cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seattle Seahawks
Pete Carroll-årene (2010–nå)
I nåde Seahawks sluttspillet til tross for at de gikk 7–9 i seriespillet. I sluttspillet vant de sin første kamp mot New Orleans Saints, som vant Super Bowl XLIV året før, 41–36. Under kampen var tilskuerne så høylytte at målingsutstyr oppdaget et lite jordskjelv (like over 2 på Richterskalaen), som fikk kallenavnet "Beast Quake". Seahawks tapte den neste kampen mot Bears 35–24. Året etter sikret Seahawks sin første vinnende sesong siden 2007 med et seriespill som avsluttet 4–1, for et sammenlagtresultat på 11–5. De nådde igjen Wildcard-runden i, hvor de vant mot Washington Redskins, Seahawks' første sluttspillseier på bortebane, men tapte mot Atlanta Falcons i divisjonsrunden 30–28. Suksessen fortsatte i, da Seahawks endte med det delt beste serieresultatet på 13–3 sammen med Denver Broncos, og sikret med det første seed i sluttspillet. Etter å ha slått New Orleans Saints 23–15 og San Francisco 49ers 23–17 nådde Seahawks Super Bowl XLVIII, hvor de sikret lagets første Super Bowl-tittel med en overlegen seier mot Broncos. De nådde også Super Bowl det neste året, men tapte da 28–24 mot New England patriots. Til tross for én divisjonstittel i har Seahawks ikke nådd lenger enn divisjonsrunden i årene siden.
I oktober 2018 døde eier Paul Allen etter en lengre kamp med kreft.
Seahawks hadde sin beste sesong siden de sist nådde Super Bowl i, 11–5. De avsluttet sesongen med tre nederlag i lagets fire siste kamper, og klarte ikke å sikre divisjonstittelen i NFC West, da de slet med flere skader. Etter å ha slått Philadelphia Eagles 17–8 i wildcardrunden, tapte de mot Green Bay Packers i divisjonsrunden.
Seahawks satte en ny lagrekord for beste sesongstart med fem strake seiere i 2020, før de tapte tre av lagets fire neste. De avsluttet sesongen sterkt og endte opp med tolv seiere totalt, som var nok til å sikre lagets første divisjonstittel på fire år. I sluttspillet tapte de mot Los Angeles Rams, i en kamp hvor de aldri klarte å sikre en ledelse. Seahawks startet 2021-sesongen 3–8, lagets dårligste sesongstart siden 2009 da Jim Mora var hovedtrener. Russell Wilson pådro seg en skade i en finger og måtte stå over tre kamper, og Seahawks tapte en kamp uten å score poeng for første gang siden Wilson kom til laget. Det skulle også bli første gang siden 2000 at laget avsluttet sesongen på sisteplass i divisjonen, med et sesongresultat på 7–10.
Laget gikk gjennom store endringer etter 2021-sesongen, da quarterback Russell Wilson ble byttet til Denver Broncos den 6. mars 2022. Broncos gav fra seg quarterback Drew Lock, tight end Noah Fant, defensive lineman Shelby Harris, to picks i første runde (#9 i 2022 og et i 2023), to picks i andre runde (#40 i 2022 og et i 2023) og et pick i femte runde i 2022 og fikk Wilson og et pick i fjerde runde i 2022. Tidligere All-Pro linebacker Bobby Wagner ble også kuttet fra laget samme deg, noe som åpnet opp $16,6 millioner for Seahawks’ lønnstak.
Logoer og uniformer
Da Seahawks debuterte i var lagets logo en kongeblå og skogsgrønn fiskeørns hode, basert på masker fra Kwakwaka'wakw-masker. Hjelmene og buksene var sølvfargede, mens hjemmetrøyene var kongeblå med hvite og grønne striper på ermene, og hvite numre og navn. Bortetrøyene var hvite, med hvite, blå og grønne striper på ermene, og blå numre og navn. Sokkene var blå og hadde de samme stripene som på hjemmetrøyene. I de fire første sesongene brukte laget sorte sko, mens de fleste andre lagene i NFL på slutten av 70-tallet brukte hvite sko. De byttet til hvite sko i 1980.
Da Chuck Knox tok over som hovedtrener i ble deler av uniformene endret. Stripene på ermene ble introdusert til logoen, og TV-numrene, som tidligere hadde vært på ermene, ble flyttet opp til skuldrene. Ansiktsmaskenes farge ble endret fra grå til blå, og sokkene ble blå på toppen og hvite på bunnen. I -sesongen brukte laget spesielle emblemer for å feire lagets tiårsdag på høyre side av buksene. Emblemet bestod av lagets logo og nummeret 10. I 1994, i sammenheng med NFLs 75-årsjubileum, byttet Seahawks stilen på numrene til blokktall, som de beholdt frem til 2001. Samme året brukte Seahawks throwback-uniformer for noen kamper, som lignet på uniformene brukt mellom 1976 og 1982. Ansiktsmaskene forble derimot blå. Logoen ble også sydd på istedenfor å printes på. I 2000 feiret laget sit 25-årsjubileum; logoen ble plassert på venstre bryst. Året etter byttet Seahawks til de nye Reebok-uniformene etter at selskapet skrev en 10-årig kontrakt med NFL.
I sammenheng med at laget ble flyttet til NFC, samt åpningen av Seahawks Stadium (som senere skiftet navn til Qwest Field, CenturyLink Field og nå Lumen Field) i gikk både logoen og uniformene gjennom store endringer. Tekstlogoen ble designet av Mark Verlander, og logoen fikk et nytt design, produsert av NFL Properties' egne designere. Fargene ble endret til en lysere "Seahawks Blue", en mørkere "Seahawks Navy", og fikk limegrønne elementer. Hjelmene gikk fra sølv til Seahawks Blue, som følge av en avstemning for lagets tilhengere. Sølv ble ikke brukt igjen før i 2012. Logoen fikk mindre endringer for å gjøre fuglen mer aggressiv. Til å begynne med hadde laget planer om å bruke sølvfargede hjelmer på hjemmebane og blå på bortebane, men ettersom at NFLs nye regler ikke tillot lag å bruke forskjellige hjelmer holdt laget en avstemning for å avgjøre hvilken farge som skulle brukes. Fra 2003 brukte laget stort sett helt blå uniformer hjemme og helt hvite borte, men mot slutten av 2009-sesongen brukte Seahawks hvite trøyer og blå bukser. En kombinasjon med reverserte farger ble brukt i én kamp i seriespillet, i sesongåpningen borte mot Jacksonville Jaguars i 2005, mens hvite trøyer med blå bukser har blitt brukt sporadisk siden slutten av 2002, med unntak av mot slutten av 2009-sesongen, hvor de ble brukt i flere bortekamper.
