cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Shūichi Katō (litteraturkritiker)
Biografi
Han var gift med Midori Yajima, en litterær oversetter.
Justøy
Justøy er ei øy og et sokn i Vestre Moland prestegjeld og Lillesand kommune i Agder. Navnet kommer fra norrønt Jóstr, det norrøne navnet på busken istervier.
Justøy har bruforbindelse og spredd bebyggelse. På øya ligger den gamle uthavna Brekkestø, et av minnene om seilskutetida på Skagerrakkysten.
Justøy er Aust-Agders nest største øy, 8,14 km². Øya er i stor grad preget av sommerturisme, men også en del fastboende. Det finnes montessoriskole, kapell, kirkegård og campingplass på øya, samt sommeråpen butikk i Brekkestø.
På Nyberg, like ved Brekkestø, er det ruiner fra 2. verdenskrig. HKB 31./979 Justöen, et eks-tysk kystfort med bla. en R636 kommandobunker og et forholdsvis omfattende underjordisk anlegg, befinner seg der; det ble bygd av norske krigsfanger.
Tresfjordbrua
Tresfjordbrua er en 1,290 meter lang veibro over Tresfjorden mellom Remmem og Vikebukt i Vestnes kommune. Den ble åpnet 24. oktober 2015 av statsminister Erna Solberg.
Broen medførte at Europavei 136 ble ca. 13 km kortere sammenlignet med tidligere trase rundt fjorden og kjøretiden mellom Åndalsnes og Ålesund ble redusert med omkring 20 minutter. Gjennomgangstrafikken på tidligere E136 gjennom Tresfjord tettsted forsvant da broforbindelsen ble åpnet. Mellom Vikebukt (på østsiden) og kommunesenteret på Helland er innkortingen 22 kilometer. På Remmem-siden (vestsiden) løper E136 sammen med E39 i en rundkjøring. Broen står på 198 peler (i 13 grupper) banket ned i fjordbunnen samt fem støpte fundamenter. To av disse fundamentene er senkekasser på 20 og 39 meters dyp. Grunnen på stedet består hovedsakelig av hard morene med store steiner samt noe fjell. Broen danner en slak U-kurve over fjorden fordi den følger en grunne (en fjordterskel) av fast fjell og morene. Fyllingen utenfor Vike kirke går på en grunne som er 5-10 meter dyp et stykke ut i fjorden. De det dypeste stedet er rundt 35 meter. Broen har 19 spenn med det lengste på 160 meter, de øvrige spenn er 90 og 60 meter lange. Under hovedspennet er det et seilingsløp på 60 meter bredde og 32 meter høyde. Ved siden av kjørebanen er det en 3 meter bred gang- og sykkelsti.
I tillegg til selve broen ble det lagt ut 700 meter sjøfylling med steinmasse fra sprenging av Vågstrandstunnelen. Selve brokonstruksjonen kostet 930 millioner kroner, i tillegg kom tilknytingsveier på 200 millioner kroner. Sammen med Vågstrandstunnelen kom hele prosjektet på 1,7 milliarder kroner. Broen ble bygget av det tyske firmaet Bilfinger Berger AG på oppdrag fra Statens vegvesen.
Innkreving av bompenger (med automatiske bomstasjoner på Vikebukt og Våge) begynte da broen var ferdigstilt. Trafikken over broen er i gjennomsnitt 1900 kjøretøy i døgnet (tall for 2016). Trafikken det første året var 22 % høyere enn ventet. Bensinstasjonen innerst i fjorden ble lagt ned straks gjennomgangstrafikken forsvant. Ifølge «bompengeforliket» mellom partene i regjeringen Solberg (august 2019), skal innkrevingen av bompenger for Vågstrandstunnelen avsluttes i 2019 eller våren 2020 og staten skal dekke gjenstående. Det blir fortsatt betaling for passering av broen. Samferdselsministeren uttalte i oktober 2019 at bompengeselskapet kan få tilskudd fra staten til å redusere takstene med 10 %. Innkrevingen ble avsluttet i januar 2021.
Nabil Lasmari
Nabil Lasmari (født 8. februar 1978 i Algerie) er en algirsk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale mesterskapstitler, men kvalifiserte seg for VM i 2007, der han tapte i andre runde mot Dicky Palyama fra Nederland. Lasmari var tatt ut til å representere Algerie under Sommer-OL 2008, der han røk ut i andre runde mot den danske mesteren Peter Gade. Han er også afrikansk mester to ganger.
Michel Stahl
Michel Stahl (født 1. juni 1914 i Grenoble, død 30. september 1989 i Aimargues) var en fransk offiser og prest. Han utmerket seg i slaget om Narvik i 1940 og ble for dette tildelt Krigskorset, Norges fremste utmerkelse.
Sprint-VM på skøyter 2018
Sprint-VM på skøyter 2018 ble arrangert i Jilin Provincial Speed Skating Rink i Changchun i Kina den 3. og 4. mars 2018.
Michel Stahl
Andre verdenskrig
Stahl studerte teologi for å bli prest. Han gjorde militærtjeneste i 1937 og ble i 1939 som reserveoffiser mobilisert til tjeneste i 6e Bataillon de Chasseurs Alpins.
Han ble i mai 1940 sendt til Norge med det fransk-polske ekspedisjonskorps. Stahls avdeling ble satt inn i slaget om Narvik. For innsatsen han gjorde i kampene i Labergdalen og Roasnes ble han i statsråd 20. mars 1942 tildelt det norske Krigskorset.
Sprint-VM på skøyter 2018
Det ble konkurrert i sprint firkamp, som er 2×500 meter og 2×1,000 meter, der de går en 500 meter og en 1,000 meter hver dag og hvor de bytter start i indre og ytre bane på distansene til den andre dagen. Poengsummene blir regnet sammenlagt hvor tiden på 500 meter er som den er og hvor poengsummen på 1,000 meter omregnes til sekunder og deles på to, og så legger man sammen disse fire poengsummene for disse fire forskjellige løpene og får en sammenlagt poengsum som er en poengsum i sprint firkamp.
Michel Stahl
Andre verdenskrig
Etter den allierte tilbaketrekningen fra Norge 8. juni 1940 kom Stahl til Storbritannia, der han gikk inn i De frie franske styrker. I 1942 ble han sendt til Syria. Stahl kjempet deretter i Nord-Afrika og deltok i oktober-november 1942 i Det andre slaget om El Alamein. I 1943 var han igjen i Egypt, der han ble skadet. Han kom tilbake og tjenestegjorde i Tunisia og deltok deretter i 1944 i kampene i Italia og i landgangen i Provence i august 1944. I frigjøringen av Frankrike kjempet Stahl ved Toulon, Lyon, Belfort, Alsace og til slutt i Alpene. Stahl var ved slutten av verdenskrigen kaptein.
