Pat_Metheny_Group
1980-tallet: Etablering av gruppens kjerne
1980-tallet skulle vise seg å bestå av en etablering av en grunnkvartett som skulle bestå lenge, samt bytte av plateselskap. Gruppen som oftest listes når det snakkes om gruppen er grunnleggeren, Mays, Steve Rodby og Paul Wertico som skulle utgjøre bandets kjerne i nærmere 20 år. Pat Metheny hadde hyppige utgivelser etter American Garage, men ikke med gruppen. Sammen med Lyle Mays ga han ut flere album, og i 1981 kom den tredje utgivelsen med gruppens navn på. Denne gangen med Steve Rodby på bass i stedet for Mark Egan, men Metheny har også tatt med seg Nana Vasconcelos, vokalist og perkusjonist, som forøvrig var gruppens første medlem som ikke kom fra USA. Albumet kalte de for Offramp og med dette albumet fikk gruppen fikk sin første Grammy Award for «Best Jazz Performance». Kvintetten gav året etter ut samlealbumet Salt Lake med flere låter Pat Metheny tidligere hadde laget. Samme år gav de ut enda et konsertalbum som vant en Grammypris for «Best Jazz Performance». Albumet het Travels og ble denne sammensetningen av gruppen sin siste utgivelse sammen ettersom trommeslager gjennom seks år Danny Gottlieb avsluttet sin karriere med bandet her. Året etter, i 1983, gav bandet ut en ny plate; The Windup ble en ny epoke for gruppen ettersom sammensetningen var blitt helt ny. Fremdeles med Metheny og Mays i forsetet fikk de med seg Paul Wertico på trommer og Pedro Aznar på flere instrumenter. Konsertalbumet ble ingen stor suksess for gruppen, men de skulle snart vise at de var dyktige nok til å hente inn flere priser. I 1984 kom denne nylig sammensatte gruppen med Pat Metheny Groups fjerde studioalbum; First Circle. Her viste Pat Metheny hva han var god for, og gruppen vant en Grammy for «Best Jazz Fusion Recording Vocal or Instrumental» og de kom på listen over «Top Jazz Albums» i Cash Box Magazine. Hittil hadde gruppens studioalbum blitt utgitt av ECM Records, men dette var deres siste samarbeid. Gruppen var også musikere for filmen "The Falcon And The Snowman" sammen med blant annet David Bowie og et filharmonisk orkester. De gav ut soundtracket (lydspor til en film) under samme navn som filmen selv. Pat Metheny Group tok i etter dette en pause, og musikerne satset på sine respektive solokarrierer i et par år. Det var blant annet i denne perioden at Metheny fikk muligheten til å jobbe sammen med sin barndomshelt Ornette Coleman på en samarbeidsplate kalt Song X. Utgivelsen fikk god omtale og det er trolig at Methenys karriere her fikk enda mer oppmerksomhet. Etter flere prosjekter med mange musikere gjorde han det klart at gruppen fremdeles bestod og gruppen gav ut et nytt studioalbum i 1987. Nå forøvrig med en ny sammensetning: Fremdeles med Lyle Mays, Steve Rodby og Paul Wertico fikk de med seg Armando Marcal fra Brasil på perkusjon, David Blamires fra England som vokalist og Mark Ledford også på vokal. Albumet het Still Life (Talking) og ble gitt ut av Geffen Records. Som Methenys første utgivelse med dette plateselskapet ble albumet en stor suksess og det solgte «til gull» som vil si at albumet solgte over 500 000 eksemplarer og fikk dermed Gold Records innskrevet. Albumet fikk også Grammypris for «Best Jazz Fusion Performance» samt flere andre topplasseringer i mange magasiner. Gruppen avsluttet 80-tallet med enda en kjempesuksess: Albumet Letter from Home gikk rett til topps på flere lister, og solgte igjen «til gull». Her fikk Pat med seg Pedro Aznar igjen som en «allrounder» som kunne bidra på de fleste instrumenter. Gruppen kan sies å ha noe av sin stortid på 80-tallet da alle deres studioalbum i perioden, bortsett fra American Garage, mottok en Grammy hver. Gruppen fortsatte imidlertid å motta priser, inkludert Grammys på 90-tallet.