cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cantors teorem
Cantors diagonalargument
Nå kan vi se hvordan Cantor beviste at det finnes flere reelle tall mellom 0 og 1 enn det finnes naturlige tall. Tenk deg at det finnes en en-til -en korrespondanse f mellom de naturlige tallene og de reelle tallene. Den vil kunne representeres som en uendelig liste, slik:
NM i hopp uten tilløp 1927
Mesterskapet ble arrangert i Oslo 27. mars.
Cantors teorem
Cantors diagonalargument
"a_1^1" er den første desimalen i det første reelle tallet, mens a_1^2 er den andre desimalen i dette tallet, mens a^1_2 er den første desimalen i det andre reelle tallet, osv. Vi kan nå vise at, uansett hvordan denne listen er konstruert, vil det finnes minst ett tall som ikke er på den. Dette tallet kan vi konstruere slik. Det er forskjellig fra det første tallet i den første desimalen, og forskjellig fra det andre tallet i den andre desimalen: For alle naturlige tall n er vårt tall forskjellig fra f(n) i desimal a_n^n. Dermed er det altså forskjellig fra alle tallene på vår liste, så dette tallet kan ikke være på listen. Dette viser at vår antakelse var feil: f er ikke en en-til-en-korrespondanse. Siden vi ikke har lagt noen begrensning på f, vi har for eksempel ikke sagt noe om hvilke reelle tall som tilsvarer hvilke naturlige tall og vise versa, betyr det  at det ikke finnes noen  en-til-en korrespondanse mellom de naturlige og de reelle tallene mellom 0 og 1: Når vi har tilordnet reelle tall til alle de naturlige tallene, finnes det fortsatt flere reelle tall som ikke har blitt tilordnet noe naturlig tall, uansett hvordan vi tilordner reelle tall til naturlige tall. Derfor finnes det altså flere reelle tall mellom 0 og 1 enn det finnes naturlige tall, så mengden av reelle tall er en større uendelighet enn mengden av naturlige tall. Dette reductio ad absurdum argumentet kalles ofte for Cantors diagonalargument.
Cantor viste også at det finnes uendeligheter som er enda større enn mengden av reelle tall, og at det finnes en uendelig rekke av «størrelser» på uendeligheter. Cantor viste at mengden av reelle tall har samme kardinalitet som potensmengden til mengden av naturlige tall. Det er vanlig å bruke tegnet \aleph_0 (alef null) for kardinaliteten til mengden av naturlige tall. Mengden av reelle tall har dermed kardinaliteten. Mengder som er endelige, eller har kardinalitet \aleph_0 kalles tellbare mengder. Mengder med kardinalitet eller høyere er ikke tellbare.
Morfologisk typologi
Morfologisk typologi er i språktypologien en måte å klassifisere verdens språk etter den morfologiske strukturen. Den ble først utvikla av brødrene Friedrich von Schlegel og August von Schlegel.
I den morfologiske typologien brukes det to skalaer:
På den første skalaen deles språka inn i isolerende, syntetiske og polysyntetiske språk, og på den andre skalaen i agglutinerende og flekterende språk.
Graden av syntese
Språk hvor hvert ord kun består av ett morfem, kalles isolerende (eller analytisk). Ingen språk er totalt analytisk, men kinesisk er det i svært høy grad. Språk som har ord som består av flere morfemer, kalles syntetiske. I den motsatte enden av skalaen i forhold til analytiske språk, befinner polysyntetiske språk seg, som er språk met et stort antall morfemer i hvert ord.
Graden av fusjon
I et agglutinerende språk har hvert morfem vanligvis bare én grammatisk betydning. Et typisk eksempel er tyrkisk. I den andre enden er skalaen er flekterende språk, hvor hvert morfem har et stort antall betydninger. For analytiske språk er det irrelevant å bruke denne skalaen.
Hwanin
Hwanin (hangul:, hanja: , rr: Hwan-in, mr: Hwan-in) er en person i koreansk mytologi. I mytologien rundt Dangun Wanggeom er Hwanin portrettert som «den himmelske skaper». Hwanins sønn er Hwanung 환웅(桓雄) og barnebarnet er Dangun, som etter koreansk skapelsesmyte grunnla den første koreanske nasjonen. Ifølge budoji (1953), er Hwanin barnebarnet til Hwang-gung 황궁 (黃穹), en av de fire himmelske menn og ansett som en direkte etterfølger av det koreanske folk. Hwanin 환인(桓因) er et alias for Indra. Hwanin 환인(桓因) er navnet på Indras buddhisme, og navnet er svært utbredt i Øst-Asia.
Semelvillea
Semelvillea er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utseende
Små, avlange, sylindriske, halvmatte, rødbrunlige bladbiller. Oversiden er tett og kraftig punktert. Antennene er lange og noe fortykkede utover. Hodet er godt synlig ovenfra, pronotum er avrundet firkantet, dekkvingene nokså jevnbrede.
Levevis
Hettebladbiller er særlig aktive i varme og solskinn. Artene er knyttet til trær i slektene Acacia, Eucalyptus og Nothofagus.
Utbredelse
Artene lever langs østkysten av Australia (Victoria, New South Wales, Queensland).
Verónica Salinas
Verónica Magdalena Salinas (født 12. februar 1977 i Buenos Aires i Argentina) er en norsk dramatiker og skuespiller med argentinsk bakgrunn.
Bakgrunn
Salinas er utdannet skuespiller fra teaterhøyskolen Escuela de Arte Dramático i Buenos Aires. I tillegg har hun studert portugisisk ved Universitetet i Buenos Aires og arbeidet som oversetter i Argentina. Fra Universitetet i Oslo har hun studert spansk og portugisisk litteratur.
Fra 1998 arbeidet hun som frilanser med drama- og teaterarbeid i Buenos Aires.
Norge
I Norge har hun blant annet vært med på forestillingen Rips og Rabarbra på bondegård (en barneforestilling) og vært medforfatter og skuespiller i Til Noreg der kjærleik ventar, et samarbeidsprosjekt mellom Nordic Black Theatre, Noregs Ungdomslag, Mother Theatre og Det norske teatret.
Stykket Ident Og Idet var én av tre vinnere av konkurransen Nye Scenetekster. Det var Mangfoldsekretariatet og teatrene i Oslo som inviterte til dette under Mangfoldsåret 2008.
Noregs Ungdomslag bestilte to monologer om fattigdom fra henne og disse vil bli presentert på Det Norske Teater under Amatørfestivalen 2009.
