cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mongolia
Kunst
Mongolsk kunst har blitt sterkt påvirket av buddhismens viktige posisjon, og fra begynnelsen av 1200-tallet kan man se spor av indisk, kinesisk og tibetansk innflytelse. Den lamaistiske skulpturen nådde sitt kunstneriske høydepunkt på 1600- og 1700-tallet med mestere som Dzanabadzar (1635–1723).
I folkekunsten finnes det en rekke lokale mønstre utøfrt i tekstiler og metall. I det 20. århundre var den mongolske malerkunsten sterkt påvirket av sovjetisk kunst.
Idrett
Nadaam (mongolsk for «leker») er en type tradisjonelle festivaler som arrangeres i Mongolia om sommeren. Den største av festivalene arrangeres i Ulan Bator mellom den 11. og 13. juli hvert år. Lekene består av mongolsk bryting, bueskyting og ridning. Tradisjonelt har bare menn deltatt i konkurransene, men i senere år har også kvinner fått lov til å delta i bueskytingen og ridningen.
Saemien Sijte
Saemien Sijte (sørsamisk for «samenes sted» eller «samenes samfunn») er et nasjonalt museum for sørsamisk historie og kultur, som ligger i Snåsa i Trøndelag.
Mongolia
Idrett
Tradisjonelle idretter som hesteridning og mongolsk bryting er veldig populære, men idretter som bordtennis, basketball og fotball blir stadig mer populære. Dessuten har flere mongolske brytere gjort suksess i japansk sumobryting. Naidangijn Tüvshinbajar tok Mongolias første olympiske gullmedalje noensinne da han vant mennenes hundrekilosklasse under lekene i Beijing i 2008. Flere mongolske kvinner har vært suksessrike i pistolskyting: Otrjadyn Gündegmaa vant en sølvmedalje under OL i 2008 og Munkhbayar Dorjsuren (som nå representerer Tyskland) er to ganger verdensmester og dobbel bronsemedaljevinner i OL (1992 og 2008).
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Saemien Sijte
Museet ble opprettet i 1964, fikk sin første ansatte i 1980 og flyttet inn i nye lokaler i 2022. Ved siden av den museale virksomheten arbeider Saemien Sijte også for å styrke den sørsamiske identiteten og fellesskapsfølelsen. Blant de viktigste gjenstandene i museets samlinger er Bindalstromma – ei sørsamisk runebomme, og to gapth (sørsamiske drakter) som har tilhørt den samiske aktivisten og politikeren Elsa Laula Renberg. Museets historie kan regnes i fire faser: etableringen i 1964; det første bygget og den første bemanningen i 1980; overgangen fra forening til stiftelse i 2006; og det nye museumsbygget i 2022.
Museet mottok Nord-Trøndelag fylkes kulturpris for 2017, og mottok i 2022 Norsk kulturråds ærespris på vegne av sørsamiske språkarbeidere.
Mongolia
Oppføring på UNESCOs lister
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Saemien Sijte
Virksomhet
Museet hadde før 2020 en gjenstandssamling med 450 gjenstander, ervervet som gaver og kjøp. I forbindelse med prosjektet Bååstede ble det undertegnet en samarbeidsavtale 19. juni 2019 om at 163 gjenstander returneres fra den samiske samlingen på Norsk Folkemuseum til museet. Tilbakeføringen ble gjennomført i 2022. Etter at museet åpnet i nybygg i 2022 har flere gjenstander blitt gitt til museet, blant annet en samling gjenstander etter Elsa Laula Renberg. Museets samlinger omfatter også 2100 fotografier, og 120 timer med lydopptak.
Museet har registrert 3100 sørsamiske kulturminner i det sørsamiske området fra Rana i nord til Rendalen i sør. Museet kjøpte i 1979 et buvrie (stabbur) som har tilhørt Elen og John Eliassen. Buret står på deres boplass i Låarten sijte, ikke langt fra fjellgården Gressåmoen. Stabburet ble restaurert i 1980 og vedlikeholdes på stedet. Det er få kulturhistoriske bygninger ved museet. Ved det gamle museumsbygget fra 1980 står en gåetie (gamme) og et buvrie. Ved det nye museumsbygget ble det i 2022 bygget en ny gåetie etter tradisjonell skikk.
Hovedutstillingen i museet i perioden 2022–2024 er «Gïejide goerebe – Vi følger sporene». Utstillingen følger framveksten av den sørsamiske kulturen gjennom tidene. En rød tråd i utstillinga er den sørsamiske skapelsesmyten som ble nedskrevet av presten Anders Fjellner på 1800-tallet. Blant de personene som trekkes fram i utstillinga er foruten Renberg, Daniel Mortenson, Thorkel Jonassen, Margrete Kreutz og Sofie Nilsdatter Vesterfjell. Museets direktør, Birgitta Fossum, legger vekt på at den sørsamiske historien tidligere har blitt fortalt fra et utenfraperspektiv. Det nye utstillingen forteller historien fra et sørsamisk ståsted. Utstillingen er designet av Bolt & Klock utstillingsdesign (Runa Klock og Bolt Designstudio).
Museet samarbeider med Snåsa kommune og Gïelem nastedh om å arrangere den sørsamiske kulturfestivalen Tjaktjen Tjåanghkoe («høst-møte») annethvert år. Festivalen alternerer med Raasten rastah som arrangeres på Røros av Aajege og Røros kommune de øvrige årene. Museet er også arena for flere lokale og regionale kulturarrangement, slik som kommunens markeringen av samenes nasjonaldag.
Museumsbygget har en egen fløy med verksteder som kan brukes av gjestende samiske kunsthåndverkere innenfor duedtie. Verkstedene har utstyr for skinnberedning og maskiner for hardsløyd (tre, horn og bein) og mjuksløyd (skinn).
Høsten 2017 overtok Saemien Sijte driften av Bøla kafé og med det et formidlingsansvar for helleristningsfeltet Bølareinen. Kaféen er åpen i sommersesongen.
Sammen med språksentrene Gïelem nastedh, Gïeleaernie og Aajege deler museet ut Sørsamisk kulturpris. Prisen ble første gang delt ut i 2017.
Historie
Det første egne bygget for Saemien Sijte sto ferdig 1. juli 1979 og ble innviet 3. oktober 1980. Saemien Sijte fikk disponere et areal på 25 dekar fra Snåsa kommune, i nærheten av Snåsa skole og Åarjel-saemiej skuvle. Saemien Sijte delte disse lokalene med andre etater og foreninger som jobber med samiske spørsmål: Avdelinger av Sametingets forvaltning, Reindriftsforvaltningen i Trøndelag, Nord-Trøndelag reinsamelag og Duodjeinstituhtta (samisk husflid). Leietakerne har fremdeles, etter 2022, tilhold i det gamle bygget.
