cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Elder Scrolls: The Infernal City
Boken handler om Annenïg, en ung jente, og en flygende by som heter Umbriel. 40 år etter Oblivion Crisis dukker denne ukjente massen opp ved kysten av Black Marsh under en kraftig storm. Annaïg blir kjent med Glim, en argonian, som følger henne på reisen.
USA under Paralympiske sommerleker 1960
USA deltok under Paralympiske sommerleker 1960 i Roma, Italia.
Tim Wallburger
Tim Wallburger (født 18. august 1989) er en tysk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Jean Basson
Jean Basson (født 5. oktober 1987) er en sørafrikansk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
Georg Stokke
Stokke har en byste etter seg, laget av Ola Stavseng.
EM i terrengløp 2008
EM i terrengløp 2008 (europamesterskapet i terrengløp) ble arrangert i Brussel i Belgia i 2008.
Breguet 761
Breguet 761/763/765 var en serie med franske passasjerfly på 1940- og 1950-tallet. De var et transportfly med to dekk, bygget av Breguet Aviation. Flyet ble vanligvis kalt Deux-Ponts (dobbeltdekker), men det var ikke et offisielt navn.
Design og utvikling
Breguet begynte konstruksjonsarbeidet på Breguet 761 dobbel-dekker passasjerfly, selv før andre verdenskrig var over i 1944. Det ble besluttet at et mellomdistanse fly med plass til over 100 passasjerer skulle bygges. Konstruksjonen forutsatte bruk av lett tilgjengelige motorer med sikte på å lette byggingen og tidlig ferdigstillelse. Konstruksjonen ble kjent som Prosjekt 76-1. Flyet kom ikke til å bli det første franske etterkrigsfly i luften. Det ble Sud-Est Languedoc, en sivil utgave av Bloch MB161. Prototypen Br.761, F-WASK fløy første gang i Villacoublay den 15. februar 1949.
761 hadde cantilever vinger, midtmontert i det store skroget. Nedfellbart understell med nesehjul. Dobbelt sideror på montert på et tilbakestrøket sentralt høyderor. Prototypen hadde fire 1 580 Hk SNECMA 14R-24 stjernemotorer. Breguet kunne ta opp til 107 passasjerer og det hadde heis mellom de to dekk. Prototypen ble etterfulgt av tre Br.761S før-produksjonsfly drevet av fire 2 020 hk Pratt & Whitney R-2800-B31 stjernemotorer. Disse var utstyrt med 3,70 meter diameter Hamilton Standard propeller. Flyet gjennomførte sine testflyvninger uten uhell. De første flyvninger ble gjennomført i 1951 og 1952.
Den franske regjeringen bestilte 12 fly, seks for Air France og de andre seks for Transportministeriet. Det fløy for første gang 20. juli 1951 og ble tatt i bruk av Air France i løpet av høsten 1952.
Air France-flyet hadde plass 59 passasjerer på øverste dekk og 48 på nedre dekk, selv om flyet var i stand til å frakte 135 passasjerer. I 1964 overførte Air France sine seks Br.763 til det franske luftforsvaret, Armée de l'air som også kjøpte de tre før-produksjonsfly, Br.761S og fire nye Br.765 Sahara fraktfly  med flyttbare lastedører.
3. divisjon fotball for menn 2014
3. divisjon fotball for menn 2014 er det fjerde nivået i norsk fotball 2014.
Breguet 761
Design og utvikling
Det ble også foreslått bygget versjoner med britiske motorer for mulig britiske kjøpere. Det ble imidlertid ikke realisert. Disse ville i såfall fått Bristol Hercules stjernemotorer eller britiske turbopropmotorer.
Vektløfting under Panamerikanske leker 1987
Vektløfting under Panamerikanske leker 1987. Vektløfting var med som en av flere sporter i de tiende Panamerikanske leker som ble arrangert i Indianapolis i USA i perioden 8. til 23. august 1987. Det var tiende gangen som Vektløfting var med i de Panamerikanske leker. Det ble konkurrert i ti vektklasser, kun for menn. Cuba ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran USA med to.
Breguet 761
Sivile operatører
Prototypen Br.761 ble tatt i bruk av Air Algerie i 1952 som fraktfly. Den ble levert tilbake tidlig året etter. Silver City Airways leide en Br.761 i tre måneder sommeren 1953 for bruk på deres rute Hamburg - Berlin. Totalt 127 rundturer ble gjennomført med frakt opp til tre rundturer hver dag, hver etappe tok 52 minutter. Det var rykter om at Silver City ville kjøpe tre fly til 770 000 pund, men avtalen ble ikke realisert
1914 i Japan
Begivenheter i året 1914 i Japan.
Ross Davenport
Ross Davenport (født 23. mai 1984) er en britisk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje.
3. divisjon fotball for menn 2014
Målscorere
34 mål
Mødrehygienekontor
Mødrehygienekontor var betegnelsen på statlige opplysningskontorer som ga kvinner råd om kvinnehelse og barnestell. Norges første mødrehygienekontor ble opprettet i Kristiania i 1924. Etableringen av mødrehygienekontorer var omstridt fordi et uttalt formål også var å bidra til at kvinner i arbeiderklassen fikk kunnskaper om og midler til å unngå uønskede svangerskap. I flere norske byer, blant annet i Drammen og Skien, opplevde kvinnene som tok inititativet til å opprette mødrehygienekontorer at det var vanskelig å finne lokaler fordi motstandere av tiltaket protesterte heftig mot utsiktene til å bli naboer til et slikt kontor.
Karabo Sibanda
Karabo Sibanda (født 2. juli 1998) er en botswansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han ble afrikansk juniormester på 400 og 4x400 meter ved Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015.