Etter krigen
Stahl tjenestegjorde i de franske styrkene til 1948 og var etter dette pastor i Den franske reformerte kirke. Han bosatte seg først i Bordeaux, men flyttet i 1962 til Mulhouse. Han ble pensjonist i 1981.
Utmerkelser
I tillegg til det norske Krigskorset, ble Stahl utnevnt til medlem av den franske  Frigjøringsordenen, var ridder av Æreslegionen, ble tildelt Croix de Guerre og den franske Motstandsmedaljen.
Paraxenoda
Utseende
Små (gjerne 4-5 millimeter), avlange, brunlige eller metallgrønne bladbiller. Antennene er tynne, rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet firkantet, mye bredere enn langt. Dekkvingene er jevnbrede med kraftig mikroskulptur og spredte, oppsteånde, korte hår.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Artene er utbredt på Borneo.
Ahmad ibn Fadlan
Ahmad ibn Fadlān ibn al-Abbās ibn Rašīd ibn Hammād, arabisk språk أحمد بن فضلان بن العباس بن رشيد بن حماد, var en arabisk reisende, krønikør og forfatter som levde på 900-tallet. Han er særlig kjent for sin reiseskildring som han skrev etter å ha deltatt i et diplomatisk oppdrag for kalifen i Bagdad til volga-protobulgarernes konger. I fortellingen finnes blant annet tidlige øyenvitneskildringer av det som kan være vikinger. Dette er dog omstridt blant historikere.
Oppdraget
Ibn Fadlan var medlem i en utsendt delegasjon fra Bagdad år 921 av kalifen al-Muqtadir til det Volgabulgarske riket. Volga-protobulgarerne hadde konvertert til islam på 700- og 800-tallet. Kalifen ville at de skulle anerkjenne hans overhøyhet; som motytelse skulle kalifen blant annet bekoste et fort til den volgabulgarske kongen. Til tross for at utsendingen nådde fram ble ikke oppdraget vellykket ettersom de ikke lyktes med finansieringen av bygget. At kongen ikke fikk de utlovede pengene førte til at volga-protobulgarerne beholdt malikiretningen som sin tro i stedet for å gå over til hanafiretningen som de fulgte i Bagdad.
Sendebudene forlot Bagdad den 21. juni 921 og kom fram til volga-protobulgarerne den 12. mai 922 etter en lang og krevende reise. Reisen gikk via Bukhara og Khoresm sør for Aralsjøen. De var lovet fri ferdsel gjennom Oghuzernes område av en krigsherre, en kudarkin, men de ble likevel overfalt av oghuzbanditter og tvunget til å betale en løsesum. De overvintret i Jurjaniya før de fortsatte nord over elva Ural. Deretter kom de fram til volga-protobulgarernes by ved de tre sjøene på Volga, nord for Samara.
Etter ankomsten foretok Ahmad ibn Faladin seg en reise lengre nord til en plass kalt Wisu, hvor han gjorde flere iakttagelser av handel mellom volga-protobulgarene og lokale finske komistammer.
Møtet med ruserne
Brorparten av Ahmad ibn Fadlans reiseskildring er en beskrivelse av rusene, i teksten rūsiyyah eller روس. Disse pleier å bli identifisert som nordiske handelsreisende hvilket gjør det til en tidlig øyenvitneskildring av vikinger.
Etter beskrivingen var ruserne et handelsfolk som oppretter en markedsplass i nærheten av volga-protobulgarenes leir. Deres kropper beskrives som like høye som palmer med rødmusset hud og blondt hår. Han beskriver også tatoveringer fra fingerneglene til halsen med mørkeblå eller grønne mønster som ligner tre eller andre figurer. Alle menn er bevæpnet med øks, kniv og sverd.
Ahmad ibn Fadlan beskriver og forskrekkes over deres morgenvask der alle vasker seg i samme vann:
''Hver dag vasker de ansikt og hode i det mest skitne og eklest tenkbare vann. Det går til så at hver morgen kommer en slavekvinne med en vaskefat med vann. Hun gir det til sin herre, og han vasker hendene, ansiktet og håret og greier det med en kam i vaskefatet. Siden snyter han seg og spytter i vannet, ja det finnes ikke noe ekkelt som han ikke gjør i samme vann. Når han har gjort seg ferdig bærer slavekvinnen fatet videre til neste og han gjør det samme som kameraten. Og så bærer hun det videre fra den ene til den andre til det har gått rundt til alle i huset. Og en og hver snyter seg og spytter i vaskefatet og vasker ansiktet og håret i det.''
Han ble også vitne til en førkristen høvdingbegravelse som også er et av de få førkristne ritualer som har blitt beskrevet av et øyenvitne.
Manuskriptene
Skildringen var lenge bare kjent som et ufullstendig referat i den assyriske læremesteren Yaqut al-Hamawis geografiske verk under beskrivelsen av elva Volga. Året 1923 fant man en mer komplett utgave av en tyrkisk historiker på et museum i Mashhad i Iran. Manuskriptet er fra 1200-tallet og inneholder flere geografiske tekster hvorav en er et stort stykke fra Ahmad ibn Fadlans reisebeskrivelse. Det finnes ytterligere fragment i den persiske geografen Amin Razis verk Haft Iqlīm fra 1500-tallet.
Peter Gade
Peter Gade Christensen (født 14. desember 1976 i Aalborg) er en dansk badmintonspiller. Han vant sin første nasjonale tittel som junior i 1991 i dobbel, men har siden spilt kun singelbadminton. Hans merittliste består blant annet av EM-gull i 1998 og 2000, All England-mester i 1999 og fire gange mester i Copenhagen Masters, men har aldri vunnet OL eller VM, men en bronsemedalje i VM i Anaheim i USA i 2005. Han har deltatt i to OL, og var tatt ut til å representere Danmark under Sommer-OL 2008, der han kom til kvartfinalen og ble slått ut av den olympiske mesteren Lin Dan fra Kina. Hans spillestil er karakteristisk ved å ligne den asiatiske, da han er meget hurtig på føttene.
Egil Eide (rektor)
Egil Eide (født 1957) var rektor ved Høgskolen Stord/Haugesund i perioden 2003 til 2011.
