cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
La novia (sang)
Rogers' versjon
Rundt denne tiden ble Rogers' innspilling utgitt i USA. Den nådde en tiendeplass på den amerikanske Billboard Hot 100-singlelisten og lå tre uker på toppen av Billboard Middle-Road Songs-liste (senere kjent som Adult Contemporary-listen).
Sangen nådde også toppen av australske Kent Music Report og ble også en slager i andre land.
I midten av 1970-årene ble det anslått at mer enn syv millioner eksemplarer av sangen hadde blitt solgt og i mange år etter sin utgivelse har den vært et populært valg på bryllupsseremonier verden over.
Norsk versjon
C.C. Bøyesen og Jack Billy har skrevet en norsk tekst. I Bøyesens versjon bærer den tittelen «Kjærlighetsklokkene». Billys versjon heter «Nå og for alltid».
Periboeum
Periboeum er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Preah Palilay
Dets mest karakteristiske trekk er det skorsteinsformede tårnet. Dette er seks meter høyt og uvanlig bratt til khmerarkitektur å være. Foran dette vokser tre trær opp fra en plattform og danner et pittoresk bilde.
Periboeum
Utseende
Middelsstore, slanke, rødbrunlige trebukker, av og til med gule flekker. Antennenene er betydelig lengre enn kroppen hos hannene, omtrent så lange som kroppen hos hunnene, i alle fall de indre leddene med en pigg i spissen. Pronotum er sekskantet, hvelvet med en liten tann på hver sider. Dekkvingene er avsmalnende bakover og ender i en tann. Beina er påfallende lange, lårene litt klubbeformede.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Panama i nord til Argentina i sør.
Galaktion av Stara Zagora
Galaktion av Stara Zagora (bulgarsk: Галактион Старозагорски, født Georgi Ljubenov Tabakov (Георги Любенов Табаков) 26. februar 1949), er en bulgarsk biskop i Den bulgarske ortodokse kirke.
Galaktion har siden 2000 vært metropolitt av Stara Zagora eparki.
Jean-Marc Noël Aveline
Jean-Marc Noël Aveline (født 26. desember 1958 i Sidi Bel Abbès i Fransk Algerie) er en fransk prelat og katolsk erkebiskop av Marseille og kardinal-elekt.
Bakgrunn
Jean-Marc Aveline ble født i Fransk Algerie, men i 1966 flyttet familien til Marseille. Faren var jernbanearbeider og familien bodde i SNCF-bolig i nabolaget Saint-Barthélemy.
Han ble utdannet i Marseille ved Lycée Victor-Hugo og deretter i to år ved Lycée Thiers, og begynte på presteseminar i Avignon i 1977.
Prest
Jean-Marc Aveline ble presteviet den 3. november 1984 av hjelpebiskop i Marseille, Louis Jean Dufaux. Fra 1986 til 1991 var han professor i teologi og sogneprest i Marseille. Fra året etter virket han som foreleser og direktør ved forskjellige institutter før han ble generalvikar for erkebispedømmet Marseille i 2007. Fra 2007 til 2013 var han konsulent for det pavelige råd for interreligiøs dialog.
Hjelpebiskop i Marseille
Pave Frans utnevnte ham til titulærbiskop av Simidicca og hjelpebiskop i Marseille den 19. desember 2013. Erkebiskopen av Marseille, Georges Paul Pontier, bispeviet ham den 26. januar året etter. Medkonsekratorer var to tidligere erkebiskoper av Marseille, kardinal Roger Etchegaray og kardinal Bernard Panafieu. I den franske bispekonferansen ble fader Aveline president for Rådet for interreligiøse relasjoner.
Erkebiskop av Marseille
Pave Frans utnevnte ham til erkebiskop av Marseille den 8. august 2019. Innsettelsen i embedet i katedralen i Marseilles fant sted den 15. september samme år.
I følge tidsskriftet Slate er han omtrent på pave Frans' linje omtalt som Åpenhetens kristendom . Han går inn for en toleransepolitikk med hensyn til migranter, og har bedt om at pave Frans tanke om en «synode om Middelhavet» blir realisert. Den 8. juli 2020 utnevnte pave Frans ham til medlem av Det pavelige råd for interreligiøs dialog.
Kardinal-elekt
Den 29. mai 2022 kunngjorde pave Frans sin intensjon om å kreere ham til kardinal den 27. august samme år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Accusing Evidence
Accusing Evidence er en amerikansk stumfilm fra 1916 regissert av Allan Dwan.
Carl Oscar Munthe
Carl Oscar Munthe (født 12. desember 1861 på Elverum, død 20. desember 1952) var en norsk offiser og militærhistoriker. Han var sønn av distriktslege Christopher Pavels Munthe og Christine Margrethe Aabel, datter av Peter Pavels Aabel.
Kjell Råd
Kjell Olson Råd (født 7. august 1923 i Breim i Gloppen kommune, død 6. juli 2006) var en norsk forfatter. Han skrev en rekke romaner og lokalhistoriske bøker, blant annet ni bøker om støler i Gloppen, Jølster, Stryn og Hornindal.
Carl Oscar Munthe
Han tok eksamen ved Krigsskolens øverste avdeling i 1881, den militære høyskole i 1884, ble utnevnt til premierløytnant i Infanteriet i 1886, kaptein i 1893 og major i 1910. I 1911 ble han oberstløytnant, han ble oberst i 1912 og generalmajor i 1924. Han fikk avskjed i 1929.
Kjell Råd
Den siste boken i rekken om stølene i indre Nordfjord ble utgitt etter hans død av hans kone, Karoline. Hun er tidligere rektor ved Byrkjelo skole. Kjell Råd er tidligere tildelt kulturprisen for Gloppen kommune.
Carl Oscar Munthe
Munthe tjenestegjorde som aspirant i Generalstaben fra 1895 til 1899, samtidig var han også ved Norges geografiske oppmåling fra 1892 til 1899, og han tok generalstabseksamen i 1898. Deretter tjenestegjorde han ved Generalstaben fra 1900 til 1910, ble deretter sjef for Valdres bataljon fra 1911 til 1912 og sjef for Infanteriregiment nr 6 fra 1912 til 1916. Fra 1. juni 1916 til 1924 var han sjef for Østfold Infanteriregiment nr 1 og kommandant i Fredrikstad. Etter dette ble han sjef for 4. divisjon og kommandant på Bergenhus fra 1924 til 1929.
