cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Contoderus
Utseende
En middelsstor, svartbrun trebukk med lange antenner. Antennene hos hannen er nær dobbelt så lange som kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner, dekkvingene er jevnbrede. Dekkvingenes rot er lysere brun, og det er noen hvite tegninger. Pronotum har en smal, lys midtstripe.
Levevis
Larvene lever i død ved.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Aruøyene.
Eurychora
Eurychora er en slekt av skyggebiller der de fleste av artene er knyttet til tørre miljøer.
Utseende
Middelsstore, korte og brede, noe flate skyggebiller. Kroppen er hårete og er ofte mer eller mindre dekket av jordpartikler eller rusk.
Utbredelse
Gruppen er for det meste utbredt i tropisk Afrika.
Backe
Backe er et tettsted i Strömsund kommune i Jämtlands län i landskapet Ångermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 599 innbyggere.
Skjælholmene
Skjælholmene er to små øyer midt i Bunnefjorden i Nesodden kommune, eiet av Oslo kommune. Øyene har lenge blitt kalt Skjærholmene, men navnene ble endret i forbindelse med vedtak av Verneplan for Oslofjorden i 2008, etter uttalelse fra Statens navnekonsulent.
Landsdelsserien 1953–54
Landsdelsserien 1953–54 var det nest øverste nivået i norsk herrefotball denne sesongen. Divisjonen besto av 54 lag fordelt på sju avdelinger.
Skjælholmene
Søndre Skjælholmen
Den søndre Skjælholmen er den største av de to; 500 meter lang og 100 meter bred. Høyeste punkt er 10,4 meter over havet. Øya kan ved første øyekast virke ganske karrig, men det er registrert 138 plantearter der, og sjøfuglfaunaen er også svært artsrik. Den sørlige delen av øya er sammen med sjøområdet rundt, vernet som Søndre Skjælholmen naturreservat. Formålet med vernet er å ta vare på tørrengvegetasjon, sjøfugl samt den geologiske Skjærholmenformasjonen. Det er kun motorisert ferdsel som er forbudt i naturreservatet, på land hele året, på sjøen fra 15. april til 15. juli.
Landsdelsserien 1953–54
Opp- og nedrykk
Ett lag fra hver av Østland-distriktene rykket direkte opp til Hovedserien 1954–55, mens ett lag fra Sørland/Vestland og ett lag fra Møre/Trøndelag rykket opp etter kvalik. Ett til to lag fra hver avdeling rykket ned til.
Skjælholmene
Søndre Skjælholmen
På nordsiden av øya er det en liten brygge, og noen fortøyningsbolter i fjellet.
Nordre Skjælholmen
Den nordre Skjælholmen er den minste av de to; 260 meter lang og 90 meter bred. Arealet er 16,5 dekar, og høyeste punkt 12,7 meter over havet. Hele øya ble vernet som Nordre Skjælholmen naturreservat ved Kongelig resolusjon 19. juni 2009 Verneplan for Oslofjorden, delplan sjøfugl. I motsetning til på søndre, er det på Nordre Skjælholmen forbud mot all ferdsel i perioden 15. april til 15. juli, men bare på land. Sjøen rundt inngår ikke i reservatet.
Landsdelsserien 1953–54
Opp- og nedrykk
Direkte opprykk: og
Heminevrin
Heminevrin er en medisin som inneholder clomethiazol. Den påvirker sensorer i hjernen hvilke er kjent som GABA (gamma amino butyric acid). GABA er et sterkt hemmende kjemikalie i hjernen som er med på å fremkalle tretthet og kontrollere angst. Clomethiazol er med på å øke GABA aktiviteten, og dermed redusere andre funksjoner i sentrale deler av hjernen. Dette medfører tretthet, redusert angst, og muskelavspenning. Medisinen er brukt for å redusere aggressiv adferd, rastløshet, og midlertidig insomnia hos eldre. Medisinen er avhengighetsskapende og kan blant annet føre til ubalanse i hjernes stoffskifte.
Landsdelsserien 1953–54
Opp- og nedrykk
Opprykk via kvalik: og
Heminevrin
Clomethiazol inneholder også ADH, et enzym som bryter ned alkohol i kroppen. Dette reduserer hastigheten av nedbrytningsprosessen og kan bli brukt for å redusere etterpåvirkninger av alkohol i overberusede. Denne formen for alkoholnedbrytning bør kun gjøres på sykehus under overvåkning.
Landsdelsserien 1953–54
Kvalifisering om opprykk Sørland/Vestland
rykket opp
Nikolaikirken i Bergen
Nikolaikirken var en middelalderkirke i Bergen. Allerede i 1580 sto den som ruin og omkring 1860 avdekket utgraving deler av skipet. Stein fra kirken ble gjenbrukt og finnes trolig i kjellermurene i nabolaget, rester av grunnmuren ble avdekket ved utgraving i 1895. Kirken lå skråningen ovenfor det som i dag kalles Bryggen, øverst på den tids Breidalmenning, mellom dagens Nikolaikirkeallmenningen og Lindebergsmuget, like nedenfor Forstandersmuget. Bygget var orientert parallelt med Øvregaten med kortveggen mot Nikolaikirkeallmenningen. Det var en typisk romansk steinbygning. Kirken hadde et stort vesttårn der byklokken hang. I tårnet var det også brannvakt (etter byloven av 1276), kirken lå så høyt at man fra tårnet hadde utsikt over hele byen. Det forfalne bygget er synlig på Scholeusstikket fra 1580, der det ifølge Helle feilaktig er angitt som Halvardskirken.
Kirken skal ha blitt grunnlagt av kong Øystein Magnusson som også skal ha grunnlagt Munkeliv kloster tvers over Vågen. Kirken nevnes første gang i Heimskringla (Snorres kongesagaer) omkring 1160. I Håkon Herdebreis saga (del 12) omtales «Nikolaskirken» i forbindelse med stridigheter mellom Erling Skakke og Gregorius. Kirken kan ha blitt reist i tiden 1120-1130. Bygget ble skadet brannen i 1198, 1248 og 1413.
Saint George Jackson Mivart
Saint George Jackson Mivart (født 30. november 1827 i London, død 1. april 1900 i London) var en engelsk zoolog.
Mivart var fra 1874 for noe tid professor i biologi ved University College i London og sekretær for Linnean Society. Hans arbeide On the Genesis of Species (1871) er rettet mot Darwins seleksjonssteori, på samme tid som det fastholder ved descendenslæren.
