cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pierre Joseph Georges Pigneau
Militært engasjement for Nguyen Anh 1780-1786
I Kambodsja brøt det ut et pro-cochinkinesisk opprør mot landets pro-siamesiske kong Ang Non. I 1780 intervenerte cochinkinesiske styrker, og biskop Pigneau hjalp dem med å skaffe seg våpen fra portugiserne. Biskopen ble snart anklaget av portugiserne for å produsere våpen for cochinkineserne på egen hånd, særlig granater, som var et nytt våpen i Sørøst-Asia. Pigneau de Behaine organiserte også at tre portugisiske krigsskip ble stilt til Nguyen Anhs tjeneste. Den franske eventyrer Manuel assisterte biskopen i hans virksomhet.
I 1782 ledet Tay Son en ny offensiv mot det sørlige Vietnam. Manuel døde i kam,p på et av sine krigsskip på Saigonelven i kamp mot Tay Son-styrkene. Dette nederlaget var viktig, og føyde seg inn i en rekke av flere tilbakeslag. Nguyen Anh måtte trekke seg tilbake til øya Phu Quoc. I oktober 1782 snudde lykken, og Nguyen Anh og Pigneau vendte tilbake til Saigon.
I mars 1783 ble Nguyen igjen beseiret, og igjen satte Nguyen Anh og Pigneau seil for Phu Quoc. Men der var de ikke trygge, og de måtte flykte fra øy til øy for forfølgerne inntil de til slutt nådde frem til Siam. Pigneau de Behaine besøkte det siamesiske hoff i Bangkok sent i 1783. Nguyen Anh kom også dit i februar 1784, og der rekrutterte han en hær som han ville føre tilbake til Vietnam. Imidlertid ned den siamesiske flåte et stort nederlag mot Tay Son på Mekongfloden i januar 1785.
Sendeferd til Frankrike 1785-1787
Sendeferden biskop Pigneau ledet var kommet til Pondicherry i februar 1785. Den franske administrasjon i Pondicherry, ledet av interim-guvernør Coutenceau des Algrains, etterfølger av Marquis de Bussy-Castelnau, og støttet av kaptein Bruni d'Entrecasteaux, var sterkt imot å intervenere i Sør-Vietnam. De kunne ikke begripe hvordan det kunne være i fransk nasjonal interesse. I juli 1786 fikk Pigneau lov til å reise videre til Frankrike fore å ta opp saken direkte med det franske hoff. Da dette ble kjent i Roma ble forehavendet skarpt fordømt av de spanske fransiskanere. Pigneau satset da på portugisisk hjelp. Følget forlot Pondicherry med kurs mot Frankrike i juli 1786. og i februar 1787 var de fremme.
Sammen med barneprinsen Canh kom Pigneau samme måned til Ludvig XVIs hoff i Versailles, Pigneau hadde vanskelig for å vinne støtte for noen fransk ekspedisjon for å sette Nguyen Anh på tronen. Dette skyldtes ikke minst at Frankrikes finanser ikke var så sterke den gang, bare kort før den franske revolusjon. Pigneau fikk hjelp fra Pierre Poivre, som fra før av hadde arbeidet for franske interesser i Vietnam.
I november ble Pigneaus pågåenhet kronet med hell. Den 21. november 1787 ble Versaillestraktaten mellom Frankrike og Cochinkina i Nguyen Anhs navn. Fire fregatter, 1650 fullt utstyrte franske soldater og 250 indiske sepoyer ble lovet, i bytte mot Pulo Condore og havnerettigheter i Tourane (Da Nang). De Fresne ble utsett som ekspedisjonens leder.
Den franske regjering var etter revolusjonen i alvorlig pengeknipe, og situasjonen ble forverret med utbruddet av borgerkrig i Holland. Den franske entusiasme for Pigneaus planer dalte. Noe få dager etter at traktaten var undertegnet sendte utenriksministeren den 2. desember 1787 instruksjoner til guvernøren av Pondicherry, Thomas Conway, der det het at han overlot utførelsen av traktatsløftene til guvernørens egen dømmekraft, og skrev i klartekst at han var fristilt til «ikke å gjennomføre ekspedisjonen, eller til å utsette den, etter som han selv mente» Ludvig XVI sa imidlertid til Pigneau at Conway var blitt utnevnt til guvernør av Pondicherry bare for å få ham vekk fra Europa.
Retur til Vietnam 1787-1789
Gruppen forlot Frankrike i desember 1787 om bord skipet Dryade,, kommandert av M. de Kersaint og ledsaget av Pandour, kommandert av M. de Préville. De gikk i land i Pondicherry og måtte være der fra mai 1788 til juli 1789. Dryade fikk ordre fra Conway om å fortsette til Poulo Condor fort å møte Nguyen Anh og gi ham 1.000 musketter kjøpt i Frankrike. Fader Paul Nghi, en vietnamesisk tilhenger av msgr. Pigneau, ble med.
Men Pigneau fant etterhvert ut at guvernøren av Pondicherry ikke var villig til å oppfylle resten av avtalen. Det kongelige råd støttet Conway i oktober 1788, men det dobbeltspillet fikk ikke Pigneau vite om før i april. Pigneau så seg nødsaget til å bruke av midler han hadde innsamlet i Frankrike for å rekruttere franske frivillige: Jeg skal gjøre revolusjon i Cochinkina på egen hånd. Han avviste et engelsk tilbud om støtte, og samlet inn mer pengestøtte fra franske handelsmenn i området. Til slutt lot Conway ham bruke to skip;  Méduse, kommandert av François Étienne de Rosily-Mesros, og en annen fregatt. Pigneau klarte å utstyre ytterligere to skip med våpen og ammunisjon; han kalte skipene Long («Dragen», kommandert av Jean-Baptiste Chaigneau), og Phụng («Føniksen», kommandert av Philippe Vannier), og bemannet dem med frivillige og desertører. Jean-Marie Dayot deserterte fra Pandour og fikk ansvaret for forsyninger, våpen og ammunisjon på hans nye skip, St. Esprit. Rosily, som hadde ført Méduse, deserterte med 120 av sine menn, og fikk ansvaret for rekruttering.
Pigneaus ekspedisjonssatyrke stevnet mot Vietnam den 18. juni 1789 og ankom i Vung Tau den 24. juli 1789.
