cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den første fitna
Fitnaen begynte som en rekke opprør utkjempet mot sunnimuslimenes fjerde og siste "rettledede" kalif og sjiittenes første imam, ʿAlī ibn Abī Ṭālib, som hadde sitt utgangspunkt i det kontroversielle mordet på hans forgjenger ʿUṯmān. Krigen kom til å vare hele ʿAlīs regjeringstid, og endte med Muʿāwiyah ibn ʾAbī Sufyāns maktovertagelse og opprettelsen av Umayyadekalifatet og den følgende fredsavtalen mellom ham og ʿAlīs sønn al-Ḥasan.
Bakgrunn
Den tredje islamske kalifen, ʿUṯmān ibn ʿAffān, som hadde hersket siden 644, ble beleiret i sitt eget hjem av opprørere, og i juli 656 ble han myrdet. Den viktigste årsaken til at folket hadde blitt misfornøyde med ʿUṯmān var at han hadde utnevnt familiemedlemmer som guvernører i viktige provinser i riket. Folket valgte så ʿAlī ibn Abī Ṭālib som den fjerde kalifen.
Kamelslaget
ʿAlī møtte først motstand fra en fraksjon ledet av Ṭalḥa ibn ʿUbayd Allāh, az-Zubayr ibn al-ʿAwwām og ʿĀʾiša bint Abī Bakr, Profeten Muḥammads kone. Disse samlet seg først i Mekka og flyttet seg så til al-Baṣrah for å samle de nødvendige styrker og ressurser for å mobilisere folket i det som i dag er Irak. Både opprørerne og kalifates styrker slo leir nær al-Baṣrah, og under forhandlingene mellom dem førte opphetede ordvekslinger og protester til at man tydde til vold, og på begge sider ble folk drept. Da ʿAlī spurte sine motstandere om å sverge troskap til ham, nektet de. Til slutt møttes de to partene i kamelslaget i 656, hvor ʿAlī beseiret sine motstandere.
Voldgift
Til slutt ble de to sidene enige om å avgjøre striden om hvem som skulle være kalif med voldgift. At ʿAlī gikk med på dette skyldtes i stor grad at den største delen av hæren hans nektet å sloss. Hvorvidt det var ʿAlī eller kufanerne som skulle bli representert førte til enda en splittelse blant ʿAlīs soldater. Ašʿaṯ ibn Qays og noen fler nektet å godta ʿAlīs nominerte, ʿAbd Allāh ibn ʿAbbās og Malik al-Aštar, og insisterte heller på Abū Mūsā al-Ašʿarī, som ʿAlī satte seg imot siden han tidligere hadde hindret folk i å støtte ham. Til slutt var ʿAlī nødt til å godta Abū Mūsā.
Slaget ved Nahrawān
Kharijittene, som først hadde tvunget ʿAlī til å godta Abū Mūsā som dommer ble forvirret da Abū Mūsā ble lurt av ʿAmr ibn al-ʿĀṣ, som nå støttet Muʿāwiyah. Da kharijittene så at voldgiften ikke hadde blitt til deres fordel, gjorde de opprør mot ʿAlī siden ʿAlī hadde gitt etter for deres eget krav om voldgift. Opprøret ble blodig da de begynte å drepe ʿAlīs støttespillere, og da de drepte den gravide kona til en av hans tilhengere og kuttet opp magen hennes for å drepe det ufødte barnet. ʿAlī var ikke villig til å inngå kompromisser med dem, og han beseiret dem i slaget ved Nahrawān i 659.
The Beatles’ diskografi
Britiske album
I tillegg ga The Beatles ut en dobbelt-EP, «Magical Mystery Tour». Dobbelt-EP-en ble gitt ut som album i USA (se amerikanske album), og i 1976 ble den amerikanske løsningen også brukt i Storbritannia. I denne oversikten er «Magical Mystery Tour» inkludert i sin originale dobbelt-EP-versjon.
Den første fitna
ʿAlīs død
Før slaget ved Nahrawān hadde ʿAlī forberedt seg på å angripe Muʿāwiyah, men etter slaget ble denne ekspedisjonen avlyst. Muʿāwiyahs armé invaderte og okkuperte så flere byer, noe ʿAlīs guvernører ikke kunne stoppe siden de ikke hadde folket på sin side. Muʿāwiyah inntok Egypt, Jemen og andre områder, slik at Kufa til slutt var det ene området ʿAlī satt igjen med.
The Beatles’ diskografi
Amerikanske album
The Beatles ble oppdaget i USA sent i 1963, og på grunn av rot med rettigheter, ble sangene og albumene gitt ut i en helt annen rekkefølge. Ettersom det i USA ikke var vanlig å gi ut singler separat fra albumene, dukket singlene også opp på de amerikanske utgivelsene. Dette, kombinert med at amerikanske album sjelden gikk over 12 spor, gjorde at det ble behov for langt flere album i USA enn i Storbritannia. I 1967, før Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band ble utgitt, nektet The Beatles Capitol Records å gi ut sangene på noen annen måte enn The Beatles selv ønsket. Dette ble starten på konseptalbumene.
Den første fitna
ʿAlīs død
Den nittende ramadan 40 AH (661), da ʿAlī ba i moskéen i Kufa, ble han myrdet av kharijitten ʿAbd ar-Raḥman ibn Mulǧam med et forgiftet sverd. ʿAlī levde såret to dager før han døde den tjueførste ramadhan. Etter hans død var kufamuslimene enstemte i deres støtte til hans sønn al-Ḥasan. Likevel gikk Muʿāwiyah seirende ut av striden, da han opprettet sitt eget kalifat etter ʿAlīs død.
The Beatles’ diskografi
Amerikanske album
Til sammen ti album ble utgitt i USA som skilte seg fra de engelske. Ni av dem var oppsamlingsalbum fra Capitol Records, en av dem var utgitt av Vee-Jay Records. I tillegg var fire album av the Beatles utgitt i forkortet utgave. Den amerikanske utgaven av «Magical Mystery Tour» inneholdt fem single-spor som ikke var gitt ut på den engelske dobbelt-EP-en, og det holdt til at den amerikanske utgivelsen ble et album. Dette var den eneste amerikanske utgivelsen som ble stående da EMI slapp ut albumene til The Beatles på CD i 1987.
Canadiske album
The Beatles slo raskere an i Canada, og det første albumet med bandet i Nord-Amerika ble sluppet i Canada. Det og det påfølgende fulgte imidlertid langt nøyere de britiske tilsvarende albumene. Det siste albumet hadde mange sanger som allerede var sluppet på det første albumet i tillegg til et par singler. Etter de tre utgivelsene ble imidlertid Canada med på de amerikanske utgivelsene.