Eide er utdannet sykepleier og har hovedfag i pedagogikk fra Norsk Lærerakademi, Universitetet i Bergen i 1989. Han ble i 2003 valgt til rektor ved Høgskolen Stord/Haugesund og har ledet institusjonen i en periode med overganger og reformer. Eide ble med forholdsvis knapp margin gjenvalgt i 2007, og satt dermed som rektor i perioden til 2011.
Ramsåsgrottene
Grottene er dannet i nyere tid av en bekk som fortsatt renner gjennom deler av systemet. Bekken renner inn i Øvre Ramsåsgrotta 295 m over havet. Denne grotten er ca. 400 m lang med 6-8 m høye meandersvinger og canyoner samt et 4 m høyt fossefall. Grotten er svært trang, og flere ras må forseres. Grotten kommer ut ved "Storhølet" hvor bekken faller ned i et 20 m dypt hull hvor bekken forsvinner inn i fjellet.
Et lokalt firma, Tromsdalen Opplevelser, guider turer i Nedre Ramsåsgrotta.
Care Rehabilitation Center
Omskolering av islamistiske ekstremister i Saudi-Arabia består av tiltak som inkluderer tilbud om opphold ved institusjon. Rehabiliteringssenteret (Care Rehabilitation Center) har vært i drift siden 2007, og er drevet i regi av Saudi-Arabias regjering.
Senteret holder til i seks bygningskomplekser i al-Thumama, en forstad i Riyadh. Hver av bygningskompleksene har plass til 20 menn som studerer, spiser og bor sammen, inntil programmet er avsluttet.
Dette er en videreføring av Saudi-Arabias innenriksdepartementets program, fra 2004, som skal få «...innsatte som er dømt for å ha vært innblandet i ekstremisme på bedre tanker.» Programmets navn er Munasaha, som ledes av Abdulrahman al-Hadlaq.
Blant de omskolerte elevene som har vært tilknyttet rehabiliteringssenteret er minst en tidligere Guantanamo-fange, Abu Sulayman. Om sine overordnede/veiledere ved rehabiliteringssenteret har han sagt: ''«De trodde jeg ville bære hat i meg etter all tiden i Guantanamo»...«Men jeg ser meg aldri tilbake. Jeg sa til meg selv: OK, nå vil jeg begynne et nytt liv.»''
Operasjonssone Adriaterhavskysten
Operasjonssone Adriaterhavskysten (tysk: Operationszone Adriatisches Küstenland eller Operationszone Adria, italiensk: Zona d'operazioni del Litorale adriatico, kroatisk: Operativna zona Jadransko primorje, slovensk: Operacijska cona Jadransko primorje) var et tysk distrikt ved det nordlige Adriaterhavet etablert under andre verdenskrig i 1943.
Distriktet bestod av området som tidligere tilhørte Italia, men kom under tysk kontroll etter gjennomføringen av operasjon Achse. Området inkluderte deler av dagens Italia, Slovenia og Kroatia. Distriktet ble administrert som det var en del av, men ikke inkorporert i, Reichsgau Kärnten. Gauleiter der var Friedrich Rainer. Hovedstaden i distriktet var Trieste.
Odilo Globocnik, SS- und Polizeiführer for Adriatisches Küstenland, hadde ansvar for Einsatz R, den systematiske forfølgelse av jøder, partisaner og politiske motstandere i området. Han lot blant annet etablere konsentrasjonsleiren Risiera di San Sabba.
Jacob Peter Meyer
Jacob Peter Meyer (født 1781 i Christiania, død 14. februar 1856 i Christiania) var en norsk forretningsmann.
Bakgrunn
Jacob Peter Meyer var sønn av høker og trelasthandler Peter Petersen Meyer og Louise Lorentzdatter Helmer, og tilhørte slekten Meyer. Han ble gift i 1805 med Ingeborg Marie Barth Muus (datter av forvalter Johan Henrich Muus og Anne Dorph Falch). De fikk 14 barn, blant annet Thorvald Meyer og har mange etterkommere.
Han vokste opp i Lille Strandgate 4 i Christiania, like ved Bernt Ankers Paléet.
Forretningsmannen
Det var på kontoret til Bernt Anker han begynte sin karriere. Han tok siden over trelastforretningen og høkerbutikken etter sin far. I 1805 tok han handelsborgerskap. Han ble etterhvert også en av byens største skipsreder og trelasthandler. Han hadde litt av et forretningstalent, og da han døde ble han omtalt som en av byens rikeste menn.
Jacob Meyer er det største navn i norsk travsports historie. Han var en av stifterne av landets første hesteavlsforening 1832 og var også en av initiativtakerne til det første offentlige travløp i Norge. Det foregikk på Bjørvika under Christiania-markedet samme år. Det store klassiske travløpet «Jacob Meyers pokalløp» gikk av stabelen første gang 1896 til hans minne, og det var hans sønn Thorvald som bekostet pokalen. Fremdeles er dette løpet en av de store årlige festdager på Bjerke travbane.
1813–32 var Meyer sjef for Den ridende Borgergarde eller Det Gule Kor, og denne stillingen gav ham tittelen rittmester. 1822 ble han utnevnt til ridder av den svenske Vasaorden.
Bergensk dialekt
Bergensk dialekt (ofte kalt bergensk bymål eller bare bergensk) hører til de sørvestlandske dialektene. Dialekten i Bergen avviker av historiske grunner svært mye fra talemålet i omliggende områder, på bergensk gjerne omtalt som strilemål.
På 1500-tallet ble talemålet i Bergen endret i sammenheng med den tyske hanseat-handelen. Hanseatene snakket nedertysk, men bergenserne lærte seg ikke tysk. I denne prosessen skjedde en språklig forenkling eller tilnærming til nedertysk. Det er sannsynlig at dette er opphavet til at bergensk bare har to grammatiske kjønn, slik som dansk og norsk riksmål: felleskjønn og intetkjønn.
Et annet kjent trekk ved bergensk er bruken av skarre-r. Opprinnelig ble det brukt rulle-r både i byen og i omlandet, men det er uvisst om skiftet fra rulle-r til skarre-r i Bergen skjedde før eller etter hansatiden. I nyere tid har skarre-r-en spredd seg fra byen til flere og flere av kommunene rundt, der det nå er vanlig at unge folk skarrer mens eldre folk ruller.
Svake verb
Her opererer man med fem grupper:
Substantiv
Et særtrekk ved bergensk er mangelen på hunkjønn. Alle substantiver som på andre dialekter ofte regnes som hunkjønn bøyes på samme måte som hankjønnsord. Eksempler:
Varianter
Det er vanlig å dele de bergenske dialektene inn i fire undergrupper (sosiolekter):
Grensene mellom disse er noe uklare. Hovedtrekkene som alle undergruppene har felles, er:
I bergensk kan man finne mange eksempler på at dialekten opprinnelig lignet mer på det man finner ellers på Vestlandet. Mens eiendomspronomen i normert bokmål har den samme formen av 2. og 3. person flertall (deres), skiller bergensk – som normert nynorsk – mellom 2. person flertall (dokkas, nynorsk: dykkar/dokkar) og 3. person flertall (dies, nynorsk: deira).