Blant arbeider av Mivart kan videre nevnes Lessons from Nature (1876), Man and Ape (1873), The Genesis of Limbs (1878), The Cat (1881), On the Classification and Distribution of the Aeluroidea (1882) och Dogs, Jackals, Wolves and Foxes; a Monograph of the Canidaæ (1890).
Rossön
Rossön er et tettsted i Strömsund kommune i Jämtlands län i landskapet Ångermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 352 innbyggere. Rossön ligger cirka 45 kilometer øst for Strömsund.
Noa Szőllős
Noa Szollos (født 3. februar 2003 i Budapest ) er en ungarsk alpinist, som representerer Israel internasjonalt og TZW Waidhofen på klubbnivå.
Hun fikk bronse i super-G under Vinter-OL for ungdom 2020, bak Amélie Klopfenstein fra Sveits og Caitlin McFarlane fra Frankrike.
Referanser
<References />
Metablax
Utseende
Middelsstore (10-29 millimeter), avlange, mørke smellere. Oversiden er fint hårete. Antennene er nokså korte og tynne. Oversiden er fint hårete. Pronotums bakhjørner er spisst tilbaketrukne. Dekkvingene har fine punktrader.
Levevis
Larvene lever i død ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.
Solrunn Rones
Solrunn Rones (født 16. desember 1951, i Sør-Beitstad i Steinkjer kommune) er en norsk billedkunstner. Hun har sin utdannelse fra Kunstskolen i Trondheim (1977–1981), under John Anton Risan og Georg Suttner. I tillegg har hun hatt flere studieopphold i utlandet.
Hennes malerier er i hovedsak abstrakte, med hovedvekt på farge som uttrykksbærende kraft. «Den stemningen vi fornemmer i hennes malerier kan minne om impresjonismens formidling av naturinntrykk. Men Rones har gått noen steg videre i sin abstrahering. Maleriene hennes taler for seg selv, i sitt eget intuitive språk, som nærmest synes overflødig å oversette til tekst», sitat kunsthistoriker Eva Furseth.
Kunsthistoriker Solveig Lønmo ser i Rones' malerier en videreføring av «den lyriske abstraksjonen, og abstrakte tolking av naturen, lik den vi kjenner fra Jacob Weidemann og Inger Sitter». Hennes malerier er «impresjonistiske, altså inntrykk som fanges i strøk av klarblått, rødbrunt, skoggrønt og koralltoner. Samtidig er bildene sterkt ekspresjonistiske, som uttrykk for noe som ikke kan oppfattes i den ytre verden», sitat Lønmo.
Hun maler i hovedsak med olje på lerret, men har også malt en del akvarell. I 2014 begynte hun å eksperimentere med digital grafisk kunst (D.G.A.). Hun lager ikke først en skisse på papir, eller et analogt bilde som digitaliseres, slik det er vanlig innen DGA, men tegner direkte på et nettbrett. Bildene skrives deretter ut og nummereres som grafiske blad i små serier, signeres og merkes «DGA». I 2016 hadde hun utstiling av digital grafisk kunst i Galleri SG i Trondheim.
Flere eksempler på hennes kunst er gjengitt på galleriet Dropsfabrikkens nettsted.
I tillegg til sitt virke som maler og grafiker, har Rones hatt flere utsmykningsoppdrag og arbeidet med landskapsprosjekter, i hovedsak parker og byrom, i samarbeid med landskapsarkitekter, biologer og andre fagfolk.
Utstillinger (utvalg)
I 2009 var Rones utvalgt til å være festivalkunstner under Olavsfestdagene i Trondheim. Hun hadde separatutstilling i Trondheim Kunstmuseum, avdeling Gråmølna under festivalen og ut september.
Brechmoidion
Brechmoidion er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, slanke, blanke, mørkbrunlige trebukker med gule tegninger på dekkvingene. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Oversiden er spredt kledt med fine, korte hår. Pronotum er mye lengre enn bredt, sylindrisk. Dekkvingene er jevnbrede og ender i en skarp tann. Beina er middels lange og nokså slanke.
Frida Ånnevik
Frida Ånnevik (født 18. juni 1984) er en norsk artist fra Hamar.
Hun vant Grappas debutantpris i 2009, og ga ut debutalbumet Synlige hjerteslag året etter. Albumet fikk 10 av 10 poeng på NRK P1-programmet Norsk på norsk. Hun vant Tekstforfatterfondets debutantpris Lyspunkt for 2010, som deles ut av NOPA. For albumet ble hun dessuten nominert i to kategorier i Spellemannprisen 2010: årets nykommer og viser. I 2011 ble hun tildelt Vidar Sandbecks kulturpris.
I 2013 ga hun ut albumet Ville ord. For albumet vant hun Spellemannprisen 2013 i klassen tekstforfatter og ble i tillegg nominert i klassen viser. I 2014 ble hun tildelt Neshornet, avisen Klassekampens kulturpris. Sammen med In The Country ga hun ut albumet Skogens sang i 2014. Albumet ble nominert til Spellemannprisen 2014 i åpen klasse. Hun ga ut albumet Her bor i 2016, og vant for det Spellemannprisen 2016 i klassen «Viser». Hun vant ytterligere to Spellemannpriser for sine to neste album, Flyge fra under Spellemannprisen 2017 og Andre sanger under Spellemannprisen 2019, begge i kategorien viser.
Familie
Ånnevik er datter av visesangeren Tor Karseth.
Stanley Sadie
Stanley Sadie (født 30. oktober 1930, død 21. mars 2005) var en britisk musikkviter, musikkritiker, redaktør og journalist. Han er særlig kjent for å ha redigert den første og andre utgaven av musikkleksikonet The New Grove.
Han ble født i London og utdannet seg ved St Paul's School. I 1950 påbegynte han musikkstudier ved Gonville og Caius College i Cambridge under ledelse av professor Thurston Dart. Etter å ha tatt en filosofisk doktorgrad om britisk kammermusikk på 1700-tallet underviste Sadie ved Trinity College of Music i London fra 1957 til 1965. Han bega seg deretter inn i journalistikken, og ble musikkritiker for avisen The Times i 1964. På 1960-tallet skrev han mange musikkanmeldelser for ulike publikasjoner, og ble i 1966 ansatt av The Musical Times.
I 1970 begynte han å arbeide på den sjette utgaven av Grove Dictionary of Music and Musicians, som ble publisert i 1980 under tittelen The New Grove. Den neste utgaven ble gitt ut i 2001, og hadde totalt 29 bind. I 1981 forlot Sadie The Times for å få arbeidet med andre Grove-leksika, blant dem The New Grove Dictionary of American Music (1986) og The New Grove Dictionary of Opera (1992). På 1960- og 70-tallet skrev han biografier om Mozart, Beethoven og Händel. I 1976 ble han redaktør for Master Musicians, en serie av biografier om musikkpersonligheter.