Seahawks brukte sine blå hjemmetrøyer under Super Bowl XL til tross for at de var bortelaget, siden Pittsburgh Steelers, som var hjemmelaget, valgte å brukte hvite trøyer.
Siden Oakland Raiders brukte sine hvite trøyer hjemme for første gang noensinne i en kamp mot San Diego Chargers den 28. september 2008, er Seahawks det eneste laget i NFL som aldri har brukt hvite trøyer på hjemmebane.
Den 27. september 2009 brukte Seahawks limegrønne trøyer for første gang, sammen med mørke marineblå bukser i en kamp mot Chicago Bears. Trøyene samsvarte med deres nye søsterlag, Seattle Sounders FC i Major League Soccer, som brukte grønne trøyer med blå bukser. Den 6. desember 2009 brukte Seahawks sine blå trøyer med de mørke marineblå buksene for første gang i en kamp mot San Francisco 49ers. Seahawks brukte den samme kombinasjonen to ganger til i den samme sesongen. I desember samme år bestemte Jim Mora at de limegrønne trøyene ikke lenger skulle brukes, da laget ikke hadde vunnet med dem, og fordi han likte de vanlige blå hjemmetrøyene bedre, og mente at fargene passet bedre med de marineblå buksene. Under den samme pressekonferansen nevnte han at de nye marineblå buksene "føltes bedre" på spillerne, i motsetning til de lysere buksene. I 2010-sesongen gikk laget tilbake til den tradisjonelle fargekombinasjonene, "Seahawks Blue" på hjemmebane og hvitt på bortebane. Den 3. april 2012 tok Nike over som NFLs offisielle uniformsponsor, og avduket nye uniformer med et nytt design for Seahawks før 2012-sesongen. En ny farge ble introdusert, "wolf gray", og hovedfargene ble endret til "College Navy" og "Action Green". Uniformene inkluderte "feather trims", flere fjær på hjelmens krone, tolv fjær på nakken og ned hvert bukseben for å representere "Den 12. mann", lagets tilhengere. Seahawks hadde tre forskjellige trøyefarger: marineblå, hvitt og en alternativ grå trøye. De hadde tre forskjellige bukser: Marineblå med grønne fjær, grå med marineblå fjær, og hvite med marineblå fjær. I logoen ble Seahawk Blue byttet ut med Ulvegrå. Totalt var det ni forskjellige mulige kombinasjoner.
Seahawks brukte sine nye blå hjemmetrøyer for første gang i seriespiellet den 16. september 2012 mot Dallas Cowboys. Uniformen Marshawn Lynch brukte i den kampen er preservert i Pro Football Hall of Fame. Den 9. september 2012 brukte Seahawks sine hvite bortetrøyer i en kamp i seriespillet for første gang mot Arizona Cardinals; den 14. oktober 2012 brukte de blå trøyer med grå bukser for første gang mot Carolina Panthers; den 16. desember 2012 ble de alternative Ulvegrå trøyene brukt for første gang i en kamp mot Buffalo Bills.
De helt marineblå uniformene er for tiden Seattles hoveduniform under hjemmekamper, med de grå buksene som et alternativ. På bortebane kombinerer Seahawks vanligvis sine hvite uniformer med marineblå bukser (samme kombinasjon som ble brukt da de vant Super Bowl XLVIII), men de har også kombinert hvite uniformer med hvite eller grå bukser. De helt grå uniformene blir til tider brukt på bortebane.
I 2016 avduket NFL sine NFL Color Rush-uniformer, som var helt grønne. Disse ble først brukt den 16. desember mot Los Angeles Rams på hjemmebane, og var første gang siden 2009 at laget brukte grønne uniformer. Disse uniformene har siden blitt brukt som en alternativ uniform, sammen med de helt grå uniformene.
Under en hjemmekamp mot Vikings 3. desember 2019 brukte Seattle de grønne Color Rush-trøyene med marineblå bukser. Kombinasjonen ble brukt igjen 11. oktober 2020 mot Vikings og 19. november mot Arizona Cardinals. I 2021 ble settet brukt én gang, mot Los Angeles Rams under Thursday Night Football.
I 2023 introduserte Seahawks throdback-uniformer inspirert av designet laget brukte mellom 1983 og 2001, for bruk i uke 8 mot Cleveland Browns.
San Francisco 49ers
Mellom 2011 og 2014 vokste Seahawks og San Francisco 49ers som to av de beste lagene i NFC, og en naturlig rivalisering utviklet seg mellom lagene. 49ers' hovedtrener på tiden, Jim Harbaugh, hadde historie med Seahawks' hovedtrener Pete Carroll etter at Harbaugh tidligere var hovedtrener ved Stanford, mot Carroll ved USC Trojans. Mens 49ers hadde overtaket i de tidlige årene av rivaliseringen hvor de vant de tre første kampene mot Carroll i 2011 og uke 7 i 2012, skulle det endre seg da Seahawks slo 49ers 42–13 i uke 16 i 2012. Begge lagene nådde sluttspillet det året, og 49ers nådde Super Bowl XLVII hvor de tapte mot Baltimore Ravens. I 2013 vant Seahawks igjen, 29–3, i uke 2, men 49ers vant i uke 14, 19–17. I NFC Championship Game i 2013 vant Seahawks 23–17 i en kamp som ikke ble avgjort før i siste øyeblikk på en interception av LB Malcolm Smith. I 2014 vant Seahawks begge kampene mot 49ers, inkludert en 19–3 seier på Thanksgiving i Levi's Stadium i Santa Clara. Rivaliseringen roet seg etter at Harbaugh fikk sparken etter sesongslutt.
Etter at de igjen ble med i NFC West leder Seahawks serien 25–13 over 49ers, inkludert kamper i sluttspillet. Totalt leder Seahawks 27–17.