Selv om bergensk talemål til dels er likere nynorsk enn bokmål, har bergensk – både den «penbergenske» varianten og «gatebergensk» – store innslag av lavtyske forstavelser, endelser og lånord, som for eksempel an-, be-, ge-, -het og -else, og ord som bedotten og gehalt.
Penbergensk
Det som karakteriserer denne undergruppen er hovedsakelig de bokmålsnære substantiv- og verbbøyingene, samt pronomen og adverb:
Eksempel på penbergensk uttale: Jei vet ikke når hun kommar.
Gatebergensk
Substantiv- og verbbøyninger, pronomen og adverb ligger nærmere nynorsk, men har visse særegne bergenske trekk som vist nedenfor. Det kan også være tendens til å «sluke» konsonanter både inni og på slutten av ord, særlig -r i nåtid av verb og i flertal av substantiv.
Eksempel på gatebergensk uttale: «E' vet'sje ko'ti' hon komma'.», eventuelt «Eg vet ikkje korti' hon kommar.».
Kuriosa
Det har blitt hevdet at bergensdialekten tidlig på 1900-tallet ble ansett som et beroligende språk for barn. Å ansette en bergensk barnepike skal før andre verdenskrig ha vært populært blant overklassen i Kristiania. Én forklaring er at det ble ansett for dannet å ha en svak skarring ; en annen forklaring er at Kristiania-foreldrene anså at deres barn oppførte seg mer sedat når barnepasseren snakket vest-norsk dialekt. Uansett skal mange barn i datidens Kristiania ha utviklet et talemål med skarre-r, uten å ha noen tilknytning til Vestlandet utover sin vestnorske barnepike. For øvrig har det også blitt hevdet at det hundre år tidligere, det vil si på begynnelsen av 1800-tallet, var populært i Kristiania å hente barnepiker fra Sørlandet, slik at barna kunne tilegne seg bløte konsonanter, men at resultatet i stedet ble at barna med de sørlandske barnepikene utviklet et talespråk med en svak skarring.
DU
DU, Du, dU og du kan bety:
Nesterov
Nesterov (russisk. Не́стеров, tysk: Stallupönen eller Ebenrode, litauisk: Stalupėnai, polsk: Stołupiany) er en liten by i dagens Kaliningrad oblast.
Historie
I middelalderen var dette området befolket av den gammelprøysiske stammen Nadruvianerne. Deres områder ble erobret av Den tyske orden og inkorporert i deres stat i Preussen under navnet Stallupoenen, Stallupönen etter elven (Stalupė i litauisk) i nærheten. Da Den tyske orden ble sekularisert i 1525, ble Stallupönen en del av hertugdømmet Preussen, senere arvet av Hohenzollerne og ble en del av markgrevskapet Brandenburg i 1618. Byen ble en del av Kongeriket Preussen i 1701 og administrert som en del av provinsen Øst-Preussen fra 1773. Under den Preussen-ledede tyske samlingen i 1871 ble Stallupönen en del av Det tyske riket.
I august 1914 ble byen og området rundt åstedet for slaget ved Stallupönen mellom Russland og Tyskland, noe som innledet kampene ved østfronten under første verdenskrig.
Byen hadde en litauisk minoritet, og ved fredsslutningen i Versailles etter første verdenskrig ønsket litauiske forhandlere å få byen overført til Litauen, men det var uten hell og byen forble tysk. I 1938 fant det de tyske nasjonalsosialistiske myndighetene ut at Stallupönen ikke lød tysk nok, og endret navnet til Ebenrode.
Byen tyske befolkning ble hovedsakelig evakuert vestover, eller forvist. Byen fikk navnet Nesterov etter Sergej Nesterov, en sovjetisk krigshelt som ble drept i nærheten.
I dag er Nesterov administrasjonssenteret for Nesterovskij-distriktet og er et kulturelt senter for den litauiske minoriteten i Russland. Den ligger rett ved den russisk/litauiske grensen på jernbanelinjen som forbinder Kaliningrad oblast med Moskva.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
DV
DV, Dv, dV og dv kan bety:
Harry Herstad
Harry Annanias Lundberg Herstad (født 12. august 1946, død 2. mai 2017 i Bergen ) var en norsk lokalpolitiker som representerte Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Stord kommune fra 2015 til sin død i 2017. I perioden 2011–2015 var han gruppeleder for Arbeiderpartiet.
Herstad hadde en rekke lederstillinger i det offentlige og i næringslivet. Han var medlem av styrene for KS Hordaland og Helse Fonna.
Herstad var utdannet i administrasjon ved Universitetet i Bergen (1976). Han var informasjons- og organisasjonssjef i Nordland fylkeskommune, organisasjonssjef i Rogaland fylkeskommune, rådmann i Stord kommune, fylkesrådmann i Hordaland, direktør i Sunnhordland kraftlag, direktør i Sportsklubben Brann og rådmann i Fitjar kommune.
Mellom 2003 og 2007 var Herstad dekan ved Høgskolen Stord/Haugesund. Fra 2007 var han seniorrådgiver samme sted.
28. april 2017 fikk Herstad et illebefinnende under et møte på Fitjar. Han var ute av politikken på ubestemt tid, og varaordfører Jakob Bjelland rykket opp som ordfører. 2. mai døde Herstad. I slutten av juni ble partifelle Gaute Epland valgt av kommunestyret som ny ordfører.
Elling (figur)
Elling er navnet på hovedpersonen i Ingvar Ambjørnsens bokserie over syv bøker om Elling. Det er fra flere hold spekulert på om Elling også er hovedpersonen i Ambjørnsens roman Opp Oridongo. Dette har forfatteren verken bekreftet eller avkreftet.
Det finnes ingen holdepunkter fra forfatteren for at Elling har noen bestemt diagnose. Likevel oppviser han mange likhetstrekk med personer diagnostisert med autisme. Elling fremstår som en person med mangel på sosiale antenner, "hang-ups" og liten evne til å se en sak fra noen annen synsvinkel enn sin egen. Han er svært kunnskapsrik, men kan i liten grad utnytte sine evner til noe praktisk. Han er en tenkende, undrende, fantaserende og drømmende person og lever mer eller mindre i sin egen verden. Mor til Elling het Kari, og hennes mor het Erna. Eĺlings far het Trygve, dette oppgis i Brødre i blodet, og vi får vite at han mistet livet i en sprengningsulykke i forbindelse med jobb, kort tid før Elling kommer til verden. Elling blir spilt av Per Christian Ellefsen i filmserien.
