cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aphanius
Aphanius levde sannsynligvis opprinnelig ved breddene til Tethyshavet. Da de afrikanske og arabiske kontinentalplatene kolliderte med den eurasiske, fulgte tannkarpene med landskapet som hevet seg, slik at de nå finnes på høysletter langt fra havet. De ulike populasjonene er adskilt av fjellkjeder og ørkener, og slik har mange nye arter oppstått.
Arter
Det er i 2021 33 anerkjente arter:
Pyrrhopoda
Pyrrhopoda er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Nokså små (ca. 12 millimeter), fargerike gullbasser. Oversiden har en del mørke, oppstående hår. Grunnfargen kan være svart med tegninger i rødt, gult og hvitt.
Levevis
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Deep Blue vs Garri Kasparov
Deep Blue vs Garri Kasparov var to sjakkturneringer hvor daværende verdensmester i sjakk, Garri Kasparov spilte mot IBMs supercomputer Deep Blue. Matchene ble spilt i 1996 og 1997, begge i USA.
Etter denne matchen har konseptet «mennesket mot maskin» i sjakken blitt sett på som overflødig, da det rett og slett vil være umulig for et menneske å vinne. Datamaskinene utvikler seg stadig, og de aller fleste eksperter er enige i at mennesket vil være sjanseløs i matchspill. De beste datamaskinene hadde allerede i 2014 over 3300 i rating, mer enn 400 ratingpoeng mer enn noe menneske noen gang har hatt.
Første duell, 1996
Første match ble spilt i Philadelphia, Pennsylvania og endte med 4-2-seier til Kasparov etter at maskinen tok ledelsen 1-0 i det første partiet. Dette var første gang i historien der en computer beseirer en sittende verdensmester med full betenkningstid og vanlige turneringsregler. Kasparov slo raskt tilbake, og etter to rolige remiser midt i matchen, avgjorde i de to siste partiene etter å ha funnet ut maskinens svakheter.
Andre duell, 1997
Andre match, spilt i New York City startet med at Kasparov vant første parti, men computeren slo raskt tilbake, vant 2. parti og avgjorde matchen med en overbevisende seier i sitt siste hvitparti i nest siste runde. Dette var computerens definitive gjennombrudd i sjakken, og første gang en computer beseiret en sittende verdensmester i en match over flere partier.
Skarn
I Norge finnes skarnbergarter og skarnmalm særlig i Oslofeltet med forekomster av sink, bly, kopper, jern og vismut, og i Arendalsfeltet som jernmalm av magnetitt.
Etymologi
«Skarn» er gammel svensk gruveterminologi brukt til å beskrive en type silikat eller slagg. «Skarn» har ellers betydningen «skitt», «søppel», «utakknemlig person».
HaMoshava Stadium
HaMoshava Stadium (אצטדיון המושבה, Itztadion HaMoshava), også kjent som Petah Tikva Stadium, er et fotballstadion i Petah Tikva, Israel. Det er hjemmebane for lagene Hapoel Petah Tikva og Maccabi Petah Tikva.
HaMoshava Stadium ble designet av GAB (Goldshmidt Arditty Ben Nayim) Architects, et av de ledende arkitektfirmaene i Israel. GAB har også stått for utformingen av nye Netanya Stadium og Haberfeld Stadium. Stadionet ble åpnet 6. desember 2011, etter en byggeperiode på nesten to år. Arenaen brukes hovedsakelig av fotballklubbene Hapoel Petah Tikva og Maccabi Petah Tikva, men ble også benyttet under U21-EM i fotball for herrer i 2013.
Caprella
Undergrupper:
Caprella er en av i alt 88 kjente (2013) slekter innenfor familien av spøkelseskreps i ordenen Caprelloidea («spøkelsestanglopper») av amfipoder, en type maritime krepsdyr. Det er disse krepsdyrenes skjelett-aktige utseende, tynne og leddelte kropper og oppreiste posisjon når de spiser, som har gitt hele familien tilnavnet «spøkelseskreps».
Slekten Metacaprella anses i denne listen som et synonym for Caprella. World Register of Marine Species anerkjenner derimot Metacaprella som en gyldig slekt med fire arter, M. anomala, M. ferrea, M. horrida, og M. kennerlyi.
De fleste artene er 5–25 mm lange, hannen normalt dobbelt så lang som hunnen. Den invasive arten Caprella mutica kan bli inntil 50 mm lang og lever i 1–2 år, mens hannen av den slankere Caprella acanthifera kan bli hele 54 mm lang. Artene i slekten er ganske dårlige svømmere; de er opportunistiske i næringskjeden og spiser ulike bunnfall, plante- og dyreplankton, alger og dessuten fiskefôr fra laksefarmer. De er selv en viktig beitekilde for krabber, fisk og andre marine rovdyr som spiser små krepsdyr.
Hunnen bærer med seg inntil flere titalls egg, og disse klekkes direkte mens de bæres. Noen arter følger opp avkommet mens andre av artene overlater larvene til seg selv. Larvene er planktoniske (frittsvevende). De er ofte små (1 til noen få millimeter). Voksne individer har to store antenner og to små. Særlig de storvokste artene preges av seksuell dimorfisme hvor hannen er betraktelig større enn hunnen. Dette vitner om konkurranse mellom hannene i reproduksjonen. Hos slektens arter er thorax (kroppen) lang mens for- og baklemmene er korte. Forlemmene er kraftige, mens hannen bruker baklemmene til å holde fast hunnen under paring. Enkelte arter, som Caprella penantis, har en mer kraftig og kompakt kroppsform. Mange arter er vanskelige å skille fra hverandre.
Det ytre skallet kan ofte felles, og hos noen arter er hunnene bare fertile når skallet er felt.
De lever i samtlige hav på kloden, men med mange av artene i det nordlige Stillehavet og nordlige Atlanterhavet. Det er spesielt mange arter av slekten i havområdene ved Japan, og klart flere arter i Stillehavet enn i Atlanterhavet. Arter kan påtreffes helt ned i 3 000 meters dyp, men stort sett lever de i tidsvannssonen eller på grunt vann.
Nordlige arter
I Norden er en håndfull Caprella-arter kjent fra funn og reproduksjon, og disse ble beskrevet på 1800-tallet. De boreale artene som kan påtreffes i nordiske farvann, er:
Taksonomi
Slekten ble beskrevet av Jean-Baptiste Lamarck i verket Système des animaux sans vertèbres i 1801. En tidlig beskrevet art var Cancer linearis (nå: Caprella linearis). Gruppens systematikk er beskrevet på ny i 2003. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Mönch
Mönch (tysk for «munk») er et sveitsisk fjell på 4 107 moh. i Berner Oberland. Mönch er den midterste toppen i et fjellmassiv som også omfatter Eiger (3 970 moh) og Jungfrau (4 158 moh). Disse tre fjellene er en del av Bern-Alpene. Mönch ligger på grensen mellom kantonene Bern og Wallis.
