cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muskett
Skuddtakt og taktikk
Musketten var et av de første skytevåpen som ble spredd utenfor Europa. Tilgangen på musketter for en part i en krig kunne føre til store endringer i styrkebalansen, som blant maoriene på New Zealand under Muskettkrigene.
Musketter og karabiner
Standardvåpen til infanteriet var lange, 1,5 meter eller mer, og skulle kunne tjene som korte spyd når de var påsatt bajonett. Samtidig med muskettene fantes det kortere våpen ment for ryttere. Disse ble kalt karabiner, og var ofte nedkortede utgaver av de vanlige, lange infanterimuskettene. Begrepet «muskett» kom derved også til å bety et infanterivåpen i full lengde, i motsetning til en kortere utgave.
Etymologi
I middelalderen var det ikke uvanlig at våpen fikk navn etter dyr. Navnet muskett kommer fra det franske ordet for en han-spurvehauk, mousquette.
Sedgwick County
Sedgwick County er navnet på to fylker i USA:
Reichssicherheitshauptamt
Reichssicherheitshauptamt, forkortet RSHA, (tysk for «Hovedkontoret for rikssikkerhet») var overordnet organ for sikkerhetstjenesten i det nasjonalsosialistiske Tyskland mellom 1939 og 1945. Det ble opprettet 22. september 1939 ved at Sicherheitsdienst (SD), Gestapo og Reichskriminalpolizei (Kripo) ble slått sammen. Hovedoppgaven var å identifisere og nøytralisere personer som truet Det tredje rikes sikkerhet. Identifisering av jøder, sigøynere og andre folkegrupper var en del av denne oppgaven.
Kontoret var underlagt Reichsführer-SS, det vil si Heinrich Himmler, og hadde sitt hovedkontor i Prinz-Albrecht-Straße i Berlin.
Bakgrunn
Sicherheitsdienst (SD) ble etablert i München i mars 1933 med Heydrich (da 20 år gammel) som leder. I 1934 ble SDs hovedkontor (Hauptamt) flyttet til Berlin. SD arbeidet både for nazipartiet og for den tyske staten. I 1936 slo Himmler sammen det hemmelige statspolitiet, kriminalpolitiet og grensepolitiet og kalte det Sicherheitspolizei (Sipo), Heydrich som sjef. I september 1939 slo Himmler sammen Sipo og SD Hauptamt til RSHA. Hensikten med reformen var å forene nazipartiets egne sikkerhetstjenester med de statlige etatene og å samordne etterretnings- og sikkerhetstjenester. RSHA flyttet inn i Gestapos lokaler i Berlin og Heydrich tok etterhvert over Prinz-Albrecht-Palais like ved i Wilhelmstrasse.
Ledelse og personale
Den første sjefen for RSHA var Reinhard Heydrich, som ledet kontoret inntil han ble likvidert i 1942. Himmler ledet deretter selv RSHA noen måneder. Ernst Kaltenbrunner tok over i januar 1943 og ledet RSHA til andre verdenskrigs slutt. Sjefen for RSHA var også leder for spesialenhetene, kjent som Einsatzgruppen.
De rundt 300 unge menn som utgjorde toppsjiktet i RSHA var generelt godt utdannet, en stor del var jurister og mange hadde doktorgrad. Dette var den sentrale gruppen ansvarlig for utforming og gjennomføring av nazistenes forfølgelser og folkemord. RSHA hadde rundt 3000 ansatte medregnet sekretærer og tjenestemenn på laveste nivå. Den tyske historikeren Michael Wildt (født 1954) undersøkte en kjerne av 221 ledere i RSHA og konkluderte med at gruppen var påfallende ensartet sammensatt: 77 % var født mellom 1900 og første verdenskrig, to tredjedeler hadde universitetsdanning og av disse hadde halvparten doktorgrad (det vil si en tredjedel av de 200 Wildt undersøkte), de fleste var fra lavere middelklasse og var de første i familien med universitetsutdannelse (bare en fjerdedel kom fra familier med akademiske tradisjoner). Juss og statsvitenskap samt humaniora (historie, litteratur og teologi) var de vanligste fagene. De var barn eller unge under første verdenskrig og hadde ikke deltatt i krig. Som ungdommer opplevde de det økonomiske kaoset på 1920-tallet med hyperinflasjon og omveltning av det borgerlige samfunnet. Wildt fremholder at RSHA for en stor del besto av unge sosiale klatrere som ikke hadde blitt rekruttere fra samfunnets marginer men fra en ny, velutdannet borgerlig elite. Christian Ingrao beskriver i sin doktorgradsavhandling 80 medarbeidere som han mente var den intellektuelle kjernen i SD, inkludert Otto Ohlendorf, Martin Sandberger, Erich Ehrlinger, Franz Six, Werner Best, Reinhard Höhn og Walter Blume. Den kanadiske historikeren Hilary Earl kaller disse for hybride mordere fordi de både var planleggere på kontor og instruktører i felten. Michael Wildt mener de tilhørte den «kompromissløse generasjon» (''Generation des Unbedingten).
Avdelinger
RSHA var organisert i syv hovedavdelinger, kalt Ämter:
Ved behov avga RSHA personale til lokale SS- og politiledere.
Bokbeslag og bibliotek
I tiden etter at nazistene kom til makten beslagla nazistene 130 tonn bøker og ytterligere 300,000 bøker ble stjålet i forbindelse med Krystallnatten. Etter okkupasjonen av Polen i 1939 økte tilgangen på jødiske bøker og Franz Six, leder for Amt VII, satte i gang med å lage et bibliotek for RSHA blant annet for å underbygge teorien om en jødisk konspirasjon mot Tyskland. Six ga ordre om at alle bøker skulle fraktes til Berlin der han rekrutterte en egen stab for å sortere og gjennomgå det omfattende materialet til et velordnet bibliotek. Kostnadene ble dekket av Adolf Eichmanns hemmelig fond av midler konfiskert fra jødiske emigranter. Den første tiden fikk ikke Six anledning til å bruke jødiske tvangsarbeidere fordi SS-folk motsatte seg å arbeide sammen med jøder. I 1941 ble boksamlingen så omfattende at Six måtte hente inn flere personer med kunnskap om jødiske forhold: Først et team på åtte jødiske bibliotekarer og vitenskapsfolk, senere utvidet til 24. I tillegg til det faglige arbeidet måtte de jødiske tvangsarbeiderne bære bøker, laste og losse lastebiler samt reparere og rydde etter bombing. Jødene måtte arbeide 12-16 timer daglig og satt resten av døgnet innelåst. Ernst Grumach, klassisk filolog og litteraturviter, var leder for de jødiske arbeiderne og forsøkte å avverge deportasjon til utryddelsesleir (bare Grumach selv og en person til overlevde holocaust fordi de var i blandingsekteskap). Det innsamlede materialet ga RSHA informasjon om jødiske samfunn og menigheter samt biografier og annet som grunnlag for jødeforfølgelsene. Avdeling VII hadde ansvar for beslag av jødiske bøker i offentlig eller private eie. Bøkene ble først lagret i frimurerlosjenes lokaler i Berlin, da omfanget ble for stort begynte Six å lagre bøker i RSHAs lokaler i Frankfurt og München, eller solgte videre eller ødelagt. Six' avdeling stjal omkring 300.000 bøker fra blant annet de jødiske menighetene i Berlin, Hamburg, Wien, München og Warszawa samt fra blant annet Arthur Rubinsteins og André Maurois' private boksamlinger. For å utføre det manuelle arbeidet og katalogføre alle gjenstandene satt Six jødiske intellektuelle i tvangsarbeid, blant dem en professor, en bokhandler, advokater og malere. Andre kilder oppgir at de hadde stjålet rundt 2 millioner bøker.
