cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Belarus’ herrelandslag i håndball
Belarus’ herrelandslag i håndball er det mannlige landslaget i håndball for Belarus. Det representerer landet i internasjonale håndballturneringer. De reguleres av Bjelaruskaja fjederatsyja handbola (belarusisk: Беларуская Фэдэрацыя гандбола).
EM
De har deltatt i EM to ganger. Den første gang var under Håndball-EM 1994, hvor de etter å ha vunnet mot Tyskland (24-23) og Romania (33-24) endte på en fjerdeplass (av seks lag) i deres gruppe. Dette var dog ikke nok til å komme videre, og de endte på en åttendeplass sammenlangt.
Andre gang var under Håndball-EM 2008, hvor de endte som nummer 15 av 16.
VM
I deres eneste verdensmesterskap i 1995 klarte de å komme videre fra gruppespillet ved å vinne over Brasil (34-12) og Kuwait (39-18). I åttendedelsfinalen tapte de mot Tyskland med 33-26. Laget endte på en 9.-plass.
Nåværende tropp
Tropp til Håndball-VM 2021
Trener: Jury Sjawtsow
Hans Leierdahl Nansen
Hans Leierdahl Nansen (født 17. september 1764, død 15. mai 1821) var sorenskriver og stortingsmann. Nansen var født i Kyrkjebø i Sogn og Fjordane, men tilbrakte det meste av oppveksten i Danmark. Etter endt utdannelse flyttet han tilbake til fødelandet i 1809 da han overtok sorenskriverstillingen i Gauldal.
Han var representant til det første overordentlige Storting i 1814 hvor han representerte Stavanger amt. Nansen var også valgt inn på Stortinget i 1815–1817 og 1821–1823, begge ganger fra Stavanger amt. I 1815-16 var Hans Nansen en sentral aktør i den nasjonalsinnede opposisjonen som fremdeles markerte en viss motstand mot unionen med Sverige. Blant annet var Nansen en sterkt motstander av at kongen i Stockholm utdelte svenske medaljer til nordmenn. Han ønsket en egen norsk ordensmedalje.
Nansen var farfar til Fridtjof Nansen.
Salman Akbar
Salman Akbar (født 3. januar 1982) er en pakistansk landhockeyspiller.
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble nummer 8.
VR Group
__PEKER__
Torger Halvorsen Næss
Torger Halvorsen Næss, også Torgeir Halvardson Næss, (født 1772, død 24. august 1853) var gårdbruker og politiker fra Nes i Luster, Sogn og Fjordane. Han var representant til det første overordentlige Storting i 1814 hvor han representerte Nordre Bergenhus amt. Næss var også valgt inn på Stortinget i 1815–1817 og 1833–1835, også da fra Nordre Bergenhus amt. I tillegg var han medlem av hjemkommunens første kommunestyre i 1838.
Næss var en del av kretsen rundt Hans Nielsen Hauge.
Juan Ruiz de Alarcón
Juan Ruiz de Alarcón y Mendoza (født 1580 i Taxco i Mexico, død 1639 i Madrid i Spania ) var en ny-spansk forfatter og dramatiker som skrev og produserte skuespill under den spanske gullalderen. Han tilhørte det klassiske spanske teateret.
Familie
Juan Ruiz de Alarcón y Mendoza var sønn av Pedro Ruiz de Alarcón og hans fru, Leonor de Mendoza. De giftet seg 9. mars 1572, og fikk 5 sønner. Juan var nummer tre i rekken. Hans mor var fra visekongedømmet Ny-Spania og hans far var opprinnelig fra Spania, men hadde reist og bosatt seg i visekongedømmet. De tre eldste sønnene, Pedro, Gaspar og Juan, ble født i Taxco. Familien flyttet deretter til Mexico by, hvor de to yngste, Hernando og García, ble født.
Hans liv
Juan ble døpt i Mexico by året etter at han ble født. Navnet Juan kan relateres til evangelisten Johannes (På spansk: «Juan»). Det finnes få kilder om hans liv frem til han begynte å studere i 1596. Han tilbrakte store deler av studietiden i Spania, med korte besøk i hjemlandet Mexico fra tid til annen.
Turkvizyon-2015 Astana–İstanbul
Turkvizyon-2015 Astana–İstanbul var den tredje utgaven av den kasakhiske sang- og musikkonkurransen Turkvizyon. Konkurransen ble arrangert og kringkastet av TV-kanalen med det mål å velge landets deltaker til Tyrkvisjonens sangkonkurranse 2015 i Istanbul.
Juan Ruiz de Alarcón
Hans liv
I 1613 ble han kjent med Ángela de Cervantes, og innledet et forhold med henne. Tre år etter fikk de en datter sammen, Lorenza. Han ble boende i Madrid med familien, hvor han jobbet som funksjonær i Råd for Indianere (Consejo de Indias), frem til sin død i 1939.
Tiina Nunnally
Tiina Nunnally (født 7. august 1952 i Chicago) er en amerikansk forfatter og oversetter.
Juan Ruiz de Alarcón
Hans liv
Juan oppnådde en stor moralsk seier når det gjelder menneskers ulike utfordringer i livet. Andre forfattere mobbet han for hans fysiske utseende. Han var krokrygget, rødhåret, kortvokst og hjulbeint. Disse hendelse forekom helt fram til Juan valgte å trekke seg tilbake fra litteraturmiljøet i 1626. Selv om han ble mobbet for de ulike hemningene sine, valgte han likevel å fortsette å skrive teater, og heller le av sin egen situasjon.
Turkvizyon-2015 Astana–İstanbul
Bakgrunn
Blant 80 søkere ble 19 artister tatt ut til å delta i en direktesendt finale 6. november i Palasset for fred og forsoning i Kasakhstans hovedstad Astana. Gruppa Indigo deltok ikke i konkurransen, noe som førte til at det endelige antallet deltakere ble 18.
Tiina Nunnally
Nunnally har doktorgrad fra University of Washington i Seattle. Hun debuterte med romanen Maija i 1996 og har utgitt ytterligere to romaner. Nunnally har oversatt litteratur fra dansk, norsk og svensk til engelsk. H. C. Andersen, Peter Høeg, Jens Peter Jacobsen er blant de danske forfattere hun har oversatt. Fra norsk litteratur har hun blant andre oversatt Asbjørnsen og Moe, Sigrid Undset og Linn Ullmann og fra svensk Per Olov Enquist, Bodil Jönsson, Astrid Lindgren og Klas Östergren.
Juan Ruiz de Alarcón
Utdanning
Han begynte å studere ved San Pedro y San Pablo skole i Mexico by. Her studerte han latin og dialekt i tillegg til moralsk og skolastisk filosofi. Ved denne skolen ønsket lærerne at elevene skulle delta i samlinger om poesi og teater. Det er stor sjanse for at han ved denne skolen knyttet sine første kontakter i litteraturmiljøet.
