cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kystradiostasjon
Danmark
Etter forliset til luksusdamperen RMS «Titanic» i 1912 ble SOS telegrafiens nødsignal, mens mayday ble radiotelefoniens.
En felles nød- og kallekanal, som skal avlyttes døgnet rundt, ble vedtatt internasjonalt for alle skip, og så ble det globalt etablert kystradiostasjoner som kan rundsende meldinger om skip i nød.
Maritime nødkanaler:
I dag fjernstyres alle maritime nødradiostasjoner i Danmark av Lyngby Radio på MF 2182 kHz og VHF 156.800 MHz K16.
Lyngby Radio ivaretar i det øvrige all annen maritim kommunikasjon, enten via radio eller satellitt.
Norsk kystradios historie
Norges første kystradio var Tjøme radio som marinen satte opp i 1906, og som Telegrafvesenet overtok i 1910 som sin første rene maritime kystradio.
De første rene kystradiostasjonene i Norge var Sørvågen radiotelegrafstasjon og dens forbindelse med stasjonen på Røst. I 1903 hadde prøvesendinger på radiotelegrafi blitt satt i gang mellom stasjonene, bare fire år etter at Guglielmo Marconi oppfant trådløs telegrafi. Sambandet mellom Røst og Sørvågen ble offisielt åpnet 1. mai 1906, og ble åpnet for internasjonal korrespondanse med skip i sjøen i 1908.
Det var bare mulig å ekspedere radiotelegram med skip i sjøen i 1908 på mellom- og langbølgetelegrafi, og rekkevidden var meget lang.
I 1911 ble et radiotelegrafisamband mellom Green Harbour radio på Svalbard og Finnmark satt i drift – først som ren sambandsstasjon og etter hvert også som kystradiostasjon etter at det ble innført radioplikt på skip i Atlanterhavet i 1911.
Bergen radio ble satt i drift 1. september 1912. Ved nyåpningen av Bergen radio i 1927 kunne man også ekspedere radiotelegram med skip i fjerne farvann. Radiotelegrafisambandet mellom Norge og USA kom i drift i 1919 med sender- og mottakerstasjon på Jæren. Jeløy radio kom i drift i 1931 som senderstasjon for radiotelegrafiforbindelsen fra Radiosentralen i Oslo, som overtok Amerika-forbindelsen.
I 1931 ble det mulig å ekspedere radiotelefonsamtaler i mellombølgebåndet over noen av kystradiostasjonene. Tjenesten ble gradvis bygget ut, slik at det i 1939 var mulig å føre radiotelefonsamtaler langs hele norskekysten. Farsund radio ble satt i drift 23. august 1938. Ørlandet radio ble bygd under krigen og ble overtatt av Telegrafverket i 1947.
På slutten av 1950-årene startet omleggingen av Radiosentralens faste samband fra radio til linjer. I 1949 fikk Svalbard telefonforbindelse med verden forøvrig over HF til Harstad radio og i 1954 tok Bergen radio til med ekspedisjon av radiotelefonsamtaler på kortbølge i 1949. I 1960 ble kortbølgeekspedisjonen overført fra Bergen radio til den da nyopprettede Rogaland radio.
Ekspedering av radiosamtaler over maritim VHF tok til i 1956. Prøvedrift med radioteleks tok til i 1965 og ble innført som ordinær tjeneste i 1971. Rekkevidden er 70 nautiske mil, og maritim radio har idag 130 slike stasjoner langs kysten, på Jan Mayen, Bjørnøya og Svalbard.
Trafikken har de senere år gått gradvis ned som en følge av konkurranse mot mobiltelefoni og satellittelefoni. Fordelen med bruk av kystradio er at de havgående stasjonene får personlig kontakt med kystradiooperatørerer, noe som er særdeles viktig i nødsituasjoner.
DOC-systemet i Norge
Hvis det oppstår en større redningsaksjon, er det lett å kople sammen stasjoner for å styrke bemanningen, og på denne måten kan man ganske enkelt innhente bistand fra en kollega på nabostasjonen.
DSC-anrop som kommer inn fra DOC-systemet går direkte inn i kartet i programmet SARA som blant annet brukes som loggføring og kartverk.
I 2018 ble DOC-systemet oppgradert med ny løsning. Samtidig ble linjene til basestasjonene oppgradert fra analog linje til IP-linjer som har redundans.
Maritime kommunikasjonsløsninger
Telenor Kystradio har utviklet VHF Data, som tilbyr blant annet web, e-post og sporing over datasamband i de maritime VHF frekvensene. De norske kystradiostasjonene (samt noen oljeplattformer) brukes som relestasjoner til denne kommunikasjonsløsningen. Via VHF Data kan fiskefartøy få levert fiskerisporing og fangstlogg, som er påbudt på fiskefartøy over 15 meter. VHF Data ble lagt ned i 2019. Mann over bord er også en tjeneste som ble levert via VHF Data. Ved å aktivere nødknapp eller at en føler som man bærer på kroppen, føler at den er i vann, vil den nærmeste kystradiostasjonen få direkte alarm i sitt system kalt SARA (loggføring, kartverk og planverk). Løsningen ble lagt ned i 2016. Telenor SmartBox er også en løsning utviklet av Telenor Maritim Radio. Denne er koblet til forskjellige databærere (som VHF Data, satellittløsninger, GSM/3G/LTE) og velger den/de veiene som er rimeligst og/eller som har best datakapasitet. Flere kunder har valgt denne løsningen, slik som Hurtigruten, Fjordline og flere fiskebåter. NRKs program Hurtigruten minutt for minutt, og Sommeråpent i 2013, brukte denne løsnignen for å overføre bilde og lyd til Marienlyst. All redigering ble gjort ombord og det som ble sendt ut på TV gikk dermed over denne løsningen. Løsningen ble overtatt og driftes nå av Telenor Maritime.
Kurssenter
Telenor Kystradio drev tidligere eget kurssenter som holdt kurs i VHF/SRC, ROC og GOC - både på norsk og engelsk, og de hadde et veldig godt rykte. Kurssenteret drev også internopplæring av kystradiooperatørene som driver Kystradiostasjonene. All opplæringsvirksomhet opphørte i 1. oktober 2018.
Tjenester
Kystradiostasjonene tilbyr blant annet følgende tjenester:
Norske kystradiostasjoner
I Norge driftes kystradiostasjonene av Telenor Kystradio. Kystradio består av to døgnbemannede stasjoner – Kystradio Nord og Kystradio Sør – og rundt 120 fjernstyrte VHF-stasjoner. Kystradio er en del av redningstjenesten i Norge, og er bindeleddet mellom fartøyer i nød og Hovedredningssentralen. De to kystradiostasjonene er samlokalisert med Hovedredningssentralene på Sola og i Bodø og deler sine dekningsområder ved 65 grader nord.