Omfang
Størrelsen på boksamlingen er usikker og det er uklart om anslagene gjelder hele RSHAs bibliotek eller bare de jødiske bøkene. Daglig leder for biblioteket, Six' underordnetet, anslo at det i 1941 var ½ til 1 millioner bøker. Ernst Grumach, som ledet tvangsarbeiderne, anslo boksamlingen på 2 til 3 millioner på det meste. Paul Dittel, Six' etterfølger, anslo at det i 1943 var rundt 300.000 bøker. De første årene av krigen ble biblioteket hemmer av knapphet på lagerplass.
Personale
Six klaget i 1939 over mangel på personale og ville sette jødiske bibliotekarer i tvangsarbeid med kostandene dekket av sentralkontoret for jødisk utvandring (Reichszentrale für jüdische Auswanderung). Den første tiden fikk ikke Six anledning til å bruke jødiske tvangsarbeidere fordi SS-folk motsatte seg å arbeide sammen med jøder av hensyn til SDs omdømme. De første krigsårene manglet det kvalifisert personale og bøkene ble bare samlet og stablet uten klassifisering og katalogisering.
Paul Dittel (født 1907) var Six' nestkommanderende og etterfølger. Dittel hadde studert geografi, historie og engelsk blant annet i London. Dittel hadde vært med til Polen og Østerrike for å sikre seg boksamlinger og arkivmateriale, og han omgjorde en synagoge i Berlin til sin privatbolig. I forhør hos britisk etterretning etter krigen hevdet Dittel at Amt VII og biblioteket fra nasjonalsosialistisk perspektiv var mislykket: Istedet for å drive politisk etterretning drev avdelingen med historisk forskning som var av liten betydning. I forhør ga han inntrykk av å være skuffet over nazistene og han hadde et dårlig forhold til sin overordnete Six. Ifølge Ernst Grumacher, jødisk tvangsarbeider, var Dittel alkoholisert, brutal og antisemittisk.
Walter Kellner hadde oppsyn med de jødiske tvangsarbeiderne med ansvar de jødiske boksamlingene. Kellner var utdannet prest i Erlangen og Münster, og forlot kirken i 1936 til fordel for SD. Kellner deltok i beslag av boksamlinger i Nederland. Kellner var ikke antisemittisk og mislikte regimets brutalitet. Kellner fikk 25 års fengsel ved rettsoppgjør i Sovjetunionen etter krigen.
Evakuering av biblioteket
I august 1943 ble Berlin bombet kraftig av allierte fly hvorpå evakuering av det historiske materialet til et tryggere sted. De jødiske tvangsarbeiderne arbeidet opp til 14-16 timer i døgnet med å fylle lastebiler og vokte dem om natten. Innen sommeren 1944 var en stor del av bøkene flyttet til flere forskjellige lagersteder. De fleste «Hebraica»-bøkene ble sendt til Theresienstadt der internerte med kunnskaper i hebraisk fikk i oppgave å klassifisere og katalogføre bøkene. De gjenværende bøkene i Berlin ble konfiskert av sovjetiske styrker (på grunn av lite vakthold ble et stort antall bøker stjålet fra det sovjetiske lageret), sovjetiske myndigheter tok med seg bare et lite utvalg. I juli 1945 kom amerikanske styrker til Berlin og Ernst Grumach overtalte en amerikansk offiser til å ta hånd om gjenværende bøkene, hvorpå de resterende bøkene ble overført til et amerikansk lager i Offenbach og fra dette lageret ble i sin tur 77.000 bøker gitt til en jødisk kulturorganisasjon.
Stefan Sundström
Stefan Sundström (født 11. juni 1960) er en svensk skuespiller og musiker.
Etter avbrutte gymnasstudier og arbeid spilte Sundström i ulike band og slo gjennom med bandet Apache (1988–1994). Han kombinerer rolig rock med innholdsrike tekster og tette referanser til kulturarven: Evert Taube, Dan Andersson, Bellman, Alice Tegnér, Astrid Lindgren og Ulf Dageby er blant inspirasjonskildene.
I likhet med Cornelis Vreeswijk har han et persongalleri bestående av underlige menn og vakre kvinner, «Jan Banan», «Sabina», «Maguerite», «Gubben Grå». Tekstene er hverdagsrealistiske og kommenterer det svenske kultur- og samfunnsklimaet.
Sundström har to barn med Karin Renberg, som nå spiller gitar i bandet hans, og har spilt hovedrollen i Svenska hjältar fra 1996.
På sin første coverskive valgte han å løfte frem en folkekjær visepoet som aldri har blitt coveret før; Allan Edwall.
I 2010 ble albumet Ingenting har hänt utgitt i Norge. Albumet inneholder blant annet en versjon av Oskar Hoddøs «Nidelven».
Santana da Vargem
Santana da Vargem er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Thomas Arabo
Thomas Arabo (født 20. november 1940 i Sørvágur) er en færøysk politiker (Jv.), direktør og ingeniør.
Liv og virke
Han gikk sjømannsskole og utdannet seg så til sivilingeniør. Arabo var teknisk direktør og senere administrerende direktør i Strandfaraskip Landsins. Han hadde permisjon fra 1981 til 1989 for å være daglig leder for forløperen til Nordisk atlanterhavssamarbeid (NORA). Arabo var styreformann i Smyril Line fra 1986 til 1991.
