cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Freden i Brest-Litovsk
Bakgrunn
I november 1918 fulgte våpenstillstanden i Compiègneskogen som avsluttet første verdenskrig, og betingelsene der inngikk opphevelse av Brest-Litovsk. Etter sentralmaktene hadde tapt første verdenskrig, gikk dermed både russerne og tyskerne bort fra avtalen, og i løpet av det neste året trakk tyskerne alle sine styrker ut av områdene de hadde overtatt. Dette etterlot et maktvakuum som førte til flere år med stridigheter, der blant annet den polsk-sovjetiske krig og freden i Riga i 1921 kom til å avgjøre de fremtidige grensene i Øst-Europa. Forholdet mellom Tyskland og Sovjet-Russland (og senere Sovjetunionen) ble senere normalisert ved Rapalloavtalen i 1922.
Gullruten 2009
Nominerte fagprisen
Beste klipp/redigering
Freden i Brest-Litovsk
Bakgrunn
Selv om den senere ble oppsagt, og er lite kjent i dag, var fredsavtalen svært viktig da den ble inngått. Den ga sentralmaktene, særlig Tyskland, handlefrihet i vest, samtidig som avtalen viste hva ententemaktene Frankrike, Belgia, Storbritannia og Italia, hva de hadde i vente, dersom de tapte mot Tyskland og Østerrike-Ungarn.
Tidslinje
Med hensyn til erklæringer, avtaler og nye regimer i 1917/1918. Datoene følger den gregorianske kalenderen.
Gullruten 2009
Nominerte fagprisen
Beste lysdesign/scenografi
Beste vignett/grafikk
Frederik av Nør
Frederik Emil August, prins av Nør (født Friedrich Emil August, Prinz von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg 23. august 1800 i Kiel i hertugdømmet Holstein, død 2. juli 1865 i Beirut) var sønn av Frederik VIs søster Louise Augusta og hertug Fredrik Kristian II av Holstein-Augustenburg. Hans mor kjøpte godset Nør ved Egernførde til ham i 1832 og han kalte seg heretter prins av Nør. Han hadde to søsken: dronning Caroline Amalie (1796–1881) og hertug Christian August av Augustenborg (1798–1869).
Prins Frederik av Nør tjente fra 1825 som offiser i Sønderjylland og ble i 1842 utnevnt til dansk stattholder og kommanderende general i hertugdømmene Slesvig og Holstein. Selv om han ble oppdratt i det danske språk, gikk han imot bevaringen av det danske språk i Sydslesvig. Til tross for dette ble han utnevnt av  Christian VIII  til stattholder og kommanderende general.
Han overrumplet den danske garnisonen i Rendsburg ved å opptre i dansk uniform den 24. mars 1848 og ble deretter krigsminister i den tyske slesvig-holsteinske opprørsregjeringen. Det var opptakten til treårskrigen. Han ble landsforvist i 1851 og levde resten av livet forskjellige steder i utlandet. I 1864 utnevnte den østerrikske keiseren Frans Josef I han til fyrste av Nør.
Han er begravet sammen med sin første ektefelle på Krusentorp kirkegård (ved Nør).
Kalle Palander
Kalle Markus Palander (født 2. mai 1977 i Torneå) er en tidligere finsk alpinist.
Han tok en overraskende gullmedalje slalåm under VM 1999 i Vail. Det definitive gjennombruddet fikk Palander i sesongen 2002/03, da han gikk helt til topps i verdenscupen i slalåm. Han vant totalt fjorten verdenscuprenn, 10 i slalåm og 4 i storslalåm.
Møre og Romsdal Idrettskrets
Møre og Romsdal Idrettskrets (stiftet 1. juli 1970) er et organisasjonsledd i Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, og er et fellesorgan for all idrett i Møre og Romsdal. I 2017 organiserte kretsen 500 idrettslag, 54 særidretter og 30 idrettsråd.
Forløpere
Møre Distriktslag for Idrett ble dannet sammen med 20 andre distriktslag i 1919. Etter sammenslåingen med arbeideridrettskretsene, ble de nye kretsene Sunnmøre Idrettskrets, Romsdal Idrettskrets og Nordmøre Idrettskrets dannet i 1945.
Sunnmøre Idrettskrets, Romsdal Idrettskrets og Nordmøre Idrettskrets ble slått sammen til Møre og Romsdal Idrettskrets 1. juli 1970.
A Little Hero
A Little Hero er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av George Nichols.
Handling
Mabel eier en kanarifugl, en katt, og en liten hund. Når hun går ut, forsøker katten å spise opp kanarifuglen. Hunden hører alt bråket, og forstår hva som kommer til å skje. Men han forstår at han ikke er stor nok til å skremme vekk katten. Derfor løper han så fort som de små beina kan bære ham, til en kennel hvor han forteller om problemene sine til tre store hunder.
Trioen blir med hunden hjem, og kommer seg inn i huset gjennom et åpent vindu i kjelleren. De dukker opp akkurat i tide, og klarer å redde kanarifuglens liv. Når Mabel kommer hjem etterpå, og oppdager det veltede fugleburet, forstår hun at den lille hunden hennes har jaget bort katten.
Isak Martinius Skaugen
Isak Martinius «I.M.» Skaugen (født 17. august 1875 i Gjerpen i Telemark, død 26. desember 1962) var en norsk seilskuteskipper og senere skipsreder som i 1916 dannet rederiet som senere ble kjent som I. M. Skaugen.
Skaugen ble født i en husmanns- og småbrukerfamilie fra bruket Skaugen i Gjerpen. Han hadde to brødre, vognmann og gårdbruker Karl August Isaksen Skaugen og landarbeider Andreas Skaugen (f. 1880). Isak Martinius dro til sjøs som dekksgutt i 1891. Han tok styrmannseksamen som 18-åring, og ble skipskaptein på barken «Perikles». Fra denne praksisen tok han med seg forretningsmottoet «Steady as she goes». Isak Martinius Skaugen noterte sitt rederi på Kristiania Børs i 1916. I 1918 dannet han sammen med svigerfaren Ole Nicolai Henriksen et rederi i Risør. I 1927 ble dette rederiet flyttet til Oslo. I 1952 tok han sønnene Morits, Sigurd og Brynjulf Skaugen opp som partnere i firmaet. I 1955 disponerte rederiet åtte tank- og linjeskip, inkludert «Skaugum» og «Skaugbryn». Skaugen var fram til 1956 eneeier av disponentfirmaet.
Redningsskøyta RS «Kaptein Skaugen» er oppkalt etter Isak Martinius Skaugen.
Lindstrøm
Lindstrom – Lindstrøm – eller Lindström er et etternavn som kan vise til:
Vardanes II av Partia
Vardanes II av Partia var sønnen til Vologases I og hersket for en kort tid over det partiske imperiet.
