cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elan
Elan er et stort konsern som også lager sykler, turnutstyr, sportshaller, komponenter til fly, seil- og motorbåter. Mest kjent er de nok for ski- og seilbåtproduksjon. En av de mest kjente utøverne var lojal mot Elan var Ingemar Stenmark. Mange av verdens beste skihoppere bruker også Elan hoppski.
Hocking County
Hocking County er et fylke i den amerikanske delstaten Ohio.
Fylket ble grunnlagt med fulle rettigheter 1. mars 1818 ved utskillelse av områder fra Athens County, Fairfield County og Ross County.
União de Minas
União de Minas er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Mia Hamm
Mariel Margaret Garciaparra  (født 17. mars 1972) er en amerikansk tidligere fotballspiller best kjent under navnet Mia Hamm. Hamm spilte mesteparten av sin aktive karriere bare for USAs landslag. Mia Hamm er regnet som en av verdens beste kvinnelige fotballspillere noensinne, og Pele kåret henne til en av verdens 125 viktigste nålevende spillere.
Hamm debuterte på landslaget allerede som 15-åring, og var mer eller mindre fast fra begynnelsen. Hun vant VM som 19-åring. Senere har hun også vunnet OL to ganger (1996 og 2004). Mesteparten av sin karriere spilte Hamm bare på det amerikanske landslaget, men mot slutten spilte hun også på Washington Freedom.
Mia Hamm har vunnet så godt som alle priser det er mulig for en spiller å vinne. I tillegg til sportslige seire, har Hamm blitt utnevnt til FIFA World Player of the Year to ganger og vunnet flere amerikanske priser. Den amerikanske profesjonelle serien Women's Professional Soccer har hennes silhuett som logo. Hamm er sannsynligvis den fotballspilleren som har hatt størst betydning for amerikansk kvinnefotball.
Marka (Somalia)
Marka eller Merka (مركا) er en havneby i Somalia ved Det indiske hav. Den ligger ca. 70 km sørvest for Mogadishu og har ca. 350 000 innbyggere.
King Kong II
Filmen ble nominert til en Razzie-pris for «verste spesialeffekt» under den syvende Razzie-utdelingen i 1987. Filmen vant imidlertid ikke prisen.
Handling
Etter å ha blitt skutt ned fra World Trade Center, avsløres det at King Kong fremdeles er i live og ble holdt i koma i cirka 10 år - ledet av kirurg Dr. Amy Franklin. For å redde hans liv, må Dr. Franklin gjennomføre en hjertetransplantasjon og gi Kong et kunstig hjerte. Imidlertid har apen mistet så mye blod at det er behov for en transfusjon. For å komplisere saken, sier Dr. Franklin at det ikke finnes noen arter av ape eller andre dyr hvis blodtype samsvarer med King Kong sin.
Hank "Mitch" Mitchell, en eventyrer og Franklins kjæreste, reiser til Borneo og fanger en gigantisk kvinnelig ape som blir kalt "Lady" Kong. Mitchell bringer henne til instituttet for å bruke blodet til King Kongs operasjon. Både transfusjon og transplantasjon blir en suksess, men Kong unnslipper sammen med Lady Kong. Archie Nevitt, en vanvittig oberstløytnant, blir kalt inn med sine soldater for å jakte på og drepe de to apene. Lady Kong blir fanget levende og fengslet. Men King Kong faller fra en høy klippe, og antas å være død. Imidlertid begynner hans kunstige hjerte å få problemer. Det oppdages at Lady Kong er gravid med hans avkom. Etter at de har blitt forfulgt, angrepet og beskutt av militæret, føder Lady Kong en sønn.
Järviseutu
thumb|200px|Järviseutu Järviseutu er en økonomisk region i landskapet Södra Österbotten i Finland. Regionens areal er 2,874 km², og i 2011 var folketallet 22,092. Järviseutu består av følgende kommuner:
We Can Work It Out
«We Can Work It Out» er en sang skrevet av John Lennon og Paul McCartney og utgitt i desember 1965 av The Beatles som en dobbel A-side singel sammen med «Day Tripper». Begge sangene ble spilt inn under Rubber Soul-innspillingene. Singelen ble utgitt samme dag som Rubber Soul, men verken «We Can Work It Out» eller «Day Tripper» er med på albumet. Sangen er et eksempel på reelt låtskriversamarbeid mellom Lennon og McCartney, noe det etter Help! ble atskillig mindre av.
Stevie Wonder spilt inn sangen og ga den ut på albumet Signed, Sealed & Delivered i 1970. Sangen ble gitt ut på singel i 1971.
Nissene på låven
Nissene på låven er en norsk komiserie som gikk på TVNorge i 2001. Her skulle 24 «deltakere» kle seg ut som julenisser og oppholde seg på en låve i 24 dager for å konkurrere om å bli den beste nissen. Serien var en parodi på reality-sjangeren og var lagt opp som en julekalender. Den ble skapt av Espen Eckbo og Kristian Ødegård, som også hadde sentrale roller i serien.
Serien ble i 2002 vist i både Sverige og Danmark.
Serien ble i snitt sett av 302,000. Premieren ble sett av 281 000.
Handling
24 deltakerne forkledd som nisser ble samlet på en låve i 24 dager for å konkurrere om å bli den beste nissen. Den som vant utkåringen skulle belønnes med en million kroner. Selve finalen var på julaften. Deltakerne ble delt i to lag kalt «gråskjeggnissene» og «hvitskjeggnissene». Hver dag skulle de samles til en tvekamp i typisk juleånd, som å bake pepperkaker, flette julekurver eller gjettekonkurranser. Det tapende laget måtte deretter møtes i «låvetinget» for å stemme ut en person i gruppen. Etter en stund var det sammenslåing og konkurransen ble dermed individuell. De to siste deltakerne havnet i en finale, på selve julaften. De utstemte deltakerne skulle deretter returnere for å stemme på den de ønsket skulle vinne av de to.
Mottakelse
Premieren ble sett av 281 000. Serien hadde imidlertid en utvikling som er svært uvanlig i TV-sammenheng: Seertallene økte utover i desember, og endte med et snitt på 302 000. Episoderekorden var på 440 000, som tilsvarte en seerandel på hele 30,9 prosent. Vanligvis hadde TVNorge en seerandel på drøyt åtte prosent i 2001. Seriens suksess bidro til å begrense et ventet underskudd på 110 millioner for kanalen.