Arabo var innvalgt på Lagtinget fra Norðurstreymoy i periodene 1984–1988 og 1990–1994. Han var formann i Lagtingets revisjon fra 1985 til 1988. Han var industri- og handelsminister i Atli Dams sjette regjering fra 1991 til 1993, og fikk ansvar for skolesaker i påvente av en ny regjeringsdannelse i 1993. Arabo var deretter fiskeri- og industriminister i Marita Petersens regjering frem til lagtingsvalget i 1994.
Han gikk tilbake til direktørstillingen i Strandfaraskip Landsins, men måtte gå av i 1996, etter kritikk av selskapets regnskapsførsel.
Han er gift med Anna Jensen og bosatt på Signabøur. Deres sønn Ben Arabo (født 1973) har vært administrerende direktør i olje- og gasselskapet Atlantic Petroleum og konsernsjef i bank- og forsikringskonsernet Betri (med Betri Bank og Betri Trygging).
Arabo-navnet kommer fra stamfaren Peder Ditlevsen Arhboe, sogneprest på Vágar, gift med Beinta Broberg.
Trachylepis margaritifera
Trachylepis margaritifera er en skink som er utbredt i det østlige og sørlige Afrika. Arten finnes fra Uganda, Kenya og Tanzania til KwaZulu-Natal og østre Botswana. Den ble tidligere regnet som en underart av Trachylepis quinquetaeniata.
Sapiyat Magomedova
Sapiyat Magomedova (født 11. februar 1979 i Khasavyurt i Dagestan) er en dagestansk jurist og menneskerettsaktivist.
Magomedova forsvarer ofre for menneskerettsbrudd i Nord-Kaukasus, ofte saker som andre jurister avviser av sikkerhetsgrunner og vunnet flere av dem. Det å vinne en slik sak anses, ifølge nettstedet civilrightsdefenders.org, som nesten umulig. Eksempler på saker er at ofre ble tvunget til å forsvinne, tortur og drap. Menneskerettsbruddene, som samtidig er brudd på Den russiske føderasjons konstitusjon og internasjonal lov, gjøres ofte av politiet og sikkerhetstjenestene.
Civil Rights Defenders nominerte henne i 2012 til Per Anger-prisen, og juryen tildelte henne den med denne begrunnelsen: «För sitt modiga och riskfyllda arbete som advokat och som orädd försvarare av mänskliga rättigheter i en våldsam och hotfull miljö».
Johannes Gandil
Johannes Gandil (født 21. mai 1873 i Ringe, død 7. mars 1956 i Ordrup) var en dansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris og 1908 i London.
Gandil vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1908 i London. Han var med på det danske fotballandslaget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Storbritannia. Danmark vant over Frankrike II med 9-0 og de slo Frankrike I med hele 17-1 i semifinalen. I finalen tapte de til Storbritannia med 0-2.
Gandil var 35 år og 154 dager gammel da han debuterte på det danske landslaget i fotball. Han var den eldste debutant på landslaget i nesten 93 år, inntil målvakten Peter Kjær debuterte i april 2001 17 dager eldre enn Gandil var.
Lengste skihopp i alle land
Gjeldende rekorder
Enkelte av rekordhoppene som er tatt med her er gjort på trening eller under kombinert hopprenn, og vil ikke nødvendigvis anerkjennes av alle som «offisiell» bakkerekord. Listen er laget på grunnlag av tilgjengelig informasjon, hvilket i praksis betyr at opplysningene for enkelte mindre skihoppnasjoner kan være mangelfulle eller feilaktige. Dette gjelder i enda større grad rekordene for kvinner. For noen få av landene der det har blitt utøvd skihopping som konkurranse eller fritidsaktivitet, har det ikke lykkes å finne opplysninger om lengste hopp. Dette gjelder Liechtenstein, Mexico og Nord-Korea. Rekordhopp der hopperens navn ikke er oppgitt i kildene, er utelatt fra listene, men er nevnt i referansene. Dette gjelder rekorder for menn i Ukraina, på Island og kanskje på Grønland.
I noen land er det hoppet lengre på plast enn på snø. For menn gjelder dette Kasakhstan, Frankrike, Ukraina og Estland. For kvinner gjelder det Frankrike, USA, Sveits, Finland, Kasakhstan, Sverige, Ukraina, Ungarn, Latvia og Bulgaria.
Forskjellene på rekordlengder for menn og kvinner skyldes i stor grad manglende renntilbud for kvinner. Det første rennet for kvinner i skiflyging ble arrangert i Vikersund i 2023; kun ved fem anledninger før det har kvinner fått være prøvehoppere i skiflygingsbakker, og fram til 2018 var det få kvinnerenn i storbakker. Rekordlengder for menn og kvinner kan i liten grad sammenlignes direkte, og bør sees i sammenheng med størrelsen på bakkene de er gjort i.
Noen områder som ikke er uavhengige stater er tatt med i listen for kuriositetens skyld. Dette gjelder Svalbard, Sør-Georgia, Grønland, Jan Mayen og Færøyene. Det har også vært utført skihopping i Antarktika (Sydpolplatået).
Med fall
«Rekordhopp» som ikke anerkjennes fordi hopperen falt.
Lengste hopp i renn innen 1950, menn
Listen er laget ut fra opplysninger (inkludert rettinger) i boka Sport i navn og tall fra 1950. Dan Netzells hopp på 135 meter i Oberstdorf var da gjeldende verdensrekord. Boka anerkjente ingen av de tidligere verdensrekordene i Planica som nasjonal rekord.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
Martin Norum
Martin Norum (født 28. november 1990) er en norsk trener og kostholdsveileder. Han begynte sin trenerkarriere i 2009.
Publikasjoner
Han har utgitt tre bøker, en i Gyldendal forlag, Sterkere og to i Cappelen Damm forlag, Bygg muskler og Styrketrening for jenter sammen med naprapat Benjamin Christensen. Han har også publisert fagfellevurderte forskningsartikler innen idrettsvitenskap og idrettsernæring.
Arbeid
Norum har hatt engasjementer i norsk treningsbransje de siste årene, blant annet som praktisk fagansvarlig i Akademiet for personlig trening og faglig ansvarlig i Sprek Fritid. I dag jobber han som personlig trener, foredragsholder og med selvstendige prosjekter.
Smygehamn
Smygehamn er et tettsted i Trelleborg kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 278 innbyggere. Smygehamn er Sveriges sørligste tettsted.
Brynjulf Jung Tjønn
Brynjulf Jung Tjønn (født 15. november 1980 i Seoul i Sør-Korea) er en norsk forfatter.
Fra mars 2023 er han leder i Den norske Forfatterforening.