Livealbum
I sin aktive karriere ga aldri The Beatles ut noen live-plater. Dette kan ha sammenheng med at de ikke kunne høre seg spille på grunn av både publikum og den tekniske utviklingen. Først i 1977 kom det første og eneste offisielle livealbumet fra en konsert ut. I tillegg ble det gitt ut to live-album fra The Beatles' besøk på BBC. I tillegg er to album hentet fra deres periode i Hamburg.
EP-er
Det ble gitt ut 13 EP-er og en dobbelt-EP tilsammen i Storbritannia. Av disse var det bare Long Tall Sally og Magical Mystery Tour som inneholdt ikke tidligere utgitt materiale. EP-ene kom ut etter albumene, og telte på single-listene, og ikke på albumlistene.
Ettersom EP-formatet ikke slo an i USA, ble bare tre EP-er, en fra Vee-Jay og to fra Capitol, sluppet der.
Samlealbum
Denne oversikten handler om samlealbum av tidligere utgitt materiale. Den første oversikten fokuserer på samleplater utgitt på det britiske, kanadiske og amerikanske markedet, og den andre fokuserer på samleplater fra hele verden. Deretter kommer samlebokser, der en rekke album er samlet for fellesutgivelse. Denne oversikten fokuserer på når noe blir utgitt for første gang, og samleplater som kommer ut igjen på et nytt format vil bare nevnes første gang.
Britiske og amerikanske samlealbum
Den første oversikten viser album utgitt enten i Storbritannia, USA, Canada eller kombinasjoner av de tre. Fra britisk side var det bare A Collection of Beatles Oldies som var en offisiell utgivelse fra Parlophone i The Beatles' aktive periode i mangelen på et album ved juletider 1966. Det ble også gitt ut et album fra Hamburg-perioden av Polydor. I USA ble det også bare gitt ut en offisiell samleplate, denne kom ut rett før det offisielle bruddet. I USA var det imidlertid flere utgivelser som fokuserte på The Beatles' sanger før de ble kjent. Vee-Jay hadde rettigheter til enkelte sanger fram til november 1964, og ga ut en samleplate med dem og den australske sangeren Frank Ifield mens de fortsatt hadde rettighetene.
Singler
Fra 1961 til 1970 ga The Beatles ut 53 singler. Flere av disse har enten halvoffisiell eller uoffisiell utgivelse i enkelte land. Blant annet var «If I Fell»/«Tell Me Why» beregnet på eksport, men ble gitt ut av enkelte platebutikker i Storbritannia, og fikk derfor beskjeden listeplassering. I tillegg var seks singler fra opptakene til Tony Sheridan og The Beatles i Hamburg, og ikke del av EMIs og Capitols offisielle utgivelser. I USA ble også flere sanger gitt ut på single som i Storbritannia ikke var planlagt som singler. Dette inkluderer «Eight Days a Week», «Nowhere Man» og «Yesterday». Dette gjaldt også enkelte singler utgitt i Vest-Tyskland, ellers i Europa og i Australia. I tillegg hendte det at sanger fikk andre B-sider i USA enn i Storbritannia. I begynnelsen hadde plateselskapene Vee-Jay og Swan de amerikanske rettighetene på enkelte Beatles-sanger.
<references group="upper-alpha" />
Musikkvideoer
Ettersom ordet «musikkvideo» ikke eksisterte, ble disse omtalt som «promoer». «Promoen til «Lady Madonna» er et opptak av dem som tar opp «Hey Bulldog» til «feil» melodi. I 1999 ble en remikset versjon av «Hey Bulldog» lagt oppå filmklippet slik at videoen har to forskjellige sanger.
Balaklava
Balaklava er en tidligere by på Krim-halvøya som siden 1957 har vært innlemmet i storbyen Sevastopol. Den ligger inne i noe som kan sammenlignes med en kort norsk fjord med et trangt innløp.
Taurisk og gresk fortid
Den første kjente bebyggelsen på stedet var taurisk. På Krim dominerte skyterne, men sørkysten var stort sett bebodd av tauriere (se kimmeriere). Mange av taurierne var strandrøvere som tente bål ved stranden nattestider for å lokke til seg skip som seilte forbi, for å overfalle og røve dem.
Nær dagens Balaklava var det taurisk bosetting i alle fall på 700-tallet før Kristus. Homer beskriver i «Odysseen», om Odyssevs' store sjøreise, «lestrigonernes» (dvs strandrøvernes) havn» i Balaklava-bukten:
Greske doriske kolonister fra Megara grunnla i 422-21 f. Kr. den viktige handelsbyen Kerkonessos på et gammelt taurisk handelssted på nordsiden av Herakleia-halvøya (helt vest på Krim). Dette ble raskt en storby med 10 000 til 20 000 innbyggere, og som bystat dominerte og helleniserte den hele området, inklusive den tauriske bosetningen ved «sjørøverbukta» noen mil mot sør. Da Hellas ble kristnet, tok det ikke lang tid før Herakleia-halvøya ble det også.
Genovesisk feste (1380-1475)
De italienske bystatene Genova og Venezia konkurrerte i høymiddelalderen om handelshegemoniet i det østlige middelhavsområde, og på Krim var det genoveserne – som kom etter venetianerne – som gikk av med seieren. En gang mellom 1266 og 1289 gav mongolene av «Den Gyldne Horde» genovesiske handelsmenn tillatelse til å etablere et handelsnærvær og en frihavn ved Caffa på sørkysten av Krim. I løpet av en hundreårsperiode utvidet genoveserne sitt herredømme over det som de kalte «Gazaria» (etter khasarene) på Krimhalvøya. Fra 1365 kontrollerte de også Sudak, og dermed gjenstod den byen som genoveserne kalte Cembalo (eller Chembalo) som eneste handelsrival i området. Omkring 1380 seiret genoveserne også der, etablerte en enklave rundt Cembalo og forbød all bysantinsk handel med byen som dermed kom i bakevja etter handelshavnene Sudak og Caffa.
Det er ikke korrekt at svartedauden kom til Genova med et handelsskip fra Cembalo; genoveserne kontrollerte ikke Cembalo på 1340-tallet og handelen fra de genovesiske områder gikk for det meste fra Caffa.
I 1422 brøt det ut krig mellom tauridene (italienerne kalte riket deres Theodoro) og genoveserne. Prins Aleksej (1420–46) av Theodoro erobret i 1423 Cembalo i den hensikt å få kontroll over en bedre havn, men genoveserne i Caffa, under Pietro Magnero, gjenerobret den samme år. Han forsterket festningen i Cembalo i 1425. Få år senere brøt krigen ut igjen, og noe lignende gjentok seg: Aleksej, som også fikk støtte fra grekerne i Cembalo som gjorde oppstand, tok byen og drev genoveserne ut (1433), men genoveserne gjeninntok byen året etter.
