cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Melodi Grand Prix
Seertall
Tross kritikken og svingende medieinteresse har Melodi Grand Prix alltid vært blant de mest sette programmene på norsk fjernsyn. Under en tv-debatt i 1969 uttalte den danske universitetslektoren Erling Nielsen:
Telefonundersøkelser i 1980-årene antyder at de norske finalene ble sett av opptil 2,5 millioner. I 1992 kom moderne målinger med et mer presist bilde av nordmenns tv-vaner. Siden da har seertallene for finalen stort sett ligget godt over millionen. Rekorden ble satt i 2009 med drøye 1,5 millioner seere. Med nye målemetoder fra 2018 har seertallet ligget like under millionen.
Slagere og hiter
Fra 1960 og til og med 2023 har 709 sanger blitt fremført i semifinaler og finaler i Melodi Grand Prix – 710 hvis man inkluderer «Mrs. Thompson», som ble internt valgt av NRK. De fleste bidragene har blitt raskt glemt, men noen har blitt værende igjen i den nasjonale hukommelsen: «Voi Voi», «Oj, oj, oj, så glad jeg skal bli», «Mil etter mil», «Sámiid ædnan», «Aldri i livet», «La det swinge» og «Fairytale» er noen av vinnerne som har blitt store hiter i Norge.
Vinnerne som ble hiter
Tabellen under baserer seg på plasseringer på den offisielle norske singellisten, og omfatter bare vinnere som nådde førsteplass.
Ikke-vinnende hiter
Flere ikke-vinnende bidrag har også blitt store hiter i Norge, der Wenche Myhres «La meg være ung» fra 1964 og Bjørn Johan Muris «Yes Man» fra 2010 er de mest suksessrike målt ut fra Norges offisielle singelliste. Like bak kommer Adelén med «Bombo» fra 2013 og Freddy Kalas med «Feel Da Rush» fra 2016.
I tillegg har flere andre sanger blitt kjente uten å dukke opp på den offisielle singellisten. Blant annet har mange deltakerlåter figurert på Norsktoppen. To eksempler er Tor Endresens «Café le swing» og «Radio Luxembourg», som toppet Norsktoppen i henholdsvis 7 og 15 uker.
Orkestre og vokal
Frem til 2000 ble finalelåtene akkompagnert av levende musikk. I konkurransens første år var det som regel Kringkastingsorkestret som spilte melodiene, men enkelte år var Kringkastingsorkestret forsterket eller byttet ut med et annet stororkester.
I 1976 og årene 1985–1999 var det store orkesteret byttet ut med ulike storband og ensembler, og i 2000 forsvant orkesteret fullstendig. I stedet synger nå artistene direkte med ferdiginnspilt musikk, slik det også gjøres i Eurovision Song Contest. I 2015 gjeninnførte NRK orkestret for ett år, og Kringkastingsorkestret vendte dermed tilbake til konkurransen for første gang på 31 år. Seks av de elleve finalelåtene brukte orkesteret.
Jakob Ejersbo
Jakob Ejersbo (født 6. april 1968 i Rødovre, død 10. juli 2008 i Aalborg ) var en dansk forfatter, som skrev brevromanen Fuga og novellesamlingen Superego, men fikk sitt endelige gjennombrudd med den prisbelønte romanen Nordkraft i 2002.
Melodi Grand Prix
Orkestre og vokal
All hovedvokal må fremføres live, men fra 2023 åpnet NRK for bruk av autotune. Støttevokal og annen bakgrunnsvokal kan være forhåndsinnspilt, slik det også er i Eurovision Song Contest.
Jakob Ejersbo
Biografi
Jakob Ejersbo var utdannet journalist. Etter han fikk sin eksamen på videregående skole i 1988, bodde han i Aalborg. Han fortalte i intervjuer at han allerede ti år gammel bestemte seg for å bli forfatter. Han kom fra et hjem med mange bøker og var selv glad i å lese, og elsket å fortelle historier på skolen.
Melodi Grand Prix
Priser og nominasjoner
TV-produksjonen av Melodi Grand Prix har vunnet fire Gullrute-priser og vært nominert til ytterlige ni priser, de fleste av dem under Gullrutens fagpris.
Jakob Ejersbo
Biografi
Ejersbo bokdebuterte sammen med en venn med brevromanen Fuga. Novellesamlingen Superego ble avvist av mange forlag inntil danske Gyldendal antok den. Boken fikk gode anmeldelser da den var lansert.
Ejersbo var representant for den nye realismen som tok form på 1990-tallet. Som en annen av denne retningens hovedfigurer, Jan Sonnergaard, fokuserer Ejersbo på rotløse unge, det illegale rusmiljøet, arbeidsløse, osv., men helt uten Sonnergaards sarkastiske bitt. I stedet lar han leseren fatte sympati for hovedpersonene, til tross for deres åpenlyse svakheter. I det henseende er Ejersbos realisme psykologisk orientert. Hvor Sonnergaard både dømmer og fordømmer, lar Ejersbo det være opp til leseren å trekke en lærdom ut av det som blir skildret.
Melodi Grand Prix
Noter
<references group="lower-alpha" />
Jakob Ejersbo
Biografi
Jakob Ejersbo døde på Aalborg Sygehus av ondartet kreft i spiserøret, etter bare 10 måneders sykdom.
Nordkraft
Etter suksessen med novellesamlingen Superego begynte han å skrive romanen Nordkraft, som handler om kjærlighet i et tildels rusbelastet miljø i Aalborg. Denne boken ble en kjempesuksess – både anmeldere og publikum elsket boken. Ejersbo hadde et god kjennskap til det miljøet han beskrev i romanen, ettersom han selv hadde vært en del av det.
Romanen ble filmatisert i, med Ole Christian Madsen som regissør. Rollene var stort sett besatt av ukjente skuespillere, men med Thure Lindhardt i hovedrollen.
Afrika-trilogien
Til tross for at Jakob Ejersbo ble rammet av kreft rakk han nesten å skrive ferdig en trilogi om Afrika. Inspirasjonen hentet han fra sin egen ungdomstid i Tanzania på slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet, da han og søsteren gikk på den internasjonale skolen i byen Moshi. Han etterlot seg tilstrekkelig med notater til utgiveren til at trilogien kunne fullføres. Det er en ungdomsroman i tre bind som er utkommet: en selvstendig roman med tittelen Eksil, og Revolution, som utkom i august 2009. Den tredje romanen, Liberty, utkom i 2009. Den danske regissøren Asger Leth laget senere en dramaserie basert på Liberty; serien hadde premiere i den dansk TV i 2018, og ble også vist av NRK samme år. Serien skildrer danske bistandsarbeidere på landsbygda i Tanzania, og gir et svært lite flatterende bilde av deres opptreden overfor lokalbefolkningen og innsats i lokalmiljøet.