Ambjørnsen varslet i 2017 flere nye bøker om Elling. I påvente av bøkene, har Ambjørnsen reist på turné for å lese opp utdrag fra nytt Elling-stoff. Ambjørnsen lar også Elling skrive sporadiske blogginlegg på Cappelen Damms nettsider.
Trekronegassing
Trekronegassing (engelsk Canopy fogging) er en måte å samle trelevende insekter og edderkoppdyr på som har ført til oppsiktsvekkende resultater i de senere årene. Man sprøyter et biologisk nedbrytbart insektmiddel opp i trekronen med en tåkesprøyte og samler opp de bedøvede eller drepte dyrene som faller ned ved hjelp av trakter eller presenninger. Tåkesprøyten blir drevet av et forbrenningskammer som brenner bensin, og blander finfordelt insektmiddel med den varme eksosen slik at man får en varm tåke som stiger til værs. Som insektmiddel bruker man naturlige (utvunnet av Chrysanthemum) eller syntetiske pyrethroider. Disse stoffene brytes raskt ned av sollys og skaper derfor ikke noen varige forurensingsproblemer. For å unngå at virkestoffene brytes ned for raskt, og for å få det mest mulig stille slik at man kan kontrollere tåkeskyen, bør behandlingen utføres før soloppgang. Hørselvern (på grunn av tåkesprøytens høye støynivå) og åndedrettsvern må brukes. Store insekter blir bare slått i svime av behandlingen, små insekter blir drept.
Spennede resultater
Trekronegassing har først og fremst blitt benyttet i tropisk regnskog, der de meget høye trekronene ellers er vanskelig tilgjengelige. Disse undersøkelsene har vist at det finnes en meget artsrik fauna av insekter og edderkoppdyr oppe i trekronene. Mest kjent er studien til amerikaneren Terry Erwin, som behandlet 19 trær av arten Luehea seemanni i Peru. Han fant der 1200 arter biller på dette ene treslaget. Ved å gjette på en rekke faktorer, slik som andelen av alle insekter som er biller, andelen av arter som lever i trekronene sammenlignet med andre steder, og i hvilken grad billene var spesialisert på ulike treslag, og gange dette med tallet på arter av tropiske trær, kom Erwin til at det kunne være noe slikt som 30 millioner arter insekter i verden. Når man vet at litt over 1 million arter er beskrevet er dette tallet oppsiktsvekkende høyt. Resultatet ble publisert i 1982 og førte snart til en stor debatt. Erwins hypotese har fordelen at den var testbar – ved å finne mer realistiske verdier for de ulike faktorene i Erwin's regnestykke kunne man nå fram til mer realistiske tall. Nyere undersøkelser, blant annet av den norske billeeksperten Frode Ødegaard, tyder på at Erwin's estimat for graden av spesialisering trolig er for høye, og nå regner man med at tallet på insektarter trolig er mellom 5 – 10 millioner, som fortsatt er veldig mye høyere enn tallet på kjente, beskrevne arter.
Også i Norge
De fleste studier som har brukt denne metoden har skjedd i tropene. Men trekronegassing har også blitt forsøkt i Norge. En studie av furutrær påviste over 500 arter av insekter og edderkoppdyr fra 24 trær. Nesten 100 av disse var ikke tidligere kjent fra Norge, og ni arter var nye for vitenskapen.
Viossatus
Viossatus er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Arten er endemisk for Madagaskar.
Nasir Gebelli
Nasir Gebelli (født i 1957) er en iransk programmerer og videospillutvikler. Gebelli arbeidet for Sirius Software og Square Co., Ltd. (nå Square Enix Co., Ltd.) og skapte også sitt eget selskap, Gebelli Software. Han bor foreløpig i Sacramento, California, hvor han har levd mesteparten av livet sitt.
Knyken skisenter
Knyken skisenter ligger vest for Fannrem i Orkdal kommune i Trøndelag. Det består av hoppbakker, alpinanlegg, langrennsstadion, skiskytteranlegg, lysløype (asfaltert for rulleski) og turløyper. Skisenteret er eid av Orkdal IL og drives av skiavdelinga i idrettslaget. Det har siden 1996 hatt status som regionalanlegg.
Den første hoppbakken i Knyken, en 50-metersbakke, åpnet 1. februar 1930, og seinere ble det bygd flere mindre bakker. Hoppanlegget ble i perioden 2010–12 ombygd, og de gamle bakkene med størrelse K63, K40, K25 og K16 ble erstattet av nye bakker med K68, K50, K30, K20, K10 og K6. Sommeren 2012 fikk alle bakkene plastdekke, slik at de kan brukes om sommeren. Bakkerekorden i K68-bakken er 79 meter, satt av Knut Bjørnar Strøm under veteran-NM 13. april 2013.
Alpinanlegget har to skiheiser og fire nedfarter på til sammen ca. 3000 meter, samt et eget barneskitrekk. Skiskytteranlegget hadde NM i 1993. Lysløypa er ca. 5 kilometer lang, turløypenettet ca. 12 kilometer. Både hoppbakkene, alpinanlegget og skiskytteranlegget har flomlys.
Dugnadsgjengen ved Knyken skisenter ble tildelt prisen «Årets ildsjel» for 2013 på Idrettsgallaen 2014. Det hadde blitt lagt ned 115 000 dugnadstimer i løpet av fire år.
Utviklingen av europarekorder i friidrett 200 meter for menn
Dette er listen over utviklingen av europarekorder i friidrett på 200 meter for menn utendørs som er ratifisert av EAA
Manuell tidtakning
(*) Tid over distansen 220 yard
Afromaculepta
Afromaculepta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 6 arter.
Utseende
Middelsstore (ca. 5-6 millimeter), avlange, blanke, gul- eller rødaktige bladbiller, dekkvingene gjerne med svarte striper, oversiden ikke påfallende punktert og uten synlige hår. Antennene er tynne og nesten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet firkantet, mye smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede. Beina er middels lange.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Romsskåla
Romsskåla er et fjell på den nordlige delen av øya Austra. Toppen danner grensepunkt mellom kommunene Leka og Bindal, og dermed også mellom Trøndelag og Nordland. Toppen er det høyeste punktet på Austra og i Leka kommune.
På sørsiden av fjellet ligger Sunndalslia naturreservat.
