cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Demian
Demian på norsk
Boken utkom for første gang på norsk i 1947, i Bjarne Grans oversettelse. I 1974 ble den utgitt som en del av Gyldendals lanternebøker (nr 209).
Eugenia Kielland holdt et radiokåseri om Demian som hun ga ut i bokform i 1950, i samlingen ''Evige venner. Klassisk litteratur i et nøtteskall''.
Sveits’ geografi
Sveits er et lite, fjellrikt land midt i Europa med et totalt landområde på km². Landet grenser mot Østerrike og Liechtenstein i øst, Frankrike i vest, Italia i sør og Tyskland i nord. Store deler av den nordlige grensen mot Tyskland følger elveløpet til Rhinen, den østlige grensen mot Tyskland og Østerrike går gjennom Bodensjøen, og deler av den sørvestlige grensen mot Frankrike gjennom Genfersjøen.
Sveits er velkjent for Alpene i sør og sørøst, i nord ligger Mittelland, et platå med åser og berg. Størsteparten av Sveits' befolkning bor på dette platået. Landet er delt inn i 26 kantoner, hvorav 6 fram til 1999 offisielt ble betegnet som «halvkantoner» (Obwalden/Nidwalden, Basel-Stadt/Basel-Landschaft, Appenzell Ausserrhoden/Appenzell Innerrhoden). Kantonene på og langs Mittelland er generelt de mest folkerike , industrialiserte og protestantiske. Kantonene i Alpene har lavere befolkningstall, har landbruks- eller turistbaserte økonomier og er gjennomgående mer katolske.
Sveits er også delt av språk. Det er fire offisielle språk, tysk (63,7 % av befolkningen), fransk (20,4 %), italiensk (6,5 %) og retoromansk (0,5 %). Fra Bern og østover (med unntak av Ticino) snakker befolkningen for det meste tysk, vest for Bern stort sett fransk, og i Ticino for det meste italiensk. Retoromansk, en gruppe dialekter som stammer fra vulgærlatin, snakkes i flere regioner i kantonen Graubünden.
Landskap
Det sveitsiske landskapet er inndelt i tre distinkte deler: Alpene, Mittelland og Jurafjellene.
Mittelland er slettelandet sentralt i Sveits, der hoveddelen av befolkningen bor. Området har en gjennomsnittshøyde på 400 meter. Mittelland avgrenses av Jura i nordvest og Alpene i syd. Man regner at Sveits' topografi er resultat av platekollisjoner mellom den europeiske og den afrikanske plate de siste millioner av år. Sveits har til sammen 78 fjell på 4000 meter eller mer. 55 av disse ligger helt innenfor landets grenser, 19 på grensen mellom Sveits og Italia. De 12 høyeste fjellene ligger alle i Wallis-Alpene. Breer dannet i istiden mange daler og innsjøer, der Bodensjøen og Genfersjøen er de to største.
Mittelland
Mittelland, også kalt det sveitsiske platå, løper fra Genfersjøen på grensen mot Frankrike over de sentrale delene av Sveits til Bodensjøen på grensen mot Tyskland og Østerrike. Platået har en gjennomsnittshøyde på 580 moh. Hele platået er dekket av lave åser, innsjøer og elver. De fleste av Sveits' større innsjøer finnes her. Både Genfersjøen (581.3 km²) og Bodensjøen (541.1 km²) ligger på platået, men deles med andre land. Den største innsjøen som er helt innenfor landets grenser er Neuchatelsjøen (218.3 km²), også den ligger i Mittelland.
Mittelland krysses av tre store elvedaler, Rhône, Rhinen og Aare, og den mindre Thur-elven. Utspringene til disse elvene ligger alle i Alpene, og de krysser platået mellom Alpene og Jurafjellene. Rhône og Rhinen er isolert fra Aare og Thur av den store nordre utløperen av Alpene, som består av Berner Oberland og Tödialpene i Glaruskantonen. Alle de fire elvene slanger seg fram og tilbake, og danner sammen noen av de største elvene i Europa. Nær Schaffhausen renner Rhinen gjennom Rhinfallet, Europas største foss. Denne er 150 meter bred og 25 meter høy.
Platået utgjør rundt en tredjedel av Sveits' totale areal, og rundt to tredeler av befolkningen bor her. Befolkningstettheten her er i snitt på omtrent 450 mennesker per km². I regionene rundt Genfersjøen, Zürich og andre store byer kan befolkningstettheten overstige 1000 per km². I tillegg til å ha majoriteten av befolkningen finnes også det meste av Sveits' industri i Mittelland. Også det meste av jordbruket i landet foregår her. Gårdene er for det meste små og velorganiserte, med varierte avlinger og små skogsområder.
De sveitsiske alper
De sveitsiske alpene er del av en fjellkjede som strekker seg over Sør-Europa og isolerer det nordlige Europa fra Middelhavet. Flere viktige fjelloverganger gjennom Alpene ligger i Sveits, og kontrollen over disse har vært viktige opp gjennom Sveits' historie. Alpene har en gjennomsnittlig høyde på 1700 moh og dekker nesten to tredjedeler av det totale arealet i Sveits. I Alpene er det 48 fjell med en høyde på over 4000 meter.
Gomerina
Gomerina er en slekt av biller i underfamilien Platyninae i familien løpebiller.
Coptochirus
Coptochirus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Sveits’ geografi
De sveitsiske alper
Alpene er en populær turistdestinasjon, og et av de mest lettkjennelige symbolene på Sveits. Det høyeste punktet i Sveits, Dufourspitze (4634 m) i Valaiskantonen ligger i Alpene, det samme gjør det høyeste fjellet som kun ligger i Sveits, Dom (4,545 m). Det kanskje mest kjente symbolet på Sveits, fjellet Matterhorn (4,478 m) ligger også her. Dette er det 7. høyeste fjellet i Alpene, og det mest fotograferte i Sveits.
Coptochirus
Levevis
Disse billene lever i møkk.
Gomerina
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra La Gomera, Kanariøyene.
Sveits’ geografi
De sveitsiske alper
På sørsiden av Alpene ligger kantonen Ticino, som er delt i to av Monte Ceneripasset. Den nordre, mest fjellrike delen kalles Sopraceneri, og består av to store daler rundt Maggioresjøen; Ticinodalen og Maggiadalen. Sør for passet ligger delen som kalles Sottoceneri, som omgir Luganosjøen. Sveits' laveste punkt er Lago Maggiore, 177 moh.
Jo Brigden-Jones
Jo Brigden-Jones (født 19. april 1988) er en australsk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 9 på K-4 500 meter.