Los Angeles Rams
Rivaliseringen mellom Seahawks og Los Angeles Rams begynte i 2002 eter at Seahawks ble flyttet til NFC West. Den førse merkbare kampen mellom lagene kom i wildcardrunden i2 004, da Rams slo Seahawks i Seattle 27–20. Ettersom Rams ble mer kompetitive gjennom 2000-årene og tidlig på 2010-tallet ble rivaliseringen mindre intens, men de to lagene hadde noen minneverdige kamper. Mot slutten av 2010-tallet ble rivaliseringen igjen opphetet, med sluttspillkamper som involverte slossing. Etter at Rams returnerte til Los Angeles i 2016 og fant suksess i sluttspillet ble rivaliseringen mer intenst; især etter at Seattle ble mindre kometitive.
Det ble ekstra anstrengt mellom lagene da Seahawks safety Jamal Adams under en pressekonferanse i 2021 tente en sigar og ertet personer på Rams. Rams fikk hevn i wildcardkampen samme året med en dominerende seier over Seahawks, hvorpå cornerback Jalen Ramsey og quarterback Jared Goff uttrykte fornøyelse over å ha fått hevn for Adams’ tidligere kommentarer.
Seahawks leder 25–24 sammenlagt, men Rams har vunnet de to kampene lagene møttes i sluttspillet.
Arizona Cardinals
Cardinals og Seahawks utgjør en av de nyere rivaliseringene i NFL da de ble divisjonsrivaler etter at begge ble flyttet til NFC West etter ligaens omorganisering i 2002. Rivaliseringen har i nyere tid blitt en av de mer bitre i NFL da de to lagene ofte konkurrerte om førsteplassen i divisjonen mot slutten av 2010-årene. Tilhengere av Cardinals ser på Seahawks som lagets hovedrival etter at Seahawks dominerte på 2010-tallet med quarterback Russell Wilson og hovedtrener Pete Carroll, selv om Seattle på sin side har like eller mer intense rivaliseringer med Rams og 49ers. Seattle leder 23–22–1 sammenlagt, og lagene har ikke møttes i sluttspillet.
Green Bay Packers
Siden de flyttet til NFC har Seahawks møtt Green Bay Packers i sluttspillet flere ganger, og de to lagene har utviklet seg til å bli rivaler. Noen minneverdige øyeblikk inkluderer da klubbene møttes i sluttspillet for første gang i, hvor Seahawks' quarterback Matt Hasselbeck kastet en pick-six på overtid etter å ha garantert et kampvinnende drive, Fail Mary, og da Russell Wilson sikret en 28–22 seier over Packers i Super Bowl XLIX etter å ha kastet fire interceptions og til tross for at Packers på et punkt ledet kampen 16–0
Denver Broncos
Fra 80-tallet frem til ligaens omorganisering i 2002 var Denver Broncos Seahawks' største rival. Bak John Elway var Broncos et av de beste lagene i NFL, med et sammenlagtresultat på 200–124–1 inkludert 32–18 mot Seahawks. Siden 2002 har Denver vunnet tre av de fem interconferencekampene, og de to møttes også i Super Bowl XLVIII den 2. februar 2014 da Seahawks vant 43–8.
Hovedkvarter og treningsleirer
I lagets ti første sesonger (1976–1985) lå lagets hovedkvarter i Kirkland på sørsiden av Lake Washington Shipyard (nå Carillon Point), ved kysten av Lake Washington. Sommerens treningleir ble avholdt på andre siden av delstaten ved Eastern Washington University i Cheney, sørvest for Spokane.
Cruz das Almas
Cruz das Almas er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Seattle Seahawks
Hovedkvarter og treningsleirer
Da lagets nye hovedkvarter var ferdigstilt i 1986 avholdt Seahawks treningsleir hjemme de neste elleve sesongene (1986–96), og spillerne oppholdt seg da i sovesalene som tilhørte Northwest College. I Dennis Ericksons tredje sesong som hovedtrener returnerte laget til Cheney for 1997-sesongen, hvor de holdt treningsleir ut 2006-sesongen. I 2007 ble leiren flyttet tilbake til Kirkland på grunn av det planlagte China Bowl, som senere ble kansellert. I 2008 avholdt Seahawks de tre første ukene av leiren i Kirkland, før de flyttet til det nye Virginia Mason Athletic Center (VMAC) den 18. august for leirens siste uke, hvor laget har avholdt treningsleiren sin siden. De nye fasilitetene, som ligger ved Lake Washington i Renton, har fire treningsbaner i full skala: tre utendørs med naturlig gress og én innendørs med FieldTurf.
Sesonger og resultater
Ved slutten av -sesongen hadde Seattle Seahawks konkurrert i 45 sesonger siden de ble med i ligaen i 1976. Laget har et sammenlagtresultat på  i seriespillet og   i sluttspillet, og samlet  med en seierprosent på. Laget har nådde sluttspillet 18 ganger, inkludert i 2005 da de tapte mot Pittsburgh Steelers i Super Bowl XL, 2013 da de slo Denver Broncos i Super Bowl XLVIII, og 2014 da de tapte mot New England Patriots i Super Bowl XLIX. I 2010 ble Seahawks det første laget i NFLs historie til å nå sluttspillet med et negativt sesongresultat (7–9, .438) ettersom at de vant divisjonen. Etter å ha slått New Orleans Saints i Wildcard-runden ble Seahawks det første laget til å vinne en kamp i sluttspillet med et negativt sammenlagtresultat. Frem til en kamp mot Arizona Cardinals i uke 7 i hadde Seahawks aldri spilt uavgjort.
Individuelle utmerkelser
NFL Most Valuable Player
Super Bowl MVP
NFL Offensive Player of the Year
NFL Defensive Player of the Year
NFL Comeback Player of the Year
Walter Payton NFL Man of the Year Award
Pepsi NFL Rookie of the Year
All-Pro førstelag
NFL All-Decade Team
NFL 100th Anniversary All-Time Team
35-årsjubileumslag (2010)
I anledning lagets 35-årsjubileum ble det avholdt en avstemning på Seahawks.com for å sette sammen et jubileumslag, som ble annonsert i 2010.
Pro Football Hall of Famere
Merk: Selv om Mike McCormack var hovedtrener, president og general manager for Seahawks er han innlemmet i Pro Football Hall of Fame for sine prestasjoner som tackle for New York Yanks og Cleveland Browns.