Krig mot Tay Son-dynastiet 1789-1799
Den utenlandske kontingent hjalp med å konsolidere Sør-Vietnam og modernisere landets hær, marine og befestninger. Olivier de Puymanel, en tidligere offiser på Dryade som hadde desertert på Poulo Condor, bygget i 1790 Saigons citadell og i 1793 citadellet i Dien Khanh, begge etter Vaubans prinsipper. Han drillet også vietnameserne i moderne bruk av artilleri, og implementerte europeiske infanterimetoder i Nguyen Phuc Anhs vietnamesiske hær. I 1792 kommanderte Olivier de Puymanel en styrke på 600 mann som var blitt trent etter europeiske teknikker. Puymanel skal også ha trent de 50 000 mann i Nguyens hær. Franske bomber ble benyttet ved beleiringen av Qui-Nhon i 1793.
Franske marineoffiserer som Jean-Marie Dayot og Jean-Baptiste Chaigneau drillet flåtestyrkene. I 1792 var det blitt dannet en stor flåte med ti europeiske krigsskip og 15 fregatter. I 1792 angrep Dayot den strategisk viktige havnebyen Qui Nhon, banet veien for de cochinkinesiske skip som så nedkjempet Tay Son-flåten. I 1793 ledet Dayot et raid som ødela 60 Tay Son-gallioner.
Fra 1794 deltok Pigneau på alle felttogene sammen med den unge prins Canh. Han organiserte forsvaret av Dien Khanh som ble beleiret av numerisk sterkt overlegne Tay Son-styrker i 1794.
Død
Det tok lange og harde kamper før Qui Nhon falt i 1799. Pigneau døde der av dysenteri den 9. oktober samme år. De siste årene av sitt liv hadde han vært rådgiver og de facto utenriksminister for Nguyen Anh.
Han ble begravet i Saigon med fulle militære æresbevisninger. Nguyen Anhs gravhilsning beskrev ham som «den mest strålende utlending som noen sinne hadde trådt frem for Cochinkinas hoff».
Pigneau de Behaine ble gravlagt den 16. desember 1799 i nærvær av kronprinsen, alle hoffets mandarin, en kongelig livgarde på 12.000 mann, og skare på 40.000 sørgende.
Alpecin-Deceuninck
Alpecin-Deceuninck er et lag på UCI WorldTour. Laget har sin hovedbase i Belgia. Laget ble stiftet i 2009.
Sigtuna
Sigtuna er en by i Stockholms län i Sigtuna kommune Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 8 444 innbyggere. Sigtuna ble grunnlagt rundt år 980 av Erik Seiersæl og byen fikk bystatus i 1010 av Olof Skötkonung.
Daloelva
Daloelva (nordsamisk: Dálujohka) er ei elv i Storfjord kommune i Troms og Finnmark. Den har utspring fra Jekkivatnet og renner derfra mot øst gjennom Kjeldalen til den munner ut på vestsida av Storfjorden rundt fire kilometer nord for Oteren. Storparten av nedbørfeltet ligger innenfor Lyngsalpan landskapsvernområde.
A Maid of Belgium
A Maid of Belgium er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Archainbaud.
Epona
Epona er en hestegudinne i keltisk mytologi. Hun symboliserer skaperevnen.
A Maid of Belgium
Handling
Adoree, en ung belgisk jente, blir funnet av Hudson-ekteparet, et velstående amerikansk par som tar med seg den unge kvinnen med hukommelsestap tilbake til USA. Kort tid senere blir Roger Hudson sendt bort til forretninger i Sør-Amerika. Når hans kone Claire oppdager at Adoree er gravid, overbeviser hun jenta om å la Hudson-paret gjøre krav på barnet som deres eget. Barnet blir født og Dr. Thorn tvinger ektemannen hennes til å komme hjem fordi hans kone nylig har fått barn.
I mellomtiden stjeler Adoree, som lengter etter babyen sin, spedbarnet før hun forsvinner. Hudson finner igjen hennes frakk i nærheten av en innsjø, og tror derfor at Adoree har druknet. Men senere gjenopprettes Adorees hukommelse, og hun husker ekteskapet hennes med Vicomte Jean de Michelet - som tilfeldigvis befinner seg i byen for å samle inn penger til å drive nødhjelp i Belgia.
Epona
Epona framstilles som en ung kvinne til hest eller som en hvit hoppe. I noen tilfeller kan hun ha et føll ved siden. Framstillinger kan vise henne mens hun deler ut korn, brød, frukt eller andre avlinger. Hun ble dyrket av keltiske stammer i Europa og fra kelterne gikk Epona inn i romersk mytologi. Det er funnet inskripsjoner, statuer og minnesmerker om henne fra Bulgaria i øst til Storbritannia i vest, og fra Tyskland i nord til Italia og Spania i sør. Også i dagens Algerie i Nord-Afrika er det funnet gjenstander med Eopna.
Avisåret 1900
Avisåret 1900 er en oversikt over etableringer, nedleggelser, hendelser, prisvinnere og personer med tilknytning til aviser i 1900.
Dødsfall
…
Salem kommune
Salem kommune er en kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. Kommunes administrasjonssenter ligger i Salem.
Tettsteder
Salem kommune har kun ett tettsted. Dette er kommunens administrasjonssenter Salem, som nå er en del av tettstedet Tumba. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
West End
West End kan vise til:
Magnavox Odyssey
Odyssey ble designet av Ralph Baer, som begynte arbeidet i 1966 og hadde en fungerende prototype i 1968. Denne prototypen, kjent som Brown Box, befinner seg for tiden på Smithsonian Institutions National Museum of American History i Washington, D.C.
Design
Mens noen samlere ser på Oddyssey som en analog konsoll fremfor digital (på grunn av analoge kontroller og komponenter), er signalene mellom komponentene binære. Konsollen må derfor regnes som digital. Spillene og selve logikken er implementert i DTL, den gang et vanlig designkomponent for digital informasjon som brukte transistorer og dioder. Systemet kjørte på batterier. Oddysey hadde ikke støtte for lyd, det ble lansert med Pong som kom flere år senere på Magnavox dedikerte Pong-konsoll. Ralph Baer forslo i 1973 at det skulle lanseres en oppgradering til Magnavoxen som gjorde lyd mulig, men idéen ble avslått.