3. divisjon fotball for menn 2014
Målscorere
29 mål
Breguet 761
Sivile operatører
Breguet Br.763 Provence ble tatt i bruk av Air France-10. mars 1953. Den første rute gikk fra Saint-Exupéry internasjonale lufthavn til Houari Boumedienne lufthavn i Alger. Den typen som ble brukt på europeiske ruter fra Charles de Gaulle internasjonale lufthavn gikk hovedsakelig til middelhavsområdet, men av og til London. Innenriksruter omfattet Paris, Lyon, Marseille og Côte d'Azur internasjonale lufthavn i Nice
3. divisjon fotball for menn 2014
Målscorere
26 mål
Breguet 761
Sivile operatører
Seks fly ble brukt for å assistere i en nøsituasjon Salat, Algerie, der franske oljerigg ingeniører var i behov for øyeblikkelig assistanse. Totalt 60 tonn tungt materiell og 200 ansatte ble flyttet til og fra Alger i løpet av fire dager. Innføringen av Sud Aviation Caravelle gjorde Provence foreldet som passasjerfly. Caravelle var raskere, mer komfortabel og hadde større rekkevidde. I 1958 lånte Breguet-fabrikken F-BASQ fra Air France for en salgs- og demonstraskonstur til Nord-og Sør-Amerika. Dette var det samme flyet som hadde nødlandet i Pont-Évêque i 1955. Turen dekket 40 000 km og omfattet byene New York, Washington, D.C. og Miami i USA, Bogotá i Colombia, Santiago i Chile, Rio de Janeiro og Brasília i Brasil. Turen resulterte ikke i eneste bestilling. I Nord-Amerika hadde jetalderen allerede begynt, mens flyet hadde for stor kapasitet for operatører i Sør-Amerika, til tross for å være billigere regnet etter pris per sete enn en Douglas DC-4. Provence ble brukt på færre og færre passasjerruter og ble erstattet av Caravelle og Vickers Viscount. Seks fly ble overført til Armée de l 'Air og Air France konverterte sine seks gjenværende Br.763 til fraktfly med navnet Universale. Disse ble brukt på europeisk fraktruter til tidlig på 1970-tallet. Den siste flygingen gikk 31. mars 1971 fra Heathrow til Paris-Orly. En dobbel-dekker AEC Routemaster buss ble parkert ved siden av flyet for å markere slutten på Br.763's tjenest.
Militær
I oktober 1955 en ordre for 30 Breguet Br.765 Sahara fly for Armée de l ' Air annonsert. Denne ordren ble kansellert på slutten av året, men konstruksjonen på fire fly var allerede så langt fremskredet at de ble levert. Disse ble tatt i bruk av den 64. Escadre de Transport.
Det franske luftforsvaret kjøpte de tre pre-produksjons Br.761S fly, disse og de seks Sahara fly kjøpt fra Air France ble gitt det franske luftforsvaret og uførte en verdifull transport, flytting av personell og materiell til kjernefysiske testeområder i Stillehavet.
Østerrikes parlament
Østerrikes parlament er den lovgivende makt på føderalt nivå i Østerrike. Parlamentet består av to selvstendige kamre. Disse kamrene er Nasjonalrådet som velges av folket, og Forbundsrådet som består av representanter valgt av landdagene (delstatsparlamentene).
Karabo Sibanda
Idrettskarriere
Sibanda deltok ved junior-VM i friidrett 2014. På 400 meter der ble han slått ut i semifinalen, med 22. beste tid. Han deltok også på 4 x 400 meter, men Botswana ble diskvalifisert i finalen for å ha trådd i banen innenfor.
Breguet 761
Militær
Sahara-flåten ble pensjonert i 1972.
Karabo Sibanda
Idrettskarriere
Han deltok også ved Sommer-OL for ungdom 2014, der han kom på 2.-plass på 400 meter, med ny personlig rekord på 46,76 sekunder. Jamaicanske Martin Manley vant denne øvelsen.
Mødrehygienekontor
Ny-Malthusianismen
I USA oppstod på 1800-tallet en bevegelse som ble kalt «Ny-Malthusianismen», etter den engelske presten, samfunnsforskeren og demografen Thomas Malthus. I en norsk serie med avisartikler fra 1928 forklares begrepet slik:"Ny-Malthusianisme kaller man den bevegelse som med utgangspunkt i Malthus' befolkningslære har agitert for en systematisk innskrenkning av barnetallet og herunder også i skrift og tale, i den senere tid også praktisk gjennem mødrehygienekontorene, søker å spre kjennskap til de befruktningshindrende midler i almenheten, navnlig blandt kvinnende i de arbeidende lag av folket. Som nevnt i forrige artikkel fordømte Malthus selv skarpt den slags midler; han vedblev alltid å være for meget av en moraliserende teolog til å våge denne praktiske konsekvens av sin lære, men derfor drog han også den triste og bitre slutning at sykdom, nød og elendighet alltid måtte vedbli å herje blandt de fattige og at alle planer om en likelig fordeling av livsgodene måtte strande på dette skjær."Selv om tilhengerne av ny-malthusianerne i motsetning til Malthus var tilhengere av prevensjon og mente at det var fånyttes å oppfordre til seksuell avholdenhet for å unngå svangerskap og befolkningsvekst, var det først med engelske Marie Stopes på begynnelsen av 1900-tallet at de egentlige mødrehygienekontorene så dagens lys.
Østerrikes parlament
Organisasjon
Valgperioden for Nasjonalrådet er fem år (inntil en valgreform i 2008 var den fire år), og representantene blir valgt av folket ved alminnelig valg. Nasjonalrådet er med hensyn til lovgivningsmakten det dominerende av de to kamre. Det er Nasjonalrådet som må vedta lovene, mens Forbundsrådet i noen tilfeller kan nedlegge veto. Nasjonalrådet kan oppløse seg selv.
3. divisjon fotball for menn 2014
Målscorere
24 mål
23 mål
20 mål
18 mål
95. østlige lengdegrad
Den '''95. østlige lengdegrad (eller 95 grader østlig lengde''') er en lengdegrad som ligger 95 grader øst for nullmeridianen. Den går gjennom Nordishavet, Asia, Indiahavet, Sørishavet og Antarktis.
3. divisjon fotball for menn 2014
Målscorere
17 mål
95. østlige lengdegrad
Sammen med 85. vestlige lengdegrad former den en storsirkel.
Mødrehygienekontor
Margaret Sanger i New York
I 1916 ble amerikanske Margaret Sanger stilt for retten i New York og dømt til 30 dagers fengsel for å ha spredt brosjyrer om barneregulering. I 1923 åpnet hun et såkalt «birth control office» på Manhattan, og oppga at kontorets formål var «undersøkelse av berettigelsen av delstatsdomstolen i New Yorks avgjørelse om hvorvidt en lege skulle ha rett til å informere om prevensjonsmidler i sykdomstilfeller». Margaret Sanger ble en foregangskvinne for det som i Norge ble kjent som «mødrehygiene», og da spesielt det som gjaldt kvinners rett til prevensjonsmidler og selvbestemt abort.
Karabo Sibanda
Idrettskarriere
I mars 2015 deltok Sibanda ved Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015, der han fikk to gullmedaljer. Han vant 400 meter på tiden 46,33, og han deltok også på Botswanas stafettlag som vant gull på 4 x 400 meter. Også ved Ungdomsafrikamesterskapet i friidrett 2015 vant han 400 meter, og Botswana kom her på 2.-plass på medleystafetten.