Bent Leikvoll
Bent Leikvoll er i serien en 35 år gammel fengselsbetjent fra Sørumsand, og som har med seg kondomer som personlig eiendel. Bent Leikvoll er den første som ryker ut av programmet, men kommer flere ganger tilbake i løpet av programmet, og ender med å vinne hele programmet. Bent Leikvoll er far til Tina Leikvoll.
Dokumentar
I 2002 sendte TVNorge en dokumentarfilm kalt «Nissene bak låven» der seerne fikk et innblikk bak kulissene under innspilling av serien.
Silvio Giobellina
Silvio Giobellina (født 28. februar), sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo.
Giobellina vant en olympisk bronsemedalje i bobsleigh under Vinter-OL 1984 i Sarajevo. Han var med på det sveitsiske laget som kom på tredjeplass i firerbob bak to lag fra Øst-Tyskland. De andre på laget var Heinz Stettler, Urs Salzmann, Rico Freiermuth.
Giobellina ble verdensmester i bobsleigh 1982 i St. Moritz i firerbob.
Motmoter
Motmoter eller motmotfamilien (Momotidae) er en familie med mellomstore trelevende råkefugler. Artene er utbredt i den neotropiske faunaregion og det biologiske mangfoldet er størst i Mellom-Amerika.
Atferd
Motmoter lever mest av små og mellomstore insekter og andre leddyr, spesielt biller, men de eter også mye annet, som virvelløse dyr og små virveldyr, for eksempel firfisler. De fleste eter også frukt, gjerne stor frukt. Maten plukker fuglene fra trær, greiner og løvverk, men mange insekter fanges også i flukt.
Arter
Familien inkluderer 47 taxa i 14 arter, fordel på 6 slekter. De norsk artsnavnene under er i henhold til Norsk Ornitologisk Forening.
DNT Drammen og Omegn
DNT Drammen og Omegn (DNTD) (tidligere Drammens og Oplands Turistforening (DOT), til 2014) er en medlemsforening av Den Norske Turistforening (DNT). DNTD ble stiftet i 1888 og har rundt 8 000 medlemmer. Foreningen driver følgende hytter:
Ivano-Frankivsk
Ivano-Frankivsk (ukrainsk: Івано-Франківськ, russisk: Ивано-Франковск, polsk: Iwano-Frankiwsk). Fram til 1962 het byen Stanyslaviv (ukrainsk: Станиславів, russisk: Станислав, polsk: Stanisławów, tysk: Stanislau, jiddisch: סטאַניסלעװ – Stanislev) er en by i Ukraina som er hovedstad for Ivano-Frankivsk oblast vest i landet. Befolkningen er på 204,200 (2004). Byen ligger på Pokut-sletten mellom elvene Bystrytsia Nadvirnjansjka og Bystrytsia Solotvynsjka.
Byen ble opprettet som en festning for å beskytte det polsk-litauiske samvelde fra tatarenes invasjoner, og motstod også angrep fra tyrkiske og russiske styrker. Byen ble grundig ombygd i renessansen, og fikk tilnavnet Lille Leopolis. Byen var også et viktig sentrum for armensk kultur i Polen.
Etter Polens delinger ble byen del av Østerrike og deretter av det autonome kongedømmet Galicia og Lodomeria. I 1919 var det trefninger mellom polakker og ukrainere her. Byen ble så del av Polen og hovedstad for Stanislawow-voivodskapet. I 1939 ble den erobret av sovjeterne og annektert som del av den ukrainske sovjetrepublikk.
I 1962 ble navnet endret til ære for den fremstående ukrainske forfatteren Ivan Franko.
Claudio Pizarro
Claudio Miguel Pizarro Bosio (født 3. oktober 1978) er en peruansk tidligere fotballspiller.
Pizarro gikk til Bayern München fra Werder Bremen da Bundesligaen var ferdig i 2012. Han har tidligere også spilt for engelske Chelsea FC.
17. mai 2016 signerte han en ny kontrakt med Werder Bremen til 30. juni 2017. I slutten av september 2017 skrev han under for 1. FC Köln.
Norges Gang- og Mosjonsforbund
Norges Gang- og Mosjonsforbund (NGF) var et særforbund som ble stiftet som Norges Gangforbund i 1936. Forbundet endret i 1978 navn til Norges Gang- og Turmarsjforbund, og i 2002 til Norges Gang- og Mosjonsforbund. Etter en periode med svak økonomi ble det besluttet å slå forbundet sammen med Norges Friidrettsforbund i 2009.
NGF organiserte norsk kappgang, konkurranser og eget landslag. Også mosjonsidrett i form av eksempelvis turmarsjer og stavgang ble organisert av NGF. Forbundets formål var å legge til rette for styrking av den allmenne norske helsetilstand.
Forbundet var medlem av Norges Idrettsforbund (NIF) og Det internasjonale friidrettsforbundet (IAAF). I 2004 var det nær 50 000 medlemmer knyttet til NGF. Administrasjonen hadde sitt hovedkontor i Os i Hordaland.
Sif Vik
Sif Vik (født 7. juni 1975) er en norsk kulturarbeider.
Vik har studert russisk, statsvitenskap, Russland- og Øst-Europakunnskap. Hun har jobbet i ungdomskultursenteret Tvibit i Tromsø siden starten i 2000 og vært leder, og senere nestleder for senteret. Hun ble i 2006 valgt inn som styremedlem i NRK av daværende kulturminister Giske, og ble gjenvalgt i 2010 av kulturminister Huitfeldt. Vik har også styreverv i Polaria, Aurora kino, Ordkalotten internasjonale litteraturfestival og i Tromsø Internasjonale Filmfestival.
Michael Sars
Michael Sars (født 30. august 1805 i Bergen, død 22. oktober 1869 i Christiania) var en norsk marinbiolog, professor i zoologi og prest, regnet som en av de fremste zoologer Norge har fostret.
Biografi
Han studerte ved Bergen katedralskole 1818-23 før teologistudier ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania som han finansierte ved å være privatlærer. Han studerte zoologi med Jens Esmark, ble cand.theol. 1828 og giftet seg.
Michael Sars søkte kall som sogneprest ute ved havet på øya Kinn fra 1831 fordi har innså at han i begynnelsen ikke kunne forsørge sin familie som zoolog, og fortsatte i sin prestegjerning i 24 år. Han slo gjennom som zoolog internasjonalt allerede i 1835 med arbeidet «Beskrivelser og iagttagelser over nogle mærkelige eller nye i Havet ved den Bergenske Kyst levende Dyr». Dette førte til at han fikk et betydelig studiestipendium fra Stortinget og kunne reise i 1837 til forskermiljøene i Paris, Bonn, Frankfurt, Leipzig, Dresden, Praha og København.