Han gjorde opprør mot sin far fra rundt 55 til 58 og må ha okkupert Ekbatana, for han utgav mynter derfra som viser en ung skjeggløs konge som bar en krone med fem juveler.
Molar (andre betydninger)
Molar har flere betydninger:
De lepontinske Alper
De lepontinske Alper (italiensk Alpi Lepontine, tysk Lepontinische Alpen, fransk Alpes lépontines) er en fjellkjede sentralt i Alpene. Den ligger i Sveits (Ticino, Wallis, Graubünden, Uri) og Italia (Piemonte, Lombardia). Simplontunnelen, som går fra Brig-Glis til Domodossola, St. Gotthard-tunnelen (fra Andermatt til Airolo) og San Bernardino-tunnelen er viktige transportårer.
Vann fra De lepontinske Alper renner ned via elvene Rhône i vest, Reuss i nord, Rhinen (Vorderrhein og Hinterrhein) i øst og Ticino og Toce i sør. Dermed møtes her, nærmere bestemt på Witenwasserenstock, vannskillene mellom Nordsjøen, Middelhavet og Adriaterhavet.
Avgrensning
Grensen til Wallis-Alpene trekkes til dels også ved Griespasset (et godt stykke nordøst for Simplonpasset).
Inndeling
De lepontinske Alper kan deles inn i flere fjellmassiv:
Fjelltopper
De største fjelltoppene i De lepontinske Alper er:
Fjelloverganger
De viktigste fjellovergangene i De lepontinske Alper er:
DAC
DAC kan sikte til:
Landkreis Jerichower Land
Landkreis Jerichower Land er en krets (Landkreis) i den nordøstlige delen av den tyske delstaten Sachsen-Anhalt. Kretsen ble opprettet den 1. juli 2007 i forbindelse med kretsreformen i Sachsen-Anhalt i 2007 gjennom en sammenslåing av Kreis Burg og Kreis Genthin, såvel som Mangelsdorf fra Kreis Havelberg. Sachsen-Anhalt førte dermed videre en gammel tradisjon fra kongedømmet Preussen og Fristaten Preussen i de tidligere landkretsene Jerichow I og Jerichow II.
Kretsen grenser i nord og nordvest til Landkreis Stendal, i nordøst til Landkreis Havelland i Brandenburg, i øst til Landkreis Potsdam-Mittelmark i Brandenburg, i sør til Landkreis Anhalt-Bitterfeld, i sørvest til Salzlandkreis og den kretsfrie byen Magdeburg, og i vest til Landkreis Börde.
Åker (andre betydninger)
Åker kan være:
Gudrun Bjerkes veg
Gudrun Bjerkes veg (16) ) er en vei på Gardermoen i Ullensaker kommune, rett vest for Oslo lufthavn. Veien går fra E16 til Hans Gaarders veg.
Veien har kun én veiadresse - Flight Park parkering ligger i Gudrun Bjerkes veg 16. Veien ligger cirka 200 meter over havet.
Thomas Brisbane
Thomas Makdougall Brisbane (født 23. juli 1773 i Largs i Skottland, død 27. januar 1860 samme sted) var en britisk soldat, guvernør og astronom. Han er mest kjent som navneopphavet til byen Brisbane i Queensland i Australia.
Tidlig liv
Brisbane ble født i Ayrshire i Skottland og var sønn av Thomas Brisbane og Eleanora Brisbane. Han studerte astronomi og matematikk ved University of Edinburgh før han ble offiser i British Army i 1789 og tjenestegjorde i Flandern, Vestindia, Spania og Nord-Amerika. Han tjenestegjorde under Hertugen av Wellington og ble i 1813 forfremmet til general-major og var del av den spanske selvstendighetskrigen i 1814 blant annet kommanderte han en brigade under slaget ved Vitoria. Han ledet også en brigade ved Plattsburgh under 1812-krigen mot USA.
I 1819 giftet han seg med Anna Maria Makdougall.
Tiden som guvernør
I 1821 ble Brisbane utnevnt som guvernør av New South Wales, en post han holdt frem til 1825. Gjennom sin tid som guvernør måtte han løse flere problemer knyttet til den raske veksten av kolonien. Han jobbet med valutareform og landreform. Han etablerte den første jordbruksskolen i New South Wales og eksperimenterte med dyrkning av tobakk, bomull, kaffe og newzealandsk lin.
I 1823 sendte han John Oxley for å finne et egnet sted for straffangekoloni for straffanger som begikk ytterlige lovbrudd. Oxley fant et egnet sted ved en større elv som rant ut i Moreton Bay. Et år senere ankom de første straffangene. Brisbane selv besøkte bosetningen i 1826. Oxley foreslo at både elven og bosetningen kunne kalles opp etter Brisbane.
Tiden etter guvernørskapet
Brisbane forlot Sydney i desember 1825 og dro hjem til Skottland der han slo seg ned og tok stor interesse i vitenskap, hans eiendom og regimentet. Han ble valgt til president av Royal Society of Edinburgh i 1832 og i 1836 ble han adlet som baronett. Samme år ble han tilbudt jobben som øverstkommanderende for styrkene i Canada og to år senere ble han tilbudt samme stillingen i India, han avslo begge.
The Little Tease
The Little Tease er en amerikansk stumfilm fra 1913 regissert av D. W. Griffith.
Sunnmøre Idrettskrets
Sunnmøre Idrettskrets er et tidligere organisasjonsledd i Norges Idrettsforbund.
Sunnmøre Idrettskrets ble stiftet i 1945. Sunnmøre Idrettskrets, Romsdal Idrettskrets og Nordmøre Idrettskrets ble slått sammen til Møre og Romsdal Idrettskrets 1. juli 1970.
Transportsentralen Asker og Bærum
Transportsentralen Asker og Bærum (TAB) er et norsk selskap som forvalter og administrerer transport og logistikktjenester. Firmaet ble stiftet i 1938 og har hovedkontor i Rud i Bærum. TAB har en bilpark på mer enn 115 biler; varebiler, skapbiler, kranbiler, tippbiler, containerbiler, trekkvogner, gravemaskiner, hjullastere og andre spesialbiler. Materiellet eies og drives av selskapets bileiere. TAB har egen bensinstasjon og vaskehaller. Vaskehallene, en for maskinvask og en for manuell bilvask, tar også store vogntog.
Historie
I 1938 tok en gruppe bileiere (vognmenn) initiativet til etableringen av et kjørekontor i Bærum. Kontoret hadde en beskjeden begynnelse og besto av et enkelt kontor i en bensinstasjon på Stabekk. I løpet av få år ble kjørekontoret utvidet og «Bærum Transportsentral AL» var et faktum.