Odyssey bruker en type kretskort som settes inn på samme måte som en kassett; de har ingen komponenter, men en serie mindre nåler på kortets tilkobling. Disse jobber sammen for å skape den ønskede skjermen og logikken i spillet. Systemet ble solgt med gjennomsiktige plastikkark man kunne legge over TV-en for å simulere fargegrafikk, men det ble kun laget i to størrelser. Noen av disse kunne til og med brukes på de samme kassettene, men med forskjellige spilleregler. Den ble også solgt med en terning, pokerchips og poenglister som skulle hjelpe en å følge med på stillingen, som et vanlig brettspill. Ralph Baer foreslo konseptet "aktive kassetter", med ekstra elektroniske komponenter som kunne la spill ha lydeffekter, forskjellig hastighet på ballen osv. Uheldigvis ble denne ideen forkastet etter å ikke ha fanget interesse. Når man ser tilbake, kan man si at alle ROM-baserte kassettutgivere ville vært nødt til å betale Sanders Associates, om Baer hadde tatt patent på hans "aktive kassetter".
Tilbehør
Odyssey ble designet for å tilby støtte for tilbehør, blant annet den første kommersielle lyspistolen, Shooting Gallery. Denne ser lys på TV-skjermen, men å peke den på en lyspære i nærheten vil også registrere som et "treff".
Baer designet også et golfspill, som brukte en golfball på toppen av joysticken som spilleren skulle treffe med en putter. Selve ideen vekket Magnavox sin interesse, og en prototype ble utviklet for testing. Den skulle gis ut på lik linje med den elektroniske riflen, men endte med å aldri bli utgitt.
Nylig kopierte Baer sine aktive kassetter og golfspill. Disse kan bli sett i Museum of the Moving Image i New York.
Historie
Odyssey ble gitt ut i august 1972. Konsollens salgstall ble sterkt skadet av at Magnavox ikke reklamerte nok for den. Et par uker senere ble mange forbrukere ledet til å tro at spillkonsollen kun fungerte på Magnavox sine fjernsyn. Av nettopp den grunn hadde de fleste senere "Pong"-spill en forklaring på boksen hvor det stod at den fungerte på alle fjernsyn, både svart/hvit og fargeskjermer.
Baer gikk videre med å oppfinne det klassiske elektroniske spillet Simon for Mattel i 1978. Senere gav Magnavox ut flere mindre Pong-lignende konsoller under Odyssey-navnet (som ikke brukte kassetter eller spillkort), og gav en gang en virkelig programmerbar, kassettbasert konsoll, Odyssey², i 1978.
Óscar Husillos
Óscar Husillos (født 18. juli 1993 i Astudillo) er en spansk friidrettsutøver som representerer C. A. Adidas.
Han er 12 ganger spansk mester på ulike sprintdistanser (pr mars 2021), og ble europamester på 400 meter innendørs i 2021.
2011 - 2013
Husillos fikk sølv på 200 meter under det spanske mesterskapet innendørs i 2011, og han ble spansk juniormester på 200 meter innendørs. I 2012 ble han på nytt spansk juniormester på 200 meter innendørs, og han deltok i Junior-VM i friidrett 2012, der han ble slått ut i semifinalen på 200 meter, der han løp på 21,82.
2014 - 2015
Han vant 200 meter under det spanske U23-mesterskapet utendørs i 2015. Under spansk mesterskap i friidrett 2015 kom han på femteplass på 200 meter, og han fikk sølv på 4 x 100 meter stafett.
2016 - 2017
Under spansk mesterskap i friidrett innendørs 2016 vant han 200 meter, med ny personlig rekord på 21,04 sekunder. Han deltok på spanias stafettlag på 4 x 100 meter stafett under EM i friidrett 2016, men disse ble diskvalifisert i forsøksheatet. I juli 2016 vant han 200 meter under spansk mesterskap i friidrett 2016.
2020 - 2021
2020-sesongen ble sterkt redusert på grunn av koronaviruspandemien, og Husillos deltok i kun tre stevner innendørs dette året. Han vant 400 meter under spansk mesterskap i friidrett innendørs 2021, og i mars vant han 400 meter under EM i friidrett innendørs 2021.
I 2021 deltok han for Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 400 meter der han ble utslått i forsøksheatet.
The Man from Montana
The Man from Montana er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av George Marshall.
Handling
Når Petzel blir svindlet ut av Busy Bee-gruven sin, reiser partneren hans Duke Farley, østover for å slå kloa i kjeltringene. I mellomtiden har det blitt oppdaget gull i Farleys andre gruve, så kjeltringene forsøker å få kontroll over denne gruven også.
Rylan Wiens
Rylan Wiens (født 2. januar 2002) er en canadisk stuper.
The Man from Montana
Handling
Ved å bruke Meta Cooper, en ung kvinne som Farley er romantisk tiltrukket av, forsøker de å fjerne Farley fra området. Men når dette mislykkes, forsøker bandittene å kidnappe ham.
Rylan Wiens
Han representerte Canada under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 19 i 10 meter.
VM i sjakk 1921
VM i sjakk 1921 ble arrangert i Havanna i Cuba i 1921. Det ble spilt best av 24 partier, men etter 14 partier valgte verdensmester Emanual Lasker å gi opp kampen.
Resultater
! !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! Seire!! Poeng
Natthaphong Phonoppharat
Natthaphong Phonoppharat (født 16. mai 1988) er en thailandsk brettseiler.
Han representerte Thailand under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 29.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 24.
Francesca Fox
Francesca Fox (født 13. juni 1992) er en britisk turner som spesialiserer seg i rytmisk gymnastikk. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 12 i lagkonkurransen.
Leddvedtungemåler
Leddvedtungemåler (Trichopteryx polycommata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den finnes langs kysten nord til Hordaland i Norge.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 24 – 28 mm), slank, gråbrun måler. Den kan kjennes på vingenes brune tverrbånd og den lille bakvingen, som hos hannen har en ekstra, tungeformet lobe. Forvingen er lyst brungrå, med en smal, mørkbrun tverrstripe nær roten. I midten av vingen er det to mørkbrune tverrbånd som løper sammen i vingens bakerste halvdel. Nær vingespissen er det en dobbel, brun flekk. Noen ganger er hele forvingens ytterkant mørkere, andre ganger er den mørkere fargen begrenset til den forannevnte flekken og en diffus flekk ved bakhjørnet. Bakvingen er lysgrå med lange hårfrynser langs kanten. Hos hannen har den en ekstra, tungeformet lobe. Larven er naken, blekgrønn med smale, hvite lengdestriper.