Anders Buen
Anders Johnsen Buen (født 24. februar 1864 i Jondalen i Gransherad, død 17. juli 1933 i Trondheim) var en norsk typograf, journalist, redaktør og politiker for Arbeiderpartiet.
Bakgrunn
Han var typograf og var formann for Den typografiske Forening i Kristiania 1897–98.
Pressemann
Han utgav i noen år ukebladet Andvake på Lillehammer. Han var redaksjonssekretær i Social-Demokraten (Kristiania) fra 1878 og redaktør fra 1900 til 1903. I Trondheim var han redaktør i Ny Tid fra 1903 til 1912, deretter journalist fram til partisplittelsen i 1921 Han var så redaktør i Trøndelag Social-Demokrat fra 1922 til partisamlingen i 1927. Senere var han medarbeider i Arbeider-Avisen etter fusjonen.
Politiker
Anders Buen var medlem av Kristiania bystyre 1901–03, og av Trondheim bystyre i åtte perioder fra 1907 til sin død. Han var medlem av Den socialdemokratiske Forening fra starten i 1885.
Buen representerte Lademoen krets i Trondheim som stortingsrepresentant i fem perioder fra 1907 til 1921 og der parlamentarisk leder for Arbeiderpartiets gruppe fra 1913 fram til partisplittelsen i 1921. Han ble da leder av stortingsgruppa til det nyetablerte Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti. Han var stortingspresident mellom 1919 og 1921 og varapresident i Odelstinget 1913–15 og 1918. Han var medlem av tollkomiteen (1906–12), budsjettkomiteen (1913–18) og nestformann i skog- og vassdragskomiteen (1919–21).
Under Arbeiderpartiets første splittelse i 1918 sluttet han seg til den moderate fløy.
Hans Erindringer kom ut på Det norske Arbeiderpartis forlag året etter hans død.
Hwanung
Hwanung (hangul:, hanja: ) eller «sønn av den himmelske skaper» er en viktig person i koreansk mytologi. Han spiller en viktig rolle i historien om Dangun Wanggeom (단군왕검; 檀君王儉), den som etter legenden grunnla den første koreanske nasjonen, Gojoseon. Hwanung er sønnen til Hwanin (환인; 桓因), «den himmelske skaper». Sammen med sine ministre som regjerte over skyer, regn og vind, etablerte Hwanung lover og moralkode, og underviste menneskene i ulike kunstformer, medisin og landbruk.
Skapelsesmyten
Ifølge Danguns skapelsesmyte kom Hwanung ned fra himmelen, fordi han lengtet etter å leve på jorda blant daler og fjell. Hwanin lot Hwanung og 3,000 hjelpere forlate himmelen, og de steg ned til jorda ved et sandeltre på Paektufjellet, som da het Taebaekfjellet (태백산; 太伯山). Der etablerte Hwanung Sinsi (신시; 神市, «Guds by») og gav seg selv tittelen «himmelkonge».
I en hule i nærheten bodde en bjørn og en tiger, som hver dag kom til treet for å be Hwanung om å skape dem om til mennesker. En dag gav Hwanung bjørnen og tigeren tjue hvitløk og en bunt burot, og gav dem beskjed om å bare spise den hellige maten og holde seg unna solskinn i hundre dager. Da ville de bli mennesker.
Bjørnen og tigeren sa seg enige i dette og dro tilbake til hula. Tigeren var så utålmodig og sulten at den gav opp etter 20 dager. Bjørnen ble værende og på den 101. dagen ble den omdannet til en vakker kvinne. Bjørne-kvinna (Ungnyeo; 웅녀; 熊女) var takknemlig og gav Hwanung gaver. Hun følte seg ensom og bad Hwanung om et barn. Hwanung ble beveget av hennes bønner, og tok henne til sin kone. Snart fødte hun en sønn, Dangun Wanggeom.
Navnet har to betydninger «alterprins» eventuelt «høyesteprest», eller «sandeltre». Dangun kom til slutt til P'yongyang og etablerte Gojoseon.
Italia under Paralympiske vinterleker 2018
Italia deltok under Paralympiske vinterleker 2018 fra 9. til og med 18. mars i Pyeongchang i Sør-Korea.
So You Think You Can Dance Canada
So You Think You Can Dance Canada er en kanadisk TV-sendt talentkonkurranse for å finne Canadas favorittdanser. Programmet er Canadas versjon av den originale utgaven fra USA, So You Think You Can Dance.
Programmet går på CTV, og har vært suksess i Canada i to sesonger, der vinnerne har vært Nico Archambault og Tara-Jean Popowich.
Men in black (konspirasjonsteori)
I populærkultur og UFO-konspirasjonsteorier antas men in black (MIB) å være menn kledd i svarte dresser som hevder å være kvasi-myndighetsagenter som trakasserer, truer eller myrder UFO-vitner for å holde dem stille om det de har sett. Noen ganger antydes det at de kan være romvesener selv. Begrepet brukes også ofte for å beskrive mystiske menn som jobber for ukjente organisasjoner, samt ulike myndighetsgrener som angivelig er utformet for å beskytte hemmeligheter eller utføre andre rare aktiviteter. Begrepet er generisk, brukt for alle uvanlige, truende eller underlig oppførte personer hvis utseende på scenen på en eller annen måte kan knyttes til en UFO-observasjon. Flere påståtte møter med mennene i svart har blitt rapportert av UFO-forskere og entusiaster.
Historier om angivelig virkelige menn i svart inspirerte den semi-komiske science fiction Men in Black-serien av tegneserier, filmer og andre medier.
Ufologer
Menn i svart figurerer fremtrer i ufologi og UFO-overtro. På 1950- og 1960-tallet vedtok UFO-logikere en konspiratorisk tankegang og begynte å frykte at de ville bli utsatt for organisert skremsel som gjengjeldelse for å oppdage "UFOers sannhet."
I 1947 hevdet Harold Dahl å ha blitt advart om ikke å snakke om sin påståtte UFO-observasjon på Maury Island av en mann i mørk dress. På midten av 1950-tallet hevdet ufologen Albert K. Bender at han ble besøkt av menn i mørke drakter som truet og advarte ham om ikke å fortsette å undersøke UFOer. Bender hevdet at mennene i svart var hemmelige regjeringsagenter som hadde fått oppgaven med å undertrykke bevis for UFOer. Ufologen John Keel hevdet å ha hatt møter med menn i svart og refererte til dem som "demoniske overnaturlige" med "mørk hud og / eller "eksotiske ansiktsdrag." Ifølge ufologen Jerome Clark representerer rapporter om menn i svart "opplevelser" som "ikke ser ut til å ha skjedd i en verden av konsensus-virkeligheten."
