cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
AIX
AIX for IBM stormaskiner
Maskinene har stort sett kjørt andre operativsystemer enn UNIX, og disse spiller en viktig rolle i operativsystemets historie. OS/360 var et batchprosesserende operativsystem og en pionèr innenfor fleroppgavekjøring; det var også et av de første operativsystemene som benyttet sekundært minne som en integrert del under kjøring. MVS (Multiple Virtual Storage) var banebrytende innenfor virtuell hukommelse. OS/390 utvidet MVS med en rekke funksjoner som tidligere var separate – datakommunikasjon, TCP/IP, m.m., for å tilby et fullt moderne operativsystem. Omkring 1980 utviklet IBM og AT&T det tidsdelte operativsystemet TSS/370 for IBM System/370. Omkring 1984 ble VM/IX for IBM System/370 utviklet av IBM og INTERACTIVE Systems Corporation. Disse to operativsystemene var ikke avarter av UNIX, men ga stormaskinene funksjonalitet som ellers er å finne i Unix-liknende operativsystemer. Ingen av dem ble noen kommersiell suksess.
I 1988 kunngjorde IBM og Locus Computing Corporation et samarbeid om å utvikle en avart av AIX for IBMs stormaskiner. Første versjon var AIX/370 1.2 og ble lansert 30. mars 1990 for IBM System/370.
AIX/370 1.2 hadde funksjonalitet hentet fra UNIX System V Release 2, 4.3 BSD, såvel som IBMs egne utvidelser.
Med introduksjonen av IBM ESA/390-arkitekturen, ble AIX/370 erstattet av AIX/ESA i 1991. AIX/ESA var basert på OSF/1, og kunne kjøre både som et vertsoperativsystem og som en gjest på en virtuell datamaskin.
RISC-arkitekturen IBM POWER og arbeidsstasjonene RS/6000
Den 14. februar 1990 lanserte IBM 32-biter mikroprosessoren POWER1. Samme dag ble den tatt i bruk på de første modellene av arbeidsstasjonen IBM RS/6000 – modellene 320, 520, 540 og 930. POWER1 bestod av mellom 8 og 10 separate integrerte kretser; den manglet støtte for symmetrisk flerprosessering, som er vanskelig å gjennomføre med mikroprosessorer som består av flere brikker.
POWER1+ og POWER1++ hadde høyere klokkefrekvenser og en forbedret transistorteknologi, og ble i løpet av 1992 og 1993 lansert i flere modeller av IBM RS/6000. En nedskalert versjon med redusert funksjonalitet som kunne rommes på en enkelt brikke, ble lansert i 1992 i form av RISC Single Chip. Den 18. mai 1993 ble denne tatt i bruk på modell 230 av IBM RS/6000.
Den 21. september 1993 lanserte IBM etterfølgeren POWER2, som bestod av mellom 6 og 8 separate brikker. Den var ved lanseringen verdens raskeste mikroprosessor, med Alpha 21064 som fremste konkurrent, og ble tatt i bruk på modeller av typen 7013 og 7015 av IBM RS/6000. En versjon med høyere klokkefrekvenser ble 24. mai 1994 lansert under navnet POWER2+. Den 8. oktober 1996 ble POWER2 Super Chip (P2SC) lansert; den integrerte alle 8 brikkene i POWER2 i èn enkelt brikke.
Tre andre mikroprosessorer av typen PowerPC hører med til denne historien. PowerPC 601, PowerPC 603 og PowerPC 604 var forbrukerversjoner av den nye arkitekturen, og ble også brukt i IBM RS/6000. Den første av disse gjorde sin entré den 21. september 1993 i modeller av typen 7011.
POWER1 var en videreutvikling av RISC mikroprosessoren IBM ROMP. Den var også den første mikroprosessoren i den nye 32-biter RISC-arkitekturen IBM POWER. Og denne arkitekturen behøvde et operativsystem.
AIX versjon 3.0
Den 7. mars 1989 lanserte IBM versjon 3.0 av AIX. Det var nå blitt et 32-biter operativsystem for IBM POWER, og ble levert sammen med POWER1 på IBM RS/6000.
AIX 3.0 hadde ikke mikrokjerne, som var blitt introdusert i versjon 2.0. Mikrokjernen ble forkastet til fordel for en mer tradisjonell, monolittisk kjerne, som også fantes i UNIX System V. Dette medførte at AIX ikke lenger inneholdt noen kode som var skrevet i programmeringsspråket PL/I. Dermed var AIX 3.0 også en «renere» implementasjon av UNIX enn forgjengeren. AIX 3.0 ble levert sammen med AIX System Management Interface Tool (SMIT), et interaktivt verktøy for systemadministrasjon, som tilbyr et menybasert alternativ til kommandolinjen.
En innovativ egenskap ved AIX 3.0 var bruken av delte biblioteker. Bibliotekene blir delt mellom applikasjoner og kobles dynamisk til disse under kjøring. Ved å unngå statisk lenking til bibliotekene, blir de eksekverbare filene mindre og raskere; de opptar mindre plass i hovedminnet og på harddisken. De kunne få størrelser på et titalls kilobyte, mens de tidligere opptok flere megabyte ved å lenkes statisk til C-standardbiblioteket.
AIX 3.0 støttet parallelbussen Micro Channel architecture (MCA) for periferienheter. IBM RS/6000 benyttet i utgangspunktet MCA, mens senere modeller byttet til den raskere periferibussen PCI, da denne ble en industristandard i 1992.
I likhet med tidligere versjoner, benyttet AIX 3.0 Vindussystemet X. Den tidligere bruken av X10R3 og X10R4, ble erstattet av en full implementasjon av X11R3.0.
En annen nyhet i AIX 3.0 var IRIS GL, som var forgjengeren til OpenGL. IRIS GL var et programvarebibliotek for utvikling av applikasjoner for rendering av vektorgrafikk i form av både 2D-grafikk og 3D-grafikk. Biblioteket ble utviklet av Silicon Graphics (SGI) for operativsystemet IRIX, og ble lisensiert av IBM i 1987. SGI produserte også de rimeligste skjermkortene til RS/6000; disse hadde kapasitet til å tegne 20 000 gouraudskyggelagte triangler per sekund. De raskeste skjermkortene fra IBM kunne gjengi 990 000 vektorer per sekund.
Liksom tilfellet var med tidligere versjoner, var AIX 3.0 forsynt med nettverksoperativsystemet Network File System (NFS), som var lisensiert fra Sun Microsystems.