Østerrikes parlament
Organisasjon
Forbundsrådet har fra 1920 bestått av utsendinger valgt av de østerrikske landdagene, i samsvar med partienes styrkeforhold i den enkelte delstat. Forbundsrådets vetorett med hensyn til lover vedtatt av Nasjonalrådet er i de fleste tilfeller kun utsettende. Nasjonalrådet kan ved fornyet behandling og nærmere stemmeregler, overprøve Forbundsdagens veto.
Forbundsforsamlingen er et organ som består av Nasjonalrådets og Forbundsrådets medlemmer når disse holder felles møte. Dette organets viktigste oppgave er å overvære presidentens edsavleggelse (tysk: Angelobung), og å utlyse folkeavstemning for å avsette presidenten. Det tilligger også Forbundsforsamlingen å erklære krig.
Historie
Folkevalgte representanters medvirkning til lovgivningen i Østerrike begynte i 1861 med Reichsrat. Dette ble fra 1867 Cisleithanias parlament og besto av Herrenhaus og Abgeordnetenhaus. Parlamentsbygningen på Ringstrasse ble møtested for parlamentet fra 1883.
Alminnelig stemmerett for menn ble vedtatt i 1907 og i tillegg for kvinner i 1919. I 1920 vedtok Den konstituerende nasjonalforsamling Østerrikes forfatning som siden har vært det rettslige grunnlaget for Parlamentet. Forfatningen var opphevet i perioden 1933 til 1938 gjennom diktaturet Stenderstaten fra 1933 til 1938 og under nasjonalsosialismen fra 1938 til 1945.
Bildegalleri
Parlamentet møtes i Parlamentsbygningen oppført av Theophilus Hansen på Wiener Ringstraße. Ytterligere to bygninger i Reichsratstrasse og dessuten Palais Epstein i Ringstrasse anvendes av Parlamentet.
Jenibuntor
Jenibuntor er en slekt av biller som ligner smellere (Elateridae).
Utseende
En middelsstor (ca. 14 millimeter), avlang, halvblank, brun råtevedbille. Oversiden er fint hårete. Antennene er bare delvis bevart i typeeksemplaret, men er trolig trådformede og nokså lange. Pronotum er tydelig bredere enn langt, rundet med en skarp midtfure og noe utdragne bakhjørner. Dekkvingene er nokså jenbrede med fine lengdefurer. Beina er middels lange og kraftige.
Levevis
De fleste artene av råtevedbiller har larver som lever i død ved.
3. divisjon fotball for menn 2014
Målscorere
16 mål
Idrettsklubben Start i 1982
Trener Svein Hammerø ble løst fra kontrakten etter tapet mot i august, på et tidspunkt det var stor fare for å rykke ned. Han var den første treneren som måtte gå siden Karl Durspekt i, og den første mens klubben spilte på øverste nivå. Hammerø gjorde seg bl.a. bemerket ved å sette Svein Mathisen ut av laget i en seriekamp for første gang siden. Matta hadde startet 209 seriekamper på rad, men måtte i bortekampen mot vente i 65 minutter før han fikk komme innpå. Erik Ruthford Pedersen overtok treneransvaret, og berget plassen med fire poeng mot og  i de to siste kampene. Matta ble på sin side klubbens toppscorer for sjette år på rad, og var kun én scoring bak 1.divisjons toppscorerduo Tor Arne Granerud og Trygve Johannessen.
3. divisjon fotball for menn 2014
Målscorere
15 mål
Idrettsklubben Start i 1982
I cupen ble det tap mot i kvartfinalen, etter at laget som i  gikk gjennom de fire første rundene uten baklengs. Juniorene gjorde det enda bedre ved å spille seg fram til NM-finalen der det ble tap mot med 0-1 etter to omkamper.
3. divisjon fotball for menn 2014
Målscorere
14 mål
Idrettsklubben Start i 1982
Cay Ljosdal la opp ved sesongslutt etter 426 klubbkamper.
3. divisjon fotball for menn 2014
Målscorere
13 mål
12 mål
Breguet 761
Ulykker og hendelser
Breguet Deux-Ponts hadde en utmerket sikkerhetsstatistkk;
Fjölnir-Björninn Íshokkídeild
Fjölnir-Björninn Íshokkídeild er en islandsk ishockeyklubb. Laget ble stiftet 22. november 1990.
Mikhail Polisjtsjuk
Mikhail Mikhajlovitsj Polisjtsjuk, russisk Михаил Михайлович Полищук, (født 10. januar 1989) er en russisk svømmer som spesialiserer seg i fristil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kun deltok i stafettene uten å ta medalje. Han tok sølv under Sommer-OL 2008 på 4x200 meter fristafett.
95. østlige lengdegrad
Fra nordpolen til sørpolen
! scope="col" width="120" | Koordinater ! scope="col" | Land, territorie eller havområde ! scope="col" | Notater ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Arktis ! scope="row" | Russland ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Røde armé-stredet ! scope="row" | Russland ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Karahavet ! scope="row" | Russland ! scope="row" | Mongolia ! scope="row" | Kina ! scope="row" | India ! scope="row" | Myanmar (Burma) ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Indiahavet ! scope="row" style="background:#b0e0e6;" | Sørishavet ! scope="row" | Antarktis
Hela Sverige bakar
Hela Sverige bakar er et svensk konkurranse- og matlagningsprogram på Sjuan siden 2012. Programmet basert på det britiske The Great British Bake Off. Programleder er Tilde de Paula Eby og juryen består av Johan Sörberg og Birgitta Rasmusson. Premieren på den første sesongen ble ny seerrekord for fjernsynskanalen Sjuan; 765 000 seere. Programmet vant Kristallen 2015 for årets beste dokusåpe, hvilket det også var nominert til i 2013 og 2014.
En spinoff-sesong, kalt Hela kändis-Sverige bakar, ble sendt på TV4 i 2014 og juniorversjonen Hela Sverige bakar junior høsten og vinteren 2015.
Meleagros (bille)
Meleagros er en slekt av løpebiller i delgruppen (underfamilien) Platyninae.