Historikeren Aaron Gulyas skrev: "I løpet av 1970-, 1980- og 1990-tallet ville UFO-konspirasjonsteoretikere innlemme mennene i svart i deres stadig mer komplekse og paranoide visjoner.
Ufolog John Keel har hevdet at noen menn i svarte møter kan forklares som feilkastede, helt verdslige hendelser videreført gjennom lokal overtro. I sin bok fra 1975 The Mothman Prophecies beskriver Keel en sen kveldstur i 1967 i landlige Vest-Virginia hvor han selv ble tatt for en mann i sort, mens han lette etter en telefon for å ringe en bergingsbil.
Arena Riga
Arena Riga er en arena i Riga i Latvia. Den brukes hovedsakelig til ishockey, basketball og konserter. Arena Riga ble fullført i 2006, og ble blant annet brukt under Ishockey-VM 2006.
Men in black (konspirasjonsteori)
Ufologer
I sin artikkel, "Gray Barker: My Friend, the Myth-Maker," hevder John C. Sherwood at han på slutten av 1960-tallet, i en alder av 18 år, at han samarbeidet når Gray Barker oppfordret ham til å utvikle et bløff - som Barker senere publisert - om det Barker kalte "blackmen", tre mystiske UFO-innbyggere som stilnet Sherwoods pseudonyme identitet, "Dr. Richard H. Pratt."
Arena Riga
Arenaen rommer 10 500 tilskuere.
Kermadecøyene
Øyene er av vulkansk opprinnelse og har subtropisk klima. Det var sist vulkanutbrudd på Raouløya i 2006. Det er undersjøisk vulkansk aktivitet i området.
Polynesiere besøkte øyene på 1300-tallet, men da en fransk ekspedisjon kartla øyene i 1793, var de ubebodd. Seinere benyttet hvalfangere øyene for forsyninger, og det ble satt ut geiter. I 1830-årene ble det etablert permanent bosetting, men denne ble oppgitt etter vulkanutbrudd i 1870. New Zealand annekterte øyene i 1887. De er nå ubebodde, bortsett fra en feltstasjon på Raouløya, den største av Kermadecøyene.
Øyene og havområdet er vernet, og kan bare besøkes med tillatelse fra New Zealands Department of Conservation.
Jan Morten Dyrstad
Jan Morten Dyrstad (født 30. juli 1954) er en norsk sosialøkonom. Han er førsteamanuensis ved Institutt for samfunnsøkonomi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU).
Fra 1988 til 1999 var han førsteamanuensis ved Institutt for samfunnsøkonomi og i årene 1996–1998 leder for instituttet. Fra 1. januar 1999 til 1. august 2013 var han dekanus ved Fakultet for samfunnsvitenskap og teknologiledelse ved NTNU. Siden 1. august 2013 har han igjen vært ansatt som førsteamanuensis ved Institutt for samfunnsøkonomi ved NTNU. Dyrstad er utdannet ved Universitetet i Bergen, med hovedoppgaven om Takstpolitikk og offentlig økonomi : en empirisk undersøkelse med data fra A/S Bergen sporvei i 1983 og dr.polit. med avhandlingen Wage formation in a booming economy i 1993. Hans forskningsområder omfatter transportøkonomi, lønnsdanning, regionale arbeidsmarkeder, sykefravær og høyere utdanning.
Dyrstad har siden etableringen i 2008 vært styreleder for Trondheim stiftelse til nevrovitenskapelig forskning og styremedlem i The Kavli Institute for Systems Neuroscience.
Araucanía
Araucanía er en region i Chile. Den regnes som region IX fra nord til sør.
Timoteivikler
Sørlig gulbladvikler (også kalt Timoteivikler eller vanlig gulbladvikler, Aphelia paleana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Ben 10: Kappløp med tiden
Ben 10: Kappløp med tiden (originaltittel: Ben 10: Race Against Time) er en amerikansk spillefilm basert på den animerte TV-serien Ben 10 fra Cartoon Network. Filmen ble først sendt i USA 21. november 2007. Den norske utgaven kom 28. september 2008. Denne filmen foregår mellom episode 47 og 48. Filmen kom ut på DVD i Norge 26. februar 2009. Filmen er skrevet av Mitch Watson, Thomas Pugsley og Greg Klein.
Timoteivikler
Utseende
En middelsstor til stor (vingespenn 17-24 millimeter), grågul vikler. Hodet, thorax og forvingen er grågule, vingens ytterkant gjerne noe mørkere. Bakvingen er hvit med gråbrune årer og gråbrun pudring i den ytre delen.
Ben 10: Kappløp med tiden
Handling
Etter sommerferien, i Bens hjemby Bellwood, dukker det opp et merkelig romvesen. Mens romvesenet ødelegger ting i byen, kommer Fakkelen og brenner det opp. På skolen, neste dag, skjer det tåpelige ting med Ben. Til slutt ender han opp med å melde seg selv og Gwen på en talentkonkurranse. Senere, når Gwen ser på bilder, finner hun noe rart i bakgrunnen på et bilde av Ben. Ben tror det er det romvesenet som angrep han tidligere. Når bestefar får se det, sier han det er Eon. Eon er et ondt romvesen som terroriserte blikkenslagerne for 200 år siden. Eon lette etter hendene til Armagedon, som kan tilintetgjøre verden. Han angriper Ben flere steder og vet nøyaktig hvem han er. Eon kopierer seg selv i Omnitrixens DNA for å leve for evig i Bens kropp. Ben klarer å overvinne Eon-kopien og klarer å redde bestefar fra hendene til Armagedon. Når Ben tror det verste er over, kommer Eon tilbake. Heldigvis klarer Ben å redde seg selv med Wildmutt, akkurat tidsnok til talentkonkurransen, der Gwen tryller Wildmutt til Ben igjen. De kom på andreplass.
Timoteivikler
Levevis
Arten lever på lysåpne, fuktige steder. Larvene kan ete mange slags planter, men finnes særlig på bredbladete gress. De voksne sommerfuglene flyr i juli-august.
South Park (sesong 10)
Dette er en oversikt over South Park-episoder i sesong 10:
The Return of Chef
Dette er episode 140 av TV-serien South Park. Denne episoden ble laget, først og fremst, for å kvitte seg med Chef på grunn av uenighetene med Isaac Hayes etter episoden Trapped In The Closet. Chef vender på slutten av episoden tilbake som en parodi på Darth Vader fra Star Wars, men har allikevel ikke vært med i serien siden. Isaac Hayes døde i 2008.