Tiina Nunnally
I 1994 ble Nunnally tildelt Lewis Galantière Translation Award fra American Translators Association. Oversettelsen hennes av Undsets romansyklus Kristin Lavransdatter ble i 2001 hedret med PEN Translation Prize. I 2009 ble hun hedret av Svenska Akademien for fremme av svensk kultur i utlandet. Oversettelsen av Per Olov Enquists Livlegens besøk ble hedret med Independent Foreign Fiction Prize.
Turkvizyon-2015 Astana–İstanbul
Bakgrunn
Finalen ble avgjort ved en kombinasjon av SMS-stemmer og en jury på seks personer: Komponistene Arman Dujsenov og Renat Gajsin, poeten Kalkaman Sarin, produsent i Khabar Rinat Dumanuly, leder i Astanas kulturdepartement Bolat Mozjagulov og vinneren av Tyrkvisjonens sangkonkurranse 2014 Zjanar Duğalova.
Tiina Nunnally
Nunnally ble i 2012 utnevnt til ridder av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fortjenstfullt virke for norsk litteratur i USA.»
Juan Ruiz de Alarcón
Utdanning
I årene 1596-1600 var han student ved Universitetet i Mexico, hvor han studerte kirkerett og sivilrett. I løpet av år 1600 reiste han over Atlanteren til Spania, for å fortsette studiene ved det eldste spanske universitetet, Universitetet i Salamanca. 29. juli 1601 søkte han om å få et offisielt sertifikat for studiene sine, hvor han ferdigstilte sin bachelorgrad i kanoniske tekster. Han mottok sitt vitnemål 4. oktober 1604 i jus og bodde i Salamanca frem til sommeren 1606. Deretter flyttet han til Sevilla og begynte å undervise. I Sevilla deltok han i litterære konkurranser.
Turkvizyon-2015 Astana–İstanbul
Bakgrunn
Hvert jurymedlem kunne gi hver deltakermelodi mellom ett og ti poeng. Jurypoengene ble omregnet til et prosenttall, som tok utgangspunkt i at det samlede antallet utgitte poeng gitt fra alle jurymedlemmene til alle melodiene tilsvarte hundre prosent. Kombinasjonen av dette tallet og det antallet prosent av SMS-stemmene en deltaker mottok utgjorde den endelige poengsummen for hvert bidrag.
Øystein Linnekaste
Øystein Linnekaste (født 10. september 1970) er en norsk tidligere skøyteløper som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter for Norge og representerte Sand Idrettsforening og senere Skøyteklubben -94 (SK-94). Han har også vært innom Lilleborg Idrettsklubb.
Juan Ruiz de Alarcón
Utdanning
I februar 1609 presenterte han studiene sine, som omhandlet frigjøring av slaver og lovlige ettervirkninger av testamentariske klausuler. 19. august 1609 reiste han tilbake til Mexico, hvor han fikk godkjent sin utdanning i Spania. Hans far døde samme år.
Litterær karriere
Etter å ha jobbet som advokat, var det først i 1617 Juan Ruiz de Alarcón ble kjent som forfatter. Noen av de første verkene ble publisert i venners litterære samlinger, deriblant Diego Ágreda y Vargas, Gonzalo de Céspedes y Menenes og Cristóbal Pérez de Herrera. I fem år var han en del av det litterære akademiet, styrt av kjente forfattere som Lope, Góngora, Quevedo sammen med Sebastián Francisco de Medrano. I løpet av disse årene ble noen av hans mest kjente verk publisert: Los favores del mundo (1618), Las paredes oyen (1618, 1625, 1636), Ganar amigos (1622), La cueva de Salamanca (1623), La verdad sospechosa (1623), Los pechos privilegiados (1625,1627) y Examen de maridos (1627).
Turkvizyon-2015 Astana–İstanbul
Bakgrunn
Konkurransen ble vunnet av guttegruppa Orda som fremførte popsangen «Olaj emes». Orda kom på andreplass i den internasjonale finalen i Istanbul.
Juan Ruiz de Alarcón
Litterær karriere
I 1623 viste arbeidet han hadde lagt ned å gi resultater. Skuespillene ble solgt og vist frem ved flere anledninger, både ved det kongelige slott og det offentlige teateret. Flere av hans verk ble også vist frem i Madrid med stor begeistring. Dette ga økonomiske resultater i en ellers vanskelig økonomisk tid for dramatikeren.
Kjennetegn ved hans litterære verk
Måten å skrive på karakteriseres ved:
Han skrev om umoralskheten til karakterene og deres dårlige vaner, for eksempel å lyve. Dette kan man tydelig se i han mest kjente verk, ”La verdad sospechosa”, hvor hovedpersonen lyver om alt som skjer i livet. I tillegg skrev han om kvinnenes rolle og vold som menn hadde ovenfor kvinner. I mange av skuespillene er kvinnen med en elsker som lyver mye, noe som skaper mistillit. Selv om kvinnene i noen av verkene blir vanæret, viste Alarcón gjennom karakterene behovet for å ta ansvar. Mangfoldet av religiøse holdninger vises også i verkene hans. Tema i både La mangenilla de Melilla og El Anticristo er den religiøse samtalen i et samfunn dannet av kristne, jøder og muslimer.
Litteratur
http://www.cervantesvirtual.com/portales/juan_ruiz_de_alarcon/autor_biografia/
Waqas Akbar
Waqas Akbar (født 26. november 1988) er en pakistansk landhockeyspiller.
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble nummer 8.
Muʿtazila
Mu'tazila (arabisk المعتزلة al-mu`tazilah) er en teologisk skole innenfor islam som oppsto på 700- og 800 tallet. Blant dens mest kjente doktriner er benektelsen av at koranen er ikke-skapt og en del av Gud selv. Innenfor klassisk islamsk teologi er det kanskje også den retningen som legger størst vekt på mennesket og dets evne til selvstendig tenkning i forhold til Guds allmakt og visdom.
VR
VR kan være:
Mudbound
Filmen handler om to veteraner fra andre verdenskrig – den ene hvit, den andre svart – som vender tilbake til hjemstedet sitt i Mississippi. De møter igjen en brutal virkelighet med fordommer, gårdsdrift og vennskap i et splittet samfunn, samtidig som de erfarer vonde krigstraumer.