Den 12. mann
Den 12. mann (også kjent som "12th man" eller "12s") refererer til lagets tilhengere. Lagets første hjemmebane, Kingdome, var en av de mest høylytte stadionenen i NFL. Motstandere trente ofte med høy rockemusikk i forberedelse for de ofte smertefullt høye støynivåene under kamper i Kingdome.
I 2002 begynte Seahawks å spille i det som nå heter Lumen Field. Siden uke 2 i 2003 har alle kamper i seriespill og sluttspill blitt utsolgt i stadionet. I likhet med Kingdome er Lumen Field en av de mest høylytte stadionene i ligaen. Stadionet er delvis tildekt av et tak, og har tribuner som er satt opp til å forsterke lyd og reflektere det tilbake på banen. Støynivået har skapt problemer for besøkende lag, som ofte ender med straffer for en for tidlig start. Fra 2002 ut 2012 var det 143 slike straffer for besøkende lag.
Seahawks' tilhengere har satt en Guinness-rekord for mest høylytte tilskuere ved et idrettsarrangement to ganger, først den 15. september 2013 hvor støynivået ble målt til 136,6 dB i en kamp mot San Francisco 49ers og igjen 2. desember 2013 mot New Orleans Saints, hvor støynivået ble målt til 137,6 dB. Per 29. september 2014 var det Kansas City Chiefs' tilhengere som holdt rekorden, med et støynivå på 142,2 dB målt i Arrowhead Stadium.
I forkant av avsparket for alle hjemmekamper hedrer laget sine tilhengere ved å heise et stort flagg med #12 på i den sørlige delen av stadionet. Nåværende og tidligere spillere, trenere, lokale kjendiser, kjente tilhengere, atleter fra Seattle og lagets tidligere eier Paul Allen er blant de som har vært med på å heve flagget. Seahawks pensjonerte #12 den 15. desember 1984. Før de vant Super Bowl løp Seahawks på banen under et stort flagg med #12 på.
I september 1990 fikk Texas A&M godkjent en søknad om å varemerke "12th Man", etter å ha brukt det siden 1920-tallet. I januar 2006 saksøkte Texas A&M Seattle Seahawks for å beskytte varemerket, men de to partene kom frem til en avtale i mai 2006. Ifølge avtalen, som gikk ut i 2016, hadde Seahawks fått tillatelse til å bruke frasen mot betaling, anerkjennelse av frasen som Texas A&Ms varmerke når de brukte det, bruken ble begrenset til syv stater i det nordvestlige USA, og de hadde ikke lov til å selge noen varer relatert til frasen. Da avtalen utløp fikk Seahawks fortsette å bruke nummeret "12", men kunne ikke lenger bruke frasen "12th Man". I august 2015 bestemte Seahawks å droppe "12th Man" og gikk heller over til å kalle lagets tilhengere for "The 12s".
Maskoter
I 1998 ble Blitz lagets offisielle maskot. Blitz fikk et nytt utseende før -sesongen og fikk en sidekick; maskoten Boom ble introdusert for å appellere til barn.
I 2003 og 2004 brukte laget en levende hauk som fløy rundt stadion før laget gikk på banen. Ettersom at fuglen var relativt liten og det var vanskelig å trene henne til å lede laget ut av tunnelen, ble hun i 2005 erstattet med en augurvåk kalt Taima. Taima begynte å lede laget ut på banen i september 2006.
Cheerleadere
En gruppe cheerleadere kjent som the Seahawk Dancers hauser opp tilskuerne fra sidelinjen og fremfører en rutine under halftime i Lumen Field. Gruppen bestod originalt kun av kvinner under navnet Sea Gals før mannlige cheerleadere ble inkludert og navnet ble endret før 2019-sesongen. Seahawks' cheerleadergruppe kalles The Seahawk Dancers. Under offseason reiser et utvalg av gruppen rundt med andre cheerleadere i NFL og deltar i fremføringer og parader.
Band
I 2004 introduserte Seahawks en trommerekke, Blue Thunder. Gruppen spiller i hjemmekamper samt i anledning over 100 andre arrangementer i Seattle.
Radio og TV
Seahawks' hovedstasjon på radio KIRO (AM) 710 kHz – KIRO-FM97,3 MHz. Kamper sendes på 47 stasjoner i fem vestlige stater og Canada. Microsoft eier navnerettighetene for sendinger for sin søkemotor, "Bing Radio Network". De nåværende kommentatorene er tidligere spillere Steve Raible (som var lagets ekspertkommentator fra fra 1982 til 2003) og Dave Wyman. De to har kommentert sammen i seriespillet siden de siste fire kampene i 2017 og har jobbet sammen på fulltid siden 2018. Under sesongoppkjøringen, som sendes på lokale stasjoner, deler de jobben med Paul Moyer, Sam Dakins og Brock Huard. Pete Gross, som var kommentator fra til han døde i, er inkludert i Seattle Seahawks Ring of Honor. Andre tidligere kommentatorer inkluderer Steve Thomas (1992–1997), Lee Hamilton (1998–1999), Brian Davis (2000–2003) og tidligere Seahawk Warren Moon fra 2004 til 2017.
Kamper i sesongoppkjøringen som ikke sendes på riksdekkende TV ble produsert av Seahawks Broadcasting og sendt på KING-TV, kanal 5 (og i 2008 på søsterstasjonen KONG-TV da KING dekket Sommer-OL i Kina). Seahawks Broadcasting er lagets egne produksjonsselskap. Curt Menefee (vert for Fox NFL Sunday) har vært Seahawk TVs stemme siden sesongoppkjøringen i 2009. Siden 2012 har KCPQ-TV, som sender mesteparten av Seahawks' seriekamper, vært lagets TV_partner, og har erstattet KING 5 som kringkaster for kamper i sesongoppkjøringen, mens kamper hvor Seahawks deltar i ESPNs Monday Night Football per 2018 også sendes på CBS' affiliate KIRO-TV. Kamper som sendes av CBS på lørdag eller søndag ettermiddag sendes ofte på KIRO-TV.
Graphium doson
Graphium doson er en sommerfugl i familiegruppen svalestjerter. Den lever i sørøst i Asia.
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Levevis
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges enkeltvis, direkte på næringsplanten.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Larven lever som plantespiser.