Coptochirus
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Afrika.
Sveits’ geografi
Jurafjellene
Jurafjellene er en fjellkjede av kalkstein som går fra Genfersjøen til Rhinen. Området utgjør omtrent 12 % av Sveits' totale areal. Beliggende på rundt 700 meter er området karakterisert av høylandslandskap i kalkstein med dype elvedaler.
Kalksteinen i området stammer fra Juratiden, og har tallrike fossiler og spor etter dinosaurer. Navnet på den geologiske perioden stammer faktisk fra dette fjellområdet, hvor disse fossilene ble studert på slutten av det 18. århundre. Jurafjellene regnes som et av de viktigste områdene i verden for å studere fotavtrykk etter dinosaurer. I et område, nær landsbyen Courtedoux, ble over 1500 fotavtrykk avdekket i perioden 2002 - 2004, og det anslås at mellom 4 og 5000 fotavtrykk fortsatt ligger uoppdaget.
Den høyeste toppen i Jurafjellene er Le Crêt de la Neige på 1720 moh. Fjellet ble tidligere antatt å være 1717,6 meter høyt, men forskjellen kan ha med tektoniske bevegelser som får slike fjell til å endre høyde.
Klima
Alpene sør i Sveits har avgjørende betydning for klimaet her. Nordsiden av Alpene er ofte utsatt for de samme kuldebølgene som forekommer i Sør-Tyskland, mens sørsiden ofte kan få mild middelhavsluft og forholdvis fine temperaturer. Nordsiden har som regel mer regn eller snø, og mindre sol enn den sørvendte siden, som har mer sol og mindre, men ofte mer intense byger. Alpene er et mekka for skisportinteresserte, og vinterlavtrykk fra både Middelhavet og Atlanterhavet kan gi store mengder snø i disse fjellområdene.
Det kaldeste området i Sveits ligger derimot ikke i Alpene, men i La Brévine (som også kalles det sveitsiske Sibir), lengst nordvest i landet i en av dalene rundt Jurafjellene på grensen til Frankrike. Her samler det seg opp kaldluft om vinteren, og det kaldeste som er målt i Sveits er -42ºC i dette området i januar 1987. Kaldt er det også i Mittelland, som ligger mellom Jurafjellene og Alpene. Kaldluft fra Sibir stømmer med den nordøstlige vinden kalt «bise» inn i dette lavereliggende området, og det kan ble bitende kulde i flere uker i strekk, i tillegg til tåke og lett snø. I høyden, fra omkring 1000 m og oppover, er det derimot ofte samtidig sol og mye høyere temperaturer, gjerne 10ºC eller høyere. Mindre daler i Alpene er vernet fra bisevinden, og kan ha nokså tørre og milde forhold, men det kan bli kaldt om nettene. Av og til blåser fønvinden nordover og gir stigende temperaturer og svært tørre forhold. Den relative fukten kan bli lavere enn 10 % i slike tilfeller, men vindstyrken kan bli over 38 m/s i daler som ligger i nord-sør retning. Vinden blir riktignok ofte mye svakere før den når ned til områdene der det bor folk. Episoder med fønvind er vanligst om høsten og våren.
Som i andre fjellområder er sommeren høytid for tordenvær. Alpene og Jurafjellene får tordenbyger nesten hver ettermiddag. Det er likevel rikelig med sol innimellom bygene, og de sentrale dalene i Alpene er ofte tørre.
Plante- og dyreliv
Store deler av den opprinnelige vegetasjonen i Sveits er spist ned på grunn av omfattende dyrebeite. Det er kun i nasjonalparken i Graubünden at den naturlige vegetasjonen er blitt bevart. Enkelte rester finnes imidlertid fortsatt andre steder i landet, som nasjonalplanten edelweiss som finnes enkelte steder på over 2000 meters høyde.
Over 30% av Sveits' areal er dekket av skog. Disse områdene er dominert av bartrær og lønn, men nederst i dalbunnene finnes også kastanje og eik. Løvtrærne vokser grovt sett ikke over 1000 meters høyde.
Det finnes 40 000 dyrearter i Sveits, der omtrent 30 000 er forskjellige typer insekter og kun 83 pattedyr. Dyrelivet i Sveits er i hovedsak felles med resten av Sentral-Europa. Her finnes rødrev, ekorn, hare og grevling, i tillegg til typiske fjelldyr som steinbukk. Sveits hadde tidligere hovdyr som elg og visent, men disse har forsvunnet i nyere tid.
Sveits har et rikt fugleliv. Sveitsiske elver og innsjøer er viktige overvintringsområder for mange fugler, slik som sothøne, laksand og toppdykker. Av rovfugler er spesielt tårnfalken og musvåken viktige.
Olderbakken
Olderbakken (nordsamisk: Leaibedievvá) er ei bygd i Tromsø kommune i Troms. Den ligger på østsiden av Sørfjorden (indre del av Ullsfjorden), mellom Jøvik i nord og Lakselvbukt i sør. Grunnkretsen Olderbakken hadde 58 innbyggere i 2015.
Bygda har veiforbindelse via Fv293 til Lakselvbukt og videre til Europavei 8. Veien er svært rasutsatt, og er ofte stengt i perioder om vinteren.
Ludwig Paischer
Ludwig Paischer (født 28. november 1981) er en østerriksk judoka som konkurrerer i vektklassen −60 kilo. Han ble tatt ut til å representere Østerrike under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut andre runde. Han tok sølv i øvelsen sin under Sommer-OL 2008.
A Lamusi
A Lamusi (født 2. juni 1989) er en kinesisk judoka, som konkurrerer i vektklassen -60 kilo. Han ble tatt ut til å representere Kina under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut andre runde.
Riksvei 66
Riksvei 66 gikk mellom Rensvik i Kristiansund og Roaldset i Molde, med ferje mellom Kvitneset på Flatsetøya og Høgset i Gjemnes.
Da Krifast ble tatt i bruk 1992 ble ferjeforbindelsen lagt ned, og strekningen mellom Rensvik og Flatsetøya ble del av riksvei 70. Strekningen mellom Høgset og Roaldset ble omskiltet til europavei 39 i 2000 da europaveien mellom Trondheim og Kristiansand ble opprettet.
Mohamed Al-Fararjeh
Mohamed Al-Fararjeh (født 16. oktober 1977) er en jordansk tidligere taekwondoutøver.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2000 i Sydney, der han ble nummer 7.
Warren Hansen
Warren Hansen (født 25. august 1970) er en australsk tidligere taekwondoutøver.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2000 i Sydney, der han ble nummer 5.