I forbindelse med moderniseringen og omorganiseringen som ble satt i verk 1. januar 2018 ble Tjøme radio, Florø radio og Vardø radio lagt ned. Nedleggelsen av de tre kystradiostasjonene var omstridt, og møtte mye motstand blant sjøfarende som fryktet negative konsekvenser for beredskapen.
Telenor Kystradio har ett nært samarbeid med Redningsselskapet (RS). Siden 2013 har kystradiostasjonene betjent RS sin servicetelefon for medlemmer og øvrige sjøfarende. I de travleste tidene på året er personell fra RS samlokalisert med operatører ved kystradiostasjonene og Hovedredningssentralene.
En operatør ved en kystradiostasjon kalles kystradiooperatør (tidligere kalt radioekspeditør). Kystradiooperatøren skal være særlig godt trenet for håndtering av nødtrafikk til sjøs, og må kunne bistå Hovedredningssentralen med å leder nødsituasjoner til sjøs. Før var kystradiooperatøren utdannet radiotelegrafist, men siden siste skole ble nedlagt i 1980, er det ikke vanlig å ha denne utdannelsen.
Wollert Krohn-Hansen
Wollert Krohn-Hansen (født 28. desember 1889 i Kristiansund, død 3. april 1973) var en norsk biskop. Han er særlig kjent som biskop fra okkupasjonstiden, og som pådriver for oppdelingen av Hålogaland bispedømme.
Liv og virke
Krohn-Hansen ble cand.theol. ved Det teologiske fakultet, Universitetet i Oslo i 1914. Han gjorde tjeneste som sokneprest i Værøy og Røst fra 1915, Ofoten fra 1922 og Narvik fra 1929. I 1936 ble han domprost i Tromsø. I 1940, 14 dager før invasjonen av Norge, ble han biskop i Hålogaland.
Sammen med de andre av Den norske kirkes biskoper nedla han sitt statlige embete i 1942 i protest mot Quisling-regimet. Han fortsatte imidlertid den rent kirkelige tjenesten til han i 1943 ble internert på Helgøya i Mjøsa. Under tiden på Helgøya forrettet han en ordinasjonsgudstjeneste i Helgøya kirke der han presteviet 18 teologiske kandidater som også var internert. Etter krigen reiste han svært mye innenfor bispedømmet i forbindelse med gjenreisningsarbeidet.
Krohn-Hansen var en pådriver for at Hålogaland bispedømme skulle deles inn i to mindre bispedømmer. Hans arbeide for dette førte fram, og i 1952 ble bispedømmet delt i Nord-Hålogaland (tilsvarende Finnmark og Troms fylker) og Sør-Hålogaland bispedømme (tilsvarende Nordland). Han valgte selv å flytte fra Tromsø til Bodø og fortsette som biskop i Sør-Hålogaland, mens Alf Wiig ble den første biskop i Nord-Hålogaland.
Frøystad
Frøystad Gård er et boligområde i Stavanger, nærmere bestemt på Gausel.
Wollert Krohn-Hansen
Liv og virke
Krohn-Hansen vigslet den nye Domkirken i Bodø i 1956. I 1959 gikk han av for aldersgrensen. Etter at han ble pensjonist fortsatte han som prestevikar, og var også i en interimperiode rektor ved det Praktisk-Teologiske Seminar ved Universitetet i Oslo.
Frøystad
Frøystad er delt opp i tre gater: Frøystadveien, Tarjodd Bondesvei og Westergårdveien.
Wollert Krohn-Hansen
Utmerkelser
Wollert Krohn-Hansen var hedret med kommandørkorset av St. Olavs Orden. Han var også kommandør av 1. klasse av Finlands hvite roses orden, og hadde Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje.
Frøystad
Frøystad ligger nært Den Britiske Skolen, Gausel barneskole og Hinna ungdomsskole. Frøystad Barnehage grenser til boligfeltet.
Fotballbanen
Fotballbanen på Frøystad Gård ble etablert samtidig med utbygging av boligfeltet i 1997, renovert av kommunen i 2019. (gressbane)
Frøystadstranden
Frøystadstranden er stranden som ligger ved Frøystad gård. Om somrene er det mange som tilbringer sine dager i solen og vannet. Frøystad Gård har eget båthus der kajakkpadlerne har sine kajakker. Dette båthuset blir også ofte leid ut i forbindelse med bursdagesfester o.l. Det er også en egen badebrygge som tilhører Frøystad Gård. Den ligger ca.15 meter ute i vannet og kan lett svømmes til.
NOKAS
NOKAS ligger rett utenfor Frøystad gård og er nabotomt med barnehagen.
Olmos (Uruguay)
Olmos er en by i kommunen Empalme Olmos i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 662 innbyggere.
Befolkning
Olmos har 662 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:
Spikermatte
Spikermatte er en innretning som kan brukes av politiet, militæret eller andre for å stoppe biler, for eksempel i en jakt på forbrytere som ikke stanser frivillig.
Flygbussarna
Flygbussarna Airport Coaches AB driver kommersiell busstrafik mellom flere svenske byer og flyplasser, for eksempel mellom Stockholm og Arlanda. Selskapet ble grunnlagt av Storstockholms lokaltrafik, som til midten av 2005 var deleier i selskapet.
Werl
Werl er en by i Kreis Soest i Regierungsbezirk Arnsberg i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen.
A Chorus Line
A Chorus Line er en musikal med musikk av Marvin Hamlisch, sangtekster av Edward Kleban og libretto (manus) av James Kirkwood, Michael Bennett og Nicholas Dante.
Werl
Byen har et areal på 76,35 km² og en befolkning på 31 655 innbyggere (31. desember 2010).
A Chorus Line
At the Ballet er en av de mest kjente sangene fra denne musikalen.
Flygbussarna
Flyplasser og byer
Flygbussarna trafikkerer busslinjer til og fra ni flyplasser i Sverige fra flere byer.
A Chorus Line
Handlingsreferat
Musikalen serien åpner i løpet av en audition, for en kommende Broadway-produksjon. Den formidable regissøren Zach, og hans assisterende koreograf Larry, har 24 danserne å velge gjennom. Alle danserne er desperat etter å få denne jobben. Etter en runde auditions gjenstår det fremdeles 17 dansere. Zach forteller at ønsker 8 medlemmer, bestående av fire menn og fire kvinner. For å lære mer om dem, ber han de potensielle danserne presentere seg selv. Motvillig avslører danserne mer om deres fortid. Historiene utvikler seg deretter kronologisk fra tidlige livserfaringer, gjennom voksenlivet, og resten av deres karriere.