Han var president i Royal Musical Association (1989–1994), av den internasjonale musikkvitenskapelige Society (1992–1997), og av forstanderskapet av Holst Birthplace Museum i Cheltenham. Et festskrift med tittelen Words about Mozart: Essays in Honour of Stanley Sadie ble utgitt i 2005, redigert av Dorothea Link og Judith Nagley.
Sadie døde i sitt eget hjem i Cossington, Somerset, den 21. mars 2005 av amyotrofisk lateral sklerose (Lou Gehrigs sykdom). Han hadde fått diagnosen noen uker tidligere. Han var 75 år gammel da han døde. Sadie giftet seg to ganger. Hans første kone, Adele, som han hadde to sønner og en datter sammen med, døde i 1978. Med hans andre kone, Julie Anne, som også var musikkviter, hadde han en sønn og datter med.
Hans barnebarn er den kjente engelske fiolinisten Nicola Sadie. I 1982 ble Sadie utnevnt til Kommandør av Order of the British Empire. Han mottok et æresdoktorat fra University of Leicester, og han ble valgt til æresmedlem av Royal College of Music og Gonville og ved Caius College, Cambridge.
Epargyreus
Epargyreus er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Middelsstore til store (vingespenn 45-65 millimeter), smalvingede smygere. Vingene er brune med lyse flekker.
Levevis
Larvene lever på planter i erteblomstfamilien (Fabaceae).
Utbredelse
Artene er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, men Epargyreus clarus finnes nord til det midtre Canada.
Pugh 1968–1978
Pugh 1968–1978 er den svenske rockemusikeren Pugh Rogefeldts første samlingsalbum, utgitt av plateselskapet Metronome i mars 1978.
Violetta Ignatjeva
Hun ble U20-europamester i diskos i 2021, og ble U18-europamester i samme øvelse i 2018.
Pugh 1968–1978
Albumet inneholder låter fra debutsingelen «Haru vart på cirkus» (1968) til singelen «Nattmara» (1978). Albumet ble blr opprinnelig utgitt på LP, men kom også ut på CD i 1990.
Violetta Ignatjeva
2016 - 2018
Ignatjeva ble russisk U18-mester i diskos innendørs og utendørs i 2016. Hun ble russisk U18-mester i diskos innendørs i 2017, og deltok i Sommer-EYOF 2017 (European Youth Olympic Festival), der hun fikk bronse i diskos (3 kg) og kom på femteplass i kulestøt. I 2018 deltok hun i U18-EM i friidrett 2018, der hun vant diskos, og hun fikk sølv i diskos under Sommer-OL for ungdom 2018, bak Melany Matheus fra Cuba.
2019 - 2020
Hun ble russisk U20- og U23-mester i diskos i 2020. Hun vant diskos under Sommer-EYOF 2019, med ny personlig rekord og mesterskapsrekord på 55,37 meter. I 2020 kom hun på femteplass i diskos under det russiske mesterskapet i friidrett.
2021
I februar kom hun på tredjeplass i kulestøt under det russiske U20-mesterskapet i friidrett innendørs. Hun satte personlig rekord i diskos i april, med 62,54 meter, under Nizamutdinov Prizes-stevnet i Sotsji. Resultatet var også russisk U20-rekord utendørs. Under det russiske U20-mesterskapet i friidrett utendørs vant hun diskos, og hun vant diskos under U20-EM i friidrett 2021.
Rikissa av Danmark
Rikissa av Danmark (også Richiza og Rixa, født 1182, død 8. mai 1220) var svensk dronning fra 1210-16.
Hun var datter av Valdemar den store og dennes ektefelle Sofia av Minsk. Dermed var hun også søster til Valdemar II og til prinsesse Ingeborg som giftet seg med kong Philip II August av Frankrike. Navnet hadde hun arvet fra mormoren Rikissa av Polen.
Ingen mann i sikte (film)
Ingen mann i sikte er en norsk dokumentarfilm fra regissert av Mette Aakerholm Gardell. Filmen skildrer tre generasjoner lesbiske kvinner.
Rikissa av Danmark
Hun ble i år 1210 gift med Erik Knutsson, som samme år hadde vunnet riket ved kong Sverkers fall. Ifølge overleveringer skal hun ved ankomsten til Sverige ha blitt overrasket over, at hun måtte ri selv i stedet for å bli hentet i en vogn. Hun skal ha sagt at den slags aldri ville ha skjedd i hennes fars land.
Ingen mann i sikte (film)
Handling
Filmen er et portrett av tre generasjoner lesbiske kvinner: 24-årige Martine føler seg som en heterofil gutt og ønsker at folk skal se på henne simpelthen som et «vanlig maskulint menneske». Regissør Mette Aakerholm Gardell ønsker seg barn med kona Stina, men må ta et oppgjør med sin egen identitet som lesbisk og alt det innebærer. Marja og Bodil, begge i 70-årene, er fra den første generasjonen av åpne lesbiske/feministiske aktivister, som nå må takle aldring og helseproblemer mens de drømmer om nakenbad på Lésvos.
Ordines equestres maiestatis Mastodontis
Ordines equestres maiestatis Mastodontis, blant tannleger også kalt Mastodontordenen eller Mastodonten, er en utmerkelse tilknyttet Odontologforeningen ved Universitetet i Oslo. Den ble grunnlagt i 1933 har som formål å sørge for at studenter, tannleger og andre med en særdeles fortjenestefull aktivitet innenfor Odontologforeningen og/eller i det odontologiske miljø, skal få en velfortjent heder.
Rikissa av Danmark
Kong Erik behandlet henne med respekt og de fikk tilsammen fire barn, hvorav den yngste ble født etter farens død. Kongen døde allerede i 1216, hvoretter Rikissa reiste tilbake til Danmark. Her døde hun fire år senere. Hun ble begravet i St. Bendts kirke i Ringsted, hvor også hennes mor og far ligger.
Ordines equestres maiestatis Mastodontis
Ordenen har tre grader:
Ordenstegnet er en mastodont og er inspirert av den danske Elefantordenen. Ordensbåndet er grønt.
Ordenskapitulumet består av fire medlemmer; to tannleger og to studenter. Tannlegene er ikke på valg, mens studentene velges på Odontologforeningens generalforsamling. Ordenskapitulumet arbeider helt uavhengig av, men får økonomisk tilskudd fra Odontologforeningen. Ordenskapitlet mottar forslag på verdige kandidater for dekorasjon, men står fritt til å foreta selvstendige vurderinger av hver enkelt foreslått person.