Chef vender tilbake til South Park etter en lengre reise, men noe er annerledes med han. Etter hvert finner guttene ut at Chef har blitt pedofil. De gjør derfor alt de kan for å gjøre Chef normal igjen, men ingenting nytter. Mot slutten av episoden faller Chef ned i en kløft hvor han blir spist av ville dyr og dør.
Smug Alert
Stan Marsh overtaler alle innbyggerne i South Park til å kjøpe hybridbiler. Men de vet ikke at alle disse nye bilene forårsaker en annen type farlige utslipp.
Cartoon Wars Part I
Det bryter ut panikk i South Park når TV-serien Family Guy irriterer den muslimske verden, når TV-serien planlegger å sende en tegning av profeten Mohammed. I mellomtiden krangler Kyle og Eric Cartman om hvorvidt Family Guy skal fortsette å sendes på TV, eller ikke.
Cartoon Wars Part II
Eric Cartman møter en president for TV-kanalen Fox Broadcasting Company, i et forsøk på å få Family Guy av luften. Men han oppdager de virkelige forfatterne bak TV-serien. I mellomtiden begraver Innbyggerne i South Park hodene sine i sanden, for å unngå å se den siste kontroversielle episoden av Family Guy.
A Million Little Fibers
I en parodi på kontroversen rundt forfatter James Freys sin bok, forkler Towelie seg som en mann og publiserer sine egne memoarer. Men denne boken viser seg snart viser seg å være full av løgner. I mellomtiden forsøker Oprah Winfreys vagina og anus å flykte fra medie-mogulen, fordi de mener at hun har neglisjert dem.
Manbearpig
Dette er episode 145 av TV-serien South Park. Denne episoden parodierer Al Gore.
Episoden starter med at Al Gore skal holde et foredrag på South Park Elementary. Det legges opp til at han skal snakke om global oppvarming, men i stedet snakker han om skapningen manbearpig. Manbearpig er ifølge Al Gore en blanding av menneske, bjørn og gris. Gore forsøker å rekruttere studenter til å bli med i kampen mot Manbearpig, men dette lykkes ikke. Stan synes imidlertid synd på Gore, og når de og de andre guttene går for å lete etter manbearpig blir de fanget i en hule.
Make Love, Not Warcraft
Guttene forsøker å slå seg sammen for å bli kvitt en annen sprø spiller, og redde hele World of Warcraft fra undergangen.
Mystery of the Urinal Deuce
Stan Marsh og Kyle oppdager de egentlige ansvarlige bak terror-angrepene den 11. september 2001. Samtidig er Mackey fast bestemt på å finne ut hvem som egentlig la igjen en haug med avføring ippi guttenes urinal ved barneskolen South Park Elementary.
Miss Teacher Bangs a Boy
Dette er episode 149 av TV-serien South Park. I denne episoden innleder Ike et forhold til læreren sin.
Hell on Earth 2006
Dette er episode 150 av TV-serien South Park. Denne episoden handler om Satans Halloween-fest. Det ble en del oppstuss om at Steve Irwin er med i episoden, fordi han døde en måned før episoden ble sendt.
Go God Go
Eric Cartman orker ikke å vente på at Nintendo Wii kommer ut, så selv om dette bare er tre uker til, bestemmer han seg for å fryse seg ned, slik at Butters skal finne ham igjen. Men et stort snøras gjør at Butters ikke husker hvor Cartman er, og dermed fryses Cartman ned i 500 år.
Go God Go XII
Eric Cartman våkner opp i framtiden. Dette skjedde fordi Butters glemmer hvor han gravde ned Cartman. Cartman i framtiden forsøker å advare seg selv før han fryser seg ned.
Bjarte Flem
Bjarte Flem (født 30. mars 1958) er en norsk tidligere målvakt for.
Flem var anerkjent som en jevnt over god målvakt med mange gode sesonger i bak seg. Han ble cupmester med klubben i 1986 da vant 4-1 over. Han hadde også en avgjørende redning på straffespark tre minutter før slutt i en kvalifiseringskamp mot i 1985, noe som betydde opprykk for  på bekostning av Moss som rykket ned.
Selvmålet
Flem er kanskje mest kjent for en tabbe han gjorde i en kamp mot Sogndal den 4. september 1988, da han kastet ballen i eget mål. Fotballkampen ble sendt direkte på NRK TV. Tromsø ledet 1–0, men Flems tabbe sørget for at kampen endte 1–1. Naturligvis ble dette forsidestoff i avisene dagen etter, og vist på TV-kanaler verden rundt. Siden har tabben også dukket opp i utallige tabbevideoer på Internett. Lørdag 14. april 2007 ble selvmålet kåret til tidenes største norske idrettstabbe i TV-programmet Topp 10 på NRK1. Bjarte Flem flyttet senere til Bergen, og spilte to sesonger for, før han returnerte til Tromsø i 1991.
Etter fotballkarrieren
I dag jobber Bjarte Flem som salgssjef i Westcoast, et firma som blant annet eksporterer sild til Ukraina.
The Morning Star
The Morning Star er en kommunistisk britisk avis. Den fokuserer særlig på sosiale spørsmål og fagforeningsstoff. The Morning Star er også kjent for konsekvent å unngå sladderstoff.
Avisen ble grunnlagt i 1930 under navnet The Daily Worker, som offisielt organ for Communist Party of Great Britain. Fra 1945 har avisen vært eid av et leserkooperativ, People's Press Printing Society. I 1966 ble avisen relansert under navnet The Morning Star.
Den nåværende redaktøren, John Haylett, tilhørte en gruppe som ble ekskludert fra Communist Party of Great Britain i 1988 og deretter grunnla Communist Party of Britain. Generalforsamlingen i People's Press Printing Society har siden vedtatt at The Morning Stars redaksjonelle linje bygger på programmet til Communist Party of Britain, «Britain's Road to Socialism».
Avisen hadde stort sett et ukritisk syn på Sovjetunionen (i en kjent sketsj i TV-programmet Javel, herr statsråd heter det at «The Morning Star is read by people who think the country ought to be run by another country»). Den er moderat euroskeptisk, men av andre grunner enn Daily Mail og Rupert Murdochs aviser. Videre er avisen kritisk til «de herskende klassene», og forsvarer fredelige demonstrasjoner og sivil ulydighet for å fremme arbeiderklassens kår. I valg støtter avisen Communist Party of Britain. Avisen var den eneste britiske avisen som støttet National Union of Mineworkers under streiken 1984–1985, og argumenterer fremdeles for at gruveindustrien må gjenoppbygges. I internasjonal politikk støtter avisen en tostatsløsning i Israel/Palestina. Avisen var også den eneste større britiske avis som ytret sterk kritikk mot NATOs intervensjon i Kosovo i 1999, og som kritiserte måten Slobodan Milošević måtte gå av på. I Nord-Irland-konflikten plasserer avisen seg klart på en pro-irsk linje.