AIX versjon 3.2
Den 21. januar 1992 lanserte IBM versjon 3.2 av AIX. Som grafisk brukergrensesnitt valgte IBM Motif 1.1, som var blitt utviklet av Open Software Foundation til POSIX-kompatible operativsystemer. Motif inneholdt også et verktøy for utvikling av små nytteprogrammer som ble kalt «widgets».
AIX 3.2 ble også forsynt med grafikkmaskinen Display PostScript (DPS). Den var utviklet av Adobe Systems, og benyttet programmeringsspråket PostScript til å gjengi 2D vektorgrafikk; dette språket ble opprinnelig bare brukt til å generere utskrift fra skrivere. DPS hadde mange funksjoner knyttet til vinduer, men manglet et eget vindussystem og benyttet i dette tilfellet X11. Manglende støtte for 3D, samt en proprietær knytning til Sun Microsystems, NeXT og IBM, begrenset imidlertid programmets utbredelse i konkurransen med åpne systemer.
Den 13. juli 1993 lanserte IBM det distribuerte filsystemet DCE Distributed File System (DCE/DFS) versjon 1.2, som en del av AIX 3.2.4 på modellen 34H av RS/6000. Dette var en avart av Andrew File System 3.0, som var blitt utviklet ved Carnegie Mellon University som et ledd i Andrew Project. DCE/DFS er protokollen for filaksess over nettverk, som ble tatt i bruk av Distributed Computing Environment (DCE). DCE ble utviklet på begynnelsen av 1990-tallet av IBM i samarbeid med Apollo Computer, DEC, m.fl. Denne versjonen av AIX tok også i bruk nettverksoperativsystemet Network Computing System, som var lisensiert fra Apollo Computer.
Samarbeidet med Motorola og Apple Inc.
Den 2. oktober 1991 dannet IBM, Motorola og Apple Inc. en forretningsallianse som ble kjent som AIM-alliansen. Formålet var å opprette en ny industristandard som var basert på mikroprosessoren PowerPC. Motorola hadde tidligere produsert CISC mikroprosessoren Motorola 68000 og dens etterfølgere, som var blitt brukt i datamaskinen Macintosh fra Apple. Dette samarbeidet førte til standarder for en ny generasjon datamaskiner, i form av PowerPC Reference Platform (PReP) og Common Hardware Reference Platform (CHRP).
Alliansepartnernes visjon var en lang rekke operativsystemer på den nye plattformen: Mac System Software, OS/2, Windows NT, Novell NetWare, Sun Microsystems' Solaris, Taligent, BeOS, m.fl. i tillegg til AIX. Fra 1994 til 2006 benyttet Apple PowerPC i Macintosh; i 2006 gikk selskapet over til mikroprosessoren Intel Core 2 i sine nye modeller av iMac. Selskapet tok senere i bruk mikroprosessorer av typen Intel Core i3, Intel Core i5 og Intel Core i7. I 2004 sluttet Motorola å produsere sine egne mikroprosessorer, og overlot dette arbeidet til Freescale Semiconductor. Motorola ble nedlagt i 2011, og AIM-alliansen er derfor død.
AIX var det eneste operativsystemet for arkitekturen IBM POWER som overlevde denne alliansen. De eneste datamaskinene som fulgte standarden CHRP var i praksis enkelte modeller av RS/6000, som alle kjørte AIX. I desember 1995 lanserte IBM OS/2 Warp PowerPC edition; siste utgave av OS/2 var versjon 4.52 i desember 2001. Windows NT 3.51 ble lansert 30. mai 1995 og hadde støtte for PowerPC. Det samme gjaldt Windows NT 4.0, som ble lansert 31. juli 1996. Denne støtten forsvant i Windows 2000, som ble lansert 17. februar 2000. Solaris 2.5.1 ble lansert i mai 1996 med støtte for PowerPC, men denne støtten forsvant i senere versjoner. MacOS for Macintosh opphevet støtten for PowerPC, som en konsekvens av overgangen til 64-biter Intel mikroprosessorer.
AIX versjon 4.0
I juli 1994 lanserte IBM versjon 4.0 av AIX. En av nyhetene var støtten for RS/6000 med PowerPC mikroprosessorer og den nye periferibussen PCI, som hadde vokst frem som en industristandard.
En annen av nyhetene i versjon 4.0 var tilføyelsen av PHIGS, et annet bibliotek for 3D-grafikk som bl.a. har vært populært blant bilprodusenter i form av dataassistert konstruksjon (DAK) og dataassistert produksjon (DAP). PHIGS er den sentrale basisen for DAK/DAP-programmet CATIA, som ble skrevet i C++ og lansert av det franske selskapet Dassault Systèmes i 1977. I 1989 ble CATIA portert fra IBM stormaskiner til RS/6000 og AIX 3.0. Flyprodusenten og romfartsprodusenten Boeing har benyttet CATIA; Electric Boat benyttet CATIA til å produsere Virginia-klassen ubåter, som ble tatt i bruk av den amerikanske marinen fra 1999.
AIX versjon 4.1
Den 28. oktober 1994 lanserte IBM versjon 4.1.1.
Den 7. juli 1995 lanserte IBM versjon 4.1.3. AIX gikk da over til å benytte Common Desktop Environment (CDE) 1.0 som grafisk brukergrensesnitt.
AIX versjon 4.2
Den 17. mai 1996 lanserte IBM versjon 4.2 av AIX.
Den 25. april 1997 lanserte IBM versjon 4.2.1. Blant nyhetene var oppgradering av Sun Microsystems NFS til versjon 3.
AIX versjon 4.3
Den 31. oktober 1997 lanserte IBM versjon 4.3 av AIX.
Versjon 6.1
IBM innledet en åpen beta-testing av AIX 6, kalt AIX 6 OpenBeta, den 12. juli 2007. Dette representerte en endring i IBMs produktpolitikk, ettersom den nye betautgaven var den første som kunne nedlastes og testes fritt utenfor selskapet. IBM valgte å sløyfe «L» fra versjonsbenevnelsen, ettersom Linux var blitt etablert i IBMs produktrekke av datamaskiner basert på POWER-arkitekturen, og det ikke var behov for et særskilt navn. AIX 6 ble konstruert for å kjøre på mikroprosessorene PowerPC 970, POWER4, POWER5 og POWER6. AIX 6 TL2 og TL3 er også kompatible med POWER6+, TL4 kan kjøre på POWER7, mens TL5 er istand til å utnytte flere av POWER7-prosessorens finesser innenfor minnehåndtering. Programmer som er skrevet for AIX 5.x er binærkompatible med den nye versjonen, uten å måtte rekompileres.
Versjon 7.1
IBM innledet en åpen beta-testing av AIX 7, kalt AIX 7 OpenBeta, den 27. juli 2010. Blant nyhetene er støtte for opptil 256 kjerner og 1024 tråder per logiske AIX-partisjon, noe som er fire ganger større enn på AIX 6.