I 1839 flyttet han til Manger hvor han fremdeles var prest, men like fullt produserte marinzoologiske avhandlinger på løpende bånd. De første årene arbeidet han særlig med livshistorie og metarmofose hos maneter, mollusker og pigghuder. Han påviste at bløtdyrene hadde frittsvømmende larvestadier i 1839 og i 1841 utga han et klassisk arbeid om polyppene til stormaneter. I 1844 kom et arbeid om sjøstjernenes utvikling og i 1845 et bidrag om leddormenes utvikling. Alle arbeidene vakte berettiget oppsikt i utlandet. Sars ble blant annet utnevnt til æresdoktor ved universitetene i Zürich (1846) og i Berlin.
Etter en ekspedisjon langs våre nordlige kyster i 1849, oppholdt Sars seg i Trieste ved Adriaterhavet sommeren 1851, og i Napoli og Messina vinteren 1852-53. På reisene tok han opp en av sine store interesser, nemlig dyregeografien, spesielt sjødyrenes vertikale fordeling. Han greide etter hvert å ta prøver ned til 400-500 favners dyp med skrape fra robåt og fant levende organismer så langt ned han kunne komme. Dette var sensasjonelt, for tidligere hadde havdypet vært ansett som en død «ørken». I 1851 fikk han plass i bestyrelsen for Bergen Museum.
Uruana de Minas
Uruana de Minas er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Michael Sars
Biografi
Sars var gift med Maren Cathrine Welhaven Sars (1802–1898) som var søster til Johan Sebastian Welhaven. De fikk åtte barn som vokste opp. Blant de mest kjente er historieprofessor Johan Ernst Sars, marinbiolog og professor i zoologi Georg Ossian Sars og sangerinnen Eva Helene Sars Nansen som var gift med Fridtjof Nansen.
Huron County (Ohio)
Huron County er et fylke i den amerikanske delstaten Ohio.
Michael Sars
Oppkallinger
Han ga navn til Sars' gate i Oslo, Michael Sars gate i Florø og Stavanger.
Huron County (Ohio)
Fylket ble opprettet 7. februar 1809 og fikk fulle rettigheter 1. april 1815.
Michael Sars
Oppkallinger
To av Havforskningsinstituttets fartøy har hatt navnet FF «Michael Sars», det siste solgt i 2002 etter 25 års tjeneste.
Sars ga også navn til
Olav Kobbeltveit
Olav Kobbeltveit (født 15. februar 1951) er en norsk journalist og forfatter, oppvokst på Kolltveit i Fjell kommune.
Kobbeltveit har sitt hovedvirke i Bergens Tidende, der han har vært ansatt siden 1982. I 1995 ble han Bergens Tidendes første politiske redaktør, og er i dag kommentator i samme avis.
Bibliografi
Kobbeltveit debuterte som forfatter i 1995.
Benz Phaeton
Benz Phaeton var en bilmodell fra Benz & Cie, som ble produsert på 1890-tallet.
Bilen var en spesialutgave av Benz Victoria.
Norges første bil
Eierne av Gjøvik Støberi & Mek. Værksted ved Anders Østbye importerte en Benz Phaeton til Norge i 1895. Bilen omtales som Norges første importerte bil, da Hans Torgersen Vestby bygde en bil før dette. Avisen Samhold meldte 4. januar 1896 at bilen hadde stått noen dager på bryggen i Gjøvik. Siden det ikke gikk noen jernbane til byen på dette tidspunktet, måtte den trolig ha kommet over Mjøsa. Bilen ble prøvd ut samme vår, og satt i rutetrafikk mellom Tretten og Ringebu. Stadige problemer med motoren, samt problemer med at bilen skremte hester gjorde at bilen ble tatt ut av rutetrafikk samme høst.
Bilen står i dag på Norsk Teknisk Museum i Oslo, og er i kjørbar stand. Den har en 2,9 liters motor som yter 5 hk. Dette gir en toppfart på 20 km/t.
Hagerips
Rips inneholder en god del C-vitamin og mineraler, i tillegg til stoffet pektin som gjør at den egner seg til gelé og sylting.
Den norske sesongen er fra juli – september.
Olivia Dunham
Olivia Dunham er en karakter i TV-serien Fringe. Olivia Dumham spilles av Anna Torv og er en ung FBI-agent som er tildelt en arbeidsoppgave i etterforskningsgruppen som kalles "Fringe Division." Både Agent Broyles og Nina Sharp anser henne for å ha et stort potensial og talent. Sistnevnte selv ønsker å gi Olivia Dunham en stilling i Massive Dynamic, noe hun etterhvert avslår.
Olivia Dunham var også sammen med FBI-agenten John Scott som ble drept i en politijakt da Olivia fant ut at han var en forræder.
Historie (databaser)
En historie er en abstrakt modell som brukes for å beskrive utførelse av transaksjoner kjørt i et databasesystem. En historie representeres ofte ved en kronologisk liste av operasjoner utført av transaksjoner som kjøres sammen i systemet. Eksempler på en operasjon er lesing, skriving, avbrudd, fullføring (commit), låsing etc. Ikke alle operasjonstyper bør være med i alle historier, vanligvis representeres kun de operasjoner som er nødvendig for å beskrive et bestemt fenomen. Historier og historieegenskaper er fundamentale konsepter innenfor samtidighetskontroll.
Formell beskrivelse av en historie
Følgende er et eksempel på en historie:
I dette eksempelet, representerer den horisontale aksen de forskjellige transaksjonene i historie D. Den vertikale aksen representerer rekkefølgen til operasjonene. Historien ovenfor består av tre transaksjoner T1, T2 og T3. Historien beskriver handlingene til transaksjonene slik databasehåndteringssystemet (DBMS) ser det. Først leser og skriver T1 til objekt X. Deretter fullfører transaksjonen. Så leser og skriver T2 til objekt Y og fullfører. Til slutt leser og skriver T3 til objekt Z og fullfører. Dette er et eksempel på en seriell historie, fordi handlingene til de tre transaksjonene ikke er flettet.
Seriell
Transaksjonene utføres hver for seg, uten fletting (se eksempel ovenfor). I en seriell historie, er det ingen transaksjoner som starter før en kjørende transaksjon avslutter.
Serialiserbar
En historie som er ekvivalent (gir samme resultat) med en seriell historie er serialiserbar.