Kjell Råd
Bibliografi i utvalg
(denne listen er ufullstendig – vet du mer er det fint om du legger til mer informasjon)
Carl Oscar Munthe
I hans kommandanttid fikk byen for tredje gang besøk av kong Haakon VII, denne gang i forbindelse med byens 350-årsjubileum. Kongen avduket statuen over kong Fredrik II på torvet, og avdelinger fra Artilleriregiment nr 1 og Marinen paraderte. Dette var også det som skulle til for å rydde torvet for en stor transformatorstasjon og et gammelt skur som tilhørte Østsidens kjøttkontroll.
Døden i gatene
Døden i gatene er en norsk film av Arnljot Berg fra 1970. Filmen foregår i et nært science-fictionaktig samfunn, med flere likheter til det samtidige Norge. Historien skildrer den kraft som ligger i oppstand og demonstrasjoner i samfunnet, og hvor langt den kraften kan trekkes.
Carl Oscar Munthe
Munthe var en anerkjent militærhistoriker, og skrev en rekke krigshistoriske bøker, blant annet om Hannibalsfeiden, Fredrikshald og Fredrikstens historie inntil 1720, og Den norske Hær inntil 1662. Han var også lærer ved Krigsskolen fra 1898 til 1916. Munthe ble gift i Trondheim 26. september 1893 med Valborg Bøgh, født i Trondheim 27. november 1862. De hadde 5 sønner.
Døden i gatene
Handling
Historien begynner med en gjeng intelligente geriljasoldater, frilynte hippier og barske motorsyklister som friker ut og prøver å overbevise befolkningen om at de blir neddopet av forbrukersamfunnet, mens de samtidig blir styrt av en demokratisk fasciststat med væpnet politi. Etter å ha demonstrert og blitt trakassert av myndighetene får ungdommen nok. De bestemmer seg for å gjøre et politisk kupp ved først å ta over pressen, så kidnappe regjeringen, og til slutt pasifisere befolkningen ved å helle et hypnotiserende potensmiddel i drikkevannet deres. Til slutt ender alt i en blodig massakre hvor ungdommen blir skutt av militæret.
Bakgrunn
Filmen ble laget knapt to år etter Parisopptøyene i 1968, og under fremveksten av sekstiåtter-bevegelsen i norsk studentliv. Regissøren ønsket å dele sin tolkning av samtidens turbulente politiske verdensbilde, og hvordan ungdomsopprør kan misbrukes med bakteppe av større internasjonale interesser. Hensikten var å vise hvordan dessertgenerasjonen hadde vokst opp uten frykt for det etablerte, hvordan opprørsånden i Europa og USA ville spre seg til Norden, og hva som ville bli konsekvensene av en norsk sekstiåtter-revolusjon. Nærmere 500 ungdommer fra Oslo-området deltok som statister, i rollen som revolusjonens fortropper. Dette var blant annet ungdommer fra miljøer rundt Forsøksgymnaset i Oslo, Universitetet i Oslo, anarkistene i Hjelmsgate 3/Gateavisa, SUF (m-l), Club 7, viseklubben Dolphins og Osloungdommens Motorsenter.
Mottakelse
Filmen fikk en blandet mottagelse av anmelderne. Noen mente at filmen ikke hadde noe tydelig budskap å komme med. Aftenpostens Finn Syversen var overveiende positiv til filmen, mens Dagbladets Thor Ellingsen mente det var «en farlig og dum film». Kritikeren Øyvind Thorsen hevdet at en kunne stoppet de opprørske ungdommene simpelthen ved bruk av vanngevær, en halvtimes progressiv pop i radioen, eller simpelthen ved å rope: «Pell dere hjem!»
Entomochirus
Utseende
Ganske små, avlangt ovale, gjerne litt matt grønnlig metallisk fargede bladbiller. Oversiden er tett og kraftig punktert. Pronotum er rundet med en liten tann på hver side i den bakre delen. Dekkvingene er noe rundete, tett, noe uregelmessig punkterte. Noen arter er kledt med fine, lyse hår.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Småsivbukk
Småsivbukk (Donacia vulgaris) er en bille i gruppen sivbukker og tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er registrert i Norge.
Utseende
Småsivbukk er mellom 6-9 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Den er naken, uten en kort, tett og fin behåring på halskjoldet og dekkvingene. Den er metallisk farget i ulike nyanser av messing- og bronsefarge. Ofte med et purpur-rødt band bakover dekkvingene ved sømmen (midtlinjen). Halskjoldet på midten med tydelig punktur. Bakkroppen smalner bakover, den bakerste spissen av dekkvingen er tverr (ikke buet). Hodet er fremover-rettet. Beina har lite metallglans, de er gule eller nær gul-røde, og er forholdsvis lange. Baklårene er kortere enn dekkvingene, de når ikke til spissen.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Særlig på arter i planteslekten Typha. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Småsivbukk tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Færdenbakken
Færdenbakken (1–25, 2) er ei gate i Haugsbygd i Ringerike.
Gata går fra Færdenveien til Hadelandsveien (Riksvei 241), og har to stikkveier; Blåveissvingen og Bølgenhøgda.
Kathleen Robertson
Kathleen Robertson (født 8. juli 1973) er en canadisk skuespillerinne.
Robertson ble født i Hamilton i Ontario. Hun begynte som skuespiller da hun var ti år gammel, da hun spilte både i TV-serier og filmer i Canada. Hennes første store rolle i en TV-serie var i den canadiske serien Maniac Mansion, der hun hadde rollen som Tina Edison fra 1990 til 1993. Hun er kanskje mest kjent for sin rolle som Clare Arnold i ''Beverly Hills 90210, der hun var med fram til 1997.
Referanser
<References/>
Husbergøya
Husbergøya er en øy i indre Oslofjord, beliggende sør for Langøyene og nord for Skjælholmene i Bunnefjorden.