Mødrehygienekontor
Margaret Sanger i New York
I april 1929 gjennomførte politiet en razzia mot mødrehygienekontoret som Margaret Sanger hadde etablert. De konfiskerte en mengde dokumenter, herunder pasientjournaler, og arresterte to kvinnelige leger og tre sykepleiersker som var på vakt da politiet troppet opp. Sanger ble ikke selv arrestert, men fulgte med til politistasjonen for å støtte sine medarbeidere. Den totale staben ved kontoret tellet på det tidspunktet ni leger, fem sykepleiersker, to sosialarbeidere samt kontorpersonale. Da de pågrepne ble fremstilt for en dommer for åpen rett, hadde en mengde leger, prester og jurister – og svært mange engasjerte kvinner – samlet seg på tilhørerbenkene. Tilhørerne ga høylytt uttrykk for sin støtte til Margaret Sangers mødrehygienekontor, og latterliggjorde politi og påtalemakt. Hele saken førte til at Margaret Sanger fikk mange nye støttespillere, blant annet forfattet to legeorganisasjoner protestskriv mot politiaksjonen, og New York County Medical Society arrangerte et protestmøte med stort fremmøte. Saken ble også slått stort opp i norske aviser.
Dr. Stopes i London
I 1918 ga den engelske botanikeren Marie Stopes ut en bok om kvinnelig seksualitet og barnebegrensning. Boken ble raskt et samtaleemne også utenfor Englands grenser. I 1921 åpnet hun et mødrehygienekontor i London, og dette ble en inspirasjon for kvinnesaksforkjempere i en rekke land, også i Norge. I 1928 stod følgende notis i Stavanger-avisen 1ste Mai: "Dr. Stopes' berømte brev"
fås på Stavanger mødrehygienekontor, prisen er 60 øre, for 20 øre i tillegg kan man få den sendt i posten. Arbeiderhustruer, kjøp den lille brosjyre les og tenk!
De første norske kontorene
Forfatteren Katti Anker Møller var blant de fremste individuelle forkjemperne for opprettelsen av mødrehygienekontorer i Norge. I et intervju i 1924 beskrev Katti Anker Møller formålet med disse kontorene slik: Kontoret skal arbeide for å sprede oplysning om en mere hygienisk behandling av svangerskap, fødsel, barselseng. Dessuten gjør vi alt for aa fremme et bedre spedbarnstell. Vi har al den litteratur og alle de artikler som behøves. Kontoret er anlagt paa aa betjene de utslitte mødre, særlig arbeiderklassens mødre. De utslitte mødre skaffer vi ogsaa preventive midler. Vi selger ikke til ugifte. Til kontroll bruker vi et kontrollsystem, som vi har lært i Amerika.
Kontoret er imidlertid ingen klinik, det er bare et oplysningskontor. Forøvrig overlates alt til vedk. kvinne selv og er hun i tvil, maa hun henvende sig til en læge som vi har ordnet med vil hjelpe hende. Senere ble legen Karl Evang en pådriver for å opprettholde og videreføre mødrehygienekontorene, ikke minst da han i 1938 ble utnevnt til medisinaldirektør (et embete som senere fikk tittelen helsedirektør).
Geografisk utbredelse
Listen nedenfor er ikke uttømmende, men gir en oversikt over mødrekontor som ble opprettet rundt om i Norge. Årstallet angir etableringsåret.
Rørstad
Rørstad (lulesamisk: Revestáde eller Ravstáde) er en fraflyttet grend ved fjorden Sørfolda i Sørfold kommune i Nordland fylke. Arkeologiske funn tyder på at stedet har vært befolket allerede i eldre jernalder. Mindre håndfaste forhold har også pekt på at stedet kan ha vært et viktig kirke- og administrasjonsted allerede i tidlig middelalder. Rørstad var fra reformasjonen kirkested med Rørstad kirke, der presten for det tidligere Folden hadde sin gård. I dag står en korskirke fra 1761 på Rørstad.
Tverrveien (Hønefoss)
Tverrveien (1-9, 2-8) er en vei på Storløkka i Hønefoss.
Skautafélag Akureyrar
Skautafélag Akureyrar (stiftet 7. januar 1937) er en islandsk fleridrettsklubb som ligger i byen Akureyri. Klubben har ishockey, curling og kunstløp på programmet, tidligere var også hurtigløp på skøyter inkludert.
Tverrveien (Hønefoss)
Veien er en av to tverrveier som går mellom Storløkkaveien og Indre Løkkavei, den andre er Tyriveien. Tverrveien har også en liten avstikker østover fra Storløkkaveien, mot Roa–Hønefosslinjen. Veien preges av trehusbebyggelse, og ligger cirka 92 meter over havet.
Rørstad
Utover på 1800-tallet ble Nordfold og Sørfold stadig større steder, dermed var ikke lenger behovet for en kirke på dette svært værutsatte stedet så stort. Egne kirker ble bygget for menighetene på disse stedene, dermed ville myndighetene at kirken helst skulle rives. Dette ble imidlertid ikke gjort. Utviklingen på 1900-tallet med moderne kommunikasjon førte til at et sted først og fremst egnet for båttransport ble avsidesliggende. Rørsted ble gradvis avfolket mot slutten av 1970-årene, men hadde fastboende helt til 2016. I dag brukes husene som fritidsboliger. Det holdes også årlige gudstjenester i den gamle kirken i sommerhalvåret.
Sphaeridium
Sphaeridium er en slekt av biller som hører til familien vannkjær (Hydrophilidae). Disse billene er vanlige i fersk husdyrgjødsel.
Skautafélag Akureyrar
Kunstløp
Klubbens løper Aldís Kara Bergsdóttir er islandsk juniormester for 2020.
Hurtigløp på skøyter
Klubbens løpere Kristján Árnason, Bjørn Baldursson, Örn Indriðason og Edda Indriðadóttir er alle nasjonale allround-mestere i perioden 1950–1961.
Rørstad
Geografi
Rørstad ligger ved en vik ved Sørfoldas nordside, et lite stykke innenfor der Folda deler seg i Nordfold mot nordøst, Revsfjorden – Sagfjorden mot øst og Sørfold mot Sørøst. Bebyggelsen ligger på et sletteområde mellom fjorden og en poll øst for denne med navn Hopen. Denne sletten er bare noen få meter over havet.
Rundt Rørstad er det flere høye fjell, hvor Midnatstinden (902 moh) i sør er den høyeste. En annen karakteristisk topp er Husbyviktinden, som ble forsøkt besteget av William Cecil Slingsby i 1902. På grunn av dårlig vær ga han opp. Neste år ble den besteget av en norsk klatregruppe.
Stedet er veiløst. I Rørstaddalen innenfor er det furuskog.
Antarctiola
Antarctiola er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.
Meleagros (bille)
Utseende
Middelsstore (10-14 millimeter), slanke og litt flate, blanke, metallisk fargede løpebiller. Hodet er sekskantet med ganske små, rundede fasettøyne. Pronotum er sekskantet, bredest noe foran midten, nokså varierende i bredde. Dekkvingene er jevnbrede eller litt utvidete bakover og har tydelige punktstriper.