Den første kandidaten, Mike Costa, forklarer at han var den yngste av 12 barn. Han husker sin første erfaring med dansing, når han var vitne til søsteren Rosalies dansetime når han var barn. Bobby Mills forsøker å skjule sin ulykkelige barndom ved å lage vitser. De andre danserne er skeptiske til denne merkelige audition-prosessen, og diskuterer hva de burde avsløre for Zach. Men ettersom alle sammen virkelig trenger denne jobben, fortsetter opptaksprøvene. Zach blir irritert over at en annen danser, Sheila Bryant, tilsynelatende ikke tar auditionen deres på alvor. Men hun åpner seg mer etter hvert, og avslører at moren hennes giftet seg i veldig ung alder - og at faren hennes verken brydde seg om (eller elsket) noen av barna deres. I en alder av seks år innså Sheila, i likhet med de andre danserne, at ballett hjalp henne å unnslippe sitt ulykkelige familie-liv.
Mark Anthony, den yngste danseren, forteller om sin første eksponering for den kvinnelige anatomien og sin første våte drøm. De andre danserne deler også deres egne minner fra ungdomstiden. Don Kerr husker sin første jobb på en nattklubb, og Judy Turner reflekterer over hennes problematiske barndom. Greg Gardner diskuterer hvordan han oppdaget sin egen homoseksualitet, og Richie Walters forteller hvordan han nesten begynte å arbeide i en barnehage, før han begynte å arbeide med dansing. Danserne forsøker å lære en sang til neste seksjon av auditions.
Men den mer erfarne danserinnen Cassie Ferguson, som tidligere har hatt bemerkelsesverdige suksesser som solist, blir værende på scenen for å snakke mer med Zach. De har tidligere en historie sammen: Zach hadde tidligere castet henne i et omtalt stykke, og de hadde i tillegg bodd sammen i flere år. Zach forteller Cassie at hun er for god for refrenget, og ikke burde være med på denne auditionen. Etter at en av danserne faller og skader kneet (som nylig hadde blitt operert) innser alle de andre danserne at deres egen karriere også kan ende i løpet av ett kort øyeblikk.
Originaloppsetningen
Originaloppsetningen vant også en rekke priser.
Norske oppsetninger
Musikalen ble satt opp på Chateau Neuf i Oslo i 1983, med Runar Borge som regissør og koreograf. Han hadde også oversatt librettoen til musikalen. Musikken fra denne produksjonen ble utgitt som LP (NorDisc NORLP 422) samme år.
I 1996 ble A Chorus Line satt opp i Oslo på nytt. Enda en versjon ble satt opp i Oslo i 2014, denne gangen med Chet Walker som regissør og koreograf, og med Runar Borges oversettelse og bearbeidelse av originalversjonen som utgangspunkt.
Opphavsrettighetene
Inntektene fra musikalen ble brukt til å etablere et fond som blant annet har finansiert gratis teateroppsetninger av Shakespeare-stykker i New Yorks Central Park hver sommer.
Hildreths-indikasjon
En Hildreths-indikasjon (engelsk, Hildret's sign) er en undersøkelsesmetode som kan bidra til å differensiere en glomustumorer (eller glomangioma) og hemangiopericytomer (en type bløtvevskreft) fra andre funn fra undersøkelser, som kan forveksles. Metoden ble beskrevet for første gang i 1970.
George Vivian
George Lane Vivian (født 4. oktober 1872, død 6. oktober 1936) var en canadisk skytter som deltok i de olympiske leker, 1908 i London.
Vivian vant en olympiske sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det canadiske laget som kom på andreplass i lagskytingen i trap med 405 poeng bak Storbritannia med 407. Det var sju lag med seks mann på hvert som deltok i konkurransen som ble gjennomført 10. og 11. juli 1908. Vivian skjøt 58 poeng som var det tredje beste resultatet på det canadiske laget. Han kom på 20.-plass i den individuelle konkurransen i trap.
Holmens kirkegård
Holmens kirkegård (Skibskirkegården eller Bådsmandskirkegården) er en kirkegård som ligger på Dag Hammarskjölds Allé på Østerbro i København. Kirkegården ble innviet i 1666 og er Københavns eldste kirkegård som fortsatt er i bruk. Kirkegården ligger rett overfor Garnisons kirkegård.
I 1662 stakk Henrik Ruse ut to arealer til kirkegårder utenfor Østerport. Den ene skulle være for flåtens folk og den andre for hæren. Flåtens kirkegård ble dagens Holmens kirkegård og den andre nåværende Garnisons kirkegård.
Kirkegården ble innviet 10. august 1666 og den første begravelsen fant sted samme ettermiddag da båtsmann Mogens Andersen Mörchtüe ble begravet av Holmens kirkes daværende sogneprest Hans Hansen Seidelin. Kirkegårdens nåværende utseende stammer fra overkrigskommissær F.C. Schmidts utforming fra 1798.
Kapellet er fra 1902 og er tegnet av arkitekt Ludvig Fenger etter inspirasjon fra norske stavkirker.
Krigsminnesmerket
Kirkegårdens mest kjente minnesmerke er gravhaugen over de falne i slaget på Reden med Johannes Wiedewelts obelisk fra 1802.
Slaget fant sted i påsken; nærmere bestemt skjærtorsdag 2. april 1801. Påskedagen gikk liktoget fra Søkvesthuset til Holmens kirkegård i prosesjon og hele Københavns befolkning fulgte med. De falne ble lagt i fellesgrav.
Noen dager senere ble det iverksatt en innsamlingsaksjon til et minnesmerke over de falne. I desember var det innsamlede beløpet kommet opp i 1600 riksdaler og på årsdagen for slaget la kommandør Olfert Fischer ned grunnstenen til den nåværende gravplassen.
Apollo
Apollo kan sikte til
Else Færden
Færden har arbeidet som forlagsredaktør, sendelektor ved Universitetet i Poznan, hjelpelærer på Nordisk institutt ved Universitetet i Oslo og som informasjonskonsulent ved Riksteatret. Som forfatter står hun bak en rekke fag- og skjønnlitterære bøker og to skuespill. Med ett unntak, Norges minste by – en vandring i Hølen med Helge Holther, har hun bare skrevet for barn og ungdom.
Hun ble hedret med Brageprisen for Garnnøstet som forsvant i 1993 og Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris for Vingefolket i 1998.
Siden 1990 er hun bosatt i Hølen sammen med sin mann Tor Åge Bringsværd.