Tyrkerne overtar (1475-1771)
Splittelsen og urolighetene på Krim gjorde det mulig for tyrkerne å slå til. Fatih Sultan Mehmet sendte Gedik Ahmet Pasha med en stor flåte til Krim i 1475. Tyrkerne erobret raskt kystbyene, også Cembalo, og sikret seg en varig seier da de gikk løs på Theodoros hovedstad Mangup. I juli startet de beleiringen, og bevæpnet med ildvåpen hadde de overtaket. Forsvarerne, kristne grekere, armenere og gotere og jødiske karaimer holdt ut til desember. Den tyrkiske erobringen fikk konsekvenser for genovesernes italienske områder – deres kolonier ble ødelagt, italienerne solgt som slaver. Også Cembalo ble ødelagt og tømt for innbyggere.
Men tyrkerne bygde raskt opp en egen tyrkisk by, og kalte den «Balyk Yuv» (tyrkisk for «fiskenett»). Dagens Balaklava er en forvanskning av dette navnet.
Russisk styre (1778-1957)
Tyrkerne klarte å beholde herredømmet i flere hundre år. Men i 1771 under russisk-tyrkiske krig 1768-1774 trengte russiske styrker inn på Krim-halvøya under ledelse av fyrst Dolgorukij. Tyrkerne gjorde motstand, men massakrene av 30 000 krimtyrkere i 1782 av den russiske general Potemkin fremtvang den endelige avgjørelse. Den 8. april 1783 ble Krim en russisk provins, og i 1787 besøkte Katarina den store blant annet Balaklava.
Krimkrigen (1854-1856)
Under Krimkrigen stod et slag mellom britiske og russiske styrker ved Balaklava i oktober 1854. Slaget er kjent både for en av britisk militærhistories mest legendariske bragder og for en av dets best kjente tabber.
«The thin red line»
Den 24. oktober 1854 angrep overlegent russisk kavaleri skotsk infanteri ved Balaklava. Skottene hadde ingen mulighet for å komme seg til bedre posisjoner, og inntok en to mann dyp formasjon, tok imot russerne og klarte å stanse dem. En krigsskorrespondent skrev han ikke kunne se noe annet mellom de britiske og de russiske linjene enn en «tynn rød strek med en linje med (bajonettenes) stål» («thin red streak tipped with a line of steel»); formuleringen ble på folkemunne forkortet til «the thin red line».
«Charge of the Light Brigade»
Dagen etter, den 25. oktober 1854, begikk de britiske feltherrer en skjebnesvanger feilvurdering: 500 mann ble drept av kanonild på få minutter i et selvmorderisk angrep på russiske styrker som var tallmessig langt større, bevæpnet med kanoner og utplassert på høydene langs den slukten britene red inn i. Hendelsen er udødeliggjort i et dikt av  Tennyson, "Charge of the Light Brigade". Der heter det det blant annet:
Sovjettiden (1917-1991)
Under Sovjetregimet var Balaklava lenge en russisk marinebase. Under annen verdenskrig gikk fronten en tid ved byen, og det var blodige kamper i området. I 1954 ble hele Krim og dermed også Balaklava overført fra den russiske føderative sovjetrepublikk til sovjetrepublikken Ukraina. I 1957 ble den nærliggende storbyen Sevastopols kommunegrenser utvidet slik at Balaklava ble inkorporert.
Mellom 1956 og 1961 ble Sovjetunionens største anlegg for reparasjon av undervannsbåter bygget ved Balaklava. Det ligger under fjell, og kunne romme mer enn 3000 mennesker og 20 undervannsbåter i tilfelle atomkrig. Frem til Sovjetunionens sammenbrudd og faktisk enda litt lenger (til 1993) ble det også lagret atomvåpen i anlegget.
Turistmål
Balaklava er nå et turistmål, og ligger naturskjønt til nær høye fjell og rett på svartehavskysten. Blant severdighetene er ruinene av genovesernes fort Cembalo, og det gamle anlegget for undervannsbåter.
Direkte-USB
Direkte-USB er en USB-minnepinne eller en ekstern USB-harddisk som inneholder en komplett operativsystem som kan bli oppstartet. En direkte-USB er nært knyttet til direkte-CD-er, men en USB har noen ganger muligheten til å lagre innstillingene og permanent installere programvarepakker tilbake på USB-enheten.
Jimmy Reed
Liv og virke
Reed lærte å spille gitar og munnspill som ung gutt. Etter en tid i militæret og jobbing i landbruket, flyttet han etterhvert til Gary, Indiana, like sør for Chicago. Rundt 1950 fikk Reed en elektrisk gitar og forsterker, og begynte for alvor å spille igjen. Han spilte blant annet med Grace Brim, John Brim, Eddie Taylor og Big Walter Horton.
Jimmy Reed platedebuterte i 1953 for nystartede VeeJay Records, og fikk sin første R&B hit i 1955 for dette selskapet med låten You Don't Have To Go. Foruten Jimmy selv på sang, munnspill og gitar, medvirket Eddie Taylor og John Littlejohn på gitarer og Albert King på trommer. De neste 8 årene kom det mange hits fra Jimmy Reed, f eks Ain't That Lovin' You Baby, You've Got Me Dizzy, The Sun Is Shining, Honest I Do, Baby What You Want Me To Do, Bright Lights, Big City og Shame, Shame, Shame.
Gitaristen Eddie Taylor var en viktig støttespiller for Reed ved siden av konen Mary Lee Mama Reed, som laget mange av sangene hans og sang back-up. Imidlertid levde Reed et hardt liv, med store alkoholproblemer. Det ble sagt at grunnen til at Mama Reed høres på platene, var for at ektefellen Jimmy skulle klare å uttale og synge tekstene.
På 1970-tallet fikk Reed mer orden på livet sitt og holdt avstand til flaska. Han holdt også en del konserter i denne perioden. Imidlertid hadde flere tiår med hard drikking krevd sitt, og han døde på turné i 1976
Reed har påvirket et utall artister, og listen over artister som har spilt covere av hans låter er bl a: Elvis Presley, The Rolling Stones, The Yardbirds, The Animals og The Kinks.
Joe Perry
Joe Perry er navnet til flere personer:
Salem Eid Yaqoob
Salem Eid Yaqoob (født 1. mars 1996) er en bahrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Han representerte Bahrain under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i semifinalen på 200 meter.