Trafficking
Trafficking er opprinnelig et engelsk uttrykk for å drive illegal virksomhet (typisk illegal handel og transport av ulovlig omsatte varer),  som i ulovlig menneskesmugling, især av kvinner eller barn som utnyttes til prostitusjon eller pornografi, men også ulovlig handel og transport med ville dyr (wildlife trafficking), og da helst de dyrartene som beskyttes under CITES (Washingtonkonvensjonen). Skjelldyrene er i så måte mer utsatt for trafficking enn alle andre dyrearter på kloden vår. I en viss utstrekning brukes også begrepet om andre former for ulovlig handel, som våpenhandel (arms trafficking) og narkotikahandel (drug trafficking). I den grad ulovlige solgte/kjøpte varer krysser landegrenser, så er akten også synonym med smugling.
Duncan Hunter
Duncan Lee Hunter (født 31. mai 1948 i Riverside i California i USA), er en amerikansk politiker tilhørende det republikanske parti. Han ble kongressmann i 1981. Han erklærte i oktober 2006 sitt kandidatur til presidentvalget i 2008, men trakk seg etter en tid.
FA-cupen 1910/11
FA-cupen 1910/11 var den 40 sesongen av den engelske FA-cupen. I finalen, som ble avgjort etter omkamp, spilte Bradford City og Newcastle United. Også dette året ble finalen spilt på i Crystal Palace i London.
Microsoft SQL Server
Microsoft SQL Server er et relasjonsdatabaseadministrasjonssystem utviklet av Microsoft. Spørrespråket som benyttes er Transact-SQL, en implementasjon av ANSI/ISO standard Structured Query Language, i bruk av både Microsoft og Sybase. SQL Server brukes i stor grad for SMB bedrifter, men har i løpet av de siste årene sett større bruk i større bedriftssystemer.
Microsoft har uvtiklet en rekke programvarer til Microsoft SQL Server for datavarehus og forretningsinnsikt som omfatter integrasjon, rapportering og analyse. Eksempler på programvare ofte brukt sammen med Microsoft SQL Server inkluderer SQL Server Management Studio, SQL Server Integration Services og Microsoft SQL Server Analysis Services.
Santana de Cataguases
Santana de Cataguases er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Salve Austenå
Salve Austenå (født 12. august 1927, død 19. november 2019 ) var en norsk folkemusiker (hardingfele), kjent formidler av tradisjonell musikk fra Tovdal. Han lærte av sin far Olav Austenå, og har også vært læremester for blant annet Tellef Kvifte, Ånon Egeland, Elizabeth Gaver og Johanne Flottorp. Austenås bidrag til folkemusikken er studert spesielt av Hans-Hinrich Thedens.
Brynjulv Raaen
Brynjulv Raaen (født 4. april 1954 i Odda, død 27. august 2014 ) var en norsk forfatter som bodde i Oslo. Han gikk forfatterstudiet i Bø og har vært leder i Grünerløkka Senterparti.
Polen under Vinter-OL 1936
Polen under Vinter-OL 1936. Tjue sportsutøvere fra Polen, alle menn, deltok i seks sporter under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. De deltok i alpint, langrenn, skøyter, skihopping, ishockey og kombinert. Polen vant ikke noen medaljer, beste plassering var en femteplass i skihopping.
Flåvær
Flåvær er en liten gruppe med holmer og skjær i Herøyfjorden i Herøy på Sunnmøre, og omfatter holmen Flåvær, Husholmen, Torvholmen og Warholmen.
Historie
I 1981 var det totalt 14 innbyggere på de fire holmene. Tidligere var det stor aktivitet på Flåvær på grunn av den sentrale beliggenheten i Herøyfjorden og til den sterkt trafikkerte Flåværleia som går mellom Flåvær og Herøy.
Flåvær fungerte som fiskevær og handelssted, hadde brukbar havn med gode oppankringsmuligheter og stort antall fortøyningsfester. Da sildefiskeriene var på det høyeste var havnen full av fiskefartøy og da kunne det være opp til 1 500 mennesker samlet der. Fra 1873 til 1976 var der postkontor, og fra 1929 til 1961 og fra 1981 til 1984, skole. Her er også Flåvær fyr som ble opprettet i 1870.
I dag er Flåvær fraflyttet, men det er mulig å tilbringe ferie og legge konferanser til Flåvær og Torvholmen.
Berit Reiss-Andersen
Berit Reiss-Andersen (født 11. juli 1954) er en norsk advokat med møterett for Høyesterett og leder for Den Norske Nobelkomite. Reiss-Andersen er partner i advokatfirmaet DLA Piper i Oslo og er fast forsvarer i Oslo tingrett og Borgarting lagmannsrett. Hun var statssekretær i Justisdepartementet for Arbeiderpartiet i Thorbjørn Jaglands regjering fra 1996 til 1997 og leder i Den Norske Advokatforening fra 2008 til 2012. Hun har også gitt ut to kriminalromaner sammen med tidligere justisminister Anne Holt. Hun ble 22. november 2011 valgt av Stortinget som medlem av Den Norske Nobelkomite for perioden 2012–2017, og ble leder for komitéen fra 20. februar 2017 etter Kaci Kullmann Fives død. Fra 2014 er hun også styremedlem i Nobelstiftelsen, som forvalter formuen etter Alfred Nobel.
Bakgrunn og familie
Berit Reiss-Andersen var tidligere gift med animatøren Pjotr Sapegin.
Hun er barnebarn av forfatteren Gunnar Reiss-Andersen, niese av journalistene Gry Waage og Dag Halvorsen og oldebarn til fiolinisten Torgrim Castberg.
Yrke
Reiss-Andersen ble cand.jur. i 1981, og har vært saksbehandler i Utlendingsdirektoratet, politifullmektig ved Oslo politikammer og konsulent i Justisdepartementet. Hun drev egen advokatpraksis fra 1987 til 2016 og har fra 2016 vært partner i DLA Piper i Oslo. Hun ble fast forsvarer ved Oslo tingrett og Borgarting lagmannsrett i 1997.
Statssekretær i Justisdepartementet
Reiss-Andersen var statssekretær for justisminister Anne Holt fra 1996 i Thorbjørn Jaglands regjering, men sluttet etter at Gerd-Liv Valla tok over ministerposten i 1997. I anledning Valla-saken i 2007 kom det frem at Reiss-Andersen sluttet på grunn av samarbeidsproblemer med Valla, og både Reiss-Andersen og Anne Holt gikk ut med offentlig støtte til Ingunn Yssen.