Honduras’ flagg
Honduras' flagg er vannrett delt i blått, hvitt og blått, slik også flaggene for El Salvador og Nicaragua er. I tillegg har Honduras' flagg fem blå stjerner i midten. Fargene i flagget forklares med at blått står for himmelen og brorskap, mens hvitt står for fred og renhet.
Likheten med andre mellomamerikanske flagg skyldes at landene Honduras, El Salvador og Nicaragua, sammen med Guatemala og Costa Rica, fra 1823 utgjorde unionen Den mellomamerikanske føderasjon. Unionen førte fra starten nettopp blått, hvitt og blått i sitt flagg. Honduras' flagg kan dermed føre sin historie tilbake til 1823, men det ble først formelt vedtatt 9. januar 1866. De fem stjernene i Honduras' flagg representerer de fem landene som en gang utgjorde føderasjonen.
Honduras' flagg benyttes i uforandret form som nasjonalflagg, handelsflagg og statsflagg, mens orlogsflagget har riksvåpenet i midten.
John Wise (prest)
John Wise (født 15. august 1652, død 8. april 1725) var en kongregasjonistprest og politisk leder i Massachusetts i den amerikanske kolonitiden. Han var kjent for sin politiske aktivitet, særlig for hans protester mot britisk skattelegging, noe han ble arrestert for. Som prest for kirkesognet Chebacco fra 1680 og fram til sin død i 1725 bodde Wise i Ipswich i Massachusetts, ofte kalt for «fødestedet for den amerikanske uavhengighet».
Liv og virke
Wise var født i Roxbury, i nabolaget av Boston, som sønn av Joseph og Mary (Thompson) Wise. Hans mor var datter av Alice Freeman Thompson Parke.
Kim Kuk-hyang (vektløfter)
Kim Kuk-hyang (født 20. april 1993) er en nordkoreansk vektløfter.
Hun representerte Nord-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok sølv i +75 kg.
John Wise (prest)
Liv og virke
I 1688 ledet Wise borgerne i Ipswich i en protest mot den kongelige guvernør Edmund Andros og koloniskatten.
I 1717 skrev han teksten A Vindication of the Government of New England Churches hvor han framhevet hovedprinsippene som ble proklamert i 1776 i USAs uavhengighetserklæring. Calvin Coolidge har referert til John Wise som en av de som inspirerte uavhengighetserklæring og gjorde den mulig i dens utforming.
Sint Maarten under Kortbane-VM i svømming 2018
Sint Maarten deltok under Kortbane-VM i svømming 2018 i Hangzhou i Kina fra 11. - 16. desember 2018.
John Wise (prest)
Familie
Den 5. desember 1678 giftet han seg med Abigail Gardner, barnebarn av Thomas Gardner (Roxbury). De fikk syv barn:
Ann Bancroft
I 1986 sa hun opp sin stilling som frilufts- og gymlærer og ble med på Will Steger International North Pole Expedition. Hun ankom nordpolen sammen med fem følgesvenner etter en 56 dagers tur med hundespann. Med dette ble Bancroft den første kvinne til å nå nordpolen. I januar 2009 ble hun også den første kvinne til å krysse Grønland på ski.
Bancroft har gjennomført flere ekspedisjoner sammen med Liv Arnesen. Blant annet ble de de første kvinner til å krysse Antarktis i 2000-01, etter en tur på 91 dager og 2747 km. I 2007 planla Arnesen og Bancroft å slutte seg til forskerne på Tara-ekspedisjonen etter en kryssing av polhavet fra Ward Hunt Island i Canada. Men de måtte avbryte ekspedisjonen på grunn av ødelagt utstyr, ekstrem kulde og frostskader.
Ann Bancroft og Liv Arnesen driver et selskap sammen.
I 1995 ble Bancroft innvotert i National Women's Hall of Fame.
Kvartal (bebyggelse)
Kvartal (middelalderlatin: quart, fjerdedel) er en betegnelse på et tomteområde eller en bebyggelse, gjerne firkantet, avgrenset av omkringliggende gater. Kvartalet er ofte avgrenset av fire gater, men kan også ha andre, mer irregulære former.
Et bykvartal er det minste arealet som avgrenses av gater. Bykvartalene er grunnenhetene i bystrukturen; sammen med gatemønsteret former de bylandskapet. De er som oftest oppdelt i et antall eiendommer, som hver kan gi tomter til individuell bebyggelse eller ubebygde arealer.
De fleste byer er satt sammen av kvartaler som varierer i størrelse og form. Sentrum i mange før-industrielle byer har irregulære gatemønstre og kvartaler, mens byer som er planlagt fra grunnen av har mer regulære planer, oftest med et gatenett som avgrenser rektangulære kvartaler, eller en radiær plan med gater som stråler ut fra en sentral plass og krysses av sirkulære gater. I oldtidens greske og romerske byer fikk planlagte byanlegg som regel en rutenettsplan med rettvinklede kvartaler. Romerne kalte sine kvartaler insulae (øyer). De fleste planlagte byer i USA ble også anlagt med kvartaler i rutenett, eksempelvis New York nord for 14. gate etter The Commissioner's Plan of 1811.
Kvadratur kan i moderne norsk betegne et byområde med rettvinklede kvartaler som danner en rutenettsplan.
Christian IVs byplanlegging
Det var i renessansen rutenettet ble introdusert i norsk byplanlegging, under kong Christian IV, som grunnla en rekke nye byer i Danmark-Norge og Holstein. Byene Christiania, Kristiansand og Kongsberg ble anlagt på jomfruelig mark, og gatene kunne trekkes opp i et regulært rutenett uten å være bundet av gamle strukturer. Sentrum i disse byene har rette gater som krysser hverandre i rett vinkel slik at kvartalene får rektangulær form. I Kristiansand er alle kvartalene like store, mens de i Christiania varierer i størrelse.
De sentrale byområdene i Oslo og Kristiansand kalles nå ofte kvadraturen på grunn av gatenes rutemønster. Tidligere ble Kvadraturen i Oslo kalt Kvartalerne fordi Christian IVs opprinnelige byanlegg i motsetning til de mer selvgrodde forstedene utenfor hadde en regelmessig byplan.
De fleste norske byer har større eller mindre områder med tydelig kvartalsbebyggelse.