Toni Usman
Toni Usman (født 21. november 1964 i Sialkot, Pakistan) er en norsk skuespiller som har skuespillerutdannelse fra Asha Chandras Filminstitutt i Mumbai i India.
Han har arbeidet som frilansskuespiller siden 1987 og vært engasjert ved blant annet NRK 1, Radioteatret, TV 2, TV3, Riksteatret, Teater Ibsen, Teatret Vårt, Brageteatret og Akershus Teater. Han var en av initiativtakerne til den norsk-pakistanske oppsetting av Henrik Ibsens Et dukkehjem som ble presentert som en del av Ibsenfestivalens «frynse»-program i 1992. Han er styremedlem i Norsk Skuespillerforbund og Fond for utøvende kunstnere.
Den andre ivorianske borgerkrig
Den andre ivorianske borgerkrig (fransk: La Seconde Guerre Civile de Côte d'Ivoire) var en konflikt på Elfenbenskysten i 2011 og som ble utkjempet mellom regjeringsstyrker støttet av militser og opprørsgrupper støttet av De forente nasjoner og det franske militæret. Krigen brøt ut i februar/mars 2011, da den politiske krisa som hadde vart siden slutten på det ivorianske valget i 2010 i november året før eskalerte til en væpnet konflikt mellom styrkene lojale overfor Laurent Gbagbo, som siden 2000 hadde vært landets president, og tilhengerne til Alassane Ouattara, som var den internasjonalt anerkjente presidenten siden han ble erklært presidentvalgets vinner. Etter flere måneder med mislykkede forhandlinger og sporadisk vold mellom partene eskalerte konflikten da Ouattaras styrker tok kontrollen over mesteparten av landet, mens Gbagbo ble innestengt i Abidjan, den største byen i Elfenbenskysten. Internasjonale organisasjoner meldte om flere menneskerettighetsbrudd på begge sider, særlig i byen Duékoué, hvor 800 mennesker skal ha blitt drept den 29. mars. De forente nasjoner og Frankrikes styrker deltok også i militære aksjoner, med det mål å beskytte deres egne styrker og sivile. 11. april endte konflikten, da Ouattaras styrker arresterte Gbagbo i hans residens.
WarioWare, Inc.: Mega Party Game$!
WarioWare, Inc.: Mega Party Game$! er et videospill utviklet av Intelligent Systems og utgitt av Nintendo til Nintendo GameCube i 2004. Spillet inneholder alle mikrospillene fra forløperen WarioWare, Inc.: Minigame Mania til Game Boy Advance. Oppfølgeren til spillet er WarioWare: Touched! til Nintendo DS.
Kardinge
Sportcentrum Kardinge er et idrettskompleks i den nederlandske byen Groningen. Hoveddelen av anlegget er en delvis overbygd bane for hurtigløp på skøyter, men komplekset omfatter også anlegg for svømming, ishockey, tennis og squash.
På denne banen ble junior-VM arrangert i 2001, ellers brukes banen for det meste til nasjonale løp.
Nykøbing Mors
Nykøbing var fødested for Aksel Sandemose og inspirasjonssted for Janteloven.
I Nykøbing ligger også bygninger fra det tidligere Dueholm kloster, som i dag er sentrum for Morslands Historiske Museum.
Hangar
En hangar er garasje for fly, helikopter og andre luftfartøyer. Brukes oftest ved ettersyn og reparasjoner. En annen type er splinthangar, benyttet under andre verdenskrig. Disse var ofte u-formede, oppført i betong og grundig kamuflert; brukt til oppbevaring av fly under flyangrep. Ved angrep ble flyene kjørt inn for å gi vern mot bombesplinter.
Presidium
I de østeuropeiske kommuniststatene på 1900-tallet var russiske prezidium det faste lederskapet som det øverste sovjet i Sovjetunionen. Sovjet er et russisk ord som betyr «råd» eller «forsamling». Presidium av det øverste sovjet i Sovjetunionen eksisterte fra 1936 da det øverste sovjet erstattet sovjetkongressen med sentralkomiteen.
I skandinaviske studentorganisasjoner er ordet presidium benyttet som et paraplyord som omfavner alle formenn/kvinner i organisasjonens administrasjon.
Aggersborg kirke
Aggersborg kirke, steinkirke ved Limfjorden i Aggersborg Sogn, Himmerland Provsti, Viborg Stift, Danmark. Den er oppført omkring 1100 e.Kr om lag femti meter nord for trelleborganlegget Aggersborg og Aggersborg kongsgård. Den var opprinnelig en liten, enkel steinkirke med ett enkelt skip av tre, men er siden utvidet til en korskirke.
Gravfunn vitner om en ennå tidligere kirke her, trolig tilknyttet landsbyen som ga plass for Aggersborg vikingeanlegg på 980-tallet. Med kongsgården som ble bygget her omkring år 1000, har den trolig hatt viktige funksjoner i Danmark i høymiddelalderen.
Omkring 1200 ble skipet av tre erstattet med et skip av granitt, mens tårn og våpenhus ble lagt til i senmiddelalderen. Kirken er fortsatt i bruk som sognekirke for sognets 460 medlemmer.
Arendal Bilmesse
Arendal Bilmesse er en årlig bilmesse avholdt i mai måned i sentrum av Arendal.
Under messen viser de lokale bilforhandlerne frem årets modeller, og flere ganger har det vært premièrevisning på nye modeller. I tillegg er det underholdning med veteranbilparade og sang og musikk.
Hypotek
Hypotek (av gresk ὑποθήκη, hypotheke, ’underlag, pant’) eller hypotekarisk pant er en form for pant der objektet ikke overføres til pantehaver. Pantet, for eksempel en eiendom, representeres i stedet av et inntegnet pantebrev med særskilt rett som gis til kreditor som sikkerhet for et hypotekslån. Vanlige hypotek er eiendomshypotek, bedriftshypotek og skipshypotek. En forutsetning for fungerende hypotek er at det finnes et register over rettighetshavere. Mange utviklede økonomier har eiendomsregister, fartøysregister, foretaksregister register over fly og disse tilgangsslag kan bli gjenstand for uttak av panter.
Austevollsbruene
Austevollsbruene eller Austevollsbrua er navnet på bruprosjektet som binder sammen øyene Huftarøy og Hundvåkøy i Austevoll kommune. Bruprosjektet på fylkesvei 546 består av to «fritt frembygg»-bruer og to steinfyllinger. Storholmenbrua er 439 meter lang, mens Austevollsbrua er 460 meter lang.