Mats Hummels
Mats Julian Hummels (født 16. desember 1988) er en tysk fotballspiller som spiller for Borussia Dortmund. Han spiller også på det tyske landslaget i fotball.
Hummels begynte å spille for Bayern Münchens juniorlag, hvor hans far Hermann var trener, da han var syv år gammel. I begynnelsen spilte Hummels høyt på banen, mens hans far derimot så hans defensive talent. Selv om han spiller i midtforsvaret for både Dortmund og på det tyske landslaget, har han skaffet begge lag mål framover.
10. mai 2016 ble han igjen klar for Bayern München. Overgangen gjennomføres 1. juli 2016. Han signete en kontrakt til 30. juni 2021
19. juni 2019 ble Borussia Dortmund enige med Bayern München om en overgang for Mats Hummels.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
5. mars 2019 ble det annonsert at han var ferdig på det tyske landslaget.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021. Dette var også hans comeback på landslaget.
Girolamo Porro
Girolamo Porro (født ca. 1520 i Padova, død etter 1604) var en italiensk gravør som arbeidet med stikk både i tre og kobber. Han ble født i Padova, men arbeidet største delen av livet i Venezia. Han graverte for en bok med tittelen Imprese illustri di diversi, publisert av Camillo Camilli i 1535. Han laget også platene for Orlando Furioso av Ariosto, publisert i Venezia i 1584; for Funerali antichi di diversi Popoli et Natione, av Tommaso Porcacchi, publisert i 1574; og portrettene til Sommario delle Vite do' Duchi di Milano av Scipione Barbuo, 1574. Kartene i Girolamo Ruscellis oversettelse av Geographia av Ptolemaios, 1574, og kartene i Porcacchis Isole piu famose del Mondo, først publisert i 1572, er også av ham.
Jiuquan satellittutskytningssenter
Oppbyggingen tok til i 1958. Det er gjennomført flere (pr 2013) utskytninger av satellitter herfra enn fra noe annet slikt anlegg i landet. Stedet er oppkalt etter nærmeste større by, Jiuquan, selv om den ligger i en annen provins.
Senteret er på 2.800 km² og bosetter ca. 20 000 mennesker.
Anlegget og dets teknikk ligner eldre sovjetiske motstykker, noe som skyldes at Sovjetunionen i mange år støttet kinesisk rom- og raketteknologi.
Blant utskytninger fra Jiuquan kan nevnes Dong Fang Hong I (1970), Shenzhou 5 (2003), Shenzhou 6 (2005), Shenzhou 7 (2008), og romstasjonen Tiangong 1 (2011).
Grant McLennan
Grant McLennan (født 12. februar 1958, død 6. mai 2006) var en australsk låtskriver. Han er mest kjent som låtskriver i bandet The Go-Betweens, men har også gitt ut flere soloalbum.
Guvernementet Orenburg
Guvernementet Orenburg var et guvernement i østre Russland, på grensen mot Sibir. Det eksisterte i perioden 1744-1928.
Grant McLennan
McLennan døde av et hjerteinfarkt 6. mai 2006.
Dolabellabuen
Buens overbygning er rester etter akvedukten Aqua Claudia.
Beliggenhet
Dolabellabuen er ved siden av kirken Santa Maria in Domnica, ved parken til Villa Celimontana. Den ble bygd under den romerske republikks tid som byport i den servianske mur med navnet Porta Caelimontana.
Hvis man legger til grunn at Porta Caelimontana lå mellom Porta Esquilina og den andre porten i den servianske mur på Mons Caelius, Porta Querquetulana, så har imidlertid et annet syn blitt mer gjennomslagskraftig, nemlig at Porta Caelimontana lå sørvest for Porta Querquetulana og må kunne identifiseres med Dolabellabuen. Utenfor den servianske mur gikk det en gate som antagelig het Via Caelimontana i østlig retning (slik som den moderne gaten Via S. Stefano Rotondo). Innenfor bymuren førte Clivus Scauri i retning Palatinen, Vicus Camenarum langs bymuren til Porta Capena, og Vicus Capitis Africae nordover i retning av Colosseum.
Historie
Likesom vel alle de sndre portene i den servianske mur ble Porta Caelimontana restaurert i augusteisk tid. En innskrift på utsiden av dens attika viser at dette skjedde under de to konsuler som innehadde embedet i år 10, Publius Cornelius Dolabella og Gaius Iunius Silanus. Således er innskrriften å forstå som en restaurering av noe allerede eksisterende. Buen er av travertin fra Tivoli. I neronisk ble forlengelsen av Aqua Claudia ført over buen. Dens opprinnelige formål var sannsynligvis å støtte en forgrening av Aqua Marcia.
Porta Querquetulana
Porta Querquetulana var en antikk byport i den servianske mur i Roma. Navnet («eikeskogporten») turde skyldes en nærliggende klynge av eiketrær. Mons Querquetulanus var ifølge Tacitus på grunn av sine eiketrær det opprinnelige navn på høyden som senere ble kalt Caelius, og som porten stod på. Skjønt deter også kjent at det var en hellige eikelund i området, Querquetilana, med et nymfeum like ved, så det var dermed ikke hvilke som helts eiketrær som utløste navnevalget. Eikelunden synes ikke å ha eksistert der lenger i siste halvdel av 1. århundre f. Kr.
Beliggenhet
Porta Querquetulana var ved siden av Porta Caelimontana en av de to byporter i bymuren på Caelius. Tidligere antok man at Porta Querquetulana lå mellom Porta Capena og Porta Caelimontana, men senere er mangjennomgående kommet til at Porta Querquetulana var nordøst for Porta Caelimontana, i nærheten av den senere kirke Santi Quattro Coronati. Formodentlig førte Via Tusculana gjennom denne porten. Arkeologiske rester etter Porta Querquetulana er ikke funnet.
Den norrøne bosetningen på Grønland
Den norrøne bosetningen på Grønland var utvandrere fra Norge og Island som bosatte seg på Grønland på slutten av 900-tallet i forbindelse med landnåmet i vest. På det meste kan den norrøne bosetningen ha bestått av over 2,000 mennesker. Det var norrøn bosetning på Grønland i nærmere 500 år før den gradvis forsvant i løpet av 1400-tallet. De viktigste primærkildene til informasjon om den norrøne kolonien er Grønlendingenes saga, Eirik Raudes saga og Kongespeilet.