Blindpassasjer (TV-serie)
Bing og Bringsværd ble i 1979 tildelt Rivertonprisen for sitt arbeid med serien.
Historien
Stjerneskipet «Marco Polo» er på vei fra et rutineoppdrag på planeten Rossum. Rossum har vist seg å være en underlig verden der teknologien ser ut til å være på 1700-tallsnivå, men «bøndene» som dyrker jorden, er egentlig roboter av uviss opprinnelse.
Mens mannskapet ligger i dvale, begynner det å skje merkelige ting: Et slags omriss av et menneske beveger seg på monitorskjermene i kontrollrommet og setter det ene kameraet etter det andre ut av funksjon. Det kan bare bety en eneste ting – at det finnes en blindpassasjer om bord. Når besetningen på fem våkner opp virker alt tilsynelatende som normalt, men snart oppdager de bildene på monitorskjermen og skjønner at de ikke er alene. Imidlertid registrerer datamaskinen bare de fem som skulle være om bord.
Mens de prøver å finne ut hvor denne blindpassasjeren er, kommer de over et tomt og dødt romskip som også ser ut til å ha hatt besøk av en blindpassasjer.. Etter analyser av støv fra en fremmed romdrakt innser de at blindpassasjeren var en biomat – en biologisk robot bygd opp av programmerbare organiske molekyler – og at en tilsvarende biomat nå er aktiv på deres eget skip. Data fra søppelkvernen på «Marco Polo» viser at et menneske er blitt dumpet i kvernen mens besetningen lå i dvale, og likevel virker mannskapet fulltallig. Den fryktelige konklusjonen blir dermed at én av dem ikke egentlig er et menneske; biomaten har drept et besetningsmedlem, kopiert den dødes utseende og tatt vedkommendes plass.
Etter hvert kommer besetningen fram til en teori om at menneskene på planeten Rossum skapte roboter som skulle gjenopprette den biologiske balansen på planeten, men av ukjent årsak tok robotene helt over og eliminerte menneskenes sivilisasjon som den største trusselen mot miljøet. Serien gjør det ikke klart hvorvidt «menneskene» på Rossum bare var en menneskelignende art, eller om planeten en gang ble kolonisert fra jorden. De kunstige intelligensene som nå styrer Rossum, ville ikke at mannskapet på «Marco Polo» skulle avsløre planeten for jordmenneskene, så de smuglet om bord en biomat som skulle bli med tilbake til Stasjon Nexus og der ødelegge stasjonen før noen data om Rossum kunne bli sendt videre til jorden.
Besetningen deler seg i spørsmålet om hvordan de skal finne ut hvem som er blindpassasjeren. Gaia, som er biolog, foreslår at de skal operere inn radiosendere under huden for slik å kunne identifisere den av dem som ikke er et menneske. Sosiologen og lingvisten Jason går imot dette forslaget og hevder at det eneste fornuftige er å finne ut hvorfor blindpassasjeren kom ombord i «Marco Polo». Jason mener svaret ligger i forskningsmaterialet fra planeten Rossum og bruker all sin tid til å granske dette.
Samtidig er «Marco Polo» truet av en annen fare. Når Stasjon Nexus blir informert om situasjonen, fyrer de nemlig av en torpedo mot «Marco Polo». Dette gjøres fordi stasjon Nexus ikke kan ta sjansen på at biomaten kommer ombord i stasjonen. Torpedoen kan desarmeres av stasjon Nexus, men dette blir ikke gjort før blindpassasjeren eventuelt er identifisert. Dette setter naturligvis mannskapet under ytterligere press. Samholdet mellom dem blir satt på en voldsom prøve etterhvert som tiden går og døden fortoner seg mer og mer viss.
Besetningsmedlemmene anvender teknologi og logikk for å forsøke å identifisere biomaten, men det virker fåfengt i og med at blindpassasjeren ser ut til å være en perfekt etterligning av det mennesket den har kopiert. Mannskapet trenger noe som er sjelden kost ombord i et høyteknologisk stjerneskip: en situasjon der biomaten trenger å improvisere og slik kanskje avslører seg. Blindpassasjer blir således en fabel om jakten på det som utgjør essensen av å være menneskelig.
Planeten Rossum
Oppdiktet planet som kretser rundt Barnards stjerne, en rød dvergstjerne som ligger omtrent 5,9 lysår fra Jorden i stjerneblidet Ophiuchus (Slangebæreren). Ordet Rossum synes å være hentet fra det tsjekkiske teaterstykket R.U.R (Rossumovi Univerzální Roboti eller Rossums Universelle Roboter) fra 1920 hvor også begrepet robot dukket opp for første gang.
Planeten Rossum er blant annet befolket av roboter som opptrer som 1700- eller 1800-talls bønder. Menneskene som konstruerte robotene for å motvirke en økologisk krise, er ikke lenger åpenbart til stede, men når Jason går gjennom videoopptak fra planeten, oppdager han noe som ser ut som et nakent, primitivt menneske i kanten av et bilde. Etter hvert innser besetningen på «Marco Polo» at menneskene må ha mistet kontrollen over robotene, som gjennomførte sitt oppdrag om å gjenskape økologisk balanse ved å redusere menneskene til deres "rette plass" i naturen, nemlig som nakne aper uten teknologi. Robotene selv later til å bli vedlikeholdt fra underjordiske baser, men dit ble mannskapet på «Marco Polo» nektet adgang.
Rossums atmosfære er rødaktig på grunn av det røde lyset fra Barnards stjerne. På Rossum benyttes et alfabet som likner omvendte gotiske bokstaver.
Om serien
Blindpassasjer (som forøvrig hadde arbeidstittelen Marco Polo) ble regnet som en av de mest kompliserte produksjoner NRK hadde påtatt seg til da og ble en særdeles stor utfordring for rekvisittavdelingen og teknisk tjeneste.
NRKs Studio 2 ble ombygd til et eneste stort stjerneskip med fremtidsrettet interiør. Her kunne man finne avdelinger som blant annet en moderne grønnsakshage med levende planter, samt avdelinger for andre spiselige ting som ørret og kyllinger. Studioet besto dessuten av en rekke futuristiske kulisser, som for eksempel korridorene, kontrollrommet og den meget spesielle «soveavdelingen». Både kulissene og deler av seriens tema kan gi assosiasjoner til samtidige sciencefiction-filmer som blant annet Alien, der et romskip også er invadert av et fremmed vesen. Tematikken med et fremmed vesen som kan kopiere mennesker, slik at ingen lenger kan stole på de andre, foregriper John Carpenters klassiske skrekkfilm Tingen fra en annen verden fra 1982.