Saemien Sijte ble i 2006 omorganisert til en stiftelse som ledes av et styre på fem medlemmer; stiftelsen ble etablert av Sametinget og foreningen i samarbeid. Foreningen Saemien Sijte har overført bygg og virksomhet til stiftelsen. Foreningen eier fortsatt de museumsgjenstandene som var samlet inn før 2006, men gjenstandene disponeres av museet. Foreningen har eget styre, og velger på sitt årsmøte to av styremedlemmene til museet.
Museet har hatt følgende ledere: Sverre Fjellheim 1980–1993, Sigbjørn Dunfjeld 1993–2002, Arna Haga 2003–2006, Jan-Roger Strømsmo 2006–2010 og Birgitta Fossum fra 2010. Arvid Jåma og Sten Jönsson har vikariert som daglig leder, henholdsvis i 1988–91 og 1992. Styreledere ved museet har blant andre vært Jonar Jåma, Nils Holm Bull, Per N. Joma, Bierna Bientie, Ellen Bull Jonassen, Jarle Jonassen og Dan Jåma. I 2023 er Jarle Jonassen styreleder.
Museet mottok Nord-Trøndelag fylkes kulturpris for 2017, og mottok i 2022 Norsk kulturråds ærespris på vegne av sørsamiske språkarbeidere. Æresprisens beløp på 600 000 kr skal gå til nye prosjekt for å styrke det sørsamiske språket.
Nytt museumsbygg
I 2009 ga Statsbygg det spanske arkitektfirmaet SQ Arquitectos oppdraget med å prosjektere et nybygg for Saemien Sijte. Dette skjedde etter en arkitektkonkurranse med 35 konkurransebidrag. Statsbygg begrunnet behovet for et nybygg med at «Kultursenteret skal gi plass til flere ulike og til dels krevende funksjoner for formidling og utvikling av sørsamisk kultur, både innendørs og ute. Da dagens lokaler ikke er tilstrekkelig egnet til dette formålet, er det besluttet å bygge et nytt bygg på en ny tomt på Horjemstangen i Snåsa.» Høsten 2011 var forprosjekteringen ferdig, og Statsbygg fremla saken for Kulturdepartementet, Sametinget, Reindriftsforvaltningen og Snåsa kommune. Den fremlagte prosjektplanen omfattet en bygningsmasse på 3366 kvadratmeter. Planen var at det nye bygget skulle kunne åpnes i 2014.
Prosjektet ble imidlertid oppfattet som for omfattende, og museet ble pålagt å redusere omfanget og kostnadsrammen for prosjektet. I mai 2017 la Statsbygg og museet frem nye planer for en ny bygning. Målsetningen var nå at det nye bygget skulle stå ferdig i 2021. Først i statsbudsjettet for 2019 ble det så foreslått en startbevilgning på 6 millioner kroner til bygging av nytt museumsbygg for Saemien Sijte i 2019 med ferdigstillelse i 2021. Grunnsteinen til nybygget ble lagt ned i oktober 2020 av daværende sametingspresident Aili Keskitalo og kulturminister Abid Raja.
Museet tok i bruk det nye bygget i januar 2022, åpnet huset i juni 2022, og presenterte den nye basisutstillinga «Gïejide goerebe – Vi følger sporene» 23. oktober 2022 i forbindelse med kongens besøk i Snåsa.
Den kunstneriske utsmykningen ved det nye bygget er utført av den svensk-samiske kunstneren Tomas Colbengtson. Verket Bissie giebnie («hellig kjele») er ei glasskule med et bilde inni, montert på en sokkel av naturstein.
Utgivelser
Museets årbok Åarjel-saemieh (Samer i sør) utgis hvert tredje år; første gang i 1982.
Skriftserien Dovletje – kildeskrifter til sørsamisk historie utkom med seks bind fra 1991 til 2014. Serien var redigert av universitetsbibliotekar Anders Lööv, og omfattet tekster fra Lappekommisjonen av 1889, Isaac Olsen (1680–1730), I.B. Herstad (1835–1906) og Povel Resen (1674–1725).
Museet utga i 1980- og 1990-åra en serie med samiske kulturminneregisteringer fra kommuner og distrikt i det sørsamiske området. Kulturminneregistreringene fra Røros ble brukt i Sverre Fjellheims bok Samer i Rørostraktene (1999). Museet har også utgitt enkelte andre bøker.
Vardeheimveien (Oslo)
Vardeheimveien (1–25B, 2–28) er en vei på Høybråten i i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Linjeveien til Karl Andersens vei.
Veien fikk navn i 1927 etter forsamlingslokalet Vardeheim i nr. 7.
Vis-Kari
Vis-Kari, egentlig Kari Heie, var lekpredikant og klarsynt fra Flå i Hallingdal som levde på 1800-tallet. Hun ble født i 1828
Kari fikk ofte anfall, noen mener disse skyldtes epilepsi, og i disse anfallene hadde hun syner, og så både himmel og helvete. Hun reiste etter hvert ut og mante til bot og omvendelse på grunn av disse synene. Ettersom hun hadde ordet i sin makt, fikk hun snart presten i sognet over på sin side. Spesielt hardt gikk forkynnelsen hennes ut over de lokale spellemennene, som hun skremte fra sans og samling. Mange av dem la ned fela for godt, brente dem eller grov dem ned. Til en spellemann, Kittil Geiterygg fra Nes, skal hun ha sagt at hun så et "svart hol i sjele di".
Kari satte i gang en vekkelse som spredte seg over mye av midtre Buskerud, fra Flå og oppover Hallingdal, Krødsherad, Sigdal og Numedal. Hun er den første kvinnen som har fått tale fra prekestolen i en norsk kirke. Portrettet hennes henger i våpenhuset til Flå kirke som et minne om henne.
Upphärad
Upphärad er et tettsted i Trollhättan kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. Det ligger cirka 18 kilometer sør for Trollhättan. I 2010 hadde tettstedet 588 innbyggere.
Ernst Karlberg
Ernst Karlberg (født 12. oktober 1901, død 20. mars 1987) var en svensk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1924 i Chamonix og 1928 i St. Moritz.
Karlberg vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under Vinter-OL i 1928 i St. Moritz. Han spilte på det svenske laget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Canada. Sveriges resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var tap med 0–11 mot Canada, og seier med 4–0 og 3–1 over henholdsvis Sveits og Storbritannia. OL-turneringen i ishockey i 1928 var også det tredje verdens- og det trettende europamesterskapet i ishockey. Det svenske laget ble europamestere foran Sveits og Storbritannia.