Dictionarium Annamiticum Lusitanum et Latinum
Dictionarium Annamiticum Lusitanum et Latinum var i sin tur inspirert av to tidligere verker, som siden er gått tapt: en vietnamesisk-portugisisk ordbok av Gasparal de Amoral og en portugisisk-vietnamesisk ordbok av Antoine Barbosa. Ordboken inkorporerer en kort gjennomgang av vietnamesisk grammatikk (Brevis Declaratio) og en kodifisering av noen tidsaktuelle uttalelser.
Ordboken etablerte Quốc ngữ, det vietnamesiske alfabet, som så ble perfeksjonert ytterligere av senere katolske misjonærer og som fremdeles er i alminnelig bruk. Monsignore Pigneau de Béhaine bidro til disse forbedringene med sin annamittisk-latinske ordbok av 1783, som i manuskripts form ble overlatt til msgr. Jean-Louis Taberd som i 1838 publiserte sin vietnamesisk-latinsk/latinsk-vietnamesiske ordbok.
I virkeligheten fortsatte man å utgi kristen litteratur enten ved hjelp av latinsk skrift eller den tradisjonelle vietnamesiske Chữ Nôm fremfor på den enklere alfabetiske Quốc ngữ for de påfølgende 200 år. Quốc ngữ skulle ikke få sitt gjennombrudd før etter den franske invasjon i 1861 og opprettelsen av Fransk Indokina.
Hoting
Hoting er et tettsted i Strömsund kommune i Jämtlands län i landskapet Ångermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 667 innbyggere. Hoting ligger cirka femti kilometer nordøst for Strömsund.
Lotte Corporation
Lotte Corporation er et sørkoreansk multinasjonalt konglomerat stiftet i 1967. Selskapet har hovedkontor i Seoul. Selskapet er Sør-Koreas femte største konglomerat.
Historie
Shin Kyuk-ho grunnla Lotte i 1948, navnet Lotte ble tatt fra Johann Wolfgang von Goethes karakter Lotte i romanen Den unge Werthers lidelser.
Lotte startet med tyggegummi i Japan, deretter gikk Shin Kyuk-ho til Korea. Lotte gruppen ble grunnlagt i 1967, og ekspanderte i det som er kjent i Sør-Korea som en Chaebol-familie, ett familie drevet konglomerat. En av Lottes største kort er eiendom, som knutepunkter, byggebransje og hotell.
Selskapet opptrer også utenfor Sør Korea.
Lotte er Sør-Koreas femte største konglomerat.
Lathroeus
Lathroeus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, gråspraglete trebukker, gjerne med et litt grønnlig skjær. Oversiden er kraftig punktert, lyst gråaktig med brunlige tegninger, Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum er bredere enn langt med rundede sider og enn butt tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er nesten jevnbrede i den fremre delen og ender i en spiss tann bakerst.
Levevis
Larvene lever i død ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Caroline Ulrich
Caroline Ulrich (født 28. februar 2002) er en sveitsisk randonee-utøver.
Randonee er en skisport der utøverne først klatrer opp en bratt løype, med feller, deretter kjører de ned den samme løypa med ski. I nedkjøringen kan det også være lagt inn tekniske partier med motbakker som må gås uten ski.
Idrettskarriere
Under EM i randonee 2018 i Italia vant hun den individuelle fellesstarten i ungdomsklassen (cadet), og hun fikk sølv på sprint og i vertikal bak Samantha Bertolina fra Italia.
Hun vant i Randonee under Vinter-OL for ungdom 2020 individuelt, foran Thibe Deseyn fra Sveits og Margot Ravinel fra Frankrike.
Referanser
<References />
Hettenonne
Utbredelse
Den er endemisk til det nordlige og sørøstlige Ny-Guinea.
Underarter
Det er beskrevet fem underarter av hettenonne :
Landgericht
Hvert landgerichtområde har flere amtsgerichtområder. I hele Tyskland finnes 116 Landgerichte.
En Landgericht behandler saker i andre instans etter anke over avgjørelser i en Amtsgericht. I enkelte, mer alvorlige saker behandler Landgericht saker i første instans.
Håndverk, design og produktutvikling
Håndverk, design og produktutvikling er fra høsten 2020 et nytt utdanningsprogram på Vg1 (første trinn) i norsk videregående skole. Tidligere Vg1 Design og håndverk erstattes da av utdaningsprogrammene Vg1 Håndverk, design og produktutvikling og Vg1 Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign.
Kurset kvalifiserer til å gå videre på ett av følgende utdanningsprogrammer på Vg2:
Hvert av Vg2-kursene kvalifiserer til å gå ut i lære i bedrift og oppnå fagbrev eller svennebrev i yrker som bygger på denne kompetansen:
Alternativt kan man gå direkte fra Vg1 og ut i lære i bedrift til en del andre yrker:
Kristoffer Fotland
Kristoffer Fotland (født 10. mars 1905 i Time, død 7. august 2006 i Oslo) var en norsk lege og misjonær. Han er kjent for sin innsats i Kina og særlig for sin gjerning på Taiwan, der han spesielt huskes for sin innsats for poliomyelittrammede.
Fotland var utdannet lege. I 1932 avla han medisinsk embetseksamen og i 1970 ble han spesialist i generell kirurgi. Fotland ble misjonær for Den Norske Misjonsallianse og i 1935 reiste han til Kina for å overta ledelsen av misjonssykehuset i Zhangjiakou, eller Kalgan som byen ble kalt. Misjons- og hospitalvirksomheten ble drevet under vanskelige forhold i urolige tider. Provinsen Chahar ble i 1937 erobret av japanerne og innlemmet i lydriket Mengjiang. Etter andre verdenskrigs slutt kjempet nasjonalister og kommunister om kontroll over byen. Etter at arbeidet i Chahar måtte oppgis, vendte Fotland tilbake til Norge i 1946, men fortsatte i 1948 sin virksomhet i Yunnan i det sørlige Kina.
Kommunistenes maktovertakelse medførte at han måtte forlate Fastlands-Kina og i stedet fortsette arbeidet på Taiwan fra august 1949. Der ledet Fotland misjonens arbeid med å bygge opp et sykehus i byen Pingtung, kalt Pingtung Christian Hospital. En ny sykehusbygning var ferdig i 1963, og i tillegg ble det reist et sanatorium for barn, en koloni kalt Victory Home for barn med skader av poliomyelitt og en klinikk for spedalske. Sykehuset i Pingtung var på denne tiden norsk misjons største sykehus i felt. Fotland vendte tilbake til Norge i 1979.