Espen Antonsen
Espen Antonsen (født 25. mars 1981 i Kristiansund) også kjent under artistnavnet Beist, er en norsk trommeslager kjent fra metal-bandene Blood Red Throne. Han er også en av grunnleggerne i Slagmark og fra bandet The Sickening. Er i dag også aktiv med bandene Groad (grindcore) og Copropraxia (brutal Death)
Berit Reiss-Andersen
Leder for Den Norske Advokatforening
Reiss-Andersen ble valgt til leder for Den Norske Advokatforening i 2008, som etterfølger etter Anders Ryssdal. Erik Keiserud overtok vervet i mai 2012.
Nobelprisverv
I november 2011 ble Reiss-Andersen innstilt av Arbeiderpartiets stortingsgruppe som medlem av Den Norske Nobelkomite, som etterfølger etter Sissel Rønbeck. Parlamentarisk leder Helga Pedersen uttalte at «Berit Reiss-Andersen er en meget kompetent kandidat med stor personlig og politisk integritet». 22. november ble hun formelt valgt av Stortinget som medlem av Den Norske Nobelkomité for perioden fra 1. januar 2012 til 31. desember 2017. Hun ble 20. februar 2017 fungerende leder for Nobelkomiteen etter Kaci Kullmann Fives død og ble valgt av komitéen som leder 2. mai samme år. Fra 2014 er hun også styremedlem i Nobelstiftelsen, som har ansvaret for alle de fem nobelprisene.
Litterært arbeid
Hun har utgitt romanene Løvens gap (1997) og Uten ekko (2000) sammen med Anne Holt. Uten ekko har blitt dramatisert som hørespill for NRK Radioteatret.
Askholmene (Frogn)
Askholmene er en samling av fire små holmer i Frogn kommune, Akershus. De ligger i Oslofjorden, 4,7 kilometer nord for kirken i Drøbak, med Håøya i vest og Marikova på Nesoddhalvøya i øst.
Til sammen dekker de fire holmene cirka 20 dekar. Høyeste punkt er 12,5 moh. Den østligste av holmene er fredet som naturreservat på grunn av fuglelivet. For øvrig er holmene regulert som friområde.
Under slaget ved Oscarsborg festning under angrepet på Norge 9. april 1940 ble den tyske krysseren «Blücher» beskutt med artilleri og torpedoer da skipet passerte Oscarsborg festning. Krysseren sank øst for Askholmene omkring kl 0623 om morgenen denne dagen. Totalt døde mellom 650 og 1000 tyskere, mens 1400 overlevde.
Romeo Bertini
Romeo Bertini (født 21. april 1893, død 29. august 1973) var en italiensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Bertini vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass i maraton bak Albin Stenroos fra Finland.
Rip Rig + Panic
Rip Rig + Panic var et britisk postpunk band som ble dannet i 1981.
Navnet tok de etter jazzmusikeren Rahsaan Roland Kirks album Rip, Rig and Panic fra 1965. Bandets hovedfigurer var Sean Oliver (bass), Mark Springer (vokal, piano og sax), Gareth Sager (vokal, gitar, keyboard og sax), Bruce Smith (perkusjon) sammen med vokalisten Neneh Cherry.
Musikken blandet elementer av leken avantgarde med jazz og funk kronet med Neneh Cherrys soulpop-aktige sangstil. Gruppens album nr. 2 hadde også Cherrys stefar jazztrompetist Don Cherry med på flere av numrene. I 1985 gjenoppsto gruppen med tre av medlemmene under navnet Float Up CP.
Nemunas
Nemunas (litauisk), Neman (russisk: Неман) eller Njoman (belarusisk: Нёман; polsk: Niemen; tysk: Memel) er ei elv i Belarus, Litauen og Russland. Nemunas er 937 kilometer lang og har et nedbørfelt på 98 200 km². Den renner gjennom Kaunas, og munner ut i Den kuriske bukten i Østersjøen.
Elva har sine kilder omtrent 70 kilometer sør for Minsk i Belarus og renner inn i Litauen sørvest for byen Druskininkai. På de siste 120 kilometrene er den grenseelv mellom Litauen og Kaliningrad oblast i Russland. Nemunas renner til sammen 475 kilometer i Litauen. Ved elva ligger Kruonis vannkraftverk.
Hrodna (Grodno) er et samferdselssenter ved Nemunas.
Santana de Pirapama
Santana de Pirapama er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
DS «Nordalsfjord» (1914)
DS «Nordalsfjord» var i perioden 1914-1955 et lokalruteskip i fart i Møre og Romsdal. Skipet var byggenummer 51 ved AS Mjellem & Karlsen i Bergen, og ble overlevert Søndmøre Dampskibsselskab i Ålesund våren 1914. I 1920 ble skipet overtatt av det nyopprettede fylkesrederiet Møre Fylkes Ruteselskap (MFR) – som endret navn til Møre og Romsdal Fylkesbåtar (MRF) i 1947. I 1955 ble skipet solgt til opphugging.
NM i fotball for kvinner 1997
Norgesmesterskapet i fotball for kvinner 1997 er en norsk fotballturnering.
Bygdøy sjøbad
Bygdøy sjøbad er et strandområde i Oslo, på den nordvestlige delen av halvøya Bygdøy, med den lille øya Killingen utenfor. Stranden ligger i enden av Holsts vei. Området har sandstrand, badeflåte med stupebrett (1.2 m), benker, toalett av transportabel type, utedusj og vannkran samt søppeldunker. Det er kyststi langs området og Paradisbukta og badeområdene på Huk er i gangavstand. Vann- og bunnforhold er varierende. Det er mange fine turveier og stier i området som ble fredet som kulturminne i 2012. Ved badeplassen er det også en avgiftsbelagt parkeringsplass som fort fylles opp på fine sommerdager. Statsbygg og Norsk Folkemuseum har ansvaret for drift og vedlikehold av anlegget som er en del av Folkeparken på Bygdøy.
Richard Christopher Carrington
Richard Christopher Carrington (født 26. mai 1826, død 27. november 1875) var en engelsk astronom som oppdaget solens differensialrotasjon ved hjelp av observasjoner av solflekkene i 1863. I 1859 observerte han og an annen engelsk astronom, Richard Hodgson, uavhengig av hverandre, for første gang en solerupsjon. På grunn av en variasjon observert i magnetometeret i Kew Gardens og en geomagnetisk storm storm påfølgende dag, mistenkte Carrington at det var en sammenheng mellom solerupsjonen og disse jordiske hendelsene.
