var protestanter. Lange vokste opp i Treptow i det vestlige Pommern og 10 år gammel flyttet han med familien til Stassfurt utenfor Magdeburg. Han studerte jus i München, Halle og Jena og oppnådde doktorgrad i 1936 ved universitetet i Jena med en arbeidsrettsligavhandling om arbeidsgivers instruksjonsrett. Han arbeidet som assistent ved domstoler i Stassfurt, Magdeburg, Torgau og Naumberg da nazistene grep makten.
I Riga ble Lange høsten 1941 kjent med sekretæren Elste Schmitt i Franz Walter Stahleckers stab. Schmitt hadde tidligere arbeidet i Litzmannstadt. De to giftet seg i mai 1942 i Mannheim. De fikk fin bolig i Riga der deres datter ble født i 1943.
Virke under nazismen
Lange tilhørte den unge generasjon etter første verdenskrig og hadde 20 år gammel sluttet seg til Germania en anti-demokratisk og anti-semittisk studentklubb i Jena; klubben ble i 1936 omdannet til nasjonalsosialistisk klubb. Lange hadde arr i ansiktet etter fektekamper. Han ble medlem av Sturmabteilung (SA) i november 1933. Lange var en begavet ung jurist og medlemskap i disse organisasjonen tyder på helhjertet støtte til det nye regimet. Han avsluttet sin opplæringsstiling hos statspolitiet i Halle i 1935. I 1936 ble han ansatt på prøve i Gestapo og forlot SA i 1936 eller 1937 samtidig som han gikk inn i Schutzstaffel (SS). I 1937 etter meldte han seg inn i NSDAP (nazipartiet). I 1937 hadde han to måneder militærtjeneste hos luftvernet (tysk: Flak) i Berlin. Lange begynte 30. september 1937 i Sicherheitsdienst (SD) med tittel som SS-offiser.
Tidlig karriere i gestapo
Etter annekteringen av Østerrike (Anschluss) i mars 1938 ble han i mai 1938 utnevnt til leder for Gestapos avdeling IIB i Wien (han var da 28 år gammel). Kontoret i Wien hadde ansvar for å bekjempe de indre fienden, særlig jødene og kirken, og til juni 1939 hadde en sentral rolle i jødeforfølgelsene i Wien der de aller fleste østerrikske jøder bodde. Ved oppløsningen av Østerrike-Ungarn etter første verdenskrig ble det trukket nye landegrenser og de jødiske innbyggerne i den nye østerrikske republikken befant seg da hovedsakelig i Wien. Wien hadde i mellomkrigstiden over 200,000 jødiske innbyggere, nær 10 % av byens befolkning, hvorav mange bidro til byens produktive akademiske og kulturelle liv. Ved folketellingen i 1934 var 92 % av Østerrikes 191,481 jødiske borgere i Wien. Videre bodde 6 % av jødene Niederösterreich som omslutter Wien og Burgenland langs grensen til Ungarn. Jødene ble brutalt behandlet og fikk sine eiendeler stjålet eller ødelagt, blant annet i forbindelse med krystallnatten i november 1938. Sommeren 1938 innførte Lange segregering mellom jødiske og ikke-jødiske pasienter fordi «ariske» sykepleiere ikke skulle pleie jøder. Sammen med Adolf Eichmann forsøkte han i juli 1938 å smugle 400 jøder til Palestina. Walter Stahlecker, som hadde høyere rang, mislikte utvandringstiltaket og rapporterte saken til Berlin.
I 1939 ble han, etter en kort tjeneste i Stuttgart, leder av gestapo i Weimar og Erfurt. Lange ble på den tiden forfremmet til SS-Hauptsturmführer.
I september 1940 var han stedfortreder for Walter Blume, gestapo-sjef i Berlin. Lange ble tidlig i 1941 forfremmet til SS-Sturmbannführer og ble sendt til SS-skolen i Pretzsch ved Elben nær Wittenberg. Fra desember 1941 var han kommandør for sikkerhetspolitiet og Sicherheitsdienst (SD) i Latvia. Han ble i 1942 SS-Obersturmbannführer. I 1945 ble han forfremmet til SS-Standartenführer. Fra januar 1945 var han sjef for sikkerhetspolitiet og (SD) i Warthegau.