Fotland var i perioder tilsynsmann for misjonsvirksomheten på Taiwan og drev forkynnelse. I 1945 utga han andaktsboken Fagnadbod frå aust, som senere også ble oversatt til bokmål som Lys over dagen (Luther Forlag) og utgitt på engelsk som Light over the Day i USA.
Kongen utnevnte i 1975 Fotland til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for humanitært virke som misjonslege». Republikken Kinas president, Chiang Kai-shek, hedret ham med sølvplakett for humanitær innsats.
Aleksitymi
Aleksitymi, også skrevet aleksithymi og alexithymi, («uten ord for følelser», av gresk a, 'ikke', lexi, 'ord', og thymos, 'følelser') er en fagterm i psykologien for en persons manglende evne til å oppfatte og sette ord på sine egne følelser. Selv om fenomenet aleksitymi har vært kjent i århundrer så er selve fagtermen relativt ny, men har allerede blitt et etablert begrep innen psykologien. Aleksitymi er ofte observert blant autister.
Asynapteron
Asynapteron er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er kjent fra Mexico i nord til Peru i sør.
Nordrhein-Westfalens landdag
Nordrhein-Westfalens landdag er delstatsparlamentet til den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Landdagens bygning finnes i regjeringskvarteret i delstatshovedstaten Düsseldorf. Landdagen er det sentrale lovgivende organ i delstaten. I tillegg til å være lovgivende makt har landdagen som sin viktigste oppgave å velge ministerpresidenten og å øve kontroll med delstatens regjering. Nordrhein-Westfalens landdag holdt sitt første møte 2. oktober 1946, i Düsseldorf operahus.
Valgordningen
Landdagen blir valgt etter et personifisert forholdstallsvalg. Landdagsmedlemmene blir valgt i alminnelige, like, umiddelbare hemmelige og frie valg. Landdagen har minst 181 medlemmer. Den kan imidlertid bli utvidet med overskuddsmandater og utjevningsmandater.
Av medlemmene velges 128 ved direkte personvalg. De øvrige medlemmer velges ved partilister. Hver velger har således to stemmer. Den direkte valgte kandidat blir valgt ved førstestemmen. Andrestemmen avgjør den forholdsmessige størrelsen av hvert parti i den nye landdagen.
Dersom et parti får flere direktevalgte medlemmer til landdagen enn det utfallet av partivalget skulle tilsi, taler man om overskuddsmandater. Samtlige av disse kommer inn i landdagen. Imidlertid mottar da vinneren av partivalget et tilsvarende antall utjevningsmandater, for å opprettholde forholdet mellom partiene. Antallet medlemmer av landdagen vil slik bli utvidet tilsvarende antallet overskudds- og utjevningsmandater.
Gavekort
Gavekort er kort som kan byttes i varer eller tjenester. Gavekort utstedes ofte på en pengeverdi og kan brukes i stedet for penger ved kjøp av varer eller tjenester. Gavekort kan også gjelde en vare eller en type vare. Gavekort kan ha tidsbegrenset gyldighet. Gavekort kan enten være upersonlige og brukes av ihendehaver eller være utstedt til en person. Gavekort kan gjelde for handel i én butikk eller hos én tjenesteleverandør eller for en gruppe butikker og/eller tjenesteleverandører. Bruksområdet for og varigheten av et gavekort bestemmes av den som utsteder kortet. Gavekort kan være utstedt på papir eller de kan være elektroniske.
Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign
Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign er fra høsten 2020 et nytt utdanningsprogram på Vg1 (første trinn) i norsk videregående skole. Tidligere Vg1 Design og håndverk erstattes da av utdaningsprogrammene Vg1 Håndverk, design og produktutvikling og Vg1 Frisør, blomster, interiør og eksponeringsdesign.
Kurset kvalifiserer til å gå videre på ett av følgende utdanningsprogrammer på Vg2:
Alternativt kan man gå direkte fra Vg1 og ut i lære i bedrift i maskør- og parykkmakerfaget.
Institut Taberd
Institut Taberd var en katolsk pikeskole, grunnlagt i Saigon i Vietnam i 1874 (noen kilder mener 1875). Den ble grunnlagt av den franske viseadmiral Jules Krantz og drevet av skoleordenen De kristne skolebrødre, og var opprinnelig beregnet på fransk-vietnamesere (mestiser). Etterhvert ble den åpnet for den vietnamesiske elite generelt.
Skolen var oppkalt etter den franske misjonsbiskop Jean-Louis Taberd, som var apostolisk vikar for Cochinkina fra 1827 til 1840, og som hadde gjort en viktig innsats for vietnamesisk skriftspråk.
Inatituttet var bare en av en rekke skoler i Vietnam som ble oppkalt etter denne biskopen.
Jøra
Fallet i Holsfossen like vest for Segalstad er utbygd for kraftproduksjon i Holsfossen kraftverk.
Hans Ferdinand Mayer
Hans Ferdinand Mayer (født 23. oktober 1895 i Pforzheim, død 18. oktober 1980 i München) var en tysk fysiker og elektrotekniker.
Han er kanskje mest kjent som forfatteren av Oslorapporten som avslørte tyske tekniske hemmeligheter overfor de allierte ved begynnelsen av andre verdenskrig.
Malta under EM i friidrett 1998
Malta deltok i EM i friidrett 1998 som ble arrangert 18.–23. august 1998 i Budapest. Utøverne fra Malta fikk ingen plassering blant de 8 beste i noen øvelser i mesterskapet.
Hans Ferdinand Mayer
Studier og karriere
Mayer studerte matematikk, fysikk og astronomi ved høyskolene i Karlsruhe og Heidelberg. I 1920 promoverte han med arbeidet Über das Verhalten von Molekülen gegenüber freien langsamen Elektronen («Om innvirkningen på molekyler av frie, langsomme elektroner»). Hans veileder var nobelprisvinneren Philipp Lenard. I 1922 ble han ansatt i Berlin-firmaet Siemens & Halske AG.
Moesha
Moesha er en amerikansk situasjonskomedie som ble produsert mellom 1996 og 2001. Serien ble sendt på UPN. Hovedrollen ble spilt av R&B-sangeren Brandy Norwood som Moesha Mitchell, en Highschool-elev som bor sammen med sin familie i Los Angeles.