Suicide Solution
Suicide Solution er en sang fra musikkalbumet Blizzard of Ozz (1980), Ozzy Osbournes debutalbum som soloartist.
Sangen ble skrevet som en hyllest til Bon Scott, etter at han døde 19. februar 1980. Riffet ble skrevet av Randy Rhoads, og teksten av Osbourne og Bob Daisley. På originalinnspillingen deltar Ozzy Osbourne (vokal), Randy Rhoads (gitar), Bob Daisley (bassgitar) og Lee Kerslake (trommer). Sangen blir også fremført på konsertalbumet Ozzy Osbourne & Randy Rhoads: Tribute, innspilt i 1981 og utgitt i 1987. Sangen har på dette albumet samme besetning, unntatt at Tommy Aldridge spiller trommer.
Rettssak
Osbourne ble saksøkt av foreldrene til John McCollum, en tenåring som skjøt seg i hodet mens han hørte på sangen. Osbourne måtte møte i retten 13. januar 1986. Det ble påstått at det var innspilt skjulte beskjeder i teksten, mens Osbourne nektet på dette fullstendig. Daisly hevder at ordet «solution» var ment som ordet for en «væskeoppløsning», og ikke for «løsning», som retten mente (Suicide Solution = Selvmords-løsning). Forsvaret påsto at sangen handler om alkohol, og det å drikke seg ihjel, og var på ingen måte en oppfordring til noen om å begå selvmord. Osbourne ble frikjent, og det viste seg at McCollum led av depresjon.
En annen tenåring, 14-år gamle Eric A. fra Minnesota, skjøt seg selv med en rifle i kaliber .22 Long Rifle. Foreldrene prøvde å legge skylda på Osbourne, AC/DC, Judas Priest, Black Sabbath og Mötley Crüe. Osbourne var hovedmålet, grunnet sangen« Suicide Solution». 14-åringen hadde vært oppslukt av heavy metal, og hadde blant annet prøvd å kontakte døde musikere.
Live at Wembley (Beyoncé)
Live at Wembley er en engelsk-språklig DVD av R&B-sangeren Beyoncé Knowles. Den ble lansert den 26. april 2004.
Keweenaw County
Keweenaw County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger på den nordlige halvøya (Upper Peninsula) ved Øvresjøen (Lake Superior) og består av ei halvøy og øya Isle Royale og det grenser mot Houghton County i sør. Det har vanngrense mot Alger County og Marquette County i sørøst Ontonagon County i sørvest og mot delstaten Minnesota i øst og Canada i nord.
Keweenaw Countys totale areal er 15 452 km² hvorav 1 401 km² er vann. I 2000 hadde fylket 2 301 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i Eagle River.
Fylket ble grunnlagt i 1861 av land fra Houghton County og det har fått sitt navn etter det ojibweindianske ordet gakiiwe-wewaning. Det er det fylket i Michigan som har det laveste innbyggertallet.
Bryllupet mellom prins William av Wales og Kate Middleton
Brudekjolen
Det verserte mange rykter om brudens kjole i forkant av bryllupet. Kjolen var designet av Sarah Burton, kreativ leder i Alexander McQueen. Kjolen hadde innsvinget midje, langt slep, en svak utringning og en brudekreasjon som lignet på den Grace Kelly brukte da hun giftet seg med Rainier III av Monaco i 1956. Til kjolen bar bruden et hvitt slør. Bruden bar en tiara som var lånt fra dronning Elizabeth II; tiaraen ble laget i 1936, men er ikke den samme som dronning Elizabeth II bar da hun giftet seg i 1947. Bakgrunnen til tiaraen Catherine bar, var på bryllupsdagen ikke kjent.
Brudepar, forlovere og prester
Bruden var før bryllupet kjent som Kate Middleton, og etter bryllupet som Catherine, hertuginne av Cambridge. Brudgommen var før bryllupet kjent som prins William av Wales, og etter bryllupet som prins William, hertug av Cambridge. Hertugtitlene fikk paret i anledning ekteskapsinngåelsen.
Brudens forlover var hennes yngre søster, Philippa «Pippa» Middleton. Brudgommens forlover var hans yngre bror, prins Harry.
Det var hele tre prester som forrettet ved vielsen: domprosten i Westminster, biskopen av London og erkebiskopen av Canterbury. Sistnevnte stod for selve vielsen.
Gjestelisten
Rundt 1900 gjester var invitert til bryllupet. Blant dem var den britiske kongefamilien og Kate Middletons familie, og sammen ved venner av bruden og brudgommen skal de ha utgjort over halvparten av gjestelisten. Videre var en rekke kongelige fra andre land, statsoverhoder, sentrale politikere, militære tjenestemenn, representanter for Williams veldedige organisasjoner og noen utvalgte kjendiser invitert. Også postmannen, pubeieren, slakteren og flere andre fra Buckleberry, Catherines hjemby, skal ha vært invitert.
Norsk representasjon
Kong Harald og dronning Sonja representerte Norge i bryllupet. De ankom London 28. april, dagen før bryllupet, og bodde i den norske ambassadørresidensen i Palace Green i Kensington.
Kjendiser
Blant kjendisene som var gjester i kirken var blant andre David og Victoria Beckham, Guy Ritchie, Elton John og komikeren Rowan Atkinson.
Brudeparets rute
Brudeparets rute gikk mellom Buckingham Palace og Westminster Abbey. På ruten passerte de blant annet The Mall, Clarence House, St. James’s Park, Horse Guards Parade, Downing Street, Kenotaf, Whitehall, Parlamentet, Big Ben, sørsiden av Parliament Square og Broad Sanctuary.
Kringkasting
Bryllupet ble kringkastet til hele verden gjennom TV, internett og radio. Det var estimert at dekningen ville bli sett av to milliarder mennesker verden over. I Norge sendte NRK og TV 2 direkte gjennom store deler av dagen og kvelden. NRK sendte på NRK1 og NRK1 HD, mens TV 2 sendte på hovedkanalen TV 2, i tillegg til TV 2 HD og TV 2 Nyhetskanalen. I Storbritannia dekket ITV, BBC og Sky News seremonien og de tilknyttede hendelsene direkte. I USA, som ligger fem til åtte timer bak vesteuropeisk sommertid, begynte NBC dekningen kl 04.00 (UTC-4) og samarbeidet med ITV. ABC samarbeidet med BBC, CBS og CNN hadde egne direktesendinger og Fox samarbeidet med Sky News. Bryllupet ble også sendt direkte på YouTube via The Royal Channel.
