cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Diabetes type 1
Behandling
I 1960-årene var den vanligste behandlingsformen med insulin hos barn og unge én dose langtidsvirkende insulin om morgenen. Noen ganger også en dose hurtigvirkende insulin, noe som rundt 10 % fikk. I løpet av 1970-årene økte antall daglige injeksjoner med langtidsvirkende insulin fra én til to doser, samtidig som opp til 20 % av pasientene fikk hurtigvirkende insulin. Ti år senere, ble leger klar over at senskader av diabetes, som nyresvikt og blindhet kunne unngås – eller forsinkes – ved bedre blodsukkerregulering. For å få til dette, måtte det settes insulin oftere. I 1984 kom insulinpennen på markedet, og pasientene slapp å bruke glassprøyter som måtte kokes mellom hver gangs bruk. De første insulinpumpene ble kommersielt tilgjengelige på 1980-tallet.
I 2001 ble insulinpumper brukt av rundt 9 % av barn og unge med diabetes i Norge. Tolv år senere, brukte 32 % (5,800) av alle med diabetes type 1 i Norge insulinpumpe. I 2017 brukte 73 % av barn og ungdom pumpe. Tall fra Nasjonalt Diabetesregister i Norge viste at 26–34 % av voksne med diabetes type 1 brukte insulinpumpe i 2022.
I Norge ble blodprøver for å måle HbA1c tilgjengelig rundt 1980-årene. Frem til 2005 var målverdien for langtidsblodsukkeret (HbA1c) satt til å være lavere enn 7,5 %, med unntak av hos eldre personer, der målverdien var noe høyere. I 2009 senket helsedirektoratet målverdien til lavere enn 7 %, for å ytterligere redusere risikoen for diabeteskomplikasjoner (senskader). Endringer gjort i 2016 definerer målverdien for HbA1c til rundt 7 %, tilsvarende 53 mmol/l. I 2018 hadde 28 % av diabetikere med diabetes type 1 HbA1c under 53 mmol/l. Fire år senere, i 2021, hadde andelen økt til 33 %.
Selv om mange ikke når de langsiktige målene for god diabeteskontroll i Norge, forekommer det få alvorlige tilfeller av føling som følge av insulinsjokk. I 2014 rapporterte norske diabetesteam at rundt 10 % av voksne med diabetes type 1 i Norge hadde opplevd én alvorlig hypoglykemi det siste året, men det kan være underrapporteringer, fordi enkelte frykter at alvorlige følinger på grunn av feilbehandling med insulin kan føre til tap av førerretten. I 2001 ble 14 % av barn under 16 år med diabetes type 1 lagt inn på sykehus på grunn av føling, men årene senere har det vært et synkende antall innleggelser. I 2013 ble 5 % av barn under 16 innlagt på grunn av insulinsjokk.
Pasienter med diabetes type 1 følges ofte opp i spesialhelsetjenesten, for eksempel gjennom medisinsk poliklinikk. Det er vanlig med én til tre konsultasjoner i året. Ved poliklinisk oppfølging av diabetes type 1, vurderes blodglukose eller vevsglukose-registreringen, pasient og diabetessykepleier (eller lege) setter nye mål for behandlingen og pasienten får informasjon og kan stille spørsmål. Noen av tingene som tas opp ved time til poliklinikk er konsekvenser av dårlig blodsukkerregulering, insulinbehov, kostholdsråd, rus, prevensjon, svangerskap, førerkort, tannhelse og ande forhold. Det blir i tillegg til poliklinisk oppfølging gitt tilbud om opplæring ved lærings- og mestringssenter ved ulike sykehus. Diabetes type 1-pasienter får spørsmål om de ønsker å melde seg inn i Norsk diabetesregister for voksne og Diabetes biobank.
Insulinpumper i Norge kjøpes i store kvanta på anbud for 3–5 år av gangen. Insulinpumpe og utstyr til denne dekkes for diabetikeren.
Epidemiologi
Mellom 5 og 10 % av alle med diabetes, har type 1. Det er ukjent hvor mange som har diabetes globalt, men det anslås at rundt 80,000 barn utvikler sykdommen hvert år. WHO oppgir at rundt 9 millioner hadde diabetes type 1 i 2017, andre kilder anslår mellom 20 og 40 millioner. I USA er antallet berørte personer estimert mellom én og tre millioner. Det er omtrent ett nytt tilfelle per 100,000 innbygger hvert år i Øst-Asia og Latin-Amerika. I Skandinavia og Kuwait er tallet rundt 30 nye tilfeller per 100,000 innbygger hvert år. Det er ofte flere tilfeller av diabetes type 1 i land lenger borte fra ekvator, sammenlignet med land nær ekvator.
Antall tilfeller av diabetes type 1 per 100,000 innbygger varierer fra land til land. En studie publisert av BMC Public Health i 2015 undersøkte epidemiologien av diabetes type 1 hos unge voksne og voksne globalt. I gruppen av unge voksne (i alderen 15–19), var den laveste forekomsten av diabetes type 1 i Mauritius, med 1,1 tilfeller per 100,000 innbygger i året. Den høyeste forekomsten var i Estland, med 39,9 tilfeller per 100,000 innbygger i året. I aldersgruppen 70–79 år ble den laveste forekomsten rapportert i Navarra, med 0,8 tilfeller per 100,000 innbygger i året. Kronoberg hadde den høyeste forekomsten, med 55 tilfeller per 100,000 innbygger i året.
Fordommer, myter og desinformasjon
Det finnes flere fordommer og myter om diabetes type 1 i samfunnet.
Mange kjenner ikke til forskjellen på diabetes type 1 og diabetes type 2. Diabetes 1 og 2 blir gjerne tenkt som, og omtalt som samme sykdom. Diabetes type 1 kan ikke forebygges, mens type 2 i større grad er en livsstilssykdom, som til en viss grad kan forebygges gjennom vektreduksjon, kosthold og mosjon. Noen tror at de som får diabetes type 1- og 2, ikke kan spise sukker, eller har spist for mye sukker. Det finnes også en myte om at man kan bli frisk fra diabetes gjennom trening og kosthold. Disse mytene stemmer ikke. En person med diabetes type 1 vil alltid ha insulinmangel, og trenger derfor å injisere syntetisk insulin for å dekke kroppens behov. Når kroppen behandles med insulin, kan man i prinsippet spise hva man vil, men det er anbefalt å følge de generelle kostholdsrådene på lik linje med de uten diabetes type 1. Diabetes type 2, kan man til en viss grad bli «frisk» fra. Det er ikke mulig å bli kvitt sykdommen, men symptomene reduseres merkbart dersom man går ned i vekt, spiser sunt og er fysisk aktiv.