Graphium doson tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Verdensmesterskapet i sprinttriatlon
Verdensmesterskapet i sprinttriatlon ble arrangert første gang i 2010 i Lausanne, og ble hvert år fra 2010 til 2015.
Mesterskapet blir arrangert av International Triathlon Union.
THW Kiel
THW Kiel er en tysk håndballklubb fra Kiel, som spiller sine kamper i Sparkassen-Arena. Moderklubben THW Kiel e.V. ble grunnlagt 4. februar 1904, mens håndballavdelingen ble grunnlagt i 1923. Håndballavdelingen har i dag 380 medlemmer. Bundesliga-laget THW Kiel ble ikke grunnlagt før 1. juli 1992, da under navnet THW Kiel Handball-Bundesliga GmbH. Siden den gang har THW Kiel vært det mest suksessfulle laget i den tyske Bundesligaen.
Seiere
THW Kiel er det mestvinnende laget i tysk håndball.
1. Bundesliga (23): 1957, 1962, 1963, 1994, 1995, 1996, 1998, 1999, 2000, 2002, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2020, 2021, 2023
Kristian Gundersen
Kristian Gundersen er navnet til flere personer:
THW Kiel
Seiere
Den tyske cupen (9): 1998, 1999, 2000, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2013
EHF Champions League (4): 2007, 2010, 2012, 2020
EHF Men's Champions Trophy (1): 2007
Tidligere stjerner
Blant THW Kiels tidligere stjerner finner vi Magnus Wislander (Verdens beste spiller 1990), Henning Fritz (Verdens beste spiller 2004), Frode Hagen, Andrei Xepkin og Klaus-Dieter Petersen (Tidligere tysk landslagskaptein).
Brian Albers
Brian Albers (født 12. juli 1939) er en australsk billedkunstner. Albers er utdannet ved Swinburne College of Art i Melbourne (1956-59). Han har hatt flere utstilinger, blant annet på Landsforeningen Norske Malere i 2001 og 2008, Buskerud Kunstsenter i 2010 og Galleri Briskeby i 2016. Han er innkjøpt av blant andre Nasjonalgalleriet, Oslo Kommunes Kunstsamlinger, Asker Kommunes Kunstsamlinger og Nasjonalmuseet Silesiia i Polen.
Albers er bosatt i Slemmestad. Han er medlem av Norske Grafikere og Landsforeningen Norske Malere.
Chang og Eng Bunker
Chang og Eng Bunker (kinesisk: 昌; pinyin: Chāng, thai: จัน = Chan; kinesisk: 恩; pinyin: Ēn, thai: อิน = In, ofte bare kalt Chang og Eng, født 11. mai 1811, døde 17. januar 1874) var to sammenvokste tvillinger som ble født i Siam (nåværende Thailand). Som voksne var de bosatt i USA. De ble verdensberømte da de turnerte verden rundt på begynnelsen av 1830-tallet som severdigheter i freak shows og på sirkus. Berømmelsen førte til betegnelsen «siamesiske tvillinger» for sammenvokste, eneggede tvillinger.
Ivo Rüegg
Ivo Rüegg (født 15. april 1971) er en sveitsisk bobkjører som har konkurrert internasjonalt siden 2000. Han vant fem medaljer i verdensmesterskap: to gull (to-manns i 2009, fire-manns i 2009), to sølv (to-manns i 2007 og blandalag i 2009) og bronse (blandalag i 2007).
Rüegg konkurrerte under vinter-OL 2010 i Torino, der han kom på åttendeplass i to-mannsrennet og niende i firemannsrennet.
Han vant verdenscupen i to-mannsøvelsen 2009 – 2010.
Han deltok under vinter-OL 2010 i Vancouver. Der kom han på 4.-plass i toerbob sammen med Cédric Grand og på 6.-plass i firerbob sammen med Thomas Lamparter, Cédric Grand og Beat Hefti.
Ronny Frimann
Ronny Frimann (født 1960) er en norsk dykker og tidligere kickbokser.
Liv og virke
Ronny Frimann har vært dykker i mange år, og er presentert med sine undervannsbilder flere steder på nettet.
Frimann er gründer og fotograf i Zine travel, nåværende Reiselyst, et reisemagasin med ti utgaver i året.
Frimann har ifølge Vimenn.no også drevet kickboksing på høyt nivå med 14 år på landslaget, og senere landslagstrener i to år.
«Rekorddykk»
I 2001 satte Ronny Frimann uoffisiell verdensrekord i lengdedykk, da han satt med dykkerutstyr i en vanntank i 52 timer. Rekorden stod i fem år, da den ble slått av stuntmannen David Blaine. Frimann vil slå denne rekorden og onsdag 13. juni 2007 satte han seg på ny i en vanntank. Tanken ble plassert ved Oslo sentralstasjon og vil være et offentlig skue, for å samle inn penger til naturvernorganisasjonen WWF. Reglene for dykket tilsa at Frimann ikke kunne ta toalettpauser. Han kan derfor ikke spise mat, men kun ta inn flytende føde. Frimann satt under vann i tanken i 100 timer og fikk godkjent tidenes lengste dykk som offisiell Guinness verdensrekord
Curaçá
Curaçá er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Wu Chongkui
Wu Chongkui (født 29. mars 1989) er en kinesisk roer. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble nummer 8.
Sata Isobe
Sata Isobe (født 19. desember 1944 i Chiba, død 18. desember 2016 i Osaka), var en japansk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo.
Svømming under Sommer-OL 2008 – 100 meter ryggsvømming menn
Svømmeøvelsen 100 meter ryggsvømming herrer ved Sommer-OL 2008 fant sted mellom 10. og 12. august ved Beijing nasjonale vannsportsenter.
Seks innledende heat ble avholdt, hvor de fleste hadde maksimum antall svømmere (åtte). Hvilket heat svømmeren deltok I hadde ingen formell betydning for avansement, da svømmerne med de seksten beste tidene fra hele feltet kvalifiserte seg til semifinalene. To semifinaler med åtte svømmere i hver ble avholdt. Svømmerne med de åtte raskeste tidene gikk videre til finalen. Kvalifikasjonskravene var 55,14 sekunder (A-krav) og 57,07 sekunder (B-krav). Nasjonale olympiske komiteer med to eller flere svømmere som klarte A-kravene kunne melde på to slike svømmere, ellers kunne de melde på en svømmer som hadde klart B-kravet.