Hans Ferdinand Mayer
Studier og karriere
I 1926 startet han et samarbeid med Karl Küpfmüller. De to vitenskapsmennene forsket på mulighetene for støyfri overføring av informasjon i kabelforbindelser over store avstander. I 1936 overtok Mayer ledelsen av forskningsavdelingen i Siemens & Halske. I 1943 ble han av politiske grunner (lytting til «fiendtlig radio» og kritikk av nazi-regimet) dømt til fangenskap i konsentrasjonsleir, hvor han ble værende til krigens slutt.
I 1946 dro Mayer til USA, hvor han ble i 4 år. Der bedrev han forskning for det amerikanske luftforsvaret (US Air Force) i Dayton, Ohio, og underviste ved Cornell University i Ithaca i staten New York, som professor i kommunikasjonsteknologi. I 1950 dro han tilbake til Tyskland. Der hadde han ledelsen av forskningsavdelingen for kommunikasjonsteknologi ved Siemens & Halske AG i München fram til 1962.
Oslorapporten
Mayer var opphavsmannen til Oslorapporten, en rapport om den militære forskningen i Det tredje rike, som i 1939 ble overlevert til det britiske konsulatet i Oslo og som han undertegnet med «en tysk vitenskapsmann, som er vennlig innstilt overfor dere». Først i 1977 avslørte han for sin egen familie at han hadde skrevet Oslorapporten. I samsvar med hans eget ønske ble dette først offentliggjort etter hans egen og hans kones død.
Trimeroderus
Trimeroderus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
René Englebert
René Englebert var en belgisk skyter som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Englebert vant en olympisk sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det belgiske laget som kom på andreplass i lagskyting 50 yards pistol bak USA. De andre på laget var Paul van Asbroeck, Réginald Storms og Charles Paumier du Vergier
Aleksandr Khalifman
Khalifman lærte å spille sjakk av sin far da han var 6 år gammel.
Khalifman har sammen med 43 andre russiske elitesjakkspillere skrevet under på et opprop mot Russlands invasjon av Ukraina 2022.
Stormester i sjakk
Han oppnådde stormestertittelen i sjakk i 1990 etter blant annet å ha vunnet New York Open 1990 foran mange sterke spillere.
Verdensmester i sjakk 1999
Khalifman gjorde sin livs prestasjon ved å vinne FIDE-VM i sjakk 1999 i Las Vegas. Han beholdt tittelen FIDE-verdensmester i sjakk til neste VM, VM i sjakk 2000.
Da Khalifman vant verdensmesterskapet var han rangert som nr. 44 i verden etter FIDE sitt FIDE-ratingsystem. Dette ble sammenlignet med den «klassiske» verdensmesteren i sjakk, Garri Kasparov, som på samme tid var nr. 1 etter ratingen. Khalifman sa etter turneringen: «Ratingsystemet virker perfekt for spillere som deltar bare i lukkede turneringer alle mot alle. Jeg tror de fleste av dem er overratet. Organisatorene inviterer de samme spillere om og om igjen fordi de har høy rating og det bidrar til at ratingen deres holder seg høy.» Kanskje som et svar på dette ble Khalifman invitert til den neste superturneringen i Linares. Der klarte han seg bra, men kom etter Kasparov som delte førsteplassen.
Khalifman nådde sitt høyeste FIDE-ratingtall 1. oktober 2001 med 2702.
Turneringsresultat
Khalifman vant Juniormesterskapet for Sovjetunionen for 1982, og for 1984,
Han vant videre Moskva-mesterskapen 1985 og 1987, turneringen i Groningen 1990, Ter Apel 1993, Eupen Chess Open 1994, St. Petersburg Open 1995, Den russiske mesterskapet 1996, St. Petersburg 1997, Aarhus 1997, VM for landslag i Luzern 1997, Bad Wiessee 1998, Corus 2000 og sjakk-OL 2000.
Sjakktrener
Sammen med treneren sin, Genadij Nesis, driver han et sjakkakademi i St. Petersburg, kalt «The Grandmaster Chess School». Der trener han spillere fra hele verden etter mottoet: «sjakk = intellekt + karakter».
The Boondocks
The Boondocks er en amerikansk animert komiserie for voksne som gikk på Adult Swim fra 2005 til 2014. Serien handlet om familien Freeman. Familien besto av to unge gutter ved navn Huey og Riley og deres bestefar Robert Jebediah Freeman. De var en afroamerikansk familie som har flyttet fra Chicago til det det fiktive "Woodcrest". Mye av handlingen kom fra de forskjellige personlighetene til hovedpersonene. Huey ble fremstilt som en politisk og smart filosof. Riley spilte en vågal pøbel med forakt for politi og Robert, en streng og disiplinerende bestefar, med en pervers side. Serien ble laget av Aaron McGruder og var er basert på en tegneserien som han tidligere hadde fått publisert i studentavisa "The Diamondback", hvor serien opprinnelig startet.
Réginald Storms
Storms vant to olympiske sølvmedaljer i skyting under Sommer-OL 1908 i London. Han kom på andreplass på 50 yards pistol bak sin landsmann Paul van Asbroeck. Han var også med på det belgiske laget som kom på andreplass i lagskyting 50 yards pistol bak USA. De andre på laget var Paul van Asbroeck, René Englebert og Charles Paumier du Verger.
Sandøyfjorden (Sørøya)
Fjorden er oppkalt etter Sandøya som ligger midt i fjorden og her ligger det enkelte hus på østsiden av øya. På østsiden av fjorden, øst for Sandøya ligger gårdsbrukene Skarvfjord og Hønsby. Skarvfjord ligger ved innløpet til den lille fjordarmen Skarvfjorden. Vest for Sandøy ligger de dype vågene Ytre og Indre Reppa.
Den indre delen av Sandøyfjorden blir kalt Sandøybotn. Her finner en også flere småbruk. Koppardal ligger i en våg på vestsiden, og lengst inn i fjorden finner en Fiskenes, Oterurda, Mebotn og Storelv. Straumen er en smal våg som strekker seg helt inn til enden av fjorden. Her ligger også den lille fjordarmen Båtsfjorden.
Fjorden er 165 meter på det dypeste, like nord for Sandøya.
Friedrich von Pourtalès
Jacob Ludwig Friedrich Wilhelm Joachim (Friedrich) Graf von Pourtalès (født 24. oktober 1853 i Oberhofen am Thunersee i Sveits, død 3. mai 1928 i Bad Nauheim) var en tysk diplomat. Han var Tysklands ambassadør i St. Petersburg i flere år og frem til utbruddet av Første verdenskrig, og var senere rådgiver for flere tyske urtenriksministre.
Bakgrunn
Friedrich var nevø til grev Albert von Pourtalès. Han gikk på ridderakademiet i Liegnitz og tjenestegjorde deretter i den prøyssiske hær, før han gikk inn i diplomatiet.