Bygdøy sjøbad
Historie
«Bygdø Søbad» åpnet i 1880, i en periode da bading var blitt populært. Spesielt bading i saltvann ble ansett som helsebringende. Badingen foregikk i badehus med badekummer i skilte avdelinger for menn og kvinner. Tilstrømningen til Bygdø Søbad ble så stor at en utvidelse var nødvendig allerede i 1884-85, med et eget damebad. Bygdø søbad var en del av Bygdøy kongsgård og fra 1837 ble hele området utviklet som folkepark for Christianias befolkning. En folkepark skulle ha severdigheter og et bad passet godt inn i planen. I tilknytning til badet åpnet en restaurant hvor gjestene kunne nyte forfriskninger. Det gikk dampskip i regelmessig rute fra Piperviken i byen til Sjøbadet i sesongen. Underholdningstilbudet ble sommerstid utvidet med musikk- og kabaretkvelder på friluftsscenen, der tidens mest populære artister opptråtte.
Stedets isolerte beliggenhet vinterstid gjorde det attraktivt for illegal virksomhet. I forbudstiden sto Norgeshistoriens største smuglerslag her, det såkalte «Letterslaget». Stedet fikk med tiden et noe belastet rykte. På denne tiden ble Indre Oslofjord i tillegg sterkt forurenset og badelysten avtok. Etter okkupasjonen ønsket Kongsgården en annen profil på stedet. Restauranten og friluftsscenen ble leid ut til Godtemplarorden, som drev stedet alkoholfritt.
Statsbygg restaurerte i 2007-2008 strandområdet ved gamle Bygdøy Sjøbad. Norsk Folkemuseum og Statsbygg overtok i 2008 skjøtselen av områdene. i dag er strandområdene her populære rekreasjonsområder.
Nyåpning 2008
I 2008 åpnet Bygdøy sjøbad som nyanlagt strand i regi av Fornyings- og administrasjonsdepartementet, som en del av regjeringens politikk for å øke allmennhetens tilgang til strandsonen i osloområdet. Gjennomføringen var meget konfliktfylt, fordi departementet blant annet satte betingelser om åpning av Killingen med sine båthavner for allmennheten, hvis broen fra øya fortsatt skulle få ha landfeste ved sjøbadet. Tingretten stoppet frakopling av broen og konflikten er ikke løst.
Fredning
Riksantikvaren foreslo i 2007 området Bygdøy sjøbad ligger på fredet I februar 2012 ble det i statsråd ført vedtak om fredning av Bygdøy Kulturminne, hvor også sjøbadet inngår.
Kulturminne
Bygdøy sjøbad er et kulturminne og har nummer 137446 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Se også
Killingen, blant annet om «Letterslaget» i 1923.
Richard Christopher Carrington
Selv om Carrington ikke oppdaget den 11-årlige solflekksyklus, skulle hans observasjoner etter han hadde hørt om Heinrich Schwabe føre til at nummereringen av syklene ble knyttet til hans navn. Således var solflekksmaksimum i 2002 av den 23. «Carringtonsyklus». Carrington fastslo også elementene ved solens rotasjonsakse på grunnlag av solflekksbevegelsene, og hans resultater ble stående også inn på 2000-tallet.
Carringtonrotasjon er et system for måling av sollongituder basert på hans observasjoner av de lavlatitude solrotasjonsrater.
Han vant Royal Astronomical Societys gullmedalje i 1859.
NM i fotball for kvinner 1997
Det var det 20. offisielle norgesmesterskap. Trondheims-Ørn slo Klepp i finalen som ble spilt lørdag 25. oktober på Ullevaal Stadion i Oslo.
Trondheims-Ørn kom til finalen ved å slå Fortuna, Fløya, Byåsen og Sandviken.
Clarence DeMar
Clarence Harrison DeMar (født 7. juni 1888 i Ohio, død 11. juni 1958 i Massachusetts) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm, 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
NM i fotball for kvinner 1997
Klepp kom til finalen ved å slå Bjerkreim, Egersund, Athene Moss og Asker.
Clarence DeMar
Demar vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass i maraton bak Albin Stenroos fra Finland og Romeo Bertini fra Italia.
NM i fotball for kvinner 1997
2. runde
De fleste kampene ble spilt onsdag 4. juni. 1Onsdag 11. juni.
2Torsdag 19. juni.
3. runde
De fleste kampene ble spilt onsdag 30. juli.
3Søndag 20. juli
4Onsdag 23. juli
5Tirsdag 29. juli
Erik Wilén
Erik Wilhelm «Erkka» Wilén (født 15. februar 1898 i Helsingfors, død 23. juli 1982 i Helsingfors) var en finsk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Inselbergschanze
Inselbergschanze (norsk Inselbergbakken) er en hoppbakke ved Brotterode i Tyskland. Bakken ligger på nordsiden av fjellet Seimberg, fire kilometer sørvest for fjellet Großer Inselsberg, som bakken har navn etter. Den har K-punkt 105 meter og bakkestørrelse 117 meter. Den har aldri hatt verdenscuprenn, men har blitt brukt omtrent årlig i kontinentalcupen for menn siden 1995, i 2011 også i kvinnenes kontinentalcup.
Wintersportverein Brotterode ble stiftet 14. februar 1905, og samme dag hoppet to nordmenn 12-18 meter i et oppvisningsrenn i en provisorisk hoppbakke. Den første hoppbakken på stedet der dagens storbakke ligger, var en 45-metersbakke som ble bygd i perioden 1920-1924. Den fikk navnet Hagen-Schanze (Hagenbakken) etter fylkesmannen (Landrat) Dr. Hagen, som donerte 20 000 mark til byggingen av bakken. Hagenbakken ble utbygd til 60-metersbakke på begynnelsen av 1930-tallet.
I 1945 ble Hagenbakken omdøpt til Aufbau-Schanze (Aufbau-bakken). Etter at bakken var blitt utvidet til 80-metersbakke i årene 1954-55, fikk den i 1956 navnet Inselbergschanze, som den fremdeles heter. Bakken ble videre utbygd til K90 i 1968-69 og K105 i 2003-04.
Bakkerekorden i Inselbergschanze er 123,5 meter, satt av Choi Yong-jik (Sør-Korea) i kontinentalcupen 12. februar 2005. Joacim Ødegård Bjøreng (Norge) hoppet like langt i kontinentalcupen 27. februar 2016, men falt.
Småbakkene har plastmatter til helårsbruk; storbakken mangler dette.
Cecilie Enger
Cecilie Enger (født 21. februar 1963) er en norsk forfatter fra Asker. Hun er mag.art. med fagene norsk, historie og journalistikk. Hun jobbet som journalist i Dagens Næringsliv frem til 2019, Som forfatter debuterte hun i 1994 med romanen Nødvendigheten som hun fikk Nota Bene Bokpris for i 1995. For den selvbiografiske romanen Mors gaver fikk hun Bokhandlerprisen i 2013.