De samlede kostnadene for Austevollsbruene er 316 millioner kroner. Regner man med kapitalkostnader knyttet til forskuddering er de samlede kostnadene 430 millioner kroner. 190 millioner blir dekket av bompenger, mens resten vil bli finansiert ved kombinasjon av ordinære statlige bevilgninger, lokale tilskudd og midler gjennom ordningen med alternativ bruk av ferjetilskudd.
De to bruene ble opprinnelig planlagt som hengebruer, men dette ble endret underveis i planprosessen.
Austevollsbruene ble påbegynt høsten 2005, og åpnet 17. november 2007. Den erstattet fergestrekningen Hufthamar–Austevollshella
Steingrímur Steinþórsson
Steingrímur Steinþórsson (født 12. februar 1893, død 14. november 1966) var Islands statsminister fra 14. mars 1950 til 11. september 1953. Han var medlem av partiet Framsóknarflokkurinn.
Konrad Wolf-serien
Konrad Wolf er hovedpersonen i en serie kriminalromaner av Willy Ustad.
Wolf er en middelaldrende privatdetektiv med en bakgrunn i den kalde krigens mer brutale og mest hemmelige hemmelige tjenester. Nå er han overflødig, og ser også tilbake på fortida si med skepsis og undring, samtidig som han føler en sterk lojalitet med ihvertfall en del av dem han jobba sammen med. Som etterforsker bruker alt han har lært, med et sterkt ønske om rettferdighet, men ikke alltid med like stor sans for hva boka sier er lov og rett.
Konrad Wolf er litterært en nær slektning av flere etterretningsagenter, tidligere agenter eller tidligere militære som spiller ei viktig rolle i mange av Ustads bøker, (ofte med barske og tilmed ulveaktige navn, som Ulf Hjelm) og er prega av hans egen bakgrunn som yrkesmilitær. Kanskje peker han også framover mot den store militærromanen som Ustad ikke har skrevet ennå?
Miljøet i de tre første bøkene er nåtidas Norge, Sverige, de store innlandsskogene på begge sider av grensa, og ikke minst, sosialt forfallen svensk provins.
Kriminalsakene er, som alltid hos Ustad, vel uttenkt og med sterke realistiske drag, prega av store kunnskaper om fakta om alt fra teknologi og militærvesen til svensk sosialtjänst. Hvis noen gjennomfører en kidnapping, kan du være sikker på at sånn går det an å kidnappe en person. Historiene har en sjokkerende og overraskende slutt.
Konrad Wolf-bøkene skiller seg fra Ustads kioskserier ved at bøkene absolutt ikke er dameromaner! Det betyr ikke at bøkene er mot damer (Ustad har, som alltid, tydelige feministiske sympatier, og Wolf har bl.a. en kjæreste som er hans motpol på de fleste områder: Svensk, sosialarbeider og gammal raddis). Men forlaget har ikke prøvd å pakke inn bøkene som om de egentlige leserne er de mest hjernedøde kjøperne av Hjerterevyen, og Ustad har fått lov til å holde antallet samleier og heftige kvinnelige orgasmer nede på et moderat nivå.
Andre skiller er at Wolf-serien (til nå, ihvertfall) ikke inneholder noen åpenbart fantastiske elementer. Sjøl om mange temaer og miljøer er felles, er det heller ikke lett å lenke disse fortellingene direkte til persongalleriet eller intrigene som binder sammen over 60 av Ustads andre romaner, inklusive Fire søsken-serien.
Wolf-bøkene er større enn mange av Ustads andre seriebøker og kom i førsteutgave i innbundet format. Både Ustad og forlaget (Bladkompaniet) har åpenbart sikta seg inn på markedet for litterær kvalitetskrim. I motsetning til kioskseriene som de fleste av Ustads bøker er med i, er dette en sjanger som har intellektuell prestisje i Norge, blir tatt alvorlig av kulturredaksjonene og anmeldt i avisene. Konrad Wolf-bøkene har også fått gode anmeldelser.
Ustad er vel så god som mange mer kjente navn som blir oppreklamert av forlaga innafor denne sjangeren. Litterært vinner han på sine nitide miljøskildringer og på sin ofte voldsomme sosiale indignasjon. Som krim- og thrillerforfatter går han utapå de fleste på grunn av sin store tekniske og sosiale fagkunnskap, og sin sans for realistisk sammensydde intriger.
Ustads første forsøk på å skrive en bok av denne typen, den interessante Den indre krigen fra 1997 (som bygger på den sanne, men lite kjente historia om at deler av Hjemmefront-ledelsen spekulerte på å ikke gjenninføre parlamentarismen etter at nazistene hadde tapt) var prega av at forfatteren hadde et overveldende materiale som han tok med seg for mye av, noe som av og til fikk handlinga til å stoppe opp. Wolf-bøkene er strammere i intrigen og skrivestilen.
Mørklegging, den første av bøkene, har en besk sosialrealistisk skildring av det post-sosialdemokratiske, avindustrialiserte helvete i en liten svensk provinsby der alt råtner opp, og er skrevet med et sinne som kan minne om de første bøkene i Fire søsken-serien. Absolutt blant det beste i Ustads forfatterskap.
Den andre boka, Drapsbølge, utvikler intrigen bl.a. som en kritikk av det bildet av den geniale, gale seriemorderen som dominerer thriller-litteraturen fra USA. Ustads massemorder er mer sannsynlige og virkelige enn Hannibal Lecter og hans tusener av litterære kloner.
Dette er den typen bøker som de anerkjente forlaga gir ut i dyr pocket for å selge til dannede mennesker på flyplassene. Ironisk nok har de utmerkete Konrad Wolf-romanene fra Bladkompaniet ikke engang kommet i pocket.
Dette reiser spørsmålet om hvordan Ustads forfatterskap ville vært vurdert hvis han, istedenfor å skrive snart 80 bøker på 17 år, hadde gitt ut 10 vel gjennomarbeida romaner om Konrad Wolf på et kjent forlag? Ville han ha vært utgitt i Tyskland da, og ville bøkene hans hatt fast plass på Gardermoen og Værnes?
San José de Carrasco
San José de Carrasco er en by i kommunen Ciudad de la Costa i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 7 288 innbyggere.
Geografi
Byen ligger sør i Canelones i Ciudad de la Costa, ut mot Río de la Plata.
Befolkning
San José de Carrasco har 7 288 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:
Johan Henningsen
Han var medlem av Forstandeskapene som Danmark opprettet på Grønland fra 1860, og ble senere et markant medlem Grønlands Landsråd da disse ble opprettet i 1908.
Han var gift med Johanne Marie Gjertrud Fleichser (1880–1959), og sammen fikk de datteren Elisabeth Johansen, som også ble politiker, og ble den eneste kvinnen som ble stemt inn på Grønlands Landsråd.