Didrik Hvoslef-Eide
Didrik Hvoslef-Eide (født 1937 ) har egen arkitektpraksis i Oslo. Han har vunnet mange førstepremier i norske og nordiske arkitektkonkurranser. Hans arbeider er publisert i diverse bøker og fagtidsskrifter på nordisk basis. Han har vært gjesteprofessor ved NTNU i Trondheim, undervist på Arkitekthøgskolene i Oslo (AHO), Arkitektskolen i Bergen (BA) og Norges miljø- og biovitenskapelige universitet på Ås (NMBU). Han har juryert diverse arkitektkonkurranser i regi av Norske Arkitekters Landsforbund. Hvoslef-Eide var i to år formann i Oslo Arkitektforening. I tidsrommet 2004–2012 styremedlem i Oslo Byes Vel - med ansvaret for arkitektur og byutvikling. Han har vært tildelt Statens treårige arbeidstipend for kunstnere, etter innstilling fra Norske Arkitkters Landsforbund.
I 2009 utga han sammen med forfatteren og eventyreren Ragnar Kvam jr. boka "Intet er så rommelig som havet" på forlaget Cappelen Damm.. De har vært samarbeidspartnere fra 2002-2022 i tidsskriftet "Seilas/Seilmagasinet" med den faste spalten «Bestikket». Der tar de opp aktuelle og ofte miljøkritiske spørsmål knyttet til vår kyst- og båtkultur. Sammen har de seilt over de store verdenshavene - som Sør-Kinahavet, Stillehavet, Rødehavet - eller vårt «hjemmelige» Nordsjøen. Didrik Hvoslef-Eide er medlem av Kunstnerforeningen, hvor han i 2014 mottok årets Blomstipend. Han har også vært tildelt Kunstnerforeningens Frits Thaulows Atelier i Paris i tidsrommet september/oktober i 2014.
Utførte arbeider som arkitekt i praksis:
1974 Gausta Fjellgrend (publisert i Byggekunst nr. 3/1976 og i flere bøker om  gode eksemnpler på fritidsarkitektur))
1976 Tento Fabrikker i Drøbak (publisert i Byggekunst og mottatt Verneforeningen Gamle Drøbaks pris for god tilpasning til lokalsamfunnet)
1979 Nærsnes Barneskole i Røyken kommune (vunnet i arkitektkonkurranse, publisert i Byggekunst og representert i Nasjonalmuseet)
1984 Grytnes ungdomsskolen i Hurum kommune (vunnet i en arkitektkonkurranse, publisert i Byggekunst nr. 6 1989 og diverse andre publikasjoner om god skolearkitektur)
1995 Påbygging av Bestum barneskole fra 1921 av Morgenstierne & Eide (vunnet i arkitektkonkurranse)
Per Haugsrud
Per Haugsrud (født 20. februar 1965) er en tidligere profesjonell norsk golfspiller fra Sarpsborg. Han var i mange år Norges fremste mannlige golfspiller, og spilte på Europatouren og Challenge-touren fra 1987 til 2001. På Challenge-touren har han to seire. Han vant også det norske amatørmesterskapet i 1983 og 1986.
Didrik Hvoslef-Eide
1999 Kulturhus på Steilene (vunnet i rkitektkonkurranse) og idag utleiet til Nesodden Seilforening.
2003 Fretheim hotell i Flåm (vunnet i arkitektkonkurranse)
Diverse større byplan og tettstedarbeider for norske kommuner og fylkeskommuner, blant annet for Oslo kommune som et produkt av førstepremien i den nordiske idékonkurransen "Byen og fjorden - Oslo år 2000 1885.
Dénes Pócsik
Dénes Pócsik (født 9. mars 1940 i Kunágota, død 20. november 2004 i Eger) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo, 1968 i München og 1972 i München. Pócsik ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Det ungarske laget vant to kampene og spilte en uavgjort i finalerunden som besto av fire lag. Ungarn fikk fem poeng og sølvvinnerne Jugoslavia fikk også fem poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell. Pócsik spilte tre kamper og scoret to mål i turneringen.
Tennessee
Delstaten Tennessee (engelsk State of Tennessee, cherokesisk ᏔᎾᏏ) er en amerikansk delstat i det sørøstlige USA. Den er den 36. største etter areal og den 17. mest folkerike delstaten i USA. Tennessee grenser til Kentucky og Virginia i nord, Nord-Carolina i øst, Georgia, Alabama og Mississippi i sør, og Arkansas og Missouri i vest. Mississippielven er grunnlaget for delstatens vestlige grenser. Appalachene dominerer den østlige delen av delstaten, mens den vestlige delen består av for det meste sletteland. Hovedstad og nest-største by er Nashville med 600,000 innbyggere, mens Memphis er den største byen med 655,000 innbyggere. Tennessee har et folketall på 6,5 millioner. Tennessee ble først besøkt av spanske oppdagere på 1500-tallet, men ble først kolonisert 1769 av immigranter fra Virginia. Tennessee var først en del av delstaten Nord-Carolina og gikk senere under navnet Southwest Territory. Den 1. juni i 1796 ble Tennessee den 16. delstaten i USA. Tennessee var den siste delstaten som forlot USA til fordel for Amerikas konfødererte stater under den amerikanske borgerkrigen i 1861, og Tennessee var også den første av Sørstatene til å forlate Konføderasjonen.
Niels Gråbøl
Han er bror til skuespillerinnen Sofie Gråbøl og var i perioden 1992-98 gift med skuespillerinnen Ditte Gråbøl.
Tennessee
Fra sin dannelse i 1796 til 1880-årene var det politiske landskapet blandet mellom Det republikanske parti og Det demokratiske parti, men Demokratene dominerte politikken fra 1880-årene til 1950-tallet, mens Republikanerne i stigende grad har dominert i nyere tid. Gjennom det 20. århundre har økonomien gått fra å være avhengig av jordbruk til enn mer varierende inntekter, til tross for at landbruket enda står for størstedelen av BNP. Tennessee har spilt en svært viktig rolle for en rekke amerikanske musikksjangre gjennom historien, deriblant country, rockabilly og rock and roll. Beale Street i Memphis regnes av mange som bluesens hjemsted, og Nashville er kjent som hovedstaden for country-musikk med både Grand Ole Opry og Country Music Hall of Fame. Memphis er dessuten hjem til Sun Records, plateselskapet som fant sangere som Elvis Presley, Johnny Cash, Carl Perkins, Jerry Lee Lewis, Roy Orbison og Charlie Rich.
De største inntektskildene for delstaten er landbruk og industri. Viktigste eksportvarer er soyabønner, tobakk og bomull; dessuten dyrkes hvete, mais, frukt og grønnsaker. Kjemisk industri er dominerende; dessuten produseres nærings- og nytelsesmidler, tekstiler og konfeksjon, metallvarer og elektrisk utstyr. Great Smoky Mountains nasjonalpark i Blue Ridge Mountains er USAs mest besøkte nasjonalpark og er også oppført på FNs verdensarvliste. Andre områder som besøkes av turister, er for eksempel Dollywood i Pigeon Forge, destilleriet til Jack Daniel's i Lynchburg og hjemmet til Elvis Presley på Graceland.