Mudbound hadde verdenspremiere på Sundance filmfestival 21. januar 2017. Filmen ble gjort tilgjengelig på strømmetjenesten Netflix 17. november 2017. Den fikk god kritikk, blant annet for manus, regi og skuespill. Mitchell og Blige fikk spesielt god kritikk for sine rolleskildringer. Filmen ble nominert til to priser under den 75. Golden Globe-utdelingen for beste kvinnelige birolle (Blige) og beste sang («Mighty River»).
Handling
To familier fra Mississippi – den ene svart, den andre hvit – møter en brutal virkelighet med fordommer, gårdsdrift og vennskap i et splittet samfunn under andre verdenskrig. Ekteparet Laura (Carey Mulligan) og Henry McAllan (Jason Clarke) prøver å nyte det glade gårdslivet, mens Florence (Mary J. Blige) og Hap Jackson (Rob Morgan) hjelper til der de kan for å holde økonomien oppe. Når én soldat fra hver familie kommer hjem fra krigen, blir fordommene nok en gang satt på prøve. Henrys rasistiske far Pappy (Jonathan Banks) kommer med fordomsfulle utsagn som ikke faller i god jord hos krigsveteranen Ronsel (Jason Mitchell), mens Henrys bror Jamie (Garrett Hedlund) sliter med krigstraumer og alkoholisme. Tross ulike hudfarger blir Ronsel og Jamie gode kamerater, men det sømmer seg ikke i etterkrigstidens sørstater.
Jernbanebrua
Jernbanebrua er ei bru over Østre kanalhavn i Trondheim. Den er ikke for togtrafikk som navnet skulle tilsi, men for vegtrafikk. En lengre periode gikk det imidlertid trikk over brua.
Den ble bygd i 1881 som Meråkerbrua for å skaffe forbindelse mellom sentrum og den nye jernbanestasjonen på Brattøra som ble åpnet i 1882. I 1950 ble den erstattet av ei ny bru som fikk navnet Jernbanebrua. De er ei klaffebru med to bruklaffer og vokterhus som åpnes for båttrafikk etter behov. Den har en seilingshøyde på 4,6 meter og en seilingsbredde på 13,5 meter.
Sandra Lillebø
Sandra Lillebø (født 6. februar 1978 i Ålesund) er en norsk journalist, forfatter og lyriker, bosatt i Bergen.
Mattias Mete
Mattias Mete (født 30. mai 1987) er en svensk fotballspiller. Mete, som er spiss, spiller for Dalkurd FF i Division 1 Norra. Mete har tidligere spilt for Syrianska FC og Åtvidabergs FF i Allsvenskan.
Symplocos tinctoria
Symplocos tinctoria er en busk eller lite tre som vokser i sørøstlige USA.
Den blir 2–15 m høy og kan være eviggrønn eller løvfellende avhengig av klimaet. Barken er grå med litt rosa. Den er glatt på unge trær, men barken på eldre trær har korkporer med vorter. Bladene er elliptiske til ovale eller omvendt eggformede. De er 5,5–12 cm lange, 2–6 cm brede, læraktige, fintannede, skinnende grønne på oversiden og gulgrønne under. Blomstene sitter 6–14 sammen i forrige års bladhjørner. De er gule til kremhvite med 6–8 mm lange kronfliker og oransje pollenknapper. Frukten er en mørk oransje til brun, avlang steinfrukt som blir 10–14 mm lang.
Arten vokser både i tørre og mer fuktige skogstyper, hovedsakelig på kystslettene, men også opp til 1400 moh. Utbredelsen strekker seg fra Delaware og Maryland sørover til Florida og vestover til Texas og Oklahoma.
Bladene smaker søtt og er ettertraktet av storfe, hester og hvithalehjort. Blader og bark er blitt brukt til å fremstille gult fargestoff, og de bitre og aromatiske røttene er blitt brukt til å lage drikker.
Norgesmesterskapet i skiskyting 1980
Norgesmesterskapet i skiskyting 1980 ble arrangert i Austmarka i Kongsvinger 7.-9. mars.
Klassekampen (1909–1940)
Klassekampen var en norsk venstresideavis som utkom fra 1909 til 1940. Avisen var organ for Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbund, som i utgangspunktet var Arbeiderpartiets ungdomsforbund. NSU skiftet i 1921 navn til Norges Kommunistiske Ungdomsforbund og fulgte ved partisplittelsen i 1923 Norges Kommunistiske Parti.
I årene fram til partisplittelsen var ungdomsforbundet en betydelig kraft, og Klassekampen var i begynnelsen av 1920-årene blitt en etablert, slagkraftig ukeavis. Etter partisplittelsen fikk den snart problemer. De ukentlige utgivelsene måtte oppgis, og snart fikk man problemer selv med månedlige utgaver. Midt i 1930-årene klarte man i en periode å gi ut avisen hver 14. dag, men de siste årene før krigen ble utgivelsene igjen sjeldnere.
Avisen grunnlegges
Første nummer av Klassekampen forelå i oktober 1909, på et tidspunkt da ungdomsforbundet var svekket etter splid og uenighet. Avisen ble presentert som «organ for den socialdemokratiske ungdomsbevægelse i Norge». Den fastslo at den var et resultat av samarbeidet mellom to av de splittede organisasjoner; Arbeiderpartiets Ungdomsforbund og Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbund. De to organisasjonen hadde på et samlende landsmøte i november besluttet å avvikle sine respektive blader Ungdomsrøsten og Ung-Socialisten og starte Klassekampen. Avisens første nummer var «redigeret av en komite».
Året etter hadde redaktør kommet på plass, og NSU sto som utgiver. Men avisen kom sporadisk, og var «nesten indsovnet». Først etter at den nye redaktøren Sverre Krogh hadde tatt initiativ til å samle abonnenter og krevd mer satsing på avisen ble det orden på utgivelsene. Fra 1911 kom Klassekampen månedlig. Den var i avisformat, med åtte sider.
Tidlig i 1911 hadde forbundets medlemstall økt fra 700 til 1500, og avisens opplag steg etter hvert fra 2500 til 4000 eksemplarer. Selv om man slet med økonomien og refset kommisjonærer som var sene med å sende inn penger for salget, meldte man optimistisk: Klassekampen kunne kanskje komme ut «hver 14. dag fra nytaar», - bare det «ble slutt på slendrianen!»
NSU-vekst og ukeavis
Fra 1912 begynte Klassekampen med ukentlige utgivelser. De første par årene som ukeavis kom den i tidsskriftsformat tilnærmet lik A4, vanligvis med 16-siders nummer. Med datidens typografi var trykksaken relativt enkel, som regel med to spalter. Senere gikk den igjen over til stort avisformat, med 5-eller 6-spaltet oppsett og færre sider.