Husbergøya ble tidlig på 1900-tallet kjøpt av Heinrich Carl Hudtwalcker fra Hamburg som bygde en tran- og sildeoljefabrikk på 12 000 m², drevet av dampmaskiner. Atskillige tusen tonn fiskeolje og tran ble produsert og rullet ned til havnen på et eget «trillespor» for å bli skipet ut til verden. Driften ble avviklet i 1982, og hele Husbergøya, inkludert fabrikkanlegg, ble solgt til Oslo kommune. Bygningen ble brukt til militærøvelser, og i forbindelse med dette brant fabrikken ned i 1989. Området ble ryddet og rehabilitert i 2009-2010.
Området utenom det tidligere fabrikkanlegget er hekkeområde for flere sjøfugler, og ble vernet som naturreservat i 2008.
På toppen av øya er det bygget en utkikksplattform, egnet for observasjon av fugleliv med mer. Nær toppen ligger huset som tidligere var direktørbolig.
Buss på avveier (film)
Handling
Ekteparet Johnny og Alice Chicoy driver en café og bensinstasjon på det avsidesliggende stedet Rebel Corners. Johnny bruker mesteparten av tiden på å kjøre buss derfra og til San Juan. Alice kommer dårlig overens med andre mennesker, spesielt andre kvinner, og drikker litt for mye. En morgen får Johnny nok av oppførselen hennes. Han forteller henne at han ønsker å skilles, før han kjører avsted med en gruppe mennesker på bussen.
Bussturen viser seg å være langt mer farefull enn forventet. Dårlig vær fører til både steinras og oversvømmelser. Da bremsen på den gamle bussen svikter og bussen kjører seg fast, får Johhny og passasjerene hans en ufrivillig pause. To av dem, stripperen Camille Oakes og den omreisende salgsmannen Ernest Horton, har i løpet av turen funnet tonen svært godt. Camille har imidlertid ikke fortalt Ernest sannheten om hva hun jobber med. Interessen hans kjøler fullstendig da han får vite dette av en av de andre passasjerene, som har gjenkjent henne i et herremagasin.
Alice er ikke klar for å gi slipp på Johnny riktig ennå. Hun har fått sitte på med et helikopter for å ta ham igjen. Vel fremme er han ikke ved bussen. Johnny gikk en stund tidligere for å finne en traktor som han kunne bruke til å få løs bussen. Han finner en i en gammel låve. Mildred Pritchard, en passasjer som har flørtet med ham hele gjennom hele turen, har fulgt etter ham dit. Den dominerende moren hennes har tvunget henne til å avslutte forholdet til en annen mann. Johnny og Mildred søker trøst hos hverandre. Alice ser dem da de kommer tilbake, og forstår hva som har skjedd. Hun ønsker ikke lenger å redde ekteskapet med Johnny, men blir med videre på bussturen for å komme seg bort.
Vel fremme i San Juan har Mildred bestemt seg for å trosse moren sin, og gjenoppta sitt forrige forhold. Ernest har innsett at han ønsker å saste på Camille, til tross for bakgrunnen hennes, og de bestemmer seg for å gifte seg. Johnny forsøker desperat å finne igjen Alice på busstasjonen. Han finner ut at hun har kjøpt billett til Reno for fullføre skilsmissen. Johnny finner ikke bussen hennes før den kjører ut av stasjonen, og forsøker å ta den igjen med sin buss. Til slutt stopper han og gir opp. Da får han øye på Alice, som hadde satt seg på hans buss i stedet.
Bakgrunn og produksjon
Charles K. Feldman kjøpte filmrettighetene til John Steinbecks roman Buss på avveier, som hadde blitt utgitt i 1947, i begynnelsen av 1952. Han håpet å filmatisere den med Marlon Brando og Jennifer Jones i hovedrollene, George Stevens som regissør og William Saroyan som manusforfatter. Tre år senere solgte Feldman filmrettighetene videre til 20th Century Fox. Filmselskapet vurderte Susan Hayward og Robert Mitchum i hovedrollene, med Henry Hathaway som regissør. Deretter ble Richard Widmark og Gene Tierney vurdert for hovedrollene.
Filmen følger oppskriften fra Grand Hotel (1932), med flere kjente skuespillere i hovedrollen, som spiller mot hverandre.
Mottakelse
Filmen ble ingen suksess, men Mansfields og Daileys rolletokninger ble generelt godt mottatt av kritikerne. Bosley Crowther i The New York Times mente filmen var en stor skuffelse. Han trakk spesielt frem manuset og regien som dårlig, men mente også skuespillerne fremsto som amatører.
Turn under Middelhavslekene 1979
Turn under Middelhavslekene 1979. Turn var en av flere sporter under de åttende middelhavslekene som ble arrangert i Split i Jugoslavia i perioden 15. til 29. september 1979. Det var åttende gangen som turn var med på programmet under Middelhavslekene. Det ble konkurrert i fjorten øvelser, åtte for menn og seks for kvinner. Frankrike ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran Italia med fire.
Madison Hubbell
Madison Hubbell (født 24. februar 1991) er en amerikansk kunstløper som konkurrerer i isdans sammen med Zachary Donohue.
Hun representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun ble nummer 4 i isdans.
Katherine Grainger
Katherine Grainger (født 12. november 1975) er en britisk roer som spesialiserer seg i toerbåt. Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull i dobbelsculler.
Nyttårsaften 2016 ble Grainger utnevnt til storkorsdame av Order of the British Empire. Hun ble dermed opphøyd til ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.
Gullsteinsdalen
Gullsteinsdalen er et dalføre på øyen Tustna i Aure kommune, Møre og Romsdal. Dalen er omkranset av fjellene Skarven, Jørenvågsalen og Knubben. Dalføret går sør-nord fra skaret mellom Skarven og Jørenvågsalen til det ender opp ved Gullstein.
Ved Gullsteinssetra midtveis oppe i dalen ligger turistforeningshytten Gullsteinsvollen. Det er en selvbetjent hytte drevet av Kristiansund og Nordmøre Turistforening.
Helt av det sosialistiske arbeid (Bulgaria)
Helt av det sosialistiske arbeid (bulgarsk: Герой на социалистическия труд) er en bulgarsk utmerkelse og ærestittel innstiftet 15. juni 1948 ved dekret utstedt av presidentskapet i nasjonalforsamlingen. Ærestittelen ble gitt som belønning for framragende innsats i økonomi, forskning og utdanning, kunst og teknologi. Utmerkelsen ble først kalt Arbeidets helt, men fikk i 1950 navnet Helt av det sosialistiske arbeid. Den var den nest fremste av ærestitlene i Folkerepublikken Bulgaria og rangerte etter Helt av Folkerepublikken Bulgaria. Ærestittelen Helt av det sosialistiske arbeid ble avskaffet ved Bulgarias overgang til flerpartisystem og markedsøkonomi i 1990.