Eksterne lenker
Prince William, Duke of Cambridge
MoDo Hockey
Herrelag
Etter målbevisst arbeid i første halvdel av 1950-tallet, under ledelse av treneren og lederen Carlabel «Kabben» Berglund, gikk Alfredshems ishockeylag fort gjennom divisjonene og sesongen 1958/1959 spilte man sin første sesong i den høyeste serien, «Division 1 Norra».
Før sesongen 1963/1964 byttet foreningen navn og tok hovedsponsorens navn, Mo och Domsjö AB (MoDo). Først het klubben MoDo AIK, hvor AIK skulle stå for «Allmen Idrettsklubb», men da klubben i 1987 ble delt opp i spesialklubber for hver respektive gren byttet ishockeyklubben navn til MoDo Hockeyklubb (MoDo HK), men kom i dagligtalen, og til og med i klubbens egen markedsføring fort til å benevnes kun som «MoDo Hockey». I 1999 ble det visuelle uttrykket av klubbnavnet igjen endret, nå til MODO Hockey, ettersom det nystartede finpapirselskapet MODO Paper, som også var hovedsponsoren for hockeylaget, valgte å skrive navnet sitt slik.
MoDo Hockey spilte i Elitserien siden den startet i sesongen 1975/1976. I sesongen 1978/1979 vant laget SM-gull. Sesongen 1982/83 endte laget nest sist i Elitserien og måtte spille kvalifikasjonskamp for å forbli der. Sesongen 1983/84 endte laget igjen nest sist, tapte kvalifikasjonskampen og ble degradert till nest høyeste divisjonen, Division 1. Der spilte MoDo 1984/1985, trent av Hardy Nilsson, gikk etter jul til Allsvenskan, vant den og vant finalespillet mot IF Troja/Ljungby med 3-0 i kamper og var tilbake i Elitserien. Sesongene 1985/86 og 1986/87 spilte laget i kvalserien og klarte seg. 1989/90 var laget nede i Allsvenskan etter jul og klarte holdt seg der.
Sesongen 2006/2007 vant MoDo Hockey SM-gull igjen, finalemotstanderen var Linköpings HC. Laget har vunnet to SM-gull, i 1979 og 2007, og ofte spilt i SM-sluttspill.
Klubben har fostret flere store svenske ishockeyspillere, blant annet Peter Forsberg, Markus Näslund og tvillingbrødrene Henrik og Daniel Sedin, som alle har gjort det svært godt i NHL. I inneværende sesong (2009–10) spiller de norske spillere Per-Åge Skrøder, Mats Zuccarello Aasen, Kristian Forsberg, Alexander Bonsaksen og Stefan Espeland for klubben.
Damelag
Klubben har også et damelag, som aldri har vunnet SM. Den første organiserte damekampen i ishockey i Sverige ble spilt i 1969 mellom MoDo AIK og Timrå IK. Laget tok SM-sølv sesongen 2005/2006 og SM-bronse 2006/2007.
Ungdommer og juniorer
MODO Hockey har lenge hatt fremgangsrik ungdoms- og juniorvirksomhet, og har lenge satset på å utvikle egne spillere, hvor flere av disse har senere hatt stor fremgang i blant annet NHL. I løpet av 1990-tallet, hvor flere klubber er blitt kalt «kjøpelag», har MODO Hockey høstet anerkjennelse på grunn av sin satsing på egne talenter.
Ishockeyutdanning
Ved Nolaskolan driver Örnsköldsviks kommune i samarbeid med MODO Hockey en gymnas/videregående utdannelse med ishockey på programmet. Utdannelsen har riksinntak (altså inntak fra hele landet) og var tidligere åpen bare for gutter, den er dog fra og med skoleåret 2007/2008 åpen også for piker.
Hjemmearena
Kempehallen stod klar 1964 og erstattet da Kempevallen som hjemmebane for ishockeylaget MoDo AIK. Sesongen 2006/2007 ble Fjällräven Center (tidligere Swedbank Arena) MODO Hockeys hjemmearena.
Klubbledere
Forrige landslagsmannen Åke Eklöf var klubbens leder til han døde den 14. desember 2006 og ble da etterfulgt av Anders Källström.
Pensjonerte trøyenummer
Da den nye aranaen kom valgte man å beholde trøyene i taket på Kempehallen, og inntil videre holde numrene stengte for ny bruk.
Amboltprisen
Amboltprisen er en norsk litteraturpris som deles ut av Venelaget Olav H. Hauge. Prisen er på 10 000 kroner og den kunstnerisk utformede «Ambolten» som er laget av billedhogger Leif Gjerme. Amboltprisen skal gå til en person som har gjort mye for å gjøre Hauges diktning kjent.
Prunéřov kullkraftverk
Prunéřov kullkraftverk  er et kullkraftverk ved vestenden av det bøhmiske brunkullbeltet i Tsjekkia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1710 MW, fordelt på 11 turbiner. Dette er landets største kraftverk målt etter effekt. Anlegget ble påbegynt omkring 1960 og stod ferdig i 1966 og 1982. Av disse er Prunerov II nyest, med 5 x 210 MW blokker. Brenselkilden er brunkull. Operatør er det tsjekkiske energiselskapet CEZ as.
Anlegget er et kraftvarmeverk og leverer således også fjernvarme. Utslippene av CO2 er 8,9 millioner tonn i 2007.
De totale CO2-utslippene i 2008 ved Prunerov II var ca. 6 433 000 tonn, mens utslippene ved Prunerov I var 2 775 100 tonn, totale utslipp var dermed 9 208 100 tonn.
Toralv Maurstad
Toralv Jentoft Maurstad (født 24. november 1926, død 4. november 2022 ) var en norsk skuespiller, regissør og teatersjef ved Oslo Nye Teater 1967–1978 og Nationaltheatret 1978–1986. Han gjorde seg spesielt bemerket i rollen som Peer Gynt og Edvard Grieg.
Bakgrunn
Etter at foreldrene ble skilt ble han boende hos faren, som etter hvert sendte ham til Hartmanns pensjonatskole i Asker fordi han skulket unna skolearbeidet. Deretter gikk han på Firda landsgymnas.
Maurstad har teaterutdannelse fra Royal Academy of Dramatic Art i London (1947–1949). Han debuterte sju år gammel på Nationaltheatret som Mamilius i Shakespeares Et vintereventyr. Bortsett fra en del barneroller hadde han sin debut i 1949 ved Trøndelag Teater. I 1951 flyttet han til Oslo og Det Nye Teater. Samme år hadde han sin første større filmrolle i Kranes konditori.