Antallet ukeavisabonnenter lå i 1912 under tusen. Størstedelen av opplaget besto av løssalg. Avisen ble spredt av mellom 50 og 100 kommisjonærer i ungdomsforbundets lag. I spaltene rapporterte man entusiastisk om gode salgsresultater; i Sarpsborg ble det solgt 200 eks. per uke, en enkeltperson hadde solgt 250! Men det totale løssalget det første året som ukeavis lå neppe over et par tusen av hvert nummer.
Ungdomsforbundet fortsatte å vokse i disse årene. I 1912 hadde man nådd 2500 medlemmer, året etter passerte man 3500 før sommeren og regnet med å nå 5000 innen årets utløp. Men veksten ga ikke tilsvarende utslag i Klassekampens opplag. Høsten 1913 ble om lag 2200 aviser hver uke sendt kommisjonærene, som da var fordelt på 76 ungdomslag. Etter en salgskampanje steg tallet ved årets utgang til vel 2800, nå spredt via 90 lag. Da forbundet i 1913 markerte sine første 10 år ved å satse stort på en jubileumsutgave av Klassekampen var ikke opplaget høyere enn 8000 - hvorav tusen ble liggende usolgt...
Økonomisk slet publikasjonen hele tiden. I løssalg ble avisen solgt for 10 øre. Et årsabonnement kostet 4 kroner. Oppfordringer til å abonnere, til å selge avisen - og til å få fortgang i innsendelse av kommisjonærpengene var en gjenganger i spaltene. Der refset blant andre Ellisif Wessel ungdomsforbundets medlemmer for for liten innsats, og klaget på at man knapt kunne betale redaktøren, som forøvrig hadde «en elendig liten løn».
Som organ for Arbeiderpartiets ungdom var bladets innflytelse større enn opplagstallene skulle tilsi. Eugene Olaussen som overtok redaktørvervet fra 1911 var en profilert og artikulert skikkelse i bevegelsen, og Klassekampen ble snart en sterkt omstridt avis. Før og under første verdenskrig var det avisens engasjement mot militarismen og propaganda overfor soldatene som vakte mest reaksjoner. «Ikke en mand, ikke en øre, til militarismen» var parolen da ungdomsforbundet hadde aksjonsuke. Redaksjonssekretør Kristoffer Aamot ble i 1912 straffeforfulgt og dømt til fengsel for en av avisens artikler. En aktivist ble arrestert da forbundets propaganda og Klassekampen ble spredt blant soldatene på Gardermoen.
I 1916 ble Olaussens «høire lunge angrepet av tuberkulose», og redaktøren måtte behandles for «tæring». Bidragslister ble sendt lag og partiforeninger for å dekke sanatorieopphold. Arvid G. Hansen ble konstituert som redaktør, og ledet avisen fra mars til oktober, da Olaussen igjen kunne ta over.
Dette året hadde Klassekampen et opplag på 5500 på vårparten. Det sank til et lavmål på 4000 sensommers, før det igjen krabbet oppover. På tampen av året kunne man fastslå at salget av julenummeret gikk spesielt godt. Det var trykt i et opplag på hele 10 000, og var utsolgt fra avisens ekspedisjon. Effektivt løssalg var forøvrig ikke alltid like enkelt for en revolusjonær, opposisjonell avis på denne tiden. Da Arbeiderpartiet holdt stormøte på Circus ble man regelrett nektet å selge Klassekampen, - angivelig fordi talerne ikke måtte forstyrres...
De unge fulgte Komintern
Strid om politiske linjer og forholdet til Komintern preget både partiet og ungdomsbevegelsen ved inngangen til 1920-årene. Ungdomsforbundet var på denne tiden utbygd over hele landet. I begeistringen etter den russiske revolusjonen i 1917 hadde ungdom strømmet til forbundet, og i mars 1919 ble medlemstallet angitt til 11-12 000. Nesten hele ungdomsorganisasjonen fulgte Kominterns linje. I 1921 endret forbundet også navn - til Norges Kommunistiske Ungdomsforbund.
På NKU-landsmøtet dette året sto det strid om Klassekampen. Diskusjonen om avisen trakk ut i hele fem timer. Tross kritikk ble redaktøren sittende. Og ingen skulle være i tvil om avisens holdning i Komintern-striden: NKU sto som utgiver ved avisnavnet, og Klassekampen fikk nytt avishode med sigd og hammer og femtakket stjerne.
En oversikt i Klassekampen våren 1921 omfattet godt over 200 lokale lag. Selv om ikke stort mer enn halvparten av lagene drev aktivt salg av Klassekampen ble det ukentlig sendt rundt 5000 aviser til kommisjonærnettet. Avisen var en innholdsrik 8-sider, og utgavene kom jamt og trutt hver uke. I spaltene fant man mange av samtidens skarpe penner, som «Rulle» - dikteren Rudolf Nilsens signatur. I disse årene hadde avisen mye selvtillit: Da den ble rettsforfulgt for en artikkel om storstreiken i 1921 svarte den prompte på truslene ved å trykke teksten en gang til, og anførte freidig at en god artikkel «kan jo ikke læses for ofte».
Komintern-striden førte etter hvert til dype skisma i moderpartiet AP. I første omgang resulterte striden i opprettelsen av Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti og i et omstridt partikompromiss i AP i 1921. I neste omgang brøt et stort mindretall ut og dannet Norges Kommunistiske Parti i 1923.
Nedtur med NKP
Dette året slo også myndighetene til mot NKU. Med bakgrunn i et NKU-landsmøtevedtak om militærpolitikk ble flere av lederne i forbundet arrestert. Blant dem var Klassekampens redaktør Henry W. Kristiansen. Han ble dømt til 150 dagers fengselsstraff. Jens Nilssen måtte stå som ansvarlig utgiver mens redaktøren satt inne.
I oktober førte de økonomiske problemene til midlertidig stans i utgivelsene. Avisen rakk så vidt å starte opp igjen med en utgave før årets slutt, helt sist i desember. Da var også redaktør Kristiansen tilbake. NKU-erne var sluppet ut: «Alle kamerater, som tok den høieste vand- og brødstraf, som kunne opnaas, er alle i straalende kamphumør».
Ny satsing i 1930-årene
De første årene i 1930-årene var Klassekampen en sterkt svekket avis. Opplaget var lavt. Avisen klarte ikke engang å opprettholde månedlige utgivelser. I 1933 kom den kun med seks nummer, året etter med fem. I 1935 vedtok imidlertid NKU-ledelsen en ny satsing på Klassekampen. Målet var i første omgang å gjøre den til månedsavis, og få opplaget opp. «4000 er et mål som ikke er uopnåelig» het det da man lanserte den første kampanjen for avisen. Gjennom året presenterte man oversikt over innsatsen til de forskjellige NKU-lagene. Der passet man også på å liste opp lag som ikke solgte avisen... Kampanjen resulterte i en opplagsøkning på 133 prosent - og en tredobling av innsendte kommisjonærpenger.