Utmerkelsestegn
Mottagere av ærestittelen Helt av det sosialistiske arbeid ble dekorert med et synlig utmerkelsestegn i form av en gullstjerne. Samtidig mottok de Georgi Dimitrov-ordenen. Gullstjernen består av en fasettert femtagget gullstjerne med hammer og sigd i midten. På reversen står innskriften «ГЕРОЙ НА СОЦИАЛИСТИЧЕСКИЯ ТРУД» (helt av det sosialistiske arbeid) over fire linjer. Stjernen er opphengt i et rødt bånd.
Ærestittelen og utmerkelsestegnet bærer likhet med utmerkelsen Helt av det sosialistiske arbeid i Sovjetunionen. Utmerkelsestegnet for begge er basert på symbolikken i den røde stjerne, samt hammer og sigd.
Tildeling
Tildeling av ærestittelen Helt av det sosialistiske arbeid fant sted mellom 1948 og 1990. I alt ble 1,718 personer hedret med denne ærestittelen.
Nikolaj Trubetskoj
Nikolaj Sergejevitsj Trubetskoj (, født i Moskva, død 25. juni 1938 i Wien) var en russisk språkforsker og etnolog. Hans lære dannet kjernen av pragerskolen innenfor strukturalismen. Trubetskoj regnes ofte som grunnleggeren av morfofonologien. Han var også knyttet til de russiske eurasianistene.
Trubetskoj tilhørte en russisk fyrsteslekt som har sitt navn etter byen Trubtjevsk.
Fiona May
Fiona May (født 12. desember 1969 i Slough) er en italiensk tidligere friidrettsutøver (lengdehopper).
May begynte å konkurrere for England, men i 1994 giftet hun seg med en italiensk stavhopper. May har to OL-sølv, og har blitt verdensmester i lengde to ganger. Mays personlige rekord er på 7,11 fra EM i Budapest 1998, der hun likevel måtte seg seg slått av Tysklands Heike Drechsler.
May la opp i 2005 og arbeider som modell og innen TV.
Heinkel Flugzeugwerke
Heinkel Flugzeugwerke var en tysk flyfabrikk som ble etablert i Warnemünde i 1922. Firmaet ble oppkalt etter grunnleggeren Ernst Heinkel. Heinkel Flugzeugwerke ble kjent for sin produksjon av bombefly for Luftwaffe under andre verdenskrig. Firmaet utmerket seg også med utviklingen av høyhastighets-fly og rekognoseringsfly.
Heinkel hadde fabrikker i Rostock i Marienehe, i Bleicherstraße, Werftstrasse og på den patriotiske veien. Det var også produksjon i Lübz, Rövershagen, Ribnitz og Barth. Det ble også arbeider i Berlin-Reinickendorf og Oranienburg (Oranienburg Heinkel-Werke), ved Wien-Schwechat (fra 1942), i Jenbach / Tyrol (fra 1939), i Harz-fjellene, i Krakow og Paris
Slavearbeid under andre verdenskrig
I Oranienburg ble det opprettet en fabrikk i 1943 der det i tillegg til vanlig ansatte arbeidet 8800 slavearbeidere. Dette var konsentrasjonsleirfanger fra Sachsenhausen. Mellom de norske fangene som var slavearbeidere var også Hans Cappelen, som var den norske hovedvitnet under Nürnbergprosessen. Nils Langhelle var slavearbeider her. Thomas Buergenthal var slavearbeider i Heinkels flyfabrikk som tiåring da han var internert i Sachsenhausen. Han fikk ingen erstatning.
Matematisk problem
Et matematisk problem er et problem som det lar seg gjøre å representere, analysere og muligens løse, ved hjelp av matematikkens metoder. Dette kan være et problem fra virkeligheten, slik som å beregne planetenes baner i solsystemet, eller et problem av mer abstrakt natur, slik som Hilberts problemer.
Problemer fra virkeligheten
Uformelle, matematiske problemer "fra virkeligheten" er spørsmål relatert til en konkret setting, slik som "Adam har fem epler og gir tre av dem til Jon. Hvor mange har igjen?" Slike spørsmål er vanligvis vanskeligere å løse enn vanlige matematiske øvelser av typen "5 − 3", selv om man kjenner matematikken som trengs for å løse problemet. De er kjent som tekstoppgaver, og brukes i matematikkopplæring for å lære studentene å knytte situasjoner fra virkeligheten til matematikkens abstrakte språk.
Når man skal bruke matematikk for å løse et problem fra virkeligheten, er det første trinnet generelt å konstruere en matematisk modell av problemet. Dette involverer abstraksjon fra problemets detaljer, og modelløren må være nøye med å ikke miste viktige egenskaper ved oversettelsen av originalproblemet til et matematisk problem. Etter at problemet har blitt løst i matematikkens verden, må løsningen oversettes tilbake til originalproblemets kontekst.
Abstrakte problemer
Abstrakte matematiske problemer dukker opp i alle felter i matematikken. Selv om matematikere vanligvis studerer dem for sin egen del, kan de oppnådde resultatene noen ganger finne anvendelse utenfor matematikkens rike. Teoretisk fysikk har historisk vært en rik kilde til inspirasjon, og fortsetter å være det.
Noen abstrakte problemer har blitt bevist som uløselige, slik som sirkelens kvadratur og vinkelens tredeling ved bruk av bare den klassiske geometriens passer og linjal. Det samme er tilfelle for algebraisk løsning av den generelle femtegradsligningen.
Mitopoeia (dikt)
Mythopoeia (myte-skaping) er et begrep som ble fremmet av den engelske forskeren og forfatteren J.R.R. Tolkien som tittelen på et dikt han skrev som en reaksjon på et utsagn fra C. S. Lewis at myter var «løgner pustet via sølv». Diktet tar en posisjon mot rasjonalisme og materialisme, og viser til den kreative menneskelige forfatter som «den lille skaper» som hever hans «eget lille gylne septer» og styrer hans «Subskapelse» (underforstått en ekte Skapelse innenfor Guds Skapelse).