Diplomat
I 1879 ble han attaché ved den tyske ambassade i Wien, 1881 legasjonssekretær i Berlin, og 1888, etter stasjoneringer i Wien, Den Haag og Paris, førstesekretær ved den tyske ambassaden i St. Petersburg.
Hans karriere nådde høydepunktet med hans utnevnelse til tysk ambassadør ved tsarens hoff i St. Petersburg i desember 1907. Den 19. august 1911 undertegnet han på det tyske keiserdømmes vegne Potsdam-overenskomsten med Russland. Etter at han den 1. august 1914 «tårefull» hadde overrakt den tyske krigserklæring til Russlands utenriksminister Sergej Sazonov, reiste han via Sverige tilbake til Tyskland.
For resten av første verdenskrig hadde han atter ledelsen for russlandsavdelingen i Auswärtiges Amt i Berlin. Han var også rådgiver for de tyske utenriksministre Gottlieb von Jagow, Arthur Zimmermann og Paul von Hintze.
Hallingdal Billag
Bakgrunn
Hallingdal Billag (HB) ble stiftet i 1972 basert på en fusjon av Hol Bilselskap AS og P/L Ål Rutebillag. Samtidig overtok selskapet rutekonsesjonene til Fossgård Bilruter (Geilo-Ustaoset-Haugastøl 23 km). I 1978 overtok selskapet mjølkeruta Harald Bye kjørte mellom Ustedalen-Geilo-Ål (34 km).
Konsesjonene pr. 1974 var ellers følgende :
1. mai 1987 ble det opprettet ekspressbussrute Bergen - Voss - Aurland - Ål - Oslo gjennom Hallingdalen (Geiteryggekspressen). Ruta var et samarbeid mellom Bergen-Hardanger-Voss Billag, Aurland Kommunale Rutebilar, Hallingdal Billag og NSB Krøderenrutene gikk første året i tidsrommet 1. mai - 30. september. Geiteryggekspressen gikk inn i Nor-Way Bussekspress. Den ble ikke noen stor suksess og ble nedlagt etter sommersesongen 1994.
Seinere fikk Hallingdal Billag konsesjon på personruter på hele strekningen Geilo-Ål-Gol-Nesbyen.
Ved oppstarten hadde selskapet 20 busser, 5 kombinertbusser, 10 lastebiler og 4 tilhengere. Det var ansatt 24 sjåfører og samlet 9 andre i administrasjon og verksted.
Rutebilstatistikken for 1978 viste at selskapet da hadde i alt 44 helårsansatte, 28 busser, 15 lastebiler, 4 kombinertvogner og 4 tilhengere.
Avslutning
På slutten av 1980-tallet fikk selskapet økonomiske problemer som vedvarte over flere år. 1. juni 2002 overtok Sogn Billag driften av Hallingdal Billag, som ble drevet som et datterselskap etter det. Godstrafikken ble overtatt av Hallingfrakt AS. 30 busser var med ved overtakelsen. Det betydde at selskapet ble med videre inn i Fjord1-konsernet og til sist inn i Nettbuss, med navnet Nettbuss Hallingdal Billag.
Krementsjuk
Krementsjuk (ukrainsk: Кременчук, russisk: Кременчуг – Krementsjug) er en viktig industriby med ca. 225 216 innbyggere (2015) i Poltava oblast i det sentrale Ukraina ved elven Dnepr.
Historie
Krementsjuk ble antagelig grunnlagt i 1571. Navnet består av de to ordene «Kremen» (mineralet flint) og «tsjuk», som kommer fra det ukrainske ordet «chuyu» som betyr plate, siden byen ligger på en stor flintplate.
Byen plassering på ved den sørlige delen av elven Dnjepr og plasseringen på veien mellom Moskva og Svartehavet har gjennom historien gjort at byen har hatt en viktig økonomisk betydning og fram til 1655 var den en rik kosakkby.
I 1625, ved innsjøen Kurukove i Krementsjuk ble Kurukoveavtalen undertegnet mellom kosakker og polakker.
Under andre verdenskrig ble byen hardt rammet, både under okkupasjonen og under slaget ved Dnepr. Byen mangler derfor neste helt gammel bebyggelse da mer enn 90 % av byen ble ødelagt under krigen. Byens tidligere betydelige jødiske befolkning ble neste helt utryddet under krigen. 29. september, dagen da byen ble gjenerobret av Den røde armé i 1943, feires fortsatt i Krementjuk som «Byens dag».
Demografi
Kilde: pop-stat.mashke.org
Eva Sivertsen
Eva Sivertsen (født 8. juli 1922, død 22. november 2009) var en norsk språkforsker. Hun var den første kvinnelige professor i engelsk språkvitenskap i Norge. Hun var rektor ved Universitetet i Trondheim (AVH) fra 1975 til 1981.
Sivertsen avla examen artium ved Trondheim katedralskole i 1942. I 1943 begynte hun sine universitetsstudier ved Universitetet i Oslo (UiO), men da universitetet ble stengt av tyskerne under krigen, måtte hun ta et opphold i studiene. Hun studerte i London i perioden 1949–1950, og ble cand.philol. ved UiO i 1951, med engelsk som hovedfag.
I 1961 ble hun dr.philos. ved UiO med avhandlingen Cockney Phonology. Samme år ble hun utnevnt til professor ved NLHT (fra 1968 Universitetet i Trondheim (AVH); fra 1996 del av NTNU).
Hun ble valgt til rektor for Universitetet i Trondheim (AVH) i to perioder, fra 1975 til 1981, og var da den første kvinne i Norden med rektorverv ved høgskole eller universitet.
Hun var medlem av Norges almenvitenskapelige forskningsråd (NAVF) i 16 år fra 1970, de siste fire år som regjeringsoppnevnt styreformann. Da hun begynte i NAVF var hun eneste kvinne også der.
I 1982 ble hun utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.
Hvitt hull
Hvitt hull er innenfor den generelle relativitetsteorien en hypotetisk enhet innenfor rom-tid-kontinuumet som lys og materie er istand til å slippe ut av, men som det ikke er mulig å trenge inn i utenfra. I denne forstand er det det motsatte av et sort hull.
Et hvitt hull er en matematisk løsning av ligninger i Einsteins generelle relativitetsteori. Det betyr at vi ikke vet om hvite hull faktisk finnes i virkeligheten. Rent matematisk kan et hvitt hull oppfattes som et svart hull der tiden går baklengs. Det henger sammen med at relativitetsteoriens fysiske lover er de samme, uansett hvilken vei tiden går. Men i en virkelig verden er det ikke bare én naturkraft, som for eksempel tyngdekraften, som har innflytelse.