Norge var ikke representert på øvelsen.
Rekorder
Før konkurransen var verdens- og olympisk rekord som følger:
Følgende olympisk rekord ble satt under konkurransen:
Timofej Lapsjin
Timofey Lapshin (født 3. februar 1988) er en russisk-sørkoreansk skiskytter.
Han representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 20 på normaldistansen.
Proud Mary
«Proud Mary» er en sang av det amerikanske rockebandet Creedence Clearwater Revival, som ble gitt ut på albumet Bayou Country i 1969. Sangen, som er skrevet av John Fogerty, ble gitt ut på singel senere samme år. Singelen nådde andreplass på Billboard Hot 100 i USA, og er en av bandets mest kjente sanger.
The Devil’s Double
The Devil's Double er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av William S. Hart.
Proud Mary
John Fogerty skrev «Proud Mary» i løpet av to timer etter han kom hjem etter å ha blitt utskrevet fra Nasjonalgarden. Gitarriffet var inspirert fra starten på Beethovens femte symfoni, mens han tok tittelen «Proud Mary» fra en notatblokk hvor han tidligere hadde listet opp idéer til framtidige sangtitler. Fogerty bestemte seg for å skrive teksten om en elvebåt ettersom han syntes at riffet hadde «bevegelsene til en båt» når han la til rytme på det.
En rekke artister og band har gitt ut coverversjoner av sangen. Den kanskje mest kjente er soul-versjonen som Ike & Tina Turner ga ut i 1971 på albumet Workin' Together, som ble utgitt på singel og nådde 4. plass på Billboard-lista i USA. Singelen kom også på 5.-plass i Nederland og på "US Billboard Hot R&B Songs" i USA, 11.-plass i Canada, 16.-plass i Belgia, 21.-plass i Tyskland, 57.-plass i Italia. Singelen vant en Grammy i kategorien Best R&B Performance by a Duo or Group with Vocal, og ble i 2003 introdusert i Grammy Hall of Fame.
The Devil’s Double
Handling
Tarleton møter den fredløse Bowie Blake, og ser i Blakes ansiktet det han trenger til maleriet sitt. Blake er ikke interessert i å stå som modell, men sier seg enig etter at Naomi ber ham. Blake begynner snart å bli forelsket i Naomi.
Proud Mary
Tina Turner utga også sangen som soloartist i 1993 på albumet What's Love Got to Do with It. Sangen ble gitt ut på singel senere samme år, og kom på 40.-plass i Skottland og 62.-plass i Storbritannia. Turners versjon var nesten dobbelt så lang som Fogertys.
Katsumi Matsumura
Katsumi Matsumura (født 8. mars 1944) er en japansk tidligere volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo.
Proud Mary
Solomon Burke ga ut en versjon av sangen som også ble en mindre hit i 1969. John Fogerty roste Burke sin versjon av sangen. En versjon av Checkmates, Ltd ble også en mindre hit i USA og Frankrike samme år.
Elvis Presley sang ofte «Proud Mary» under sine konserter på begynnelsen av 1970-tallet, og hans versjoner finnes på albumene On Stage fra 1970 og An Afternoon in the Garden, utgitt i 1972. Også mange andre artister har spilt «Proud Mary» på konserter. Blant dem er Status Quo, Rod Stewart og Bruce Springsteen.
Hertugdømmet Burgund
Hertugdømmet Burgund var et historisk, føydalt område som en gang eksisterte innenfor kongedømmet Frankrike. Det omfattet løselig sett av dagens Bourgogne. Hertugdømmet eksisterte i årene mellom 843 og 1477 og ble styrt av en rekke hertuger inntil Karl I «den modige» døde i 1477, noe som førte til at hertugdømmet ble lagt direkte inn under den franske krone av kong Ludvig XI.
Hertugdømmet bør ikke bli forvekslet med grevskapet Burgund, et «fritt fylke» fra 867 til 1678 innenfor grensene til Franche-Comté som det stundom var forbundet til, eller med de to påfølgende middelalderske kongedømmene Burgund (det siste endte i 1378) hvor restene ble opptatt i Frankrike.
Opprinnelse
Opprinnelsen til hertugdømmet ligger i det langt eldre kongedømmet Burgund. Kongedømmet hadde utviklet seg fra det området som ble styrt av burgundere, en germansk folkegruppe som bosatte seg i Gallia på slutten av 300-tallet. De bodde i området rundt Dijon, Chalon-sur-Saône, Mâcon, Autun og Châtillon-sur-Seine, og de ga navn til hele området. Det første kongedømmet Burgund ble innlemmet inn under merovingernes konger av Frankerriket i løpet av regimet til Klodvig I og hans sønner. Det skulle imidlertid ble gjenskapt ved flere anledninger når det ble nødvendig å dele de frankiske områdene mellom sønnene til en avdød frankisk konge.
Selv om kongedømmet Burgund ikke hele tiden eksisterte som en uavhengig helhet i løpet av denne tiden opprettholdt det en form for selvstyre som en del av Frankerriket: burgunderne hadde sitt eget lovverk, Loi Gombette, og folket utviklet et rikt jordbruk og vinkultur i området. Det sørlige Burgund ble herjet av sarasenere på 700-tallet, og etter at Karl Martell hadde drevet de muslimske angriperne ut delte han Burgund inn i fire myndighetsområder: Arles-Burgund, Vienne-Burgund, Alamanic Burgund og Frankrisk Burgund. Han utpekte sin bror Childebrand som guvernør av sistnevnte. Under dynastiet karolingerne minsket ønsket om atskillelse i Burgund, og selv navnet ble etterhvert et ren geografisk begrep, benyttet kun for å beskrive området og dets fylker.
Fra disse fylkene oppsto både hertugdømmet Burgund og fylket/grevskapet Burgund da den karolingernes sentralisme mistet grepet og delingen av de frankiske områdene i henhold til Traktaten i Verdun i 843. I midten av denne forvirringen knyttet Guerin, greve av Macon, seg til Karl I «den modige», den yngste sønnen til Ludvig den fromme, og støttet ham i slaget ved Fontenay mot Karls eldre bror, keiser Lothar I av Det tysk-romerske rike. Da det frankiske kongedømmet i vest ble delt langs grensen til Saône og Maas (og delte geografisk Burgund i samme prosess), ble Guerin belønnet for sine tjenester for kongen ved å bli gitt administrasjonen av fylkene Chalon og Nevers, hvor han etter sedvane ble forventet at å utpeke vicomter for å styre som sine nestkommandanter. Som en nødvendig forsvarer av den vest-frankiske grensen ble Guerin stundom kjent under det latinske begrepet for leder, Dux, tilsvarende den engelske tittelen «duke», det vil si hertug.