Diabetes type 1 ble tidligere kalt sukkersyke, men dette defineres i 2022 som et foreldet begrep. Enkeltpersoner og organisasjoner, blant annet Diabetesforbundet, har uttalt at begrepet sukkersyke bør kuttes helt ut, da de mener utrykket kan tolkes misvisende, eller synes forvirrende.
Noen mener det er feil å følge de generelle kostrådene dersom man har diabetes type 1. Enkelte anbefaler heller å starte med lav-karbo, ketodietter og lignende. Karbohydrater er kroppens foretrukne energikilde, og karbohydratholdig mat dekker omtrent 45 % til 60 % av en persons kaloribehov hver dag. Lavkarbodietter legger ofte opp til at man må spise mye proteiner og fett. Å spise fett- og proteinrik mat over lang tid, kan øke risikoen for hjerte- og nyresykdom i voksen alder. Personer med diabetes har i utgangspunktet økt risiko for hjerte- og nyresykdom uten slike dietter, og er derfor heller anbefalt å følge et sunt, balansert kosthold, i tråd med nasjonale retningslinjer.
Mange med diabetes type 1 synes det er vanskelig å være åpen om sykdommen sin på grunn av fordommer og myter. Diabetikere kan oppleve det som vanskelig å måle blodsukkeret eller sette insulin offentlig eller foran andre. Dette kan skyldes diabetikerens egne fordommer om hva andre tenker, eller at det er ubehagelig når folk stirrer. Enkelte med diabetes type 1 har uttalt at de har fått spørsmål om de er «sprøytenarkoman» når de setter insulin, andre at de har opplevd stirring eller andre negative reaksjoner. Spørreundersøkelser har vist at mange som lever med diabetes type 1 er opptatt av å ikke skille seg ut. I rapporten Ungdom og diabetes – pedagogiske utfordringer i behandlingen, ble ungdom spurt hva de mente var det viktigste med å leve med diabetes. Ett av svarene i undersøkelsen var blant annet «at en kan leve normalt uten å skille seg ut». På grunn av redselen for å skille seg ut, eller at det i noen situasjoner er flaut å avbryte aktiviteten for å tilføre kroppen karbohydrater, er det ikke uvanlig at personer med diabetes type 1 venter for lenge før de agerer når blodsukkeret synker raskt og er på vei mot hypoglykemi, eller ved begynnende eller svak hypoglykemi.
Elena Ferrante
Elena Ferrante er et pseudonym for en italiensk forfatter som har solgt millionvis av bøker i Norge og ellers i verden.
Debutboken L'amore molesto fra 1992 ga henne Elsa Morante-prisen. Den skildrer en 45-åring fra Roma som etterforsker det som viste seg å være dobbel-identiteten til sin napolitanske mor. Boka utkom i Norge i 1994 som Hjemreise, oversatt av Brit Jahr. Anmelderen i Aftenposten mente at Ferrante var fra Italia og bosatt i Hellas. Hun utga fire bøker i hjemlandet 2002 til 2007.
Mest kjent er hun for fire bøker utgitt i Italia 2011–14, der en aldrende Elena Greco kronologisk beskriver sin oppvekst i Napoli med venninnen Lila. Serien ble oversatt til nynorsk av Kristin Sørsdal og utgitt på Samlaget. Etter første bind (Mi briljante venninne) utkom i mars 2015, mente anmelderen i Dag og Tid at det var vanskelig å forstå at dette skulle være blant århundrets beste bøker. Samtidig ble boken den første som fikk toppkarakter (sekser) av VGs anmelder. Italiakjenner Jon Rognlien karakteriserte serien som en klassereise i sin anmeldelse av tredje bind (Dei som flyktar og dei som blir) ett år senere.
Samtidig med at Ferrante i 2016 ble lansert til den amerikanske Bookerprisen, fikk Slørsdal Målprisen fra Noregs Mållag for serien. Serien er blitt kalt «Napoli-kvartetten» og fjerde bok kom i oktober 2016 på norsk.
Det ble i mars 2016 meldt i den italienske dagsavisen Corriere della Sera, at Ferrantes identitet sannsynligvis er den 70 år gamle historieprofessor Marcella Marmo fra Napoli. Dette ble benektet av Marmo og heller ikke bekreftet av Ferrantes forlag. Påstanden var basert på en gransking gjort av forfatter og professor Marco Santagata (1947-2020), der han fant Marmo som eneste napolitaner på aktuelle elevlister fra 1960-tallet.
Den engelske avisa The Guardian meldte i januar 2018 at Ferrante skulle skrive for helgenummeret.
Georg Raddäus
Georg Raddäus (1649–1707) var en tysk kantor og kapellmester.
Raddäus var kantor ved Tragheimer Kirche og ble i 1694 utnevnt til hoffkapellmester ved hoffet til hertugen av Preussen. I 1701 var han ansvarlig for de musikalske arrangementene under kroningsfesten for Fredrik I av Preussen.
Raddäus ble bisatt «til storslått musikk» i Tragheimer Kirche.
Blant Raddäus' elever var Georg Riedel.
Joakim Knapstad
Joakim Knapstad (født 17. juli 1985) er en norsk fotballdommer fra Eikefjord. Han debuterte i Tippeligaen i siste serierunde 2011, men har vært fotballdommer siden 2002. Han var da assistentdommer i –. Knapstad representerer. Han jobber i PwC ved siden av dommerkarrieren.
Knapstad har dømt 12 kamper i Tippeligaen, og har også debutert internasjonalt i prosjektet UEFA CORE. Der var han assistentdommer i Belgia U23 - Italia U23.
Richard Leman
Richard Alexander Leman (født 13. juli 1959 i East Grinstead), britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul. Leman ble en olympisk mester i landhockey under OL 1988 i Seoul. Han var med på det britiske laget som vant landhockeyturneringen foran Vest-Tyskland og Nederland. Storbritannia vant semifinalen med 3-2 over Australia og finalen over Vest-Tyskland med 3-1. Leman spilte fem kamper i OL-turneringen.
Katia Belabas
Katia Belabas (født 1. februar 1996) er en algergisk brettseiler.
Hun representerte Algerie under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 26.