Behovet for transport var stort i løpet av 1950- og 1960-tallet. Asker hadde sitt eget kjørekontor på denne tiden, og var den naturlige samarbeidspartner for Bærum. I 1967 ble begge sentralene slått sammen til en ny sentral, som fikk navnet «Transportsentralen Asker og Bærum AL».
Med hovedkontoret på Drammensveien 339 og et filialkontor i Asker var «TAB» etablert. Etter ferdigstillelse av et nybygg på Rud i 1984 ble filialen i Asker nedlagt og alt konsentrert om det nye lastebilsenteret på Rud.
Transportsentralen Asker og Bærum ble i 2005 organisert som et konsern med TAB Holding AS som morselskap med Transportsentralen Asker og Bærum AS (TAB), TAB Anlegg AS og TAB Eiendom AS som datterselskaper. I 2016 gjennomførte selskapet en fusjon, ved at eiendomsselskapet ble innlemmet i TAB Transportsentralen Asker og Bærum (morselskapet).
Konsernet
Eivind Karikoski er daglig leder i selskapene.
TAB Transportsentralen Asker og Bærum AS
TAB Transportsentralen Asker og Bærum AS, på folkemunne kalt TAB, er morselskapet, med TAB Anlegg AS som datterselskap. Selskapets formål er å eie og forvalte aksjer i selskaper som driver regnskaps- og administrativ bistand, markedsundersøkelser, transport, formidling av transport og bearbeiding av masser, i selskap som eier og forvalter faste eiendommer, og drifter bensinstasjoner.
Gardermovegen
Gardermovegen kan vise til følgende veier i Norge:
Budapest
Budapest er hovedstad i Ungarn og landets økonomiske, industrielle, politiske og kulturelle sentrum. Opprinnelig var Budapest to byer på hver side av Donau, Buda og Pest (uttales Pesjt på ungarsk). De to byene ble slått sammen i 1873. Med sin historie og gamle arkitektur er byen et populært reisemål. Byen har gjennomgått mye uroligheter gjennom tidene – ikke minst mot slutten av andre verdenskrig, da mer enn 80 % av bygningene ble mer eller mindre ødelagt i de langvarige kampene under slaget om Budapest.
Bynavnets opprinnelse
Det er forskjellige teorier angående navnet Budas opprinnelse. Den ene mener at det stammer fra broren til hunerkongen Attila, Bleda, mens den andre teorien går ut på det stammer fra navnet Aquincum (navn fra romertiden som betyr «Overflod av vann»). Dette kobles så mot ordet Voda (slavisk), og utfra dette ble det til Buda.
Historie
Romerne grunnla byen Aquincum i år 89, der en keltisk by tidligere hadde ligget. Fra år 106 til det 4. århundre var Aquincum hovedstaden i den romerske provinsen Pannonia. Contra Aquincum (eller Trans Aquincum) var det nåværende Pest.
Walter J. Stoessel
Walter John Stoessel Jr. (født 24. januar 1920. død 9. desember 1986) var en amerikansk diplomat.
Budapest
Historie
Omkring år 900 kom magyarene, forfedrene til de moderne ungarerne, til området. I middelalderen ble de to byene Buda og Pest viktige. Buda ble sete for et kongelig slott i 1247, og i 1361 ble byen Ungarns hovedstad. Pest ble ødelagt av mongolene i 1241, men ble raskt gjenreist igen.
Walter J. Stoessel
Stoessel var fungerende utenriksminister fra 5. juli til 16. juli 1980
Budapest
Historie
Det osmanske rikes erobring av Ungarn i det 16. århundre stanset byenes vekst: Pest falt til osmanene i 1526, og Buda falt 15 år senere. Buda ble hovedstad for en osmansk guvernør, mens Pest ble forlatt før habsburgerne inntok byen i 1686.
Det var Pest, hjemsted for administrasjon siden 1723, som vokste hurtigst i 18. og 19. århundre. I 1800 var Pest større enn Buda og Obuda til sammen. Pests befolkning vokste med 20 ganger gjennom det 19. århundre, til 600.000 innbyggere, mens Buda og Óbudas befolkning ble kun 4 gange større fram til 1900.
Sammenslåingen av de tre byene under én kommunal ledelse ble først gjennomført av den revolusjonære ungarske regjeringen i 1849, deretter ble dette omgjort av den habsburgske ledelsen, men ble til slutt slått fast av den ungarske kongelige regjeringen, etablert ved det østerriksk-ungarske Ausgleich-kompromisset av 1867. Befolkningen i den nye byen, Budapest, vokste 7 ganger i størrelse i perioden 1840 til 1900, da den nådde 730.000. Budapest var en riktig imperial by, ved at byen var hovedstad i den ungarske delen av Østerrike-Ungarn. Den ungarske regjeringen var en viktig del av keiserrikets styre. Mange av byens store bygninger stammer fra det 19. århundre.
I løpet av det 20. århundre vokste befolkningen særlig i forstedene. Újpests befolkning doblet seg fra 1890 til 1910, og Kispest ble firedoblet fra 1900 til 1920, fordi det meste av landets industri ble samlet i byen. Landets store menneskelige tap i 1. verdenskrig og Ungarns tap av store landområder i 1920 var imidlertid bare midlertidige problemer. Byen var nå hovedstad i et mindre, men selvstendig land.
Andre verdenskrig
Omkring en tredjedel av Budapests 200 000 jøder døde under 2. verdenskrig, etter Tysklands besettelse i 1944. Budapest ble kraftig ødelagt under den sovjetiske beleiringen i 1944. Byen kom på fote igjen på 1950- og 1960-tallet, under den kommunistiske regjeringen, og ble til dels et utstillingsvindu for fremvisning av regjeringens mer pragmatiske politikk fra og med 1960-tallet. Siden 1980-tallet og kommunismens fall har byen, som resten av landet, vært rammet av fraflytting.
For jødiske ungarere var det i Budapest langt bedre grunnlag for å overleve og bli reddet enn i provinsene. Dette skyldes særlig at i provinsene gikk interneringen og deportasjonen raskt. Det var i tillegg utbredt antisemittisme og mange småbyer var relativt isolert - dette gjaldt særlig Karpato-Ruthenia og Transilvania der massedeportasjonene begynte. I juli 1944 var det jøder stort sett bare i Budapest, og disse ble stuet sammen i trange gettoer i sentrum av byen. Blant annet hadde et område på i overkant av 0,1 km² 70 000 beboere.
Etter det allierte bombeangrepet 2. april 1944 sørget László Endre for at jøder måtte oppgi sine boliger til fordel for ikke-jødiske bombeoffer. De første formelle planene for gettodannelse ble lagt 9. mai. Disse planene innebar at hovedgater og plasser skulle renses for jøder som skulle samles i syv områder hvorav 3 på Buda-siden. Jødene skulle etter planen bosettes nær antatte strategiske bombemål blant annet regjeringskontorene, jernbanestasjoner og fabrikker. Jødene måtte forlate leiligheter langs torg og hovedgater og bosette seg i sidegater i boliger av lavere standard.