Alex
Alex og Aleks er kortformer av mannsnavnene Alexander og Aleksander og av kvinnenavnet Alexandra. Disse stammer fra gresk: Αλέξανδρος (aleksandros) av αλέξις (aleksis); «beskyttelse, forsvar» og ανδρος (andros) «mann, menneske».
Utbredelse
Alex er mest utbredt som mannsnavn, og er vanlig i svært mange land over hele verden.
Alex som kvinnenavn
Alex er nokså utbredt som kvinnenavn. I land hvor navnet er vanlig for begge kjønn er det som regel mannsnavnet som dominerer.
Pietro Locatelli
Pietro Antonio Locatelli (1695–1764) var en italiensk fiolinvirtuos og komponist.
Locatelli skrev hovedsakelig for fiolin, fiolinkonserter, fiolinsonater, en cellosonate, triosonater, tolv concerti grossi og en samling fløytesonater opus 2.
Locatellis tidlige stil er inspirert av Corelli, senere verk ligger nærmere Antonio Vivaldi. Locatelli var en viktig fiolinteknisk nyskaper og en forløper for Niccolò Paganini.
Biografi
Locatellis barndom er nærmest ukjent. I sin tidlige ungdom var han tredjefiolinist med tittel «virtuoso» i cappella musicale ved kirken Santa Maria Maggiore i Bergamo. Hans første fiolinlærere var antakelig og, begge medlemmer av orkesteret og anerkjente musikere. Komposisjonslære kan han ha fått formidlet av Maestro di Cappella,. Høsten 1711 søkte han om tillatelse til å forlate Bergamo, noe myndighetene gav ham med merknad om at han reiser «med gode skussmål […] til Roma for [der] dra nytte av sin profesjon».
Roma
Fra høsten 1711 studerte Locatelli i Roma. Han kan ha studert en kort tid hos Arcangelo Corelli, som døde i januar 1713, men mer sannsynlig hos florentineren Giuseppe Valentini, en antatt elev av Corelli. Valentini og Locatelli reiste på denne tiden sammen rundt i Italia. Av et brev fra Locatelli datert 17. mars 1714 til «Carissimo signor Padre» i Bergamo kan en lese at han på denne tiden var fast ansatt ved fyrsten Michelangelo Caetanis hoffkapell. Mellom 1716 og 1722 var han dessuten medlem av Congregazione generale dei musici di S. Cecilia og sto dermed under den adelige prelaten og senere kardinalen s beskyttelse. Ut over det finnes det dokumentasjon på at Locatelli bisto i andre av Romas adelshus, eksempelvis ofte for kardinal Pietro Ottoboni i kirken San Lorenzo e San Damaso – siste dokumenterte tilfelle var 7. februar 1723.
Locatelli debuterte som komponist mens han var i Roma: i 1721 dukket hans XII Concerti grossi op. 1, tilegnet Camillo Cybo, opp i Amsterdam.
Reiseår
At Locatelli arbeidet for regenten i Mantova, landgreve Philipp von Hessen-Darmstadt, framgår av et dokument fra 1725, der Locatelli omtales som «Nostro Virtuoso». Det er imidlertid ukjent hvor ofte han opptrådte og hvilken posisjon han hadde ved det mantovanske hoffet. Likeens finnes det dokumentasjon på at Locatelli var i Venezia, men tidspunktet og hva han gjorde der er ukjent.
Om Locatellis opphold i München finnes det bare én notis: 26. juni 1727 «betalte kurfyrstens musikkdirektør den besøkende virtuosen Locatelli tolv dobbelte gylden for en opptreden». Et knapt år senere, i mai 1728, var Locatelli gjest ved det prøyssiske hoffet i Berlin. Sannsynligvis var han i August den sterkes eskorte av rundt 500 personer, deriblant komponistene Johann Georg Pisendel, Johann Joachim Quantz og Silvius Leopold Weiss, som var kommet fra Dresden til Potsdam. En beretning om Locatellis opptreden for Fredrik Vilhelm I av Preussen har anekdotiske trekk, og beskriver Locatelli som en selvbevisst og forfengelig musiker iført en staselig, diamantbesatt bekledning. Det adelige publikummet skal ha foretrukket Johann Gottlieb Grauns fiolinspill framfor Locatellis.
Det siste kjente stoppestedet under reiseårene var Kassel. Etter en opptreden ved landgreve Karl I av Hessen-Kassels hoff den 7. desember 1728 mottok Locatelli den svært gode betaling av 80 reichsthaler. Organisten fortalte i 1786 at Locatelli hadde «gnikket store vanskeligheter» på sin fiolin «for å forbløffe tilhørerne».
Amsterdam
I 1729 slo Locatelli seg ned i Amsterdam der han bodde resten av livet. Han komponerte lite, ga fiolinundervisning til amatører og redigerte sine egne komposisjoner opp. 1 til 9, samt verk av andre musikere. En brevveksling mellom Locatelli og Giovanni Battista Martini forteller at han gjorde Martinis op. 2 trykkeferdig. Locatellis lite kjente offentlige og halvoffentlige opptredener var bare åpne for musikkelskere. Profesjonelle musikere hadde ikke adgang, og ifølge en engelskmann som hørte ham i 1741 fordi Locatelli var redd for at knepene hans skulle bli allment kjent: «[...] han er så redd for at folk skal lære av ham, at han ikke vil slippe inn utdannede musikere til sin konsert.» Locatellis bekymringer var ikke ubegrunnet, eksempelvis hørte fiolinisten Heinrich Wilhelm Ernst forbildet Niccolò Paganini en rekke ganger, og gjennom det lærte han seg å spille som Paganini.
Amsterdams velstående musikkelskere gjorde det mulig for dyktige virtuoser å tjene meget godt. Det nye byborgerskapet av rike forretningsmenn og myndighetspersoner dannet grunnlaget for en ny gruppe meséner. Mens den gamle europeiske adelen holdt permanente representative hoff med fast ansatte musikere og hadde behov for stadig nye komposisjoner, nøyde det nye byborgerskapet seg med noen kjente og anerkjente komposisjoner som de kunne medvirke på oppførelsene av. Locatellis ry som musiker og komponist var slik at at han med forholdsvis få verk kunne leve godt som virtuos solist foran et amatørorkester.
I 1741 innrettet han en virksomhet for import og salg av italienske fiolinstrenger i huset sitt, muligens gjennom agenturet til elskerinnen, enken etter en italiensk kjøpmann i Amsterdam. I 1742 ble hans skattbare inntekt estimert til 1500 gylden – den høyeste inntekt noen Amsterdam-basert musiker var oppført med. Det finnes ikke en eneste bevart beretning om opptredener i perioden fra opus 8 ble publisert i 1744 til opus 9 kom i 1762. Hva som er grunnen til dette har det så langt ikke vært mulig å forklare.