Ved inngangen til 1936 vedtok NKUs landsstyre at avisen skulle ut hver 14. dag. NKUs formann Arne Gauslå var selv redaktør, og fikk i avisarbeidet støtte av redaksjonssekretær Johan Slåttelid. Fra mars dette året kom Klassekampen annenhver torsdag med åtte siders utgaver i avisformat. Som fjortendaglig avis satset den på å bli en mer levende, ungdomsrettet publikasjon. Den ble etter hvert mindre preget av tungt «partistoff», med lettere stoff som idrettsreportasjer, kurs i slalom, kulturstoff og kryssord. Politisk ble stoff om kampen mot den voksende fascimen dominerende. Støtten til de Spania-frivillige i kampen mot Franco-regimet sto sentralt. Avisen brakte rapporter fra de stridende selv, som da en relativt ukjent mann ved navn Asbjørn Sunde i november 1937 opptrådte som korrespondent og skrev fra Spania.
Økonomisk og arbeidsmessig slet imidlertid NKU tungt for å få ut avisen så hyppig. I 1936 kom det 22 nummer, året etter 20. Antallet utgaver var lavere, da man ofte utga dobbeltnummer. Kampanjer for avisen ble midt i 1930-årene et fast innslag i NKU. I 1936 gjennomførte man kampanje for avissalg og verving av abonnenter fra april til september, før man forlenget kampanjen med enda en måned. I 1937 var kampanjemålet 500 nye abonnenter og en økning med tusen eksemplarer i løssalg. Resultatet ble denne gangen 311 abonnenter og 1050 i økt salg. I tillegg fikk avisen 24 nye kommisjonærer.
De siste førkrigsårene ble dramatiske for avisen. Norsk høyreside beskyldte NKU for å drive ulovlig «Spaniahverving», det vil si verve frivillige til krigen i Spania. I januar 1938 gjennomført politiet razzia i Klassekampens redaksjon, beslagla papirer og arresterte redaksjonssekretær Slåttelid. I 1939 brøt det fjortendaglige avisprosjektet sammen. Klassekampens 1. mai-nummer kom med det betimelige forsideoppslaget: «Verg landet mot fascimen!». Men det kom også med en notis som meldte at avisen var «adskillig forsinket» grunnet «økonomiske vanskeligheter». Etter bare åtte nummer stanset utgivelsene helt i august.
Først sent i februar 1940 kom neste utgave. Den hadde tittelen «Klassekampen kommer ut igjen!», og forklarte hvorfor den hadde uteblitt de siste 4 - 5 månedene: Man hadde «måttet trygge Arbeiderens daglige utgivelse». Liksom ungdomsavisen slet også NKPs sentrale avis Arbeideren med annonseboikott, lesersvikt og politisk motbør. Klassekampen hadde i tillegg problemer med trykkeriene i Oslo. NKU måtte nå helt til Odda for å få trykt avisen.
Krigens prøvelser
Klassekampen fortsatte å komme ut etter at tyskerne hadde besatt landet. 20. april 1940 kom avisen med årets fjerde utgave, og proklamerte: «Den norske ungdom vil fred! Den har ingen interesse av å gi sitt liv og blod hverken for den ene eller den annen part i den imperialistiske stormaktskrig». Politisk rettet avisen skytset mot Quisling, mot London og Paris, mens man manet til oppslutning om Moskva og om norske fagforeningers krav. I det store og hele støttet avisen det som nå ble den rådende norske holdningen; det viktigste var å holde hjula i gang og opprettholde en slags normalitet.
Klassekampen begynt igjen å trykke i Oslo, og framsto tross okkupasjonen med et nesten optimistisk syn på egne framtidsmuligheter. 15. juni kom nummer fem. Man fortalte at avisen hadde redusert formatet for å få ned utgiftene, men bedyret også at man hadde intensjoner om å komme 14-daglig. I nummer seks 29. juni rapporterte man entusiastisk om storsalg av Klassekampen i hovedstaden, under tittelen «Bravo Oslo». Nummer syv forelå 12. juli med forsideoppslaget: «Det nytter - å kjempe mot rikmannsvelde og reaksjon, for landets framtid og folkets velferd! Krig mot pessimisme og selvoppgivelse!» Siste nummer av Klassekampen kom i august 1940.
Da okkupasjonens realiteter satte en stopper for kommunistenes presse var det snart en annen, brutal virkelighet som møtte avisens folk. Ikke-angrepspakten Sovjet-Tyskland ble historie da Hitlers soldater veltet inn i Sovjet. I Norge ble NKU-ere stående fremst i kampen mot okkupantene. Redaktør Gauslå ble engasjert i motstandskampen og den illegale pressa, og var sentral i arbeidet med å få ut NKPs avis Friheten. To år etter at Klassekampen opphørte ble Gauslå drept i skuddveksling med Gestapo. Avisens Spania-reporter Asbjørn Sunde skulle snart bli kjent som «Osvald», et av dekknavnene han under krigen brukte som leder av Norges mest aktive sabotasjeorganisasjon, Osvald-gruppen.
Redaktører
Mens NKU sto som utgiver ble redaktør-rollen i perioder tonet ned. Kun tittelen «ansvarlig» ble oppført i avisen, som var «redigert av en komite» eller av «N.K.U.s sekretariat». En lang periode i 1929 var verken noen redaktør eller noen ansvarlig enkeltperson oppført i avisen.
Taekwondo under Sommer-OL 2020 – Kvinner 67 kg
Taekwondo under Sommer-OL 2020 – Kvinner 67 kg ble arrangert i Makuhari Messe den 26. juli 2021.
VM i moderne femkamp 1949
VM i moderne femkamp 1949 (verdensmesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Stockholm i Sverige i 1949.
Royal Armoured Corps
Royal Armoured Corps (RAC) er en våpenart i British Army og utgjør hærens pansertropper, med kjøretøyer som Challenger 2 stridsvogner og Scimitar oppklaringsvogner. RAC ble dannet som en løs samling av panserregimenter, både Royal Tank Regiment og de som var konvertert fra gamle hestekavaleriregimenter. RAC består nå av 14 regimenter; ni regulære og fire yeomanry.
RAC ble dannet 4. april 1939, like før annen verdenskrig begynte, ved en samling av regimenter fra linjekavaleriet som hadde mekanisert med Royal Tank Corps (omdøpt til Royal Tank Regiment). Etter hvert som krigen pågikk og andre regulære kavaleriavdelinger og yeomanry-avdelinger ble mekanisert, vokste RAC.