De første landnåmsmennene
Den første norrøne personen som kom til Grønland, skal ifølge Grønlendingenes saga ha vært Eirik Raude. Eirik var norsk og kom opprinnelig fra Jæren. På grunn av en drapssak reiste han og faren hans til Island, som ble befolket omtrent hundre år tidligere. På Island møtte han kona Tjodhild, og de fikk sønnen Leiv Eiriksson. Etter nok en drapssak ble Eirik dømt fredløs og seilte ut til et nytt land i vest han hadde hørt om. Han kalte landet Grønlandi, fordi han mente flere ville bosette seg der, om landet hadde et godt navn.
Eirik og følget hans bosatte seg det de kalte Austerbygd, på sydspissen av Grønland. Det var også to mindre bygder, Vesterbygd og Mellombygd på vestkysten. Sistnevnte bestod trolig bare av noen få gårder.
Matproduksjon
Den norrøne bosetningen på Grønland levde hovedsakelig av fiske og husdyrhold. I starten var trolig fisket det viktigste, men etter hvert ble husdyrhold mer vanlig. Seterdrift fikk en avgjørende betydning for landbruket. Setrene gjorde det mulig å utnytte ressursene i et større område. Forfatteren av Kongespeilet kan berette følgende om kostholdet og gårdsdriften på Grønland: «Det fortelles at det i Grønland er gode gressganger, og der er store og gode gårder, ti man har mange kreaturer og får, og man lager der meget smør og mye ost; derav lever man fortrinnsvis og likeledes av kjøtt og allslags fangst, både reinsdyrkjøtt, hvalkjøtt, sælkjøtt og bjørnekjøtt; av alt dette lever folk i det land.» Her beskrives et forholdsvis variert kosthold, men forfatteren omtaler nok hovedsakelig de rike gårdene på 1200-tallet, og dette er ikke nødvendigvis representativt for hvordan det var i bosetningene den første tiden eller på de fattigste gårdene. Disse levde trolig hovedsakelig av sjømat.
Handel
Den norrøne bosetningen drev også med handel. I Kongespeilet kan vi lese at «''[I] Grønland er det så, som du selv kan gjette deg til, at alt hva føres dit fra andre land, er dyrt dér, ti landet ligger så langt borte fra andre land at man sjelden reiser dit. Alt hva man skal ha for at hjelpe landet (befolkningen) med, må kjøpes fra andre land, både jern og alt det tømmer, hvorav de skal bygge hus. Men følgende gods fører man derfra (kjøpt) for sine egne varer: bukkeskinn, kuhuder, selskinn og de rep vi før talte om, som man skjærer av de fisk som kalles hvalrosser og som kalles «svær-rep» (hudrep), samt disse fiskenes tenner.''» Det fremgår at de norrøne grønlenderne var avhengige av tilførsel av jern og tømmer i bytte mot eller salg av skinn, huder, hud-rep og hvalrosstenner.
Vintrene ble hardere fra rundt år 1200, og havis gjorde gradvis slik handel umulig, siden skipsanløpene opphørte. Rundt 1540 drev storm et skip underveis fra Hamburg til Island inn mot Grønland. På en øy langt inne i en fjord fant mannskapet en død mann liggende nesegrus. Han var kledd i vadmel og selskinn og i besittelse av en helt nedslitt tollekniv, som de tok med seg som et minne. Mannen er den siste nordboen på Grønland man kjenner til. Selv om kniven hans var helt nedslitt, lot jern seg ikke lenger skaffe.
Innføring av kristendommen
Ifølge Snorre var det Olav Tryggvason som kristnet nordboene på Grønland. Eirik Raudes sønn Leiv skal ha oppsøkt Olav i Norge sommeren 999 og blitt døpt. Våren etter, år 1000, skal Olav ha sendt Leiv til Grønland med en prest for å kristne grønlendingene. Snorre lar det skinne gjennom at Leivs far Eirik ikke var spesielt begeistret for denne presten. De norrøne grønlendingene ble likevel kristne, som resten av det norrøne området.
Kirkebygging
Den første kirken på Grønland skal ha vært Tjodhild-kirken, oppkalt etter Leivs mor Tjodhild, og trolig også på initiativ fra henne. Kirken var, som de fleste av de første kirkene i Norden, svært liten, bare 7 kvadratmeter. De første gudstjenestene foregikk trolig ute, og selve kirkebygget ble i hovedsak benyttet av kirkeeierne (her Tjodhild) og deres familier.
Klostre
To klostre ble bygget på Grønland: et munkekloster av augustinerordenen og et nonnekloster av benediktinerordenen. Begge lå i Austerbygd og ble sannsynligvis grunnlagt på slutten av 1100- eller begynnelsen av 1200-tallet. Grunnleggelsen av to klostre tyder på at dette var en periode med velstand på Grønland. Det var trolig biskoper eller lokale høvdinger som stod bak klosterbyggingen.
Siste livstegn i 1408
I 1408 ble det feiret bryllup i Hvalsey kirke. Fordi brudeparet var islendinger som giftet seg på Grønland, ble bryllupet kjent på Island, og denne beretningen er det siste Europa hørte fra den norrøne bosetningen på Grønland på flere århundre. Kirkeklokkene som stilnet, ble til glede for inuittene som brøt bronsen i stykker til små amuletter som er gjenfunnet på inuitt-boplasser rundt hele grønlandskysten. I 1721 ankom presten Hans Egede, sendt av Misjonskollegiet i København for å lete opp de norrøne nybyggernes etterkommere som måtte antas fremdeles å være katolikker. Han fant bare inuitter som ikke visste stort om kavdlunaq (= «langskjeggene»), deres navn på europeere. Men de viste ham ruinene der «langskjeggene» hadde bodd, og Egede foretok Grønlands første arkeologiske utgravning foran alteret i Hvalsey kirke. I dag er det funnet ruiner etter over 400 norrøne gårdsanlegg på Grønland. Inuittene som Egede møtte, var etterkommere av Thulekulturen som innvandret til Grønland på 1200-1300-tallet, og disse har helt sikkert møtt nordboere, siden de skar ut små trefigurer der den europeiske klesdrakten er lett gjenkjennelig.