Etymologi
Navnet Tennessee ble først brukt av den spanske sjøfareren Juan Pardo da han hadde besøkt indianerlandsbyen Tanasqui ved elven Tennessee i 1567. Britiske handelsmenn fant den cherokesiske bosetningen Tanasi i dagens Monroe County tidlig på 1700-tallet og antas å være den samme bosetningen Pardo oppkalte området etter. Forskere mener ordet er lært fra indianerspråket yuchi og kan bety “møteplassen”, “svingete elv” eller “elven ved den store svingen”. Den moderne stavelsen Tennessee ble først brukt av guvernøren av Sør-Carolina på 1750-tallet. Delstaten har det offisielle kallenavnet “Volunteer State”, som stammer fra alle de frivillige soldatene fra området som vervet seg i slaget ved New Orleans.
Geografi
Tennessee har et flateinnhold på 109,247 km², som gjør den til den 36. største delstaten etter størrelse. Mississippielva utgjør den vestlige grensen til Missouri og Arkansas. Mesteparten av Vest-Tennessee består av sletteland som stiger opp på Cumberlandplatået i de sentrale delene av staten, og deretter i østlige deler består av fjellkjeden Appalachene. Det høyeste punktet i delstaten er Clingmans Dome på 2025 moh. i Great Smoky Mountains nasjonalpark. Denne toppen er også utgangspunktet for delstatens grense mot Nord-Carolina i øst. Det laveste punktet i delstaten er på 59 moh. ved Memphis i Mississippielva. Det geografiske midtpunktet i delstaten er Murfreesboro. Staten består av 2,2 % vann og nesten 50 % skoglandskap. Løvskog er dominerende og omfatter en rekke arter som eik, bøk, hickory, platan, valnøtt, furu, gran og edelgran. Tennessee har 52 vernede parker administrert av delstaten som utgjør samlet 520 km², i tillegg til de store parkene Great Smoky Mountains nasjonalpark, nasjonalskogen Cherokee National Forest og den nasjonalhistoriske Cumberland Gap National Historical Park. Memphis er delstatens største by og ligger i Vest-Tennessee. Hovedstaden og nest største by Nashville ligger i sentrale deler av staten, mens tredje og fjerde største byer, Knoxville og Chattanooga, ligger i Øst-Tennessee.
Klima
Store deler av delstaten har et fuktig subtropisk klima med unntak av enkelte høyereliggende områder i Appalachene i øst med maritimt klima, fuktig kontinentalklima og kaldere temperaturer. Klimaet i delstaten domineres av påvirkningen fra Mexicogolfen som bidrar til både vind, regn og også sykloner. Mesteparten av delstaten har et klima med varme sommere og milde vintere med relativt mye regn året rundt. Det finnes snø i høyereliggende områder både i vest og i de høyere fjellene i øst. Sommerne er ofte svært varme og fuktige og har en gjennomsnittstemperatur på over 30 °C (92 °F) for det meste av sommeren. Den høyeste temperaturen noensinne dokumentert var i Perryville den 9. august i 1930 på 45 °C (113 °F), og den kaldeste dokumenterte temperaturen var målt i Mountain City den 30. desember 1917 på -36 °C (-32 °F). Til tross for at Tennessee er lokalisert langt fra kysten opplever staten relativt ofte tropiske sykloner, eksempelvis orkanen Opal i 1995 og orkanen Chris i 1982. Tornadoer rammer hele delstaten, men er mer vanlige i de vestlige delene av delstaten. I gjennomsnitt blir delstaten rammet av femten tornadoer i året. Superutbruddet i 2011 rammet flere fylker i Øst-Tennessee og tok livet av blant annet åtte mennesker i Apison i Hamilton fylke. Tornadoene rammet også hardt nabofylket Bradley.
Tidlig historie
Dagens Tennessee ble først bebodd av paleo-indianere for ca. 12 000 år siden. Delstaten ble senere befolket med creek-indianere, som bodde i Tennesseedalen inntil cherokee-indianerne senere kom hit. Den første europeeren som kom til Tennessee, var spanjolen Hernando de Soto på sin ekspedisjon i 1540. Senere kom spanjolene Tristan de Luna hit i 1559 og Juan Pardo i 1567. Området ble døpt Tanasqui etter en indianerlandsby av Pardo. På 1500-tallet var delstaten bebodd av både yuchi-indianere og creek-indianere, men mange av disse ble smittet og døde av europeiske sykdommer. På grunn av europeisk kontakt flyttet senere store andeler av cherokee-indianere fra Virginia til det som i dag er Tennessee. Andre folkegrupper som i periodevis har bodd i delstaten, inkluderer også choctaw- og chickasaw-indianere. Den første britiske bosetningen her skjedde i 1756, da britiske kolonister fra Sør-Carolina satt opp en bosetning på Fort Loudoun i dagens Monroe fylke. Fort Loudoun var da den vestligste av de britiske bosetningene i dagens kontinentale USA. Senere brøt det ut krig med lokale cherokee-indianere som tok kontrollen over bosetningen den 7. august 1760. Dagen etter ble den britiske kapteinen Paul Demeré og en rekke av hans mannskap henrettet og flere kidnappet av indianerne.
Tennessee ble innlemmet som den 16. delstaten i USA den 1. juni 1796.
Borgerkrigen
Da slaget ved Fort Sumter brøt ut i april 1861 ønsket den republikanske presidenten Abraham Lincoln at soldater fra Tennessee skulle bidra på Nordstatenes side. Dette fikk derimot guvernøren, demokraten Isham Green Harris, til å søke om statsforsamlingens godkjennelse for innlemmelse i Amerikas konfødererte stater den 7. mai 1861. Etter en folkeavstemning 8. juni 1861 løsrev Tennessee seg fra Unionen og ble innlemmet i Konføderasjonen. Tennessee ble da den siste delstaten som valgte å skifte side. Flere av de store slagene under borgerkrigen skjedde i delstaten, de fleste med seier for Unionen. Marinen med daværende general Ulysses S. Grant tok kontrollen over elvene Cumberland og Tennessee i februar 1862. Unionen vant også slaget ved Shiloh i april og slaget ved Memphis i juni etter et angrep fra Mississippielven. Unionen tok kontroll over hele Øst-Tennessee og sentrale områder av staten etter slaget ved Stones River i januar 1863 og slaget ved Tullahoma kort tid etter. Mange av Konføderasjonens nederlag sees på som dårlig lederskap av generalen Braxton Bragg og Confederate States Army. En av de største nederlagene skjedde ved slaget ved Franklin i november 1864 og mot Unionens George Henry Thomas i slaget ved Nashville i desember 1864.