RAC er nå inndelt i regimenter som opererer stridsvogn (panser), de som driver oppklaring (panserkavaleri) og de med våpenstasjonkjøretøyer (lett kavaleri). Av disse er tre regimenter klassifisert som dragongardister (Dragoon Guards), to som husarer (Hussars), ett som dragoner (Dragoons) og ett som lansenérer (Lancers). De resterende er Royal Tank Regiment. I de stående styrkene er det tre panserregimenter, tre panserkavaleriregimenter og tre lette kavaleriregimenter. I reservestyrkene er det ett panserregiment og tre lette kavaleriregimenter.
Lena Lindahl
Lena Lindahl (født 27. april 1971) er en norsk journalist og forfatter fra Kjøpsvik i Nordland, senere bosatt i Oslo.
Hun har studert tysk ved Universitetet i Oslo, og journalistikk ved Høgskolen i Oslo.
I Jenta i veggen skriver Lindahl om Betzy Rosenberg (1919-2004) som under den annen verdenskrig unngikk å bli deportert til dødsleirene ved at hun skjulte seg i en hytte på Byneset mellom 1942 og 1945. .
Some Die Young
«Some Die Young» er en sang av den iransk-svenske artisten Laleh Pourkarim, som er hentet som singel fra hennes fjerde studioalbum, Sjung. Den ble lansert den 22. januar 2012 gjennom Warner Music Sweden. I Norge lå singelen på VG-lista i 31 uker, åtte av dem på førsteplass.
Selv fremførte Laleh sangen under minnekonserten på Rådhusplassen i Oslo 22. juli 2012.
Sluppen
Sluppen er et strøk i Trondheim øst for Nidelva, rundt 4 km sør for sentrum. Området består stort sett av industri, forretningsbygg og tjenestevirksomheter.
Opprinnelig lå gården Sluppen samme sted, første gang nevnt i 1626. Trondheim kommune kjøpte gården 1917 og brukte en del av den som fyllplass for renholdsverket. Gården selv ble drevet av kommunen for melkeproduksjon frem til 1945, da driften ble nedlagt på grunn av underskudd over flere år. Under andre verdenskrig hadde tyskerne en militærforlegning på gården. Etter krigen ble gården etter hvert solgt som industritomter.
Navn
Navnet Sluppen stammer fra Sluppen gård, og kommer trolig av sluppr, som betyr «vid kappe uten ermer», som sannsynligvis henviser til en utvidelse av Nidelva nedenfor gården. Navnet har også blitt skrevet Slup (1626) og Slupen (1667, 1723).
Historie
Sluppen gård (gnr. 73/1) i Strinda kommune ble første gang nevnt i 1626, og tilhørte i 1661 Maren Hermand. I 1683 var Nils Pedersen, kapellan i Vår Frue kirke, eier av gården, og den tilhørte deretter kjøpmann Thomas Hammond, som benyttet den som avlsgård. Hans sønn, Alexander Hammond, var eier av Sluppen fra 1744. Hammonds svigersønn, rådmann Andreas Christian Friedlieb, overtok gården i 1757, og i 1772 hans sønn, justisråd Alexander Hammond Friedlieb. Hans enke, Anna Cathrine Tønder, overtok etter ham, og i 1797 utvidet hun Sluppen ved å kjøpe et bruk fra Sundland. Tønder overdrog gården til sin sønn, Johan Møllmann Lysholm i 1806, og i 1818 overtok hans søster, Anna Catharina Angell, som i 1828 solgte den til kjøpmann Bertram Engelsen. Han bygde møllebruk og brenneri på Sluppen, og i 1841 kjøpte han til enda et bruk fra Sundland. Gården ble i 1870 kjøpt av Nils Holtermann, som i 1880 flyttet gården nordover, og oppførte nye bygninger. I 1901 solgte Holtermann Sluppen for 118.000 kroner til nordmøringen Fredrik Bruseth, som hadde hatt hellet med seg som gullgraver i Klondyke. Til gården tilhørte husmannsplassene Brubakken, Mortensplass, Sluppdal og Sunlandsgrinda.
Geografi
Sluppen ligger på østsiden av Nidelva, sør for Tempe og Sorgenfri, sørvest for Sunnland, vest for Nidarvoll og nord for Fossegrenda. Fredlybekken, som har sitt utløp i Nidelva like sør for Nydalen, rant opprinnelig over Sluppen før den ble lagt i rør. Bekken har vært foreslått åpnet igjen. Nidelvkorridoren ved Sluppen er et viktig natur- og viltområde, og elvestrekningen mellom Sluppen og Nidarø er blant de viktigste stedene for vannfugl i Nidelva. Elva med kantvegetasjon er et viktig område for mange viltarter; spurvefugl, grevling, rådyr, bever og av og til elg har tilhold her. I skråningen ned mot Nidelva finnes store områder med gråor-heggeskog.
Samferdsel
Sluppen er et viktig trafikknutepunkt, ettersom Holtermanns veg, hovedfartsåren til Trondheim sentrum sørfra, tar av fra Europavei 6 (E6) her. E6 kommer sørfra over Kroppanbrua til Sluppen, hvor E6 Omkjøringsvegen går nordøstover og Holtermanns veg fortsetter rett frem. Sluppenbrua over Nidelva knytter E6 med Riksvei 706 Osloveien. Ei ny bru som vil få navnet Nydalsbrua over Nidelva skal stå ferdig i 2024 og vil erstatte Sluppenbrua for kjøretøyer, mens Sluppenbrua blir bru for gående og syklende.
Metrobusslinjene 1 og 2 passerer Sluppen, og holdeplassen Sluppen fungerer som et omstignings-/knutepunkt for metrobusser og bydelslinjer.
Trondhjem–Størenbanen som åpnet i 1864 passerte Sluppen, hvor det fantes et stoppested. Stasjonsbygningen lå på vestsiden av Nidelva (Selsbakksiden), og var sannsynligvis i samme stil som de andre stasjonene på linjen (Melhus, Nypan, Heimdal osv.) Fra Sluppen til Selsbakk gikk den 185 meter lange og 28 meter høye Sluppenbrua. Da jernbanen ble lagt om i 1884 ble brua revet og senere gjort om til veibru, mens stasjonsbygningen på Sluppen stoppested ble flyttet til eiendommen Tuftheim på Elgeseter i 1893.
Bryan Gunn
Bryan James Gunn (født 22. desember 1963 i Thurso) er en skotsk tidligere fotballspiller og senere trener som spilte målvakt i sin aktive karriere. Han er mest kjent for sin lange karriere hos Norwich City FC fra 1986 til 1998, hvor han også var manager for en kort periode i 2009. Gunn var og en del av Skottlands tropp under VM i fotball 1990.