Fra 1954 var Maurstad ansatt ved Nationaltheatret, der han spilte i en rekke komedier og i samtidsdramatikk som John Osbornes Se deg om i vrede. I 1963 fikk han Kritikerprisen. Han er også blitt kjent for flere klassikertolkninger, som Puck i Shakespeares En midtsommernattsdrøm og tittelrollene i Erasmus Montanus, Peer Gynt og Brand i tillegg til et gjestespill ved Det norske teatret i 1961, der han spilte mot foreldrene i Lang dags ferd mot natt av Eugene O’Neill.
Maurstad var sjef ved Oslo Nye Teater i ti år fra 1967, der han reetablerte teateret som komedieteater. Han ledet også Nationaltheatret fra 1978 til 1986. På Nationaltheatret sa han opp åtte skuespillere, noe som førte til streik. Han var frilanser fra 1986 og langt ut i det som ellers regnes som pensjonsalder.
Personlig liv
Maurstad var sønn av skuespillerne Alfred Maurstad og Tordis Maurstad (født Witzøe) og halvbror til skuespilleren Mari Maurstad.
Han var gift med Eva Henning, Anne-Ma Burum og Beate Eriksen.
Moren kom fra Kristiansund og faren fra Nordfjord, som begge var skuespillere på Det Norske Teatret.
Hellandbrua
Hellandbrua (også kalt Helland bru og Hellandbroene) er to parallelle motorveibruer på europavei 18 like nord for «Kopstadkrysset» i Tønsberg kommune. Broene er 624 og 617 meter lange, og ligger ca. tre kilometer sør for Holmestrandtunnelen. Hvert av de 9 brospennene for hver bro er på 68 meter. Brobanen er dosert begge veier og har en horisontalkurvatur på 1000 meter.
Broene er spenn-armerte kassebroer, der hver bro er fordelt på ni spenn. Broen er fundamentert på fjell og stålkjernepæler. Byggingen av Hellandbroene ble på mange måter en kamp mot vekten. Av en samlet forskalingsvekt på ca. 270 tonn, var det ca. 160 tonn som ble trukket frem syv ganger på hver bro. Det ble totalt investert i jekkeutstyr for til sammen én million kroner i broprosjektet. Prosjektet ble påbegynt i desember 1998, og broene ble åpnet for trafikk i 2001, og fikk samme år «Byggeindustriens Kvalitetspris». Broene er tilfartsbroene til Brekketunnelen.
Chris Sawyer’s Locomotion
Locomotion er et spill som er etterkommer av det gamle Transport Tycoon-spillet fra 1994. Det ble lansert i september 2004 av Chris Sawyer. Spillet lar spillerne bruke tog, busser, lastebil, fly og båter til å tjene penger.
Andre spill som Chris Sawyer's har lansert opp gjennom årene:
Sigdmøll
Sigdmøll (Ypsolophidae) er en gruppe av sommerfugler som tilhører overfamilien Yponomeutoidea. De ble tidligere regnet til den store familien spinnmøll (Yponomeutidae), men det er i dag vanlig å regne dem som en egen familie. Med et par unntak lever sigdmøllene bare i den Palearktiske region.
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn hos nordiske arter 9 – 33 mm) møll, ofte brun- eller gråaktige. De to underfamiliene ser ganske ulike ut. Underfamilien Ypsolophinae er slanke møll som kjennes på svært lange, fremoverrettede palper. Antennene er ca. 2/3 så lange som forvingene, tynne og trådformede. Forvingene er avlange, forholdsvis smale, ofte med en sigdformet krok ytterst, med lange hårfrynser ved bakhjørnet. Ochsenheimeriinae er mindre, tettbygde, med påfallende korte vinger. Palpene er ikke spesielt lange, men kraftige, antennene er temmelig korte og tykke. Forvingene er smale, avrundet ytterst. Kroppen er tykk og virker "for stor" for vingene. Hele sommerfuglen har oppstående hår eller skjell og ser "lurvete" ut.
Levevis
Artene i Ypsolophinae har larver på ulike slags løvtrær, mens Ochsenheimeriinae utvikler seg på gress. Arten Ochsenheimeria vacculella har larver i tørre strå og kan klekkes tallrikt fra stråtak.
Knut Henrik Spets
Knut Henrik Spets (født 7. november 1982 i Trondheim) er en norsk tidligere ishockeyspiller som opprinnelig kommer fra Trondheim IK.
Knut Henrik Spets har spilt for Lillehammer IK samt for Storhamar Dragons i Norge. Ble norgesmester med Storhamar i 04. Foran sesongen 2006/2007 valgte han å reise til Sverige og spille i Allsvenskan der. I sesongen 2008/2009 spilte Knut Henrik for Vålerenga, der han vant NM-gull og ble nummer to på klubbens toppscorerliste, bare slått av Blake Evans. Han fikk også prisen «Klanens mann» av Klanen. Han vant poengligen i det sluttspillet. Året etter spilte han også for Vålerenga, der han ble seriemester og vant poengligaen internt. Han begynte å spille for Lørenskog Ishockeyklubb sesongen 2010/2011. Han vant poengligaen der i 10/11-sesongen og 11/12-sesongen. Da han satte ny klubbrekord i 10/11-sesongen med 66 poeng i en sesong. Han la opp i 2015.
Hans yngre brødre, Lars Erik Spets og Vegard Spets spiller også ishockey.
Livet i Finnskogarna
«Livet i Finnskogarna» er et musikkstykke som var ett av Calle Jularbos mest kjente. Vanligvis blir det spilt på trekkspill.
Psevdonymet Svarta Masken har skrevet en svensk tekst.
På den turnéen som etterfulgte Hasseåtage-revyen Gröna Hund (oppført i 1962) fremførte Tage Danielsson en tekst som han hadde skrevet selv: «Först går det upp, så går det ned, så går det upp...».
Sunny Afternoon
«Sunny Afternoon» er en hitsingel av gruppa The Kinks, skrevet av bandets leder Ray Davies. Låta ble senere inkludert på LP-en Face to Face, og ga også tittel til et samlealbum i 1967.
Sangen har i likhet med deres forrige singel et visst Music Hall-preg, noe som brøt radikalt med den rå, upolerte rocken og gitarriffene de var blitt kjent for. Samtidig viste dette veien vider både for bandets musikalske utvikling og for Ray Davies som en av rockens største lyrikere og skarpeste iakttakere av engelsk middelklasseliv.