Gammelnovgorodisk
Gammelnovgorodisk var en dialekt av gammeløstslavisk brukt i Republikken Novgorod. Man kjenner til den fra neverdokumenter fra det 11. til det 15. århundret.
Dialekten har sammenlignet med andre østslaviske dialekter noen arkaiske trekk, blant annet at den andre slaviske palataliseringen aldri forekom, i motsetning alle de andre dialektene, i tillegg til at det fungerte som som sitt eget skriftspråk og talemål som ikke var sterkt påvirket av kirkeslavisk, som var veldig fremtredende blant annen slavisk litteratur på den tiden. Mesteparten av tekstene som er funnet er gjerne skrevet i en høyst uformel form, som for eksempel personlige brev, instrukser, klager, nyheter, påminnelser og lignende. Dette tyder på at det var vanlig å kunne lese og skrive på i Novgorod, til og med blant barn og kvinner. Disse tekstene bevarer unike novgorodiske stavemåter, hvilket tyder på at de ikke ble omskrevet eller kopiert til «riktig» stavemåte.
Danse mi vise, gråte min sang
Danse mi vise, gråte min sang er et dikt av Einar Skjæraasen fra hans diktsamling av samme navn (1949). Diktsamlingen var den første Skjæraasen skrev på sin egen dialekt fra Trysil. Diktet er tonesatt av Torild Goksøyr, og sangen er utgitt bl.a. av Herborg Kråkevik.
Verdenscupen i kombinert 2021/22
Verdenscupen i kombinert 2021/22 ble organisert av Det internasjonale skiforbundet (FIS) og var den 39. sesongen av verdenscupen i kombinert. Sesongen startet i Ruka i Finland i november 2021, og ble avsluttet i Schonach i mars 2022.
Jiefangjun bao
Jiefangjun bao, eller Folkets frigjøringshærs dagblad, (kinesisk: 解放军报, pinyin: Jiěfàngjūn bào) er en kinesisk avis knyttet til Folkets frigjøringshær. Den dekker saker relatert til Kinas væpnede styrker og andre militære anliggender.
Klippeedderkopp
Klippeedderkopp (Abacoproeces saltuum) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae).
Utseende
Klippeedderkopp er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Klippeedderkopp er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av artene i slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Paul Barber
Paul Jason Barber (født 21. mai 1955 i Peterborough), britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.
Barber ble en olympisk mester i landhockey under OL 1988 i Seoul. Han var med på det britiske laget som vant landhockeyturneringen foran Vest-Tyskland og Nederland. Storbritannia vant semifinalen med 3-2 over Australia og finalen over Vest-Tyskland med 3-1. Barber spilte sju kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.
Onfim
Onfim (gammelnovgorodisk: онѳиме) var en gutt fra Novgorod som etterlot seg en rekke neverdokumenter som har blitt bevart i leirjord. Han skrev på den gammelnovgorodiske dialekten av gammeløstslavisk, og skal ha vært mellom seks og syv år gammel da han skrev verkene sine, en gang mellom 1234 og 1268. Verkene inkluderer blant annet notatene hans, diverse lese- og skriveoppgaver, i tillegg til tegninger av kampscener, selvportrett og tegninger av andre bekjente. Mesteparten av dokumentene ble funnet 13. og 14. juli 1956. Disse ble funnet samlet, hvilket tyder på at han mistet alle samlet og samtidig. Dokumentene ble gitt til Det statlige historiske museet, der de er del av den faste samlingen. Det er funnet over 1,000 bjørkeneverdokumenter i leirjorda i Novgorod.
Onfims verker
Onfim etterlot seg 17 neverdokumenter. Tolv av disse inneholder illustrasjoner, mens fem av dem bare har tekst på seg. En av illustrasjonene avbilder en rytter på en hest som stikker noen på bakken med en lanse. Det antas at rytteren skal være Onfim selv, ettersom navnet hans står skrevet til høyre for figuren. Flere av tekstene er typiske lese- og skriveoppgaver, som viser at han øvde blant annet på å skrive alfabetet og gjenta stavelser, i tillegg til å skrive utdrag fra salmer som han kunne. Tekstene hans inkluderer blant annet fraser som «Herre, hjelp din tjener Onfim», men mesteparten av tekstene hans er uttrag fra Salmenes bok, blant annet 6,2 og 27,3.
Onfims tegninger inkluderer blant annet riddere, hester, piler og fiender beseiret i kamp. Dokument nummer 199, et av bildene som skal avbilde han selv forkledd som et fantasidyr, viser et bilde av et dyr med en lang hals, spisse ører og en hale. Dyret skal også ha en pil med fjær på enden i munnen, men det kan også hende at dette skal vise at dyret puster ut ild. Teksten gitt sammen med bildet sier «jeg er et villdyr» og «Hilsner fra Onfim til Danilo», som antagelig var en venn eller medelev av Onfim. Antallet fingre avbildet på tegningene hans varierer mellom tre og åtte per hånd, ettersom han ikke hadde lært å telle ennå.
På den andre siden av dokument nummer 199 er det en alfabetoppgave. På dokument nummer 205 skrev Onfim ut det kyrilliske alfabet og signerte det med «On[f]». Nedenfor dette er en tegning som antas å være en båt med årer. Dokument nummer 204 har enda en alfabetoppgave og avbilder Onfim og flere av vennene hans.
I tillegg til at tekstene hans viser hvordan utdanning foregikk i Novgorod, har tekstene hans også verdi fra et lingvistisk perspektiv. I teksten han selv skriver bruker Onfim aldri bokstavene ъ og ь; de erstattes konsekvent med о og е, til tross for at han skriver ъ og ь i alfabetoppgavene sine. Dette tyder på at uttalen til ъ og ь har falt sammen med о og е. ъ og ь forekom fortsatt, men kun i tekster skrevet i høyere stil. For enkle og uformelle neverdokumenter, var tydeligvis dette ortografiske skillet ikke verdt å få frem. Til tross for dette, ble Onfim lært opp til å kunne de gamle bokstavene også, for også å kunne lese eldre tekster.
Peter Egges plass
Peter Egges plass er en plass i Midtbyen i Trondheim som ligger ved Schjoldagerveita og sørenden av Krambugata, avgrenset av Trondheim folkebibliotek mot sør og bakgårder tilhørende henholdsvis Søndre gate mot vest og Dronningens gate mot nord.