Handlinger i konflikt
To eller flere handlinger er i konflikt hvis
Følgende operasjoner er i konflikt med hverandre:
Konflikt-ekvivalens
To historier S1 og S2 er konflikt-ekvivalente hvis følgende vilkår er oppfylt:
Konflikt-serialiserbarhet
En historie er konflikt-serialiserbar hvis historien er konflikt-ekvivalent med en eller flere serielle historier.
An annen definisjon av konflikt-serialiserbarhet, er at en historie er konflikt-serialiserbar hvis og bare hvis det eksisterer en asyklisk presedensgraf for historien.
G er konflikt-serialiserbar med <T1,T2>, men ikke <T2,T1>.
View-ekvivalens
To historier S1 og S2 er view-ekvivalente hvis følgende vilkår er oppfylt:
View-serialiserbarhet
En historie er view-serialiserbar hvis den er view-ekvivalent med en seriell historie. Per definisjon er alle konflikt-serialiserbare historier view-serialiserbare (men ikke omvendt).
Eksempelet ovenfor er både view-serialiserbar og konflikt-serialiserbar. Transaksjoner som utfører blind write (skriving uten å lese først), kan gi historier som er view-serialiserbare, men ikke konflikt-serialiserbare.
Eksempelet er ikke konflikt-serialiserbart, men det er view-serialiserbart siden den har en view-ekvivalent seriell historie <T1, T2, T3>.
Å bestemme om en historie er view-serialiserbar er NP-komplett, og view-serialiserbarhet har derfor liten praktisk anvendelse.
Gjenopprettelig (recoverable)
Transaksjoner som leser endringer gjort av andre, fullfører bare etter at transaksjonene som har endret verdiene fullfører.
Disse historiene er gjenopprettelige. F er gjenopprettelig fordi T1 fullfører før T2, noe som gjør verdien lest av T2 korrekt. Dermed kan T2 også fullføre. I T2, må T2 avbryte hvis T1 avbyter, fordi verdien til A da viser seg å være feil. I begge tilfeller holdes databasen konsistent.
Ugjenopprettelig
Hvis transaksjon T1 avbryter og T2 fullfører, men T2 avhenger av T1, har man en ugjenopprettelig historie.
I dette eksempelet, er G ugjenopprettelig, fordi T2 leste verdien til A skrevet av T1, og deretter fullførte. Senere avbryter imidlertid T1, noe som gjør verdien som T2 leste gal. Siden T2 allerede har fullført er historien ugjenopprettelig.
Unngå galopperende avbrudd
På engelsk kjent som avoids cascading aborts (ACA) eller cascadeless. Hindrer at en transaksjonsavbrudd fører til en rekke andre avbrudd ved å forby transaksjoner å lese data som er endret av en annen transaksjon som ikke er fullført.
Følgende eksempler er de samme som under avsnittet om gjenopprettelighet.
Den følgende historien er gjenopprettelig og unngår galopperende avbrudd. Legg imidlertid merke til at oppdateringen som T1 gjør av A, går tapt.
Å unngå galopperende avbrudd er tilstrekkelig, men ikke nødvendig for at en historie skal være gjenopprettelig.
Strikt
En historie er strikt, hvis en følgende gjelder for to transaksjoner T1 og T2: Dersom en skriveoperasjon av T1 skjer før en konflikterende operasjon av T2 (lesing eller skriving), må T1 fullføre før operasjonen som er i konflikt kan gjennomføres.
Alle strikte historier unngår galopperende avbrudd, men ikke omvendt.
Hierarkisk forhold mellom serialiserbarhetsklasser
Følgende uttrykk illustrerer forholdet mellom klassene av serialiserbarhet
Venn-diagrammet nedenfor uttrykker forholdet grafisk:
Implementasjon
I praksis, anvender de fleste generelle databasesystemer konflikt-serialiserbare og gjenopprettelige (primært strikte) historier.
Mette Hanekamhaug
Mette Hanekamhaug (født 4. juni 1987 i Molde) er en norsk politiker (FrP). Hun var stortingsrepresentant for Møre og Romsdal 2009–2013. I 2019 ble hun kommunikasjonsdirektør i Dagligvareleverandørenes Forening.
Hun gikk medier og kommunikasjon ved Romsdal videregående skole. Hun har studert PR, økonomi og ledelse (bachelorgrad) ved BI og enkeltemner i statsvitenskap. Hun ble tillitsvalgt i Fremskrittspartiets Ungdom (FpU) mens hun var skoleelev; hun var formann i Molde FpU og senere nestformann og formann i Møre og Romsdal FpU.
I 2007 ble hun medlem av Møre og Romsdal fylkesting og varamedlem av Molde kommunestyre. I 2009 var hun stortingskandidat for FrP i Møre og Romsdal. Det ble klart etter en svært jevn fintelling at Møre og Romsdals utjevningsmandat gikk til Hanekamhaug. Hun ble Stortingets yngste representant, 22 år gammel. Hun satt i Stortingets kirke-, utdannings- og forskningskomité. I perioden 2013–2017 var hun FrPs 1. vararepresentant fra Møre og Romsdal.
Etter tiden på Stortinget har Hanekamhaug vært konsulent i Geelmuyden Kiese, politisk rådgiver i Norske Kvinners Sanitetsforening og kommunikasjonsdirektør i Dagligvareleverandørenes Forening.
«Draken» (1587)
«Draken» («Drakan») var også kjent som «Drakenäs Skeppet» fram til 1594, deretter som «Stora Skeppet» fram til 1599. I året 1599 var skipet kalt «Mars», «Julius Caesar» eller «Makalös». Det var et stort orlogsskip med fire master og et deplasement på 2400 tonn. Men det var også et skip som forårsaket en del bry for den svenske flottan fram til det ble tatt ut av tjeneste og forsøkt solgt i 1609-10.
Bygging
Etter den nordiske syvårskrigens slutt i 1570 ble det statlige verftet i Björkenäs nord for Kalmar flyttet til Mönsterås og deretter til Drakenäs i nærheten lengre nordover ettersom skogene i sør var nesten helt oppbrukt. I de neste 35 årene fra 1579 var flere skip bygd for den svenske marinen, deriblant «Draken» som skulle ha blitt kjølstrekket i 1587 ifølge eldre dokumenter, men skipshistorikeren Jan Glete mente å ha identifiserte skipet som «Drakenäs Skeppet», som var kjølstrukket allerede i 1579.