Rekvisittene hadde Sigurd Slembe ansvaret for, og kostymene var kreert av Ivar Karlsen, mens Rijk van Ravens hadde ansvaret for selve scenografien.
Bull kunne også fortelle at de på billedsiden hadde benyttet seg av såkalt «Fargenøkling» (chroma key eller bluescreen), det vil si at man hadde lagt bilder oppå hverandre. «I første episode så vi f.eks. Marit Østby som samlet støv. På farge-TV så det ut som om hun gikk i en lang blå gang. Det gjorde hun i virkeligheten ikke. Det som skjedde var at hun beveget seg i et blått studio, en kulisse av en lang gang, og på det endelige resultatet ser det ut som om hun går i en lang, blå gang».
Serien ble innspilt i løpet av fire uker sommeren 1978. Tre av ukene ble tilbrakt i Studio 2 mens en uke ble brukt til eksteriøropptakene. Men allerede i januar 1978 begynte man å feste ideen til tegnebrettet. Ifølge personer som var involvert i produksjonen måtte det «virkelig mye» planlegging til før Studio 2 stod ferdigbygd som Stjerneskipet «Marco Polo».
«Dette kan ikke sammenlignes med noe av det vi har gjort før!»— Egil Monn Iversen, juli 1978 «Hadde det ikke vært for at skuespillerne slurpet te i oppholdsrommet og at TV-kameraené stod plassert rundt i studio 2, kunne man uten problemer tro at man dukket inn i en fjern fremtid.— VGs Harald Harnang, juli 1978
Blindpassasjer ble 30. august 1985 sendt i reprise i Detektimen i en noe forkortet TV-filmversjon på 85 minutter.
Omtale
Serien ble meget populær i Norge, men responsen i Sverige ble enda bedre. Svenskene likte den så godt at de forsøkte å skape et samarbeid for å produsere nye episoder av serien. Den ble vist høsten 1980 i Sverige og den svenske avisa Expressen var særdeles begeistret og skrev følgende: «På fredager kan vi nå fryse på ryggen over den norske science fiction-serien 'Blindpassasjer'. Den er virkelig spennende og meget profesjonelt laget, om man skal dømme etter å ha sett første episode». Göteborgs-Tidningen var også begeistret og skrev «Det ble bare bedre og bedre. Og bedre. Og til slutt meget bra».
Den ble også vist i de andre nordiske land.
DVD-utgivelsen
Dagbladets anmelder gav den terningkast fire, mens Filmdagbok gav den tre av fem stjerner. Filmdagbok omtalte serien som en kultklassiker med en enkel og genial historie. De skrev videre at «Utseendemessig er kulissene overraskende stilrene og futuristiske. Fargene har naturligvis et 70-tallspreg over seg. Dørene åpner seg selv med et svisj. Datamaskinene derimot, ser ikke ut som noe fra fremtiden». På den kritiske siden mente de blant annet at skuespillerne er lite overbevisende og at det minner om «hørespill fra Radioteateret». Anmelderen konkluderer på følgende måte: «Blindpassasjer har nok tapt seg med årene, men der det en gang var spenning er det nå sjarme. Serien scorer høyt på nostalgi, men det er tydelig at det har skjedd en del på tv-fronten på 30 år. Norsk film og TV flommer ikke akkurat over med science fiction, så i den sjangeren troner nok fortsatt Blindpassasjer».
Manus og opphav til historien
Originalmanuset til Blindpassasjer, Hvem av oss er den drepte? (1977), er utgitt i bokform sammen med manus til flere hørespill sendt i NRK Radioteateret som Marco Polos nye eventyr (1980).
Kilden til historien om stjerneskipet «Marco Polo» ble skapt i 1976. Da var Jon Bing og Tor Åge Bringsværd på science fiction-kongress i Polen, og på Kiel-fergen hjemover begynte de to å leke med idéer. De var i utgangspunktet bedt om å lage et hørespill, og det utviklet seg etter hvert til første del i en trilogi, Rutine for en ukjent planet. Et fjernsynsmanus presset seg også frem og det var her «Marco Polo» og dets besetning tok endelig form.
Serien som kultfenomen
NRK mottok mange henvendelser om eventuell utgivelse av serien på DVD. Serien ble til tider vist på filmklubber rundt omkring i Norge. Den var såpass etterspurt at fans tok seg bryet med å konvertere gamle VHS-opptak fra 80-tallet til DVD og legge disse ut på torrent-sider i mars 2005. Disse ble lastet ned svært mange ganger før serien omsider kom på en offisiell DVD fra NRK i 2007, noe organisasjonen i flere år tydelig sa ikke kom til å skje.
Ifølge uttalelser fra 2007, av regissør Stein Roger Bull, var denne serien den desidert mest etterspurte produksjonen han hadde vært involvert i. «Av alt jeg har laget, er det ingenting folk har spurt oftere etter enn denne».
Oppfølger
En oppfølger til Blindpassasjer var under planlegging på begynnelsen av 1980-tallet. Bing og Bringsværd fikk i 1981 i oppdrag av svensk TV å skrive manus til en ny tre-episoders miniserie i samarbeid med NRK. Bakgrunnen var deres begeistring for den første serien som ble vist i Sverige høsten 1980. Serien skulle etter planen produseres i 1983 og ha premiere i 1984, men prosjektet ble av ukjente årsaker skrinlagt. Manuset ble imidlertid trykket og utgitt som Av støv er du kommet i 1990.
Andre versjoner
I 2011 satte Teatret Vårt i Molde opp en sceneversjon av serien. Oppsetningen ble imidlertid kortvarig grunnet sviktende publikumstall.
Hipparkhia fra Maroneia
Hipparkhia var en kynisk gresk filosof fra Maroneia. Hun var gift med Krates fra Theben som fulgte samme levesett og filosofiske retning. Hun er en av svært få kvinnelige filosofer vi kjenner navnet på og av 82 filosofer beskrevet av Diogenes er hun eneste kvinne.
Maurice Peeters
Mouritius «Maurice» Prosper Peeters (født 5. mai 1882 i Antwerpen i Belgia, død 6. desember 1957) var en nederlandsk syklist som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Peeters ble olympisk mester i sykling under OL 1920 i Antwerpen. Han vant den individuelle sprinten på bane 1000 meter. Fire år senere, under OL 1924 i Paris, kom han på tredjeplass i tandemsykling sammen med Gerard Bosch van Drakestein.
Ali Khasif
Ali Khasif (født 9. juni 1987) er en emiratarabisk fotballspiller som spiller for fotballklubben Al-Jazira som målvakt.