Norsedons
Norsedons er den første offisielle supporterklubben til den engelske fotballklubben AFC Wimbledon. Et eget charter signert av ledelsen i AFC Wimbledon bekrefter Norsedons' unike posisjon som den aller første supporterklubben til AFC Wimbledon.
Norsedons ble stiftet i 2003 av Hans Petter Bakke. De første årene var klubben initiativtager til fotballkampen "Battle of the Sword" mellom den norske supporterforgreningen og et lag av engelske supportere. Dette sverdet er i dag utstilt på Kingsmeadow i premieskapet til AFC Wimbledon.
Sofia Goggia
Sofia Goggia (født 15. november 1992) er en italiensk alpinist.
Hun representerte Italia under VM i alpint 2017 i St. Moritz, der hun ble nummer 10 i super-G. Hun tok senere bronse i storslalåm. Hun tok sin første seier i verdenscupen da hun vant utfor i Jeongseon 4. mars 2017. Hun ble nummer tre sammenlagt i verdenscupen 2016/17 etter tretten pallplasseringer, derav to seire.
Hun tok gull i utfor under vinter-OL 2018.
Hun har vunnet utforcupen i sesongene 2017/18, 2020/21, 2021/22 og 2022/23.
Tunsberg Medisinske Skole
Skolen het frem til desember 2011 Medisinfagskolen.
Historie
Tunsberg Medisinske Skole ble etablert i 1998 som den første nettskolen for terapeuter innen alternativ medisin. Grunnlegger var Truls Isaksen, som i dag er rektor ved skolen. Lege Roar Pedersen, som samtidig var med på å starte opp Lommelegen, var fagansvarlig for undervisning i anatomi, fysiologi og sykdomslære. Ernæringsfysiolog Gunnhild Wiik Mikkelsen var fagansvarlig for Kostholdsveilederstudiet.
Studietilbud
Skolen tilbyr i dag mer enn 10 forskjellig typer deltidsstudier.
Forkurs anatomi og fysiologi
I forkurset lærer studentene grunnleggende anatomi og fysiologi.
Grunnmedisin
Dette studiet består av en rekke ulike fag, men hovedvekten ligger på anatomi, fysiologi og patologi. I tillegg får studentene en innføring i medisinsk historie, mikrobiologi, biokjemi, farmakologi, psykiatri og samfunnsmedisin.
Naturmedisinsk grunnutdanning
Formålet med utdanningen er å gi en innføring i naturmedisinens bakgrunn, historie og tenkemåte. Utdanningen er ikke knyttet opp mot noen spesiell fagretning, men ment å gi generell forståelse for de grunnleggende prinsipper innen faget.
Kostholdsveileder
Høsten 2000 startet skolen en utdannelse i kosthold og ernæring som er spesiallaget for terapeuter. Gjennom studiet lærer studentene hvordan man skal veilede klienter, slik at de får et optimalt kosthold. Studiet er i stor grad basert på caseoppgaver.
Ernæringsterapi
Denne utdannelsen bygger videre på Kostholdsveileder, og er en to-årig deltidsutdannelse til ernæringsterapeut. Ernæringsterapi er et fag som omfatter analyse av kosthold og livsstil. Terapeutene gir råd om kosthold og livsstil.
Biopati
Utdanningen er godkjent som fagskoletilbud av NOKUT - Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen. Den kvalifiserer til medlemskap i Norske Naturterapeuters Hovedorganisasjon (NNH) og registrering i Brønnøysund (Registeret for utøvere av alternativ behandling).
Soneterapi etter Ersdalmetoden
Toårig deltidsutdannelse i soneterapi. Fotsoneterapi er en naturmedisinsk behandlingsmetode basert på bioholo-grafiske prinsipper etter ECIWO (Embryo Containing Information of the Whole Organism). Denne metoden er utviklet av dr. Charles Ersdal. Medisinfagskolen er den eneste norske skolen som underviser etter Ersdalsmetoden.
Økologisk hudpleie
I dette kurset lærer studentene om hva som menes med økologisk hudpleie. Andre temaer som blir tatt opp er blant annet dermatologi, ulike hudsykdommer, hudpleie, INCI-systemet.
Marcel More
Marcel More (født 13. september 1975) er en slovensk tidligere taekwondoutøver.
Tenner & Helse
Tenner & Helse er medlemsblad for Forbundet Tenner og Helse.
Det formidler informasjon og setter problemer under debatt gjennom artikler, reportasjer og intervjuer når det gjelder tannbehandling og helse, nasjonalt og internasjonalt. Magasinets hovedfokus er påståtte helsefarer ved bruk av dentalt amalgam i tannbehandling, her er den redaksjonelle linjen i opposisjon til vitenskapelig konsensus.
Tenner & Helse ble etablert i 1995, utgis fire ganger i året og er medlem av Den Norske Fagpresses Forening. Bladets initiativtaker og første redaktør var Geir Bjørklund.
Morten Jahr
Morten Jahr (født 12. mars 1984) er en norsk er en norsk handikappidrettsutøver innen sykkelsporten. Han deltok for Norge i Paralympiske sommerleker i 2004, 2008 og 2012.
Bakgrunn
Morten Jahr startet med sykling og ski som sjuåring og fikk sin første sykkel da han var 10 år. Jar begynte på sykkellinjen på Norges Toppidrettsgymnas i 2001 og etter dette startet hans internasjonale karriere med deltakelse i sykkelritt.
Jahr mangler høyre ben fra kneet og ned, og bruker protese med egen sykkelspenne for å holde beinet fast i protesen.
Félipe Soto
Félipe Soto (født 3. mars 1972) er en chilensk tidligere taekwondoutøver.
Injeksjonsport
En injeksjonsport er et kateter som blir brukt til å gi insulin eller andre injiserbare legemiddel subkutant (i fettvevet under huden).
En injeksjonsport ligner på infusjonssettet som en insulinpumpe gir insulin med, men i stedet for å bli koblet på et slangesett, kan væske bli injisert til injeksjonsporten via en sprøyte eller insulinpenn. Sprøytens- eller insulinpennens kanyle blir stukket inn i membranen på toppen av injeksjonsporten. Væsken går inn i injeksjonsporten og blir sprøytet inn under huden gjennom en myk kanyle.
Injeksjonsportens myke kanyle settes subkutant inn i huden ved hjelp av en innføringsenhet. En stålkanyle skytes inn i huden. Når injeksjonsporten er festet til huden, blir stålkanylen trukket ut igjen, og kun en myk kanyle blir stående igjen under huden.
En injeksjonsport kan brukes i 3–5 dager før den må kasseres og byttes. Brukstiden varierer fra produsent og type injeksjonsport.