Sørumsverdet
Sørumsverdet er et sverd fra bronsealderen som ble funnet i 1948 i et skogholt ca. 300 meter nord for gården Østre Sørum i Gran kommune i Oppland. Sverdet er ca. 90 cm langt, og er et Skandinavias lengste sverd fra denne perioden. Klingen er 79 cm lang og inntil 3 cm bred. Sverdet er et såkalt Auverniersverd med klare paralleller i Sør-Europa, spesielt i Sveits. Det er imidlertid unikt i Norge. I Skandinavia er det funnet tre tilsvarende sverd; et fra Skåne og to fra Göta älvområdet. Sverdet er datert til ca. 500 f.Kr., altså Hallstatt-perioden. Sverdet er laget i dagens Tsjekkia. Kanskje var dette en gave fra en sentraleuropeisk høvding, gitt til en høvding på Hadeland som tegn på lojalitet.
«Draken» (1587)
Bygging
Byggingen av det store skipet skulle ha tatt lang tid, det er dokumenterte klagepunkter på både byggingen og skipet etter sjøsettingen i 1587. Tre forskjellige skipskonstruktører var ansvarlig for skipsbyggingen, Bertil Henriksson i 1579-80, Eskil Jakobsson i 1581-84 og Jakob Eriksson i 1585-89. Det var først i 1589 skipet ble sendt til Stockholm, men der måtte det ombygges før man kunne sette opp riggingen for å ha det operativt. I 1594 var «Draken» operativt i den svenske flåten, også kjent som «Stora Skeppet» på grunn av sin størrelse.
«Stora Skeppet»
Ifølge Axel Zettersten var «Draken» ett av de beste skipene i den svenske marinen, som dessuten hadde en stor esping, en stor robåt for mannskapet, som skulle være 23 alner langt og åtte alner bredt. Dette storskipet foretok en reise til Spania i 1595.
I 1609 ble bestykningen tatt bort fra skipet som het «Makalös» siden 1599, og lagt fram for salg ved Skeppsholmen i Stockholm ifølge den spanske diplomaten Johan de Frennde. Spanjolen mente å ha fått rede på opplysninger om storskipets deplasementet. Det skulle være på 1200 lester, og skulle ha en besetning på 200 sjømann under seil. Bare et annet samtidige skip, det norskbygde «St. Oluf», var også oppgitt for å ha et deplasement på 1200 lester eller opptil 3600 tonn. Størrelsen på besetningen på to hundre sjømenn henviste et skip på over 2000 tonn i deplasement med en rigging på fire master.
Johann Georg Walch
Han utgav omfattende verker om kirke- og dogmehistorie, særlig fremheves Historische und theologische Einleitung in die Religionsstreitigkeiten der evangelisch-lutherischen Kirche (1730–39), Historische und theologische Einleitung in die Religionsstreitigkeiten, welche sonderlich außer der evangelisch-lutherischen Kirche entstanden (1733–36) og Bibliotheca theologica selecta (1757–65). I en betenkning, som han i 1747 ble oppfordret av den lokale fyrsten til å skrive, uttalte han seg imot den herrnhutiske trosretning. 1740-53 utgav han i 24 bind Martin Luthers skrifter på tysk under tittelen Dr. Martin Luther’s sämmtliche Schriften.
Av større filosofihistorisk betydning var hans Philosophisches Lexicon og Kontroversstücke gegen die Wolffsche Metaphysik.
Johann Georg Walch var far til teologene Johann Ernst Immanuel Walch og Christian Wilhelm Franz Walch.
Māris Bružiks
Māris Bružiks (født 25. august 1962 i Pļaviņas) er en latvisk tidligere tresteghopper som representerte Sovjetunionen og senere Latvia.
Paul Day
Paul Mario Day (født 19. april 1956) var originalvokalisten i det britiske heavy metal-bandet Iron Maiden i fra 1975 til 1976. Senere grunnla han bandet More, som bl.a. spilte på Donington Monsters of Rock-festivalen i 1981. I perioden 1983–84 var han vokalist i Wildfire, mens han i 1986 spilte inn et konsertalbum med The Sweet på Marquee Club i London.
Eksterne lenker
Tidigare medlemmar i Iron Maiden
Fossar de les Moreres
Fossar de les Moreres er en plass i Barcelona, Catalonia. Den ligger ved siden av basilikaen Santa Maria del Mar. Plassen er bygd over en kirkegård hvor de som forsvarte byen da den ble angrepet i 1714. Plassen er offentlig område, og har også et monument til minne om de falne i krigen.
Fossar de les Moreres er viktig under feiringa av Catalonias nasjonaldag 11. september. Dagen er til minne om Barcelonas fall i 1714, og det blir avholdt flere høytideligheter på plassen.
Monumentets inskripsjon
Et utdrag fra diktet «El Fossar de les Moreres» av Frederic Soler er skrevet inn på monumentet på plassen:
Al fossar de les moreres
fins perdent nostres banderes
På kirkegården under morelltrærne
skal ingen sviker bli begravet
selv om våre flagg er tapt
vil den være ærens urne.
Ludwig Renn
Ludwig Renn (22. april 1889 i Dresden — 21. juli 1979 i Berlin) var en tysk forfatter, kommunist, esperantist og militær.
1889-1920: hauptmann, pasifist, student
Frem til 1930 var han kjent under sitt opprinnelige navn, Arnold Vieth von Golßenau. Renn var av saksisk adel, født i Dresden. Hans far, Carl Johann Vieth von Golßenau (1856–1938), var matematikkprofessor og lærer ved kongens hoff i Dresden mens moren, Bertha Julie født Raspe (1867–1949), var av borgerlig slekt. Slekten hadde sete i Golßen i Niederlausitz. Via faren ble han kjent med Friedrich August Georg von Sachsen, Sachsens kronprins.
I 1910 begynte han sin offiserskarriere ved 1. Königlich-Sächsischen Leibgrenadierregiment Nr. 100, og fra 1914 til '18 kjempet han på Vestfronten under den første verdenskrig. Han var leder for et kompani, og fra tid til annen også leder for en bataljon. I 1928 ble hans første bok, Krieg, utgitt og i denne forteller han om sine erfaringer ved fronten. Boken er en anti-krigsroman skrevet i en nøktern og saklig stil, som fikk et stort antall lesere og gjorde ham berømt.
Etter krigen var han kaptein (hauptmann) ved sikkerhetspolitiet i fødebyen Dresden, men i 1920 nektet han å åpne ild mot arbeidere som deltok i Kappkuppet og sluttet kort tid etter ved sikkerhetspolitiet.