Arvelige hertuger
På tiden til Rikard «dommeren» (død 921) var hertugdømmet Burgund begynt å oppstå. Rikard ble offisielt anerkjent av kongen som dux. Han var også greve for hvert eneste fylke som han holdt (om det ikke ble holdt på hans vegne av en vicomte). Som hertug var han i stand til å utøve en økende mengde makt over sine områder, og det samlede mengden av hans område ble begrepet Ducatus. Betydningen av dette var ikke kun Rikards status som hertug, men statusen til hans område som omfattet regionene Autunais, Beaunois, Avalois, Lassois, Dijonais, Memontois, Attuyer, Oscheret, Auxois, Duesmois, Auxerrois, Nivernais, Chaunois og Massois. Under Rikard ble hans område gitt lov og orden, vernet fra normannerne og fungerte som en beskyttet havn for forfulgte munker.
Under Rudolf av Burgund (død 936), Rikards sønn, ble Burgund en kort stund forfremmet til Frankrikes viktigste sted, og som ved arv til Burgund i 921, ble han konge av Frankrike i 923, og det var fra hans områder i Burgund hvor han trakk de ressurser han trengte for å bekjempe de som utfordret hans rett til å styre.
Med Hugo av Burgund, kjent som «den sorte», begynte av en lang og vanskelig tid for Burgund. Hans naboer var adelsfamilien Robert som holdt tittelen hertug av Francia. Denne familien ønsket å styrke sin stilling Frankrike og mot de karolingiske kongene, og forsøkte å legge hertugdømmet under overherre av sitt eget hertugdømme. Dette mislyktes, og ble tvunget til opprettholde Burgund som et atskilt hertugdømme. To brødre av Hugo Capet, den første franske konge av Huset Capet, overtok styringen av Burgund som hertug, først Odo (Otto) Capet, og deretter Henrik den ærverdige opprettholdt hertugdømmets uavhengighet, og da den sistnevnte, som den første broren, døde uten barn kom det et avgjørende øyeblikk for hertugdømmet.
Den første etterfølgerkrisen
Henrik den ærverdiges død ved Pouilly-sur-Saône i 1002 etterlot to mulige arvinger: hans nevø, kong Robert II av Frankrike, også kalt «Robert den fromme», og hans stesønn, Otte-Guillaume, greve av Burgund, en vasall av den tysk-romerske keiseren som Henrik den ærverdige hadde adoptert og navngitt som sin arving. Kong Robert gjorde krav på hertugdømmet både ved hans rett som føydal overherre og som nærmeste slektning av den avdøde. Otte-Guillaume var uenig, og sendte soldater inn i hertugdømmet og krig brøt ut.
Dean Corll
Corll fikk tilnavnene «Candy Man» og «The Pied Piper» fordi han og hans familie hadde eid og drevet en sukkertøyfabrikk og at han hadde vært kjent for å gi bort godteri til lokale barn. På den tiden hans forbrytelser ble kjent ble de ansett som et av de verste eksemplene på seriemord i USAs historie.
Hertugdømmet Burgund
Den første etterfølgerkrisen
Hadde de to stedene ved navn Burgund blitt forent hadde den senere historien uten tvil tatt en annen kurs. Et forent Burgund under den tyske Otte-Guillaume ville ha vært innenfor sfæren av det tysk-romerske riket, og ville ha påvirket maktbalansen mellom Frankrike og Tyskland. Slik ble det ikke, skjønt det tok kong Robert tretten år av bitter og langvarig krig til han til slutt sikret hertugdømmet for den franske krone ved å få kontroll over alle fylkene i Burgund vest for Saône, også Dijon. Utsiktene til en forent Burgund fordunstet og hertugdømmet forble ugjenkallelig fransk.
Hans Reidar Holtermann
Hans Reidar Holtermann (født 20. oktober 1895 i Sokndal, død 25. november 1966 i Bærum) var en norsk artillerioffiser. I mellomkrigstiden gikk Holtermann ved krigsskoler i Norge og Frankrike. Han er i ettertid særlig kjent for sin innsats som kommandant for de norske styrkene som holdt Hegra festning fra 10. april til 5. mai 1940. Han var kommandant for Tysklandsbrigaden fra 1949 til 1950. Holtermann avsluttet sin militære karriere som generalmajor.
Hertugdømmet Burgund
Den første etterfølgerkrisen
For en tid dannet hertugdømmet en del av den kongelige besittelse, men den franske kronen kunne ikke håpe på å administrere et omfattende område. Maktens realiteter kombinert med Huset Capets strider førte til at kong Robert ga området til sin yngre sønn med samme navn, Robert. Den eldre broren Henrik I etterfulgte som konge av Frankrike, ikke uten vanskeligheter, og fant det nødvendig å sikre seg broren Roberts lojalitet og belønnet ham med å gi broren Burgund som arvegods. Således begynte hertugene av Burgund av Huset Capet.
Hans Reidar Holtermann
Tidlig liv
Holtermann ble født i Sokndal i Dalane i Rogaland i 1895, som sønn av distriktslege Sven Ruud Holtermann (1854–1916) og Adelaide Christiane Lehmann (1865–1950). Han tok examen artium ved Bergens katedralskole i 1914 og begynte sine militære studier under første verdenskrig. Han tok eksamen ved Krigsskolen i 1917 og Den militære høyskole to år senere. Holtermann ønsket også en akademisk karrière, og han var ferdig utdannet cand.oecon. fra Universitetet i Kristiania i 1923. Etter eksamen hadde han et opphold ved École spéciale militaire de Saint-Cyr, med eksamen i 1926, og i 1929 tok han norsk generalstabseksamen. Holtermann ble premierløytnant i Feltartilleriet i 1917, avanserte til kaptein i 1930 og major i 1937. Deretter ble han andrekommandant i 3. artilleriregiment i Trondheim inntil Tysklands invasjon den 9. april 1940.