Noen studier har konkludert med at bruk av injeksjonsport blant annet kan forbedre langtidsblodsukkeret hos barn med diabetes type 1. Det fører også til mindre ubehag for personer med sprøyteskrekk. Flere voksne har også rapportert at bruk av injeksjonsport var nyttig.
Pseudoplatyderus
Pseudoplatyderus er en slekt av biller i underfamilien Platyninae i familien løpebiller.
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra La Gomera, Kanariøyene.
Anthony Bacon (1558–1601)
Anthony Bacon (1558–1601) var medlem av den mektige engelske Bacon-familien, og var en diplomat i den elisabethansk tiden. Han var sønn av sir Nicholas Bacon og Francis Bacons bror.
En kniv i hjertet
En kniv i hjertet, (originaltittel: Un couteau dans le cœur) er et fransk thriller fra 2018 regissert av Yann Gonzalez.
Handling
Historien finner sted i Paris, sommeren 1979. Anne er en produsent av billig homse-porno.
Men når Lois, redaktøren hennes, forlater henne forsøker Anne å få henne tilbake ved å produsere en enda mer ambisiøs film sammen med den mer flamboyante Archibald.
Mark Nichols
Mark Nichols (født 1. januar 1980 i Labrador City), canadisk curlingspiller som deltok i de olympiske leker 2006 i Torino.
Nichols ble olympisk mester i curling under vinter-OL 2006 i Torino. Han var med på det canadiske laget som vant curlingturneringen for menn foran Finland og USA. De vant semifinalen over USA med 11-5 og finalen mot Finland med 10-4. De andre på laget var Brad Gushue, Russ Howard, Jamie Korab og Mike Adam.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han bronse.
Mokete Mokhosi
Mokete Mokhosi (født 1. mai 1969) er en lesotisk tidligere taekwondoutøver.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2000 i Sydney, der han ble nummer 9.
Rogaland fylkes kulturpris
Rogaland fylkes kulturpris er en kulturpris som deles ut årlig av Rogaland fylkeskommune. Den skal være en honnør for langvarig innsats for kulturlivet i fylket, og tildeles primært personer bosatt i Rogaland. Prisen består av en statuett laget av John Th. Josefsen samt et pengebeløp på 50 000 kroner. (Beløpet var på 10 000 kroner fram til og med 2006).
Where You Go I Go Too
Albumet ble godt mottatt av musikkanmeldere verden over. På nettstedet Metacritic har albumet en gjennomsnittlig score på 82 av 100, basert på 20 anmeldelser, noe som indikerer «universell anerkjennelse». Pitchfork-redaktør Dominique Leone beskriver albumet som en «sømløs kombinasjon av digital produksjon, analoge synthesizere og live instrumentering». Aftenpostens musikkanmelder Robert Hoftun Gjestad kaller albumet «en lekker reise» og triller terningkast seks.
Under Spellemannprisen 2008 ble albumet kåret til beste norske album i klassen «elektronika».
Eljas Sipilä
Sipilä vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1908 i London. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Sverige og Norge. Det var åtte lag med 16 til 40 turnere på hvert lag. Konkurransen ble arrangert 14. til 16. juli 1908
Svanedykker
Svanedykker (Aechmophorus occidentalis) er en fugl i dykkerfamilien. Den er utbredt nedover de vestlige delene av Canada og USA, og i sentrale deler av Mexico.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Llimona et al. (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men kun en midlertid beskrivelse (i påvente av et offisielt navn).
Hekking
Svanedykkeren hekker i kolonier. Den legger mellom 2 og 4 blå egg. Begge foreldrene er med på å ruge ut eggene, noe som vanligvis tar rundt 24 dager. Etter at ungene er klekt ut av eggene, klatrer de opp på foreldrenes rygg, og de forlater reiret. Ungene blir matet av begge foreldrene.
Top Ten Club
Top Ten Club var en rockescene i Hamburg i Tyskland stiftet 9. juli 1960 av Peter Eckhorn. Lokalene lå i Reeperbahn 136. Top Ten Club var en konkurrent til Kaiserkeller, og hadde skaffet seg Tony Sheridan and the Jets etter at de hadde sett seg lei av Kaiserkellers eier Bruno Koschmiders oppførsel og fikk et bedre tilbud av Eckhorn.
The Beatles hadde en muntlig avtale med Eckhorn om å spille der også. Da Koschmider fikk vite det, ble han rasende og terminerte kontrakten. The Beatles dro ned rett over en måned etter at Harrison hadde fylt 18, og dermed var gammel nok til å få arbeidstillatelse. De opptrådte på Top Ten Club fra 1. april til 1. juli 1961.
Top Ten Club ble også brukt av en rekke andre engelske musikere som hadde senere suksess på 1960-tallet, som Elton John og Ritchie Blackmore. Lokalet er per 2017 brukt av utestedet Moondoo.
Allan Williams dannet sitt eget Top Ten Club i Liverpool, men stedet brant ned seks dager etter åpningen. Navnet ble også brukt på et arrangement i Manchester i 1963.
Ingeborg Skjåk Bræk
Ebba Ingeborg Skjåk Bræk (født Wergeland; 14. november 1913 i Hurdal, død 20. januar 2005 i Trondheim) var en norsk fredsaktivist. Hun var aktiv både i kampen mot EF, mot atomvåpen og i kvinnesaksarbeid. Hun mottok også Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt arbeid for barn og unge med cerebral parese.
Liv og virke
Av utdanning var Bræk husstellærer, og hun var med i det første kullet av dietetikere som ble utdannet i Norge. Som mange andre kvinner på den tiden, sluttet hun å praktisere da hun giftet seg og fikk barn.
Hun var gift med venstremannen Ola Skjåk Bræk. Sammen fikk de tre barn: Lise (1941), Gudmund (1946) og Leif (1951).
Hun var direkte etterkommer etter offiser og politiker Nicolai Wergeland (Henrik Wergelands fetter), og var søster av fysikeren dr.philos. Harald Wergeland.
Arbeid blant barn med cerebral parese
I 1961 mottok hun CP-foreningens utmerkelse CP-nålen «for å ha utført vedvarende og verdifullt arbeid innen CP-foreningen».
Partipolitikk
I tillegg til sitt arbeid for barn og ungdom med CP, var hun en tid partipolitisk aktiv. Hun representerte Venstre i Borgund herredsstyre i nesten tre perioder fra 1959, frem til kommuneslåingen med Ålesund i 1968. Fra 1959 til 1963 var hun dessuten medlem av formannskapet i Borgund. Hun var medlem av bygningsrådet, og var aktiv i barnevernsaker.