Mellom 1920 og 1923 studerte han ved Georg-August-Universität i Göttingen og Ludwig-Maximilians-Universität i München. Fagene var jus, nasjonaløkonomi, kunsthistorie og russisk filologi. Under inflasjonstiden (i 1923) arbeidet han som kunsthandler i Dresden. Han vandret gjennom Syd-Europa og Orienten i 1925/'26. I 1927 avsluttet Renn studiene i arkeologi og østasiatisk historie ved Universitetet i Wien og vendte deretter tilbake til Tyskland der han holdt forelesninger for arbeidere om Kinas historie.
1928-1936: inn i kommunistpartiet
Renn ble angrepet av nazistene, og som en følge av dette oppga han adelstittelen, tok navnet han hadde gitt helten i romanen Krieg – Ludwig Renn. Som Renn sluttet han seg i 1928 til KPD, det tyske kommunistiske parti. Renn ble også medlem av KPDs paramilitære organisasjon Rote Frontkämpferbund. Han engasjerte seg dessuten i forbundet for proletarisk-revolusjonære forfattere som dets sekretær og ble redaktør for de kommunistiske litteraturtidsskriftene Linkskurve og Aufbruch.
Ludwig Renn var også medlem av «Aufbruchkreis» som hadde blitt startet av ti offiserer i mars 1931 i anledning av løytnant Richard Scheringers overgang fra NSDAP til KPD. Med romanene Nachkrieg (1930) og Rußlandfahrten (1932) ble han mellomkrigstidens viktigste tysk-kommunistiske forfatter, men etter Riksdagsbrannen arresterte nazistene ham. Anklagen lød: «litterært høyforrederi», og Renn satt fengslet i tukthuset «Gelbes Elend» i Bautzen i mer enn to år. Etter at han ble løslatt reiste han til Spania, der han under den den spanske borgerkrigen var kommandør for Thälmann-bataljonen som bestod hovedsakelig av tyske emigranter, men som også det skandinaviske kompaniet var en del av. Renn deltok blant annet i forsvaret av Madrid, senere ble han stabssjef for den XI Internasjonale brigaden.
I DDR 1947-79
Etter republikanernes nederlag reiste Renn via England og USA til Mexico, der han forble i eksil mens han arbeidet som formann for bevegelsen «Freies Deutschland» og var aktiv for å fremme esperantoens sak. Ludwig Renn reiste tilbake til Tyskland i 1947 og bosatte seg i DDR. Han meldte seg inn i SED, og arbeidet ved Technische Hochschule Dresden og Humboldt-Universität zu Berlin. Fra 1952 skrev han som freelanser militærhitoriske og politiske avhandlinger, reisehistorier, biografier og barnebøker.
Renn var en esperantist, og medlem av arbeidernes esperanto-bevegelse. Under den 10. esperantokongressen i Berlin var han en av talerne.
Renn var åpen om sin homofile orientering, og etter at han vendte tilbake fra Mexico, bodde han sammen med Max Hunger fra Dresden. I 1949 ble de kjent med Hans Pierschel og frem til han døde bodde Renn sammen med begge i bydelen Kaulsdorf i Berlin. Etter at Renn døde i 1979 ble Hunger og Pierschel boende i deres felles bolig. Senere ble de bisatt i Renns grav på Zentralfriedhof Friedrichsfelde i Berlin. Graven er fredet.
Utmerkelser
Ludwig Renn mottok flere statlige og litterære æresbevisninger. Ved siden av priser for barnebøker som han mottok fra DDRs kulturdepartement ble han to ganger tildelt DDRs nasjonalpris. Fra 1969 til 1975 var han ærespresident for Berlins Akademie der Künste. En gate er oppkalt etter ham i bydelen Marzahn i Berlin.
Urucuia
Urucuia er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
F9F
F9F kan vise til:
Arapahoe County
Arapahoe County er et fylke i den amerikanske delstaten Colorado. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Adams County i nord, Denver County nordvest, Washington County i øst, Lincoln County i sørøst, Elbert County i sør, Douglas County i sørvest og mot Jefferson County i vest.
Brøknipa
Brøknipa (også kalt Bruviknipa) er en fjelltopp på Osterøy, 822 moh. Toppen er den nest høyeste på Osterøy etter Høgafjellet og populær blant turgåere. Toppen er lett tilgjengelig både fra Bruvikdalen, Skaftå og Hovden. Fra Hovden er det en tur på tre til fire timer til Brøknipa.
Arapahoe County
Arapahoe Countys totale areal er 2,086 km² hvorav 6 km² er vann. I 2000 hadde fylket 487,967 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Littleton og fylkets største by er Aurora.
Fylket ble grunnlagt i 1861 og er et av de opprinnelig sytten fylkene i Colorado. Det fått sitt navn etter advokat Lewis Ledyard Weld som døde under den amerikanske borgerkrigen.
Julia jubilerer
Julia jubilerer er en svensk-dansk dramafilm fra 1938 i regi av Alice O'Fredericks og Lau Lauritzen.
Handlingen
På AB Pianofabriken der Julia er kasserer, forteller hun for pianostemmeren om Gretha, en foreldreløs jente som hun ønsker å hjelpe. De bestemmer seg for å reise til Åre for å finne en frier til henne. Når de har reist oppdages det et tyveri på pianofabrikken. Mistanken faller på Julia og man spør seg hvordan hun plutselig har fått råd til å reise til Åre? Saken blir ikke bedre av at Julia får kofferten sin stjålet med sparepengene sine. stulen.
Om filmen
Filmen ble premiärvisades 13. august 1938. Filmen ble spilt inn ved ASA-Atelieret i Lyngby Danmark med eksteriører fra Åre av Karl Andersson etter Ernst Marischka og Geza von Bolvarys filmanus til filmen Winternachtstraum fra 1935. Den danske versjonen av filmen ble gitt tittelen Frøken Møllers Jubilæum.
Gunda Niemann-Stirnemann Halle
Gunda Niemann-Stirnemann Halle er en skøytehall i Erfurt, Tyskland. Hallen er oppkalt etter skøyteløperen Gunda Niemann-Stirnemann, som er fra byen. Hallen ble åpnet den 5. november 2001, og har 4000 sitteplasser.
I 1957 ble det lagt en kunstisbane for ishockey og hurtigløp på området hvor hallen i dag ligger. Denne ble i 1982 erstattet av en 333 m-bane, som ble utvidet til 400 meter i 1997. I 2001 ble banen overbygd.
Banen ligger 214 meter over havet, og basert på banerekordene er dette den 7. raskeste skøytebanen i verden.
Arenaen har huset World Cup-løp hvert år siden åpningen, så nær som i sesongen 2005-2006. Foreløpig har kun ett internasjonalt seniormesterskap blitt avholdt i hallen, EM allround i 2002.