Under Sommer-OL 2012 i London deltok han for landet sitt der laget hans ble utslått i gruppespillet.
Krigen mot Albrekt av Mecklenburg
Krigen mot Albrekt av Mecklenburg (Striden om Sverige) om herredømmet over Sverige i årene 1388 til 1395 mellom Albrekt av Mecklenburg og dronning Margrete I av Danmark og Norge var sluttstriden om de nordiske kongerikene som hadde vart siden 1363.
Siden de svenske stormennene hentet den tyske fyrstesønnen til den svenske tronen, hadde Norden vært i en kjederekke av kriger og mindre konflikter der arverett stod sentralt i et farlig politisk spill om de tre kroner i Norge, Sverige og Danmark.
Etter at Margrete Valdemarsdatter ved et ufattelig politisk kupp var utnevnt til «fullmektig frue og til husbonde og rikets formynder» som formelt gjorde henne til en regjerende dronning i 1387, var en storkrig om Sverige uunngåelig. Men de tyske makthaverne i Østersjøsregionen intervenerte og gjorde krigen til en langvarig og smertelig prosess som ikke var sluttført før freden i 1395 og overrekkelsen av Stockholm i 1398.
RC4WD
RC4WD er en produsent og markedsfører av RC-deler, tilbehør og kjøretøyer som ble etablert i 2001 i San Francisco Bay Area. Produktene fra RC4WD har blitt valgt av NASA og har vært med i reportasjer på TV og i blader i mange land Selskapet lagde og leverte deler til verdens raskeste batteridrevne radiostyrte bil.
RC4WDs historie
I 2005 hadde selskapet nærmere 800 forskjellige deler på lager, fra selskaper som Thundertech Racing, JPS, New Era Models, Imex, Defiance Racing, RC Alloy og Vertigo Performance med flere.
I 2007 flyttet RC4WD inn i et lite lager i San Jose.
I juli 210 lanserte selskapet sitt første lisensierte produkt – Dick Cepek "Mud Country" 1,9 dekk. I februar 2011 begynte Horizon Hobby med distribusjon av RC4WD sine produkter. I mars 2014 begynte TowerHobbies med distribusjon av RC4WD sine produkter.
Harry Freeman
Harry Scott Freeman (født 7. februar 1876, død 5. oktober 1968) var en engelsk sportsutøver som deltok under OL 1908 i London. Freeman ble olympisk mester i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det engelske laget som beseiret Irland med 8 – 1 i finalen.
Junior-VM i ishockey 1979
Junior-VM i ishockey 1979 ble arrangert i Karlstad og Karlskoga i Sverige i 1979.
Katedralen i Exeter
Katedralen i Exeter er en anglikansk katedral i byen Exeter i Devon i sørvestlige England og er setet for biskopen i Exeter. Den nåværende bygningen var bygget ferdig en gang rundt 1400, og taket er den lengste hvelvning i England. Andre merkbare kjennetegn er den store klokken, biskopens trone, korets galleri og mange taksprosser i hvelvene med figurmotiv og plantemotiv. En av dem har en avbildning av mordet på Thomas Becket.
Historie
Grunnleggingen av katedralen i Exeter, dedikert til sankt Peter, dateres tilbake til 1050 da setet for biskopen av Devon og Cornwall ble overført fra Crediton på grunn av frykt fra herjingsangrep fra sjøen. En klosterkirke eksisterte allerede i byen og var dedikert til jomfru Maria og sankt Peter. Den ble brukt av biskop Leofric som hans sete, men gudstjenestene ble ofte holdt utendørs, nær stedet i nærheten av dagens katedralbygning. I 1107 ble William Warelwast, en nevø av Vilhelm Erobreren, utpekt til bispesetet, og dette ble det som fremskyndet prosessen for byggingen av en ny normannisk katedral.
Den offisielle grunnleggingen skjedde i 1133, etter Warelwasts tid, og det tok mange år å fullføre byggingen. Etter at Walter Bronescombe ble utpekt som biskop i 1258 var bygningen allerede betraktet som utdatert, og den ble ombygget i den dekorerte gotiske stilen ved å følge eksempler fra katedralen i Salisbury som lå i nærheten. Imidlertid er mye av den normanniske bygningen fortsatt beholdt, inkludert to massive kvadratiske tårn og deler av veggene. Katedralen ble konstruert utelukkende av lokal stein, blant annet [Purbeck-marmor]. Den nye katedralen ble fullført en gang rundt 1400, bortsett fra tillegg som ordenskapittel og bedekapellene.
Klokken
Den store klokken er den ene i en gruppe av berømte 1300- til 1500-talls astronomiske klokker som finnes i vestlige England (se også Salisbury, Wells, Ottery St Mary, og kirken i Wimborne). Den nedre delen av skiven er den eldste delen av klokken, sannsynligvis fra 1480-tallet. Fleur-de-lys-«hånden» indikerer tiden og posisjonen som solen har på himmelen på en 24 timers analog skive. Tallene består av to sett med I-XII romertall. Sølvballen og den indre skiven viser både månetiden og dens faser ved å benytte en roterende svart skjold til å indikere månens fase. Den øvre skiven, lagt til på 1760-tallet, viser minuttene.
Den latinske frasen Pereunt et Imputantur er et populært motto for klokker og solskiver, opprinnelig skrevet av den romerske poeten Marcus Valerius Martialis i hans dikt Karakterer av et lykkelig liv, og som vanligvis blir oversatt som til engelsk som «they perish and are reckoned to our account», noe som kan bety «de fortapes og blir regnet med i vårt oppgjør». Det viser til de timer som vi benytter i livet våre, klokt eller ikke.
Orgelet
Katedralens orgel står stolt og imponerende på en dekorert middelaldersk skjerm, og den gamle, klassiske forskjellen mellom koret og navet er bevart med en markant grandeur. De største orgelpipene, den lavere oktaven på 32ft Contra Violone, står akkurat innenfor sydlige tverrskipet. Orgelet kan også skryte av ett av de svært få trompette militaire stopper i England (det andre eksempelet finnes i katedralen i Liverpool og St. Pauls katedral i London), huset i korets galleri sammen med et korverk av orgelpiper.
Tunguskaelvene
Tunguskaelvene er et samlebegrep på de tre østlige og viktigste sideelvene til Jenisej i russisk Sibir. Fra syd til nord er de Angara eller Øvre Tunguska, Steinete Tunguska og Nedre Tunguska.