Fredsarbeid
Hennes engasjement for fred kom til syne på mange vis. Hun engasjerte seg i Nei til atomvåpen og i fredsorganisasjoner. I 1979 flyttet hun og mannen til Trondheim. Der gikk hun inn som leder av byens «Kvinner for fred»-gruppe, da denne protestbevegelsen nådde byen i 1980. Hun var med på å arrangere den første fredsmarsjen i Norge, fra Eidsvoll til Trondheim i 1983.
IFKKs hovedmål er å hindre krig, og et av de mest omtalte arrangementene i jubileumsåret var Den store fredsreisen. Fredsreisen var i regi av IKFF Sverige, og gikk til Europas statsledere, for å avkreve hver enkelt av dem løfte om å gå inn for nedrustning og nedbygging av atombygging, hvis de andre statslederne gjorde det samme. Bræk deltok på hele reisen.
Fredsreisen fortsatt også i 1986, og sent på året var Bræk med, som eneste norske deltager, da en delegasjon reiste til Canada for å stille landets regjering de samme viktige fem spørsmål som var blitt stilt i andre FN-land:
I samarbeid med datteren Lise, produserte hun skjerf og paraplyer med fredssymboler, klistremerker, kort – og hvite fredsblomster, som ble solgt for å finansiere ulike fredsaktiviteter.
Bræk var opptatt av barns situasjon og av oppdragelse til fred. Hun besøkte flere skoler og snakket til – og med – elevene.
Nansensenteret
Nansensenteret, formelt: Stiftelsen Nansen senter for miljø og fjernmåling, engelsk: Nansen Environmental and Remote Sensing Center (NERSC), er et norsk forskningsinstitutt for miljø og fjernmåling. Det er en av fire partnere i Bjerknessenteret som i 2003 ble tildelt rolle som senter for fremragende forskning. Senteret ble etablert 1986 i Bergen.
Ingeborg Skjåk Bræk
Fredsarbeid
I 1986 og 1987 arbeidet hun, som leder for IKFFS trondheimsavdeling, for å få handelsstanden i Trondheim til å slutte å selge krigsleketøy. Hun fikk med både skoledirektøren, biskopen og kultursjefen i en appell for å fjerne krigsleketøyet fra butikkhyllene.
Nansensenteret
Nansensenteret ble etablert i samarbeid med Universitetet i Bergen og de to private aktørene Tenneco Oil i Stavanger, og GC Rieber fra Bergen. Sistnevnte huset senteret gratis de første årene. Første senterleder var professor Ola M. Johannessen (født 1938) som satt 1986 til 2010. Det nye G. C. Rieber Klimainstitutt ble etablert i 1996 med dr. scient. Helge Drange (født 1965) som instituttleder. Med 25 millioner kroner i pengegave fra Trond Mohn åpnet man i 2004 Mohn-Sverdrup senter for globale studier av havet og værvarsling i havet, oppkalt etter meteorolog og oseanograf Henrik Mohn (1835–1916; bror til Mohns bestefar) og oseanograf Harald Ulrik Sverdrup (1888–1957). Senteret har fire områder de forsker på: Nansensenteret ble i 2005 nominert til EU sin Descartes-pris for prosjektet Climate and Environmental Change in the Arctic. Ny direktør i 2010 etter Johannessen ble Stein Sandven, som var professor ved Universitetssenteret på Svalbard. Etter en kort periode fra januar 2012 med Peter M. Haugan som direktør er Sandven fra august 2012 konstituert senterleder.
Ingeborg Skjåk Bræk
Fredsarbeid
Selv brukte hun leketøy til å spre kunnskaper, da hun laget dukkeutstillingen «Barnas Forente Nasjoner», med over 100 dukker i nasjonaldrakter, i Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum (NKM) i Trondheim våren 1987. Utstillingen ble arrangert i forlengelsen av FNs fredsår 1986. Tanken var at den skulle bestå av dukker fra alle FN-landene. Bræk skrev i katalogens forord at dukken ble valgt som et felles symbol på lek, noe alle barn bør ha rett til og krav på.
Bræk beholdt sitt engasjement for rettferdighet, solidaritet og fred hele livet. I tillegg til arbeidet gjennom IKFF, skrev hun blant annet innlegg i avisene.
Berit Tversland
Berit Tversland (født 25. juli 1950) er en norsk hofftjenestekvinne. Hun var kabinettsekretær ved Det kongelige hoff fra 2000 til 2012. Tversland er kjent som en av kongefamiliens nærmeste medarbeidere gjennom flere år.
Utmerkelser
Tversland er innehaver av en rekke norske og utenlandske ordener. Kongen utnevnte i 2005 Tversland til kommandør av St. Olavs Orden «for fortjenstfullt virke i H.M. Kongens  tjeneste.» Kongen forfremmet i 2012 Tversland til storkors av St. Olavs Orden. I 2005 mottok hun Kongehusets 100-årsmedalje. Tversland har mottatt 1. klasse av den estiske Terra Mariana-korsets orden og 3. klasse av Den hvite stjernes orden, storkors av Republikken Italias fortjenstorden, storkors av den portugisiske Infante Dom Henriks orden, storkors av Spanias sivile fortjenstorden, storridderkors av Den islandske falkeorden, 3. klasse (kommandørkors) av Storfyrst Gediminas av Litauens orden og kommandørkors av Republikken Polens fortjenstorden.
Donald Geisler
Donald Geisler (født 6. oktober 1978) er en filippinsk tidligere taekwondoutøver.
Davaadorjiin Tömörkhüleg
Davaadorjiin Tömörkhüleg (født 29. september 1990) er en mongolsk judoka, som konkurrerer i vektklassen -60 kilo. Han ble tatt ut til å representere Mongolia under Sommer-OL 2012 i London, der han ble slått ut andre runde.
Madjid Aflaki
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2000 i Sydney, der han ble nummer 11.
Ellen Inga O. Hætta
Ellen Inga Brita Olavsdatter Hætta (1953–2023)  var en norsk-samisk rektor, reindriftssjef og politiker (H) fra Kautokeino.
Hun var utdannet allmennlærer og arbeidet mange år i skoleverket i Kautokeino. Hun var ordfører i Kautokeino fra 1988 til 1991 og satt flere perioder i kommunestyret, som representant for Høyre.
Hætta var statssekretær i Kommunal- og regionaldepartementet med ansvar for samiske spørsmål fra 2004 til 2005, da Erna Solberg var kommunalminister i Bondevik-regjeringen.
Kulturminister Thorhild Widvey oppnevnte i 2014, som generalforsamling i NRK, Hætta som medlem av NRKs styre. Hun var den første samen i NRK-styret.