Stian Rustad
Stian Rustad (født 12. juni 1973) er en norsk gründer og bedriftsleder. Han er leder for selskapet 24SevenOffice.
Rustad er utdannet ingeniør og økonom med spesialisering innen jus (1992 til 1995). Han startet det nå børsnoterte selskapet 24SevenOffice i 1996 og er i dag selskapets administrerende direktør. 24SevenOffice var blant verdens første selskaper som utviklet integrerte bank-, regnskaps- og revisjonsløsninger integrert i én webapplikasjon. 24SevenOffice utviklet også en av verdens første AJAX-baserte webapplikasjoner.
Rustad er hovedaksjonær med 75% av aksjene i 24SevenOffice gjennom sitt investeringsselskap ICT Group AS.
Rustad tok også initiativ til å starte IKT Grenland som er en interesseorganisasjon for IT- bedrifter i Grenland med over 40 medlemsbedrifter. Han var styreformann her de to første årene, og nettverket har hatt nært samarbeid med Innovasjon Norges ARENA-program.
Johan Olsen
Johan Peter Kornelius Olsen (1879–1958) var en norsk skipper fra Ålesund, kjent for å ha oppdaget torskebankene vestom Grønland.
Etter hans første tur med «Blooming Lilly» i 1893 ble det sildefiske før han i 1898 dro til Island og i 1899 ble med ishavsskuta «Trio» ført av Severin Brandal. I 1902 ble Olsen skipper på «Sleipner» som i 1905 ble den første motorkutter i bransjen. Olsen var skipper på «Hisø» da han i 1911–12 oppdaget torskebankene i Davisstredet. Han var i 1917 med på å søke etter broren, Knut Olsen, som var skipper på «Hercules I» og som omkom med 83 andre fangstmenn under en storm i Vestisen.
For rederiet Elling Aarseth i Ålesund var han skipper på «Veslekari» som i 1928 tok del i søket etter Roald Amundsen. Han førte hvalbåten «Sibaldi» ved Bouvetøya i 1929 og kokeriet «Pioner» til Svalbard og Bjørnøya i 1930.
For Louise Boyd manøvrerte han skuta «Veslekari» på ekspedisjoner i 1933, 37 og 38.
For Adolf Hoel bar det på tur med «Veslekari» i 1935, og i 1936 evakuerte han et jordskjelv-truet Jan Mayen. Siste tur gikk i 1939.
Hamre kirke
Hamre kirke er en langkirke med korte korsarmer fra 1622 i Osterøy kommune i Vestland fylke. Kirken kan likevel være helt tilbake fra 1585 iflg. en innskrift på den gamle hoveddøren.
Historie
På denne plassen som er det eldste kirkestedet på Osterøy, hadde det tidligere stått en stavkirke fra cirka år 1024, da det i det året ble bestemt på Mostratinget at Hamre kirke skulle være hovedkirke (fjerdingkirke) for hele Nordhordland. I den første kristne tiden var dette trolig den eneste kirken i Nordhordland. Stavkirken ble revet da den nåværende kirken ble bygget. Kirken ble delvis ombygget i 1859 og restaurert på 1940-tallet.
Inventar
Innvendig er det døpefonten i kleberstein som er det eldste inventaret. Den er ifra omtrent år 1250. Det nest eldste i kirken er hoveddelen av et middelaldersk alterskap. Dette er lagd i Lübeck omkring år 1480.
Los Lagos
Los Lagos er en region i Chile. Den er region X, fra nord til sør. I Los Lagos ligger Chiles største øy, Chiloé, og den største innsjøen, Lago Llanquihue.
Pehr Evind Svinhufvud
Pehr Evind Svinhufvud (født 15. desember 1861 i Sääksmäki, død 29. februar 1944 i Luumäki) var en finsk politiker som tilhørte det Ungfinska partiet inntil dets splittelse i 1918, senere tilhørte han Samlingspartiet. Han var Finlands tredje president, fra 1931 til 1937.
Jurist-politiker
Svinhufvuds politiske karriere tok av da han i 1902 som konstitusjonalist og formal-jurist kom i frontlinjen i kampen mot den økte russifiseringen av Finland som var iverksatt i og med februarmanifestet fra 1899. Svinhufvud kjempet etterhvert på flere fronter: som dommer, som medlem av det hemmelige selskapet Kagal og som forsvarer for uavhengighetskjemperen Lennart Hohenthal. Riksdagen ble reformert i 1907. Svinhufvud ble medlem av riksdagen allerede i 1907 og ble valgt til dens talmann. Ved sine krasse åpningstaler ved parlamentssesjonene oppnådde han to ganger at tsaren oppløste riksdagen, i 1909 og 1910. Hans kompromissløshet førte nødvendigvis til at parlamentet mistet sin virkekraft og er blitt ulikt vurdert gjennom årene.
Han ble arrestert i november 1914 og deportert til Tomsk i Sibir hvor han satt inntil februarrevolusjonen i 1917. Han hadde et forholdsvis fritt fangenskap og opprettholdt kontakt med den finsk jääkäri-bevegelsen. Ved hjemkomsten til Finland ble han betraktet som en helt, og fikk stilling som regjeringsadvokat og medlem av Senatet. Fra november 1918 var han, som leder av senatet, ansvarlig for løsrivelsesforhandlingene med Lenin og den nye sovjetiske regjeringen. Han ga general Carl Gustav Mannerheim, som hadde vendt hjem til Finland i desember 1917, i oppdrag å etablere en finsk hær, med utgangspunkt i de hvites paramilitære styrker og offiserer som hadde sin utdannelse fra Tyskland.
Begivenhetene under frigjøringen og borgerkrigen forvandlet Svinhufvud fra en parlamentarisk og konstitusjonell republikaner til en tøffere, monarkistisk innstilt maktpolitiker. Han var også så mye av en forsoningsorientert realpolitiker at han høsten 1918 ga amnesti til i alt 36 000 tilfangetagne soldater fra den røde siden. Han anså Tyskland for å være det beste vern for Finlands uavhengig og anså et nyopprettet monarki, kongeriket Finland med den tyske prins Fredrik Karl av Hessen, som en garanti for tysk støtte. Han trakk seg som riksforstander da det ble klart at den tyske løsningen var politisk umulig etter Tysklands nederlag i første verdenskrig.