Sphaeridium
Utseende
Middelsstore (gjerne 4-7 millimeter), nærmest halvkuleformede, svarte biller, vingespissene ofte røde eller gule. Kroppen er hårløs og gjerne litt matt, dekkvingene uten punktrader.
Levevis
De fleste av kulevannkjærene er knyttet til møkk. De kommer gjerne i store mengder til ferske, ennå våte kuruker, og etter noen timer er kurukene gjerne fullstendig gjennomhullet av kulevannkjærenes ganger. Andre arter lever i råtnende plantemateriale, men de krever høy fuktighet.
Systematisk inndeling
Artslisten følger og
Kari Melby
Kari Melby (født 17. november 1949) er en norsk historiker. Hun er professor ved Institutt for tverrfaglige kulturstudier ved NTNU. Hun var prorektor for forskning og rektors stedfortreder fra 1. august 2009 til hennes åremålsstilling gikk ut 31. juli 2017. Hun ble etterfulgt av Bjarne Foss.
Antarctiola
Utseende
Middelsstore, avlangt-ovale, blankt brunlige løpebiller med gule antenner og bein. Hodet er firkantet med utstående, middelsstore fasettøyne, kjevene ikke forstørrede, antennene middels lange og tynne. Pronotum er rundet, bredere enn langt, dekkvingene er nesten jevnbrede med ganske fine punkstriper.
Rørstad
Gården Rørstad
Stedsnavngranskeren Oluf Rygh mener at navnet opprinnelig var Ræreksstadir, avledet av mannsnavnet Rærekr. I 1567 ble navnet skrevet Rorstaa, i 1661 Røersta og senere altså Rørstad. Senere forskere har ment at det opprinnelige navnet kunne vært Rørekstadir, som kan være fra 800-tallet.
Kari Melby
Melby er cand.philol. med historie hovedfag fra Universitetet i Oslo 1977 og dr.philos. ved Universitetet i Trondheim 1995. Her ble hun professor i 1994.
Hun var ansatt som forskningsleder for Senter for kvinneforskning ved universitetet i 1990 til 1998, har vært instituttleder ved Institutt for tverrfaglige kulturstudier fra 2002 til 2005. Melby ledet «Kvinner i forskning – komité for integreringstiltak», oppnevnt av Utdannings- og forskningsdepartementet, fra 2004 til 2007, og var prodekan for forskning ved HF-fakultetet fra 2005 til 2009. Hun har hatt mange verv i Norges forskningsråd, og er medlem av Hovedstyret og leder Divisjonsstyret for vitenskap.
Rørstad
Gården Rørstad
I generalplan for Sørfold fra 1972 er arealet på hele matrikkelgården oppgitt til 457 dekar fulldyrket eng, 71 dekar annet og 370 dekar som var mulig å dyrke. Utmarken bestod av 3050 dekar lauvskog, 750 dekar barskog og 1130 dekar annet.
Førkristen tid
I 1930 fikk presten Heffermehl åpnet en gravhaug på Rørstad. I denne ble det funnet rester etter en båt med en mann. Senere i 1957 ble det gjort et nytt gravfunn, denne gangen ble det gravd frem et uskadet skjellet i et rom av steinheller. Etterlevningene ble vurdert til å ha vært etter en mann med uskadede kraftige tenner. Ved siden av gravstedet var det også begravd en hest. Tromsø museum mente at en slik gravkiste med steinheller tyder på at graven kunne være så gammel som nordnorsk eldre jernalder. Det uvanlige med graven var steinhelle i bunnen og hesten like ved. Funnet har vært vurdert til å være et bevis for at det har bodd en norsk stamme i Sørfold i førkristen tid.
Lokalhistorikeren Alv Ragnar Nielssen har funnet at bondebosetningen i distriktet i tidlige tider foretrakk å være et stykke fra det åpne havet, og med middels gode jordbruksressurser. Generelt ble hovedfjordene foretrukket for etablering av gårdene, ikke småfjorder eller trange sund. Rørstad, sammen med funn i Sjunkfjorden, Kjerringøy, Leinesfjord og Brennvika, er dermed en typisk representant for bosetning i slike ytre regioner. En regner også med at det var korndyrking på jernaldergårder som på Rørstad.
Middelalder
I middelalderen var Rørstad kirkested for Folden, altså det området som omfattet fjordområdene Kjerringøy, Sørfold og Nordfold.
Et sagn går ut på at Kong Sverre skal ha innsatt en sysselmann over Folden. Denne skulle ha vært av birkebeinerblod, og folk i Mørsvikbotn skal være av hans ætt. En slik historie kan synes usannsynlig, spesielt fordi dette er et samisk kjerneområde. Til tross for dette har en lurt på om en sysselmann kan ha bodd på Rørstad.
Noen grunner for en hypotese om en sysselmann på Rørstad er at denne skulle kreve inn kongens skatt, blant annet fra samene. Gården Rørstad må også ha vært meget stor, blant annet var Rørstaddalen med furuskog, samt Sagfjordområdet og Refnes inkludert i eiendommen. Et annet forhold er at navnet Huseby finnes for et fjell, Husbyviktinden, og en vik, Husbyvik, begge rett ved Rørstad. Dette navnet går igjen flere steder i landet der det henspiller på store gårder, og har sammenheng med et administrativt system under kongen. Historikere har spekulert på om dette Huseby-navnet er et forsvunnet gårdsnavn tilknyttet kirkestedet.
Salten var et av de 24 såkalt kannikgjeld tilhørende erkebiskopen i Nidaros. Under dette gjeldet hørte Skjerstad med Saltdal og Rørstad for Folden og Kjerringøy til. Sogneprestene til gjeldene var kanniker ved domkirken i Nidaros, dette var et kollegium som administrerte bispedømmet. Dermed opphold de seg en stor del av året utenfor kannikgjeldet, det var derfor behov for en visepastor og under denne igjen kapellaner. En er usikker på hvordan det religiøse livet artet seg i distriktet før reformasjonen. Muligens måtte folk helt ut til Bodø for å bli betjent av kirkens menn. Det er også mulig at folk kunne benytte seg av små kapeller som ble drevet av hjelpeprester. Blant annet er det kjent at det i katolsk tid var et «kongelig benaadningskapel» på Kjerringøy. Når den første kirke ble oppført på Rørstad er usikkert.
Ifølge et sagn skal tømmeret til den første kirken på Rørstad ha blitt hugget ved Kobbvatnet. Etter at tømret var fløtet over vannet og kommet frem til Kobbelveidet ble det uenighet om hvor kirken skulle bygges. Det ble avtalt at tømmeret skulle legges ut på fjorden, så skulle kirken bygges der materialet fløt i land.