Singelen ble utgitt 3. juni 1966, og klatret helt til topps på de britiske platebaromentrene 7. juli 1966, og ble der i to uker. Den nådde nummer 1 i Irland 18 juli 1966. I Norge toppet den både VG-lista og Ti i skuddet. I USA nådde den opp til nummer 14. "Sunny Afternoon" ble plassert som nummer 200 på Pitchfork Medias list over de 200 beste sangene fra 1960-tallet.
Lanseringsvideoen for singelen viser bandet opptre i snøføyka.
Norske versjoner
Prima Vera og Finn Evensen har skrevet teksten til norske coverversjoner. Prima Veras versjon bærer tittelen «Svunnen tid». Evensens versjon heter «Unni i fra Son».
Mikhail Sjolokhov
Mikhail Aleksandrovitsj Sjolokhov (på russisk Михаил Aлександрович Шолохов, født, død 21. februar 1984) var en sovjetrussisk romanforfatter. Han ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1965. Sjolokhovs mest kjente verk er Stille flyter Don om donkosakken Gregorij Melekov.
Biografi
Sjolokhov ble født i Russland i Vjosjenskaja, som tidligere var en administrativ region i donkosakkarmeen.
Faren hans, Aleksandr Mikhailovitisj (1865–1925), var den del av den lavere middelklassen, og jobbet for det meste som gårdsmann. Sjolokhovs mor, Anastasia Danilovna Tsjernikova (1871–1942), var enken av en kosakk, og kom tidligere fra en ukrainsk bondefamilie. Hun kunne ikke lese og skrive mesteparten av livet sitt, hun lærte det først når hun måtte lese brev fra barna hennes.
I 1922 flyttet Sjolokhov til Moskva for å bli journalist, men han hadde flere andre jobber der for å støtte seg finansielt. Hans første publiserte verk var en satirisk artikkel, den het Testen, og ble gitt ut i 1923.
Samuel Josef Agnon
Samuel Josef Agnon (hebraisk שמואל יוסף עגנון) født 17. juli 1888, død 17. februar 1970) var en israelsk, hebraiskspråklig forfatter. Han ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1966 sammen med Nelly Sachs.
Blant hans bøker som er oversatt til norsk finnes blant annet Og det krumme skal bli rett og andre fortellinger (1968) og Troskapseden (1966).
Smells Like Teen Spirit
«Smells Like Teen Spirit» er en grungelåt skrevet av Kurt Cobain fra Nirvana i 1991. Sangen markerte grungens kommersielle gjennombrudd og ble utgitt på albumet Nevermind.
Smells Like Teen Spirit er grungebandet Nirvanas gjennombruddslåt, utgitt som singel den 10. september 1991. Den er åpningsporet, og den første singelen fra Nirvanas andre album, Nevermind, som utkom to uker senere. Den kom som nummer ni på musikkmagasinet Rolling Stones liste over tidenes 500 beste låter.
Låten ble skrevet av Kurt Cobain og regnes for å være sangen som gjorde alternativ rock og grunge verdensberømt, og som signaturmelodi for den såkalte Generasjon X.
Bakgrunn, popularitet og coverversjoner
En del av refrenget låter «… here we are now, entertain us», som på norsk betyr «… her er vi, underhold oss», som var noe Kurt Cobain av og til pleide å si når han var på fester. Låtens tekst regnes å handle om Cobains liv i et kort resumé.
Cobain selv sa i flere intervjuer at han var lei av å spille «Smells Like Teen Spirit» på hver eneste konsert, og at han ikke heller var så veldig begeistret for låtene på Nevermind i forhold til for eksempel dem på albumet In Utero, som kom ut i 1993. Mange artister har spilt inn versjoner av «Smells Like Teen Spirit», blant annet Tori Amos på EP-skiven Crucify, jazzbandet The Bad Plus, The Melvins og industrigruppen Xorcist. Japaneren Do Kaka har også spilt inn en coverversjon av den. I 2005 ble det utgitt en versjon i swing-stil av Paul Anka. Den ble tatt med av tyske Atari Teenage Riot i sangen «Atari Teenage Riot» på albumet Burn, Berlin, Burn! fra 1997. En instrumental versjon ble spilt inn av World Championship Wrestling som entrémusikk for Diamond Dallas Page. Sangen ble framført i kabaretstil i filmen Moulin Rouge! fra 2001.
1992 utga «Weird Al» Yankovic parodien «Smells Like Nirvana» på sitt album Off The Deep End. Den handler om hvor vanskelig han syntes det var å forstå teksten og dens innhold.
Veliko Tărnovo
Veliko Tărnovo (bulgarsk: Велико Търново) er en by sentralt i Nord-Bulgaria ved elven Jantra og administrasjonssenteret i Veliko Tărnovo oblast.
Arkitekturåret 1527
Arkitekturåret 1527 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1527.
Hällesåker
Hällesåker er et tettsted i Mölndal kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 357 innbyggere.
Reginald Dyer
Reginald Dyer (født 9. oktober 1864 i Murree i Punjab i Britisk India, død 23. juli 1927) var en britisk-indisk hæroffiser med ansvar for Amritsar-massakren i Jallianwala Bagh i Amritsar (i den britiske provinsen Punjab i India).
Liv og virke
Dyer tilbrakte store deler av sin barndom i hjembyen Simla og fikk sin første utdannelse ved den lokale skolen i denne byen. Dyer gikk senere ved Midleton College i County Cork i Irland mellom 1875 og 1881. I løpet av 1885 begynte han å studere ved Royal Military College, Sandhurst før han kort tid senere ble utstasjonert sammen med Queen's Royal Regiment som var stasjonert i West Surrey med grad som løytnant. Dyer tjenestegjorde i den tredje burmesiske krigen mellom 1886 og 1887.
I 1887 ble Dyer overført til den britisk-indiske hæren og han ble forfremmet til kaptein i 1896. I løpet av 1901 ble Dyer utnevnt til stedfortredende assisterende adjutantgeneral. Han ble deretter overført til et annet kompani. I løpet av august 1903 ble Dyer forfremmet til major og han ble forfremmet igjen til oberstløytnant i 1910. Under første verdenskrig fra 1914 til 1918) hadde han forskjellige militære posisjoner før han ble forfremmet til oberst i 1915, og til midlertidig brigadegeneral i 1916.
Dyer er for ettertiden aller mest for de ordrene han ga den 13. april 1919 i Amritsar. Det var ved hans kommando at 90 britiske soldatene, inkludert 25 gurkha-soldater åpnet ild mot en forsamling av ubevæpnede sivile indere, inkludert mange kvinner og barn, som hadde samlet seg ved Jallianwalla Bagh i det som senere kom til å bli husket som Amritsar-massakren. Dyer fikk en rekke alvorlige slag og drypp i løpet av de siste årene av hans liv, og han ble stadig mer isolert på grunn av gjentatte lammelser og perioder der han ikke klarte snakke og hadde store problemer med å bevege seg. Han døde av omfattende hjerneblødning og arteriosklerose i 1927.