I 1921 startet Poul Nørlund utgravninger av en norrøn kirkegård på Ikigait (Herjolfsnes), der både skjeletter og de dødes klær var bevart. Klærne var etter europeisk mote, så grønlenderne må ha hatt kontakt med Europa frem til 1400. Skjelettene røpet underernæring og skavanker, og teorien var at de isolerte nordboerne hadde bukket under pga innavl. På 1920-tallet hadde forskerne liten kjennskap til middelalderens helseforhold. I dag vet vi at folkene på Herjolfsnes ikke led av verre mangler enn den samtidige befolkningen i Danmark og Norge. Jared Diamond hevdet senere at nordboernes undergang skyldtes at de skulle ha avstått fra å spise fisk, hval og sel som var tilgjengelig føde. Han begrunnet sitt synspunkt med at det ikke ble funnet fiskebein i avfallet. Men dette stemmer ikke, og i tillegg viser isotopanalyser at nordboerne på Grønland spiste mye fisk og sel.
Ljudevit Posavski
Ljudevit Posavski var en hertug av pannoiansk Kroatia, nordøst i landet, mellom elvene Drava og Sava. Ljudevit gjennomførte en mislykket kamp mot frankisk overherredømme. Han samarbeidet godt med Karantania og Carinolas stammer.
Oppgjøret begynte da den frankiske sendemannen Cadolah hadde gått brutalt frem. Ljudevits klage i 818 ble avvist av keiser Ludvig den fromme, og Ljudevit tok saken i egne hender ved å bekjempe Cadolahs styrker i 819. Cadolah seld døde av sykdom kort tid etter slaget. Ljudevits forslag om fredsforhandlinger ble avvist av Ludvig, som sendte en hær for å bekjempe ham. Kampen ble mellom Ljudevits menn, karantanere og serbere fra Timok-området og den frankiske hæren med allierte fra nærliggende områder. Den frankiske hæren var overlegen tallmessig, og jaget Ljudevits menn bakover, men brukte mye tid på å pasifisere folket, og fulgte derfor ikke etter. Dette medførte at kampene trakk ut, og at Ljudevits menn gjennomførte et mislykket raid på befolkningen i Pannoia. I januar 820 ble et nytt frankisk angrep ledet av Borna, en lokal leder som hadde valgt frankernes side, gjennomført. På tross av at Ljudevit gjentatte ganger stoppet angrepene, måtte han trekke seg og mennene tilbake.
Frankerne gjennomførte erobringen mens Ljudevit forskanset seg på toppen av en befestet bakketopp. Frankerne måtte trekke seg tilbake etter at sykdom reduserte antallet. I 822 måtte Ljudevit rømme området. Han skal ha dratt til et serbiskkontrollert område, for deretter å ha tatt livet av herskeren og tatt over herredømmet, muligens fordi herskeren var lojal mot frankerne. Ljudevit måtte uansett igjen rømme, og flyktet til Bornas onkel (Borna selv døde i 822) Ljudemisl, som tok livet av ham i 823.
Hans Grugger
Johann «Hans» Grugger (født 13. desember 1981 i Bad Hofgastein) er en østerriksk alpinist.
Grugger kjørte sitt første renn i verdenscupen i november 2003. Bare ett år senere, 29. desember 2004, vant han sitt første renn, utfor i Bormio.
Karrierens største triumf sørget han for i junior-VM 2001 i sveitsiske Verbier, der han tok sølv i storslalåm bak landsmannen Hannes Reiter.
20. januar 2011 ble han alvorlig skadet da han falt i die Streif i Kitzbühel i en treningsomgang til Hahnenkammrennene.
14. kombinerte armé
14. kombinerte armé (russisk:14-я гвардейская общевойсковая армия) var opprinnelig en del av Den Røde Armé fra 1918. Senere en del av Odessa militærdistrikt fram til 1956. Deretter en sovjetisk militær formasjon med Gardestatus på operasjonelt nivå fra 1956 - gjennom oppløsningen av Sovjetunionen og frem til 1995. Hovedkvarteret var først i Chișinău, deretter i 1984 i Tiraspol. . Arméen hadde en viktig rolle i Transnistriakonflikten. Tross samme ordenstall, har den lite med 14. armé i Sovjetunionen å gjøre.
Referanser
.
14. armé i Sovjetunionen
14. armé var en feltarmé i Sovjethæren, oppsatt to ganger.
Arméen ble først satt opp i løpet av Vinterkrigen, der to av dens divisjoner kjempet i Slaget om Petsamo. Etter Den tyske invasjonen av Sovjetunionen, kjempet arméen mot tyske og finske angrep i Operasjon Sølvrev. I midten av juli 1941 var arméen i stand til å stanse fiendens fremmarsj og å holde sine posisjoner. I oktober 1944 kjempet den i Petsamo–Kirkenes offensiven og tok Petsjenga. Arméen forsvarte og beskyttet det nylig erobrede territorium til slutten av krigen. Hovedkvarter ble forlagt til Kvitsjøen militærdistrikt i slutten av juli 1945. Arméen ble reorganisert i juni 1948 fra med basis i 126. lette berginfanterikorps som 14. angrepsarmé. Den ble forlagt til Tsjuktsjerhalvøya, og oppgaven var å invadere Alaska i tilfelle av en krig. Det ble oppløst i mai 1953 etter Stalins død.
Historie
Den første '''14. armé''' ble satt opp i oktober 1939 i Leningrad Militæristrikt. Arméen deltok i Vinterkrigen, der arméens  52. og 104. infanteridivisjoner deltok i Slaget om Petsamo.
Fra 24. juni 1941 var følgende enheter inkludert i 14. armé.
Arméen var i utgangspunktet ansvarlig for Nordfronten og gjennomførte defensive operasjoner på avsnittene Murmansk, Kandalaksja og Ukhtinsk mot den tysk-finske Operasjon Sølvrev (29. juni 1941 – 19. september 1941) og i samarbeid med 7. armé i Sovjetunionen, defensive operasjoner på avsnittene Petrozavodsk, Ukhtinsk, Rugozersk, og Olonetsk (1. juli 1941 – 10. oktober 1941). I november 1941 ble det satt opp tre transportenheter med reinsdyr i 14. armé, hver av dem med 1000 reinsdyr og 140-150 reingjetere pluss noen soldater. Fra midten av juli var 14. armé i stand til å stoppe de fiendtlige styrkers fremmarsj, og senere - i oktober 1944 (fra 23. august 1941 - som en del av Den Karelske Front) kunne arméen beholde sine sektorer, og gjennomførte senere aktiv offensiv kamp for å forbedre sine stillinger.