Musikkvideo
Musikkvideo er en kortfilm ment for å representere en melodi eller sang visuelt. Musikkvideoer som ledsager låter spiller en stor rolle innen markedsføring av popmusikk. Musikkvideoer kan også sikte til langfilmer med hovedsakelig musikalsk innhold, og videoer (VHS/DVD) med konsertopptak, eller flere klipp med videoer av sanger, eller kombinasjon av disse.
En type av musikkvideo er at artisten eller bandet som fremfører sangen opptrer, mens andre typer musikkvideoer er mer kunstneriske eller abstrakte. Ofte står handlingen i videoen gjerne i stil til låten, men også dette varierer meget og en musikkvideo kan ha nær sagt et hvilket som helst innhold. Musikkvideoer har utviklet seg til å bli nærmest en egen kunstart innen popverdenen. Musikkvideoene og deres innhold er noe som gjerne blir vist interesse i like stor grad som selve musikken, og mange artister ser det som en viktig del av sin produksjon å lage gode musikkvideoer. Musikkvideo på VHS/DVD er noe enkelte artister og band gir ut spesielt for å tilfredsstille hardcore-fans, og konsertopptak på DVD er mer og mer vanlig.
Riksvåpen
Et riksvåpen er et våpen for et geografisk område som et rike, et land og en stat. Også betegnelsen statsvåpen blir brukt. Som riks- eller statssymbol har det en beskyttet juridisk status både i Norge og i mange andre land. Det anvendes av statlige myndigheter på mynter og pengesedler, i segl, som uniformseffekt, på trykte medier, på plaketter og på en lang rekke andre måter. Riksvåpen kan være heraldiske våpen eller andre merker med eller uten farger. De kan også være mer eller mindre naturalistiske eller stiliserte.
Nordiske riksvåpen
Norges riksvåpen er et skjold med på rød bunn en opprett gull løve med gullskjeftet sølv øks i labbene og gull krone på hodet. På skjoldet står en kongekrone. Danmarks riksvåpen består av løver og hjerter, mens Sveriges riksvåpen er de tre kroner. I monarkier inngår ofte landets riksvåpen i kongevåpenet. Betegnelsene store og lille riksvåpen brukes i Danmark og Sverige, slik at det store riksvåpen er det sammensatte våpen som mest brukes av kongehusene, mens det enklere, lille riksvåpen mest brukes av andre statsorganer.
Heraldiske våpen
De eldste riksvåpnene i Europa er utformet etter heraldiske regler. Disse våpenmerkene besto i heraldikkens eldste tid – på 1100-1200-tallene – av ikke oppdelte skjold med farger og en eller flere figurer. Fra senmiddelalderen ble det vanlig med skjold oppdelt i flere felter (unionsvåpen) som sto for flere landområder underlagt samme fyrste. På de oppdelte skjoldene kunne det bli satt mindre, såkalte hjerteskjold med fyrsters slektsvåpen. Rundt skjoldet ble det etter hvert plassert tilleggsfigurer som skjoldholdere, hjelmtegn, bannere, kongekrone, våpenkappe osv.
Statssegl
Statsseglene har en ikke-heraldisk utforming. Seglet tjente opprinnelig til å gjenkjenne utstedere av offisielle dokumenter, og til å vanskeliggjøre forfalskning. Ofte var segl stemplet i voks, senere i brevlakk eller i annet egnet materiale. Et segl har vanligvis en rund form og er ensfarget. Riksvåpen som er utviklet fra segl, kan ofte være fargelagte versjoner av disse ensfargede seglene.
Statsemblem
Emblemene omfatter alle andre statssymboler, som hverken har skjold som sentralfigur eller er basert på segl. De kan være utviklet fra et merke eller framstille et spesielt utvalgt statlig symbol.
Riksvåpen av sosialistisk type
Mange riksvåpen er utviklet etter forbilde av Sovjetunionens riksvåpen etter kommunistenes maktovertagelse i flere stater i Øst-Europa og Asia i årene etter andre verdenskrig, og i tidligere europeiske kolonier som etter hvert ble uavhengige. De fleste framstiller et sirkelformet bilde med landskapsformer, fjell, daler, vannflater og nesten alltid en oppadstigende sol og en femtakket stjerne. Ofte er det symboler for framskritt, arbeid eller kamp, slik som tannhjul, arbeidsredskaper, landbruksredskaper eller våpen, omgitt av en plantekrans innhyllet i et bånd. Kornnek eller grener av oliven eller eik ble ofte foretrukket. På båndet er gjerne landets motto skrevet ut. Lengst i denne retningen gikk Romania, som i en kort periode i 1948 hadde et statssymbol med en traktor som hovedmotiv, foran tre fabrikkpiper og en oppgående sol. Italia var den eneste ikke-kommunistiske stat som valgte et statssymbol av østeuropeisk type etter at republikken ble innført. Etter sammenbruddet av Sovjetunionen ble mange av disse våpnene byttet ut på 1990-tallet med eldre, heraldiske våpen. Tidligere monarkier gjeninnførte også kroner og andre monarkiske symboler i eller som tillegg til skjoldmerkene.
Litteratur
Norge
Urucânia
Urucânia er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Kjedegir
Et kjedegir er en type drivverk som gir utveksling ved hjelp av et kjede og minst to drev, og er vanlig som gir på sykler hvor det er minst ett drev på kranken (innputt) og ett drev på drivhjulet (utputt).
Et kjedegir kan i sin enkleste form ha ett drev foran og bak (ettgirssykkel), eller være flerdelt ved å kombineres med navgir (se egen artikkel) eller avhoppsgir (omtalt i denne artikkelen). Navgir er som regel en type planetgir, mens avhoppsgir er en type flerdelt kjedegir hvor kjedet flyttes mellom ulike drev for å endre utveksling mellom inngående og utgående løp, slik at sykkelens forflytning per pedalomdreining endres, eller enkelt sagt hvor «tungt» gir man har. Kjedegiret består av mekaniske armer som løfter eller dytter et kjede fra et drev av én størrelse til et drev av en annen størrelse, vanligvis med et forgir som flytter kjedet mellom 2 eller 3 krankdrev fremme ved kranken, og et bakgir som flytter kjedet mellom 7 til 12 drev på en krans på baknavet.
Kjedegir er svært vanlig på moderne sykler, og et velsmurt kjedegir har høyere effisiens enn navgir, men krever også mer vedlikehold sammenlignet med sykler som har rett kjedelinje eller beltedrift. Kjedegir, som er et godt innarbeidet ord i norsk sykkelterminologi, kalles noen ganger for avhoppsgir eller derailleur. Det franske ordet dérailleur ble opprinnelig brukt for å beskrive avsporing av et tog fra jernbaneskinnene.