Bøker og instrumenter
Det viktigste arkivet med kildemateriale om Locatelli lå i Darmstadt og ble ødelagt under andre verdenskrig. Det sparsomme kildemateriale gjør at en beskrivelse av boet etter ham er nyttig for å fylle ut bildet av ham.
Musikk
Da Locatelli slo seg ned i Amsterdam i 1729, var byen sentrum for den europeiske musikkforlagsindustrien. Han ga ut opus 2 til 6, opus 8 og opus 9, såvel som en nyutgave av opus 1 i Amsterdam og opus 7 i nabobyen Leiden. Han var svært omhyggelig med å sikre at utgavene var feilfrie. Verk for store besetninger overlot han til forskjellige forlag, de mindre redigerte og solgte han selv.
Locatellis verk kan grovt deles inn følgende kategorier:
L'Arte del Violino, som Locatelli gav ut i Amsterdam 1733, er en av de mest innflytelsesrike musikkpublikasjoner tidlig på 1700-tallet. Samlingen inneholder tolv fiolinkonserter for strykere og basso continuo med en kaprise for fiolin solo satt inn i konsertenes første og siste sats. Disse virtuose solostykkene er i praksis utskrevne solokadenser, men spilles i dag ofte uavhengig av konsertene.
Fiolinkonsertene med de tilhørende capricci og fiolinsonatene opus 6 med en capriccio, tilhører de virtuose verkene, og bidro til å spre Locatellis ry som den ultimate virtuos ut over hele Europa, spesielt gjelder det opus 3. Etter hans død ble kaprisene hovedsakelig brukt som studie- og øvingsstykker for profesjonelle musikere og ble lite oppført. Niccolò Paganinis Capriccio opus 1, nummer 1 viser en tydelig likhet med Locatellis Capriccio nummer 7.
Locatellis virtuositet viser seg i kaprisene – de krever spill i de høyeste posisjonene, dobbeltgrep, akkordspill og arpeggier i vide grep, flageoletter, triller, dobbelttriller, tostemt spill (Trillo del Diavolo), samt et mangfold av buestrøk og varierende bueføringer.
Locatellis Concerti Grossi opus 1, opus 7 og de fra opus 4, er tydelig påvirket av Corellis opus 6. Locatellis instrumentalmusikk er svært emosjonell – inntil noen få tiår før ham ble intense emosjoner bare uttrykt gjennom vokalmusikk. Med disse verkene kom den barokke ensemblekunsten i en manieristisk senfase.
Introduttioni teatrali opus 4 følger møsteret for den typiske napolitanske operasinfonie.
Fløytesonatene opus 2, triosonatene opus 5, fiolinsonatene og triosonatene opus 8 var beregnet på Amsterdam-borgernes musikalske verden og etterkom med sin delvis galante stil'' tidens nyeste musikalske moteretning.
Liphyrini
Liphyrini er en delgruppe av glansvingene. Liphyrini er dagaktive, gjerne brunligesommerfugler som lever i tropene.
Utseende
Små til ganske store (vingespenn 25-80 millimeter), som oftest mer eller mindre brunlige dagsommerfugler. Noen arter har et matt, metallisk skinn på oversiden. Gruppen omfatter de største av alle glansvinger (Lycaenidae) i slekten Liphyra.
Levevis
Disse artene lever i skog. De skiller seg fra de aller fleste andre sommerfugler ved at larvene er rovdyr. Slekten Aslauga lever av nymfer av ulike nebbmunner, mens slekten Liphyra spiser egg og larver av maur. I alle fall noen av artene har reduserte munndeler som voksne og tar ikke næring til seg, men lever på energilagre fra larvetiden.
Utbredelse
Slektene Aslauga og Euliphyra lever i tropisk Afrika, mens Liphyra er utbredt i Sørøst-Asia og Australia.
Systematisk inndeling
I nyere systematikk (2007) er glansvingene inndelt i fire delgrupper, eller underfamilier. Delgruppen Liphyrinae har gått ut og artene i gruppen inngår i stammen Liphyrini, i delgruppen Miletinae. Men en endelig avklaring av den systematiske inndelingen er uklar, derfor kan endringer skje.
Ungarn under Sommer-OL 1908
Ungarn under Sommer-OL 1908. 63 sportsutøvere fra Ungarn deltok i åtte grener, bryting, fekting, friidrett, roing, skyting, svømming, tennis og turn under Sommer-OL 1908 i London. På den uoffisielle medaljestatistikken kom Ungarn på sjetteplass med tre gull-, fire sølv- og to bronsemedaljer.
Michał Żewłakow
Żewłakow spilte 8 år for KP Polonia Warszawa og ble senere solgt til belgiske KSK Beveren i oktober 1998. Han ble senere tilbudt konrakt hos Excelsior Mouscron der tvillinbroren hans Marcin spilte, overgangssummen var på 485 000 euro. Żewłakow forandret fort spillestil og ble etter hvert en sentral spiller for den klubben som vant den belgiske cupen 2002. Etter at han kom til Anderlecht, debuterte han i UEFA Champions League, og hjalp den belgiske klubben til tittelen samme år. De neste sesongene mistet han plassen på laget, og Olympiakos hentet ham tilbake på fri overgang like etter fotball-VM i Tyskland.
Michał Żewłakow har en tvillingbror, Marcin, som spiller for K.A.A. Gent som spiss. Żewłakow-brødrene var de første brødrene som hadde spilt sammen for det polske landslaget da de ble tatt ut til kampen mot i februar 2000.
Parathyreoideahormon
Parathyreoideahormon (PTH), også kjent som parathormon, produseres av biskjoldbruskkjertelen. De fleste mennesker har 4 av disse kjertlene, som ligger på halsen, inne i hvert sitt hjørne av skjoldbruskkjertelen. PTH øker kalsiumnivået i blodet. Sammen med kalsitonin og vitamin D regulerer PTH kalsiumnivået i blodet med effekt både i tarmslimhinnen, i nyrene og i cellene i benvevet.
Maroon 5
Maroon 5 er en Grammy Awards-prisvinnende pop/rock-gruppe som kommer fra Los Angeles i California.
Bandmedlemmer
Maroon 5 består av:
Historie
2006: Ryan Dusick måtte forlate Maroon 5 på grunn av nerveskader som gjorde det umulig å fortsette som trommeslager i et liveband. Matt Flynn tok over.
2011: Opptreden sammen med Christina Aguilera på The Voice med den nye sangen Moves Like Jagger.