Cornelia Pröll
Cornelia Pröll (født 21. januar 1961 i Kleinarl) er en tidligere østerriksk alpinist, og en yngre søster av Annemarie Moser-Pröll.
I 1979 ble Cornelia Pröll østerriksk mester i utfor. På begynnelsen av 1980-tallet gjorde hun det også bra i utforrenn i verdenscupen. I løpet av karrieren vant hun et verdenscuprenn, utforrennet i Pfronten i 1981, og kom i tillegg på andreplassen i Pfronten i 1980. Ytterligere to pallplasseringer, begge tredjeplasser, oppnådde hun i 1981 under utforrennene i Megève og Haus im Ennstal. I sin beste sesong (1980/81) ble hun nummer tre sammenlagt i utforcupen, bak de sveitsiske løperne Marie-Therese Nadig og Doris de Agostini.
Hun la opp etter sesongen 1982/83.
Personennamendatei
Personennamendatei (PND) er en personfortegnelse som framfor alt brukes til oppslag om litteratur i biblioteker. Registeret vedlikeholdes av Deutsche Nationalbibliothek (DNB) og Österreichischer Bibliothekenverbund (obv) i samarbeid.
For hver av personene i registeret finnes et datasett med navn og evt pseudonym, fødsels-, evt dødsdato og yrke som er knyttet til en unik identifikator, PND-nummeret.
Eksempelvis har datasettet til Fridtjof Nansen PND-nummer 118586378 og finnes i Deutsche Nationalbibliotheks katalog under PND-Datasett Fridtjof Nansen.
Library of Congress Control Number
Library of Congress Control Number (LCCN) er en identifikator som gis av Library of Congress og som fungerer som nøkkel for en oppføring i den amerikanske nasjonalbibliografien.
Organisk nitrat
Organisk nitrat er en kjemisk forbindelse mellom grunnstoffene hydrogen, karbon, nitrogen og oksygen.
Organiske nitrater er eksplosive.
Stomonaxellus
Stomonaxellus er en slekt av løpebiller.
Utseende
Middelsstore (7-9 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Hodet er bredt rundet med små, utstående fasettøyne. Pronotum er rundet, med en avlang grop på hver side ved roten. Dekkvingene er nesten jevnbrede med dype punktstriper.
Utbredelse
Slekten er kjent fra India og Sri Lanka.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World
Apsaustodon
Apsaustodon er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Arten lever i Sør-Amerika (Venezuela).
Muhammed Dahmani
Muhammed Dahmani (født 17. juli 1975) er en dansk tidligere taekwondoutøver.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2000 i Sydney, der han ble nummer 11.
Glenn Johansen
Glenn Johansen (født 15. august 1974) er en norsk er en norsk handikappidrettsutøver innen sykkelsporten. Han deltok for Norge i Paralympiske sommerleker i London 2012 hvor han tok en fjerdeplass på tempoøvelsen.
Bakgrunn
Glenn Johansen sier selv at han alltid har likt å sykle. Etter at han syklet Trondheim-Oslo for første gang i 2005 fant han ut at han ville satse på sykling. I 2009 startet han for fullt med sin klubb SK Rye og fikk etter hvert kontrakt med Olympiatoppen. Under Paralympics i London deltok han både i fellesstart og tempo. Johansen har cerebral parese og deltar i sykkelklassen C3.
Bergen Telefonkompani
Bergen i telefoniens framvekst
Telegrafvæsenet drev elektronisk fjernkommunikasjon i Norge fra 1855, mens utbyggingen av telefoni startet i andre halvdel av 1870-tallet i privat regi., Telegrafbestyrer Ole Amundsen Norshuus i Bergen var også interessert i den nye oppfinnelsen, og bidro med avisinnlegg og teknisk ekspertise til å holde oppe interessen for telefoni i Bergen.
Helge Ole Bergesen
Helge Ole Bergesen (født 29. september 1949 i Stavanger, død 29. juni 2015) var en norsk statsviter og politiker (H).
Bergen Telefonkompani
Bergen i telefoniens framvekst
Høsten 1877 oppholdt Bell seg i London, og den 25 årige ingeniøren Jens S. K. Hopstock fra Bergen, som var utdannet ved Chalmerske sløydskole i Gøteborg 1870-73, besøkte Bell for å prøve å få tillatelse til å drive agentur for et Bell-selskap i Norge, Sverige og Danmark. Dette oppnådde Hopstock, og ved hjemkomsten åpnet han kontor i Christiania. Herfra begynte han å reise rundt og markedsføre den nye oppfinnelsen, samtidig som han prøvde å reise kapital til dannelse av et Bergens Telefonkompagni. Da han følte at tiden var moden, rykket han inn følgende annonse i en lokal avis i Bergen: «Bells Telefone.
Helge Ole Bergesen
Helge Ole Bergesen var elev ved Stavanger katedralskole. Han gikk Forsvarets russiskkurs, og var utdannet mag.art. i statsvitenskap og cand.mag. med statsvitenskap, russisk og historie. Han var universitetslektor ved Institut for samfundsfag ved Odense Universitet 1978–1979, forsker ved Fridtjof Nansens Institutt 1980–2001 (fra 1999 seniorforsker med professorkompetanse), foreleser i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo 1983–1984, redaktør av årboken Green Globe Yearbook 1992–1997 og foreleser ved Handelshøyskolen BI 1993–1996. Fra 2006 var han forskningsdirektør ved Universitetet i Stavanger. Bergesen arbeidet mye med internasjonale energiforhold, nord/sør-konflikter og miljøvern.
Bergen Telefonkompani
Bergen i telefoniens framvekst
p. t. London   1ste Novbr. 1877.
Helge Ole Bergesen
Bergesen var formann i Stavanger Unge Høyre 1966–1967, 2. viseformann i Unge Høyre på landsplan 1969–1971 og 1. viseformann 1971–1973. Han var medlem av Stavanger bystyre 1995–2007, leder i Stavanger Høyre 1997–2000, medlem av Høyres sentralstyre 1970–1973 og 2000–2002 samt statssekretær i Utdannings- og forskningsdepartementet i Kjell Magne Bondeviks andre regjering 2001–2005.
Bergen Telefonkompani
Bergen i telefoniens framvekst
A. Graham Bell.
J. S. K. Hopstock, Generalagent for Skandinavien. Adr. Theatergaden 7, Kristiania.
Helge Ole Bergesen
Helge Ole Bergesen var sønnesønn av skipsreder Ole Bergesen (1891–1955) og sønn til jurist Ole Bergesen (1916–1965).