Den 18. oktober 1944, var 14. armé etter omorganisering involvert i den andre fasen av Murmanskfronten. Fra syd til nord forfulgte følgende enheter den fiendtlige tilbaketrekkingen: 31. infanterikorps, 99. infanterikorps, 126. lette infanterikorps, og 131. infanterikorps. Fra den tiden, ble det hovedsakelig kamper i jakten på fiendens tilbaketrekning. 127. lette infanterikorps og 31. infanterikorps avanserte til Nikel, 9. infanterikorps og 126. lette infanterikorps avanserte til Akhmalakhti og 131. infanterikorps til Tårnet.
Den 20. oktober 1944 nådde 127. lette infanterikorps og 31. infanterikorps Nikel og dekket området med en halvsirkel fra nord, sør og sørvest. Den 21. oktober 1944 nådde 126. infanterikorpss innsjøen Klistervati, og 99. infanterikorps ryddet 22. oktober 1944 veiaksen Akhmalakhti – Kirkenes. 131. infanterikorps hadde 17. oktober ryddet veien til statsgrensen og var 18. oktober 1944 på norsk jord. Nikkel ble tatt 22. oktober 1944.
Forsering Jarfjorden skjedde 24-25. oktober 1944, og arméens soldater spredte seg ut i Norge. 31. infanterikorps, nådde Nautsi 27. oktober 1944 ved den norsk-finske grensen. 127. lette infanterikorps gjennomførte et angrep i samme retning, men på den vestlige bredden av fjorden. 126. infanterikorps foretok dype innhugg i vest og nådde Neiden 27. oktober 1944. 99. infanterikorpss og 131. infanterikorps rykket frem til Kirkenes, som ble ryddet 25. oktober 1944, og da ble også 99. infanterikorps sendt til Neiden.
Den 29. oktober 1944, var Petsamo-Kirkenes operasjonen over, og med den 14. armés egen rolle i kampen. Mens den tyske styrker evakuerte og brente Finnmark med brent jords taktikk, stoppet den sovjetiske innmarsjen opp før Tanaelva. Norske styrker holdt området mellom sovjetiske og tyske styrker og støttet de sivile som hadde nektet å evakuere. Den 31. juli 1945 ble 14. armé oppløst og personellet ble brukt til å bemanne hovedkvarteret til Belomorsk militærdistrikt.
Ariane Burri
Ariane Burri (født 14. april 2000 i Bern) er en snøbrettkjører fra Sveits. Hun deltok i slopestyle under Vinter-OL 2022 i Beijing, der hun kom på 12.-plass. Hun vant slopestyle under Europacupen i snøbrett 2017/18.
Idrettskarriere
Burri deltok i Junior-VM i snøbrett 2015, og kom der på 16.-plass i slopestyle og 19.-plass i halfpipe. Under Vinter-OL for ungdom 2016 kom hun på 13.-plass i halfpipe, og under Junior-VM i snøbrett 2017 kom hun på sjetteplass i slopestyle og tiendeplass i big air. Hun deltok igjen i Junior-VM i snøbrett 2018, og kom denne gangen på femteplass i slopestyle og åttendeplass i big air.
Hun kom på 38.-plass sammenlagt i verdenscupen i 2018/19, 53.-plass i verdenscupen 2019/20 og 59.-plass i verdenscupen 2020/21. Hennes fremste resultat i europacupen er seier i slopestylecupen under europacupen i 2017/18.
Under Vinter-OL 2022 kom hun på 12.-plass i slopestyle, der hennes landsvenninne Bianca Gisler kom på 20.-plass.
Weng’an
Weng'an (kinesisk: 瓮安县; pinyin: Wèng'ān Xiàn) er et fylke i det autonome prefektur Qiannan i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Fylket hadde 424,977 innbyggere i 1999.
Mehmet Ekici
Mehmet Ekici (født 25. mars 1990) er en tyrkisk fotballspiller som fra 4. august 2020 er klubbløs.
Vektløfting under Sommer-OL 2008 – Kvinner 58 kg
Kvinnenes 58 kg konkurranse i vektløfting under Sommer-OL 2008 tok plass den 11. august 2008 i Beihang University Gymnasium Hver av de 12 utøverne som konkurrerte løftet i både rykk og støt. Hver utøver hadde tre forsøk på hver av de to løftene.
Pierre-Nicolas Lemyre
Pierre-Nicolas Lemyre (født 12. juli 1972), fra Montréal i Québec, Canada er professor ved Norges idrettshøgskole. I en periode fra 2013 var han leder for Forskningssenter for Barne- og Ungdomsidrett. Hans fagområder er idrettspsykologi, psykofysiologi, motivasjon og utbrenthet.
Lemyre mottok graden Bachelor of Science i psykologi fra St. Lawrence University, NY, USA, i 1994. Lemyre har hovedfag og doktorgrad i idrettspsykologi fra Norges idrettshøgskole. Doktorgraden forsvarte han 24. februar 2005 med sin avhandling: Determinants of Burnout in Elite Athletes: A Multidimensional Perspective.
Eksterne lenker
Nicolas Lemyres ansattprofil på NIH
Jon Reier Sylte
Jon Reier Sylte (født 14. august 1986 i Molde) er en norsk artist, gitarist og låtskriver i bandet One Track Minds. Bandet platedebuterte i oktober 2016 på Brygga Records med platen A price to be paid. Platen fikk terningkast 5 i Adressavisen. Bandet har base i Trondheim.
Vitenskapsåret 1504
Vitenskapsåret 1504 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1504.
Sonater og partitas for fiolin solo (Bach)
Sonater og partitas (BWV 1001–1006), i originaltittel ''«Sei Solo. a Violino senza Basso accompagnato.»'' er seks verk av Johann Sebastian Bach for fiolin solo uten akkompagnement. Samlingen består av tre fiolinsonater hver med fire satser og tre partitas som er sett med dansesatser – i renskriften brukte Bach navnene «Sonata» og «Partia».
Den polyfone skrivemåten er uvanlig ved at det skapes en høyt utviklet flerstemmighet av en enkelt fiolin.
Tilblivelse
Bach renskrev manuskriptet i 1720 under sin tid som kapellmester i Köthen. Likevel går man idag ut fra at at i det minste noen av stykkene stammer fra tidlige versjoner som ble skrevet i Weimar, mellom 1708 og 1717. Stilkritiske analyser viser at alle komposisjonene ble skrevet mellom 1714 og 1720 og tilslutt renskrevet og samlet i et hefte.