Myndigheten utpekte 2637 leiegårder som jødiske og disse ble merket med stor gul stjerne mot sort bakgrunn. Flyttingen ble kunngjort av borgermesteren 16. juni med fem dagers frist. Det ble dannet flere og mer spredte gettoer enn planen skissert tidlig i mai. I slutten av juni ble antall jødiske bygninger redusert til 1948 og de fleste av disse i sentrale deler av Pest. Jødene i Budapest skulle etter planen deporteres til Auschwitz i juli og de ble reddet ved Horthys ordre 8. juli om å stanse deportasjonene. Menn under 60 år og kvinner under 40 år ble høsten 1944 sendt på tvangsarbeid vest for Budapest. De gjenværende ble konsentrert i den internasjonale gettoen, nær elven Donau, på østsiden i distrikt V, og Pest-gettoen i distrikt VII, sentralt i Pest. Disse gettoene ble etablert ved dekreter 12. og 29. november. Bakgrunnen for den internasjonale gettoen var ønske om å skille de jøder som stod under spesiell beskyttelse fra de andre jødene. I november-desember 1944 ble det nesten anarkitilstander i Budapest, etter at Szálasis regjering mistet kontrollen over pilkors-militsen. Den internasjonale gettoen, der jødene i prinsippet var beskyttet, ble stadig ramponert og militsen hentet ut personer som de henrettet ved Donau. De fleste byggene omfattet av gettoene står fortsatt.
Raoul Wallenberg kom til Budapest 9. juli 1944, dagen etter at deportasjonene stanset. Jødene i Budapest var da de siste i landet. Wallenbergs redningsarbeid foregikk særlig etter at Pilkors-partiet grep makten 15. oktober og under den sovjetiske beleiringen av byen i desember 1944 og januar 1945. Med diplomatisk kløkt og stort personlig mot reddet Wallenberg 7000-9000 mennesker (tallene ble under den kalde krigen blåst opp i propagandaen mot Sovjetunionen).
Fengselsår
Fengselsår er et begrep som ble fjernet i lov av 18. mai 2001 om straffegjennomføring og erstattet med et mer fleksibelt system som åpner for løslatelse etter at ⅔ av fengselsstraffen er sonet.
Budapest
Andre verdenskrig
Det bor over 100,000 jøder i Ungarn, de aller fleste i Budapest. Budapest har et de største jødiske samfunn i Europa.
Fengselsår
Debatt om fengselsår
I offentlig debatt i Norge henvises det svært ofte misvisende til begrepet fengselsår og hvorvidt dette er åtte eller ni måneder. Det korrekte svaret er at ett år i fengsel er tolv måneder, med mulighet for løslatelse etter 2/3 av sonet straff jf. straffegjennomføringsloven § 42.
Budapest
Geografi
Budapest dekker 525 km² i det sentrale Ungarn, omgitt av bosetningene i Pest fylke. Hovedstaden strekker seg 25 km i nord-sørlig retning og 29 kilometer i øst-vestlig retning. Donau kommer inn i byen fra nord, og omkranser de to øyene Óbuda og Margitøya. Den tredje øya, Csepel, er den største av øyene der Donau går gjennom Budapest, men bare den nordligste tuppen av øya er innenfor bygrensen. Elva som skiller de to delene av byen er bare 230 meter bred på det smaleste punktet i Budapest. Pest består av flatt terreng, mens Buda er mer kupert. Terrenger i Pest stiger mot øst, slik den østligste delene av byen ligger på samme høyde som Budas laveste høyder; Gellérthøyden og Borghøyden. Buda-åsene består hovedsakelig av kalkstein og dolomitt, vannet skapte dryppstensgrotter, og de mest kjente er Pálvölgyigrotten og Szemlőhegyigrotten. Åsene ble dannet i trias-perioden. Det høyeste punktet i åsene og i Budapest er Jánoshøyden, som er 527 meter over havet. Det laveste punktet er bredden av Donau, som er 96 meter over havet. Skogene i Buda-åsene er vernet.
Fengselsår
Løslatelse etter to-tredels soning
Hvis den innsatte ønsker å bli løslatt etter ⅔ soning, må vedkommende selv søke om dette til fengselsledelsen som i råd avgjør søknaden. I fengselsrådet sitter gjerne fengselets leder, førstebetjenter og også omsorgspersoner som prester etc. Den innsattes soningshistorikk blir gjennomgått.
Budapest
Spesielle bygninger i byen
St. Stefans basilika er den største kirken i Budapest, med et areal på 4000 kvadratmeter, en kuppel som er 96 meter høy og en kirkeklokke som veier 9 tonn. Både utvendig og innvendig er kirken utsmykket med verker av berømte malere. Den ble påbegynt i 1851 og innviet i 1905 under oppsyn av tre arkitekter i løpet av byggeperioden.
Fengselsår
Løslatelse etter to-tredels soning
Normalt får alle innsatte med løslatelse før fullgått tid, pålegg om møteplikt til Kriminalomsorgen. I møtene blir den innsattes situasjon løpende vurdert. Ved brudd på meldeplikten blir den innsatte tilbakeført soning.
Budapest
Spesielle bygninger i byen
Statsoperaen er i nyrenessanse og ble bygget i årene 1875–84. Både dens ytre og innvendige utsmykning er typiske eksempler på den tidens praktstil. På hver side av oppkjørselen er det plassert statuer av to store personligheter i ungarsk musikkliv i det 19. århundre – Franz Liszt og Ferenc Erkel (skaperen av den ungarske nasjonalopera). På den øverste balustraden er det en rekke statuer av 16 kjente operakomponister.
Fengselsår
Løslatelse etter to-tredels soning
Innsatte har blitt nektet løslatelse etter ⅔ soning selv etter anmerkningsfri soning hvis hensyn taler for dette.
Budapest
Spesielle bygninger i byen
Terrorens hus var det hemmelige politiets hovedkvarter fram til jernteppet falt. Det er nå et museum som presenterer den politiske undertrykkingen og den politiske terroren fra den tiden.
Donau-broene
Det er i byen sju gangbroer som forbinder Buda og Pest, og disse preger bybildet. De ble sprengt av de tyske styrkene under andre verdenskrig for å hindre Den røde armés framrykking, men er senere blitt gjenoppført.