Mahaleb
Barken er mørkt grå og velluktende. Bladene på 3 - 6 cm er bredt eggerunde med spiss og rund eller svakt hjerteformet grunn. Bladplatene er tykke og harde, rundtannete og snaue oppå men litt hårete under. De gulgrønne bladskaftene er 1 - 2 cm lange. Blomstene er mellomstore, 4-10 i klasen, skjermformet med ganske lang blomsterstilk (2-3 ganger lengre enn blomsten). Frukten er ca 1 cm lang og ganske rund, og i varianter av fiolett-svart eller helt svart, med en stor stein og bitter smak.
Cargolink
Cargolink AS var et norsk jernbaneselskap etablert av billogistikkselskapet Autolink i 2008 med hovedkontor i Drammen. Selskapet fikk tillatelse til å frakte gods på det norske jernbanenettet 17. september 2008. Cargolink ble opprinnelig opprettet for å stå for kjøringen av morselskapets biltog etter at Autolink brøt med Ofotbanen AS. Cargolink hadde om lag 90 ansatte og omsetning i 2012 var på ca. 150 millioner. Hovedkontoret lå på Ulven i Oslo.
Transportnett
Selskapet kjørte på strekninger mellom Oslo og Bergen,Trondheim, Stavanger, Åndalsnes og Bodø. I tillegg drev Cargolink gruvetogstrafikken for Rana Gruber på en strekning mellom Mo i Rana og Ørtfjell.
Tjenester
Cargolink tilbød godstransport i containere og sjøcontainere i størrelse fra 20 til 45 fot, vekselbeholdere, semitrailere, samtidig konvensjonell vognlast på enkelte terminaler. Selskapet virket på terminaler i Oslo, Bergen,Trondheim, Åndalsnes og Narvik og leverte tjenester som skifting, lasting og lossing.
Robert Bloch
Robert Albert Bloch (født 5. april 1917, død 23. september 1994) var en amerikansk forfatter av krim, skrekk, fantasi-litteratur og science fiction. Hans mest kjente verk er romanen Psycho, som ble filmatisert av Alfred Hitchcock.
Bloch fikk en Hugo-pris for novellen «That Hell-Bound Train». Han har mottatt The Bram Stoker Award for beste langnovelle i 1994, beste novellesamling i 1994, best sakprosa for sin selvbiografi Once Around the Bloch i 1993, samt hedersprisen i 1989. Han mottok hedersprisen fra World Fantasy Award allerede i 1975.
Henry George (syklist)
Henry George (1891–1976) var en belgisk syklist som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
George ble olympisk mester i sykling under OL 1920 i Antwerpen. Han vant det individuelle rittet over 50 kilometer på bane.
Paul Craig Roberts
Paul Craig Roberts (født 3. april 1939 i Atlanta i delstaten Georgia) er en amerikansk økonom og skribent.
Biografi og karriere
Paul Craig Roberts har jobbet som sekretær i det amerikanske finansdepartementet i årene 1981-82 under daværende president Ronald Reagan. I tidsrommet 1982-1993 medvirket Roberts i den utenrikspolitiske tenketanken «Center for Strategic and International Studies» (CSIS), som har sitt hovedsete i Washington, D.C. Av utdannelse har Roberts en bachelor i økonomi fra Georgia Institute of Technology og en doktorgrad i økonomi fra University of Virginia. Roberts har jobbet som redaktør og skribent for Wall Steet Journal og BusinessWeek ved siden av å ha vært gjesteskribent i blant annet Washington Times, The New York Times og Los Angeles Times. Roberts hevder at han ble fryst ut av de etablerte medier for å ha kritisert Bush Jr.s utenrikspolitikk åpenlyst og at hans siste artikkel som journalist derfor stod på trykk i januar 2004.
I dag jobber Roberts videre som en uavhengig og omstridt skribent i alternative medier gjennom sitt eget nettsted og sine bokutgivelser hvor han fortsetter med å rette et kritisk søkelys på utviklingen i Washington og Det hvite hus som han mener har hatt en sterk negativ utvikling, både på det innen- og utenrikspolitiske felt, siden Clinton-administrasjonen implementerte Wolfowitz-doktrinen i presidentperioden 1994-1999 som basis for sin forsvars- og sikkerhetspolitikk.
Roberts bok The Failure of Laissez Faire Capitalism and Economic Dissolution of the West (2012) har kommet i tysk, engelsk og kinesisk utgave, men er snart ventet å komme ut i koreansk og tsjekkisk oversettelse også. Andre bøker han tidligere har skrevet har blitt oversatt til spansk.
Roberts ble intervjuet av Hanne Nabintu Herland i 2018.
Påstander om konspirasjonsteorier
Paul Craig Roberts er blitt beskyldt for å ha gjort seg til talsmann for en rekke konspirasjonsteorier, blant annet at attentatet på Kennedy skulle ha vært del av en sammensvergelse mellom USAs forsvar, CIA og Secret Service, og at massakrene i Charlie Hebdo kan ha vært utført av amerikanske myndigheter, ikke av ekstremistiske islamister. Han har også gitt uttrykk for 9/11-«skepsis».
Utmerkelser
Den 20. mars 1987 mottok Roberts Légion d'honneur av den franske finansminister, Édouard Balladur, som var kommet til USA for å overrekke fortjenstordenen på vegne av den franske stat som en anerkjennelse av «Roberts pionerarbeid med å fornye den økonomiske tenking etter et halvt århundre med statlig økonomisk styring». Reagan sendte Jim Miller, sjefen for finansdepartementet, til seremonien som ble holdt i den franske ambassadørens residens i Washington, D.C. for å overrekke Roberts et personlig gratulasjonsbrev ved anledningen.
I 1992 ble Roberts tildelt The Warren-Brooks Award for sine journalistiske meritter og i 1993 ble han rangert i toppsjiktet som en av USAs syv viktigste journalister av Forbes Media Guide. Tildelt pris for utmerket journalisme av Den mexicanske presseklubben i 2015. Roberts takketale er gjengitt på spansk og engelsk av Voces del Periodista Diario.
Bioko Sur
Bioko Sur er en provins i Ekvatorial-Guinea. Den ligger på den sørlige delen av øya Bioko i Biafrabukten. I nord grenser den til Bioko Norte som utgjør resten av øya.
UHB 5–6
Urskog-Hølandsbanens (UHB) damplokomotiver nummer 5–6 med akselrekkefølge 1'C1' ble bygget av Sächsische Maschinenfabrik (Hartmann) i Chemnitz i Tyskland i 1924 og 1925. I 1945 ble banen overtatt av NSB og lokomotivene ble benevnt NSB type XXIXa. I 1950 ble et tredje lokomotiv, nummer 7, bygget av Henschel & Sohn i Kassel og ble benevnt NSB type XXIXb. Dette ble det aller siste damplokomotivet levert til NSB. Alle tre lokene ble utrangert i 1961, året etter at banen var lagt ned, og nummer 6 «Høland» og 7 «Prydz» benyttes i dag i museumstog på banen, mellom Sørumsand og Fossum.