Tilbake som statsminister og president
Da han trakk seg som rikspolitiker ble han først direktør for kredittinstitusjonen Suomen Vakuus i Åbo og senere bonde i Luumäki. Her engasjerte han seg i Det frivillige borgervernet, men var heller ikke helt ute av politikken: Han ble først nominert som Samlingspartiets presidentkandidat i 1925, men tapte for en annen kandidat fra sitt eget parti. President Relander utnevnte ham til statsminister i 1930, i en urolig tid i landet. I 1930 ble alle kommunistiske riksdagsmedlemmer arrestert, og presidenten skrev ut nyvalg. Svinhufvud ble president i 1931 etter en knepen valgseier (151 mot 149) i tredje valgomgang. Han utnevnte Mannerheim til leder av forsvarsrådet med vide fullmakter til å forberede landet og hærstyrkene på en eventuell krig. Svinhufvuds personlige autoritet ble satt på en tøff prøve da borgervernstyrker mobiliserte i Mäntsälä, 5 mil utenfor Helsingfors, i februar/mars 1932. Styrkene hadde til hensikt å sabotere et sosialdemokratisk møte. Lappobevegelsen fyrte opp under opptøyene og krevde at regjeringen måtte gå av, og opptøyene hadde også en viss støtte blant høyere offiserer. Presidenten tok personlig kontroll over hæren, regjeringen og borgervernet, og i en kompromissløs radiotale beordret han alle borgervern-medlemmer om å vende hjem. Også på hjemmebane måtte han bruke tung personlig autoritet, ettersom sønnen Eino hadde planer om å slutte seg til opptøyene. Toivo Kivimäkis regjering, som tiltrådte etter Mäntsäläopptøyene, satt i fire år. Dette var lengre enn de fleste foregående finske regjeringene, og sammen med presidentens aktive deltagelse i regjeringsarbeidet førte dette til politisk stabilitet og arbeidsro. I løpet av presidentperioden fikk Finlands utenrikspoltikk en tydelig nordisk innretning. Ved riksdagsvalget i 1936 hadde sosialdemokratene hatt betydelig fremgang, og Svinhufvud hadde først samtykket i å gi partiet plass i regjeringen. At han senere gikk tilbake på dette var medvirkende til at partiet satte mye inn på å styrte Svinhufvud i presidentvalget i 1937. Etter at han hadde gått av som president fylte han rollen som statsmann på ulike vis. Under den finske vinterkrigen reiste han til Hitler og Mussolini for å få støtte til finnenes sak, uten å få tiltrede til noen av dem. Under fortsettelseskrigen skrev han i 1943 en pamflett kalt Kansallinen ohjelma (Et nasjonalt program), hvor han agiterte for et Stor-Finland.
I ettertid
Han hadde seks barn. Den yngste, Veikko Eivind Svinhufvud (1908–69) var forstmann og riksdagsmedlem. Hans politiske ettermæle er delt mellom hans konservative patriark-rolle i senere år, og hans konsekvente juridisk-prinsipielle standpunkt. Ettermælet har i noen grad skiftet i lys av hvorvidt Sovjetunionen gjennom tidene er blitt opplevd som en trussel mot Finland.
Skate (writer)
Skate er en norsk graffitikunstner, (writer). Han startet sin karriere på siste halvdel av 80-tallet, og var grunnlegger av crewet Da Federation (DFR), sammen med blant andre Lazy og BigBen.
Skate og BigBen er aktive writere og opprettholder aktiviteten i DFR.
30. serierunde i Adeccoligaen 2007
30. serierunde i Adeccoligaen 2007 var siste og avsluttende runde i Adeccoligaen dette året og startet som en full runde den 4. november, med åtte kamper som alle startet klokken 13.00. Molde og Hamarkameratene rykket opp til Eliteserien, mens Bodø/Glimt spiller kvalifiseringskamper mot Odd Grenland. Sparta Sarpsborg, Tromsdalen, Skeid og Mandalskameratene rykker ned til 2. divisjon.
National Union of Mineworkers
MFGB deltok i mange streiker, deriblant gruvestreiken i 1912 og generalstreiken i 1926. NUM er best kjent for gruvestreiken 1984–1985, en streik som endte med nederlag for gruvearbeiderne. I store deler av det 20. århundre var fagforeningen en viktig politisk kraft i Storbritannia. Dens størrelse og innflytelse ble sterkt redusert etter den mislykkede streiken på åttitallet.
HIM
HIM er en finsk gothrock-gruppe som ble dannet i 1991 av vokalist Ville Valo, gitarist Mikko Viljami «Linde» Lindström og bassist Mikko Henrik Julius «Mige» Paananen. HIM er det første og eneste finske rockebandet som har solgt til gull i USA.
Bandet kalte seg His Infernal Majesty i begynnelsen, men det var aldri alvorlig ment. De kalte seg også HER i USA en stund ettersom et annet band allerede het HIM i USA.
Biografi
HIM startet som et coverband av artister som Type O Negative, KISS, Danzig, Black Sabbath og Depeche Mode. Etter mange forandringer i besetningen og at flere i bandet hadde militærtjeneste i tiden 1991–1995, består bandet nå av de opprinnelige medlemmene pluss keyboardist Janne Johannes «Burton» Puurtinen og trommeslager Mika Kristian «Gas» Korppinen.
Den første EP-en (666 Ways To Love) kom ut i 1996 i Skandinavia. Det første albumet kom ut i 1997 (Greatest Lovesongs Vol. 666). Det andre albumet (Razorblade Romance) kom ut 2000 og med dette albumet gjorde bandet det større, spesielt i Tyskland. Låta «Join Me» ble brukt i filmen The Thirteenth Floor. Det tredje albumet kom ut 27. august 2001. 14. april 2003 kom det fjerde albumet ut (Love Metal). Dette var det første albumet som Ville ikke var avbildet på coveret. Isteden var heartagrammet på coveret. I 2004 kom samleplata (And Love Said No: The Greatest Hits 1997-2004) ut. Det femte albumet (Dark Light) kom ut i 2005, og i 2007 var det klart for album nummer 6 (Venus Doom). Sjette studioalbum - Screamworks: Love in Theory and Practice - kom ut i 2010, hvor de i tillegg laget en helt akustisk versjon av albumet (kalt Baudelaire in Braille) som fulgte med noen CD-er. Syvende og siste studioalbum kom ut i 2013 (Tears on Tape).