Peter Egges plass fikk sitt navn i 1988 og er oppkalt etter forfatteren Peter Egge (1869–1959). Plassen oppstod etter sanering av bygårder i den søndre delen av Krambugata på slutten av 1960– og begynnelsen av 1970-tallet. Plassen ble deretter tatt i bruk som parkeringsplass før den ble opparbeidet som en bilfri plass med brostein og beplantet på begynnelsen av 1990-tallet. Den fikk da også flere utsmykninger utformet av billedhuggeren Bård Breivik. Dette arbeidet ble bekostet av Trondheim kommune og Norges Bank. Banken hadde for øvrig sin siste Trondheimsavdeling i Peter Egges plass nummer 2, et bygg mellom plassen og Kjøpmannsgata som ble oppført i 1993 og som siden ble tatt i bruk av Husbanken.
Ved utgravning for et nytt næringsbygg ved Peter Egges plass og Krambugata 2 i 2016 fant man rester av det man trodde kunne være Klemenskirken fra rundt år 997. Utgravningene skulle siden bli presentert i et besøkssenter i underetasjen på dette bygget, et bygg som for øvrig ble tildelt Trondheim kommunes byggeskikkpris for 2020.
Den antinomistiske strid
Den antinomistiske strid (også kalt den andre antinomistiske strid) var en teologisk kontrovers som under reformasjonen i Tyskland mellom gnesiolutheranerne og filippistene dreide seg om «lovens»  (gammelgresk: nomos) betydning og plass i kristenlivet.
Bakgrunnen var den lære som ble forfektet både av Martin Luther og Philipp Melanchthon om at «loven» fremfor alt har det til hensikt å la mennesket forstå at det ikke makter å holde dens bud og derfor som syndere er anvist til («usus elenchticus») å sette sin lit til Guds nåde (nåden alene). Allerede i 1527 og nok en gang i 1537 hadde Luthers venn Johannes Agricola imidlertid bestridt lovens betydning for den kristelige tro og gått inn for den lære at sann botferdighet utelukkende kan utspringe fra troen.
Luther reagerte med flere disputasjoner mot «antinomierne», og slik var det i perioden 1537–1540 en første internluthers lærestrid om dette (Antinomerstreit, eller den første antinomistiske strid).
I 1556, etter Luthers død, blusset striden opp på nytt. Dette skjedde i forbindelse med den majoristiske strid. En synode i Eisenach gikk inn for den tese at på grunn av usus elenchticus er loven positivt relatert til frelsen; og dermed var riktignok ikke (her med brodd mot Georg Major) gode gjerninger nødvendig for rettferdiggjørelsen, men oppfyllelsen av loven er derimot i en abstrakt forstand likevel frelsesnødvendig.
Mot denne tese gikk så Nikolaus von Amsdorf og Andreas Poach til felts i stridsskrifter. Men andre gnesiolutheranere som Joachim Mörlin og Matthias Flacius forsvarte Eisenach-tesene. Nordhausen-pastoren Anton Otto utvidet striden i 1565 ved det at han angrep Melanchthons lære om «lovens tredje bruk» (usus in renatis) og krevde at «loven» skulle fordømmes fra prekestol og fra rådhus. Dette førte i sin tid til motangrep fra Melanchthon-motstanderen Matthias Flacius, som beskyldte Otto for antinomisme, selv om han selv ikke gikk inn for denne (i alle fall ikke i Agricolas forstand).
I 1568/69 ble striden atter ført, mellom Andreas Musculus og Abdias Prätorius.
Konkordienformelen bestemte seg i artiklene 4 og 7 for en formidlende posisjon.
Rex: hvad Diogenes søgde og fandt
Handling
Den greske vismannen Diogenes, som bodde i ei tønne, leter etter et menneske. I en drøm ser han en kvinne fra 1920-tallet. Hun sier til ham:
På sin tusenårige ferd gjennom historien møter Diogenes en rekke berømte personligheter, som alle titulerer seg som Rex, men ingen av dem er den han søker etter. Til slutt havner han i Kristiania i 1923. Han setter seg ned for å hvile og tar opp et brød. En ung kvinne kommer bort til ham og tilbyr ham Rex margarin. Hans søken er over.
Nei så tjukk du har blitt
«Nei så tjukk du har blitt» er en dansebandlåt av Ole Ivars, skrevet av bassist og låtskriver William Kristoffersen. Sangen ble utgitt på bandets album Ole Ivars i 2000. Sangen er ofte omtalt som Ole Ivars' mest kjente sang.
Teksten handler om en mann som er blitt så tykk av å spise mye mat, og som angrer til slutt.
Musikkvideo
Musikkvideoen ble filmet fra 15. til 18. november 1999. Videoen viser medlemmene spiller sangen med bilder av godteri og snacks i bakgrunnen. Deler av videoen ble filmet på OB Studios. Senere drar Tore Halvorsen og Ole Ødegård på en dagligvarebutikk og handler. De fyller handlevogna med masse matvarer, som f.eks. seterrømme, pizza, peanøtter osv. Senere i videoen drar Halvorsen på et kjøpesenter, der han møter en lattermild kamerat som spilles av Viggo Sandvik. Etterpå drar Halvorsen og Ødegård på et treningssenter, hvor de sykler på spinningssykler.
Harrogate Convention Centre
Harrogate Convention Centre, tidligere Harrogate International Centre, er et konferanse- og messekompleks i Harrogate i North Yorkshire i England.
Bakgrunn
Konferansekomplekset har historie tilbake til 1835, da de første utstillingssalene, The Spa Rooms, ble åpnet på området. I 1903 åpnet Royal Hall som arena for sosiale tilstelninger og møter. Utover i 1930-årene og etter andre verdenskrig utviklet Harrogate seg til en populær konferanse- og messeby i England. I 1961 ble det arrangert 170 konferanser med 44,000 deltakere i Harrogate.
I 1970-årene anbefalte en uavhengig turistanalyse å bygge et større konferansesenter for å kunne håndtere den økende konferansevirksomheten. Rapporten la grunnlaget for byggingen av Harrogate International Centre, som åpnet dørene i 1982. Hovedsalen hadde plass til nærmere 2000 publikummere, og et av de første store arrangementene i senteret var Eurovision Song Contest 1982.
Siden har senteret blitt gradvis utbygget, blant annet i tidsrommet 2009–2014. Harrogate Convention Centre har åtte utstillingssaler på til sammen 13,700 kvadratmeter. I tillegg er det et hotell tilknyttet komplekset. Hovedsalen har plass til opptil 1977 publikummere, mens Royal Hall har plass til 978 publikummere.