Margitøya ligger midt i Donau og er 2,5 kilometer lang og 500 meter på det bredeste. Opprinnelig var øya kongelig jaktrevir og het «Hare-øya», men fikk fra 1200-tallet det nåværende navnet etter kongedatteren Margit. Hun ble av sin far satt i kloster for å frelse sitt land fra tartarene. Hennes gravsten og rester av klosteret finnes ennå. I 1908 kjøpte Budapests magistrat øya av erkehertug Joseph av Habsburg. Øya er et stort grøntområde med gamle trær, vidstrakte plener, haveanlegg, samt rosehagen Rosearium. Midt på øya ligger en friluftsscene med plass til 3 500 tilskuere. Over mot Buda-siden ligger det store Palatinus-svømmebadet.
Béla Bartók Gymnas er en vel anerkjent musikkskole som ligger midt i Budapest. Elevene ved denne skolen spiller enten et instrument eller synger. Mange kjente musikere har gått på denne skolen og den regnes som ganske vanskelig å komme inn på. Skolen er oppkalt etter komponisten Béla Bartók (1881–1945), som hadde en fremtredende rolle i innsamlingen av ungarsk folkemusikk og fornyet ungarsk tonekunst.
Liu Xinwu
Liu Xinwu (kinesisk: 刘心武, pinyin: Liú Xīnwǔ, født 1942 i Chengdu i Sichuan i Kina) er en kinesisk forfatter.
Absu (album)
Absu er det femte albumet til det amerikanske black metal-bandet Absu.
Liu Xinwu
Han flyttet med sine foreldre til Chongqing i tidlig alder. Faren var tolltjenestemann. I 1949 flyttet familien til Beijing.
Han er blant annet kjent for novellen «Klasselæreren» (班主任; Bān zhǔrèn), utgitt i 1977. Den er blitt karakterisert som den tidligste eksponent for den såkalte arr-litteratur, men det er uenighet om den vurderingen.
Francisco de Paula Rodrigues Alves
Francisco de Paula Rodrigues Alves (født 7. juli 1848 i Guaratinguetá, død 16. januar 1919 i Rio de Janeiro), var en brasiliansk politiker og Brasils femte president, i årene 1902–1906. Han ble gjenvalgt senere, men døde som offer av spanskesyken før han kunne tiltre.
Den polsk-russiske krig (1605–1618)
Den polsk-russiske krig var en serie felttog i perioden 1605 til 1618 i det som i russisk historie kalles Den store urotiden.
Aktørene i krigen varierte. Polen-Litauen var ikke formelt i krig med Russland før i 1609, men innen den tid hadde flere polske og litauiske feltherrer organisert sine egne felttog inn i de russiske områdene. Sverige deltok også i krigen, i felttoget kjent som den ingermanlandske krig. Russland var på denne tiden også preget av borgerkrig, og de russiske fraksjonene kjempet både seg i mellom og i vekselvise allianser og kriger med og mot nabolandene.
De innledende fasene av krigen førte med seg polsk-litauisk fremgang, og i 1610 erobret polakkene Moskva. Kong Sigismund III utnevnte først sønnen Władysław til tsar, men da han senere forsøkte å gjøre seg selv til russisk hersker brøt alliansen med de russiske bojarene sammen. Polakkene ble da drevet ut av Moskva av en frivillig hær ledet av Kuzma Minin og Dmitrij Pozjarskij, og den viktige festningsbyen Smolensk falt i russernes hender. I perioden 1612 til 1617 kunne ingen av sidene sette i gang noen større offensiver, men etter Sigismunds mislykkede offensiv i 1617-18 ble en våpenhvile undertegnet i Deulino i 1618. Avtalen gav Polen-Litauen visse territoriale økninger, men opprettholdt Russlands uavhengighet. Avtalen varte i 15 år, og ved våpenhvilens utløp brøt det ut en ny krig mellom landene.
Continental
Continental er et navn brukt på flere selskaper.
Castel Goffredo
Castel Goffredo er en by og kommune i regionen Lombardia i Italia. I 2013 var befolkningen 12 404.
FONTS - Forening for norsk tegnspråk
FONTS - Forening for norsk tegnspråk ble stiftet i juni 2006 av både døve og hørende, førstespråksbrukere og andrespråksbrukere og er åpent for alle som har kunnskap om og/eller interesse i tegnspråk. Foreningen er en non-profit organisasjon med idealistisk målsetting om å styrke viten om og status av norsk tegnspråk i Norge.
Dolph Lundgren
Dolph Lundgren (født Hans Lundgren den 3. november 1957 i Spånga i Stockholm) er en svensk skuespiller, manusforfatter og regissør. Han er også utdannet sivilingeniør i kjemiteknikk.
Filmkarriere
I 1985 hadde Lundgren sin debut på kinoskjermen i James Bond-filmen Med døden i sikte. Siden ble han valgt ut blant 5 000 håpefulle til å få sin gjennombruddsrolle som Ivan Drago, Sylvester Stallones motstander i Rocky IV (1985). Han fikk sin første hovedrolle som He-Man i Masters of the Universe (1987), basert på de populære barnelekene. Filmen var imidlertid ingen suksess, og den ble gjort narr av ved flere anledninger i ettertiden. Lundgren fant senere ut at han passet best i actionfilmer. Han spilte tittelrollen i filmen The Punisher fra 1989, og på 1990-tallet spilte han hovedrollen i filmer som Showdown in Little Tokyo, Universal Soldier, Red Scorpion, Silent Trigger og Johnny Mnemonic.
I de siste årene har Lundgren for det meste opptrådt i utenlandske og/eller lavbudsjettsfilmer. Han hadde sin debut som regissør i The Defender fra 2004, og har senere regissert The Mechanik.
I 2010 gjorde han sitt «comeback» i Sylvester Stallones actionfilm The Expendables sammen med blant annet Sylvester Stallone, Jason Statham, Jet Li, Randy Couture, Steve Austin, Terry Crews, Mickey Rourke, Bruce Willis, og Arnold Schwarzenegger
Personlig liv
Lundgren var mellom 1994 og 2011 gift med Anette Qviberg, svensk smykkedesigner og motestylist. Paret har to døtre, Ida Sigrid Lundgren (født i april 1996) og Greta Eveline Lundgren (født i januar 2002). I juli 2023 giftet han seg med norske Emma Krokdal.
Dolph Lundgren er sønn av ingeniøren og arméoffiser Karl-Hugo Johan Lundgren (1923-2000) og språklæreren Sigrid Birgitta Tjerneld (1932-1992). Lundgren hadde en bror og to søstre. I tenårene bodde Lundgren hos sine farfar og farmor i Nyland utenfor Kramfors. Dolph Lundgren har også gått på Valstaskolen i Märsta.