Sjangeren til HIM er Love Metal som er en blanding av litt gotiske kjærlighetstekster og en litt saktere versjon av metal.
Heartagram
Heartagram er navnet på symbolet til HIM. Det er en krysning mellom et hjerte og et pentagram som symboliserer den perfekte kontrasten av balansen mellom liv og død eller kjærlighet og hat. Eller til og med kjærlighet og død sammen. Valo har sagt at «Heartagrammet står for HIM, for selve bandet og for Love Metal».
Mange fans av bandet har tatovert heartagrammet eller andre ting som forbindes med bandet (som det lille hjertet på Valos håndledd). Ville Valos nære venn, Bam Margera, bruker også heartagrammet som et varemerke, men da gjerne uten ringen rundt symbolet, slik HIM gjerne har. Ville har gått med på å dele det med han.
Ringeren i Notre Dame
Ringeren i Notre Dame (fransk: Notre-Dame de Paris) er en roman av Victor Hugo, først publisert i 1831.
Victor Hugo begynte å skrive på Notre-Dame de Paris i 1829, hovedsakelig med det for øye å gjøre sin samtid oppmerksom på den store verdien som lå i den gotiske arkitekturen og for å fremme iveren for å ta vare på den forfalne Notre-Dame. På den tiden lot man gotiske kirker stå og forfalle mange steder, eller man rev dem for å oppføre bygninger i nyere stil.
Handlingen er lagt til Paris i renessansen, på slutten av 1400-tallet. Hovedpersonene er Pierre Gringoire, en som arbeider med teater, Quasimodo, klokkeren med pukkelrygg, og sigøynerkvinnen Esmeralda.
Beskrivelse
Fortellingen er lagt til Paris på 1400-tallet. Quasimodo, den vanskapte ringeren i Notre-Dame, med sitt ene øye og sine frastøtende vorter, blir forelsket i den vakre Esmeralda. Hun sies å være et hittebarn som var blitt tatt hånd om av sigøynere. Esmeralda ble anklaget for hekseri og mord og ble dømt til døden, og Quasimodo forsøker da å redde henne.
Temaer
Fortellingen skrider ikke helt kronologisk frem. Den utspiller seg hovedsakelig i år 1482 men inneholder en del tilbakeblikk, og en del historiske sideblikk der det blir åpenbart at fortellerstemmen befinner seg hundretalls år senere. Ingen av hovedpersonene er altså forteller-jeg.
Boken har en myldrende handling med veldig mange personer og hendelser. De fremste hovedpersonene er foruten Quasimodo og Esmeralda også erkediakonen Claude Frollo. I begynnelsen er det snarere den noe bortkomne poeten Pierre Gringoire som er hovedperson.
Et ganske dominerende innslag i boken er hvor dårlig det middelalderske rettsvesenet fungerte; det beskrives svært tydelig i skildringene av rettegangene mot Quasimodo og Esmeralda. Et ofte oppfattet budskap er at den som er frastøtende stygg ikke nødvendigvis må være ond, idet Quasimodo fremstår som sympatisk. Dette får han imidlertid ingen anerkjennelse for under sin livstid.
Intrigen med spedbarna
Mye av handlingen har sin bakgrunn i at en gruppe skurkaktige sigøynere røvet bort en liten pike, den blivende Esmeralda, og la dit Quasimodo i stedet. Det hendte i Reims. Under noe uklare omstendigheter (historien fortelles hovedsakelig i en dialog mellom noen kvinnelige bipersoner) ble Quasimodo så ført til erkebiskopen, som sendte ham for å leveres som hittebarn i Notre Dame de Paris, der Claude Frollo tok ham til seg.
Esmeraldas mor, Paquette de Chantefleurie, var fortvilet over tapet av datteren og gav seg i vei til Paris for å leve et botens liv i en celle som ble kalt for Rottehullet, og endret navn til Gudule. Hennes naboer i Reims trodde at hun hadde begått selvmord. I år 1482 lever Gudule et meget asketisk liv i sin celle, og hiver ut av seg hat mot sigøynere så snart hun får sjansen til det, uten at folk forstår hvorfor.
Alle elsker Esmeralda
Det som fører handlingen fremover er i prinsipp at alle på noe vis elsker Esmeralda. Både Quasimodo og Claude Frollo blir ulykkelig forelsket i henne, og den sistnevnte agerer ut det på et særdeles destruktivt vis. Esmeralda er forelsket i en staselig vaktkaptein som heter Phoebus; han er også forelsket i henne, men er allerede forlovet med en pike av høy byrd, Fleur-de-lys. Gringoire blir forelsket i Esmeralda en kortere tid, men blir så lei av henne og er i det hele tatt mer interessert av geiten hennes, Djali. Gudule hater Esmeralda så lenge hun oppfatter henne som en sigøyner, men endrer helt innstilling når det til slutt kommer frem at hun er hennes datter.
Folket i Mirakelgården – en slags klubb for tyver, tiggere og løsgjengere som Esmeralda er med i – er i prinsipp beredt til å gå i strid for å redde Esmeralda, noe som utarter seg i blodige sammenstøt utenfor Notre Dame.
Filmversjoner (utvalg)
Romanen har blitt filmatisert en rekke ganger.
Musikal
Etter at filmselskapet Walt Disney & Co. lanserte sin første tegnefilm basert på Hugos roman, dannet sangene i tegnefilmen utgangspunkt for en musikalversjon av historien. Musikken er skrevet av Alan Menken, sangtekstene av Stephen Schwartz og manuset til musikalversjonen er skrevet av James Lapine. Musikalen hadde urpremiere i 1999 Ringeren i Notre Dame har deretter blitt spilt på en rekke små og store teaterscener både i Norge og i utlandet.
Robin Hood (1912)
Robin Hood er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Herbert Blaché og Étienne Arnaud.
Handlingsreferat
Marian befinner seg hjemme hos sin fremtidige ektemann, Guy de Gisbourne, selv om hun egentlig ønsker å være sammen med sin elskede Robin Hood. Friar Tuck dukker opp, under påskudd av å spørre om almisser, men forteller Marian at Robin Hood venter ved det faste møtestedet deres. Marian forlater hjemmet, men blir imidlertid oppdaget av hennes sinte far kort tid senere. Den dristige Robin Hood er så uforsiktig med hensyn til sin personlige sikkerhet, at han til slutt faller i et bakholdsangrep utarbeidet av Guy de Gisbourne. Robin blir tatt til fange, og bundet fast til et tre - samtidig som de reiser etter sheriffen av Nottingham, for å få ham til å utarbeide en formell arrestordre for Robin Hood.