Den store hedenske hæren
Den store hedenske hæren (angelsaksisk: mycel heathen here), også omtalt som «den store danske hæren», var en større sammenslutning av vikinger som tidligere hadde drevet med spredte raid, nå var de organisert for erobring. De kom sammen under en forent ledelse for å invadere angelsaksiske England i år 865.
Siden slutten av 700-tallet hadde vikingene fra andre siden av Nordsjøen hovedsakelige drevet sporadiske og kortvarige angrep mot rike sentre som klostre, men hensikten til den store hæren var åpenbart forskjellig enn de tidligere angripende grupper på jakt etter rask og lettvint rikdom. Hensikten var erobring. Navnet er avledet fra Angelsaksiske krønike for 865. Legenden vil ha det til at vikingene var ledet av sønnene til Ragnar Lodbrok. Invasjonen og angrepene mot de fire gjenværende angelsaksiske kongedømmene varte i fjorten år. I motsetningen til mange av de skandinaviske plyndringshærene fra perioden, har de bevarte skriftlige kildene ikke gitt noen sikker indikasjon på den store hærens antall, bortsett fra at den var åpenbart den største styrken fram til sin tid.
Invasjonen gjorde innledningsvis landgang i East Anglia hvor kongen der, Edmund, skaffet dem hester i bytte for fred. De tilbrakte vinteren 865-866 ved Thetford før de marsjerte nordover for å erobre York i november 866. I løpet av 868 marsjerte de dypt inn i Mercia og overvintret i Nottingham. Her ble de beleiret av en felles styrke fra kongedømmene Mercia og Wessex. Da beleiringen ikke ga noen framgang eller resultat, gikk angelsakserne med på de vilkår som vikingene stilte, som deretter forflyttet seg tilbake til York for vinteren 869-870. I 870 vendte den store hæren tilbake til East Anglia, erobret landet og drepte dens konge (som siden ble framstilt som martyr). De forflyttet seg til vinterkvarter i Thetford. I 871 bevegde vikinghæren seg inn i Wessex hvor dets konge Alfred betalte dem for å trekke seg tilbake. Hæren forflyttet seg deretter til London for å overvintre i 872 før de bevegde seg tilbake til Northumbria i 873. De vendte på nytt tilbake til Mercia, erobret det i 874. På denne tiden var det kongedømmet Wessex det eneste av de angelsaksiske kongedømmene som ikke hadde blitt erobret av nordboerne. Mot slutten av 875 begynte hæren sin andre invasjon av Wessex. Etter et par tilbakeslag klarte Alfred å beseire dem i slaget ved Edington i mai 878. Deretter ble det inngått en avtale hvor vikingene beholdt det meste av kontrollen av nordlige og østlige England, og Alfred ledet fortsatt et uavhengig Wessex.
Chinese Courier
Chinese Courier var en engelskspråklig ukeavis utgitt i Kanton i Kina på 1800-tallet.
El-Sayed Lashin
El-Sayed Lashin (arabisk: السيد لاشين; født 9. februar 1980) er en egyptisk bordtennisspiller. Han deltok i sommer-OL i 2000, 2008 og 2012.
Sprint-NM på skøyter 1970
Sprint-NM på skøyter 1970 ble avholdt på Øya stadion i Trondheim 31. januar–1. februar 1970. Teknisk arrangør var Trondhjems Skøiteklub.
Dette var det første offisielle Norgesmesterskapet i sprint i hurtigløp på skøyter. Magne Thomassen fra arrangørklubben vant.
Got to Get You into My Life
«Got to Get You into My Life» er en sang av The Beatles som ble skrevet av Paul McCartney, men offisielt kreditert Lennon/McCartney. Sangen ble først utgitt 5. august 1966 på gruppens syvende album Revolver. Tre dager senere ble «Got to Get You into My Life» inkludert på den amerikanske utgaven av Revolver.
Bakgrunn
Tekstens «du» i «Got to Get You into My Life» er ikke en person, men marihuana. The Beatles fikk besøk av Bob Dylan på deres hotel 28. august 1964 i New York City, og ble introdusert for marihuana for første gang. Selv om det var ulovlig å være i besittelse av stoffet, hadde marihuana den fordelen at de fikk midlertidig befrielse fra deres hverdag fylt av press og berømmelsens bakside. John Lennon mente at «Got to Get You into My Life» var en av McCartneys beste komposisjoner.
Innspilling
Etter å ha gjort seg midlertidig ferdig med pålegg av båndsløyfer på «Tomorrow Never Knows», startet The Beatles opp de første utkast på «Got to Get You into My Life» 7. april 1966 i Abbey Road Studios. De spilte inn fem tagninger som besto av orgel, trommer og en akustisk gitar. Orgelet ble spilt av produsent George Martin. Deretter la McCartney på vokal med harmoni og kor fra George Harrison og John Lennon. Enkelte av deres kor-innslag var preget av at de ikke var helt gjennomarbeidet ennå. Opptaket ble midlertidig lagt på hylla, og tatt fram igjen tretti år senere til inkludering på Anthology 2. 8. april 1966 ble tagning 6 – 8 innspilt med trommer, bass og fuzz gitarer. 11. april 1966 la McCartney på vokal, mens Harrison og Lennon la på kor på et annet spor. Det som «overlevde» var trommer, bass og McCartneys vokal, siden det ble bestemt at sangen ville lyde bedre med blåsere.
18. mai 1966 var fem blåsere i studio. Samtlige av The Beatles' medlemmer var tilstede, men det var mest McCartney som var aktiv. Han satt ved pianoet og viste musikerne hvordan han ville ha det. Lennon og Harrison var også litt delaktig, mens Ringo Starr satt mest og spilte kort sammen med Alf Bicknell, Mal Evans og Neil Aspinall. 17. juni 1966 la Lennon på orgel og Harrison tamburin, mens McCartney supplerte med sin andre vokal. Lytter man godt til tamburinen, legger man merke til at den forsvinner 1:45 ut i sangen for deretter å komme tilbake på 2:10. Dette skyldtes at Harrison la til sologitar på samme spor som tamburin/orgel/McCartney-andre-vokal. Derfor høres kun et av McCartneys vokal-innslag i løpet av de sekundene hvor gitaren høres.