Fire år tidligere, under Vinter-OL i 1924 i Chamonix, var Karlberg med på det svenske ishockeylandslaget som kom på fjerdeplass.
Musefobi
Musefobi er en av de vanligste spesifikke fobier. Musefobi er frykten for mus og rotter. Navnet stammer fra latin.
En overdrevet fobisk frykt for rotter og mus har tradisjonelt blitt skildret som et stereotypisk trekk for kvinner med bøker, tegneserier, tv-serier og filmer som fremstiller hysteriske kvinner som skriker og hopper opp på stoler eller bordet så fort de ser en mus – for eksempel matmoren til Tom i Tom og Jerry.
Beskyttende Helgen
Gertrude av Nivelles er musefobiens beskyttende Helgen.
Marita Petersen
Marita Petersen (født Johansen 21. oktober 1940 i Vágur, død 26. august 2001 i Tórshavn) var en færøysk sosialdemokratisk politiker. Hun var partileder i Javnaðarflokkurin fra 1993 til 1996. Hun var den første kvinnen som nådde toppen i færøysk politikk, som Færøyenes regjeringssjef (lagmann) fra 1993 til 1994 og lagtingsformann fra 1994 til 1995. Hun stod i spissen for tøffe forhandlinger med danske myndigheter og banker for å unngå økonomisk sammenbrudd på Færøyene som følge av bankkrisen.
Familie og yrkesliv
Hun vokste opp i Vágur på Suðuroy som datter av lærerparet Sámal Johansen og Anna Elisabeth Matras. Både faren og to av Maritas brødre var politisk aktive. Morens brødre Christian Matras og Samuel Erik Matras var også synlige i færøysk samfunnsliv. Hun var også i slekt med Færøyenes regjeringssjef Jógvan Sundstein. Marita giftet seg i 1962 med advokat Kári Dalsgaard Petersen.
Hun gikk lærerseminaret i Hellerup ved København og tok senere videreutdannelse i pedagogisk psykologi ved Danmarks Lærerhøjskole i Aarhus. Hun underviste ved kommuneskolen i Tórshavn frem til 1989, da hun ble undervisningsleder i det færøyske undervisningsdirektoratet, Landsskúlafyrisitingin.
Marita Petersen var leder i Føroya Lærarafelag fra 1980 til 1984.
Politisk arbeid
Hun innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy fra 1988 til 1998.
I 1991 ble hun medlem av Atli Dams sjette regjering med ansvar for skole-, kultur- og lovsaker. Hun gjorde seg kjent ved å reformere utdanningen for ungdommer, spesielt for yrkesfaglige retninger. Hun la også frem forslaget til ny alkohollov, som avsluttet forbudstiden på Færøyene og opprettet salgsmonopolet Rúsdrekkasøla Landsins. Da Atli Dam trakk seg i 1993, overtok Marita Petersen ledelsen av regjeringen.
Marita Petersens regjering måtte håndtere en dyp økonomisk krise som følge av bankkrisen på Færøyene. Utfallet av forhandlingene med Danmarks regjering og Danske Bank ble at Færøyenes regjering kjøpte Danske Banks aksjer i Føroya Banki.
Ved lagtingsvalget i 1994 ble Javnaðarflokkurin halvert. Petersen måtte gå av som regjeringssjef, men ble valgt til lagtingsformann. Hun fortsatte også som partileder. I 1995 ble hun utfordret av Jóannes Eidesgaard om lederskapet i Javnaðarflokkurin, men ble sittende. Hun trådte til side under det påfølgende landsmøtet i 1996. Som partileder hadde hun arbeidet for en fornyelse av partiets program og for å aktivisere flere av de kvinnelige medlemmene.
Hun gikk ut av politikken i 1998 og ledet oppbyggingen av et senter for spesialpedagogikk. I 2001 fikk hun påvist kreft og døde etter et kort sykeleie, 60 år gammel.
Veitvetstubben (Oslo)
Veitvetstubben (1A–5, 2A–10C) er en vei på Veitvet i bydel Bjerke i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Veitvetveien og ender i en snuplass. Derfra er det gangveiforbindelse til Erich Mogensøns vei, som Veitvetstubben tidligere var en del av.
Veien fikk navn i 1985 etter Veitvet gård.
Lav
Lav er en symbiose mellom en soppkomponent (mykobiont) og en fotosyntesepartner (fotobiont) som kan produsere næring (karbohydrater) til laven fra sollys. De fleste lav består i tillegg av en tredje partner; en orden av encellede stilksporesopp kalt Cyphobasidiales, som blant annet danner lavens barklag (cortex) og produserer kjemikalier som beskytter den mot infeksjoner, parasitter og dyr som spiser lav. Soppen mangler klorofyll og kan ikke besørge fotosyntese selv. Sammen danner de et vegetativt plantelegeme (thallus) hvor soppkomponenten normalt er dominerende. Fotobionten er vanligvis en grønnalge eller en blågrønnbakterie. Encellete grønnalger i slekten Trebouxia er vanligst. Noen lavarter kan inneholde gulgrønn alge eller (sjelden) brunalge. I noen tilfelle kan laven inneholde både grønnalger og blågrønnbakterier.
Antall arter av lav antas å være over 25 000 arter i verden. 1976 arter er registrert i Norge, deriblant er 1207 grundig vurdert. I alt 230 eller nitten prosent er oppført på den nasjonale listen over truede og sårbare arter. I Norge er fire lavarter erklært utdødd. 36 er kritsk truet og 58 er sterkt truet. Artsbestemmelsen er ofte svært vanskelig fordi artene ofte ikke er skarpt adskilt og det finnes mellomformer. Spesielt de såkalte skorpelavene er dårlig utredet og de er mangelfullt beskrevet i litteraturen.
Plantelegemet – thallus – på de fleste lavarter er ganske forskjellig fra soppen eller algen når de lever hver for seg, og de ligner ofte mer på enkle planter i form og vekst. Soppen omgir algecellene med sitt vev, men algen trenger aldri inn i soppcellene. Soppcellene kan derimot i enkelte tilfelle trenge inn i algecellene.
Generelt synes symbiosen å være obligatorisk for vekst og reproduksjon av laven, men betydningen for algen er mindre sikker. For noen alger synes symbiosen å være avgjørende for å overleve i spesifikke habitater, mens symbiosen i andre tilfeller kan være mindre fordelaktig for algen. Laven synes imidlertid å være en stabil tilstand i det økologiske systemet.