Historie
Kjedegiret ble funnet opp på slutten av 1800-tallet. Den franske sykkelturisten, skribenten og sykkelambassadøren Paul de Vivie (1853–1930) som skrev artikler under pseudonymet Velocio, fant i 1905 opp et 2-delt bakgir av kjedegirstypen som han benyttet da han la ut på vei i Alpene.
Før kjedegiret måtte syklisten gå av sykkelen og skifte hjul eller drev på sykkelen for å endre giring. Enkelte konstruksjoner var slik at syklisten kunne snu sykkelhjulet, som da hadde tannhjul av forskjellig størrelse på hver side, et såkalt flippfloppnav. I 1928 kom «Super Champion Gear» («Osgear») og Vittoria Margherita på markedet, etterfulgt av Campagnolo Cambio Corsa. Disse ble etterfulgt av girarmer med parallellogramdesign. I 1937 ble kjedegir for første gang benyttet i Tour de France, og rytterne kunne dermed endre utveksling i bakkene uten å bytte hjul. Kjedegir ble ikke vanlig på landeveissykler før i 1938 da Simplex introduserte sitt gir- og skiftersystem med vaier. I 1949 introduserte det italienske selskapet Campagnolo modellen Gran Sport, en oppdatert versjon av tidligere mindre kommersielt vellykkede løsninger. Dette blir ansett for det første moderne bakgiret av kjedegirstypen.
I 1964 fant det japanske selskapet Suntour opp det mer funksjonelle bakgiret med skråstilt parallellogram, som gjorde det mulig for bakgiret å holde en jevnere avstand til tannhjulene på kjedehjuls­enheten ettersom giret beveget seg sidelengs. Da patentene utløp begynte andre produsenter å produsere gir med denne konstruksjonen. Alle dagens bakgir av kjedegirstypen benytter et skråstilt parallellogramdesign.
Før 1990-årene var det mange produsenter av kjedegir, deriblant Simplex, Huret, Galli, Mavic, Gipiemme, Zeus, Suntour og Shimano. Etter at Shimano i 1985 introduserte sine komplette girgrupper som krevde kompatible skiftere, girarmer, kranksett, krankdrev, kjeder, vaiere og vaierhylser ble de andre selskapene utkonkurrert én etter én. Enkelte selskaper, for eksempel Mavic, refokuserte på andre produkter, mens andre som Suntour gikk konkurs. I USA oppsto det enkelte mindre produsenter som laget høykvalitets girarmer, deriblant Paul, Proshift og White Industries. Disse er idag samlerobjekter. Per 2010 leverte Shimano, Campagnolo, samt siden 2006 amerikanske SRAM, kjedegir for landeveissykler. Shimano og SRAM lager også kjedegirsystemer for terrengsykler. Suntour, Sun Race og andre mindre produsenter har også introdusert sine moderne kjedegir med begrenset gjennomslag.
Funksjon
Moderne kjedegir består typisk av bevegelige girarmer (et bakgir på kjedestagets girøre og et forgir på seterøret) som fjernopereres mekanisk gjennom en bowdenvaier koblet til en girhendel som oftest montert på styret (eller på eldre sykler med spaker på underrøret eller styrefremspringet). Når syklisten opererer hendelen vil endringen i vaierstrekk flytte girarmen sideveis. Tråkkes det samtidig på pedalene vil kjedet gripe tak i tenner på et drev plassert til siden for det opprinnelige drevet, og rotasjonen medfører at kjedet flyttes fra det opprinnelige drevet til et drev på siden som er mindre eller større.
Med kjedegir må drivverket være i bevegelse for å kunne byttet gir, mens navgir i motsetning kan gire mens sykkelen står i ro. På begge systemene kan det ofte være nødvendig slippe opp litt på pedaltrykket for at girskiftet skal gå lett.
Vedlikehold
Nye kjedegirsystem fungerer ofte godt, men etter litt bruk kreves det ofte vedlikehold av vaier, tannhjul og kjede, eventuelt bytte av disse delene for at systemet skal fungere optimalt. Selv profesjonelle syklister har opplevd at kjedet har falt av tannhjulene, eller at girarmer og girøret på rammen har fått et slag og blitt ødelagt.
Innvendig kontra utvendig kjedegir
Kjedegir omtales i blant som et uvendig girsystem, i motsetning til navgir som er et innvendig girsystem. Å klassifisere kjedegir som utvendig er imidlertid upresist, ettersom det finnes flere eksempler på innvendige kjedegir (Honda RN-01 G-cross, med flere ). Kjedegir kan dermed være både innvendige og utvendige, men er konvensjonelt utvendige girsystem.
Tommy Kiviaho
Tommy Kiviaho (født 27. juni 1971 i Helsingfors, Finland) er en finsk ishockeyspiller som spiller forward for Lustenau i østerriksk Nationalliga.
Kiviaho har tidligere spilt for Lillehammer Ishockeyklubb, Stjernen, Frisk Asker og Vålerenga i Norge, og en rekke andre klubber i Europa. I sin ene sesong i Lillehammer i 2001-2002 ble han kåret til årets spiller i den norske eliteserien, og hjalp Lillehammer til å vinne NM-bronse.
Kiviaho er en storvokst spiller med gode kvaliteter i alle spillets faser.
Vitenskapsåret 1985
Vitenskapsåret 1985 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1985.
Andresen
Andresen er et vanlig etternavn i Norge og Danmark. I 2010 hadde 6,511 personer i Norge etternavnet Andresen. I Danmark hadde 4,455 personer etternavnet Andresen i 2015. Navnet er et patronymikon og betyr «sønn av Andreas» (med varianter).
Louis Couturat
Louis Couturat (født 17. januar 1868 i Ris-Orangis ikke langt fra Paris, død 3. august 1914 i ei bilulykke mellom Ris-Orangis og Melun i Seine-et-Marne) var en fransk matematiker og interlingvist som i dag også er regnet som forfatter av planspråket Ido.
Andresen
Personer med Andresen eller Andrésen til etternavn:
Louis Couturat
Couturat som matematiker
Etter ferdig utdannelse med ypperlige karakterer spesialiserte han seg på matematikk, symbolsk logikk og vitenskaps- og filosofihistorie. Han skreiv flere verker som fikk god omtale og blei professor på det høyt ansette Collège de France.
Couturat var den viktigste representanten for symbolsk logikk i Frankrike før første verdenskrig.