Enkle hendelser i hverdagen viser at vi ikke kan snu tidens gang: mister vi et egg i gulvet, går det i stykker – vi har gått fra orden til uorden. I den virkelige verden utvikler prosessene seg alltid slik at det er den totale mengden uorden som vokser. Derfor ser vi aldri den motsatte prosessen, altså at et knust egg blir helt igjen – eller at tiden begynner å gå baklengs.
Einsteins ligninger kan ha flere løsninger. Men de løsningene forskerne er interessert i, tilsvarer en fysisk realitet som vi kan observere. Ligningene er vans­kelige, derfor tar fysikerne noen forutsetninger for å gjøre dem enklere å arbeide med. Det kan medføre en risiko for at man finner en matematisk løsning som ikke tilsvarer den fysiske virkeligheten.
Den løsningen av ligninger i Einsteins relativitetsteori som beskriver hvite hull, er mest sannsynlig av denne typen. De hvite hullene er man kommet frem til ved å se på teorien for et tomt univers, der ligningene er lettere å ha med å gjøre, men også er langt fra realistiske.
Sjøkabel for kommunikasjon
Sjøkabelen legges ut av spesialskip som kan ha hele kabellengden kveilet opp ombord slik at en ikke får skjøter i sjøen. Kablene graves gjerne ned minst en meter i sjøbunnen for at den skal ligge stille og være beskyttet ved ankring.
Mens kommunikajonskabler kan strekke seg over store avstander som kryssing av Atlanterhavet, er en vekselstrømskabel begrenset til ca. 70 km. Avstanden kan økes noe ut over dette, men det vil da trenges omfattende kompensasjonsutstyr i endene og eventuelt underveis. Dersom energien overføres som likestrøm kan distansen økes, men omformerutstyret i begge ender er kostbart.
<!-- Under arbeid, ikke oversatt
Telekommunikationskabel på dypt vann
thumb|right|Französisches Kabelverlegeschiff René Descartes thumb|right|Arbeiten im Küstenbereich zum Anschluss eines Seekabels Tiefseekabel sind eine Alternative zu Satellitenverbindungen über große Distanz. Tiefseekabel können immense Datenmengen transportieren, mehr als selbst große Kommunikationssatelliten. Ein weiterer Vorteil gegenüber Satellitenverbindungen ist die deutlich geringere Laufzeit der Signale. Einen großen Nachteil teilen sie allerdings mit Satelliten: Tiefseekabel können ebenso wie Satelliten nur mit großem Aufwand modifiziert, gewartet, erweitert oder auf sonst eine Weise im Nachhinein bearbeitet werden.
Vor allem wegen des hohen Datenaufkommens werden Tiefseekabel besonders häufig im Atlantik zwischen Nordamerika und Europa eingesetzt. Es gibt nur noch wenige Länder, die noch keinen Anschluss an ein Hochleistungsnachrichtenkabel haben.
Zu Beginn wurden noch analoge elektrische Signale übertragen. Mittlerweile liegen auf dem Meeresgrund Stränge von Glasfaserkabeln. Ein Glasfaserkabel enthält mehrere Faserpaare, das zuletzt im Nordatlantik verlegte TAT-14 beispielsweise vier. Über ein Faserpaar können durch das sogenannte „Multiplexing“ viele Datenströme auf einmal fließen. Neueste Faserpaare können gut ein Terabit Daten pro Sekunde übertragen. Die Glasfaserkabel liegen in einem Kupferrohr, welches mit wasserabweisendem Verbundstoff ausgegossen ist. Um dieses Kupferrohr liegt noch eine Röhre aus Aluminium zum Schutz vor dem Salzwasser, es folgen Stahlseile und, je nach Stärke des Schutzes, mehrere Schichten Kunststoff. Das Kupferrohr dient gleichzeitig als elektrischer Leiter, um die in Abständen (bei modernen Kabeln 50–80 km) erforderlichen ins Kabel eingespleißten optischen Verstärker mit Strom zu versorgen. Als Rückleiter dient das Meerwasser. Die Betriebsspannung erreicht die Größenordnung von 10 kV. Vor den Küsten werden wegen des ansteigenden Meeresbodens und der damit verbundenen Gefahr von Beschädigung durch Schiffsanker oder Fischtrawler stärker armierte Kabel verwendet.
Telegrafkabel
Allerede i 1811 sendte tyskeren Samuel Thomas Soemmering elektriske signaler gjennom en leder som var forlagt i Isar ved München. Disse tidlige forsøkene strandet for en stor del grunnet mangel på en egnet elektrisk isolering av lederen. Helt siden av den elektrischen Telegraphen hadde en lett etter egnede metoder for å lage en sjøkabel og en rekke metoder var forsøkt. Det var først da Werner von Siemens fant opp å bruke guttaperka i 1847 at man hadde en metode for en god isolering av undervannskabler. I 1850 ble den første sjøkabel lagt ut mellom Dover og Calais, men allerede under overføring av det første telegrammet oppsto det et kabelbrudd. Ett år etter ble det lagt en armert sjøkabel lagt mellom Storbritannia og Frankrike. Denne hadde en lengre holdbarhet som førte til at det ble lagt flere sjøkabler, men ikke alltid med særlig levetid.
Forsøk, som for eksempel ved legging av en kabel i Middelhavet mellom Algerie og Sardinia feilet ved at en ikke hadde egnet utrustning på utleggingsskipet. Ett eksempel var mangel på en egnet kabelbrems ved utlegging på større dyp slik at en kunne kontrollere kabelens utrulling fra kabeltrommelene ombord. En slik ble først tilgjengelig da Werner Siemens oppfant en brems med dynamometer. <!-- Da damals das Versenden einer Nachricht von Amerika nach Großbritannien noch über eine Woche dauerte, kam Cyrus W. Field auf die Idee, ein Kabel am Meeresgrund des Atlantiks zu verlegen.
Im Jahr 1856 wurde die „Atlantic Telegraph Co.“ gegründet, um über deren Aktienverkauf die nötigen Geldmittel zu beschaffen. Verlegt werden sollte ein über 4500 Kilometer langes Kabel von Irland nach Neufundland. Die eingesetzten Schiffe, Agamemnon und Niagara, begannen am 3. August 1857 bei Irland, mussten nach mehreren behebbaren Kabelverlusten und -brüchen jedoch nach einiger Zeit nach dem endgültigen Verlust des Kabels aufgeben.