Det er fastslått at lav-formen involverer en kontrollert form for parasittisme på algecellene. I laboratorieforsøk vokser blågrønnbakterier raskere alene enn som del av en lav. På den annen side forsyner også soppen algene med vann og mineraler fra omgivelsene. Den fotosyntetiske partneren kan eksistere i naturen uavhengig av sopp-partneren, men ikke omvendt.
Algen eller blågrønnbakterien bedriver fotosyntese og lager dermed glukose som næring både til seg selv og soppdelen. Begge partnerne skaffer seg vann og mineraler fra atmosfæren, hovedsakelig fra regn og støv. Soppdelen beskytter algen ved å magasinere vann og fange opp mineraler.
Morfologi
Lav er ofte den første organismen som tar tilhold på steder som mangler jord, og den utgjør gjerne den eneste vegetasjonen under ekstreme forhold høyt til fjells og på høye breddegrader. Noen overlever under ekstreme forhold i ørkenen, mens andre lever på permafrosten i arktiske strøk. Nyere forskning fra ESA viser at lav også kan overleve i verdensrommet.
Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina)
Forskningsinstituttet for varmekraft (engelsk: Thermal Power Research Institute, TPRI) er et privat forskningsinstitutt i Xi'an i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Det eies av fem energiselskaper, og driver forskning på varmekraft, fornybar energi og kullkraft. Det forskes også på kjernekraft og på forbedring og effektivisering av varmekraftverk.
Lav
Morfologi
Selve plantelegemet hos lav kalles thallus. Grovt sett kan man gruppere lav i tre hovedgrupper etter typen av thallus: Skorpelav, bladlav og busklav. Mellomformer og enkelte sammensatte former kommer i tillegg. Dette er en praktisk inndeling som ikke har noen betydning i systematiseringen av lav. Vi finner derfor ofte forskjellige typer innenfor samme slekt.
Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina)
Instituttet ble dannet i 1950-årene av regjeringen, men privatisert i 2002. Det har 1.200 ansatte som driver både forskning og konsulentvirksomhet. Instituttet har også lokalavdelinger i Beijing og Suzhou.
Lav
Morfologi
Noen lav har et sammensatt thallus som består både av en horisontaldel og en vertikaldel. Horisontaldelen ligger over substratet og kan være skorpeformet eller skjellformet. I noen tilfeller forsvinner horisontaldelen tidlig slik at bare vertikaldelen blir igjen. Hos begerlav anlegges fruktlegemet på horisontaldelen og dette vokser ut til et podetium, en vertikaldel. Podetiene, som er hule, kan være enkle eller mer eller mindre grenete.
Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina)
Eierne er fem store, private aktører innen termisk energi og kraftforsyning:
Lav
Formering
Lav kan formere seg kjønnet ved at pyknidier, nedsenkede eller flaskeformede organer, produserer pyknokonidier som antas å opptre som hannlige kjønnsceller. De betegnes også som konidier. Det hunnlige forplantningsorganet kalles ascogonium. I dette utvikles det hos de fleste lav en trikogyne – en lang, enkel eller grenet celletråd – som bryter gjennom thallusoverflaten og med en klebrig endecelle er i stand til å fange opp konidier. Fruktlegemer utvikler seg fra ascogoniene.
Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina)
Til tross for privatiseringen tar instituttet mange forskningsoppdrag som er finansiert eller delfinansiert av sentralmyndighetene.
Lav
Formering
Vegetativ formering kan skje ved at en- eller flercellete spredningsenheter, thallokonider, avsnøres og spres fra underbark eller rhizinomorfer. I noen tilfeller kan formeringen være avhengig av at thallokoniden kommer i kontakt med en bestemt fotobiont for å utvikle et nytt thallus. I andre tilfeller kan mykobiont og fotobiont spres sammen, og denne formen for spredning er langt mer effektiv. I sin enkleste form består denne metoden i at avbrukne thallusbiter vokser ut til nye planter. Mange lav har utviklet spesielle vegetative spredningsenheter, soredier, isidier eller schizidier, hvor mykobiont og fotobiont spres sammen.
Utbredelse og økologi
Lav består av en mykobiont (soppkomponent) og en fotobiont (grønnalge eller blågrønnbakterie) som utfører fotosyntese og produserer karbohydrater (glukose). Denne prosessen krever vann og lys. De fleste lavarter har begrenset mulighet til å lagre vann, og mengden og hyppigheten av nedbør er av stor betydning for utbredelsen. Laven tåler godt å tørke ut, men i tørr tilstand er den lite aktiv. Lav er også i likhet med de fleste andre planter mer eller mindre temperaturømfintlige. Laven utbredelse bestemmes derfor av samspillet mellom fuktighet, lys og temperatur. Ofte kan lavarter vokse på forskjellige substrater som jord, stein, tre og bark (friskt eller råttent/dødt) osv. Tilgangen til egnet substrat vil likevel virke inn på utbredelsen. Generelt er det en fordel at substratet er stabilt. Eroderende jord, lett forvitrende bergarter, trestammer med avflaknende bark er dårlige lavsubstrater.
Luftforurensing, spesielt svoveldioksid, fra byer og industri har negativ innvirkning på lavfloraen. Når svoveldioksid løses i vann dannes svovelsyrling som ødelegger klorofyllet i fotobionten. Sur nedbør virker ikke direkte inn på laven, men virker indirekte negativt gjennom forsuring av substratet. Moderne driftsmåter i skogbruket (flatehogst) påvirker tilgangen til substrat hos arter som lever på gammel, urørt eller råtnende skog.
Kjemi
Lavarter kan ofte være vanskelig å bestemme visuelt. Men en rekke lavarter karakteriseres av at de har evne til å produsere kompliserte organiske stoffer, lavsyrer. I mange tilfelle er disse stoffene spesifikke for lavene, og identifisering av lavsyrene er derfor til god hjelp ved artsbestemmelse. Noen lavsyrer er sterke pigmenter som gir iøynefallende farge (for eksempel solorinsyre som gir safranlav sin rødoransje farge, og parietin som gir messinglav et oransje thallus).
Bruk og utnyttelse
Lav har gjennom historien ikke vært spesielt bredt utnyttet av dyr og mennesker. Noen bruksområder er nevneverdige:
Taksonomi - slekter og utvalgte arter
For en oversikt over slektene av lav i Norge, se: Liste over lav i Norge
Universitetet i Oslo har registrert mer enn 90.000 kjente arter av lav, og det er et stort antall slekter og arter også i Norge. De viktigste ordnene, familiene og slektene gjengis nedenfor, med norske navn alfabetisk hvor disse er gitt:
Kalasha
Kalasha eller kalasha-mondr, er et språk innenfor Chitral-gruppen av de dardiske språkene, som igjen er en undergruppe innenfor den indoariske språkfamilien. Kalasha snakkes av kalash-folket innenfor distriktene Chitral, Kalasha Desh og Khyber Pakhtunkhwa i Pakistan. Kalasha snakkes av omkring 6,000 mennesker (2010).