Diktet ble skrevet en gang rundt 1931 og ble utgitt i Tolkiens bok Tree and Leaf, 1988. Diktets overskrift var «Til den som sier myter er løgner og derfor verdiløse, selv når «pustet via sølv». Philomythus [myte-venn] til Misomythus [myth-hater]».
Bill Schmidt
Bill Schmidt (født 29. desember 1947) er en amerikansk friidrettsutøver.
Han representerte USA under Sommer-OL 1972, hvor han tok bronse i spydkast.
Tibetantilope
Tibetantilope (Pantholops hodgsonii) er en monotypisk art i den monotypiske slekten Pantholops, som videre inngår i tribuset sauer og geiter (Caprini) i kvegfamilien (Bovidae). Arten er naturlig utbredt i fjellregioner i Jammu og Kashmir og på Qinghai-Tibetplatået, men den er regionalt utryddet i Nepal. IUCNs rødliste hevder at arten er nær truet, men totalbestanden er anslått til mer enn 100 000 dyr.
Taksonomi
Tibetantilope ble tidligere klassifisert i det monotypiske tribuset Pantholopini og også en tid i tribuset Saigini sammen med saigaantilope (Saiga tatarica).
Biologi
Tibetantilope er en distinktiv mellomstor antilope med tydelig kjønnspreg. Arten blir 120–130 cm lang og 80–100 cm i skulderhøyde. Halen måler i tillegg cirka 18–30 cm. Bukken veier typisk 35–40 kg, geita 25–30 kg. Bukkens horn målere 50–70 cm og vokser ganske rett opp fra skalletaket og den øvre halvdelen buer svakt fremover er svakt lyreformet.
Sommerpelsen er blek-brun med nesten hvit underside og nesten sorte markeringer på framsiden av ekstremitetene, som har hvite baksider. Ansiktet er ganske mørkt, nærmest koksgrått. Vinterpelsen har fin og tett underull og ligner ellers sommerpelsen, men bukken blir sortere nedover ekstremitetene og får også sorte markeringer fra toppen av ekstremitetene og oppover skuldrene og lårene, samt på flankene. I tillegg blir ansiktet mer kullsort. Geita er kollet og litt mer rødlig i pelsen enn bukken og med hvitere underside og ekstremiteter. Killinger og ungdyr ligner mora.
Tibetantiloper er alpin dyr som lever i grupper på 10–15 individer, men voksne bukker lever solitært. Dyra beiter på ulike sorter gress og urter i høyder rundt 3 700–5 500 moh og er ikke like altetende som mange av de andre artene av sauer og geiter. De er dessuten svært váre av natur. Ulikt andre sauer og geiter så ranker ikke bukkene seg størrelsen på horna, men de unngår regulære kamper seg imellom. Bukkene danner harem, men er ikke territoriale.
Paringstiden er i november–desember og selve paringsakten er brå og kort. Ungene fødes i mai–juni, og det normale er 1–2 avkom. De kan stå på beina og die mora i løpet av 15 minutter, og videre følge mora etter én time. Avkommet avvennes etter 10–11 måneder, men blir ikke kjønnsmodne før omkring 1,5–2,5 år gamle.
Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Faysal Bibi (2013) og er i rekkefølge.
Qu Yunxia
Qu Yunxia (forenklet kinesisk: 曲云霞, tradisjonell kinesisk: 曲雲霞, født 25. desember 1972) er en tidligere kinesisk olympisk deltaker som spesialiserte seg på 1500 meter. Under OL 1992 i Barcelona vant hun bronsemedaljen på 1500 meter. I 1993 oppnådde hun en ny verdensrekord på 1500 meter under et stevne i Beijing med 3.50,46 og hun vant 3000-meteren under VM 1993.
Blåveissvingen
Blåveissvingen (1–31, 2-16) er ei gate i Haugsbygd i Ringerike.
Gata går fra Færdenbakken til Linnerudveien, i parallell med Hadelandsveien (Riksvei 241).
Takrørsivbukk
Takrørsivbukk (Donacia clavipes) er en bille i gruppen sivbukker og tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er registrert i Norge.
Utseende
Takrørsivbukk er mellom 7-12 mm lang. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Den er naken, uten en kort, tett og fin behåring på halskjoldet og dekkvingene. Den er metallisk farget i ulike nyanser av messing- og bronsefarge. Halskjoldet på midten med fin punktur. Bakkroppen smalner bakover, den bakerste spissen av dekkvingen er buet (ikke tverr). Hodet er fremover-rettet. Beina er helt gule eller nær gul-røde, og er forholdsvis lange.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Særlig arter i planteslekten Phragmites. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Takrørsivbukk tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Erotenia
Erotenia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere som lever på trær og busker i skog.
Utbredelse
Arten lever i Brasil.
Tyskland under EM i friidrett innendørs 2019
Tyskland deltok under EM i friidrett innendørs 2019 fra 1. til 3. mars 2019 i Emirates Arena i Glasgow i Skottland og kom på 15. plass i medaljestatistikken.
8. luftvernbrigade
8. luftvernbrigade (russisk: 8-я зенитная ракетная Шавлинская ордена Кутузова бригада) FPN 36411 er en luftvernbrigade underlagt 5. armé, forlagt til Ussurijsk i Østre militærdistrikt.
Anna Watkins
Anna Watkins (født 13. februar 1983) er en britisk roer som spesialiserer seg i toerbåt. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull i dobbelsculler.
Cytheroidea
Cytheroidea er en av to overfamilier i underorden Cytherocopina, i orden Podocopida av muslingkreps, som er små krepsdyr. Gruppen har under seg 45 familier og en direkte plassert slekt, og ni av familiene anses å være utdødde med bare fossile funn.
Nærmere taksonomisk plassering
Taksonomien av muslingkreps er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Skillet mellom ordnene av muslingkreps er basert på morfologi snarere enn molekylær analyse, og det er mulig at muslingkreps-gruppen er parafyletisk og bør deles. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopa-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: , men i hovedregelen WoRMS-databasen.