Da emansipasjonserklæringen ble kunngjort av president Abraham Lincoln den 1. januar 1863 var delstaten for det meste underlagt Unionen. Delstatsforsamlingen stemte for å forby slaveri i grunnloven den 22. februar 1865 Befolkningen stemte i et referendum måneden etter for å forby slaveri. Den 13. føderale grunnlovsendringen gjorde slaveri forbudt i samtlige stater den 7. april 1865. Andrew Johnson ble utnevnt til militærguvernør av Tennessee av president Abraham Lincoln i 1862. Johnson ble utnevnt til visepresident i 1864 og ble dermed USAs 17. president etter drapet på Lincoln den 14. april 1865. I etterkrigstiden ble flere lover som diskriminerte afroamerikanere, satt i verk, blant dem Jim Crow-lovene.
Demografi
Folketellingsbyrået rapporterte et innbyggertall på 6,495,978 den 1. juli i 2013. Befolkningssenteret er i byen Murfreesboro i Rutherford fylke. I de senere årene har delstaten hatt stor innvandring fra stater som California, New York og Florida som flytter hit på grunn av lav levekostnad, lave skatter og en blomstrende bil- og helseindustri. Av etnisk herkomst ifølge Folketellingsbyrået i 2010 er 77,6 % av europeisk herkomst, 16,7 % afrikansk-amerikanere, 1,7 % mulattter, 1,4 % av asiatisk opprinnelse og 0,4 % urfolk. Den største andelen hvite stammer fra De britiske øyer og er av engelsk opprinnelse (21-24 % av befolkningen ), skotsk eller irsk opprinnelse (26 %), men også etterkommere etter tyske innvandrere (8,3 %).
I 2010 identifiserte 88 % av delstaten seg som kristne, 1 % som jøder, 2 % andre religioner og 9 % ikke-religiøse. Den største gruppen kristne er protestanter med 70 % av befolkningen; inkludert baptister (39 %), metodister (10 %), presbyterianere (3 %), Church of God (2 %), lutheranere (2 %) og pinsevenner (2 %). 6 % er medlem i Den katolske kirke. Det største trosamfunnet var Sørstatsbaptistene med 1,483,356 medlemmer, fulgt av United Methodist Church med 375,693, Den romersk-katolske kirke med 222,343, og Church of Christ med 214,118. Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige hadde 43,179 medlemmer og to templer i delstaten i 2009. Den høyeste befolkningstettheten finnes rundt Tennesseedalen og området langs Mississippielven i Vest-Tennessee. 63 % av befolkningen var bosatt i byer i år 2000, og de største byene er Memphis, hovedstaden Nashville, Knoxville og Chattanooga.
Økonomi
Ifølge Bureau of Economic Analysis (BEA) i 2011 hadde Tennessee et bruttonasjonalprodukt på $ 233.997 milliarder dollar, og gjennomsnittsinntekten var på $ 28,641 i året, som putter staten på 36.-plass etter delstater med høyest BNP per innbygger. I 2012 var delstaten derimot en av åtte delstater som hadde budsjettoverskudd, som var på $533 millioner dollar. Størstedelen av delstatens inntekter kommer fra tekstilproduksjon, bomullsproduksjon, storfeproduksjon og produksjon av elektrisitet. Delstaten har 82,000 gårdsbruk og står for ca. 50 % av storfeproduksjonen i USA. Bomullsproduksjonen ble stor på 1820-tallet og ble dyrket langs Mississippielven i vest. Det dyrkes også mye soyabønner i Vest-Tennessee. Store selskaper med hovedkvarter i Tennessee inkluderer FedEx Corporation og AutoZone i Memphis, Regal Entertainment Group og Pilot Corporation i Knoxville, hovedkvarteret for Nissan i Nord-Amerika i Franklin og Volkswagen i Chattanooga.
Arbeidsløsheten var på 8,4 % i november 2011. De viktigste eksportvarene i 2014 er soyabønner, tobakk og bomull. Kull utvinnes på Cumberlandplatået og i Appalachene; dessuten utvinnes sink, fosfat, svovelkis, kobber og marmor. Tennessee er USAs største produsent av sink og svovelkis; kull og vannkraft er viktige energikilder. Industrien er blitt sterkt utviklet gjennom Tennessee Valley Authority. Kjemisk industri er dominerende; dessuten produseres nærings- og nytelsesmidler, tekstiler og konfeksjon, metallvarer og elektrisk utstyr. De største industriområdene finnes i det mineral- og vannkraftrike øst, med Chattanooga, Knoxville og Morristown som viktige industribyer.
Politikk
Tennessees guvernør sitter i fire år av gangen og kan maksimalt sitte i to sammenhengende perioder. Som i alle amerikanske delstater har guvernøren den høyeste utøvende makt, mens tokammerparlamentet delstatsforsamlingen bestående av et under- og overhus har den lovgivende makten. I motsetning til de fleste amerikanske delstater velger ikke befolkningen viseguvernøren, men posisjonen besettes av lederen i delstatssenatet. Underhuset i delstaten kalles generalforsamlingen (General Assembly). Delstatsforsamlingen består av 33 medlemmer i Senatet og 99 medlemmer i Generalforsamlingen. Senatorene velges for fire år om gangen, men halvparten er på valg annethvert år. Representantene i Generalforsamlingen er oppe til valg hvert andre år. Delstaten har hatt tre grunnlover; en fra 1796 og en annen fra 1834. Den nåværende grunnloven ble tatt i bruk i 1870.
Utover dette sender delstaten elleve representanter til Kongressen i den føderale hovedstaden District of Columbia; to senatorer og ni representanter til Representantenes hus. Til tross for at Det republikanske parti vant presidentvalget i Tennessee i 1920 og 1928, var delstatens politikk dominert av Det demokratiske parti inntil 1950-tallet. Siden delstaten stemte for republikaneren Dwight D. Eisenhower på 1950-tallet har delstaten kun stemt demokratisk ved fire presidentvalg (Lyndon B. Johnson i 1964, Jimmy Carter i 1976 og Bill Clinton i 1992 og 1996). Ved Presidentvalget i USA 2000 tapte Al Gore valget i delstaten, til tross for at han er fra Tennessee. I de senere årene har Det republikanske parti hatt en dominerende innflytelse på politikken i delstaten.
Justis
Delstaten har blant de mest liberale våpenlovene i USA, og det er eksempelvis fra 1. juli 2014 ingen krav til bevilgning for å oppbevare ladet skytevåpen i bilen.