20. juni 1966 ble opptaket av blåserne kopiert og lagt ekstra på mono-versjonen under mikse-arbeidet. Dette var fordi McCartney følte for at blåserne skulle enda mer frem i lydbildet. Mono-utgaven av «Got to Get You into My Life» er cirka syv sekunder lengre enn stereo-versjonen. En annen ting er at McCartneys vokal-innslag mot slutten er forskjellig etter 2:24 hvor også tamburinen forsvinner i stereo. Dette skyldtes sannsynligvis at vokal-innslaget fra McCartney i mono stammer fra samme spor som tamburinen og orgelet, men i stereo benyttet de kun det sporet hvor McCartney sang inn sin vokal uten andre instrumenter.
Annet
18. november 2009 ble McCartney hedret av The Library of Congress Gershwin Prize for Popular Song. Dette er en heder som blir gitt til en komponist som har holdt på med musikk i hele sin yrkeskarriere. Selve seremonien foregikk i Det hvite hus 2. juni 2010 hvor McCartney stilte med band. «Got to Get You into My Life» var blant sangene McCartney fremførte med President Barack Obama blant publikum.
Earth, Wind & Fire ga ut sin versjon på singel i 1978 og fikk en førsteplass på Soul singler lista og nummer 9 på Hot 100 singles chart.
Den norske visegruppen Ballade! ga ut en norsk versjon, med tittelen «Du kan godt få sitte inntil meg, Leif» i 1980 på albumet Ballade! Ekstranummer. Den norske teksten ble skrevet av Lillebjørn Nilsen.
Wenche Myhre spilte den på hennes Wenche in Concert turné og det ble spilt inn en versjon på konserten hun gjorde på Rockefeller i Oslo som senere ble gitt ut på albumet Wenche Myhre in Concert. I 2014 gav Robert Post ut en versjon på engelsk.
Gian Matteo Fagnini
Gian Matteo Fagnini (født 11. oktober 1970 i Lecco, Italia) er en tidligere italiensk landeveissyklist. Han ble proff i 1994 i Mercatone Uno, og med unntak av perioden i tyske Telekom fra 2000 til 2003, tilbrakte han hele sin karriere i italienske lag.
Fagnini var svært god til å holde et ekstremt høyt tempo på den siste kilometeren av flate etapper og var dessuten god i selve spurten. På grunn av disse kvalitetene ville nok Fagnini vært spurteren i de fleste lag, men mesteparten av sin karriere var han lagkamerat med Mario Cipollini (1994-99 og 04) eller Erik Zabel (00-03), og han måtte derfor avfinne seg med en rolle som spurtopptrekker i de fleste store ritt. Dette var noe han behersket svært godt, og han var en av de beste, kanskje den beste, spurtopptrekkeren på slutten av nitti- og begynnelsen av totusentallet. Dette betyr at Fagnini skal ha sin del av æren for mange av Cipollinis og Zabels seire. Et eksempel på dette er Milano–Sanremo i 2001, da Fagnini gjorde et fantastisk 500 meters opptrekk som endte med at Zabel tok sin fjerde seier i dette rittet.
Jobben som spurtopptrekker gjorde at Fagnini tok svært få seire, men han har to store triumfer fra Giro d'Italia 1998. På den 20. etappen vant han spurten i et stort brudd som klarte å holde å holde unna for hovedfeltet, mens seieren på den 22. etappen kom som en direkte følge av at Cipollini hadde brutt tidligere i Giroen. Dermed satset Saeco på ham i massespurtene, og han takket for tilliten ved å vinne sin andre etappeseier. Dette året vant han også Intergiro-trøyen, som man samler poeng til gjennom innlagte spurter på etappene.
Fagnini avsluttet karrieren med en sesong i kontinentallaget Naturino-Sapore di Mare i 2005.
Dallmannfjellet
Dallmannfjellet (2 485 moh.) er fjell i Fimbulheimen i Dronning Maud Land, beliggende mellom Conradfjella og Humboldtfjella i Orvinfjella.
Fjellet ble oppdaget av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher og navngitt etter den tyske hvalfangeren Eduard Dallmann som utforsket vestkysten av Den antarktiske halvøy i 1873–74.
Fastiv
Fastiv (ukrainsk: Фа́стів) er en by i Kyiv oblast i Ukraina. Innbyggertallet var i 2012 på 52 300. Byen er et viktig knutepunkt på jernbanelinjene fra Sentral-Europa til Russland og Asia.
Fastiv er en historisk by som overlevde gjennom kosakk-opprørene og den store tyrkiske krig. Landmerker fra disse tidene er blant annet Pokrovska Tserkva - en 1600-talls ortodoks kirke, også kalt Palijkirken etter kosakklederen Semen Palij.
Gjersrud-Stensrud
Gjersrud-Stensrud er et område på ca. 4 000 dekar som ligger i sørøstre del av bydel Søndre Nordstrand i Oslo, på grensen mot Nordre Follo kommune.
Strumatea
Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo.
Gjersrud-Stensrud
Gjersrud-Stensrud er det siste store ubebygde området i Oslos byggesone, og har vært pekt ut til å være et egnet boligområde siden 1960–1970-tallet. I forslaget for utbygging av området er det framkommet to alternativer. Det ene foreslår 10 000 boliger, tilsvarende rundt 25 000 innbyggere, mens det andre foreslår totalt 7 000 nye boliger med omtrent 16 500 innbyggere.
De Gjenvendte
De Gjenvendte er en norsk spillefilm som etter planen skal ha premiere i 2023. Den er regissert av Espen Larsson med manus av Sergei Pedersen og Andrea Støvreide. Hovedrollene spilles av Hugo Mikal Skår, Sonje Brøndmo, Mathias Tørdal Bleymann og Endre Haukland. På rollelisten står også Stig Henrik Hoff.
Handling
Handlingen utspiller seg i Norge i 2020. Bakteppet er at et virus har spredt seg i befolkningen; først lot det til å være en mutasjon av en vanlig influensa, men det viste seg at de smittede ikke døde, men ble til vesener som verken var levende eller døde. Viruset fikk betegnelsen ZV-20, og ble kjent som «zombieviruset». Det ble raskt funnet en kur, og virusspredningen ble stanset. Alle zombiene skal fanges, injiseres og returneres til samfunnet. De får tilnavnet «RE-Humans». Filmen følger de fire zombiene Alex, Emma, Arr og Stian gjennom regjeringsprogrammet som skal sørge for at zombiene blir tilbakeført til samfunnet. Men ikke alle zombier har glemt apokalypsens grusomheter, og integrering blir en større utfordring enn noen kunne forestille seg.