Det finnes ikke mye musikk for akkompagnert fiolin fra 1600- og 1700-tallet, men det var likevel ikke helt uvanlig. Bach hadde sannsynligvis Johann Paul von Westhoffs 6 Suiten für Violine solo (1696) som forbilde. Westhoff var ansatt ved Weimar hoffkapell, og de to ble nok kjent da Bach arbeidet i Weimar noen måneder i 1703. Også Bachs venn Johann Georg Pisendel skrev en solosonate, men hvilken retning innflytelsen gikk er ennå ikke avklart.
Det er ukjent hvilken musiker som oppførte verket første gang. Det kan ha vært en av fiolinvirtuosene Johann Georg Pisendel eller Jean-Baptiste Volumier. En annen mulighet er Joseph Spieß, konsertmesteren ved orkesteret i Köthen. Bach var selv en habil fiolinist, han kan ha skrevet disse stykkene for å foredra dem selv.
Heftet var påskrevet «Libro Primo» («første bok»); det er ikke kjent om Bach anså de seks cellosuitene for å være den andre boken eller om han planla å skrive (eller skrev) flere verk for solo fiolin.
Oppbygning
Som nevnt omfatter syklusen tre sonater og tre partitas. Sonatene er på Sonata da Chiesa-form, med fire satser i rekkefølgen langsom – hurtig – langsommere – hurtigere. Den andre satsen i hver er en firstemmig fuge.
Partitaene er samlinger med dansesatser. Ikke alle har den typiske sammenstillingen av standardsatser allemande, courante, sarabande og gigue: den første partitaen avsluttes av «Tempo di Borea», den andre av «Chaconne», som er den mest kjente (og vanskeligste) satsen i denne syklusen, og kanskje den mest kjente chaconnen i det hele. Den tredje partitaen er med de franske motedansene «Loure», «Gavotte», «Menuet» og «Bourrée» mest frigjort fra standarden.
Mottagelseshistorikk
Bach omarbeidet senere flere av satsene for lutt, cembalo eller orgel. Den første satsen av Partita i E-dur transponerte han til D-dur, arrangerte den for orgel solo og føyde til et stort strykeorkester, colla parte-oboer, tre trompeter og pauker – denne bearbeidelsen danner åpningssatsen av kantaten Wir danken dir, Gott, wir danken dir (BWV 29).
Verket ble publisert først i 1843. Deler ble første gang spilt inn av Joseph Joachim i 1903, det komplettet settet ble første gang innspilt i 1930-årene av deg unge violinvirtuosen Yehudi Menuhin. Ferdinand David, som sto for den første utgivelsen i 1843 Ferdinand David, gjorde verke kjent gjennom sin konsertvirksomhet. Til tider akkompagnerte Felix Mendelssohn Bartholdy ham ved å improvisere på klaver. Disse oppføringene inspirerte Robert Schumann til å komponere klaverakkompagnement.
Johannes Brahms skrev en bearbeidelse av chaconnen i d-moll for venstre hånd, mens Ferruccio Busonis versjon for begge hendene til slutt ble den mest kjente og mest virtuose klaverversjonen. Forut for disse gikk Joachim Raffs to versjoner, en for soloklaver og en for orkester; han transkriberte også satser fra partitas for klaver. Bachs elev Johann Friedrich Agricola fortalt allerede i 1775: «Komponisten spilte dem ofte selv på klavikord og føyde til å mye harmonier som han fant nødvendig.»
Partita I h-moll, BWV 1002
– Double ¢ h-moll – Double 3/4 Presto h-moll – Double 9/8 h-moll – Double ¢ h-moll
I ljuset av Cornelis
I ljuset av Cornelis er et musikkalbum med Hans-Erik Dyvik Husby. Albumet ble utgitt 24. januar 2011 og er hans første plate som soloartist.
Fremad (film)
Fremad er en amerikansk dataanimert urban fantasy-film produsert av Pixar Animation Studios for Walt Disney Pictures. Filmen er regissert av Dan Scanlon og produsert av Kori Rae fra et manus skrevet av Scanlon, Jason Headley og Keith Bunin, og hovedstemmene er gitt av Tom Holland, Chris Pratt, Julia Louis-Dreyfus, Octavia Spencer, Ali Wong, Lena Waithe og Mel Rodriguez.
Premiss
I en fantastisk verden, hvor befolkningen en gang hadde magi, får to tenårings alv-brødre, Ian og Barley Lightfoot, en trollmannstav som en planlagt gave fra sin far, som døde før Ian ble født og når Barley var for ung til å huske ham. Staven kom med en trylleformel som skulle bringe ham tilbake i bare 24 timer, så sønnene hans kunne møte ham. Ian bruker formelen, men ender bare opp med farens ben. Dette fører til at brødrene drar ut på oppdrag for å finne en måte å få tilbake resten av sin far før tiden er ute.
Utgivelse
Fremad ble utgitt 6. mars 2020 av Walt Disney Studios Motion Pictures.
Marignana
Marignana er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Bubong
Bubong (Bayan ng Bubong) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Lanao del Sur.
Barangayer
Bubong er inndelt i 36 barangayer per 30. september 2019.
Stockholm Waterfront
Stockholm Waterfront, også kalt Klara Hotell och Konferens, er en bygning for kontor, kongressvirksomhet og hotell ved Klarabergsviadukten i Stockholm. På stedet sto tidligere Klara postterminal.
Området med utsikt over Riddarfjärden ligger i en bygningshistorisk ømtålig del av Stockholm. I umiddelbar nærhet ligger Stockholms stadshus og det fremkom en del kritikk av blant annet Stockholms skönhetsråd. Utformingen av Stockholm Waterfront har blitt kritisert for ikke å passe inn i bybildet både når det gjelder farger, volum og høyde.
Anlegget er oppdelt i tre funksjoner med navnene Waterfront Building (for kontor), Radisson Blu Stockholm Waterfront (for hotell) og Stockholm Waterfront (for kongressdelen). Arkitekt for komplekset er White arkitekter. Radisson Blu er operatører for både hotell og kongress. Anlegget ble innflyttingsklart i januar.
Bakgrunn
Prosjektet Stockholm Waterfront startet i 2005 da Stockholm stad spurte om Jarl Asset Management ville legge inn forslag på hvordan området ved den gamle postterminalen skulle kunne utvikles. Byen ville ha et kongressanlegg og et hotell. Men for at anlegget skulle bære seg økonomisk ville eierne av Jarl Asset Management også bygge et kontorkompleks. Arkitekt på prosjektet ble White arkitekter. I midten av 2008 begynte man å rive Klara postterminal.