Alena Kánová
Idrettskarriere
Kunkelová vant sin første EM-medalje i bordtennis ved EM 1997 i Stockholm, der hun fikk sølv i lag sammen med Mária Pillárová. Året etter fikk hun individuelt sølv ved VM 1998 i Frankrike, der hun tapte finalen for tyske Monica Bartheidel. Ved EM i 1999 fikk hun gull individuelt, og sølv i lagkonkurransen, igjen sammen med Mária Pillárová.
Ved Paralympiske sommerleker 2000 i Sydney vant hun gull, etter å ha slått japanske Satoko Fujiwara i finalen. Hun fikk sølv individuelt ved EM 2001, her tapte hun finalen mot Stephanie Mariage fra Frankrike. I 2002 ble hun verdensmester, da hun vant TT2-klassen ved VM 2002 i Taipei, etter å ha slått Monica Bartheidel 3-0 i finalen. Hun fikk også 2.-plass i lagkonkurransen, klasse 4, sammen med Maria Pillarova.
Hun kom på 3.-plass ved Paralympiske sommerleker 2004, og vant lagkonkurransen ved EM 2005, sammen med Mária Pillárová. Ved VM 2006 kom hun på 2.-plass, her tapte hun for kinesiske Li Qian i finalen. Ved EM 2007 i Kranjska Gora vant hun individuelt gull.
Ved Paralympiske sommerleker 2008 spilte hun seg igjen fram til finalen, men tapte for Qian Li, og fikk 2.-plass, og ved EM 2009 vant hun TT2-klassen individuelt. Hun møtte Qian Li igjen i finalen i VM 2010 i Gwangju, og tapte denne, slik at hun kom på 2.-plass.
Kunkelová var reserve ved kvalifiseringskonkurransen for VM i rullestolcurling 2011, men Slovakia kom på 6.-plass i kvalifiseringen, og ble ikke kvalifisert til VM 2011. Hun var lead da Slovakia vant kvalifiseringskonkurransen for VM i rullestolcurling 2012, og laget ble dermed kvalifisert til VM 2012. Der spilte de seg fram til bronsefinalen, men tapte denne 4-7 for Kina, og endte på 4.-plass.
Hun deltok i bordtennis ved Paralympiske sommerleker 2012 i London, og fikk bronse i TT2-klassen.
Ved VM i rullestolcurling 2013 kom Slovakia på 7.-plass. Hun var igjen lead ved Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland, der det slovakiske laget kom på 6.-plass.
Erykah Badu
Erica Abi Wright (født 26. februar 1971), bedre kjent som Erykah Badu, er en afroamerikansk musikkartist, plateprodusent og skuespiller. Musikken hennes inneholder elementer av R&B, hiphop og jazz. Hun er mest kjent for å ha vært med på fremveksten av neo soul-sjangeren, og for hennes noe eksentriske musikk- og klesstil. Badu har blitt kalt både "First Lady of Neo-Soul" og "Queen of Neo Soul".
World Grand Prix (dart)
World Grand Prix er en profesjonell dartturnering som pleier å foregå i oktober. Den har blitt arrangert mange ulike steder, og ble i en lang periode arrangert i Dublin i Irland.
Phil Taylor holder rekorden med 11 tittelseire, men har også blitt slått ut av World Grand Prix fem ganger i første runde. Turneringsformatet har variert opp gjennom årene. Det skiller seg ut fra noen andre turneringer ved at spillerne må starte og avslutte hver leg med en dobbel (inkludert bullseye).
Bohnsdorf
Bohnsdorf [] er en ortsteil i bydelen Treptow-Köpenick i Berlin. Området Bohnsdorf grenser i nord til Altgleinicke, i øst til Grünau og i sør til kommunen (Gemeinde) Schönefeld i Brandenburg. En mindre del av Schönefeld lufthavn strekker seg inn i Bohnsdorf.
Området ble første gang nevnt i 1375 under navnet Benistorp. I Bohnsdorf finnes boligkvarteret Gartenstadt Falkenberg. Dette ble i 2008 ble oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv, som en del av Modernistiske boligområder i Berlin.
Andringitrina
Andringitrina er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Arten er endemisk for Madagaskar.
Cyrano de Bergerac (1900)
Cyrano de Bergerac er en fransk stumfilm fra 1900 regissert av Clément Maurice.
Gunnar Høverstad
Gunnar Høverstad (født 13. februar 1922 i Asker, død 3. desember 1943 over Tyskland) var en norsk bombeflyger (løytnant) under andre verdenskrig.
Høverstad tok flygerutdannelse i Canada og gjennomførte omkring 30 bombetokt med Handley Page Halifax bombefly over Tyskland. På tokt med 35 Squadron RAF mot Berlin kom flyet i brann etter treff fra tysk luftvernskyts 3. desember 1943. Høverstad holdt flyet i luften til mannskapet på seks kom seg ut i fallskjerm. Selv måtte han bøte med livet, da det var blitt for sent å komme seg ut.
I statsråd 7. november 1947 ble løytnant Gunnar Høverstad post mortem tildelt Krigskorset med sverd for «heltemodig innsats natten mellom 2. og 3. desember 1943 under angrep på Berlin.»
Han var sønn av skolehistorikeren Torstein Høverstad fra Vang i Valdres.
Københavngata (Oslo)
Københavngata (1A–23B, 2–18) er ei gate i bydel Grünerløkka i Oslo. Den regnes gjerne som Rodeløkkas grense mot vest.
Gata går fra Helgesens gate ved Sofienbergparken til Christian Michelsens gate (ring 2), men er delt i en øvre og en nedre del, som ikke henger sammen. Gatas nederste kvartal er leiegårdsbebyggelse og småindustri. Videre oppover ligger Freia sjokoladefabrikk med Freiaparken og Johan Throne Holsts plass på østsida av gata. En del av området er i 2007 under utbygging til boliger (Sofies hage). På vestsida av gata ligger Dælenenga idrettsplass.
Københavngata stopper så ved Malmøgata. Her ligger nr 10, der Bergene sjokoladefabrikk AS holdt til fra 1906 til 1990 med opp til 500 ansatte. I 1898 hadde Asola (AS Olaf Larsen) sjokoladeproduksjon samme sted. I seinere år har hovedbygninga vært kontorbygg, blant annet for Patentstyret og Pensjonstrygden for sjømenn. I desember 2010 blei bygget kjøpt av Stiftelsen Anker, som planlegger å bygge om til studentboliger og hotell.