Bergen Telefonkompani
Bergen i telefoniens framvekst
Telegrafadresse: Hopstock»
Konkurrerende grupper
En annen interessegruppe i Bergen tok kontakt med LM Ericsson i Stockholm, som hevdet å ha forbedret Bells telefon. En tredje gruppe, International Bell Co som alt hadde fått konsesjon i Oslo og Drammen, ville prøvde å få konsesjon for å komme i gang også i Bergen, markedsført gjennom Premierløytnant Olaf P. Foss.
Bell hadde løst patent på telefonsystemet i USA og en del europeiske land, men ikke for Skandinavia. Flere uavhengige firma kunne derfor kopiere og forbedre Bells telefon, og noen av disse valgte også å selge den vesentlig billigere enn Bell gjorde. Blant disse selskapene var L.M.Ericsson. De konkurrerende gruppene i Bergen var avhengige av at magistrat og formannskap ga en av dem den nødvendige konsesjon. Det var også krefter innen kommuneadministrasjonen som mente at en eventuell utbygging måtte skje i kommunal regi, og argumenterte med at Telegrafloven av 1881 hadde gitt Telegrafverket enerett på all langdistanse telefoni, samt at konsesjonæren i Oslo, Int. Bell Tel. Co ikke hadde det beste skussmål på seg. Kommunen vegret seg derimot selv for å starte eget telefoniselskap, og tre ulike, private aktører arbeidet parallelt for å reise kapital og skaffe konsesjon.
Viktor Smeds
Viktor Reinhold Smeds (født 18. september 1885, død 22. februar 1957) var en finsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Bergen Telefonkompani
Konkurrerende grupper
De to hovedpersonene bak konsesjonssøknadene, Hopstock og Foss, drev begge en intens lobbyvirksomhet og en heftig avispolemikk av teknisk natur for å styrke sine egne posisjoner. Avisene refererte blant annet fra en demonstrasjon der Ing. Hopstock hadde anlagt en telefonlinje mellom politistasjonene i Bergen og Sandviken -  een avstand paa vel 1/2 fierdings vei - og under oppsyn av Stiftamtmannen, medlemmer av Magistraten, Formannskap og flere Autoriteter samt Pressens representanter, ble det vist at forbindelsen, ifølge avisene:
Viktor Smeds
Smeds vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1908 i London. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Sverige og Norge. Det var åtte lag med 16 til 40 turnere på hvert lag. Konkurransen ble arrangert 14. til 16. juli 1908
Bergen Telefonkompani
Konkurrerende grupper
Demonstrasjonen var altså meget vellykket, og ble gjentatt dagen etterpå for almuen. Foss hadde litt senere en liknende demonstrasjon, men den hadde ikke den samme nyhetens interesse, og var ikke besøkt av de dignitærene.
Torsten Sandelin
Karl Viktor Torsten Sandelin (født 28. september 1887, død 8. mai 1950) var en finsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Bergen Telefonkompani
Hopstock søker konsesjon
En liten gruppe investorer i Bergen gikk i kompaniskap med Hopstock, som både var agent for Bells telefoner og som eide navnet Bergen Telefonkompagni. I et møte 12. mars 1881 mellom de få som hadde tegnet aksjer, ble det nedsatt et utvalg med mandat til «at foretage det foreløpige til Selskapets Dannelse». Utvalget besto av konsul H.R. Greve, P.G. Halvorsen, NBL (Kulkompagniet af 1871) og kjøpmann Ludolf I.E. Næss. Allerede 18. mars ble det gjennom avisene og via utsendte sirkulærer innbudt til aksjetegning i Bergen Telefonkompagni med kr 500.- per aksje.
Torsten Sandelin
Sandelin vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1908 i London. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i mangekamp bak Sverige og Norge. Det var åtte lag med 16 til 40 turnere på hvert lag. Konkurransen ble arrangert 14. til 16. juli 1908. Han deltok fire år senere i seiling under Sommer-OL 1912 i 6-metersklassen. Broren Eino Sandelin var også seiler.
Bergen Telefonkompani
Kommunen bestemmer seg
Søknader om å få tildelt konsesjon var innkommet i løpet av 1880, og International Bell Co hadde søkt om en konsesjonsvarighet på 30 år. I et møte mellom magistrat og formannskap 31. januar 1881, ble avgjørelsen om konsesjon stilt i bero i påvente av at man ville innhente opplysninger både om erfaringene fra driften i Oslo, samt få laget et overslag av kostnadene forbundet med et telefonisystem i Bergen. Den 14. februar 1881 kom det så beskjed om at Staten vurderte enerett på å eie og drive anlegg for telegrafi og telefoni. Dette var sannsynligvis årsaken til at Bell fravek kravet om 30 års konsesjonsvarighet, og samtidig informerte at de var villig å koble sin sentral sammen med andres hvis det ville bli en delt konsesjon.
Et kostnadsoverslag utarbeidet av telegrafist Norshuus innløp til kommunen i slutten av mars 1881, basert på tre års drift med hhv 80, 100 og 120 abonnenter. Den 21. mai ble det avholdt kombinert møte mellom magistrat og formannskap, der forsamlingen besluttet følgende: Forsamlingen bifalder, at et indenbyes gjensidig Selskap indrømmes Eneret for et tidsrum af 5 aar til Anlæg og Drift af Telefonledninger i Bergen paa følgende Betingelser:
Saken ble behandlet i repræsentantmøtet (bystyret) 10. juni og forslaget ble vedtatt med simpelt flertall. Eneste endring var at eneretten ble redusert fra 5 til 3 år.
Den 15. juni hadde komiteen fått tilbakemelding om at konsesjonsvilkårene var blitt vedtatt av kommunestyret 10. juni, men bare med simpelt flertall. De innkalte umiddelbart til konstituerende generalforsamling mandag 20. juni på Børsen, og de tre komitémedlemmene ble der valgt til det første styre. Den 20. juni 1881 ble dermed stiftelsesdagen for Bergen Telefonkompagni.
Konsesjonsbestemmelsene ble endelig vedtatt i kommunestyremøte 30. juni 1881. Ole Amundsen Nordhuus ble etter opprettelsen av Bergen Telefonkompagni også ansatt i selskapet som leder av den tekniske planlegging, først på deltid, senere med fast ansettelse.