Bygningskompleksets enheter
Hotell- og kontordelens fasader er utført i curtain wall-konstruksjon med store glassfasader og kledd med plater av naturmateriale. For å holde vekten nede valgte White Arkitekter keramiske plater som ble utført i Italia. Platene er 11-12 mm tykke, måler 600 x 1,200 mm og er montert med aluminiumsklips. Til kontordelen valgte man svarte og til hotelldelen hvite plater.
Stockholm Waterfront Congress Centre
På den sydlige siden, mot Riddarfjärden ligger et kongressenter kalt Stockholm Waterfront Congress Centre, som blant annet inneholder en fleksibel kongressal med plass til opp mot 3,000 deltakere. Kongresskomplekset inneholder også en stor festsal med plass til opp mot 2,000 gjester, dessuten er det et business-center som består av møterom i forskjellig størrelse og med plass for ca. 1,000 gjester.
Kongresshallens fasader og tak avviker fra dens bakenforliggende kontor- og hotelldelens stramme arkitektur og har blant annet et stort panoramavindu ut mot Riddarfjärden og Stadshuset. Taket får sitt bølgende utseende gjennom et ribbeverk av 21 km stålprofiler som gir en asymmetrisk form. Den totale høyden inne i kongressens store auditorium er ca. 17 meter. Kongressdelen ble innflyttingsklart i begynnelsen av 2011.
Radisson Blu Waterfront Hotel
Radisson Blu Waterfront Hotel åpnet med 414 rom den 20. januar 2011.
Waterfront Building
Kontordelen Waterfront Building inneholder ca. 24,600 kvadratmeter kontorlokaler fordelt på 11 etasjer (ca. 2,200 kvadratmeter per etasje).
Paria
Paria er navnet på en av de laveste, urørbare kastene i det indiske kastesystemet.
I India blir de kasteløse pariaene regnet som urene, og de bor som regel sine egne områder, både av sosiale og økonomiske årsaker.
I Europa er paria blitt en betegnelse på en utstøtt eller uønsket person eller en gruppe mennesker om befinner seg helt nederst på den sosiale rangstigen i samfunnet.
Mela (Corse-du-Sud)
Mela er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Kevin Feige
Kevin Feige ( FY-ghee; født 2. juni 1973) er en amerikansk film- og TV-produsent som har vært president i Marvel Studios siden 2007. Feige er medlem av the Producers Guild of America. I 2019 ble han nominert til oscar for beste film for å ha produsert Black Panther, den første superhelt filmen noensinne til å få en best film nominasjon, så vel som den første filmen i Marvel Cinematic Universe til å vinne en oscar, markerer det første gang Feige ble nominert til en Academy Award, og i oktober 2019 ble han chief creative officer hos Marvel Entertainment. 21. juli 2019, ble Avengers: Endgame, som han produserte, den høyeste innbringende filmen noensinne.
Tidlig liv og karriere
Feige ble født i Boston og vokste opp i Westfield i New Jersey, hvor han ble uteksaminert fra Westfield High School. Morfaren hans, Robert E. Short, var en tv-produsent på 1950-tallet og jobbet på såpeoperaer som Guiding Light og As the World Turns.
Filmprodusent
I den første X-Men filmen, var Feige en med-produsent, på grunn av hans kunnskap om Marvel-Universet. Etter å ha imponert Avi Arad, ble han leid inn for å jobbe som hans nestkommanderende i Marvel Studios samme år. Feige ble utnevnt til produksjonpresident for Marvel Studios i Mars 2007.
I oktober 2019, ble Feige, i tillegg til å være President i Marvel Studios, utnevnt til Chief Creative Officer for Marvel Comics, Marvel-Tv og Marvel-Animasjon.
Philip Hauglin
Philip Hauglin (født 20. februar 1975) er en norsk illustratør. Han har hovedfag fra Statens håndverks- og kunstindustriskole, med tegneserie som spesialfelt. Han har særlig tegnet i barnebøker, blant annet flere lettlestbøker av Mary Pope Osborne, Anne B. Ragde og Lise Blomquist. Illustrasjonene hans er ofte i en humoristisk tegneseriestil.
SEDAK
SEDAK er en forkortelse for Senter For Digitalisering Av Kulturarven i Møre og Romsdal.
Det er digitaliseringsenheten for arkiver, biblioteker og museer i Møre og Romsdal. Senteret ble opprettet som prøveprosjekt i 2010 under fylkesbiblioteket i Møre og Romsdal.
SEDAK-senteret kommer i permanent drift under Interkommunalt arkiv Møre og Romsdal fra 2013. SEDAK-senteret har én fast ansatt og blir driftet gjennom et grunntilskudd fra Møre og Romsdal fylkeskommune.
Lislevatn kraftverk
Lislevatn kraftverk er et vannkraftverk i Evje og Hornnes kommune i Agder.
Det utnytter et fall på 97 meter fra Vikstølsvatn, som er magasin for kraftverket.
Installert effekt er 4,2 MW på en francisturbin. Årsproduksjonen er beregnet til 17,6 GWh.
Kraftverket er bygget av Småkraft AS for daværende Agder Energi, nå Å Energi.
Bertrand Traoré
Bertrand Isidore Traoré (født 6. september 1995) er en burkinsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Aston Villa FC.
Hans far er den tidligere fotballspilleren Feu Traoré Isaï. Hans bror Alain Traoré spiller for den franske klubben FC Lorient.
Karriere
Chelsea hentet Bertrand Traore fra den burkinske klubben Association Jeunes Espoirs De Bobo-Dioulasso på en fire og et halvt års kontrakt.
UNMOP
UNMOP, formelt United Nations Mission of Observers in Prevlaka, var en fredsbevarende FN-styrke opprettet 1. februar 1996 ved FNs sikkerhetsråds resolusjon 1038. Styrken overvåket demilitariseringen av Prevlakahalvøyen i Kroatia på grensen til Montenegro i Den føderale republikken Jugoslavia. Halvøyen er strategisk beliggende ved innløpet til Kotorbukten, der Jugoslavia hadde sin viktigste orlogsbase. Overvåkningsoppgaven ble overtatt fra UNCRO. UNMOP var i virksomhet til 15. desember 2002, da Kroatia overtok full kontroll av området.
Sikkerhetsrådet godkjente en styrke på maksimalt 28 militærobservatører støttet av en sivil administrasjon på tre internasjonale tjenestemenn og seks lokale. Argentina, Bangladesh, Belgia, Brasil, Danmark, Egypt, Finland, Ghana, Indonesia, Irland, Jordan, Kenya, Nepal, New Zealand, Nigeria, Norge, Pakistan, Polen, Russland, Sveits, Tsjekkia og Ukraina bidro med observatører. Hovedkvarteret lå i Cavtat.