Københavngata fortsetter på nordsida av Bergene med flere leiegårder, blant annet nr. 14 med heile 100 boligenheter. Gata ender ved Ring 2, men en gang- og sykkelveg fortsetter under ringen og oppover mot Torshovdalen.
Fra 1955 til 1961 gikk det trikk i Dælenenggata med vendesløyfe i Københavngata. En kan ennå se spor etter dette i brusteinen.
Busstoppet «Københavngata» ligger i Christian Michelsens gate.
Navnet ble vedtatt i 1879, året etter byutvidelsen, og en rekke andre gater i området har også navn etter svenske og danske byer.
Afromegalepta
Afromegalepta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Utseende
Middelsstore (ca. 5-6 millimeter), avlange, blanke, gul- eller rødaktige bladbiller, dekkvingene gjerne med svarte striper, oversiden ikke påfallende punktert og uten synlige hår. Antennene er tynne og nesten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet firkantet, mye smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede. Beina er middels lange.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Nugatti
Nugatti er varenavnet på et sjokoladepålegg laget av hasselnøtter og nougat. Pålegget produseres av Orkla Foods Norge, og inneholder blant annet sukker, solsikkeolje, kakao, melk og hasselnøtter.
Pålegget ble lansert i 1969, og er dermed litt yngre enn sjokoladepålegget Sjokade. Det blir solgt rundt 7 millioner bokser Nugatti årlig. Pålegget var først på pappbeger, senere på plastbeger, men blir også solgt i tuber. Det finnes i flere varianter; Nugatti, Nugatti Crisp, Nugatti Zero, Nugatti Air, Nugatti Nøttekrønsj og Nugatti Salt Karamell.
Nugatti med appelsinsmak var en utgave av Nugatti Max som var i produksjon i 2007, omtalt som en påskevariant av nugatti.
Aleksej Pazjitnov
Aleksej Leonidovitsj Pazjitnov (russisk: Алексей Леонидович Пажитнов) (født 14. mars 1956 i Moskva) er en russisk-amerikansk matematiker og videospilldesigner som fant opp det populære videospillet Tetris i 1985, mens han forsket på informatikk for staten.
Manda’ morra – 14 sanger av Stein Ove Berg
Manda' morra – 14 sanger av Stein Ove Berg er et musikkalbum med Henning Kvitnes, Hilde Heltberg, Roy Lønhøiden og Corazón, utgitt i 2005.
Quneitra
Quneitra (også Al Qunaytirah, Qunaitira eller Kuneitra; arabisk القنيطرة, al-Qunayṭrah) er et stort sett ødelagt og fraflyttet administrasjonssenter i guvernementet Quneitra sørvest i Syria. Byen ligger i en høy dal på Golanhøyden 1 010 meter over havet. Quneitra ble grunnlagt i den osmanske tid som et stoppested på karavaneruten til Damaskus og ble så en garnisonsby med omkring 20 000 innbyggere. Den lå strategisk nær våpenhvilelinjen med Israel. Det arabiske navnet betyr «den lille broen».
Den 10. juni 1967, siste dag av seksdagerskrigen, kom Quneitra under israelsk kontroll. Den ble en kort stund gjenerobret av Syria under Jom kippur-krigen i 1973, men Israel tok tilbake kontrollen i en motoffensiv. Byen ble nesten helt ødelagt før israelerne trakk seg tilbake i juni 1974. Den ligger nå i den demilitariserte United Nations Disengagement Observer Force Zone mellom Syria og Israel, like ved den de facto grensen mellom de to land, og er befolket av bare noen få familier. Syria nektet å bygge opp byen igjen og har aktivt gått i mot nyinnflytting i området.
Israel ble kraftig kritisert av De forente nasjoner for ødeleggelsen av byen, mens Israel har kritisert Syria for ikke å ha gjenoppbygd Quneitra.
Geografi og demografi
Quneitra ligger i en høy dal på Golanhøydene, 942 meter over havet. Den er overskygget i vest av den israelsk-kontrollerte delen av Golanhøydene og fjellet Har Bental. Området rundt er dominert av gamle vulkanske lavastrømmer med sovende vulkaner innimellom, som stiger 150-200 meter over den omkringliggende slette. De vulkanske åsene i regionen har spilt en nøkkelrolle som observasjonspunkter og naturlige anslagsstillinger i konflikten om regionen, som i Yom Kippur-krigen. I mer fredelige tider har det frodige vulkanske jordsmonnet vært utnyttet til korndyrking og beitemarker.
I mellomkrigstiden skrev den amerikanske turisten Harriet-Louise H. Patterson om Quneitra: «''Den ligger sjarmerende til i lunder av eukalyptustre. Her er vakker utsikt over Jordan som flyter ned fra Hermon gjennom bredder av sammanfiltrede busker og blomstrende rosa og hvite oleander. Kuneitra er ein behagelig stoppested for lunsj. Det er kjølig under trærne, vanligvis rolig og fredelig.''»
Plasseringen til byen langs en viktig handelsrute gjorde at befolkningen var blandet. Tidlig på 1900-tallet var den dominert av muslimske tsjerkessere fra Kaukasus. Folketallet vokste til omkring 21 000 innbyggere, hovedsakelig arabere, etter den syriske selvstendighet fra Frankrike i 1946. Etter den ble fraflyttet i 1967 og siden ødelagt, flyttet innbyggerne til andre deler av Syria.
Do (forvaltningsenhet)
Do (hangul: 도, hanja: 道) viser til en del av det øverste administrative forvaltningsnivået i Sør-Korea.
Quneitra
Tidlig historie
Det omliggende området har vært bosatt i tusenvis av år. Jegere og samlere skal ha holdt til her, som noen funn av flintredskaper i nærheten viser. En bosetning ble anlagt minst så tidlig som romersk og bysantinsk tid, og tjente som stoppested på veien fra Damaskus til det vestlige Palestina. Det hevdes at apostelen Paulus besøkte stedet på vei fra Jerusalem til Damaskus. Stedet der hans omvendelse etter tradisjonen skjedde, var den lille landsbyen Kokab, nordøst for Quneitra.
Do (forvaltningsenhet)
Sør-Korea har åtte provinser eller «do»: Gyeonggi, Gangwon, Nord-Chungcheong, Sør-Chungcheong, Nord-Jeolla, Sør-Jeolla, Nord-Gyeongsang og Sør-Gyeongsang. For å beskrive provinsenes status legges stavelsen «-do» til bak navnet på provinsen (for eksempel «Gyeonggi-do»).
Quneitra
Tidlig historie
I 1868 stod det i en reisehåndbok at stedet var en «ruinert landsby med omkring 80 til 100 hus» og at en stor khan stod blant ruinene.