Installasjon og drift
Selskapets styre ivaretok det formelle forholdet til kommunen og arbeidet med å få tegnet flere aksjer, skaffe abonnenter og å få oversikt over og bestille alt det tekniske materiellet som trengtes til de første hundre abonnentene. Særlig den nye teknologien var vanskelig å forholde seg til for styret, og derfor ble Hr. Hopstock etter en tid ansatt for å avhjelpe direksjonen. Det ble også avertert etter en inspektør for ledninger og apparater. Et egnet lokale for telefonsentralen ble funnet i «kjøbmann Emil Petersens eiendom, hjørnet mellom Strandgaden og Torvet». Abonnementsinnbydelse ble utferdiget og bekjentgjort 9. september 1881.
På den tekniske siden ble det omsider bestemt å bruke L.M. Ericssons system, og to Centralapparater à 50 abonnenter samt et 100-talls telefonapparater ble bestilt telegrafisk den 4. oktober. Med to måneders leveringstid regnet man med å være i drift litt etter årsskiftet 1881-82. De ansatte på linjesiden hadde planlagt, og begynte å bygge ledningsnettet fra Centralstasjonen og utover slik at de fleste abonnentene skulle ha ledningsnettet fremført innen telefonmateriellet ankom. Det var imidlertid så hektisk aktivitet på utbyggingssiden i hele Europa, at leveransen fra Ericsson ble forsinket og måtte deles i to, et sentralbord skulle leveres ved årsskiftet og det neste ca. 2 måneder senere. Denne leveringstakten klarte Ericsson, og de første abonnentene ble tilknyttet Centralstasjonen i slutten av januar 1882.
Arbeidet med å utdanne sentralbordbetjeningen gikk for fullt, og på styremøtet 20. februar 1881 ble det informert om at atten abonnenter var blitt tilknyttet så langt, og at driften offisielt var satt i gang fra 17. februar 1882. Dermed fikk Bergen som den femte norske by installert telefoni. Antall abonnenter var 73 midt i mars, 181 i juli, og 236 abonnenter ved utgangen av 1882. Det akkumulerte antall telefonsamtaler i 1882 hadde nådd nesten 16 000.
Sylwester Bednarek
Sylwester Bednarek (født 28. april 1989 i Głowno) er en polsk høydehopper. Han har en personlig rekord på 2,32 meter, og har medaljer fra både VM, Junior-VM og U23-EM, i tillegg til et polsk mesterskap.
Eumara
Eumara er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller.
Sylwester Bednarek
Junior
Bednarek deltok ved ungdoms-VM i friidrett i Marrakech i 2005 og junior-VM i friidrett Beijing i 2006, og fikk fjerdeplass i begge disse mesterskapene. Kinesiske Huang Haiqiang vant begge disse mesterskapene.
Eumara
Utseende
Middelsstore, avlange, blankt svarte løpebiller.
Bergen Telefonkompani
Installasjon og drift
Sentralstasjonen ble flyttet inn i et nybygg i Torgalmenninge 15 i april 1887, utvidet inn i nabobygget nr 17 i 1896. En ny, halvautomatisk sentral ble åpnet i Veiten 1 i 1915. Alt dette brant opp i den store bybrannen den 15. januar 1916, og kun en del av dokumentarkivet ble reddet. Organisasjonen var imidlertid intakt og begynte umiddelbart å lete etter utstyr som kunne få i gang en provisorisk løsning. Det ble skaffet til veie utrangerte sentralbord fra Stavanger og Tønsberg, og en enkel manuell sentral for 1 000 abonnenter ble satt i drift 4. februar, bare 3 uker etter brannen. Kort tid senere ble den utvidet til 2 200 abonnenter.
Sylwester Bednarek
Junior
I 2007 deltok han ved junior-EM Hengelo, der han med 2,21 endte på sjetteplass. Oleksandr Nartov vant konkurransen med 2,23, og alle hopperne fra andre til sjetteplass hadde 2,21 som høyeste hopp. Året etter, i 2008, deltok han i junior-VM i Bydgoszcz i Polen, der han vant sin første store internasjonale medalje, da han fikk sølv bak ukrainske Bohdan Bondarenko, med høyden 2,24.
I 2009 ble han U23-europamester i Kaunas. Han greide 2,28, som var ny personlig rekord.
Bergen Telefonkompani
Staten overtar
Saken ble imidlertid utsatt i påvente av en stortingsbehandling om overtagelsen av de tyske selskapene, og i årsberetningen for Bergen Telefonkompagni for 1946 ble det opplyst at Stortingsvedtaket først ble fattet nesten ett år senere, den 12. desember 1946. Diskusjoner om overdragelseskontrakten med Telegrafverket ble påbegynt umiddelbart, men ble ikke undertegnet før 10. januar 1947, med virkning fra 1. januar 1947. Samtidig ble også kontrakten mellom Bergen Telefonkompagni og Handelsdepartementet om overtagelse av de tyske selskapene undertegnet. Styret i Bergen Telefonkompagni administrerte overtagelsen av de tyske krigsbytteselskapene under eget navn, etterhvert som Bergen Telefonkompagni Investeringsselskap, senere Bergen Industri Investering.. Dette selskapet opptrådte som konsernselskap for alle de tidligere tyske selskapene ved regnskapene frem til 1952. Samtidig ble telefonivirksomheten i Bergen overført Telegrafverket under navnet Bergen Telefonanlegg.
Sylwester Bednarek
Senior
Ved EM i friidrett innendørs 2009 greide han 2,22 meter i kvalifiseringen, men gikk ikke til finalen. Bedre gikk det ved VM i Berlin samme år. Han fikk ny personlig rekord på 2,32, og fikk bronse bak Jaroslav Rybakov og Kyriakos Ioannou.
Bergen Telefonkompani
Staten overtar
Direktør Figenschou holdt en orientering for journalister i 1953:
Sylwester Bednarek
Senior
Han deltok i Lag-EM 2010 i Bergen der han kom på 8.-plass, og EM 2010 i Barcelona der han kom på 10.-plass.
Bergen Telefonkompani
Staten overtar
Den 20. november 1946 ble det holdt avskjedsfest for 210 ansatte i forbindelse med forhandlingene om statliggjøringen av telefonivirksomheten. Mange ansatte ble med over til Televerket (Bergen Telefonanlegg), noen fortsatte i Telefonkompagniet og noen begynte å arbeide på Nera i Bergen.
Anders Bendssøn Dall
Anders Bendssøn Dall (født, antatt i 1550 i Danmark, død 18. april 1607 i Christiania) var biskop (superintendent) i Oslo og Hamar stift i årene 1601 til 1607.
Han sto sentralt i utarbeidelsen av den norske kirkeordinans etter reformasjonen, men hans radikale ideer, som ville gitt den norske kirke en selvstendig stilling overfor den danske, ble ikke tatt til følge i den endelige kirkeordningen.