Friedrich Adler (politiker)
Friedrich Adler (født 9. juli 1879 i Wien, død 2. januar 1960 i Zürich) var en østerriksk politiker, forfatter og revolusjonær, kjent for sitt drap på landets ministerpresident Karl von Stürgkh i 1916.
Richard Dodds
Richard David Allan Dodds (født 23. februar 1959 i York), britisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul.
Friedrich Adler (politiker)
Bakgrunn
Friedrich Adler var sønn av den sosialdemokratiske politikeren Victor Adler. Han ble utdannet i kjemi, fysikk og matematikk fra Universität Zürich.
Richard Dodds
Dodds ble en olympisk mester i landhockey under OL 1988 i Seoul. Han var med på det britiske laget som vant landhockeyturneringen foran Vest-Tyskland og Nederland. Storbritannia vant semifinalen med 3-2 over Australia og finalen over Vest-Tyskland med 3-1. Dodds spilte sju kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.
Friedrich Adler (politiker)
Politiker
I 1897 ble han medlem av Sozialdemokratische Partei Österreichs, og var fra 1907 redaktør av partibladet Der Kampf. Han var en venn av Albert Einstein.
Han deltok i den filosofiske diskusjon omkring Ernst Mach, og publiserte Die Entdeckung der Weltelemente (zu E. Machs 70. Geburtstag)
I 1909-1910, mens han studerte i Zürich, ble Adler vurdert til å overta lærestolen i fysikk, men han henviste til Einsteins større ekspertise, og ble lobbyist for Einsteins utnevnelse i stedet.
Adler ble opptatt av den internasjonale fagbevegelsen, og oppgav i 1911 sine vitenskapelige aktiviteter for å bli generalsekretær for SPÖ, noe han var til 1914. Han ble partiets talsmann, og etter første verdenskrig var brutt ut gikk han sterkt i mot at partiet skulle støtte krigen.
I sin kamp mot Østerrike-Ungarns krigspolitikk gikk han 21. oktober 1916 til drastiske metoder da han skjøt landets president, Karl Stürgkh, tre ganger med en pistol og drepte ham. Han ble dømt til døden, men straffen ble omgjort til fengsel på livstid, hvilket den gang reelt svarte til 18 år.
Da novemberrevolusjonen var brutt ut i 1918 ble han løslatt. Han spilte en viktig rolle som leder av arbeiderrådene, Arbeiterräte, og som medlem av Nasjonalrådet. Fra midten av 1920-årene var han primært aktiv i Sosialistisk Internasjonale, der han var generalsekretær i over femten år. Etter annen verdenskrigs utbrudd flyktet han til USA, og etter krigen, i 1946, trakk han seg fra politikk og redigerte en bok med sin fars brevkorrespondanse med August Bebel og Karl Kautsky.
Ljudmila Ljadova
Ljudmila Aleksejevna Ljadova (russisk: Людмила Алексеевна Лядова; født 29. mars 1925 i Sverdlovsk i RSFSR i Sovjetunionen, død 10. mars 2021 i Moskva i Russland) var en russisk komponist som levde og arbeidet i Moskva.
Bakgrunn
Ljudmila Ljadova kom fra en musikerfamilie og vokste opp i Sverdlovsk. Hennes far Aleksej Ivanovitsj Ljadov var tenorsoloist og fiolinist i Sverdlovsk Operateater, og moren Julia Petrovna Ljadova (1902-1980) sang i Sverdlovsk-filharmonien. Ljudmila fikk privat pianoundervisning som barn hos Vanda Bernhard-Trzaska. Som tiåring begynte hun på Sverdlovskkonservatoriet der hun studerte med Bertha Marants og Victor Trambitsky. Som 14-åring debuterte hun med Sverdlovskfilharmonien dirigert av Mark Paverman.
Tidlig karriere
Under andre verdenskrig var Ljudmila og hennes mor i konsertbrigader som underholdt de sovjetiske soldatene; Ljudmila spilte og sang populære sanger. I november 1943 hadde hun allerede skrevet en barneminiatyr med dikt av Agnija Barto og Petrovskij og andre verker, blant annet en pianosonate. Hun var med på en presentasjon i Moskva for unge talenter, og to år etter vant hun en pris i Moskva for en duett med Nina Pantelejeva. Duoen turnerte deretter med fremgang, og deltok i varietetsforestillinger og sommerteatre.
Senere karriere
I februar 1951 ble Ljadova inntatt i Sambandet for sovjetiske komponister. Kort etter opphørte duoen med Pantelejeva, og hun viet mer av sin tid til komposisjon. Hun samarbeidet med dikteren Georgij Hodosov og de produserte over hundre sanger. Hun arbeidet også med diktere som Sergej Mikhalkov, Jevgenij Jevtusjenko, Nikolaj Dorizo, Lucia Zubkova, Boris Brjanskij, Vladimir Petrov, Tamara Ponomareva og andre.
Død
Ljudmila Ljadova ble innlagt på sykehus sent i februar 2020 med covid-19 og alvorlige lungeskader. Hun døde 10. mars 2021.
Verker
Ljudmila Ljadova er særlig kjent for sine operetter og teaterstykker for barn. Utvalgte verker (titler oversatt til engelsk):
Hennes musikk er blitt benyttet i filmer, som:
Ljadova har også utgitt en samling barnerim -Potsjemutsjka.
I kjærlighetens navn
Anmelderen Mordaunt Hall beskrev Greta Nissen som «en tiltalende og dyktig skuespillerinne med en slående personlighet».
Handling
Den unge franskmannen Raoul Melnotte, etterlater sin kjæreste Marie, for å reise til Amerika for å tjene mer penger. Marie lover å vente på ham. 10 år senere returnerer Raoul til Frankrike, men han er fremdeles like fattig som før. Marie har imidlertid blitt langt mer velstående, og oppfører seg mer snobbete. Marie ønsker å møte en rik prins av Como, som besøker Frankrike - men som ikke vil ha noe med Raoul å gjøre.
NM i styrkeløft 2008
Norgesmesterskapet i styrkeløft 2008 ble arrangert i Ulefoss 18.–20. april. Arrangør var Ulefoss AK.
I kjærlighetens navn
Handling
En markise av Beausant, som også har blitt berørt av den kokette Marie, foreslår ovenfor Raoul at han skal maskere seg som prinsen av Como, gifte seg med Marie og deretter ydmyke henne. Raoul gjennomfører denne planen, og Marie gifter seg med ham. Men når hun oppdager at hun har blitt narret, blir hun rasende. Broren hennes Dumas, som også oppdager svindelen, angriper Raoul og er i ferd med å drepe ham når Marie velger å redde livet hans fordi hun elsker ham.