Kalaština
Lyngkulehaleflue
Lyngkulehaleflue (Sphaerophoria philantha) er en liten flue som tilhører familien blomsterfluene. Den finnes over hele landet.
Utseende
En liten (7-9 mm), gul og svart blomsterflue. Kroppsbygningen er lang og smal, bakkroppsspissen når hos hannen omtrent til vingespissene. Fasettøynene er nakne, antennene korte og gule. Ansiktet er gult. Thorax er litt matt, grønnlig bestøvet, med brede, gule sidestriper. Scutellum er gult. Bakkroppen er lang og sylindrisk med fire gule tverrbånd som er innsnevrede i midten. Hannens ytre kjønnsorganer fanner en stor, avrundet, for det meste gul kapsel. Beina er gule bortsett fra mørke bakføtter og forholdsvis korte, vingene glassklare. Hunnens bakkropp har fire gule tverrstriper.
The Japanese Sandman
Innhold
Sangen handler om en Jon Blund fra Japan som skifter ut gårsdager med morgendager. Nummeret har en meget orientalsk atmosfære og er lik mange andre sanger fra mellomkrigstiden som synbger om en drømmeaktig, eksotisk setting.
Sangen var Paul Whitemans første plate og solgte mer enn to millioner eksemplarer. Den har deretter blitt fremført av flere musikalske artister, slik som The Andrews Sisters, Bix Beiderbecke, Benny Goodman, Earl Hines, Django Reinhardt, Artie Shaw, Freddy Sunder samt Paul Young.
Lyngkulehaleflue
Utbredelse
Denne arten finnes over mesteparten av den palearktiske sone, kanskje også i Nord-Amerika. I Norge er den vanlig over hele landet.
The Japanese Sandman
I populærkulturen
Den ble også anvendt i tegnefilmer fra 1930- og 1940-årene, slik som The Ducktators (1942), vanligvis for å gjøre narr av japanske figurer (på grunn av den andre verdenskrig). Den japanske bokseren Harold Hoshino hadde klengenavnet The Japanese Sandman i 1930-årene.
Hoagy Carmichael spilte sangen på ukulele i spillefilmen Belles on Your Toes fra 1952.
Whitemans originalversjon kan også høres i spillefilmen De skyter jo hester, ikke sant? (They Shoot Horses, Don't They?) fra 1969 og på The Masked Marauders album samme år.
Bandet Saint Etienne gjør en referanse til den i sangen «B92» på dets album Finisterre fra 2002.
Norsk versjon
Bjørn Hornmoen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Karahito».
Patrick Süskind
Patrick Süskind (født 26. mars 1949 i Ambach i Bayern) er en tysk forfatter. Han studerte historie i München og Aix-en-Provence. Han bor nå i München og Paris.
Süskinds mest kjente bok er debutromanen Parfymen (Das Parfüm) fra 1985. Det er en sanselig miljøskildring, en frodig fabel og en grotesk kriminalhistorie om den unge pariseren Jean-Baptiste Grenouille, som med sin ekstremt velutviklede luktesans og manglende moral gjør alt for å framstille den mest fantastiske parfymen i 1700-tallets Frankrike. Boka ble en bestselger og oversatt til 46 språk, på norsk allerede i 1986. Den ble filmatisert i 2006.
Forfatteren har i tillegg til romanene også skrevet en dreiebok.
Filmatisering av Parfymen
Bestselgeren Parfymen ble filmatisert i 2006 som et historisk drama og en thriller under tittelen Parfymen – Historien om en morder (Perfume: The Story of a Murderer). Både regissørene Stanley Kubrick, Miloš Forman og Martin Scorsese hadde planer om å filmatisere boken, men ombestemte seg da de fant ut hvor vanskelig det var, og Tom Tykwer overtok oppgaven. Den unge engelske skuespilleren Ben Whishaw spiller hovedrollen, og opptrer sammen med stjerner som Dustin Hoffman og Alan Rickman, samt Rachel Hurd-Wood. Filmen hadde norsk premiere 19. januar 2007.
Sjuntorp
Sjuntorp er et tettsted i Trollhättan kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. Det ligger cirka tolv kilometer sør for Trollhättan. I 2010 hadde tettstedet 2 124 innbyggere.
Tang-dynastiet
Tang-dynastiet (kinesisk: 唐朝; pinyin: Táng Cháo; IPA: [tʰɑ̌ŋ tʂʰɑ̌ʊ]; Wade-Giles: T'ang; middelalderkinesisk: dhɑng; 18. juni 618–4. juni 907) etterfulgte Sui-dynastiet og ble avløst av De fem dynastiers og ti kongedømmers periode i Kina. Dynastiet var grunnlagt av Li Yuan. Det var et avbrudd som blir kalt Det annet Zhōu-dynasti (16. oktober 690 – 3. mars 705) da keiserinne Wǔ Zétiān hadde grep om makten. Imidlertid er det mest vanlig blant historikerne å betrakte dette avbruddet som en del av Tang-dynastiets historie. Således kan det sies at Tang-dynastiet er den eneste perioden i Kinas lange historie der en kvinne har innehatt den øverste herskermyndigheten både formelt og reelt. Táng-dynastiets hovedstad var Cháng'ān (i dag en forstad til Xī'ān), som var verdens mest folkerike by på denne tiden. Táng-dynastiet anses av historikere som et av høydepunktene for den kinesiske sivilisasjonen.
Fra 617 til 660
Dynastiet ble grunnlagt av den kinesiske generalen Li Yuan (en halvgöktürk). På den tiden opplevde Sui-dynastiet en dyp krise, etter at de tunge byrdene som dets kriger mot Korea hadde utløst en rekke opprør i store deler av det nordlige Kina.
Li Yuan kom fra en aristokratisk familie som var blitt svært fremstående i riket, og han var militær kommandant over garnisonen i Taiyuan da han grep sjansen og marsjerte mot hovedstaden. Han erobret Cháng'ān i 617. Derpå ble Sui-dynastiets keiser Yangdi kvalt av sine rådgivere. Han ble etterfulgt av et barn, keiser Gongdi, som imidlertid bare var en marionett i regenten Li Yuans hender. Ett år etter vendte Li Yuan seg imot Gongdi, erobret også Luoyang og grunnla Tang-dynastiet. Gongdi fikk leve litt lenger, men ble til slutt myrdet på den nye keisers ordre i 619.