Delstatsforsamlingen godtok en lov i mai 2014 som åpnet for bruk av den elektriske stol når giftsprøyte ikke er tilgjenglig.
De dømte i Tennesse, - har anledning å velge mellom å bli hennrettet med giftsprøyte, - og den elektriske stol
Personer som er dømt til døden før 1999 i Tennessee må selv velge henrettelsesmetode: giftsprøyte eller elektrisk stol.
Infrastruktur
Tennessee har et velutbygd veinett samt gode jernbane- og flyforbindelser med det øvrige USA. Interstate 40 krysser delstaten på tvers fra Memphis i vest til Appalachene i øst. Store lufthavner inkluderer Memphis internasjonale lufthavn (MEM), Nashville internasjonale lufthavn (BNA), McGhee Tyson Airport (TYS) i Knoxville, Chattanooga Metropolitan Airport (CHA), Tri-Cities Regional Airport (TRI) og McKellar-Sipes Regional Airport (MKL) i Jackson. Amtrak står for det meste av jernbanetrafikken og opererer blant annet i Dyer fylke og Memphis på sin rute fra New Orleans i Louisiana til Chicago i Illinois. Godstog i Tennessee opereres av CSX Transportation. Norfolk Southern Railway opererer i Øst-Tennessee og byer som Knoxville og Chattanooga.
Chiasognathus impubis
Chiasognathus impubis er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (25-30 millimeter), langbeint, rødbrun hjortebille. Kroppen er kort og bred. Pronotum har en pigg ved bakhjørnet, hos denne arten er det nesten uten hår. Beina er slanke, leggene (tibiae) med spisse torner. Kjevene hos hannen er lange og tynne, nedbøyde og innoverbøyde ytterst. Innerkanten er fint tannet. Hodet er forholdsvis lite, antennene har et langt, tynt skaft, men ikke noen påfallende vifte. Hannene har fire klart adskilte, runde fasettøyne, ett par som sitter på oversiden av kjevene og ett på undersiden. Pronotum er bredere enn langt, omtrent klokkeformet, med spisst uttrukne bakhjørner. Dekkvingene er nokså korte og brede, uten punktrekker. Beina er nokså lange, spesielt frambeina.
Levevis
Disse billene lever i den såkalte valdivianske regnskogen langs vestsiden av Andesfjellene. De voksne billene beveger seg mye omkring oppe i høye trær, der hannene kjemper om hunnene ved hjelp av de lange kjevene. Artene flyr gjerne i solskinn. Hannenes kjever hindrer dem trolig i å spise, mest trolig tar heller ikke hunnene til seg næring som voksne. Larvene lever i jorda der de eter røtter.
Utbredelse
Arten er kjent fra Chile og Argentina.
Egypt under Vinter-OL 1984
Egypt under Vinter-OL 1984. Én mannlig sportsutøver fra Egypt deltok i alpint under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. Egypt, som deltok for første og hittil eneste gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 46.-plass i slalåm for menn.
Timbra kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 355 meter i Timbervadelva.
Installert effekt er 3 MW fra en ET peltonturbin. Årsproduksjon er 9 GWh.
Kraftverket ligger ved inntaksdammen til Sandal og Fossheim kraftverk.
Sognekraft eier 50% av Nydalselva Kraft AS.
Kjøttkontroll
Kjøttkontroll er en systematisk kontroll av slaktedyr for å forebygge at dyr som kan bære smittsomme sykdommer blir godkjent som menneskemat. I Norge utføres kjøttkontrollen av veterinærer og kjøttkontrollteknikere som er ansatt hos Mattilsynet, men som arbeider ved det enkelte slakteri.
That Great View (album)
That Great View er det norske bandet Wild Waters første offisielle utgivelse. Den er den tredje i rekken av utgivelser totalt, da de to første utgivelsene Wild Water EP og Let's Talk About Life aldri hadde en distribusjon, men kun ble solgt på bandets konserter.
Produksjon
Pre-produksjonen til That Great View begynte våren 2008. Låtene «Dry Eyes» og «Back to Human» ble skrevet så tidlig som i påsken det året. Bandet bestemte seg tidlig for å bruke Christer André Cederberg, som også tok for seg Let's Talk About Life, bak spakene nok en gang. «The Mystery» ble skrevet så sent som en måned før de gikk i studio.
Produksjon og mix fant sted i nye losjen rett utenfor Oslo og Cederbergs eget studio i Skippergata. Etter tre dager i nye losjen ble prosjektet så flyttet ned til Skippergata for mix og pålegg.
Platekontrakt
I desember 2008 rett etter at plata var ferdig innspilt, ble Wild Water oppdaget av tidligere Turboneger gitarist Rune Grønn. Bandet inngikk en distribusjons avtale med Sonet og deres egen label, WildWaterMusic, fungerte som plateselskap. Plata ble sluppet på Sonet den 16. mars 2009.
Pa Dibba
Pa Amat Dibba (født 15. oktober 1987 i Farafenni) er en gambiskfødt svensk fotballspiller som spiller for den kinesiske klubben Shenzhen FC.
Brandbergens IF
Som ung spiller spilte Dibba for Hammarby IF, FOC Farsta og Enskede IK. Han spilte førstelagsfotball for Brandbergens IF fra 2006. Dibba var med på å spille laget opp fra nivå ni i svensk fotball, til nivå fem. I 2011 prøvespilte Dibba for Hammarby IFs farmerlag, Hammarby Talang FF. De var interessert i spilleren, men hadde ikke plass i troppen.
GIF Sundsvall
Dibba ble i Brandbergens IF første halvdel av 2011-sesongen, men fikk prøvespille for GIF Sundsvall, som spilte i Superettan, og ble den sommeren tilbudt en kontrakt på tre og et halvt år. Dibba forlenget 19. november 2014 kontrakten med GIF Sundsvall til ut 2016.
Privat
Didda ble født i Gambia, men kom til Sverige som sjuåring sammen med familien. Han ønsker selv å representere Gambia om landslagsfotball skulle bli aktuelt.
Funcom
Funcom NV er en nederlandskregistrert videospillprodusent notert på Oslo Børs med tickeren ose: FUNCOM.
Funcom har sitt hovedkontor i Oslo. I tillegg har selskapet kontorer i Nord-Carolina. Funcom ble notert på Oslo Børs i desember 2005. Ved utgangen av 2008 hadde selskapet 302 ansatte.