Levevis
Arten lever i varm, litt rikere løvskog. Larvens næringsplanter er leddved (Lonicera xylosteum), liguster (Ligustrum vulgare) og ask (Fraxinus excelsior). De voksne målerne flyr om natten i mars – april. Arten overvintrer som puppe.
Utbredelse
Leddvedtungemåleren er utbredt i Europa. I Norge er den funnet nord til Hordaland og den nordlige delen av Oppland. Den er ikke vanlig og er blant annet en prioritert art for vernetiltak i Storbritannia.
Arne Nystøl
Arne Nystøl (født 1951 i Froland, Aust-Agder) er en norsk tidligere styrkeløfter og vektløfter, som konkurrerte for Kristiansand Atletklubb. Han er flere ganger sørlandsmester i både styrkeløft og vektløfting, og i 1990 vant han bronsemedalje i veteran-NM i vektløfting. Nystøl er fortsatt innehaver av klubbrekorder i styrkeløft i både knebøy, markløft og sammenlagt i klasse -82,5 kg.
Resultater og meritter i styrkeløft
== Resultater og meritter i vektløfting ==
Detektiven fra River Post
The Man from Painted Post er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Joseph Henabery.
Handling
I den forbindelse later agenten som om han ikke vet hvordan han blant annet skal ri på hest eller skyte.
Peganum harmala
Peganum harmala er en flerårig urt i familien Nitrariaceae. Den blir ofte regnet til leddbladfamilien (Zygophyllaceae), men det er ikke noe nært slektskap.
Planten er glatt, med opprett vekst og blir opptil 70 cm høy. Bladene er sittende, 4–8 cm lange, kjøttfulle, grågrønne og uregelmessig flikete. Blomstene er hvite eller gulhvite og 2–2,5 cm i diameter. Det er 5 begerblad, 5 kronblad og som regel 15 pollenbærere. Frukten er en 6–10 mm stor kapsel. Frøene er brunsvarte, trekantede og ca. 2 mm lange. Planten vokser på steder med stein og sand, brakkmark og langs vegkanter.
Peganum harmala er utbredt i de tørre eller halvtørre områdene fra Nord-Afrika og Sør-Europa østover gjennom Asia til Kina og Mongolia. I middelhavslandene har den en spredt utbredelse og er vanligst i øst. Den er innført til områder med tørt klima i USA og Australia og er et plagsomt ugras der.
Frøene og røttene inneholder alkaloider. Frøene brukes til medisinske formål og skal hjelpe mot astma, kolikk, gulsott, innvollsormer og malaria. Planten er blitt brukt til å fremkalle abort, og røyken fra frøene brukes til å rense sår. Det utvinnes et rødt fargestoff fra frøene som brukes til å farge tepper og ull. Planten brukes også som beskyttelse mot det onde øye og i religiøse seremonier. Røyken har rusgivende virkning. På persisk heter planten esfand eller espand og i Nord-Afrika harmala. Det er forbudt å importere frø av Peganum harmala til Norge.
Athabaskiske språk
Athabaskiske språk, denéspråk eller athapaskanske språk er en språkfamilie blant urfolk i Nord-Amerika. Språkfamilien er en av de største, både i geografisk utbredelse og i antall språk. Den snakkes i et areal på 4,022,000 km² og består av 46 språk, hvorav 14 er utdødde.
The Man from Tia Juana
The Man from Tia Juana er en amerikansk stumfilm fra 1917 regissert av James W. Horne.
Athabaskiske språk
Sammen med språkene eyak og tlingit, utgjør de athabaskiske språkene en større språkfamilie som kalles na-dené-språk. Na-dené-språkene og de jenisejiske språk i Sibir utgjør i sin tur den foreslåtte språkfamilien dené-jenisejiske språk.
Navn
Ordet athabaskisk er en anglifisert versjon av et navn på Athabascasjøen i språket Cree. På Cree er dette navnet Āðapāskāw, «[der hvor] det er sivstrå etter hverandre» (Cree er et av de algonkinske språk). Navnet ble tildelt språkene av den amerikanske etnologen og lingvisten Albert Gallatin (1761–1849), og ble i 1826 brukt i hans A Table of Indian Languages of the United States. I verket Synopsis of the Indian Tribes of North America fra 1836 bekreftet Gallatin at han valgte dette navnet på både språkfamilien og på dens tilknyttede folk:
De fire stavemåtene «athabaskisk», «athabascisk», «athapaskisk» og «athapascisk» brukes omtrent like mye. I enkelte miljøer foretrekkes den ene stavemåten fremfor den andre. Tanana Chiefs Conference og Alaska Native Language Center foretrekker for eksempel stavemåting «athapascisk». Katalogen Ethnologue bruker «athapaskisk» som navn på både språkfamilien og individuelle språk.
Selv om navnet athabaskisk er rådende innenfor lingvistikk og antropologi, er det en økende trend blant forskere å bruke benevnelsen dené og denéspråk, som er urfolkenes navn på seg selv. De anvender disse navnene på hele språkfamilien. På oppfording fra deltagere, endret den årlige Athabaskan Languages Conference i 2012 sitt navn til Dené Languages Conference.
Konsonanter
Athabaskiske språk inneholder typisk store mengder konsonanter (ofte 30 eller flere). Nedenfor har vi vist konsonantene i to av språkene: Det nordlige språket ahtna som har 32 konsonanter, og det sørlige språket navajo som har 37–38 konsonanter.