Konkret kunnskap om en kirke på Rørstad har en ikke før i Trondhjems Reformats 1589, der det ble bestemt at «skulle betienis aff en Cappelan paa Rørstad Residerende...». Altså at kapellanen skal bo på Rørstad. Noe skriftlige kilder om en kirke før reformasjonen er ikke kjent. Til tross for dette er det historikere som mener at en kirke må ha stått her også i katolsk tid. Til grunn for dette er levninger i dagens kirke fra katolsk tid, nærmere bestemt et krusifiks av bronse. Krusifikset er vurdert til å være vakkert, men medtatt. Det er også pålitelige kilder som sier at 12-14 gamle helgenbilder skal ha ligget på loftet i kirken, men at disse skal ha forsvunnet en gang på begynnelsen av 1900-tallet. Bildene antas å være de siste delene av et katolsk alterskap som var vanlig i kirkene i Nordland på 1400-tallet.
Konservator Povl Simonsen har ment at den første kirken på Rørstad kan ha blitt reist på 1300-tallet. Begrunnelsen er at dette er den eneste gården som er nevnt i kilder fra middelalderen. Dessuten at det er usannsynlig at en kirke er reist rett etter reformasjonen, da det var nedgangstider i landsdelen. Med helgenbildene, skriftlige kilder fra middelalder og stedets viktige posisjon ved fjorden er det ifølge Simonsen tre samstemte argumenter for at det skulle ha vært en kirke på Rørstad allerede i middelalderen. Kirken kan da ha vært enten en sognekirke med prestegård, eller et kapell for en storgård.
Antarctiola
Levevis
Artene lever på bakken, mest i fuktige til våte habitater. De er nattaktive rovdyr.
Rørstad
Etter reformasjonen
Den første presten i Rørstad som man kjenner ved navn, var Maurids Madsen Rasch, som virket her fra 1598 til 1612. Rasch (1574– ca 1640) hadde tatt teologisk embetseksamen i København i 1594. Senere ble han sogneprest i Rødøy. I Sagfjorden, nord for Rørstad, fikk han satt opp en flomsag, det vil si en oppgangssag som bare ble drevet ved høy vannføring. denne ble oppført i 1607 og var fremdeles i 1614 i bruk. Dette skal være den første vanndrevne sagen i Nord-Norge. Inntektene til herr Maurids er beskrevet i Reformatsen av 1589: «Af forskrevne Rente skal den residerende Cappellan udi Rørstad besidde Præstens Jord i Rørstad, som skylder aarligen 4 Voger fisk; dertil al Offertold, Kirkegang, Udfærd, Paaskeoffer som falder hos de 80 Bønder og deres Husmænd, hvilke han betjener». Tiende og landskylden som ble innkrevd tilfalt sognepresten. Fordi sogneprestene sjeldent eller aldri forrettet i annekssognene er det ikke rart at kapellanene var misfornøyd med den urettferdige fordelingen av embetenes inntekter.
Antarctiola
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika (Argentina).
Rørstad
Etter reformasjonen
En betydningsfull prest i Rørstad var Niels Hansen Slangerup (1618–1687), eller Nicolaus Johannes Slangendorf som han også ble kalt. Han kom fra Jylland, og reiste opp til Norge med sin unge kone. I hans tid ble det bygget en ny kirke på Rørstad i 1665, noe han dokumenterte slik i kallsboken: «Kirken indviet, Jeg indsatt». En modell av denne kirken finnes fremdeles og er oppbevart i dagens kirke. Samme søndag som kirken ble innviet ble Slangerup gift. Han fikk to sønner og fire døtre. Slangerup døde på Rørstad.
Preben von Ahnen (1606–1675) var lensherre i Nordland med residens på Bodøgård i Bodø. Han var kjent som en meget driftig mann, som også tok seg av kirkene. Utover på 1600-tallet var mange katolske kirkebygninger forfalne, og en tror at von Ahnen stod bak den nye kirken på Rørstad. Etter kongelig påbud i 1633 ble det meget hektisk byggeaktivitet med kirkene over hele Nordland. Mange lokale håndverkere var i aktivitet, og noen blir dyktige spesialister som tar seg av detaljene. En viss Hans Knudsøn Taarnbygger hadde stor anseelse i distriktet og muligens er det han som står bak de karakteristiske, delvis orientalske tårntypen som ble vanlig i Nord-Norge på 1700-tallet. Disse er beskrevet som en avslanket eller trykket løkform. Han blir gift i Rørstad kirke i 1698, oppholder seg enn tid på Rørstad, men har fast tilhold på Bodøgård. Joen Svendsen Kirkebygger utfører tømrerarbeid og bor en tid på Rørstad. En annen håndverker er Jacob Glassmester som sannsynligvis også hadde noe med kirken å gjøre.
Fra 1696 til 1714 var Jacob Hersleb (1678–1719) sogneprest på Rørstad. Johannes Rasch (1678–1744) tok over og med ham fulgte et helt prestedynasti. Rasch var født på Halstad prestegård på Lolland. Før han kom til Rørstad hadde han vært garnisonsprest på festningen Christiansborg ved Accra, i dag Ghana. I oktober 1714 fikk han prestekall til «Foldernæs eller Rørstads og Kæringøens Menigheder i Saltens Provstie». Dit kom han 19. juni 1715. Rasch var gift med Christine Blomstrup (1680–1721) som døde på Rørstad. Etter dette gifter han seg med Anne Pedersdatter Schelderup (1676–1741), som var enken etter presten Kjeld Stub på Skjerstad.
Carl von Linné besøker Rørstad
Carl von Linné var på Rørstad i 1732 da han var på sin store Lapplandsreise i Salten. På vei ut fjorden til Rørstad legger han merke til seifisket som er på gang. Han beskriver at fjorden koker av småsei, og at fiskerne drar opp store mengder på kort tid. Linné skriver at det i mange viker eller nes var en liten gård. Til hver av disse er det en liten eng eller åker. Han konkluderer med at dette neppe kan være noe levebrød, men at det må være havet som vrimler av fisk som er folkenes levevei. Observasjonen stemmer godt da de aller fleste mennesker langs kysten i Norge på denne tiden var fiskerbønder.
Linné beskriver også typiske matretter i Folden og oppskriften til disse: Surost, tynnbrød, barkebrød, missnebrød og flatbrød. Han beskriver at bark til barkebrød tas fra store kvistfrie furutrær. Unge trær gir et mer klebrig og beiskt brød. Før barken males til mel legges det glør over den for å gjøre den porøs og sprø. Også missnebrød er en type brød som ikke er laget av korn. Barkebrød smaker beiskt, har liten næringsverdi, hever seg dårlig og var først og fremst «vomfyll» når det ikke fantes annen mat.