Ontonagon County
Ontonagon County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger på nordvest på den nordlige halvøya (Upper Peninsula) ved Øvresjøen (Lake Superior) og det grenser mot Houghton County i øst, Iron County i sørøst og mot Gogebic County i sørvest.
Arctic Coal Company
Arctic Coal Company var et amerikanskeid gruveselskap som drev gruvedrift i Longyearbyen på Svalbard. En av stifterne og hovedmennene bak selskapet var John Munroe Longyear, som Longyearbyen er oppkalt etter.
Ontonagon County
Fylket ble grunnlagt i 1843 av land fra fylkene Chippewa og Mackinac County, og det har fått sitt navn etter en elv på et tidlig fransk kart Nantounagon.
Kållered
Kållered er et tettsted i Mölndal kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 7 456 innbyggere.
Arctic Coal Company
Arctic Coal Company ble stiftet i oktober 1904 etter at selskapet hadde inngått avtale om å kjøpe de annekterte områdene til Trondhjem-Spitsbergen Kullkompani.
Etter fem års drift hadde Arctic Coal Company brukt 1,5 millioner kroner, uten at produksjonen og lønnsomheten hadde nådd et tilfredsstillende nivå. Gruveselskapet var utsatt for tekniske problemer, lave kullpriser, arbeidskonflikter og stridigheter med norske myndigheter i forbindelse med skipskontroll, eiendomsskatten på selskapets eiendommer på fastlandet og striden om telegrafforbindelse. Norske telegrafmyndigheter nektet Arctic Coal Company å sette opp en lenkestasjon i Finnmark som ville opprette telegrafforbindelse mellom gruvesamfunnet og USA. I stedet satte Telegrafverket opp en egen stasjon like etterpå på Finneset i Grønfjorden i 1911.
Sommeren 1913 hadde årsproduksjonen kommet opp i 30 000 tonn og anlegget var fullverdig utbygd. I tillegg var Gruve 2 i ferd med å åpnes. Men gruvedriften gikk med store tap og det var ikke utsikter til overskudd innen kort tid. Gruvesjef Scott Turner hadde startet sonderinger med tanke på å få solgt hele anlegget med tilhørende annekterte eiendommer. I mellomtiden ble kun det aller nødvendigste innkjøpt og alle andre nyinvesteringer stanset. Oppfaring av nye gruver ble stanset til fordel for produksjonsdrift.
Første verdenskrig brøt ut i august 1914 og bankene stanset kreditten til Arctic Coal Company, som allerede var økonomisk hardt presset. I tillegg ble det vanskeligere å få tak i reservedeler og matprisene steg. The Arctic Coal Company reduserte vinterstyrken til 120 mann og alle eiendommer på det norske fastlandet ble solgt eller overdratt til stråselskaper. I september 1915 ble gruvedriften avviklet og kun en vaktstyrke på tre mann ble igjen. Alle andre ansatte ble oppsagt, med unntak av kontorsjefen i Tromsø.
I løpet av de ni årene The Arctic Coal Company hadde virksomhet på Svalbard ble det utvinnet 200 000 tonn kull og investert nærmere 3,5 millioner norske kroner i anleggene. På det meste overvinteret 200-300 mann og i sommersesongen ble arbeidsstyrken nær doblet.
I 1916 ble selskapet solgt til Store Norske Spitsbergen Kulkompani.
Arkivet til Arctic Coal Company utgjør til sammen 19 hyllemeter og blir oppbevart ved Statsarkivet i Tromsø
Moby Duck
Moby Duck er en figur i «andeuniverset». Han er sjømann og reiser rundt i et stort skip sammen med den klønete matrosen Wimson (engelsk Dimwitty). Delfinen Snipper (engelsk Porpy) følger også båten hans, og er ofte til hjelp for Moby.
Moby Duck og Wimson er antagelig fjerne slektninger av Donald Duck på farssiden, men det nøyaktige slektskapet er ikke klarlagt. Moby Duck går med blå bukser, en t-skjorte og en matroslue og røyker ofte pipe. Han er hvalfanger, men utfører også oppgaver i forbindelse med å frakte last. Wimson er klønete og lager ofte problemer på skipet.
Moby Duck dukket opp i 1967 og ble skapt av Tony Strobl og Vic Lockman. Opprinnelig ble Donald skildret som hans følgesvenn, men senere dukket Wimson opp.
Egne blader om Moby Duck ble utgitt på åttitallet. Imidlertid har figuren senere blitt lagt fullstendig død, trolig fordi han var skildret som hvalfanger og hvalfangst etter hvert ble kontroversielt. (Mobys båt hadde en kanon med harpun i baugen, og noen ganger viste serien til og med at han avfyrte den, skjønt det aldri ble vist at han faktisk traff en levende hval. "Hvalene" harpunen hans rammet, viste seg uten unntak å være falske, f.eks. en gang et hvalformet skip brukt av B-gjengen. Derimot fremgår det at Moby faktisk hadde til hensikt å skyte hvaler.)
Eksterne lenker
Duck family (Disney)
Tor Mikalsen
Tor Mikalsen (født 14. mai 1968) er sametingsrepresentant for Norske Samers Riksforbund i Nord-Troms valgkrets.
Mikalsen har sittet på Sametinget siden Sametingsvalget 2005. I tillegg er han medlem av Nærings- og kulturkomiteen. Han er utdannet innen historie, sosialantropologi og historie.
Kokkekamp
Kokkekamp er et norsk talentprogram innen matlaging som gikk på NRK1 fra 1998 til 2003. Serien ble ledet av Brita Garden. Programmet var basert på det engelske Ready, steady, cook fra BBC. Det var ingen sendinger i 2000.
I hver episode hadde man to lag (rødt og grønt). Hvert lag hadde hver sin kjendis og kjendiskokk, der kjendisen hadde forelagt kokken råvarer for ikke mer enn hundre kroner. Kjendiskokken hadde så tjue minutter på å lage en tre-retters middag som kjendisen i etterkant ga et navn. Publikum avgjorde hvilket lag som vant (rødt eller grønt).
I første sesong (1998) ble det sendt mandager klokken 19:35. I sin vurdering etter premieren, uttalte VG at «litt av svakheten med et slikt program, er at vi som seere ikke kan være med på å bedømme sluttresultatet. Styrken med «Kokkekamp» var at NRK hadde valgt kunnskapsrike deltagere, dyktige kokker...».