I år 2008 fortalte Lundgren at han som barn ca. 3-4 års alder ble mishandlet av sin far, noe som han mener var en av anledningene til at han søkte seg til kampsport. Han studerte ved KTH i Stockholm, studier som han finansierte gjennom å jobbe som dørkvakt på blant andre restaurantene Alexandra's, Atlantic og Fontainebleau. Lundgren tok eksamenen som sivilingeniør i kjemiteknikk i 1983, med snittkarakteren 4,2. Han fikk en rekke stipendier som førte ham til utenlandske universiteter. Han var utvekslingsstudent i Sydney i Australia ved University of Sydney, etterfulgt av studier ved Massachusetts Institute of Technology i USA. Der traff han og ble sammen med popstjernen Grace Jones og gjorde debut i en veldig liten rolle i Bondfilmen Med døden i sikte (1985). De hadde også et forhold ved det tidspunktet. I samband med at han ble skuespiller tok han kunstnernavnet Dolph. Navnet Dolph (Rudolph) kommer ifra en slektning på hans mors side.
Lundgrens gjennombrudd kom i filmen Rocky IV (1985), der han spilte den sovjetiske bokseren Ivan Drago. Hans første hovedrolle var som He-Man i filmen He-Man - Masters of the Universe (1987). Under 1990-tallet medvirket han blant annet i Showdown inn Little Tokyo (1991) og Universal Soldier (1992). I år 2004 gjorde han debut som regissør, med filmen The Defender. Lundgrens roller har fulgt et tydelig mønster; vanligtvis spiller han tøffe og harde actionhelter. Han har også, med noen få unntak, prioritert å spille hovedroller selv om det har innebært mer obskure produksjoner.
Han har trent og konkurrert i karatestilen kyokushinkai (der han innehar tredje grads sort belte) type fullkontakt, knock down-karate. Han startet i med dette i en alder av 10 år. Han ble, samtidig som han utdannet seg til sivilingeniør, svensk mester og europeisk mester i karate (1983).
Gerhard Flesch
Gerhard Friedrich Ernst Flesch (1909–1948) var en tysk jurist og SS-offiser tilknyttet Gestapo som var stasjonert i Norge under store deler av andre verdenskrig. Før han kom til Norge var han tilknyttet en Einsatzkommando under invasjonen av Polen og hadde der erfaring med omfattende overgrep mot sivilbefolkningen. Han var sjef for Gestapo i Trondheim fra 1941.
Flesch ble etter krigen dømt til døden og henrettet 28. februar 1948 for krigsforbrytelser han hadde begått i Norge.
Dolph Lundgren
Personlig liv
I begynnelsen av mai 2009 ble Lundgrens hjem i Marbella angivelig brutt inn i av tre maskerte innbruddstyver som bandt og truet hans kone. Men tyvene skal ha flyktet etter at de oppdaget et fotografi av familien, og de forstod at hjemmet faktisk var eid av Dolph Lundgren. Etter denne hendelsen skal Lundgrens eldste datter, Ida, slitt med Posttraumatisk stresslidelse. Lundgren og hans daværende kone tok ut skilsmisse i 2011.
Gerhard Flesch
Bakgrunn
Gerhard Flesch ble født 8. oktober 1909 i Poznan som den gang lå i Tyskland med navnet Posen. Han var sønn av Helene Kolat og landmåler Robert Flesch, og vokste opp i Posen som nå er polsk, men den gang hadde vært tysk siden 1793. Flesch vokste opp med mye uro. Etter første verdenskrig ble området involvert i ytterligere seks kriger, der den polsk-sovjetiske krig 1920-21 var den mest inngripende. Antallet tysktalende borgere i Posen sank fra 65.000 i 1910 til 6.000 i 1926.
Eskilstunaån
Eskilstunaån (gjennom Torshälla kalt Torshällaån) er ei elv i Södermanland i Sverige. Den har utspring fra innsjøen Hjälmaren (22 moh) og renner mot nord, gjennom Eskilstuna til den munner ut i Blackenfjärden i Mälaren (0,7 moh). Elva er 32 km lang og har et nedbørfelt på 4 187 km², det største av alle tilløpselvene til Mälaren. Middelvannføringen nær utløpet fra Hjälmaren er 24 m³/s. Strekningen nærmest Hjälmaren kalles Hyndevadsström.
Gerhard Flesch
Bakgrunn
Familien Flesch flyttet til Bayern, og hadde råd til å la sønnen studere statsvitenskap og jus i Marburg. Det er huller i familiehistorien, kanskje fordi navnet Flesch kan knyttes til en jødisk familie, og jødisk avstamning ville ha stengt døren for en karriere i SS.
Eskilstunaån
Elva ble kanalisert allerede på 1600-tallet, men kanalen var allerede etter noen tiår forfalt og ubrukelig. Den nåværende Eskilstuna och Torshälla kanal, som ble innviet i 1860, ble bygget for å gjøre elva farbar for båter fra fabrikkene i Eskilstuna, forbi fossene i Torshälla og videre til Mälaren. Deler av kanalen blir fremdeles trafikkert, men kun med svært lave båter, grunnet faste veibruer som er blitt bygget siden 1950-tallet.
Gerhard Flesch
Bakgrunn
Med sin kone Ursula Richter fikk Flesch tvillingsønner i 1943. Med Anneliese Zechmeister fikk han en datter, også under krigen. Mor og datter flyttet til Vest-Berlin etter krigen.
Arbeid for nazistene
Flesch sluttet seg til NSDAP i 1933, i 1934 var han ferdig utdannet jurist og fikk advokatløyve i 1936. Han ble medlem av SS i 1934. I 1936 ble Flesch utnevnt av Reinhard Heydrich i Gestapo til å overvåke religiøse grupper i Tyskland. I 1938 deltok han i den tyske innmarsjen i Sudetenland og året etter i annekteringen av Böhmen og Mähren. Han tjenestegjorde deretter som rådgiver for Gauleiter Fritz Sauckel i Thüringen.
Da andre verdenskrig brøt ut med felttoget i Polen i 1939, ble han leder av en Einsatzkommando i hjembyen Posen. Først bega han seg til Leszno som fikk sitt gamle tyske navn Lissa tilbake. Mange av polakkene ble forvist med bare en liten koffert som tillatt bagasje. Flesch fikk jødene deportert og synagogen stengt. Rundt 20 % av innbyggerne ble skiftet ut med «folketyskere» fra Baltikum og Romania. I oktober 1939 deltok han i Unternehmen Tannenberg som kostet rundt 20.000 polakker livet. Flesch ledet en standrett der 33 personer ble frifunnet og 20 skutt. På fire dager ledet han 14 standretter som resulterte i 241 henrettelser.
Under felttoget i Frankrike deltok han som medlem av 3. SS-divisjon Totenkopf der han ledet en spesialkommando på jakt etter den franske etterretningstjenestens hemmelige arkiver.
Han nådde graden Obersturmbannführer i SS.