Pietistiske strømninger
En gang i 1730-årene blir Johannes Rasch stevnet for bygdetinget i Folden for ulovlig brennevinssalg på søn- og helligdager på prestegården. Det påstås at dette salget har vært så omfattende at døddrukne allmuesfolk har forlatt stedet og druknet på havet. Klokkeren som er vitne sier at han har sett det har blitt solgt brennevin til bumenn og samer. Imidlertid har ingen sett at folk har forlatt prestegården beruset, dermed ender saken. Dette var en svært alvorlig sak. Lokalhistoriker Svein Fygle mener at dette er et utslag av pietismens korstog mot fyll og usedelig liv, slik at selv en prest som Rasch kunne bli uthengt.
I juli 1742 er det bispevisitas i Rørstad kirke, og biskopen er ikke fornøyd med barnas kunnskap. Barnas begrep og forstand beskrives som begrensede, dessuten leser ungdommene dårlig av katekismen. Presten er på denne tiden en aldrende og sliten mann, slik at det kan være en årsak. Derimot er biskopen meget fornøyd med de tilstedeværende finner og lapper, som leser «smukt». Skolemesteren i Folden «tegnet sig til en from, gudelig og villig mand». Menigheten selv må bekoste skolemester, noe som allmuen beklager seg over og har problemer med å innfri.
Sønnen til Johannes Rasch, Johan Georg Rasch født 1715, etterfølger sin far som prest. Johan Rasch blir gift med Ingeborg Jentoft i 1744. Han blir engasjert i misjonsarbeid blant samene som sin far, og starter også opp med skolestell på Rørstad. Ved bispevisitasene får han de beste skussmålene, slik som denne i 1753: «Presten hr. Johan G. Rasch er flittig i sit Embede mod Sagtmodighed og bruker sit Pund til at overtale alle til gudelig Omangels: havde intet at klage.»
Johan Georg Rasch får satt opp et såkalt sjeleregister i 1750. Dette inneholder en vurdering av kristendomskunnskapene til ungdommene i Folden og Kjerringøy menigheter. Det er biskop Ludvig Harboe som hadde utarbeidet formularet for dette. Registret omfatter 218 navn på barn og unge i alderen 7-29 år. De aller fleste «Kan læse i Bog», noen kan hele katekismen utenatt, andre kan en tredel eller en femtedel. De yngste har lært utenat bordbønn, noen kan i tillegg også morgen og aftenbønn. Det er noen av de eldste som har lest Davids postill. Nesten alle kan svare på spørsmål, og det bemerkes for de fleste at de er lærevillige.
Etter at Johan Rasch døde på Rørstad i 1757 overtar Jonas Fredrik Pheiff, som tidligere hadde vært prest i Saltdal. På grunn av pietismen som nå får stor innflytelse blir det et problem når Pheiffs kone føder et barn for tidlig, altså før det har gått ni måneder etter giftemålet. Han får på grunn av dette en lang og ubehagelig prosess å ordne opp i.
Eric Werlauff ble innsatt som prest i Rørstad i 1764. Med han kom det en prest med ry som en dyktig djevel- og ganbesverger. Han ble ofte hentet for å bringe fanden til «raison». Et sagn forteller at denne presten fikk Fanden til å flette bånd av skjellsanden på Rørstad. Biskopen skriver etter sin visitas i 1762: «Hr Werlauf predikede godt og opbyggeligt over Luc. 13.24. Hr. Werlauf er ellers en flittig og sagtmodig mand, der besidder gode Studeringer in humanitorus og formentlig in astronomicus: har og haft adskillige Børn at informere in humanitoritus.» Mange prester tar i denne tiden folkeopplysning alvorlig, og opplyser allmuen gjerne om andre enn teologiske tema.
Reisningen av dagens kirke på Rørstad
I Werlauff tok initiativ for å få bygget en ny og mer tidsriktig kirke på Rørstad. Denne ble innviet den 1. desember 1761. Kirken ble bygget i korsform med løkformet spir. Det er sannsynlig at Friis stod bak utformingen siden han engasjerte seg sterkt i kirkebyggingen i distriktet. Blant annet hadde han en stab av håndverkere ved sin prestegård i Bodø. Kirkene ble kjennetegnet med liggende trepaneler malt med rød tranmaling. De var korskirker med løkformet spir på takrytteren over krysset. Friis utviser stor iver i byggingen når det først skal bygges en ny kirke på Rørstad. Allmuen blir pålagt å betale for byggematerialer, noe de mener seg ikke å være i stand til. De er også blitt pålagt pliktarbeid. Lensmannen Hans Mansen Movik får i oppgave å bordkle halve kirken. Dette ble imidlertid ikke utført, dermed ser Friis seg nødt til å leie inn folk til å gjøre arbeidet. Friis stevner Movik for retten for unnlatelsen, slik at han skal betale beløpet for dette arbeidet. Saken kom opp flere ganger, men Movik ble til slutt frikjent.
Werlauff blir i 1770 den første sognepresten i det nyopprette Folden prestegjeld. Dette året blir også Skjerstad og Saltdal opprettet som egne prestegjeld. Rørstad ble hovedkirken i gjeldet, mens Kjerringøy blir annekskirke. Imidlertid får fremdeles kirken i Bodø korn- og fisketienden fra disse tidligere gjeldene.
I Warlaufs tid blir det foretatt en folketelling, og det er han som dokumenterer folketallet den 15. august 1769. Dette er den første folketellingen som også tar med kvinnene. Oppgaven viser at det er 1136 innbyggere i Folden, av dette 575 kvinner. I Nordfold ble befolkningen telt til å være 422 personer, som utgjør 37 % av befolkningen. Videre hadde Kjerringøy 207 mennesker, eller 18 %, og Sørfold 496 innbyggere, eller 44 %. Av de 1136 innbyggerne i Folden er 137 bosatte samer som drev med jordbruk og fiske. Historikere har ment at denne, og lignende folketellinger, som ikke registrerer navn på alle innbyggerne ikke nødvendigvis er helt riktige.