Hertugdømmet Burgund
Hertugene fra Huset Capet
Den makt som hertug Robert var blitt gitt var hovedsakelig teoretisk. I tiden mellom regimene til Rikard «dommeren» og Henrik den ærverdige hadde hertugdømmet preget av kaos, fremmet spesielt ved krigen mellom Otte-Guillaume og Robert II av Frankrike. I tillegg hadde hertugene gitt bort det meste av sine landområder for å sikre lojalitet fra sine vasaller.
Hans Reidar Holtermann
Hegra festning
Ved den tyske invasjonen av Norge, var Holtermanns regiment mest konsentrert om å forsvare kystfort i Trondheims nærområde. Holtermann var imidlertid beordret til å ta del i 3. artilleriregiments mobilisering på Værnes i Stjørdal. Tyskerne tok leiren, slik at mobiliseringen ikke kunne fullføres, og Holtermann lette etter en sikrere lokalisering for å organisere troppene. Valget falt på Ingstadkleiven fort, i dag best kjent som Hegra festning, i bygda Hegra i Stjørdal. Festningen ble bygget ved århundreskiftet og hadde vært i reserve siden 1926.
Valget i Bayern 2003
Valget i Bayern 2003 var valget til Den bayerske landdagen og fant sted 21. september 2003. Over 10 millioner stemmeberettigede deltok i valget. Med 60,7 % av stemmene ble CSU klart største parti, og sittende ministerpresident Edmund Stoiber ble dermed gjenvalgt for en ny periode. Det var samtidig første gang et tysk parti oppnådde over to tredjedelers flertall i et delstatsparlament.
Hertugdømmet Burgund
Hertugene fra Huset Capet
Robert og hans arvinger sto overfor oppgaven å gjenopprette hertugdømmets domene og styrke dets makt. Hertugene skulle vise seg å være forsiktige, utholdende, metodiske, realistiske og villig til å utnytte enhver mulighet som oppsto. De benyttet loven om hjemfalt gods til sin fordel: Auxois og Duesmois kom til hertugdømmet ved hjemfall da disse lenene ikke hadde arvinger. Hertugene kjøpte både landområder og len, noe som styrket hertugdømmet og økte antallet vasaller avhengig av dem. De skaffet seg inntekter ved å kreve betaling i utbytte for å anerkjenne en herres føydale rettigheter innenfor hertugdømmet, dyktig håndtering av pengelån fra jødiske og lombardiske banker, omsorgsfull administrasjon av føydale avgifter og salg av fritakelse og juridiske rettigheter. Hertugdømmet fikk også fordeler av capetiske monarkiet. Over tiden ble staten bygd opp og stabilisert, rundt hertugene vokste det opp hoff i miniatyr av det kongelige hoff i Paris.
Under det dyktige lederskapet av Robert II, en av de mer bemerkelsesverdige hertugene fra den capetiske tiden, nådde Burgund nye høydepunkter. Tidligere hadde hertugdømmets utvikling vært hemmet av overdragelse av mindre landområder og titler til yngre sønner og døtre, og således redusert hertugdømmets inntekter. Robert fikk en slutt på denne praksisen, og erklærte i sitt testamente at han etterlot til sin eldste sønn og arving, Hugo V, hertug av Burgund, og etter Hugo til hans arvinger «alle len, tidligere len, lensherrer og avgifter... tilhører hertugdømmet». De yngre barna av Robert ville motta kun livrenter og siden disse kom fra eiendom holdt av Hugo var de yngre barna avhengig av egen lensherrer for å skaffe seg inntekter.
Da Hugo V døde ble han etterfulgt av sin bror, Eudes IV, som selv var barnebarn av Ludvig IX av Frankrike, helgenkongen, ved sin mor Agnes av Frankrike, hertuginne av Burgund, og ville bli svoger av to franske konger: Ludvig X giftet seg med hans søster Marguerite, og Filip VI giftet seg med hans søster Jeanne, og han ble svigersønn av en tredje konge, Filip V, ved å gifte seg med dennes datter Jeanne av Frankrike.
Ved arv ble Filip av Rouvres hertug av Burgund fra 1349. Han hadde allerede vært greve av Burgund og Artois siden hans bestemor, grevinnen, døde i 1347. I praksis hadde hertugen, hans bestefar, fortsatt med å styre over disse områdene som han hadde gjort siden hans ekteskap med grevinne Jeanne da Filip av Rouvres var kun et barn. Da den gamle hertugen døde ble hertugdømmet styrt av den unge hertugens mor, Jeanne av Burgund, grevinne av Auvergne, og hennes andre ektemann, kong Johan II av Frankrike.
Utsiktene for den unge hertugen var gode. Hans mor var grevinne av Auvergne og Boulogne, og han ville arve disse områdene ved hennes død, og det ble arrangert et ekteskap mellom ham og den unge arvingen til Flandern, Margarete III, grevinne av Flandern. Dette ekteskapet ville å føre Flandern og den nederlandske provinsen Brabant til Filips eie. Ved 1361, 17 år gammel, var han tilsynelatende på god veg til å fortsette hertugdømmets økende storhet.
Det skulle ikke skje. Han ble syk av pest, en sykdom som ga løfte om intet annet enn en rask og fryktelig død, og ventende på døden gjorde den unge hertugen sitt testamente den 11. november og ti dager senere var han død, og med ham, også hans dynasti.
Den andre etterfølgerkrisen
I Filips testamente hadde hertugen slått fast at utpekte som arving til hans «land og til våre eiendeler hva enn de måtte være, de, hankjønn eller hunkjønn, som loven eller sedvane burde eller må arve». Ettersom hans besittelser praktiserte arvefølge ved primogenitur (førstefødselsrett) var det ikke mulig å overføre alle hans eiendeler og besittelser samlet til noen mann eller kvinne ved at de hadde kommet i hans eie ved ulik arv, og sedvanen at de krevde å bli gitt videre til den neste i arverekkefølgen i hvert område.
Fylkene Auvergne og Boulogne ble gitt videre til neste arving, Jean de Boulogne, bror av Filips bestefar, Guillaume XII av Auvergne. Fylkene Burgund og Artoi ble gitt til Marguerite de France, søster av Filips bestemor grevinne Jeanne, og som selv var bestemor av Filips unge brud Margaret av Dampierre.