Klubbkarriere
Gunn begynte sin fotballkarriere hos Aberdeen FC i 1980, en klubb som da var ledet av Alex Ferguson. Han seriedebuterte hjemme mot Hibernian FC den 30. oktober 1982, og ble tildelt vinnermedalje etter finalen i cupvinnercupen i 1983, dog uten å få innhopp. Gunn fikk problemer med å etablere seg på førstelaget i sterk konkurranse med landslagsmålvakt Jim Leighton, og fikk kun sporadiske innhopp der hvor Leighton ikke var tilgjengelig for spill. Gunn ble deretter solgt til den engelske klubben Norwich City FC for £100 000 i oktober 1986.
Hos Norwich City ble han i utgangspunktet en erstatter for Chris Woods, som hadde forlatt klubben til fordel for Rangers FC, men ettersom Gunn kom sent inn i høstsesongen var målvaktsplassen allerede tatt av Graham Benstead. Han fikk sin seriedebut hjemme mot Tottenham Hotspur FC den 8. november 1986 og hjalp klubben til en respektabel femteplass ved seriens slutt. Hans stødige form resulterte også i at Ian Porterfield ønsket ham tilbake til Aberdeen, som en direkte erstatter for Jim Leighton, som hadde forlatt klubben sammen med Alex Ferguson til fordel for Manchester United FC.
Hans definitive gjennombrudd for Norwich City kom i andre runde i UEFA-cupen 1993/94, hvor klubben vant 1–2 borte mot storklubben FC Bayern München og gikk videre til tredje runde med flere store matchvinnende redninger fra Gunn. I 1994/1995-sesongen var klubben oppe på en syvendeplass på tabellen da en skulderskade satte Gunn ute av spill og følgelig gjorde at Norwich City rykket ned fra Premier League. Han kom tilbake til 1995/1996-sesongen og ble utnevnt til lagkaptein av manager Gary Megson. Norwich City maktet ikke å rykke opp igjen til Premier League i Gunns periode i klubben, og i 1997/1998-sesongen tok Andy Marshall over rollen som førstelagsmålvakt.
VM i moderne femkamp 1950
VM i moderne femkamp 1950 (verdensmesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Bern i Sveits i 1950.
Bryan Gunn
Klubbkarriere
I februar 1998 dro Gunn på et tre måneder langt utlån til skotske Hibernian FC, som etter en tid ble gjort permanent. Klubben var da ledet av den nyutnevnte Alex McLeish, som hadde vært lagkamerat med Gunn i tiden fra Aberdeen. Han maktet ikke å redde klubben fra nedrykk på vårsesongen, men signerte likevel en toårskontrakt med Hibernian i løpet av sommeren 1998. I sesongoppkjøringen mot høsten samme år pådro han seg en alvorlig bruddskade i leggen, som gjorde at han valgte å legge opp som aktiv fotballspiller.
Aboncourt-sur-Seille
Aboncourt-sur-Seille er en kommune i departementet Moselle i regionen Grand Est (tidligere regionen Lorraine) nordøst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Château-Salins som tilhører arrondissementet Château-Salins. I hadde Aboncourt-sur-Seille 0 innbyggere.
Bryan Gunn
Landslagskarriere
Gunn fikk sin landslagsdebut for den 16. mai 1990 i en vennskapskamp hjemme mot (1–3). Han ble deretter tatt ut i troppen til verdensmesterskapet i Italia i 1990 av landslagstrener Andy Roxburgh, men var tredjevalg bak Jim Leighton og Andy Goram, og fikk dermed ikke spille i noen av gruppespillkampene mot henholdsvis (0–1),  (2–1) eller  (0–1). Fra 1990 til 1994 spilte han totalt seks landskamper for Skottland, hvor han slapp inn totalt ti baklengsmål.
Aboncourt-sur-Seille
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Aboncourt-sur-Seille
Bryan Gunn
Trenerkarriere
Etter at han la opp som fotballspiller ble Gunn ansatt i Norwich City, hvor han blant annet var sponsoransvarlig fra 1999 til 2006. Etter at Glenn Roeder tok over som klubbens manager i 2007 ble Gunn ansatt som målvaktstrener, før han siden ble sjefspeider for klubben. Etter at Roeder selv ble sparket som manager i januar 2009 ble Gunn forespurt om å overta managerrollen på midlertidig basis, noe han takket ja til, men klarte ikke å forhindre nedrykk til Football League One.
I forkant av 2009/2010-sesongen hentet han inn hele 12 nye spillere og ansatte tidligere lagkamerater i støtteapparatet. Den nye sesongen startet dog med stortap for rivalen Colchester United FC (1–7), noe som resulterte i at Gunn ble sparket seks dager etter.
Coroner
Coroner har flere betydninger:
Hestesport under Sommer-OL 2016 – Feltritt lag
Feltritt lag i hestesport under Sommer-OL 2016 fant sted fra 19. til 21. august 2016 på Centro Olímpico de Hipismo i Rio de Janeiro.
Sudan under Sommer-OL 2020
Sudan deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
Kan Doktor Proktor redde jula?
Handling
En grisk forretningsmann har kjøpt rettighetene til julen fra selveste Kongen, og samtidig innført forbud mot å feire jul med mindre du har handlet for mer enn 10 000 kr. på et av hans egne varemagasin. Men hva med alle som ikke har råd til det? Doktor Proktor, Bulle og Lise ordner selvfølgelig opp.
IKA Hordaland
Interkommunalt arkiv i Hordaland, forkortet IKA Hordaland, er en offentlig virksomhet etablert i 1987. Virksomheten er et kommunalt samarbeidsorgan som skal sørge for at verdifullt arkivmateriale i eierkommunene blir tatt vare på og sikret som informasjonskilder for samtid og ettertid, og gjort tilgjengelig for offentlige virksomheter, forskning og andre administrative og kulturelle formål, jf. Lov om arkiv § 6 (arkivlova).
Ved oppstarten i 1987 hadde IKA Hordaland 19 eierkommuner. I 1994 økte tallet på eiere til 32 kommuner, men det var først i år 2000 at samarbeidet ble gjort om til et interkommunalt selskap. Interkommunalt arkiv i Hordaland er fra 2020 eid av 24 kommuner i det som dekker tidligere Hordaland, i nåværende Vestland fylke.
Depot
Interkommunalt arkiv i Hordaland tilbyr papirdepottjenester for samtlige eierkommuner, samt depot for elektroniske arkiv gjennom Kommunearkivenes digitale ressurssenter (KDRS). Arkivet har en magasinkapasitet på i overkant av 10 000 hyllemeter. Bestanden består i hovedsak av kommunalt arkivmateriale fra 1837 (da kommunalt selvstyre ble innført ) til 2019. Arkivet har også noe privatarkiver.