Historie og aktivitet
Selskapet ble etablert i 1993 av Erik Gløersen, Ian Neil, Andre Backen, Gaute Godager, og Olav Mørkrid. Fra sine opprinnelige lokaler i en kjeller i Munkedamsveien i Oslo vokste selskapet til å bli en av verdens største uavhengige utviklere og utgivere av videospill. Funcom har spesialisert seg på «Massively Multiplayer Online Role Player Games» (MMORPG) og MMOGer – videospill som spilles på internett av flere samtidig. Best kjent av disse er Age of Conan. De fleste utgivelsene er laget for PC, men Funcom har også utgitt spill til konsoller som Xbox og Nintendo. Funcom har også laget spill for «Player versus Player Arena» (PVP arena).
Storsatsningen Age of Conan kostet 200 millioner kroner og ble lansert med vikingfest i Holmenkollen i Oslo. Likevel ble Funcom hardt rammet av spillerflukt. Spillet solgte som forventet, men brukerne spilte bare 3–6 måneder istedenfor 9–12 som budsjettert. På et halvt år sank aksjen i verdi fra 55 kroner til 2,50. Funcom-medgründer og Conan-sjef Gaute Godager trakk seg, mange ble sagt opp og hovedkontoret i Oslo flyttet mye av produksjonen utenlands. Etter flere kvartaler med underskudd presenterte Funcom overskudd i tredje kvartal 2010. I 2010 var produksjonen spredt på fem land.
Selskapet hadde en stund kontorer i Beijing, Dublin og Montreal.
Rundt årsskifte til 2011 lanserte de gratisspillet Bloodline Champion (BLC), utviklet av det svenske Stunlock Studios. Inntektene kommer når spillerne eventuelt kjøper oppgraderinger av spillvåpen og rollefigurer.
I oktober 2019 lanserte Funcom det enkeltstående spillet Moons of Madness til PC. Året etter, 24. mars 2020 kom spilltittelen også tilpasset konsoll til Playstation 4 og Xbox One.
En nyhetsoppdatering fra 2020 postet på Funcoms egne nettsider informerte om at selskapet satset på å utvikle en "Game Launcher". Dette obligatoriske tileggsprogrammet utviklet for Windows fikk navnet Funcom Launcher.
Ledelse
I mai 2015 ansatte Funcom Rui Casais i rollen som daglig leder. Casias' ansettelse hos selskapet strakk seg tilbake til 2004 da han ble ansatt for første gang som spillutvikler. Casias var på det tidspunktet i sluttfasen av å fullføre en mastergrad i informatikk mens han fremdels bodde i Portugal.
Forut for 2015 hadde Funcom gjennomgått større økonomiske tap. Casias skiftet i 2015 rolle fra CTO, sjefsingienør til Adm.direktør. I et intervju fra 2018 fortalte Casias til britiske gamesindustry.biz om sin lange fartstid i selskapet Intervjuet markerte Funcom sitt 25-årsjubileum. I tidsrommet 2015 til 2020 bedret selskapets økonomi, de fortsatte med å lansere titler som Conan Exiles, Road to zero eden og Moons of madness.
Red Oak
Red Oak kan vise til:
Andre betydninger
Portfestningen i Warszawa
Portfestningen i Warszawa (polsk Barbakan warszawski) er en portfestning reist rundt 1548 mellom Gamlebyen og Nybyen, tegnet av Giovanni Battista fra Venezia. Den er en av få gjenværende deler av det komplekse nettverket av historiske fortifikasjoner som en gang omgav Warszawa.
Historie
Portfestningen var fra begynnelsen av anakronistisk og hadde ingen større beskyttende funksjon, hovedsakelig på grunn av utviklingen av artilleriet. Den ble brukt til beskyttelsen av byen kun én gang, under krigen med Sverige, da den ble gjeninntatt av hæren til kong Jan II Kasimir den 30. april 1656.
Under den tyske invasjonen av Polen i 1939 samt Warszawaoppstanden ble hele Gamlebybebyggelsen ødelagt. Etter krigen ble det bestemt å ikke gjenoppbygge mursteinshusene som hadde stått på plassen til bymurene på grunn av pengemangel, derimot valgte man å gjenoppbygge portfestningen. Rekonstruksjonen ble gjennomført i årene 1952–1954 under ledelse av Wacław Podlewski etter tegninger fra det 17. århundre. Man tok blant annet i bruk gotisk murstein fra revne mursteinshus i Wrocław og Nysa.
Madam Rosmerta
Minor Harry Potter characters Madame Rosmerta Madame Rosmerta Madame Rosmerta Madame Rosmerta Madam Rosmerta Bà Rosmerta
Fredrik II
Fredrik II er navnet på flere personer:
Oppkalt sted:
Ayun
Ayun er en av kildeelvene til Jordan i det sørlige Libanon og nordlige Israel. Elva starter på Marjayounslettene i det sørlige Libanon, og flyter sørover i forskjellige irrigasjonsgrøfter for den renner inn i Israel nær Metulla. På israelsk side fortsetter elva sørover gjennom naturreservatet Nahal Ayun, som er et juv med fire fossefall. I Huladalen munner elva til sist ut i Hasbani, som like etter skifter navn til Jordan.
Ayun fører vann hele året, men vannet er de siste tiårene blitt avledet til jordbruksformål på libanesisk side. Dette førte til at elva tørket ut om sommeren. For å bevare økosystemet i naturreservatet, har israelske parkmyndigheter siden 2009 ledet vann over fra elva Dan til elveløpet i sommersesongen.
Kvindesillion
En kvindesillion er en million quattordesillioner, eventuelt tusen milliard tredesillioner, det vil si, det naturlige tallet 1 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000, eventuelt 1090. Ved å forklare det i «dagligtale» vil det si en milliard milliard milliard milliard milliard milliard milliard milliard milliard milliarder.
Sigmund Rolfsen
Sigmund Rolfsen (født 26. februar 1954) er ordfører i Klepp. Han representerer Arbeiderpartiet. Rolfsen har bodd på Jæren siden 1981, men kommer opprinnelig fra Sauda. Han har tidligere hatt mange verv i Klepp IL.
I all Wenchelhet
I all Wenchelhet var en turné med Wenche Myhre. Andre juledag 1979 viste NRK et opptak fra Chateau Neuf.
Kommandør Treholt & Ninjatroppen
Kommandør Treholt & Ninjatroppen (tidligere tittel: Nytt norsk håp) er en norsk film som hadde premiere den 13. august 2010. Den ble regissert og skrevet av Thomas Cappelen Malling, og er hans debutfilm. Filmen er basert på Mallings bok Kommandør Arne Treholts Ninjateknikk II – usynlighet i strid 1978 fra 2006, og er en fiktiv handling om «hvordan kommandør Arne Treholt og hans ninjatropp berget Norge under den kalde krigen».