I Norge
Flesch kom til Norge sammen med Terboven 23. april 1940. Flesch var Obersturmbannführer (tilsvarende oberstløytnant i Wehrmacht) og kommandør for Sicherheitsdienst i Bergen fra sommeren 1940, og fra 11. oktober 1941 (juni 1941 i følge Sivertsen ) i Trondheim og frem til kapitulasjonen. Han var Sipo-sjef for Midt-Norge - dvs. fra Dovre og Stad til polarsirkelen. Etter invasjonen av Sovjetunionen i 1941 ble Trondheim og ubåtbasen der regnet som strategisk viktig. Flesch fikk spesielt ansvar for hele kysten fra Bergen til Troms.
Bergen
I Bergen overtok han Norges handelshøyskoles daværende lokaler, villaen Muséplass 1 på Sydneshaugen, men alt sommeren 1940 flyttet han til adressen Veiten 3, der det i dag er museum. Flesch' plan var å etablere kontakt med bergenspolitiet med politimannen Dankert Thuland som mellommann. Flesch ytret ønske om at politiet skulle samle inn radioene i jødiske hjem. Bergenspolitiet innvendte at det ikke fantes lovhjemmel for noe slikt, men siden Flesch ikke ga seg, spurte politiet om noen jøder ville være villige til å levere inn radioene sine. Mange nok apparater ble innlevert til at Flesch roet seg. I mai fikk Sipo også disponere øverste etasje i Bergen kretsfengsel til folk fra motstandsbevegelsen. I juni 1940 ba han det norske kriminalpolitiet om hjelp ved arrestasjoner og avhør av nordmenn. Dette ble avslått, men kriminalsjef Frigaard gjorde klart at han forventet «av enhver innen kriminalpolitiet at han...alltid utviser høflighet og korrekt opptreden overfor de tyske myndigheter, og stiller seg beredvillig til deres anmodninger.» Det har trolig bekymret Flesch at norske politifolk kunne si seg opp for å slippe å samarbeide med folkene hans, så han truet med at om mange sluttet, ville samtlige bli oppsagt og erstattet av tyskere.
Trondheim
I Trondheim tok jødeforfølgelsene til våren 1941, da synagogen og to boliger ble beslaglagt; men fylkesmannen i Sør-Trøndelag, Johan Cappelen, og domprost Arne Fjellbu i Nidarosdomen fikk løfte av byens NS-politikere om at jødisk eiendom fremover ikke ville bli utsatt for flere rekvireringer enn andre nordmenn i Trondheim ble utsatt for. Straks Flesch ankom, endret han dette. Han iverksatte sin «aksjon mot jødeveldet» 20. oktober 1941 med beslagleggelse av familien Abrahamsens privatbolig, flere eiendommer og tre virksomheter. Deretter fikk familiene Klein og Mendelsohn beslaglagt privatboliger, bankinnskudd og verdigjenstander basert på falske beskyldninger om skatteunndragelse, og administrert av nordmannen Reidar Landgraff som også likviderte frimurerlosjens formue. Utover våren 1942 var 27 jødiske forretninger i Trondheim beslaglagt og drevet av bestyrere innsatt av Landgraff. I januar samme år hadde Gestapo arrestert fire jøder for å ha lyttet på en ulovlig radio. I Bergen ble fanger stilt for tysk krigsrett underlagt Wehrmacht, men i Trondheim tjente Flesch som dommer i politiretten. Her fikk han dømt de fire jødene til døden, trolig de første henrettelsene i Norge han stod direkte ansvarlig for. Josef Terboven hadde innført dødsstraff for propaganda til fordel for fienden alt i september 1941; men Flesch var den første av okkupantene som tok forordningen i bruk.
En del av hans ansvarsområde i Trondheim var også Falstad fangeleir. Han rapporterte til Heinrich Fehlis. Henry Rinnan var hans viktigste norske agent og medhjelper. Flesch ledet selv standretten på Falstad i oktober 1942, der en rekke dødsdommer ble avsagt etter Majavatn-saken. Gestapo i Trondheim holdt til på Misjonshotellet, senere kjent som Augustin hotell, i Kongens gate/Prinsens gate. I Misjonshotellets kjeller i sørget han en natt i august 1944 for å henge 15 russiske fanger fra Falstad. Hver av mennene fra Sicherheitsdienst måtte personlig henge en av russerne.
Flesch ble omtalt som Gestapos farligste mann i Norge. Ved en uanmeldt inspeksjon på Falstad kom han over tre syke og skrøpelige jødiske fanger, og hisset seg opp over leirsjefen som lot syke jøder ligge: «Lag en grav utenfor, og alt er i orden.» Noen dager senere ble Kalman Glick, Herman Schidorsky og Moritz Abrahamsen henrettet i Falstadskogen. Flesch ledet personlig henrettelsen av Johnny Pevik - den eneste nordmannen som ble hengt i Norge. Det er senere blitt antydet at Flesch skal ha hatt personlig glede av å medvirke i tortur. Hans hobby skal ha vært råkjøring, ifølge Norsk Tidend utgitt i London i 1942.
Flesch ledet skinnrettssaken mot David Wolfsohn, David Isaksen, Wulf Isaksen, Abel Bernstein og kommunisten Olav Sverre Benjaminsen. Alle ble dømt til døden og henrettet ved skyting. I NTB-meldingen om saken ble dommen begrunnet med at de dømte hadde drevet propaganda for fremmed makt, ved å ha «spredd engelske nyheter på norsk, som var avlyttet med et ulovlig apparat». Rettssaken varte omlag en halvtime, og etter en pause på 15 minutter ble dødsdommen forkynt.
I oktober 1942 ble det på Terbovens ordre innført unntakstilstand i Trondheim og Trøndelag. Ti personer ble henrettet som «sonoffer»; dette ble administrert av Flesch, og selve henrettelsene ledet av Oscar Hans. Flesch ledet standretten 6. oktober etter Majavatnaffæren.
Flesch var, med hjelp fra Henry Rinnan, Trond Jardar Kvaale og andre medlemmer av Rinnanbanden, aktiv i å infiltrere den norske motstandsbevegelsen Milorg. Flere operasjoner endte med tap av norske liv, som da motstandsmannen Hans Enstad tok sitt eget liv fremfor å la seg ta til fange, på Preststulen i Vågå 14. mars 1945. Rinnan skal vært svært imponert over Flesch både som en høy stilig kar med flott uniform og makt til å bestemme over liv og død i sitt distrikt. Flesch skal personlig ha torturert fanger i Rinnans nærvær. Flesch anbefalte aldri benådning. Flesch lyttet som regel til Rinnans råd når Gestapo planla en aksjon. Det var Flesch som gjorde Rinnan og hans gruppe sentrale i forsøket på å nedkjempe norsk motstand og alliert etterretning langs kysten. Det var trolig Flesch som oppdaget Rinnans talent som angiver og lot Rinnan få nokså frie hender til å bygge opp sin organisasjon. I fangenskap etter krigen skrev Flesch at Rinnan var kjennetegnet av voldsom ærgjerrighet, og hensynsløst pågående for å nå målene han satte seg. Ifølge Flesch førte Rinnans kombinasjon av maktsyke og hensynsløshet ham inn på veier et normalt menneske ikke kan fatte og forstå. Flesch var forbauset over at Rinnan hadde sterk innflytelse på kvinner.