Innføring av skolevesen
I 1770-årene er det stor bekymring for de unges kunnskaper i Folden. Biskop M. F. Bang beskriver situasjonen slik til amtmann Joachim de Knagenhielm: «Den af de betydeligste mangler som ieg paa mine Omreiser her igjennom Landet med bedrøvelse har erfahret er Ungdommens slette Kundskap som er følge av Skole-Væsnets tilstand, det ieg paa alle Stæder, har fundet ganske forfaldent...». Biskopen anmoder om at fogdene i amtet skal innkalle til et møte i hvert prestegjeld for å drøfte organisering av opplæringen. Spesielt hvor mange skolemestre det skal være, disses lønn og hvordan den skal betales og innkreves. Lignende initiativer hadde blitt tatt i 1739 og 1741, og så i 1775 ble en plan for skolene i Folden vedtatt. Spesielt hadde prost Peter Heiberg Fabricius og Knageihjelm arbeidet mye for å få utarbeidet skolefundansen (forordningen). For Rørstad prestegjeld ble det bestemt å være tre skolemestre med hvert sitt distrikt. Skolemesteren i Sørfold, som var det største distriktet, skulle ha 20 riksdaler i årlig lønn. Det er unge menn av allmuen med gode kunnskaper som skal skikkes til skolemestre. Skolen skal være på omgang i gårdene rundt om i distriktet, slik som var vanlig på denne tiden.
Warlauff dør i 1773 og etterfølges av Benjamin Dass Walnum fra Løvøy på Helgeland. Sannsynligvis var Walnum dattersønn av dikterpresten Petter Dass. En ny prest med navn Johan Rasch Jentoft tar over i 1784. I folketellingen i 1801 er det beskrevet at prestegården på Rørstad huser sognepresten med frue, to gutter, fem tjenesteskarer og åtte tjenestepiker. I husholdningen er også en sengeliggende almisselem. Det er også nevnt en teologistudent som oppholder seg på gården for å gjøre en «Beskrivelse av Foldens Præstegjeld» på vegne av Norges topographiske Selskab. Historikere har ikke greid å finne denne beskrivelsen, og muligens ble den heller aldri fullført. For øvrig er det Jentoft som gjennomfører folketellingen, med det resultat at det bor 2200 personer i Folden hovedsogn.
Bodø kirke og Rørstad eide over halvparten av jordeiendommene i Nordfold fra rundt 1650 til omtrent 1750. Så om det slo feil til med korntienden eller fisketienden, hadde prestene uansett store inntekter fra de mange gårdene som hørte til disse embetene.
Tore Pedersen
Tore Pedersen kan vise til:
Rørstad
Innføring av skolevesen
Johannes Rasch Jentoft kom som prest til Rørstad i 1784. Med på flyttelasset hadde han poteter, og det sies at dette var de første poteter som ble dyrket i Folden. Til tross for nøds- og krigsårene som skulle følge de neste tiårene tok det lang tid før «jordeplene» ble dyrket av allmuen i Folden. Ikke før i 1835 ble interesse for potetdyrkningen, som da ble dyrket i stadig større omfang. Jentoft forlot Rørstad i 1802 for å fortsette som kapellan i Skjerstad. Han døde i 1830.
For den nye presten som overtar i 1802, Jens Koch, er skolevesent i Folden også til bekymring. I 1817 utarbeider han en tilstandsrapport for departementet. Koch rapportere om at det er tre skolemestre i Folden. Disse har ingen annen utdannelse enn den de har fått til konfirmasjonen, eventuelt at de har lært noe på egen hånd. Alle ungdommer har fått opplæring i kristendomskunnskap, mens noen har lært skrivning og regning av klokkeren. Foreldrene er pålagt å lære barna bokstavene før de begynner på skolen, men dette er det de aller færreste foreldre som makter, «da de ei selv engang kan læse i Bog». Egne skolehus er ønsket, men dette var ikke oppfylt i Folden, selv om skoleloven av 1827 krevde at det skulle være minst en fastskole i hvert sogn. I gjennomsnitt var undervisningstiden i hele landet på 47,5 dager per år i 1837. Lokalhistoriker Svein Fygle har estimert at enkelte barn i Folden kun fikk én uke undervisning per år.
Overgang til moderne tider
Koch ble en avhold prest i sognet. Hans sønner ble henholdsvis sorenskriver i Salten, kjøpmann i Bodø og sogneprest i Hamarøy. Koch ofret ikke mye tid på bygningene på prestegården for i besiktelsesforretningen som ble hold i 1817 mente de bygningskyndige at knapt noen hus var i brukbar stand. Dagligstuebygningen og borgstuen var så forfalne at de ble karakterisert som ubeboelige. Kirken ble også tatt i besiktelse samme år. Konklusjonen var at taket på vestre side var «brøstfældig», samt at manglende takstein førte til at regn og snø trente inn. Dermed hadde taktroen råtnet. Omfattende reparasjoner måtte gjøres, dessuten mente en at kirken hadde 26 sitteplasser for lite. Ved visitasen i 1820 var kirken vurdert til å være i god stand, men prestegården var fremdeles i elendig stand. Koch unnskylde seg med at det var vanskelig å få tak i bygningsmaterialer, men prosten kritiserte allikevel forholdene. Ved en ny visitas i 1823 blir kirken vurdert til å være i god stand, til tross for at den ligger på et svært værhardt sted. Prestegården nevnes ikke, sannsynligvis fordi sognepresten har anstrengt seg for å få husene satt i stand.
Koch skrev i 1827 en innberetning til regjeringen om driften av prestegården, denne gir et godt innblikk i forholdene på Rørstad. Her blir det oppgitt at jordbruket gir 40 tønner bygg og 9 tønner rug. Jorden gir imidlertid ikke mer en fem fold, selv i gode år. Når det gjelder husdyr består disse av 2 hester, 20 kyr, 40 sauer og 20 geiter. Potet var enda ikke vanlig. Skogen gir brensel og tømmer til vedlikehold, men ligger én mil fra prestegården og er meget utilgjengelig. Bjørkeskogen på gården er så beskjeden at den mest brukes som dyrefor. Presten får en godtgjørelse på 4 spesidaler hvert tredje år for å holde husene i stand. Til sammen finnes det 15 hus på gården, mange som Koch selv har fått satt opp. I tillegg hadde presten fem andre hus til sin disposisjon. For å drifte det hele hadde han fire drenger og syv tjenestepiker. I tillegg kom husmennenes pliktarbeid som tilsvarte 30 dagers arbeid for dem alle. I onnene var det gjerne syv menn, syv kvinner og to til tre hester i arbeid. Om vinteren hadde drengene arbeid i skogen, i tillegg til at de deltok på Lofotfisket. Husmennene til prestegården hadde til sammen 4 hester, 16 kuer og 60 småfe. I et godt år kunne de avle 20 tønner bygg og 1 tønne rug.