Lorentz Høyer Buchwaldt
Han ble født inn i Danmarks provinsborgerskap som sønn av handelsborger, stenderdeputert og formann i Viborgs borgerrepresentasjon Severin Andreas Morell Buchwaldt og hustru Henriette Juliane Elisabeth Høyer. Faren kom fra en kjøpmannsslekt, og moren kom fra en proprietærslekt i Sønderjylland.
Maroon 5
Singler
Fra Songs about Jane:
Lorentz Høyer Buchwaldt
Han tok studentereksamen i Viborg i 1858 og juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1865. Han var først assistent ved sjø- og handelsretten i København. I 1878 ble han utnevnt til sorenskriver på Færøyene med bolig i Tórshavn, og i 1888 til amtmann på Færøyene. Han var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra Suðurstreymoy fra 1880 til 1882, og møtte senere på tinget i kraft av sitt embede som amtmann fra 1888 til 1896.
Maroon 5
Singler
Fra Live – Friday The 13th:
Fra It Won't Be Soon Before Long:
Lorentz Høyer Buchwaldt
Han giftet seg på Frederiksberg i 1888 med Therese Augusta Petersen, datter av avdøde birkedommer, folketingsmann, justisråd og etatsråd Carl Nicolai Petersen og hustru Augusta Alexandrine Flensborg. Blant hennes søsken var Københavns politimester Eugen Petersen og nasjonaløkonom Otto Alexis Petersen-Studnitz.
I 1896/1897 vendte Buchwaldt tilbake til Danmark, hvor han ble utnevnt til herredsfogd og skriver i Lejre herred samt birkedommer og skriver i Ledreborg birk med bolig i Lejre. Han avgikk med pensjon i 1904.
Han ble i 1888 utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.
Maroon 5
Singler
Fra V:
Fra Red Pill Blues:
Priser og utmerkelser
2004
2005
2007
2008
Green Yard Kleven
Green Yard Kleven, tidligere Kleven Verft, er et skipsverft som ligger i Ulstein kommune på Søre Sunnmøre. Verftet ble i juli 2020 kjøpt av foretaket Green Yard og fikk da navnet Green Yard Kleven. Verftet har cirka 50 ansatte per desember 2020.
Eierskap
Verftet ble etablert i 1939 av Marius Kleven, og fikk da navnet M. Kleven Mekaniske Verksted. Etter hans død tok de fire sønnene hans over. Kleven Verft var en periode del av Kværner-konsernet. Etter en nedgangstid i skipsindustrien kjøpte Kleven-brødrene verftet tilbake fra Kværner, og pr. 2018 var Kleven verft et datterselskap av Kleven Maritime AS.
Fartøyer
Kleven Verft har bygd en rekke hurtigbåter, fiskefartøy og forsyningsskip. I 2017 inngikk verftet en intensjonsavtale med et namibisk selskap om å bygge et spesialfartøy til bruk i diamantutvinning. I desember 2020 kunngjorde verftet at det norske selskapet Rem Offshore hadde bestilt et spesialfartøy til bruk i konstruksjon av offshore vindinstallasjoner.
Sarah Louise Rung
Sarah Louise Rung (født 8. oktober 1989) er en norsk para-svømmer fra Stavanger, som konkurrerer i klassene SM6/S6/SB5. Hun representerer Stavanger Svømmeklubb, men har siden august 2020 bodd og trent i Bergen. Hun har fire gullmedaljer fra Paralympiske sommerleker 2012 og 2016, og hun har en rekke VM- og EM-medaljer i svømming. Favorittdistansene hennes er 100 meter bryst, 200 meter fri og 200 meter medley, og hun har satt en rekke verdensrekorder.
2009–2010
Rung deltok i Para-EM i svømming 2009 i Reykjavik, og fikk der bronse på 100 meter og 400 meter fri, i klassen S6. Britiske Ellie Simmonds vant begge disse øvelsene. På 50 meter fri kom hun på fjerdeplass. Samme år deltok hun i Para-VM i kortbanesvømming 2009, som ble arrangert i Rio de Janeiro. Der fikk hun sølv på 400 meter fri, bak Ellie Simmonds. Hun svømte også inn til tredjeplass på 100 meter bryst, men ble der diskvalifisert.
Para-VM i svømming 2010 ble arrangert i Eindhoven i Nederland, og Rung vant der 200 meter fri (S5), 100 meter bryst (SB4) og 50 meter butterfly (S5), og hun fikk sølv på 100 meter i klassen S5, bak Inbal Pezaro fra Israel. Hun satte verdensrekord i sin klasse på 100 meter bryst, med tiden 1:52,64.
Under Idrettsgallaen 2011 ble hun kåret til 'Årets funksjonshemmede utøver' for 2010.
2011–2012
I mars 2011 satte hun verdensrekord på 100 meter bryst i klassen SB4 i Esbjerg, med tiden 1:51,50. Senere samme måned satte hun fire verdensrekorder under NM i svømming, blant annet på 100 meter bryst i klassen SB4, med tiden 1:53,46.
Hun deltok i Para-EM i svømming 2011 i Berlin. Der vant hun først 50 meter butterfly, og hun vant 200 meter medley. På 100 meter bryst stod hun med verdensrekord før mesterskapet, og hun forbedret denne til 1:49,33 i forsøksheatet, og forbedret den ytterligere til 1:48,42 i finalen, der hun vant gull foran Natalia Prologajeva og Natalia Sjavel. På 100 meter fri (S5) kom hun på andreplass, bak verdensrekordholder Teresa Perales fra Spania. Hun vant 200 meter fri, og slo der Perales med over 10 sekunder.
Hun forbedret sin egen verdensrekord på 50 meter butterfly med tiden 1.46,98 under NM langbane i Tøyenbadet i Oslo. Under NM i svømming i mars 2012 satte hun tre verdensrekorder; på 200 meter fri med tiden 2.55,75, på 200 meter medley med 3.22,34 og på 50 meter bryst med tiden 49,70.
I 2012 deltok i sine første Paralympiske leker, som var Paralympiske sommerleker 2012 i London. Der vant hun 200 meter fri med tiden 2.49,74, og 50 meter butterfly med tiden 41,76. Hun fikk sølv på 100 m bryst med tiden 1.45,68 og sølv på 200 m individuell medleysvømming med tiden 3.15,89, der Natalia Prologajeva vant begge øvelsene.
Hun ble kåret til 'Årets funksjonshemmede utøver' under Idrettsgallaen 2012 (for 2011) og til 'Årets kvinnelige funksjonshemmede utøver' under Idrettsgallaen 2013 (for 2012).