Li, som ble keiser med keisernavnet Gaozu, gjorde Chang'an til sin hovedstad. Byen hadde da to millioner innbyggere. Den var ikke den eneste millionbyen i Kina, Luoyang hadde én mill. innbyggere. Gaozu la stor vekt på å konsolidere rikets makt, og i 628 hadde Tang-dynastiet klart å samle hele Kina.
Som keiser fulgte Li Yuan / Gaozu opp Sui-dynastiets reformer, som var kommet i bakevjen i de senere tidenes mange og dype kriser. Han stod også overfor nye utfordringer, blant annet fra göktürkerne i nord – han regelrett bestakk dem for at de skulle holde seg i ro og ikke invadere riket. Hans religionspolitikk var annerledes enn Sui-keisernes; han tok aktive skritt for å styrke konfucianismen og redusere buddhismens innflytelse. Han tok skritt for å få til en jevnere fordeling av jord mellom bøndene, og senket skattene. Han avskaffet imidlertid Sui-dynastiets strenge rettsjustis og reformerte rettssystemet, og igangsatte det lovarbeidet som etterfølgeren skulle sluttføre.
Jorddistribusjonsopplegget som keiser Gaozu etterlot seg var en av hovednøklene til den økonomiske veksten som Tang-tiden bragte med seg. Det gikk ut på at alle bondefamilier skulle få sin egen jord. Man ville sikre at alle kunne både livnære seg og yte skatt. Skattesystemet var ikke basert på hvor meget land man eide, men på antallet personer i familien. Hver person var ansvarlig for en eller annen skatt. Et slikt system krever et overordentlig godt utbygd folketellingssystem. Arkeologiske funn har bekreftet at det klarte man faktisk å etablere. Antagelig fungerte det best i de hvetedyrkende områdene i nord. I sør, der det var risdyrking, var det vanskeligeere å gjennomføre redistribusjon av eiendommene ettersom risterrasser og -marker ikke like lett lar seg dele opp og krever mye mer fellesinnsats.
Risproduksjonen tok seg kraftig opp i Tang-tiden. Etterhvert som ris ble mer lønnsomt for bøndene begynte befolkningstyngdepunktet å endre seg fra Wei-dalen og den nordkinesiske sletten og sørover til områdene rundt Chang Jiangs nedre løp.
Men i de nære ting fremstod keiser Gaozu som heller ubesluttsom, og stod mer og mer i skyggen av sin sønn Li Shimin. Keiser Gaozu abdiserte i 626 til fordel for sin sønn, som så ble keiser (Taizong), etter episoden ved Xuan Wu-porten (玄武门之变) da Li Shimin mente å måtte drepe sine to umoralske brødre som forsøkte å tilrive seg keisertronen. Gaozu levde videre med tittelen «den store keiser» (Taishang Huang) til sin død i 635.
Det ble keiser Taizong som måtte ta fatt i trusselen fra de østlige güktürkerne. De var under sin leder Xieli Khan et uromoment omkring hovedstaden Chang'an. Som svar på dette startet den nye keiseren en storoffensiv mot dem, og vant i 626/30 en avgjørende seier over dem, og erobret deres land, som strakk seg fra dagens Beijing til Ningxia. Göktürkerledere som sverget troskap til Tang-dynastiet fikk gjeninntre i sine lokale lederverv.
Nå kunne Tang-Kina ekspandere langt vestover langsetter «Silkeveien», og kunne åpne seg for det vestlige utland.
Mange fremmede handelsmenn og krigere strømmet inn i Kina etter at landeveien var klar etter 630, og satte sitt preg på bykulturen der. De bragte også med seg sine egne religioner. Slik kom det også kristne misjonærer: Den nestorianske persiske biskopen Alopen la ut på en misjonsreise, og ankom Chang'an i 635. Nesten umiddelbart ble han bedt om å oversette de nestorianske sutraer til kinesisk, og fikk kinesiske lærde til å hjelpe seg. I 638 var den første klar: «Sutraen om Jesus Messias». Den understreket at det var intet i det kristne budskap som kunne true de kinesiske tradisjoner. Keiser Taizong var fornøyd, og gav tillatelse til at den nye lære kunne forkynnes i hele riket. Det utløste stor nestoriansk misjonsaktivitet, og det ble opprettet klostre i landets viktigste byer. Den neste keiser, Gaozong, gav Alopen tittelen «Den store åndelige herre og beskytter av riket». Innskriften på Xi'anstelen som ble satt opp over hundre år etter i Chang'an (781) hevder at «troen er utbredt i alle ti provinser ... og det er klostre i hundre byer». Kildene viser at nestorianerne la vekt på å formulere det kristne budskap i konfucianismens filosofiske språkstil. Ved sine overlegne kunnskaper i medisin og kirurgi ble nestorianerne satt høyt i samfunnet, men ettersom deres lederskap var gjennomgående ikke-kinesisk og mange av deres medlemmer utenlandske handelsfolk ble de kategorisert sammen med buddhismen og zoroastrianismen som en «utenlandsk religion».
Fylkesvei 1026
Fylkesvei 1026 går mellom Såner i Vestby og Voldenga i Våler kommune.
Tang-dynastiet
Fra 617 til 660
En av de mest berømte reisende fra Kina på denne tiden, var buddhisten Xuan Zang, som reiste som pilegrim til India mellom 629 og 645. Han og noen andre buddhistiske reisende kunne ta med seg hjem en rekke buddhistiske tekster som senere skulle gå tapt for inderne (der buddhismen var i ferd med å bli helt fortrengt av hinduismen), slik at det senere bare var i Kina (og i land som søkte sin inspirasjon fra kinesisk buddhisme) at en rekke eldgamle buddhistiske tradisjon er og innsikter skulle bli bevart.
Fylkesvei 1026
Veien var tidligere del av riksvei 121.
Fv1026 ble fastlagt 2019, og består av den tidligere fylkesvei 220 (Østfold) og en delstrekning av den tidligere fylkesvei 6 (Akershus).
Tang-dynastiet
Fra 617 til 660
Keiser Taizong fornyet også embetsprøvene (historie, de konfucianske klassikere, lyrikk og forvaltningsaspekter; maksimalt 10 % av kandidatene bestod eksamenene), for å heve nivået blant embedsmennene. I praksis betød imidlertid likevel penger og slektsbakgrunn langt på vei hvem som skulle bli embedsmenn.