Do (forvaltningsenhet)
Provinsene er igjen inndelt i byer «Si» (byer) og «Gun» (fylker). «Si» og «Gun» er videre inndelt i «Eup» og «Myeon» for henholdsvis urbane og landlige områder.
Sammen med «do» består det øverste forvaltningsnivået også av «teukbyeolsi» (spesialby) og «gwangyeoksi» (metropoler eller storbyer) og «teukbyeoljachido» (spesiell selvstyrt provins).
Quneitra
Midtøstenkonflikten
Da de moderne statene Syria og Israel fikk selvstendighet fra henholdsvis Frankrike og Storbritannia etter andre verdenskrig, ble Quneitra en ny strategisk by siden den lå bare 24 km fra grensen. Den ble en blomstrende markedsby med en militær garnison og over 20 000 innbyggere, hovedsakelig arabere.
Seksdagerskrigen
Quneitra var det syriske hovedkvarteret for Golanhøydene. Da israelerene erobret byen skjedde det under kaotiske forhold den 10. juni 1967, den siste dagen av seksdagerskrigen. Israelske styrker rykket fram mot Quneitra fra nordvest og syriske soldater tok stilling nord for byen, under kraftig bombardement, for å forsvare veien til Damaskus. Klokken 8.45 om morgenen erklærte syrisk radio feilaktig at byen hadde falt. Den syriske hæren trakk seg så kaotisk tilbake langs veien til Damaskus. Selv om den feilaktige meldingen ble rettet opp igjen to timer senere, utnyttet israelerene situasjonen som oppstod og erobret Quneitra. En panserbrigade under oberst Albert Mandler gikk inn i Quneitra kl. 1430 og fant byen tom, med mye militærutstyr etterlatt.
Det var enighet om våpenhvile senere på ettermiddagen, og Quneitra ble værende under israelsk kontroll. I juni 1967 rapporterte magasinet Time: «Byen El Quneitra var en spøkelsesby, butikkene var stengte, de tomme gatene var patruljerte av israelere som søkte fra hus til hus etter våpen og ammunisjon. Åsene gav gjenklang etter eksplosjonene da israelerne systematisk ødela den lille Maginot-linjen som syrerne hadde bombet kibbutzer fra på andre siden av Genesaretsjøen».
Israelsk okkupasjon
Den tomme byen ble værende under israelsk kontroll i nesten seks år. Israel og Syria var i krigstilstand gjennom denne perioden (og er det fremdeles i dag - 2018). Byen fikk en symbolsk verdi og ble av syrerne sett på som «merket på nederlaget til Syria, et emblem av hat mellom Syria og Israel og et kors den syriske presidenten Hafez al-Assad måtte bære.» Syria bombet byen flere ganger tidlig i 1970-årene. I juni 1970 gikk en pansret styrke til angrep, og i november 1972 annonserte radio i Damaskus at syrisk artilleri igjen hadde bombet Quneitra.
Yom Kippur-krigen
I de første dagene av Jom kippur-krigen i 1973 ble Quneitra en kort stund gjenerobret av den syriske hæren før de ble drevet tilbake av et israelsk motangrep. Midt i oktober 1973 startet et israelsk motangrep. Syrerne hadde samlet nesten 1 000 stridsvogner langs en 100 km lang front. Med en massiv samling av stridsvogner hamret israelerne løs på de syriske styrkene. Syrerne falt først tilbake, men klarte å få i stand et motangrep og presse seg inn igjen i de okkuperte områdene. Kontrollen over Quneitra endret seg flere ganger. Til slutt klarte israelerene med pansrede styrker, og støtte fra Phantom- og Skyhawk-jagerfly som brukte napalm mot de syriske styrkene, å stoppe det syriske angrepet og drive araberene tilbake.
Israelerne hadde kontroll over byen til tidlig i juni 1974, da den ble gitt tilbake til syrisk sivil kontroll etter at det ble undertegnet en frigjøringssavtale den 31. mai 1974. Overgivelsen av Quneitra var kontroversiell, med israelske nybyggere, både Likud og Mafdal som var imot det , og det ble opprettet en israelsk bosetning i utkanten for en kort periode. Ifølge Michael Mandelbaum skulle byen ifølge avtalen bli befolket på ny for å demonstrere syrernes fredelige intensjoner, ved at god oppførsel fra syrerne så ville være en oppfordring til israelerne om å trekke seg videre tilbake. Overgovelsen trådte i kraft 6. juni. Den 26. juni besøkte den syriske presidenten Hafez al-Assad Quneitra og krevde at den øvrige delen av Golan måtte overgis til syrerne.
Tilbake til syrisk kontroll
Vestlige reportere fulgte syriske flyktninger tilbake til byen tidlig i juli 1974 og skildret det som de så på bakken. Korrespondenten i magasinet Time rapporterte at «de fleste bygningene er slått helt flate, som om det er benyttet dynamitt, eller merket med granatild.» Le Mondes Syria-korrespondent ga i en reportasje i The Times en detaljert skildring av ødeleggelsene:
"I dag er ikke byen til å kjenne igjen. Husene med takene ligger fortsatt på bakken som om de er gravsteiner. Deler av grusen er dekket av fersk jord med spor av bulldosere. Overalt er det deler av møbler, kassert kjøkkenutstyr, hebraiske aviser fra den første uken av juni, her en opprevet madrass, der noen fjær fra en gammel sofa. På de få veggene som fremdeles står, står det på hebraisk: «Det vil bli en ny runde»; «Vil du ha Quneitra, skal du få den ødelagt»."
Byen ble visstnok systematisk ribbet av israelske styrker, alt som kunne flyttes og selges til israelske oppkjøpere. De tomme bygningene ble ødelagt av traktorer og bulldosere. I spekulasjonene om hva som var årsaken til raseringen av byen, skrev korrespondenten i The Times i 1974 at «den israelske evakuering av Quneitra fant sted kort tid etter israelske krigsfanger kom tilbake fra Damaskus med mange fortellinger om tortur».
Israel hevdet at det meste av ødeleggelsene hadde skjedd i løpet av de to krigene og under artilleriduellene mellom dem. Flere rapporter fra før tilbaketrekkingen refererte til byen som «ruinert» og «utbombet». The Times-korrespondenten så byen selv den 6. mai, en måned før israelerene trakk seg tilbake og skildret den som «i ruiner og fraflyttet etter sju år med krig og forfall. Det ser ut som en westernby rammet av jordskjelv og om syrerne får den tilbake, må de i gang med en stor gjenoppbygging. Nesten alle bygningene er kraftig ødelagt eller har store granathull.»