Nr. 5 D/L «Bjørkelangen»
Lok nr. 5, også kjent som D/L «Bjørkelangen», ble 1. november 1961 overtatt av linjeforeningen AF Smørekoppen ved Norges tekniske høgskole (NTH), i dag Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim for 1 krone, og har siden 25. oktober 1969 stått på sin nåværende plassering under et glasstak på Gløshaugen.
Lokomotivet er kjørbart, men dampkjelen er i ustand. Derfor kjøres det nå med tørrdamp fra det sentrale trykkluftnettet på NTNU, og alle de bevegelige delene i kraftoverføringen fungerer. Smøreguttene la i 2009 ned mange timer i arbeidet med å installere rør og tank for tørrdamp.
Wulfric
Wulfric er et gammelengelsk mannsnavn.
Etymologi
Navneleddet wulf har opprinnelse i germanske *-wulfaz, «ulv». Den norrøne formen av leddet er ulfr. Navneleddet ric har opprinnelse i keltiske rix, «hersker, konge», og urgermanske *rīkia, «mektig, rik». Den tilsvarende latinske formen er rex. Den norrøne formen av navneleddet er ríkr.
Úlfrekr og UlfríkR var norrøne former av navnet, og Ulfrik den gammeldanske og gammelsvenske formen. Úlfrekur er en islandsk form og Ulvrek en norsk form av navnet.
Legg merke til at Wulfric ikke er en eldre form av Ulrik, som isteden har opprinnelse i gammelhøytyske Uodalrich og er dannet av uodal, «odel», og rīhhi, «mektig, rik».
Utbredelse
Wulfric er kjent brukt i England fra 800-tallet. Wulfric var et populært mannsnavn i England fra 900-tallet til 1100-tallet.
UlfríkR er kjent brukt i fire forskjellige runeinnskrifter fra vikingtiden, så navnet var kjent i Norden, men antakelig ikke blant de mest brukte på den tiden.
Den islandske formen Úlfrekur er brukt i sagaen Hjálmþés saga ok Ölvis fra 1300-tallet eller tidligere. Navnet Úlfrekur er i dag brukt som hestenavn på Island.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Jean-Jacques Guyon
Jean-Jacques Guyon (født 21. desember 1932 i Paris, død 20. desember 2017 i Fontainebleau) var en fransk rytter som deltok i De olympiske leker i 1968 i Mexico by.
Guyon ble olympisk mester i hestesport under Sommer-OL i 1968 i Mexico by. Han vant den individuelle konkurransen i feltritt med hesten «Pitou» foran britiske Derek Allhusen på «Lochinbar» og amerikanske Michael Page på hesten «Foster».
Urmi
Urmi (Урми) er en elv i Khabarovsk kraj, Russland. Den er 458 kilometer lang og har et nedbørfelt på 15 000 km². Det er rundt 1040 innsjøer i Urmis nedbørfelt og deres areal er mer enn 32 km².
Urmielven samløper med Kurelven og danner Tunguska, som etter 58 kilometer løper ut i Amurelven ved Khabarovsk.
Bioko Norte
Bioko Norte er en provins i Ekvatorial-Guinea. Den ligger på den nordlige delen av øya Bioko i Biafrabukten. I sør grenser den til Bioko Sur. Administrasjonssenteret Malabo er også nasjonal hovedstad.
Eric Green
Eric Hubert Green (født 8. august 1878, død 23. desember 1972) var en engelsk sportsutøver som deltok under OL 1908 i London.
Green ble olympisk mester i landhockey under OL 1908 i London. Han var med på det engelske laget som beseiret Irland med 8 – 1 i finalen.
Minde stasjon
Minde stasjon ligger langs Vossebanen, siden 1964 et sidespor fra Bergensbanen, i Minde i Bergen. Den ble opprettet 1889 som holdeplass, ble oppgradert til stoppested 1892 og til stasjon rundt 1910. Senere har persontrafikken blitt nedlagt, og stasjonen har fått status som vognlastterminal.
Pomelo
Pomelo (Citrus maxima) slekter til grapefrukten, men den er søtere, har tørrere konsistens og er ikke fullt så besk i smak.
Opprinnelse
Pomelo stammer fra Sørøst-Asia. Den er også kjent som balinesisk lime/appelsin, etter øya Bali.
I dag dyrkes pomelo i størst grad i USA og Kina. Pomelo vokser på pomelotrær som kan bli opp til 15 meter.
Fruktene kan bli opp til 20 – 25 cm i diameter, veier 1–2 kg og har et grønngult, ganske tykt skall. Pomelo har et fruktkjøtt som er delt inn i lommer mellom kraftige hinner. Disse hinnene er seige og de anbefales ikke å spise. Fruktkjøttet har en noe tørrere konsistens enn grapefrukt og uten den beske nyansen i smak.
Clitea
Clitea er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små, ovale, blanke, gulrøde til mørke jordlopper med noe metallisk glans. Oversiden er fint punktert.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter i familien Rutaceae inkludert sitrusfrukter der de kan gjøre noe skade.
Pomelo
Rekord
I en konkurranse i Kumamoto i Japan 28. januar 2005 viste Seiji Sonodo frem den hittil største pomelo som er registrert. Pomeloen ble veid til 4,86 kg, og det er per i dag rekord.
Clitea
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Vietnam).
Pomelo
Produksjon
USA er den ledende produsenten av Pomelo i verden, etterfulgt av Kina, Sør-Afrika og Mexico.
Clitea
Systematisk inndeling
Navnet er et junior-homonym for Clitea Reeve, 1841 (synonym for Verruca Schumacher, 1817 ), en slekt av rur.
Pomelo
Bruksområde
Pomelo kan spises naturell eller brukes i forskjellige typer fruktsalat. Den kan serveres til forrett eller spises som et lite mellommåltid. Pomelo har et tørt fruktkjøtt, men dette egner seg ikke til å presse juice med. Det blir sagt at pomelo er en familiefrukt.
Hvis skallet ikke er sprøytet kan det brukes til bakverk eller til produksjon av marmelade.
Oppbevaring
Pomelo har lang holdbarhetstid og oppbevares best ved 10-12 °C, men trenger ikke å oppbevares i kjøleskap.
Næringsinnhold
Pomeloen inneholder mineraler, C-vitamin og er svært kalorifattig.