Det yngre Han-dynastiet
Yngre Hàn (hanzi: 後漢/后汉; hanyu pinyin: Hòuhàn) var et kortlivet dynasti i kinesisk historie, det fjerde av de fem dynastiene i de fem dynastiers og ti kongedømmers tid. Dynastiet ble grunnlagt i 947 av Liu Zhiyuan, og det var det siste av de tre shatuotyrkiske dynastiene. Yngre Hàn var et av de aller korteste kinesiske dynastiene, og varte litt under fire år før et opprør erstattet det med det yngre Zhou-dynastiet.
Pasi Ikonen
Karriere
Pasi Ikonen har vært på pallen i orienteringsverdens største klubbstafett, Jukola, ved to anledninger. Han ble nummer 2 med SK Pohjantähti i 1999 og nummer tre med Vaajakosken Terä i 2010.
Meritter
Oversikt over medaljer fra internasjonale mesterskap finnes til høyre på skjermen.
Det yngre Han-dynastiet
Opprettelsen
Liu Zhiyuan var opprinnelig den militære guvernøren for Bingzhou, et område rundt Taiyuan i dagens Shanxi som hadde vært shatuoenes base. Det yngre Jin-dynastiet som Liu Zhiyuan tjente var lenge ikke mer enn en marionettstat under khitanerne og deres stadig mektigere Liáo-dynasti. Da Yngre Jìn bestemte seg for å motsette seg Liáo, sendte khitanene en ekspedisjon sørover som ødela Yngre Jìn.
Den khitanske styrken kom helt fram til Huanghe før deres keiser Liao Taizong bestemte seg for å vende tilbake til deres base i dagens Beijing, i hjertet av de såkalte sektsten prefekturer. Etter at kineserne stadig angrep khitanene på deres vei tilbake, døde keiseren i mai 947 av sykdom, før han hadde nådd målet. Kombinasjonen av Jìn-dynastiets fall og etterfølgelsesstriden i Liáo førte til et maktvakum i Nord-Kina, som Liu Zhiyuan fylte da han grunnla Det yngre Hàn-dynastiet.
Territorier
Liu Zhiyuan valgte Kaifeng, da kalt Biàn, som sin hovedstad. Yngre Hàn holdt i stor grad det samme territoriet som Yngre Jìn hadde hersket over før dem. Rikets sørlige grense strakte seg fra Østkinahavet omtrent halvveis mellom Huanghe og Yangzi til den gikk sør til Yangzi halvveis inne i landet og nordvest langs Sichuans nordgrense, og så så langt vest som til Shaanxi. I nord inkluderte riket mye av Shanxi og Hebei, med unntak av de seksten prefekturene som Jìn hadde tapt til Liao-dynastiet.
Nordlige Hàn
Restene av Yngre Hàn dro tilbake til shatuoenes tradisjonelle base i Shanxi, hvor de opprettet kongedømmet Nordlige Han. Under Liáo-dynastiets beskyttelse klarte dette riket å holde seg uavhengig av Yngre Zhou. Song-dynastiet utviklet seg ut av Yngre Zhous område i 960, og ble en sterk og stabiliserende makt i Nord-Kina. Selv om Sòng fram til 978 hadde suksess i å erobre de sørkinesiske statene, klarte Nordlige Hàn med Liáos hjelp å motstå erobring fra Sòng. Nordlige Hàns stadige eksistens var en kilde til irritasjon hos Sòng i deres relasjoner med Liáo. I 979 ble Nordlige Hàn endelig erobret av Sòng, som ble den endelige gjenforeningen av Kina, med unntak av de Liáo-styrte seksten prefekturene.
Otto August Strandman
Utdannelse og juristkarriere
Strandmann tok gymnaseksamenen i Tallinn og jobbet deretter ved den russiske sentralbankens filial i Tallinn. Han studerte jus ved Statsuniversitetet i St. Petersburg 1899–1901 og ved Universitetet i Tartu 1901–1903. Fra 1903 til 1905 jobbet han som advokat i Narva og Tallinn.
Politisk karriere
Strandmann ble medlem av Tallinns bystyre 1904. Etter sin deltakelse i 1905-revolusjonen ble han tvunget på flukt og bodde blant annet i Sveits og Finland. Fra 1909 var han atter virksom som advokat i Tallinn fram til 1917.
Årene 1917–1918 var han talsmann for Guvernementet Estlands provisoriske nasjonalforsamling i forbindelse med selvstendighetsprosessen under første verdenskrig etter februarrevolusjonen 1917, men denne ble oppløst under den bolsjevikiske okkupasjonen og den senere tyske okkupasjonen. Han ble fengslet av de tyske okkupasjonstroppene i 1918.
Etter at Estland erklærte seg selvstendig i februar 1918 ble Strandmann først utenriksminister og deretter landbruksminister i den provisoriske estlandske regjeringen. Strandmann ble partileder for det estiske arbeiderpartiet (Eesti Tööerakond, ETE) etter at forgjengeren Jüri Vilms var blitt myrdet i april 1918. Etter det estiske arbeiderpartiets seier i valget til grunnlovsforsamlingen i 1919 ble Strandmann 8. mai 1919 Estlands første demokratisk valgte regjeringssjef, og den andre regjeringssjefen siden den provisoriske regjeringen ble dannet. Regjeringen var en koalisjonsregjering mellom det sentrumsorienterte ETE, sosialdemokratiske ESTDP, og det liberalkonservative Estiske folkepartiet (Eesti Rahvaerakond, DERES).
Strandmanns første regjeringsperiode 1919 ble dominert av Den estiske uavhengighetskrigen, og Strandmann var selv krigsminister i regjeringen. Etter at regjeringskoalisjonen sprakk ble regjeringen Strandmann etterfulgt av en ny koalisjon ledet av Jaan Tõnisson i november 1919.
På 1920-tallet var Strandmann fortsatt virksom som medlem av Riigikogu og satt i flere regjeringer, blant annet som utenriksminister, finansminister og justisminister. Fra juli 1929 til februar 1931 var han rikseldste, som landets parlamentarisk valgte stats- og regjeringssjef, med støtte av en bred regjeringskoalisjon av fem parti. ETE var i sine tidlige år et sosialdemokratisk orientert parti men kom på 1920-tallet å bli et utpreget sentrum-høyreparti. I 1932 gikk det inn Nasjonalt sentrumparti (Rahvuslik Keskerakond, RKE) 1932.