Marian skynder seg til Lille Johns smie, og snakker med flere av medlemmene av Robin Hoods gjeng. Så snart disse medlemmene får høre om lederens situasjon, kommer de straks til hans unnsetning. De frigjør ham, og planlegger å ta hevn. Guy er i mellomtiden hjemme hos sheriffen av Nottingham, hvor han får tak i kjennelsen han ønsker seg. Han legger deretter ut sammen med en gruppe væpnede menn, som forventer å finne byttet deres fremdeles bundet fast til treet hvor de hadde forlatt ham. Men de havner i stedet i et bakhold, planlagt av de fredløse. Robin Hood og opprørerne hans drar dem ned fra hestene deres, og binder dem fast til trærne på samme måte som lederen deres tidligere ble behandlet.
Gjengen bestemmer seg også for å fange sheriffen av Nottingham. Men denne dristige planen mislykkes, og alle de fredløse blir snart tatt til fange. Marian forsøker deretter å redde Robin Hood og opprørerne hans fra et fengsel. Marian og de pene venninnene hennes flørter med vaktpostene, og lokker dem vekk fra postene deres. Sheriffen utlyser derfor en dusør for Robin Hood, men han reiser dypere inn i skogen og samler en enda større gjeng rundt seg. Sheriffen av Nottingham og Guy de Gisbourne befinner seg senere ved en taverna, hvor de planlegger konspirasjon.
Friar Tuck holder øye med dem fra et annet bord, samtiig som han later som han er alt for alkohol-påvirket. Men plutselig dukker det opp en ny karakter, en majestetisk fremmed - ingen ringere enn Richard Coeur de Leon, kongen selv. Friar Tuck forsøker å advare ham om risikoen ved å befinne seg der, men kongen tror ikke på ham. Sheriffen og Gisborne sender deretter veldig mange soldater til tavernaen, og en sverd-kamp oppstår. Friar Tuck drar med seg den fremmede vekk, gjennom et hemmelig gjemmested - og de forsøker å flykte. Han tar deretter med seg Richard til Robin Hood, og resten av gjengen.
Houston County (Texas)
Houston County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de østlige delene av staten. Det grenser mot Anderson County (Texas) i sørøst, Walker County i sør, Madison County i sørvest og mot Leon County i vest.
Houston Countys totale areal er 3 203 km² hvorav 15 km² er vann. I I 2000 hadde fylket 23 185 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Crockett. Fylket har fått sitt navn etter Sam Houston som var president i republikken Texas.
Paracoenobius
Paracoenobius er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Levevis
Hettebladbiller er særlig aktive i varme og solskinn.
Utbredelse
Arten lever på Fiji.
Systematisk inndeling
Listen er ufullstendig.
Chiloé
Chiloé (spansk: Isla de Chiloé eller Isla Grande de Chiloé) er en øy i Chile. Øya ligger i provinsen Chiloé som igjen ligger i region X Los Lagos i Chile. Hovedstaden på Chiloé er Castro, og den største byen på øya er Ancud.
Tyvbiller og borebiller
Tyvbiller og borebiller (Ptinidae, før oftest kalt Anobiidae) er en artsrik familie av små, ofte vedborende biller. Denne familien omfatter også underfamilien tyvbiller (Ptininae) som før gjerne ble regnet som en egen familie. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander. De er kjent under navn som «dødningeur», «mit» og «tremark». Det er også en del arter som lever på ulike slags lagrede matvarer og lignende, for eksempel tobakksbillen og gruppen tyvbiller.
«Veggesmeder» er et gammelt navn på biller av familien tyvbiller og borebiller. Navnet har de fått fordi billene, som lever inne i ganger i treverket, kommuniserer ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene. Dette gir en hørbar tikking og man kan faktisk høre at billene holder på med noe inne i veggen. Tikkingen tyder på alvorlige billeangrep og dette bør undersøkes straks.
Utseende
Små til middelsstore (2 – 9 mm) biller, mange har sylindrisk kroppsform, men dette varierer mye. Som oftest brunlige på farge, kroppen ofte helt eller delvis dekket med skjell. De artene som borer i ved er gjerne sylindriske, og brystskjoldet (pronotum) er høyt hvelvet og dekker hodet som en hette – dette er et trekk man finner hos mange treborende biller, for eksempel hettebiller (Bostrichidae) og barkbiller (Scolytinae). Hodet er vanligvis lite og noe nedoverbøyd, fasettøynene runde eller ovale, ikke oppdelt. Antennene varierer mye i form – de kan være lange og perlekjedeformede (tyvbiller), korte og tynne, kamformede eller mer eller mindre kølleformede. De består av 9-11 ledd. Brystskjoldet (pronotum) er vanligvis høyt hvelvet, ofte med tydelige knøler eller furer. Hos de fleste er det omtrent så bredt som dekkvingene, men av og til bare halvparten så bredt. Dekkvingene er oftest parallellsidige, men danner en oval til kulerund form hos tyvbiller (Ptininae). De er vanligvis matte, ofte med mønster dannet av skjell, av og til med rekker av grove punktgroper. Beina er forholdsvis lange og slanke, og kan foldes tett inntil kroppen.
Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.
Levevis
De fleste av borebillene lever utendørs og borer i død ved. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. En del arter har tilpasset seg å angripe bygningstømmer og møbler, og "markhull" i treverk stammer oftest fra disse billene. De er i stand til å angripe ganske tørt og hardt treverk. Disse artene liker gjerne å ha det varmt og man finner ofte at skadene er konsentrert til varme steder, for eksempel langs varmtvannsrør. Hos noen arter kommuniserer billene ved å dunke hodet og forbrystet mot veggene i gangene de lever i. Dette gir en hørbar tikking og har gitt opphav til navn som dødningeur og veggesmeder.
Andre arter lever av ulike slags dødt plantemateriale. I naturen kan man finne disse billene i gamle fuglereir eller lignende, men noen arter spiser gjerne ulike slags lagrede matvarer. Tobakksbillen (Lasioderma serricorne) er et eksempel på en slik art, som i tillegg til tobakk kan angripe mange andre slags tørre lagervarer.
Underfamilien tyvbiller (Ptininae) finnes gjerne inne i litt fuktige hus, og kan gjøre noe skade på ulike lagrede varer. Noen av disse artene har blitt spredt over hele verden med handel.
De små artene i slekten Dorcatoma lever i tørr gjødsel, særlig haremøkk.