Vokaler
Athabaskiske språk har vanligvis mellom 5 og 7 vokaler. Nedenfor har vi vist vokalene i to av språkene: Det nordlige språket ahtna som har 10 vokaler og det sørlige språket navajo som har 8 vokaler. I det nordlige språket skilles det mellom fem lange (fulle) vokaler og fem korte (reduserte) vokaler. Navajo har fire orale og fire nasale vokaler. I 2005 rekonstruerte Jeff Leer vokalsystemet i urathabaskisk, med fire lange (fulle) vokaler og tre korte (reduserte) vokaler:
Leer oppga følgende korrespondanser mellom urathabaskisk og andre språk :
Låneord
Forskjellige låneord, nesten alle sammen substantiver, er kommet inn i de athabaskiske språkene. Noen av dem har blitt hentet fra språkene til tilgrensende urfolk. To eksempler er ordene kw’əsdəde («stol») og həda («elg») i språket babine-witsuwit'en i Britisk Columbia; disse låneordene er hentet fra dakelh og sekani, to andre athabaskiske språk, hvor tilsvarende ord er henholdsvis kw’ ts ’ə z da og xəda. Et annet eksempel er fra gitksan, et tsimshiansk språk som snakkes vest for babine-witsuwit'en. Det har bidratt med ordet xwts’a:n eller pts’a:n («totempåle»), som ble til ts’an i babine-witsuwit'en.
Ordet ləmes («masse») i babine-witsuwit'en kommer av det franske ordet la messe, og ordet əsin («kobber») kommer fra engelsk machine. Alle bevarte athabaskiske språk bruker noen engelske låneord, mens franske låneord stort sett er begrenset til nordlige språk og ble muligens overført via pidginspråket chinook jargon som ble brukt til handel. Også russisk har avgitt låneord til de nordlige språkene, og det finnes spanske låneord i de sørathabaskiske språkene.
Na-dené-språk
Athabaskiske språk er beslektet med språket eyak, og sammen danner språkgruppen som athabaskisk–eyak (AE). Dette er bevist av historisk lingvistikk gjennom den komparative metoden (konsistente lydkorrespondanser), et omfattende delt vokabular og unike tverrspråklige samsvar i både verbenes og substantivenes morfologi.
Athabaskisk–eyak er igjen beslektet med språket tlingit, og sammen danner de språkfamilien athabaskisk–eyak-tlingit, også kjent som na-dené-språk. Språkforskeren Jeff Leer rekonstruerte i 2010 konsonantene i na-dené-språk, et arbeide som anerkjennes av ledende lingvister som har forsket på språk fra Alaska. Fordi lydsystemene i både tlingit og eyak ligner på athabaskiske språk, blir det ofte foretatt sammenligninger mellom dem og urathabaskisk. Urathabaskisk ligner på både tlingit og eyak i mye større grad enn noen av de athabaskiske språkene.
Tidligere ble språket haida regnet til na-dené-familien, og ble omtalt som et na-dené-språk i katalogen Ethnologue. Lingvister av athabaskiske språk har i dag forkastet denne hypotesen (deriblant Alaska Native Language Center), og det er enighet om at haida verken er et na-dené-språk eller et athabaskiske språk, og at likhetene skyldes et sprachbund.
Dené-jenisejiske språk
I februar 2008 ble det avholdt et symposium i Alaska som tok for seg forholdet mellom de jenisejiske språkene og na-dené-familien. Edward Vajda (1958–) fra Western Washington University oppsummerte ti års forskning, basert på verbal morfologi og rekonstruksjoner av urspråk, som indikerte at disse språkene var beslektet.
Geografisk fordeling
Athabaskiske språk er en av de største språkfamiliene blant urfolk i Nord-Amerika. Den er en av de største, både i geografisk utbredelse og i antall språk. Språkfamilien snakkes i et areal på 4,022,000 km², og omfatter 46 språk. Det nordathabaskiske språket chipewyan snakkes over et større område enn noe annet urfolkspråk i Nord-Amerika (et canadisk territorium og tre provinser).
Språkfamilien er utbredt i de vestlige delene av Canada, de vestlige og sørvestlige delene av USA og de nordøstlige delene av Mexico. I Canada har språkfamilien sitt utbredelsesområde i alle tre territorier og (Yukon, Nordvestterritoriene og Nunavut) og i fire av landets ti provinser (Britisk Columbia, Alberta, Saskatchewan og Manitoba); i USA dekker familien ti delstater (Alaska, Washington, Oregon, California, Utah, Colorado, Arizona, New Mexico, Texas og Oklahoma) og i Mexico omfatter språkfamilien fire nordøstlige delstater (Chihuahua, Nuevo León, Coahuila og Tamaulipas).
Av geografiske bekvemmelighetshensyn har språkfamilien tradisjonelt blitt delt inn i tre språkgrupper:
Denne konvensjonelle tredelingen har ikke sin bakgrunn i lingvistikk, men benyttes av faglitteraturen fordi ingen andre lingvistiske inndelinger er allment akseptert. Den interne strukturen til athabaskiske språk er kompleks, og dens eksakte form er gjenstand for heftig debatt blant eksperter. Denne situasjonen vil trolig endre seg ettersom både dokumentasjon og analyse av språkene forbedrer seg.
Forsøk på interne klassifiseringer
En aktuell klassifisering ble i 1997 presentert av den canadiske språkforskeren Keren Rice (1949–). Den ble brukt i en avhandling som utfordret et arbeide som Michael E. Krauss (1934–2019) og Jeff Leer publiserte i 1981. Krauss og Leer hadde tatt for seg systemet av sonanter i eyak, tinglit og nordathabaskiske språk i Alaska, som et ledd i rekonstruksjonen av urathabaskisk. I denne sammenheng hadde de benyttet et skille mellom sonanter som ikke er nasale konsonanter på den ene siden og stemte frikativer på den andre siden. Rice argumenterte for at dette skillet var en kunstig konstruksjon, og at det dreide seg om ett og det samme, nemlig stemte frikativer.
Modellen til Keren Rice var nesten utelukkende hennes eget skaperverk, selv om den noen ganger er blitt kalt «klassifiseringen til Rice–Goddard–Mithun». Lignende modeller ble publisert i 1996 av Ives Goddard (1941–) og i 1999 av Marianne Mithun (1946–):
Grenene 1–7 er nordathabaskiske språk. I denne artikkelen er stillehavsgruppen (#8) delt opp i kategorier for Oregon-språk og California-språk. Dette er ikke blitt gjort av Rice.