Lokalisering
Interkommunalt arkiv i Hordaland er samlokalisert med Bergen byarkiv. Publikum kan få tilgang til arkivmateriale på en felles lesesal.
Publikasjoner
Interkommunalt arkiv i Hordaland gav tidligere ut medlemsbladet Arkivjournalen. Bladet kom ut to til tre ganger årlig. Fra 1997 har IKA Hordaland vært medeier i det arkivfaglige tidsskriftet Arkheion.
Andre publikasjoner utgitt av IKA Hordaland inkluderer:
VM i moderne femkamp 1953
VM i moderne femkamp 1953 (verdensmesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Santo Domingo i Chile i 1953.
Zambia under Sommer-OL 2020
Zambia deltok under Sommer-OL 2020 i Tokyo i Japan i perioden 23. juli til 8. august 2021. OL ble utsatt i ett år fra 24. juli 2020 på grunn av koronaviruspandemien.
30px|alt=|link= Svømming
Zambia fikk en universell invitasjon fra FINA til å sende de to best rangerte svømmere (en fra hvert kjønn) i sine beste individuelle øvelser til OL.
Ben Dolic
Benjamin Dolić (født 4. mai 1997 i Ljubljana i Slovenia ), kjent som Ben Dolic, er en slovensk sanger. Han oppnådde popularitet i Tyskland etter å ha kommet på andreplass i tyske The Voice i 2018. Han skulle representere Tyskland i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland med sangen «Violent Thing», men konkurransen ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien i Europa vinteren 2020.
Holger Collett
Holger Collett (født 17. oktober 1807, død 17. juni 1870) var norsk kammerherre og riksherold.
Ben Dolic
Bakgrunn
Dolić vokste opp i Slovenias hovedstad Ljubljana. Som tolvåring deltok han i Slovenija ima talent, den slovenske versjonen tilsvarende Norske talenter, og han nådde semifinalen. På videregående skole var han del av gruppen D Base som deltok i sangkonkurransen EMA 2016, Slovenias versjon av Melodi Grand Prix. Bidraget deres, «Spet živ» ble imidlertid slått ut i første runde av finalen.
Holger Collett
Han var sønn av eidsvoldsmannen Johan Collett (1775–1827) og Thomasine de Stockfleth (1782–1829). Broren Peter Jonas Collett (1813–51) ble professor og gift med Camilla Collett mens Johan Christian Collett (1817–95) ble amtmann. Efter Drammen lærde skole tok han examen artium i 1825 ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania og cand.jur. i 1831 samme sted. Etter en tid i departementene ble han i 1856 utnevnt til riksherold og herold for St. Olavs Orden. I 1865 trådte han ut av denne stillingen og ble den siste som gjorde så. Han hadde da vært kammerherre ved Det kongelige hoff siden 1858 og fikk i 1861 Vasaordenen. Collett var ugift og døde av slag.
Ben Dolic
Bakgrunn
Da han var 18 år, flyttet han og familien til Sveits, der han lærte tysk og utviklet sangkarrieren sin. Senere flyttet han til Berlin, og i 2018 deltok han i den åttende sesongen av The Voice of Germany. Han endte til slutt på en andreplass og turnerte siden rundt i Tyskland og Østerrike.
Eurovision Song Contest
27. februar 2020 kunngjorde den tyske kringkasteren ARD at Dolić var internt valgt til å representere Tyskland i Eurovision Song Contest 2020 i Rotterdam i Nederland med sangen «Violent Thing». Som ett av de fem store landene i konkurransen, var Tyskland direktekvalifisert til finalen lørdag 16. mai 2020.
Avlysningen
På grunn av koronavirusutbruddet i Europa vinteren 2020 så EBU seg nødt til å avlyse konkurransen for å hindre spredning av koronaviruset SARS-CoV-2 og den medfølgende sykdommen COVID-19.
Henry H. Sprague
Henry Harrison Sprague (født 1. august 1841 i Athol i Massachusetts i USA, ukjent dødsår) var en advokat og politiker som var medlem av Boston Common Council, i Massachusetts House of Representatives, og var medlem og president i senatet i Massachusetts.
Gov. William Aiken House
Gov. William Aiken House, også kalt Aiken-Rhett House eller Robinson-Aiken House, er et museum i Charleston i Sør-Carolina i USA, i et hus som ble bygd i 1820 i bydelen Wraggborough sentralt i Charleston. Det har adressen 48 Elizabeth Street, oppkalt etter Elizabeth Wragg som var datter av Joseph Wragg og gift med Peter Manigault. Huset er det best bevarte hjemmet fra tiden før den amerikanske borgerkrigen i Charleston. Det var hjem for guvernør i South Carolina William Aiken, Jr. og før det for faren William Aiken, som var eier av South Carolina Canal and Railroad Company. Huset ble tatt opp i National Register of Historic Places in 1977. Historic Charleston Foundation driver museet som et historisk hus sammen med Nathaniel Russell House. Museet dokumenterer også livet til slavene som bodde der.
VM i moderne femkamp 1954
VM i moderne femkamp 1954 (verdensmesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Budapest i Ungarn i 1954.
Caspar Milquetoast
Caspar Milquetoast var en tegneserie figur skapt av H. T. Webster for hans tegneserie The Timid Soul. Webster beskrev Caspar Milquetoast som «mannen som taler lavt og blir slått med en stor kjepp«» (the man who speaks softly and gets hit with a big stick)
Navnet er en villet feilstaving av en mild og temmelig tam matbit, milk toast (soll på norsk). Milk toast, som er enkel og lett å fordøye, skulle være noe som var passende for noen med svak eller «nervøs» mage.
Figuern ble til i 1924 da H.T. Webster begynte i avisen New York World og tegnet The Timid Soul. En del moderne amerikanske ordbøker definerer begrepet «Milquetoast» som «en meget sky eller tilbaketrukket person».
Taekwondo under Sommer-OL 2020 – Menn +80 kg
Taekwondo under Sommer-OL 2020 – Menn +80 kg ble arrangert i Makuhari Messe den 27. juli 2021.
Holocaust i Nederland
Holocaust i Nederland var utryddelsen av jøder i det okkuperte Nederland under andre verdenskrig. Av de omkring 140,000 jødene i Nederland ble 75-80 % drept. Fra Nederland ble 110,000 deportert til utryddelsesleirene og av disse overlevde 5000. Til sammenligning ble omkring 25 prosent av Frankrikes 350,000 jøder ble deportert og drept, fra Belgia ble 40 prosent deportert. Andelen drepte i Nederland skiller seg tydelig ut fra andre vesteuropeiske land og er på høyde med Øst-Europa.