Arp 272
Arp 272 er en galakse som er samansatt av de to vekselvirkende galaksene NGC 6050 og IC 1179 og ligger ca. 450 millioner lysår unna Jorda, i stjernebildet Herkules. Galaksene er del av galaksehopen Herkuleshopen, som igjen er del av Den store veggen.
De to galaksene i Arp 272 er i fysisk kontakt via spiralarmene deres.
Kvalifisering til EM i fotball 1996
I kvalifiseringen til EM i fotball 1996 ble lagene delt inn i åtte grupper, hvor alle unntatt én besto av seks lag. De åtte gruppevinnerne gikk til sluttspillet. I tillegg ble det utviklet et system hvor man rangerte lagene på andreplass etter resultatene mot lag nummer 1, 3 og 4 i sin gruppe – et ganske komplisert system for uinnvidde. De seks beste gruppetoerne basert på denne rangeringen gikk også direkte til sluttspillet, mens de to dårligste gruppetoerne ( og ) møttes i en playoff-kamp på nøytral bane for å kjempe om den siste EM-billetten. Dette var også første gang i EM-sammenheng at lagene fikk tre poeng for seier, samt at innbyrdes oppgjør ble benyttet i stedet for målforskjell for å skille lag ved poenglikhet. Den siste nyvinningen var eventuelle ekstraomganger ville bli avgjort på «golden goal» – det vil si at det første laget som scoret i ekstraomgangene hadde vunnet kampen.
Med dobbelt så mange sluttspillplasser som tidligere, kom de aller fleste av Europas store fotballnasjoner til sluttspillet. , som hadde tatt bronsemedaljer i VM to år tidligere, måtte imidlertid bli hjemme. Gamle storheter som, og  klarte heller ikke å kvalifisere seg, mens Nederland måtte gjennom playoff mot Irland før de ble klare for EM. så lenge ut til å klare å kvalifisere seg, men tap i de to siste kampene gjorde at Norge endte på tredjeplass bak og Nederland, og måtte bli hjemme. En overraskelse var at klarte å kvalifisere seg for sitt første mesterskap siden VM i fotball 1954, på tross av å være rangert på nest nederste nivå i trekningen til kvalifiseringen.
Seeding
Gruppene ble trukket 22. januar 1994.
Play-off
Kampen ble spilt på nøytral bane, nærmere bestemt i på Anfield i Liverpool, England.
Santana do Deserto
Santana do Deserto er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Skolopendere
bare norske:
Skolopendere (Chilopoda) er en klasse av leddyr som tilhører mangefotinger. Skolopendere blir ofte feilaktig omtalt som «tusenbein». Det er 24 arter i Norge.
Liv og utvikling
Den lange bøyelige kroppen gjør at disse dyrene kan komme seg fram på mange trange steder og med det forholdsvis store antall bein har de stor skyvekraft. Skolopendere lever på bakken i strøsjiktet, litt ned i jorden, under bark på råtnende trær, i kompost og lignende plasser. De kan overleve flere døgn under vann. Noen arter er tilknyttet strandsonen (havstrender).
Ettersom skolopendere flest er nattaktive, har man størst sjanse for å se dem om en løfter på en stein eller graver litt i jorden. I tillegg mangler skolopendere det beskyttende vokslaget utenpå kutikulaen som de aller fleste insekter, edderkoppdyr og noen få tusenbein har, og kan heller ikke stenge trakeene mot omgivelsene, hvilket gjør dem ømfintlige for tørke og medfører at de søker seg til fuktige steder.
Anatomi
Skolopendere har mange bein, men bare ett par bein på hvert kroppsledd, og er «enkeltfotinger». Tusenbein (Diplopoda) er «dobbelfotinger», med to par bein på hvert kroppsledd, med unntak av de første kroppsleddene. De fleste skolopendere har fullt antall bein og kroppssegmenter som nyklekte.
Hodet har et par antenner, som kan være forholdsvis korte, til lange trådformede (mange ledd), uten «klubbe» ytterst. Munndelene utgjøres av labrum, et par mandibler og to par maxiller. Det første paret av maxiller utgjør gulvet i munnhulen (i motsetning til hos insekter, hvor det er det andre maxilleparet som har inntatt denne rollen), mens det andre paret er mer selvstendige da de ikke inngår i dannelsen av munnhulen, og kan således betegnes som et par hjelpekjever som bærer stor likhet med det lemmeparet de en gang utviklet seg fra. Under hodet kan også et par kraftige giftklør sees, men disse er omdannet fra første benpar på første kroppssegment, og er ikke en del av selve hodet. Noen arter er blinde, mens andre har punktøyne samlet i grupper. Disse øyegruppene kan bestå av få øyne på siden av hodet, til større grupper som kan ligne på fasettøyne. Gruppen «Langbeinskolopendere» (svensk: spindelfotinger) (Scutigeromorpha, Chilopoda) har fasettøyne og lengre bein enn andre enkeltfotingene. En art fra denne gruppen finnes i Norden (ikke Norge) og lever innendørs.
Skolopendere skiller seg fra andre leddyr ved at kroppen ikke er inndelt i kroppsavsnitt (tagmata), som f.eks. hos kreps- og edderkoppdyr, der hodet og brystet er sammenvokst til et avsnitt (cephalothorax), eller som hos insektene, der de tre første kroppsleddene er sammenvokst til et brystparti (thorax).
Forplantning
Skolopendere har to kjønn og paring skjer ved at hannen fører sine kjønnsorganer inn i hunnen, her lagres «spermiepakken» til hun skal legge egg.
Yngelpleie
Skolopendere har primitivt yngelpleie, og hunnen beskytter sitt avkom i opp mot tre måneder. Noen arter bygger små «bol» hvor de legger sine egg.
Størrelse
Skolopendere kan bli opptil 27 cm og er rovdyr som lever av hovedsakelig andre virvleløse små leddyr som leddormer til små krypdyr.
Giftighet
Skolopenderne har giftklør og noen av de større artene kan gi meget smertefulle bitt. Det er imidlertid tvilsomt om de kan være livsfarlige for mennesker som det noen ganger blir hevdet. De nordeuropeiske artene er helt harmløse, men selve bittet kan gjøre vondt.
Systematisk inndeling / Norske arter
Systematikken følger Andersson, m.fl. 2005. Skolopendernes høyere delgrupper –  og deres innbyrdes slektskapsforhold i stamtreet er skrevet i hierarkisk skrivemåte.