I gruppe #2 har hun betegnet «Holikachuk/Kolchan» som ét språk, mens vi i denne artikkelen omtaler dem som to (holikachuk og kolchan). Videre omtaler hun øvre Kuskokwim som et eget språk, mens vi her har behandlet det som en dialekt og et annet navn på kolchan.
Den sørlige gruppen (#9) burde kanskje kalles apachespråk, men det moderne apachebegrepet utelukker navahoene, selv om både språket og kulturen er nært beslektet. I stedet bruker Rice begrepet apacheansk som fellesbetegnelse på denne språkgruppen.
Rice deler heller ikke den sørlige gruppen opp i tre underkategorier slik det er gjort i denne artikkelen. Hun bruker «Mescalero–Chiricahua» som benevnelse på ét språk, mens vi her omtaler dem som to språk (mescalero og chiricahua). Hun nevner ikke vest-apache, men omtaler de vest-apachiske dialektene White Mountain-apache, tonto-apache og San Carlos-apache som egne språk.
Jeff Leer laget en annen klassifisering som vanligvis kalles «Leer-klassifiseringen»:
I gruppe #2 har Leer inkludert språkene tagish, tahltan og kaska (i gruppe #5 hos Rice), såvel som tsetsaut (gruppe #4 hos Rice). Denne gruppen inneholder også nordlig og sørlig tutchone (fra gruppe #2 hos Rice), såvel som språkene sekani og dane-zaa (fra gruppe #3 hos Rice).
Gruppe #3 hos Leer tilsvarer gruppe #4 hos Rice, bortsett fra at Jeff Leer har utelatt språket nicola.
I gruppe #5 har han slått sammen de sørathabaskiske og stillehavsathabaskiske språkene (gruppe #8–9 hos Rice) med undergruppene kwalhioqua-clatskanie (gruppe #7 hos Rice) og Tsuutʼina hos de nordlige språkene (gruppe #6 hos Rice).
Ingen av de to modellene har funnet noen signifikant støtte blant språkforskere, og detaljer omkring slektstreet til athabaskiske språk må betraktes som foreløbige. Språkforskerne Siri Tuttle og Sharon Hargus sa i 2004 at «vi anser ikke meningsforskjellene mellom de to modellene ... for å være endelig avgjort, og faktisk forventer vi diskusjoner omkring dem i en tid fremover».
Den nordlige gruppen er spesielt problematisk når det gjelder intern organisering. Forsøk på vanlige kriterier som en komparativ metode (sammenligne trekk fra to eller flere språk) og å finne systematiske fonetiske korrespondanser har feilet. Derfor har det vært vanskelig å finne veldefinerte undergrupper. De nordlige språkene har blitt kalt et «kohesivt kompleks» av språkforskeren Michael Krauss. Derfor kan stamtreteorien som modell for genetisk klassifisering vise seg å være uegnet. De sørlige språkene er mye mer homogene og er den eneste entydige undergruppe.
Det pågår diskusjoner om hvorvidt stillehavsgruppen er en gyldig slektsinndeling, eller om denne gruppens ulike språk er knyttet til forskjellige undergrupper i nordlig athabaskisk. Språket kwalhioqua-clatskanie (#7 hos Rice) er noen ganger blitt plassert i stillehavsgruppen. Krauss påviste i 1979 at kwalhioqua-clatskanie ikke tilhører denne kategorien. Språket er i beste fall en overgangsform, eller et nordlig språk med trekk fra stillehavsgruppen. Også Jeff Leer har sagt at språket har marginalt mer til felles med den nordlige gruppe enn med stillehavsgruppen.
Nedtegnelsene i språket nicola er så sparsommelige – Krauss omtaler dem som «for få og for elendige», til at man kan danne seg endelige konklusjoner om det. Nicola kan være en mellomform mellom kwalhioqua–clatskanai og chilcotin.
Det er også begrenset dokumentasjon av språket tsetsaut, noe som gjør det vanskelig å plassere det innenfor de nordathabaskiske språk. Språkforskere har konkludert med at tsetsaut er beslektet med nabospråket tahltan. Dette gjelder likevel ikke på feltet hydronymer. Det primære suffiks for hydronymer i tsetsaut, som betegner «elv» eller «strøm», er *-ɢah. Dette suffikset deler tsetsaut med språkene sekani, dane-zaa og tsuutʼina. Tahltan, tagish, kashga (gruppe #3 hos Rice), samt nordlig og sørlig tutchone (gruppe #2 hos Rice), benytter det tilsvarende suffikset *-tuʼ. Slike tvetydigheter gjør at tsetsaut plasseres innenfor en egen undergruppe i «klassifiseringen til Rice–Goddard–Mithun».
Det såkalte urheimat for de athabaskiske språkene er mest sannsynlig i Tananadalen i det østlige og sentrale Alaska eller det vestlige Yukon. Tre former for bevis støtter denne antagelsen. For det første kan urathabaskiske ord for «fjell», «snøsko», «reise med båt», «fjellrein», «islom», «kongelaks», etc. fortelle noe om kjennskap med et nordlig landskap. Det er mange homologier mellom urathabaskisk vokabular og arkeologiske funn på funnstedene Upward Sun River, Swan Point og Broken Mammoth.
Ved å bruke EDB-baserte fylogenetiske metoder, foreslo Mark A. Sicoli og Gary Holton i 2014 ytterligere en modell for klassifisering, som utelukker de sørathabaskiske og stillhavsathabaskiske språkene.
I 2020 kritiserte Igor Janovitsj dette polynetiske studium for å inneholde metodiske feil. Hans kritikk gikk på at det ikke var benyttet tilstrekkelig med rådata til å genere et robust tre som ikke var bygd opp av en på forhånd oppsatt modell.
Oversikt
I oversikten nedenfor har vi kombinert modellen til Rice med den konvensjonelle tredelingen av språkene. Vi har også vist de forskjellige navnene på språkene og deres geografiske utbredelse.
Vågøyvatnet
Vågøyvatnet (pitesamisk: Vággejávvre) er en innsjø i Bodø kommune i Nordland. Vågøyvatnet har gitt tittel til popmelodien «Vågøyvannet rundt», sunget av bandet Kråkesølv.
Sorghjelmedderkopp
Sorghjelmedderkopp (Lasaeola tristis) er en av edderkoppene i gruppen kamfotedderkopper (Theridiidae).