Diplomatisk karriere
I tillegg til de de politiske embetene i Estland var Strandmann selv virksom som diplomat i utlandet i mellomkrigstiden og jobbet i perioder som diplomatisk sendebud til Polen, Tsjekkoslovakia og Romania 1927–1929, ambassadør til Folkeforbundet 1928, samt som ambassadør til Frankrike, Belgia og den Den hellige stol 1933–1939. To ganger, i 1938 og 1939 var han selv dommer ved Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie.
Pensjonering og død
Strandmann trakk seg tilbake ifra sin diplomatiske karriere i 1939 av helsemessige årsaker. Han bosatte seg i Kadrina øst for Tallinn. Etter Sovjetunionens okkupasjon av Estland i juni 1940 ble opposisjonelle forfulgt og  deportert, og da Strandmann ble kalt til forhør hos NKVD 5. februar 1941, skjøt han seg i hjemmet.
Familie og privatliv
Strandmann giftet seg 20. februar 1908 med Lydia Hindrikson (1889–1934). Paret fikk tre barn.
Vytautas den stores orden
Vytautas den stores orden (litauisk: Vytauto Didžiojo ordinas) er en litauisk orden. Den er Litauens fornemste utmerkelse. Vytautas den stores orden ble innstiftet i 1930 i anledning 500-årsjubileet for storfyrst Vytautas den stores død. Etter å ha lagt nede i tiden Litauen var innlemmet i Sovjetunionen ble ordenen gjenopprettet 12. september 1991. Ordenen kan tildeles både litauere og utlendinger. Litauens president er ordenens stormester. Vytautas den stores orden rangerer foran Litauens tre øvrige ordener, Vytiskorsets orden, Storfyrst Gediminas av Litauens orden og Litauens fortjenstorden.
Inndeling
Vytautas den stores orden er inndelt i fem grader:
Insignier
Ordenstegnet for Vytautas den stores orden består av et hvitemaljert pilkors som i midten har et våpenskjold med en historisk versjon av Litauens riksvåpen. Baksiden bærer bokstaven V sammen med årstallene 1430 og 1930. Ordensstjernen er i sølv eller gull og består av ni stråler. Den bærer pilorset med våpenskjoldet i midten av en medaljong i blå eller rød emalje. Medaljongen bærer en åpen storfyrstekrone på toppen. Ordenskjedet er utformet med lett bestående av dobbeltkors og bokstaven V i stilisert form. Ordenstegnet er opphengt i kjedet i en storfyrstekrone festet til et ledd som bærer et våpenskjold med fire heraldiske merker for områder som en gang tilhørte storfyrstedømmet Litauen: En bjørn for Smolensk, en rytter som i Litauens riksvåpen, en kriger for Trakai og et kors for Lutsk. Ordensbåndet er hvitt med oransje striper.
Ordenstegnene er utformet av kunstneren Jonas Burba.
Tildeling
Vytautas den stores orden kan tildeles litauiske, såvel som utenlandske borgere for utmerkede fortjenester av Litauen eller menneskeheten. Ordenens øverste grad tildeles fremmede lands statsoverhoder og kongelige. De første som ble tildelt Vytautas den stores orden var kong Carl XVI Gustav og dronning Silvia i forbindelse med at Litauens president var på statsbesøk i Sverige.
Norske innehavere
Kong Harald og dronning Sonja er begge storkors av Vytautas den stores orden. De ble tildelt ordenen i forbindelse med norsk statsbesøk til Litauen i 1998.
Ball
En ball er en rund gjenstand med forskjellige bruksområder innen sport, spill og lek. Den er vanligvis sfærisk, men kan også være oval. Den brukes i ballspill, hvor spillets gang følger av ballens status etter at den er blitt slått, sparket eller kastet av spillerne.
Mange typer baller lages i dag av gummi, men denne balltypen var ukjent utenfor Amerika før Columbus. Spanjolene var de første europeerne som så sprettende gummiballer (dog massive, ikke luftfylte eller oppblåste), som var mest kjent brukt innen mesoamerikansk ballspill. Baller som ble brukt innen sport i andre deler av verden før Columbus ble laget av dyreblærer eller -huder og stoppet med forskjellige andre materialer.
Ordet «ball» kommer fra det norrøne böllr (uttales: bɔlːr), fra urgermansk: ballu-z,
US Open 2004 (tennis)
US Open 2004. US Open er en Grand Slam-turnering i tennis som blir spilt i Flushing Meadows i bydelen Queens i New York. US open i 2004 ble arrangert i perioden 27. august til 12. september. Roger Federer beseiret Lleyton Hewitt i herrefinalen i single og Svetlana Kuznetsova vant damefinalen over sin landsmann Jelena Dementjeva.
Slovakias kvinnelandslag i håndball
Slovakias kvinnelandslag i håndball er det kvinnelige landslaget i håndball for Slovakia. Det representerer landet i internasjonale håndballturneringer, og reguleres av Slovenský zväz hádzanej. Landslaget kvalifiserte seg til sin første internasjonale turnering i 1994.
Resultater i internasjonale turneringer
''Resultatene som er vist under er kun turneringer der Slovakia har deltatt. Turneringer de ikke har tatt del i er ikke ført opp.''
Tommy Reinås
Tommy Reinås (født 20. juli 1972) er en norsk politiker for Miljøpartiet De Grønne fra Stjørdal i Trøndelag. Reinås er distriktspolitisk talsperson for partiet fra og med 2022.
Reinås ble valgt inn som Miljøpartiet De Grønnes første representant i Nord-Trøndelag fylkesting ved valget 2015. Ved fylkestingsvalget 2019 ble han valgt inn Trøndelag fylkesting for sin andre periode som fylkespolitiker. Ved stortingsvalget 2021 var han igjen partiets førstekandidat.
Alienus
Hosticus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Boksing under Middelhavslekene 1979
Boksing under Middelhavslekene 1979. Boksing var en av flere sporter i de åttende middelhavslekene som ble arrangert i Split i Jugoslavia i perioden 15. til 29. september 1979. Det var åttende gangen som boksing var med på programmet for Middelhavslekene. Det ble konkurrert i elleve vektklasser. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer. Jugoslavia ble beste nasjon med åtte gullmedaljer.
Alienus
Utseende
En nokså stor, langt og tynn, lysbrun trebukk. Antennene er ganske tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er lengre enn bredt, ganske smalt, nærmest sylindrisk. Dekkvingene er lange og jevnbrede, beina spinkle.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Arten lever i Brasil (Espirito Santo).