Tang-Kinas administrasjon var slik inndelt:
Straffelovene ble forenklet og mildnet, skolevesenet ble fremmet. Tang-tidens lovkodeks, Tanglü-shuyi, er bevart fullstendig for ettertiden. Den var svært omfangsrik (over 500 paragrafer i tolv avsnitt) og logisk heldekkende. Man tok i betraktning både forbrytelsens alvorsgrad og offerets posisjon i samfunnet.
Mot slutten av sitt liv styrtet keiser Taizong († 649) seg inn i en belastende krig mot Korea, noe som etterhvert førte til at han ble isolert til og med innen sitt eget regjeringsapparat. I 643 kom en sendemann fra Østromerriket, og i 651 kom den første historisk belagte sendemann fra kalifatet (da under Uthman ibn Affan, en av Muhammeds svigerfedre).
I 661 ba en persisk fyrste ved navn Peroz om kinesisk hjelp mot araberne.
Gustaf Johansson
Gustaf «Lulle» Johansson (født 14. september 1900, død 1. juli 1971) var en svensk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1924 i Chamonix og 1928 i St. Moritz.
Galerius
I løpet av hans styre drev han krig mot det persiske Sasanideriket (støttet av Diokletian), og herjet deres hovedstad Ktesifon i 299. Han drev også krig på andre siden av grenseelven Donau mot folkegruppen karperne (carpiani), og beseiret dem i 297 og 300. Selv om han var en sterk motstander av kristendommen, var det Galerius som avsluttet Diocletians kristendomsforfølgelser da han utstedte en bestemmelse om religiøs toleranse i 311.
Tang-dynastiet
Fra 617 til 660
Det var på sent 600-tall og utover 700-tallet at Tang-Kina hadde sitt største geografiske omfang. Landet selv hadde direkte styre over hele det kinesiske kjerneområde og et godt stykke sønnenfor inn i Indokina, vestenfor og nordenfor. Legger man til de store områdene som måtte betale tributt til keiseren og således anerkjente en slags vasall-underordning i Tang-riket. Blant de støre rikene som betalte tributt var Kashmir, Neparo (Nepal), Vietnam, Korea, og ni kongedømmer ved elvene Amu-Darja og Syr-Darja sør i Sentral-Asia. Flere nomaderiker hadde også underordnet seg.
Galerius
Tidlig liv
Galerius ble født i Serdica, skjønt en del moderne forskere betrakter det strategiske stedet han bygde som palass oppkalt etter hans mor, Felix Romuliana (Gamzigrad i Serbia), er hans egentlige fødested. Hans far var trakier og hans mor Romula var dakier som forlot Dacia grunnet angrepene fra den dakiske stammen karperne (carpiani). Han tok i begynnelsen opp sin fars erverv som gjeter, derav hans etternavn Armentarius (latin: armentum, «gjeteflokk»).
Gustaf Johansson
Johansson vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under Vinter-OL i 1928 i St. Moritz. Han spilte på det svenske laget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Canada. Sveriges resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var tap med 0–11 mot Canada, og seier med 4–0 og 3–1 over henholdsvis Sveits og Storbritannia. OL-turneringen i ishockey i 1928 var også både det tredje verdens- og det trettende europamesterskapet i ishockey. Det svenske laget ble europamestere foran Sveits og Storbritannia.
Tang-dynastiet
Tiden mellom 660 og 705 (med Det annet Zhou-dynasti fra 690)
Keiser Gaozong (regj. 650-683) led fra og med 660 av svimmelhetsanfall og hodepiner. Man har senere antatt at det skyldtes hans kone Wu Zhao, den senere «skrekkelige keiserinne» Wu Zetian (en tidligere konkubine), som man formodet forgiftet ham langsomt. Noen beviser for dette foreligger ikke. Wu Zhao hadde først kommet inn i keiserpalasset under keiser Taizong. Hun ble del av hans harem sannsynligvis i 638 (også 636 er tenkelig, og ble gjort til en cairen (才人), det vil si en av de ni «femterangs-konkubiner». Keiser Taizong gav henne tilnavnet Mei (媚), som betyr «sjarmerende, vakker». På denne tiden gikk hun dermed under navnet Wu Meiniang.
Gustaf Johansson
Spillerne på Sveriges OL-, VM- og EM-lag i 1928 var Carl Abrahamsson, Emil Bergman, Birger Holmqvist, Gustaf Johansson, Henry Johansson, Nils Johansson, Ernst Karlberg, Erik Larsson, Bertil Linde, Sigfrid Öberg, Wilhelm Petersén og Kurt Sucksdorff.
Galerius
Tidlig liv
Han tjenestegjorde med utmerkelse som en soldat under keiserne Aurelianus og Probus, og i 293 ved etableringen av tetrarkiet ble utsett som cæsar (kronprins og nestkommanderende) sammen med Konstantius I Klorus, og fikk i ekteskap datteren til Diokletian, Valeria (senere kjent som Galeria Valeria). På samme tid fikk han kommandoen over provinsene i Illyria. Etter noen år med krigføring mot sarmatere og gotere langs grensen av Donau, mottok han kommandoen over legionene ved de østlige yttergrensene i Romerriket. Kort tid etter denne utnevnelsen ble Galerius sendt til sør i Aegyptus for å kjempe mot stammer fra Nubia som angrep og forstyrret handelsrutene fra Nilen og til Rødehavet rundt byene Busiris og Koptos (romersk: Justinianopolis).
Tang-dynastiet
Tiden mellom 660 og 705 (med Det annet Zhou-dynasti fra 690)
Da keiser Taizong døde i 649, måtte Wu Meiniang, som sedvanen var for avdøde keiseres konkubiner, forlsate det keiserlige palass og tre inn i et buddhistisk nonnekloster der de raket av henne alt håret. Men ikke lenge etter, sannsynligvis i 651, kom hun tilbake til palasset: Den nye keiser Gaozong hadde vært på besøk i klosteret og blitt betatt av hennes skjønnhet. Det er noe uenighet om hvordan hun endte som keiserens hustru, men det står som et faktum at hun på kort tid utmanøvrerte Xiao ,som var den mest innflytelsesrike av keiserens elskerinner, og ble «forfremmet» til zhaoyi (昭儀), dvs til den høyestrangerende av de ni «annenrangs-konkubiner». Det forhold at keiseren hadde tatt som konkubine en kvinne som hadde vært hans egen fars konkubine og dessuten var nonne, ble ansett som sjokkerende umoralsk av mange konfucianere.
Gustaf Johansson
Fire år tidligere, under Vinter-OL 1924 i Chamonix, var Johansson med på det svenske ishockeylandslaget som kom på fjerdeplass.