Utseende
Sorghjelmedderkopp er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kai Hundertmarck
Kai Hundertmarck (født 25. april 1969 i Kelsterbach, Tyskland) er en tidligere tysk landeveissyklist. Sin første seier tok han som gutt i 1978, og etter gode resultater som amatør ble han proff i Histor-Sigma i 1991. Han byttet hyppig lag frem til han kom til Telekom i 1995, hvor han ble han resten av sin karriere. Som rytter var han ofte en viktig hjelperytter og deltok i 11 Grand Tours.
Sorghjelmedderkopp
Utseende
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen er hos hunnen stor og kuleformet. På det bakerste beinparets ytterste ledd, har de en fin kam av korte børster, derav familiens norske navn.
Kai Hundertmarck
Hundertmarcks kanskje største seier kom i endagsrittet Rund um den Henninger-Turm i år 2000. Han og 12 andre ryttere, inkludert lagkameraten Jens Heppner, gikk i brudd tidlig på dagen. Da det var ca. 60 km igjen var tetgruppen redusert til tre mann: Hundertmarck, Heppner og Matteo Tosatto. Til tross for at de kjørte feil mot slutten av rittet klarte de å holde konkurrentene bak seg, og ved femkilometersmerket rykket Hundertmarck. Tosatto klarte ikke svare og Hundertmarck vant med 18 sekunders margin. Noe som gjorde seieren ekstra spesiell for Hundertmarck, var at rittet gikk i Frankfurt am Main, som er like i nærheten av hans fødeby.
Sorghjelmedderkopp
Levevis
Sorghjelmedderkopp lever litt skjult, i hulrom og skyggefulle steder og bygger ureglemessige fangstnett med tallrike silketråder som går på kryss og tvers.
Hunnen spinner eggene sine inn i en fritthengende, rund eggsekk.
Jean-Marc Gardette
Jean-Marc Gardette (født 4. juli 1984) er en seychellisk brettseiler.
Kai Hundertmarck
I likhet med mange av Telekoms ryttere fra perioden midt på nittitallet, har det også vært dopingspekulasjoner rundt Hundertmarck. Før han skulle delta i Ironman Germany i 2007, måtte han avlegge en erklæring på at han aldri hadde dopet seg. Hundertmarck avga en erklæring som var noe annerledes enn den arrangørene hadde utformet, noe som gjorde at det ble stilt spørsmål ved om han hadde brukt dop. Som følge av dette ble Hundertmark utestengt fra konkurransen på livstid, og for å forsvare seg mot anklagene avga han også den opprinnelige erklæringen, selv om han ikke startet i konkurransen.
Jade Faulkner
Jade Faulkner (født 21. desember 1993) er en britisk turner som spesialiserer seg i rytmisk gymnastikk. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 12 i lagkonkurransen.
Landgrevskapet Hessen
Landgrevskapet Hessen (tysk: Landgrafschaft Hessen) var et fyrstedømme i Det hellige romerske rike. Det bestod som samlet enhet fra 1264 til 1567, da det ble oppdelt mellom Filip I av Hessens sønner.
Historie
I tidlig middelalder utgjorde territoriet Hessengau, navngitt etter de germanske chattistammene, nordligste del av det germanske stamfyrstedømmet Franken, sammen med det tilgrensende Lahngau. Da fyrsteslekten conradinerne døde ut, ble disse rhinfrankiske grevskapene gradvis ervervet av landgreve Ludvig I av Thüringen og hans etterfølgere.
Etter den thüringske-hessiske arvefølgekrig, som brøt ut etter landgreve Henry Raspes død i 1247, sikret hans niese hertuginne Sofia av Brabant de hessiske besittelser for sin mindreårige sønn Henrik barnet. I 1246 ble han den første landgreven av Hessen og grunnlegger av Huset Hessen. Det gjenværende thüringiske landgrevskapet tilfalt wettineren Henrik III, markgreve av Meissen. Henrik I av Hessen ble opphøyd til fyrstestatus av kong Adolf av Tyskland i 1292.
Fra 1308 til 1311, og igjen fra 1458, var landgrevskapet delt i Øvre Hessen og Nedre Hessen. Hessen ble igjen sammenført under landgreve Wilhelm II i 1500. Landgrevskapet vokste til førsterangs betydning under hans sønn Filip I, som gikk over til protestantisme etter synoden i Homberg i 1526, og som tok skritt for å opprette en selvforsvarsallianse bestående av protestantiske fyrster og makter mor den katolske keiser Karl V. Da Filip I døde i 1567 ble Hessen delt mellom hans sønner fra hans første ekteskap. Dette svekket vesentlig Hessens betydning.
De nye hessiske territorier var:
De hessiske territorier ble ikke gjenforent før Groß-Hessen (skjønt uten Rhinhessen) ble en del av det okkuperte Tyskland i 1945.
BasicLinux
BasicLinux er en lettvekts Linuxdistribusjon som er basert på Slackware. Den har svært minimalistiske maskinkrav (opptar omkring 2.8 Mb), og er i stand til å kjøre på datamaskiner med 3 Mb RAM. BasicLinux er beregnet på eldre datamaskiner med 32-biter x86.
Installasjon
Installasjon kan sikte til:
Heinz Schmidt (skihopper)
Heinz Schmidt er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Øst-Tyskland.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1966 til 1972, og ble to ganger blant de ti beste sammenlagt: nummer 8 i 1968/69 og nummer 9 i 1969/70. Hans beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 4.-plass i Oberstdorf 29. desember 1968. I VM i Štrbské Pleso i 1970 ble han nummer 24 i storbakken. Han ble nummer 2 i det individuelle hopprennet i Lahtis 7. mars 1971.
Maurkamfot
Maurkamfot (Euryopis flavomaculata) er en av edderkoppene i gruppen kamfotedderkopper (Theridiidae).
Utseende
Maurkamfot er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen er hos hunnen stor og kuleformet. På det bakerste beinparets ytterste ledd, har de en fin kam av korte børster, derav familiens norske navn.
Levevis
Maurkamfot lever litt skjult, i hulrom og skyggefulle steder og bygger ureglemessige fangstnett med tallrike silketråder som går på kryss og tvers.
Hunnen spinner eggene sine inn i en fritthengende, rund eggsekk.