Yngvar Ommundsen
Yngvar Ommundsen (født 14. oktober 1952) er professor ved Seksjon for coaching og psykologi ved Norges idrettshøgskole (NIH). Hans fagområder er idrettspsykologi og helsepsykologi. Ommundsen er koordinator for European Master in Health and Physical Activity.
I 1992 ble Ommundsen dr.scient. ved NIH med avhandlingen ''Self evaluation, affect and dropout in the soccer domain. A study of young male Norwegian players''. Han ble professor i 2004. Han er professor II ved Universitetet i Agder, tidligere medlem av Nasjonalt råd for fysisk aktivitet, -spiller og mangeårig trener i aldersbestemt fotball. I gjorde han seg mest bemerket da han i  ble matchvinner mot  og sendte klubben til tidenes første semifinale.
Butig
Butig (Bayan ng Butig) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Lanao del Sur.
Barangayer
Butig er inndelt i 16 barangayer per 30. september 2019.
Liste over fotballklubber på Fiji
Liste over fotballklubber på Fiji inneholder fijianske fotballklubber som er en del av seriesystemet.
Round-trip delay time
I telekommunikasjon er round-trip delay time eller round-trip time (direkte oversatt: rundturtid) er lengden av tid det tar for et signal å bli sendt pluss lengden av tid det tar for en kvittering for mottatt signal blir mottatt. Denne tidsforsinkelsen består derfor av lengden det tar å sende de to signalene, pluss tidsintervallet mellom de to signalene.
I datanett er signalet generelt en datapakke, og forsinkelsen er kjent som pingtid. En internettbruker kan bestemme forsinkelsen ved å bruke kommandoen ping.
Heterogomphus pauson
Levevis
Til tross for at noen av artene er ganske vanlige er det lite man vet om biologien til disse billene. Larvene til de artene der disse er kjente lever i jorda der de spiser dødt, organisk materiale. De voksne billene er aktive om natta og kommer gjerne til lys. Disse artene er ikke regnet som skadedyr. Denne aren lever i tåkeskog.
Utbredelse
Arten er utbredt i Brasil og Paraguay.
Presidentordre
En presidentordre (engelsk: executive order) er en ordre gitt ut av USAs sittende president, som føderale etater er forpliktet til å følge opp.
Presidentordrer finnes dokumentert i en nummerserie fra 1862. Denne nummereringen ble innført i 1907. Amerikanske presidenter har imidlertid skrevet under på instruksjoner til myndigheter fra 1789 – som kan anses som presidentordrer.
Bruk av presidentordrer
Franklin D. Roosevelt gav 3,721 presidentordrer, og i gjennomsnitt 307 per år, noe som begge er rekord. President Barack Obama gav 277 – i gjennomsnitt 35 per år, som er det laveste siden Grover Cleveland som gikk av i 1897.
Moca-Croce
Moca-Croce er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Monacia-d’Aullène
Monacia-d'Aullène er en kommune i Corse-du-Sud på Korsika.
Kyaukpyu
Kyaukpyu er en havneby i staten Rakhine i Burma. Byen har en naturhavn ved kysten til Bengalbukten/Indiahavet. Den hadde i 1983 et folketall på 19,456 innbyggere.
På dette stedet var det en liten fiskerlandsby på 1600-tallet. Etter første anglo-burmesiske krig (1824–1826) etablerte britene Kyaukpyu i 1837 der fiskerlandsbyen var. I 1852 ble Kyaukphyu distriktsby.
En stor del av befolkningen var rohingyaer, inntil deres antall sank etter ødeleggelser og fordrivelser tidlig i 2010-årene.
En 1,100 km lang trase med gass- og oljeledninger er bygd mellom Kyaukpyu og Kunming i Folkerepublikken og antas komme i drift i 2015. Den vil avlaste den oljetransport fra Persiagolfen til Kina som ellers må transporteres gjennom Malakkastredet.
White arkitekter
White arkitekter er et svensk arkitektkontor etablert i 1951. Firmaet har hovedkontor i Göteborg og sysselsetter ca. 500 medarbeidere.
Firmaet ble stiftet av Sidney White og P A Ekholm. White arkitekter har senere etablert seg i Stockholm, Malmö, Halmstad, Linköping, Örebro, Uppsala, Umeå, København og Næstved. Firmaet er eid av medarbeiderne, noe som innebærer at rundt 100 av dem er partnere i kontoret og totalt har man ca. 320 aksjeeiere.
White arkitekter mottok Kasper Salin-prisen i for eget kontorbygg i Östgötagatan i Stockholm.
James L. Elliot
James Ludlow Elliot (født 17. juni 1943, død 3. mars 2011) var en amerikansk astronom og vitenskapsmann. Han var en del av laget som oppdaget ringene rundt Uranus. Elliot var også en del av et lag som observerte global oppvarming på Triton, den største av månene til Neptun.
MINUGUA
MINUGUA hadde en styrke på 132 militærobservatører støttet av en sanitetsenhet på 13. Argentina, Australia, Brasil, Canada, Ecuador, Norge, Russland, Singapore, Spania, Sverige, Tyskland, Ukraina, USA, Uruguay, Venezuela og Østerrike bidro med militært personell til operasjonen. Hovedkvarteret lå i Guatemala by.
Argentina under Paralympiske vinterleker 2014
Argentina deltok under Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland mellom 7. og 16. mars 2014.
Alpine grener
Menn
Snowboard cross
Para-snowboard er for første gang med som øvelse under Paralympiske vinterleker og blir arrangert under de alpine grenene under lekene i 2014.
Langrenn
Menn
Liste over fotballklubber på Filippinene
Liste over fotballklubber på Filippinene inneholder filippinske fotballklubber som er en del av seriesystemet.
Calanogas
Barangayer
Calanogas er inndelt i 17 barangayer per 30. september 2019.
Ditsaan-Ramain
Ditsaan-Ramain (Bayan ng Ditsaan-Ramain) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao og tilhører provinsen Lanao del Sur.
Barangayer
Ditsaan-Ramain er inndelt i 34 barangayer per 30. september 2019.
Hans Eworth
Hans Eworth eller Hans Ewouts (født ca. 1520, død 1574) var en flamsk portrettmaler som var virksom i England. Han var hoffmaler ved Maria Is hoff. Han malte allegorier og portretter av adel og kongelige. Cirka 40 malerier er kreditert Eworth, blant dem portretter av Maria I og Elisabeth I.