Norske navn følger Artsdatabankens høringsforslag på norske navn så langt de finnes, resten er oversatt fra svenske navn i den svenske Nationalnyckeln: Mångfotingar: Myriapoda. eller fra artens vitenskapelige navn.
Andrej Fedorev
Andrej Romanovitsj Fedorev (russisk: Андрей Романович Фе́дорив, født 11. august 1963 i Lviv) er en russisk friidrettsutøver (sprinter), som representerte Sovjetunionen.
Sajansk
Sajansk (russisk: Сая́нск) er en by i Irkutsk oblast i Russland. Den ligger ved elva Oka (ei sideelv til Angara), rundt 250 km nordvest for Irkutsk.
Sajansk ble grunnlagt i 1970. Den fikk status som bymessig bosetning i 1975 og bystatus i 1985.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Fylkesvei 317
Fylkesvei 317 går mellom Bergersborg og Rådhusplassen bru i Moss. Veiens lengde er 1,9 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 313.
NM i friidrett 2011
Norgesmesterskapet i friidrett 2011 er en felles betegnelse på flere arrangementer som i løpet av året 2011 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet 2011 ble arrangert på Byrkjelo i Gloppen fra 12. til 14. august. Arrangør var Breimsbygda idrettslag. Kongepokalene ble tildelt sleggekasteren Mona Holm for ny norsk og nordisk rekord, og til spydkasteren Andreas Thorkildsen for ny mesterskapsrekord og årsbeste i verden.
Følgende seniormesterskap ble arrangert utenfor hovedmesterskapet:
100 meter hekk
Christina Vukicevic deltok ikke på grunn av skade.
3000 meter kappgang
Det var kun tre deltakere.
Sleggekast
Pallplasseringen var identisk med pallplasseringen ved NM i friidrett 2010. Mona Holms seierskast var både norske og nordisk rekord.
100 meter
Det var fire innledningsheat, der Ndure, Larsen, Mogstad og Osazuwa vant hvert sitt heat. Ndure hadde sterkeste tid i innledningsheatene, med 10,63. Ndure og Larsen vant også hver sin semifinale. Med 0,8 m/s motvind vant Ndure finalen, med tiden 10,29, nesten et halvt sekun foran Larsen på andreplass.
200 meter
Det var tre kvalifiseringsheat før finalen, der Hjortnæs Larsen, Solli og Mogstad vant hvert sitt. Hjortnæs Larsen hadde sterkeste tid i kvalifiseringsheatene, med 21,65. I finalen trakk Mogstad det lengste strået, med 0,5 m/s medvind.
400 meter
Det var fire innledende kvalifiseringsheat, der Jonas Grønnhaug, Carl Emil Kåshagen, Marius Bakken Støle og Lars Eric Sæther vant hvert sitt heat. Støle løp for første gang under 50 sekunder. Støle fullførte imidlertid ikke semifinalen, og Andreas Roth (med 48,60) og Martin Kåstad vant hver sin semifinale.
800 meter
Det var to semifinaler, der Dæhlin (1,53,85) og Oustad (1,54,18) vant hver sin. I finalen måtte de imidlertid se seg slått av Håkon Mushom og Stian Flo.
1500 meter
Det var to semifinaler, der Hovlandsdal (4.01,75) og Ottosen (4.16,52) vant hver sin. 12 mann stilte til start i finalen, hvorav 11 fullførte. Henrik Ingebrigtsen I finalen ble det knuffing i siste sving, da Fløystad og Solberg Eide dultet inn i hverandre, hvorpå Fløystad grep tak i Solberg Eides skulder for å holde balansen. Ingen leverte noen protester, og Fløystad vant sitt første NM-gull som senior, to uker etter at han vant to NM-gull som junior.
5000 meter
20 løpere stilte til start, og 18 fullførte.
10000 meter
21 løpere stilte til start, og 17 fullførte. Ørjan Grønnevig fikk bronse på både 5.000 og 10.000 meter.
Høydehopp
Både Helland og Nilsen greide 2,08 som beste resultat, og begge rev tre ganger på 2,11. Begge brukte også kun ett forsøk på høydene 2,00 - 2,05 - 2,08 - men Helland fikk sølvet fordi han også klarte 1,95 og 1,90 m. Ellingsens vinnerhopp var 10 cm unna hans personlige rekord utendørs fra 2009, på 2,21,
Stavsprang
Eirik Greibrokk Dolve, Bjørn Øivind Berger, Daniel Hessvik Holm og Odd Eiken deltok også, men disse rev tre ganger på åpningshøyden 4,00.
Lengdehopp
Mögenburg hadde fem gyldige sprang, hvorav alle var over 7 meter.
Tresteg
Almsengen hadde fire gyldige sprang, hvorav alle var over 15 meter. I vinnerhoppet sitt hadde han 1,5 m/s medvind. Urdahl hadde kun ett gyldig hopp i konkurransen.
Kulestøt
Hans Olav Stephansen Uldal deltok også, men hadde kun ett forsøk, som var ugyldig. Stian Andersen hadde 4 gyldige kast, hvorav alle var over 16 meter.
Diskoskast
Berntsen hadde 5 gyldige kast, hvorav alle var over 51 meter. Han hadde dermed de fem lengste kastene av alle.
Sleggekast
Henriksen hadde 4 gyldige kast, hvorav alle var over 70 meter. Han hadde dermed de fire lengste kastene av alle.
Santana do Garambéu
Santana do Garambéu er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Barffhalvøya
Barffhalvøya (engelsk: Barff Peninsula) er en halvøy på øya Sør-Georgia, som er en del av det britiske oversjøiske territoriumet Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene. Halvøya avgrenses i vest av Cumberland East Bay og i øst av Atlanterhavet.
Halvøya har sitt navn etter halvøyas nordligste punkt, Barff Point og ble sannsynligvis først sett av James Cooks ekspedisjon i 1775.
Liste over generaldirektører i BBC
Generaldirektøren er administrerende direktør og (siden 1944) ansvarlig redaktør i BBC.
Tidligere ble generaldirektøren utnevnt av BBCs Board of Governors, men fra 1. januar 2007 blir generaldirektører bli utnevnt av BBC Trust.
Romania under Vinter-OL 1936
Romania under Vinter-OL 1936. Femten sportsutøvere fra Romania, fjorten menn og én kvinne, deltok i fem sporter under Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen. De deltok i alpint, bobsleigh, kunstløp, langrenn og skihopping. Romania vant ikke noen medaljer, beste plassering var en trettendeplass i kunstløp.
Calathus erratus
Calathus erratus er en av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Calathus erratus finnes i Europa, østover i Asia. Finnes i Norge.