I andre sesong fikk man konkurranse fra TVNorge hvor Ole Martin Alfsen ledet et lignende program.
Kulturimperialisme
Kulturimperialisme er en kulturs dominans over en annen. Kulturimperialisme kan ta form av en generell holdning eller en aktiv, formell og bevisst politikk, som inkluderer (eller er resultat av) militære handlinger. Økonomiske og teknologiske faktorer kan også spille en rolle. En metafor fra kolonialismen kan bli brukt: Det kulturelle produktet av den først verden «invaderer» og «erobrer» den lokale kulturen. I sterkere varianter av begrepet er verdensdominans (i kulturell betydning) det eksplisitte målet av at nasjonalstatene eller de multinasjonale selskapene eksporterer sin kultur. Uttrykket er til vanlig brukt på en nedsettende måte, ofte i forbindelse med en oppfordring til å avvise slik innflytelse.
Nektar
Nektar (avledet fra latin nectar), honningnektar eller blomsterhonning er et sukkerholdig (sukrose, glukose og fruktose ) sekret som også inneholder alle de tjue aminosyrene og flere andre substanser, som organiske syrer, terpener, proteiner, vitaminer og ulike eteriske oljer med mer.
Nektarier
Nektarier er et kjertelvev som produserer og skiller ut nektar, også kjent som både plantekjertler og honningkjertler.
Florale nektarier
Nektar produseres i blomstenes florale nektarier og skilles ut i honninggjemmene, en skål- eller sporeformet beholder som fins hos mange blomster med biotisk pollinering.
En såkalt nektarmarkør (et merke med kontrastfarge eller en spesiell form) leder pollinerende individer til nektariene i en blomst. Nektaren fungerer som belønning for besøkende, som regel insekter. For mange insekter er nektar en viktig en kilde til honning, for eksempel honningbier, humler, sommerfugler og nattsvermere, men også kolibrier, honningetere og noen flaggermusarter høster nektar og bidrar til den for planten viktige pollineringsprosessen.
Ekstraflorale nektarier
Også ikke-blomstrende planter kan ha nektarier som produserer nektar. Slike nektarier kalles ekstraflorale nektarier (utenfor-blomster nektarier) og kan skilles ut på ulike steder og deler av planten, som på blader, stilker og ledd. Slik nektar har ingen misjon i pollineringsprosessen, men kan derimot være en del av en plantes forsvarsstrategi. Det er eksempelvis kjent at noen arter maur utnytter slik nektar som en kilde til energi, og som takk for nektaren så forsvarer mauren planten mot skadedyr, som ulike planteetere (for eksempel planteetende larver).
Etymologi
Ordet nektar stammer fra gresk mytologi og er avledet fra det latinske uttrykket nectar. De gamle grekerne regnet denne væsken som en «gudedrikk». Sammen med ambrosia (maten) skulle nektar (drikken) gi de greske gudene «udødelighet og evig ungdom».
Yasunari Kawabata
Yasunari Kawabata (japansk: 川端 康成 Kawabata Yasunari; født 14. juni 1899 i Osaka, død 16. april 1972 i Zushi) var en japansk forfatter.
Kawabata debuterte i 1927 med en novelle. I 1968 ble han tildelt Nobelprisen i litteratur. Svenska Akademien ga ham prisen for «fortellerkunst, som med fin følelse uttrykker det japanske vesens egenart».
Kawabata begikk selvmord den 16. april 1972.
Ski (redskap)
Ski er avlange, tynne planker til å gli på snø med. Ski har to fordeler: De fordeler vekta utover et større område, slik at man ikke faller gjennom snøen, og de gir gli, slik at man kan komme seg fortere av gårde.
Sentral nahuatl
Sentral nahuatl er ett av de fire hoveddialektområdene til det uto-aztekiske språket nahuatl, ifølge inndelinga til lingvisten Yolanda Lastra. Man tror at talerne av de sentrale dialektene ankom Mesoamerika seinere enn talerne av de andre dialektene, og at de tre øvrige dialektomådene derfor danner ett enkelt dialektkontinuum som er forskjellig fra sentral nahuatl.
Ski (redskap)
Ordet ski kommer fra det gammelnorske ordet «skið», som betyr «kløyvd trestykke». Ordet «ski» har beholdt denne betydningen i moderne norsk som i skigard (gjerde av kløyvde trestokker), vedski, vindski eller beitski. Tilsvarende brukes også ordet skie om et kløyvd vedstykke.
Sentral nahuatl
De første talerne av sentral nahuatl var chichimekere som ankom det sentrale Mexico i flere grupper for å okkupere nye territorier. De spredte språket sitt til store deler av Mesoamerika. De siste chichimekerne som kom til området var aztekerne. Sentral nahuatl kalles også av og til for chichimekisk nahuatl.
I dag snakkes de sentrale dialektene av nahuatl i det østlige Estado de México, sørøstlige Hidalgo, sentrale Guerrero, nordøstlige, sørlige og sørøstlige Puebla, Morelos, sentrale Veracruz og i enkelte områder i Mexicos føderale distrikt og Tlaxcala.
Ski (redskap)
Historie
Skiens eldste opprinnelse er vanskelig å spore. Skiene kan ha kommet til Norge østfra. I Russland har arkeologer funnet skitupper som er rundt 8,000 år gamle. Det har blitt funnet opp til 5200 år gamle spor etter bruk av ski på hulemalerier i Altay-området i Kina. Arkeologer mener folk gikk på ski her for 10,000 – 20,000 år siden. De eldste hele skiene er funnet i Sverige og er 5200 år gamle. Deler av omtrent 5000 år gamle ski har blitt funnet i Norge. Bølamannen ved Snåsavatnet viser en skiløper som kan være så gammel som 6000 år, men nøyaktig alder er ikke mulig å anslå.
Den gotiske historikeren Jordanes og den greske historikeren Prokopios skrev om folkeslagene i Norden på 500-tallet, blant annet skretefinni det vil si skridfinner eller skifinner der "finn" betød "same".
Frem til 1700-tallet var langski brukt. Skien var rundt tre meter, og andoren rundt to meter. Den lange skien ble brukt til å gli med, mens andoren, som var skinnkledd, ble brukt til å sparke fra med. Ski ble tidligere laget av ett trestykke. I dag er de gjerne satt sammen av en blanding av laminert tre, epoxy, glassfiber, karbonfiber, aluminium, stål til kantene og forskjellige plastmaterialer til overflate- og glibelegg. Mange ski har fortsatt en kjerne av tre, og rene treski er ennå i produksjon blant annet i Norge. Rønning var i 2014 den siste treskiprodusenten i Norge. Det har i alt vært omkring 200 treskifabrikker i Norge og i 1940 var 80 i virksomhet samtidig. I 1972 var det omkring 25 skifabrikker i Norge. Magne Myrmo vant i 1974 15 km i VM som den siste på treski. I 2007 produserte Madshus omkring 300,000 par, mens Åsnes produserte rundt 20,000 par. Åsnes leverte treski til Forsvaret siste gang i 1987, bedriften gikk senere konkurs og driften ble overtatt av nye eiere.