Rolls-Royce Marine Power Operations
Rolls-Royce Marine Power Operations Ltd var et datterselskap av selskapet Rolls-Royce plc og ble opprettet i 1954 i Storbritannia.
Da selskapet ble dannet het det Rolls-Royce og Associates, men den 15. januar 1999 ble navnet forandret til Rolls-Royce Marine Power Operations Ltd og står for del av den marine virksomheten til Rolls-Royce plc.
1. april 2019 ble selskapet en integrert del av Kongsberg Maritime i Kongsberggruppen ASA. Rolls-Royce Commercial Marine var ved kontraktsinngåelsen verdsatt til 5,3 milliarder kroner. Den norske staten bidro med 2,5 milliarder til kjøpet.
Gheorghe Megelea
Gheorghe Megelea (født 14. mars 1954) er en rumensk friidrettsutøver.
Han representerte Romania under Sommer-OL 1976, hvor han tok bronse i spydkast.
Samuel Rawson Gardiner
Samuel Rawson Gardiner (født 4. mars 1829, død 24. februar 1902) var en engelsk historiker med særlig Englands politiske historie på 1600-tallet som spesiale.
Han var født i nærheten av Alresford i Hampshire som sønn av Rawson Boddam Gardiner. Han tok sin utdannelse ved Winchester College og deretter ved Christ Church ved Universitetet i Oxford hvor han oppnådde første klasse i literae humaniores. Han avbrøt sin studier i 1853 da han tilsluttet seg irvingianernes trossamfunn, som han tilhørte i et tyvetalls år og var siden 1855 gift med en datter til samfunnets stifter, Henry Irving.
Han ble så valgt til medlemskap av All Souls College (Oxford) i 1884 og ved Merton College (Oxford) i 1892. For en del år var han professor i moderne historie ved King's College i London, og henga seg til historiefaget. I 1896 ble han valgt til gi den første serien av Ford-forelesninger ved Universitetet i Oxford. Etter at professorstillingen etter James Anthony Froude var ledig ble han professor ved Oxford. I 1887 ble han hedersdoktor i Göttingen og 1895 juris doktor i Oxford. Han også et omfattende forfatterskap, og fra 1891 og til våren 1901 var han utgiver av fagtidsskriftet English Historical Review.
Den puritanske revolusjon
Gardiner tilhørte en slekt som regnet sine aner tilbake til Oliver Cromwells sønn Henry, og slekten hadde nok en betydning for hans valg av historisk emne. Han er blitt vurdert som 1800-tallets fremste historiker på den puritanske revolusjon. Allerede på 1850-tallet begynte Gardiner på sitt livsverk, et meget omfattende framstilling av Englands politiske historie for perioden 1603–1660.
Englands politiske historie på 1600-tallet består av verkene History of England from the Accession of James I to the Outbreak of the Civil War, 1603-1642 (10 bind. 1883-4); History of the Great Civil War, 1642-1649 (5 bind. 1893); og History of the Commonwealth and Protectorate, 1649-1660 (4 bind. 1903). Ved sin død hadde Gardiner ikke rukket å fullføre planen, men framstillingen stoppet med året 1656. Det ble likevel fullført av har lærling Charles Harding Firth som The Last Years of the Protectorate (1909) i to bind.
Gardiners behandling av emnet er inngående og filosofisk, og dekker den politiske og konstitusjonelle historie, endringer i religion, tanker og stemninger, deres årsaker og tendenser. Av hans originaltekster, mange eksisterer kun i manuskript, og hans forskning i offentlige og private samlinger av manuskripter i Storbritannia, og i arkiver i Simancas i Spania, Venezia og Roma i Italia, Brussel i Belgia og Paris i Frankrike, var utrettelige og produktive. Hans forskning er preget av en minutiøs og omfattende kildegranskning.
Gardiners forskning om begge de første Stuartene og Cromwells tid er grunnleggende for moderne vitenskapelig oppfatning for denne perioden i Englands historie. Hans metode for framstillingen er blitt karakterisert som «frivillig upersonlig» og kan til dels virke kjølig, men lykkes fortreffelig å utrede saksforholdene og framheve de vesentlige idestrømningene. Gjennom hele sitt lange og detaljerte verk gir han en framtredende plass til alt som illustrerer menneskelig framgang i moralske og religiøse, foruten også politiske begrepsoppfatninger, og særlig til framveksten og utviklingen av tanken om religiøs toleranse, hvor han fant mye av sitt kildemateriale i obskure pamfletter som ga streif av opplysning om den offentlige mening. Hans nedtegnelse av forholdene mellom England og andre stater viser en gjennomgående innsyn om den samtidige europeiske historie, og er særlig verdifull av forskning i manuskriptkilder som gjorde det mulig for første gang å sy sammen intrikate stykker av diplomatiet. I detaljene kan han tidvis overdrive betydning av en del autoriteter som han var den første til bringe fram i lyset, og å se en generell tendens i hva som var kun uttrykket til en enkelts eksentrisitet, og å støtte seg tidvis i for stor grad på ambassadørers rapporter. Hans stil er klar, enkel og uten de store vendinger da han appellerte til intellektet framfor følelsene, og er sjelden malende, men i beskrivelsene av noen scener, som eksempelvis henrettelsen av Karl I av England, kun han skrive med både patos og verdighet.
Hans store historieverk er hva som har ført hans navn videre, men han skrev også andre bøker, hovedsakelig om samme periode: What Gunpowder Plot was (1897), Cromwell's Place In History (samme år) og den langt mer personlig og livligere enn hans øvrige arbeid, biografien Oliver Cromwell (1899; nytt opplag 1901). Dessuten utga han flere publikasjoner og samlet de fremste kildene til den engelske forfatningshistorie i Constitulional Documents of The Puritan Revolution 1628-1660 (1889; nytt opplag i 1899). I forbindelse med hans undervisning utga Gardiner blant annet oversiktarbeidet The Thirty Years' War (i serien Epochs of modern history, 1874), håndboken A Student's History of England (3 bind, 1890-92) og den historiske innledningen i den av ham og James Bass Mullinger av den felles utgitte kildeoversikten Introduction to The Study of English History (1881; 3. opplag 1894).