Fangenskap
Tidlig i mai 1945 stakk Flesch seg vekk blant vanlige Wehrmacht-soldater med en gullbarre i bagasjen, men ble avslørt av en annen tysker i en krigsfangeleir i Skien. Hjemmefronten stormet villaen han holdt til i, men fant bare et hastig etterlatt rot, gangen til bunkeren røyklagt, og innerst i bunkeren en én meter høy askehaug fra dokumenter han hadde brent.
Magne Flem, XU-leder på Nordvestlandet, vitnet mot Flesch. Under rettssaken mot Rinnan vitnet Flesch og uttalte der at Rinnan var tiltenkt rollen som etterretningssjef i Norden.
I sin tid som fange var Flesch stadig i avhør, og måtte vitne i sin egen og andre naziforbryteres rettssaker rundt om i Norge. I oktober 1946 oppholdt han seg en måned i Bergen i samme ærend. Lørdag kveld 26. oktober forlot han byen med Bergensbanen. Noen minutter etter avgang ba han om å få gå på toalettet, og en politibetjent fulgte ham dit; men straks toget stoppet på Arna stasjon, dro Flesch frem en håndfull pepper fra lommen og kastet i øynene på betjenten. Den andre betjenten var imidlertid snar til å overmanne Flesch, som straks innrømmet at fluktforsøket var avtalt på forhånd med hans kontakter i Bergen. Samme dag på Bergenhus skulle han ha fått beskjed om å komme seg av toget i Arna og dra tilbake til Bergen, der han skulle få hjelp til å flykte fra Norge. Angivelig var han blitt fortalt at den ene eller begge betjentene var med på planen. Flesch skulle kaste pepper i øynene på den ene som fulgte ham til toalettet, slik at vedkommende betjent hadde en forklaring på hvorfor Flesch ikke ble stanset. Politimannen Simon Hernes (som selv hadde vært XU-agent under okkupasjonen) skrev i rapporten at Flesch hadde vært svært forbitret på sine hjelpere over fiaskoen. Det forbauset likevel Hernes at Flesch ga opp all motstand straks han ble overmannet. Da han var tilbake i Trondheim, ble han ransaket, og viste seg å være utstyrt med både niste, såpe, stearinlys og kart over Bergen med omegn, norgeskart og kart over Danmark og Sverige. Det ble aldri oppklart hvem hans eventuelle hjelpere var.
Som fange ble Flesch satt til å grave opp de døde i Falstadskogen. Julius Paltiel som var blant dem som vitnet mot ham, oppdaget Flesch foran seg og sparket ham ned i graven. Flesch så foraktelig på ham: «Det er som om Flesch vil si: Sånn er jødene!» Han krevde å bli utlevert til russerne med en påstand om at verken briter eller russere hadde reagert på henrettelsene av russiske fanger, og at det uansett var et tysk-russisk anliggende som ingen norsk rett kunne pådømme. I oktober 1946 erklærte Nürnbergprosessen SS og Gestapo for å være kriminelle organisasjoner, så deres dommer og avgjørelser, f.eks Terbovens forordninger, hadde dermed ingen legitimitet. I ettertid er det derfor påfallende at Flesch ikke ble siktet for sin medvirkning i tyske standretter. Den tyske dommeren Hans Latza hadde selv i en rapport til Tyskland beskrevet standrettene som «bolsjevikiske metoder» i strid med tysk lov.
Dom og henrettelse
Flesch ble 2. desember 1946 av Frostating lagmannsrett dømt til døden for tortur og drap. Da dødsdommen senere ble forkynt for Flesch, kvitterte han bare med «Gerhard Flesch, SS-Obersturmbannführer». Da han ble spurt om han ennå var Obersturmbannführer, svarte han: «Jeg er og forblir Obersturmbannführer.» I samtale erklærte han at han ikke hadde foretatt seg annet enn det en god soldat skal gjøre. Ifølge legen som fulgte med til retterstedet, var Fleschs siste ord: «Dette er også en herlig dag. Heil Hitler!» Men da han ble hente fra Vollan fengsel, hadde han satt seg kraftig til motverge, og ble da kjørt til en ny celle i fengselet ved Kristiansten festning der han ble henrettet ved skyting. Det var midnatt og stille frostvær da han ble bundet til pålen og fikk bind for øynene med politimester Erling Østerberg til stede. Da blinken ble festet på brystet hans, var Flesch rolig og sa: «Ist auch ein Hertz wirklich da?» (= Er det virkelig et hjerte der?). Han ble bisatt på Trondheim sykehus av fengselspresten, og dagen etter sendt med toget til anatomisk institutt ved universitetet i Oslo.
I januar 1951 da Flesch ble kremert ga anatomisk institutt beskjed til Anneliese Zechmeister, mor til hans datter Gerd Reidun som var født under krigen. Mor og datter var da flyttet til Vest-Berlin, men bosatte seg senere i Spania. I 1954 var urnen hos hans kone Ursula Richter, som satte den ned på familiens gravsted i Øst-Berlin, selv om hun var overbevist om at mannen var i live og engasjert av vest-alliert etterretning. Hun og Flesch hadde tvillingsønnene Tilo og Udo, født i 1943. Tilo Flesch lette senere etter sin fars grav, men da var kirkegården nedlagt.
Texas A&M University
Texas A&M University System (TAMU) er et delstateid, teknisk-naturvitenskapelig universitetssystem med hovedcampus i College Station i delstaten Texas, USA. Det ble grunnlagt i 1876. To år senere, i 1878, kom det til et lærested i Prairie View som er et såkalt historisk svart universitet i USA.
Fra 1876 var læresetdet også et av de seks såkalte Senior Military Colleges, og idag tar 2 200 kadetter militært reserveoffiserskurs ved Texas A&M, kombinert med sivil høyskoleutdanning.
Tarleton State University fra 1899 er det største landbruksvitenskapelige universitet i USA som ikke er et land-grant-universitet.
Studenter og forskning
Ved lærestedene under Texas A&M University System var det til sammen over 100 000 studenter og 192 vitenskapelig ansatte i 2006, og dette året var skolepengene US$ 22 028 for studenter folkeregistrert i USA. Undervisningen gis opp til mastergradsnivå.