Ochicanthon
Ochicanthon er en artsrik slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene har larver som utvikler seg i møkk som de graver ned.
NM i styrkeløft 2008
Kongepokalene ble vunnet av Asbjørn Randen og Inger Blikra.
I kjærlighetens navn
Bevaringsstatus
Filmen regnes som tapt.
Ochicanthon
Utseende
Små til middelsstore, blanke, brunlige eller svarte skarabider. De kan ha oransje felter. Hodet er bredt skovlformet, oftest med to korte tenner foran i midten. Beina er forholdsvis spinkle.
Levevis
Som andre gjødselgravere (Scarabaeinae) har disse artene larver som lever av møkk eller kadavere. Denne slekten lever i skog.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia, fra India i vest til Java og Borneo i øst.
Hans Werner Henze
Hans Werner Henze (født 1. juli 1926 i Gütersloh i Westfalen, død 27. oktober 2012 i Dresden) var en tysk komponist, best kjent for sin «vedvarende kultivering av teatermusikk gjennom hele sitt liv». Han behersket et bredt spekter av uttrykk, og har hentet inspirasjon fra serialisme, atonal musikk, Igor Stravinskij, italiensk musikk, arabisk musikk og jazz, i tillegg til de tradisjonelle retningene innenfor tysk komposisjon.
Bakgrunn
Hans Werner Henze vokste opp i Hitlertidens Tyskland som han kom til å betrakte som et kulturelt fengsel. I 1944 ble han innkalt til hæren, men vedte etter kort tid tilbake til sine musikkstudier som britisk krigsfange.
Karriere
Han var elev til blant andre Wolfgang Fortner, og fremtrådte i 1946 på sommerkursene i Darmstadt og skrev en forbløffende mengde verker i mange stilarter. Han tilhørte den første etterkrigsgenerasjonen av tyske komponister. Etter studier for Fortner og René Leibowitz virket Henze 1948-49 som musikalsk ledere for Heinz Hilperts Deutsche Theater i Konstanz.
Etter å ha avsluttet sin virksamhet som kunstnersk leder for baletten ved Staatstheater i Wiesbaden (1950-53), bestemte han seg for i fortsettelsen å bo i Italia. Han var skuffet over to forhold i hjemlandet – over det politisk restaurative klima i Vest-Tyskland, og av deler av den kritikk som inder innflytelse av Darmstadskolen krevde en konsekvens seriell musikk (noe Henze betraktet som en insnevrelse av kreativiteten). Først dro han til Forio på Ischia, der han dyrket en ivrig kontakt med den intellektuellekolonien som bodde der (bl. a. Wystan Hugh Auden, Golo Mann og William Walton). Fra 1956 bodde han i Napoli, senere i Roma og Castel Gandolfo, til han til slutt fant et varig tilhold i Marino i Albanerfjellene i regionen Lazio. Han reiste også mye, særlig til Storbritannia og Tyskland, i forbindelse med sitt kunstneriske arbeid. Som overbevist marxist og medlem av det italienske kommunistpartiet komponerte han verk som hyllet Hồ Chí Minh og Che Guevara. Ernst Schnabel, librettisten til Henzes rekviem for Che Guevara, Das Floß der Medusa (Medusas tømmerflåte), var blant de mange som ble arrestert ved premieren i Hamburg i kjølvannet av opptøyene som fulgte etter at et rødt flagg var blitt plassert på scenen. Henze tilbrakte senere ett år med musikkundervisning på Cuba, men mistet senere troen på Fidel Castro.
Han virket innenfor tolvtonemusikken, men på et stilistisk grunnlag som hadde mest til felles med Alban Bergs valg av tematikk og tonalitet. Han står også i gjeld til Igor Stravinskij, og deltok i musikkseminarene i Darmstadt rundt 1950, i konkurranse med Karlheinz Stockhausen.
Henze har fortsatt å komponere også etter at han passerte 80.
Han har skrevet operaer, symfonier, balletter, kammermusikk og instrumentalverker. I 2007 hadde hans seneste opera, Phaedra, urpremiere i Berlin. En lang rekke av hans verker er utgitt på CD.
Hyttetur (sang)
«Hyttetur» er en dansebandlåt av Ole Ivars, skrevet av bassist og låtskriver William Kristoffersen. Sangen ble utgitt på albumet Ole Ivars i 2000 fra 1999.
Teksten handler om noen venner som drar på tur til hytta på vinteren, og dem gjør mange forskjellige ting på hytta, som f.eks. å måke snø, gå på utedass, bade i badekaret osv.
Musikkvideo
Musikkvideoen er filmet fra 15. til 18. november 1999, og starter med at medlemmene i Ole Ivars kjører avgårde til hytta i en Volkswagen Boble, og vokalist Tore Halvorsen måker snø, og resten av medlemmene drikker, ser på TV, osv. I deler av videoen vises medlemmene som spiller sangen på lydstudioet OB Studios.
Conradfjella
Conradfjella er en fjellkjede i Fimbulheimen i Dronning Maud Land, beliggende mellom Kurzefjella og Dallmannfjellet i Orvinfjella.
Fjellkjeden ble oppdaget av den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39 under ledelse av Alfred Ritscher og navngitt etter admiral Fritz Conrad (1883–1944), direktør før meteorologdivisjonen i den tyske Marineleitung. Den norske antarktisekspedisjonen 1956–60 utførte rekognosering i området.
Jan Staubo
Jan Staubo (født 28. september 1920, død 15. juni 2003) var en norsk skipsreder, krigsflyger, tennisspiller, ishockeyspiller og bandyspiller. Han var medlem av Den internasjonale olympiske komité (IOC) (1966–2000) og ble utnevnt til æresmedlem i organisasjonen.
Staubo var norgesmester i tennis åtte ganger, norsk mester i ishockey og deltok på landskamper i bandy. Han var president i Norges Tennisforbund og styremedlem i Norges Idrettsforbund i to perioder.
Staubo og kameraten Bjørn Heger forsøkte å komme seg til Storbritannia etter den tyske okkupasjonen av Norge i 1940. De ble arrestert og internert i Falstad fangeleir. Staubo klarte å rømme fra Falstad ved å slå ned to vakter og kom seg til Storbritannia.