Bobby Morley
Bob (eller Bobby) Morley (født 20. desember 1984, Kyneton, Victoria, Australia) er en australsk skuespiller.
Morley spiller blant annet i Home and Away der han fremstilte Drew Curtis og The 100 hvor han spiller Bellamy Blake.
E. Alexander Powell
Edward Alexander Powell (født 16. august 1879 i Syracuse i New York, død 13. november 1957 i Canaan i Connecticut) var en amerikansk journalist og forfatter. Han er kjent som krigskorrespondent i Europa under den første verdenskrig.
Han var journalist i Syracuse Journal fra 1898 til 1899 og ble redaktør i Craftsman i 1902. Fra 1903 til 1904 var han annonsesjef i Smith Premier Typewriter Company i London. I 1905 drog han til det nære østen som korrespondent for britiske og amerikanske aviser. Fra 1906 til 1909 tjenestegjorde han ved konsulatene i Syria og Egypt.
Fra 1914 var Powell krigkorrespondent i Europa, og som amerikansk statsborger var han nøytral og kunne få innpass på begge sider. Powells artikler ble trykt i aviser og magasiner som The War Illustrated, New York World og Daily Mail, og hans bøker fra krigen ble publisert av Charles Scribner's Sons. Idet USA gikk inn i krigen i 1917, ble Powell kaptein i den militære etterretningen. Han ble såret i september 1918 og fikk behandling frem til våpenhvilen i november det året, hvorpå han drog tilbake til USA. Han forlot de amerikanske væpnede styrkene med rang av major.
Etter krigen ble han en vellykket reiseforfatter og utgav 20 bøker mellom 1920 og 1954. Han var gift første gang med Jessie Northrup, andre gang med Florence Taylor. Powells skrifter oppbevares ved Library of Congress.
Europavei 16 (Sverige)
Europavei 16 (Sverige) er en svensk stamvei som går mellom den norske riksgrensen og Gävle. Veiens lengde er 360 km, og den er del av Europavei 16.
Leonard Ong
Leonard Ong (født 9. desember 1992) er en singaporsk brettseiler.
Troms politidistrikt
Troms politidistrikt er et politidistrikt i Troms. Navnet har blitt beholdt og grensene har i mindre grad blitt berørt gjennom de to siste politireformene.
Europavei 16 (Sverige)
Trasé: Riksgrensen - Torsby - Malung - Vansbro - Mockfjärd - Djurås - Borlänge - Falun - Hofors - Sandviken - Gävle
Alternative veier
Det finnes alternative veier til E16 for å reise fra et sted langs veien til et annet.
Troms politidistrikt
Troms politidistrikt er tillagt politimyndighet på innretninger på norsk kontinentalsokkel og i Norges økonomiske sone nord for 68. breddegrad 30 minutter.
Leonard Ong
Han representerte Singapore under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 34.
Troms politidistrikt
Funksjonell struktur
I februar 2016 besluttet justis- og beredskapsminister Anders Anundsen overordnet organisasjonsmodell for politidistriktet:
Isaac Souza
Isaac Souza (født 23. juni 1999) er en brasiliansk stuper.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 20 i 10 meter.
The Man of Mystery
The Man of Mystery er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Frederick A. Thomson.
Skyggekamfot
Skyggekamfot (Phycosoma inornatum) er en av edderkoppene i gruppen kamfotedderkopper (Theridiidae).
Utseende
Skyggekamfot er sammen med de andre artene i denne slekten, forholdsvis små edderkopper og mange er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen er hos hunnen stor og kuleformet. På det bakerste beinparets ytterste ledd, har de en fin kam av korte børster, derav familiens norske navn.
Levevis
Skyggekamfot lever litt skjult, i hulrom og skyggefulle steder og bygger ureglemessige fangstnett med tallrike silketråder som går på kryss og tvers.
Hunnen spinner eggene sine inn i en fritthengende, rund eggsekk.
Ağdam
Ağdam (også stavet Agdam eller Aghdam) er en spøkelsesby i den sørvestlige delen av Aserbajdsjan og den formelle hovedstaden i Ağdam-distriktet. Den ble grunnlagt tidlig i 1800-tallet, og vokste betydelig i løpet av den sovjetiske perioden. Den hadde 28 000 innbyggere i 1989. Armenske styrker tok over byen i juli 1993 i Nagorno-Karabakh-krigen. Slagene i byen tvang hele befolkningen til å flykte østover. Da byen ble tatt over, ødela Nagorno-Karabakh-republikkens styrker mye av byen for å hindre aserbajdsjanere fra å vende tilbake. Mer skade oppsto i de følgende tiårene når lokalbefolkningen plyndret den forlatte byen. Den er i dag nesten helt ødelagt og ubebodd. Et unntak er byens moske, som er intakt, men er i en forfallen tilstand.
Den store Gatsby (2013)
Den store Gatsby (originaltittel: The Great Gatsby) er et romantisk drama fra 2013. Filmen er regissert av Baz Luhrmann, og har Leonardo DiCaprio, Carey Mulligan og Tobey Maguire i hovedrollene. Den er basert på romanen med samme tittel av F. Scott Fitzgerald.
Joseph-Armand Bombardier
Joseph-Armand Bombardier (født 16. april 1907 i Valcourt, Quebec, Canada, død 18. februar 1964 i Sherbrooke, Quebec, Canada) var en canadisk oppfinner kjent som oppfinner av snøscooteren. I 2000 ble Joseph-Armand Bombardier beæret med et frimerke med sitt bilde.
Barndom
Joseph-Armand ble født 1907 i Valcourt, Quebec. Som barn likte han å ta ting fra hverandre og sette de sammen igjen. Han var svært god til å bygge mekaniske ting. Han bygde sin første lekebil 13 år gammel. Hans far måtte gjemme familiens bil fordi Joseph likte å ta den fra hverandre og bygge motoren opp igjen. For å holde ham unna bilen, fikk han av sin far en bil som ikke virket. Joseph-Armand fikset motoren og satte den på en slede og hadde dermed bygd sin første snøscooter Da han var 17 år gammel overbeviste har sin far at han måtte slutte på college for å bli mekaniker. Han fortsatte på aftenskoler hvor han studerte mekanikk og elektroteknikk.