Galerius
Krig med Persia
I 294 hadde Nerseh, en sønn av Shafur I, som hadde blitt forbigått i å arve Sasanideriket, kommet til makten i det persiske kongeriket. Nerseh hadde antagelig forsøkt å myrde Bahram III, en ung mann plassert på tronen av en adelsmann ved navn Vahunam i kjølvannet av at Bahram II døde i 293. Tidlig i 294 sendte Narseh en pakke med gaver til Diokletian, men inne i Persia forsøkte han å ødelegge alle spor av sin umiddelbare forgjenger og fjernet deres navn fra offentlige bygninger. Han forsøkte å identifisere seg med krigerske regimer som de til Ardasjir I (styrte i 226–241) og Sjafur I (241–272), og som hadde herjet romerske Antiokia ved Orontes og tatt den romerske keiser Valerianus til fange.
Tang-dynastiet
Tiden mellom 660 og 705 (med Det annet Zhou-dynasti fra 690)
I 654 ble Wu Meiniangs lille datter drept. Keiser Gaozongs dronningkeiserinne Wang var angivelig blitt observert av øyenvitner nær det lille barnets gemakker, og hun ble stilt for retten og funnet skyldig i å ha drept barnet ut av sjalusi. En muligens oppdiktet legende vil at det var Wu Meiniang selv som drepte datteren, for akkurat på den måten å nå nærmere sitt mål. Uansett endte det med at keiseren gjorde henne til chenfei (宸妃), en ekstraordinær tittel som rangerte henne over de fire «førsterangs-konkubiner» og rett under keiserdronningen. Og da Wang-dronningen til slutt ble degradert i november 655, var de Wu, nå Wu Zhao som ble keiserdronning. (Wu sørget senere, da hun var blitt keiserinne, for å henrette både Wang og den før nevnte Xiao på grusomt vis – deres armer og ben ble slått og brukket, og så ble de lagt i hver sin store vinurne der de døde etter flere dagers smertefull dødskamp.)
Gustaf Johansson
Johansson spilte totalt 43 ishockeylandskamper for Sverige.
Galerius
Krig med Persia
Samtidig oppsto det nye problemer i Egypt. Misfornøyde med det nye skattesystemet gjorde egypterne opprør og utropte Domitius Domitianus som deres keiser. Diocletian besluttet å ta seg av opprøreren mens han sendte friske tropper til Galerius fra Donau for enda en krig mot perserne. Diocletian slo ned det egyptiske opprøret i løpet av høsten 297, skjønt storbyen Alexandria fortsatte opprøret under Aurelius Achilleus. Etter en langvarig beleiring i løpet av vintermånedene erobret han byen og straffet innbyggerne våren 298 og reiste en triumfsøyle på en høyde i byen.
Narseh hadde ikke bevegd seg fra Armenia og Mesopotamia. Det ble Galerius som måtte ta initativet i 298 med et angrep på nordlige Mesopotamia via Armenia. Narseh trakk seg tilbake til Armenia for å bekjempe Galerius' hær, men det var ikke til hans fordel: den ulendte terrenget i Armenia passet det romerske infanteriet bedre enn det persiske kavaleriet. Lokal støtte ga samtidig Galerius fordel med et overraskelsesangrep på de persiske styrkene og i to etterfølgende kamper seiret han.
Tang-dynastiet
Tiden mellom 660 og 705 (med Det annet Zhou-dynasti fra 690)
Wu Zhao myrdet sin førstefødte sønn og innesperret to andre av sine sønner. Så tok hun til seg keiserinnetittelen under navnet Wu Zetian den 16. oktober 690 og regjerte (til tross for sine myrderier) med støtte fra buddhistene, det hemmelige politi og store deler av befolkningen. Hennes styre fikk navnet Det annet Zhou-dynasti.
Galerius
Krig med Persia
I løpet av det andre sammenstøtet, kampen ved Satala, kunne de romerske styrkene erobre Narsehs leir, hans skattekiste, hans harem og hans hustru. I henhold til Eutropius: «Han jagde Narseh, plyndret leiren hans, fanget hans hustruer, søstre og barn sammen med et stort antall av den persiske adelen og enorm mengde persisk penger, og fordrev kongen selv inn i den fjerneste ørken i hans kongerike». Narsehs hustru kom til leve resten av krigen i Daphne, en forstad til Antiokia, og tjente som en konstant påminnelse for perserne om det ydmykende nederlaget. Galerius dro deretter til Media og Adiabene, var seierrike alle steder, mest suksess hadde han i nærheten av Theodosiopolis (dagens tyrkiske by Erzurum), og sikret seg kontrollen over Nisibis (dagens tyrkiske by Nusaybin) før 1. oktober 298. En av de unge offiserene i hæren hans var Konstantin, sønn av Konstantius I Klorus. Han bevegede seg nedover elven Tigris, erobret Ktesifon, og kunne speide over de historiske ruinene av Babylon før han reiste tilbake til romersk område via Eufrat. Det er ingen kilder som særskilt hevder at Ktesifon ble herjet, men det er antatt at den ble det.
Fredsforhandlingene
Narseh hadde tidligere sendt en ambassadør til Galerius hvor han tryglet om å få sin hustru og barn tilbake, men Galerius hadde avvist sendebudet og minnet Shapur om hvordan perserne hadde behandlet Valerianus. Romerne behandlet dog Narsehs fangede familie etter omstendighetene godt, kanskje for å fremme en sammenligning med hvordan Aleksander den store tidligere hadde behandlet familien til Dareios III av Persia. Fredsforhandlingene kom dog i gang våren 299 med både Galerius og Diocletian til stede. Deres magister memoriæ (sekretær) Sicorius Probus ble sendt til Narseh for å presentere de romerske betingelser.
Tang-dynastiet
Tiden mellom 660 og 705 (med Det annet Zhou-dynasti fra 690)
Støtten fra buddhistene kom at keiserinnen selv var fra en from buddhistisk familie og hennes holdning til trosretningen fremmet dens stilling. Da hun var på vei opp til maktens tinde, ble det særlig mobilisert mot henne fra konfuciansk og taoistisk hold, så det var ikke å undre seg over at hun da søkte støtte fra buddhistene. Noen buddhistprester forkynte at orakler hadde identifisert henne som Maitreya Buddha (den fremtidige Buddha som skal manifestere seg på jorden å undervise i den rene dharma og bli Verdens Hersker). De sa også at det himmelske mandat ifølge oraklene var blitt overført til henne. Som keiserinne fremmet hun særlig de buddhistiske skoleretningene Chan og Huayan.