Franskmannen Jacques de la Tocnaye reiste gjennom Norge i 1799 og han fikk for første gang se ski i bruk. I forbindelse med at han reiste over fjellet mellom Bergen og Christiania midtvinters noterte han:
I 2021 ble en godt bevart ski på 187 cm lengde og opp til 17 cm bredde funnet ved en minkende isbre på 1000 meters høyde i Reinheimen. Den er anslått å være 1300 år gammel (fra rundt år 700). En ski funnet i 2014 på samme sted antas å tilhøre samme skipar slik at de to skiene utgjør verdens eldste fullstendige skipar. Skiene er laget av bjørk og har binding.
Tadeja Brankovič-Likozar
Tadeja Brankovič (født 20. desember 1979 i Kranj) er en slovensk tidligere skiskytter.
Hun debuterte i verdenscupen i 1995 i Östersund. Den første sesongen oppnådde hun få gode plasseringer, og fikk verdenscuppoeng i bare tre renn. Sesongen etter fikk hun sin første plassering blant de ti beste med en sjetteplass på sprinten, igjen i Östersund.
Hun deltok for Slovenia i olympiske vinterleker i 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City, 2006 i Torino og 2010 i Vancouver, men uten å oppnå noen plasseringer blant de 30 beste. Hennes fremste mesterskapsplassering ble en femteplass på jaktstarten under VM 2007 i Antholz.
Mattias Asper
Mattias Asper (født 20. mars 1974) er en svensk fotballspiller. Han er keeper for Brommapojkarna. Fram til sommeren 2007 spilte han for Viking, dit han kom fra den svenske klubben Malmö FF sommeren 2006. Han har to landslagskamper for, og var med i troppen til EM 2000.
Ingvar Andersson (skuespiller)
Ingvar Andersson (født John Ingvar Andersson 13. januar 1937 i Lund i Skåne län), er en svensk skuespiller, komiker og revyartist.
Biografi
Andersson vokste opp i Malmö i bydelen Kirseberg og hadde som ung drømmer om å bli en klassisk skolert skuespiller og begynte å spille ved Studioteatern på 1950-tallet, men etter hvert oppdaget han at han heller passet for komiske sjangere og revyer. Han gjennomgikk Thespis Teaterskola 1961-1963 som ble drevet av Arbetarnas bildningsförbund (ABF) og Malmö bys ungdomssatsing (ungdomsstyrelse) etter å tidligere ha gjort sin debut i Amatörparaden 1957 i Malmö i avisen Arbetets regi.
Ved siden av dette arbeidet han i ulike yrker som sjømann, lagerarbeidere, bokhandelsassistent og redaksjonsvakt. Han begynte å spille revy hos Kristianstads revykonge Einar Larsson i nyttårsrevyen 1965 Sjå på stad´n og i ytterligere fem års tid før han etterfulgte ham som revyskaper i Kristianstad i 1970 med nyttårsrevyen Spextakel og har siden det fortsatt denne tradisjonen. Andersson var også ansvarlig for sommervirksomheten ved Pildammsteatern i Malmö 1973-1992 og har dessuten spilt ved Malmö byteater.
Ingvar Andersson har blitt betegnet som noe av Nils Ahlrots "kronprins" og ser på såkalt buskis som en humor med varme og som en nødvendig terapi for mennesker. Som TV- og filmskuespiller er han lavmælt, lydhør og følsom, kanskje mest kjent som den uvanlig humane kaptein i Lasse Åbergs Hvordan man gjør gutter av menn (Repmånad) (1979), som den saktmodig, skånsk politimannen i filmatiseringene av Sjöwall-Wahlöös  Polis polis potatismos (1994) og  Roseanna (1994) eller som journalisten Olle Blom i TV-serien med ''samme navn (1977).
Sommeren 2005 spilte han i Eva Rydbergs militærfarse Hemvärnets glada dagar på Fredriksdalsteatern i Helsingborg.
Amager
Amager (uttales på dansk som oftest: Ama’r) er en øy i Øresund på cirka 90 kvadratkilometer med 205.000 innbyggere, og ligger nær Sjællands østkyst. Den er Danmarks tettest befolkede øy - 2.135 innbyggere pr. kvadratkilometer.
Ingvar Andersson (skuespiller)
Biografi
Han er far til musikalartisten og skuespilleren Andreas Andersson.
Amager
Øya er omkranset av sandstrender og består for øvrig mest av lavt, fruktbart land. Administrativt er øya delt mellom Københavns kommune, Dragør kommune og Tårnby kommune. En beboer på Amager kalles spøkefullt for en amagerkaner.
Historie
Hollendere ble invitert av Christian II til å dyrke grønnsaker på Amager i 1521. Dette for å kunne forsyne kongens familie og København med grønnsaker. Hollenderne har satt spor etter seg i form av farverike folkedrakter, men også i matretter som amagermad, krukkeerter og posegrøt. Nyere forskning (2013) hevder at nybyggerne ikke kom fra Holland i de daværende Nederlandene, men fra Flandern (i dag i Belgia).
Amager var frem til om lag 1970, foruten mye annet, også stedet hvor københavnerne deponerte avfall og pudrett. Derfor blir øya til tider (på folkemunne), kalt for «lorteøen». Store dele af Amager er i det 20. århundre utvunnet fra Øresund, blant annet ved inndemming av Kalvebodene. I dag er det meste av Amager bymessig bebygget, selv om Dragør og Kastrup stadig har landbruk, skog og naturområder. I 2005 åpnet Amager Strandpark med broer, laguner og badestrender med utsikt til Øresundsbroen.
Bydeler
Amager er forbundet med Sjælland via broene Knippelsbro, Langebro, Sjællandsbroen og Kalvebodbroene. Dessuten er øya forbundet med Sverige via Øresundsbroen – fra Kastrup på Amager til Lernacken syd for Malmö.
Lokaliteter og bygninger
På øya ligger blant annet:
Lokale aviser
På Amager utgis det en rekke lokale gratisaviser:
Lindome
Lindome er et tettsted i Mölndal kommune i Västra Götalands län i landskapet Halland i Sverige. Det ligger cirka 15 kilometer sør for Göteborg. I 2010 hadde tettstedet 11 037 innbyggere.