cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Helge Seip
Han ble ansatt som økonomisk journalist i Dagbladet i 1945 og var sjefredaktør der fra 1954 til 1965.
Seip var leder av utbrytergruppen som splittet Venstre og dannet Det Nye Folkepartiet i 1972. Splittelsen førte til en sterk svekkelse av den politiske retningen Venstre stod for i Norge. Seip var Datatilsynets første direktør, og mottok i 1999 Rosingakademiets hederspris for dette.
Seip mottok også en rekke andre utmerkelser for sitt virke. I 1989 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Han var innehaver av Kong Haakon VIIs 100-årsmedalje og ble i 1983 tildelt Jacob Letterstedt-medaljen for å ha gjort en særskilt framtredende innsats for å fremme det nordiske samarbeidet.
Bregenzer Ache
Bregenzer Ache er en elv i Vorarlberg i Østerrike og en av sideelvene til Rhinen via Bodensjøen med en lengde på 80 kilometer. Elven har sitt utspring i Lechquellengebirge og er den største elven i Bregenzerwald. Bregenzer Ache renner gjennom Bregenz og munner ut i Bodensjøen like øst for Rhinen og Dornbirner Ache.
Fylkesvei 2510
Fylkesvei 2510 går mellom Eidsbru i Vang og Lomen i Vestre Slidre kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 293 (Oppland).
Skoganvarre kapell
Skoganvarre kapell er en langkirke fra 1963 i Porsanger kommune, Troms og Finnmark fylke. Den ble innviet 7. oktober 1963.
Byggverket er i tre og har 90 plasser.
Kirken ble stengt i 2012 på grunn av skader.
I 2013 tok innbyggere i Skoganvarre initiativ til å rehabilitere kapellet ved å skaffe penger på ulike måter, blant annet ved å selge lodd og samle inn penger, og arrangere dugnader. 7,5 tonn materialer, 1200 dugnadstimer og rundt 30 folk var involvert.
Foreningen kaller seg Venner av Skoganvarre kirke.
5. oktober 2013 åpnet kirka igjen og var klar til bruk. Målet var å pusse opp kirken til 50 års jubileet 7. oktober 2013.
Liste over norske komponister
Denne listen over norske komponister inneholder norske komponister som regnes for å virke innen kunstmusikk. Den er inndelt i århundre for komponistenes fødsel, og er derfor ikke nødvendigvis i full overensstemmelse med deres aktive perioder, eller de rådende stilarter.
Frank Piasecki
Frank Nicholas Piasecki (født 24. oktober 1919, død 11. februar 2008) var en amerikansk flyingeniør som grunnla to selskaper i USAs flyindustri.
Biografi
Etter å ha forlatt Piasecki Helicopter Corporation, grunnla han i stedet Piasecki Aircraft Corporation - et selskap som fortsatt eksisterer i 2022, ledet av to av Frank Piaseckis sønner.
I 1986 ble Frank Piasecki tildelt USAs høyeste teknologi-utmerkelse: National Medal of Technology, overlevert av president Ronald Reagan. I 2005 mottok han æresprisen Lifetime Achievement award fra Smithsonian National Air and Space Museum.
Frank Piasecki døde i sitt hjem 11. februar 2008 i en alder av 88 år.
Supersaurus
Supersaurus var en enorm dinosaur. Den var 34 meter lang. Den levde av planter i tretoppene. Denne dinosauren forsvarte seg med den enorme piskehalen. Den levde for 150 millioner år siden. Den er funnet i Nord-Amerika. Halsen var 12 meter lang.
Lakselv kirke
Lakselv kirke er en langkirke fra 1963 i Porsanger kommune, Troms og Finnmark fylke. Kirken er tegnet av arkitekt Eyvind Moestue.
Byggverket er i tre og har 400 plasser.
Adkomst til stedet er via europavei 6 og fylkesvei 98.
Utsmykninger
En av kunstnerne bak kirkens utsmykninger er Karl Erik Harr. Harr har malt kirkens altertavle, og skal ha benyttet Halvdan Sivertsen som modell for maleriets Jesus-figur.
Kulturminne
Lakselv kirke er et kulturminne og har nummer 84885 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Historie
I første halvdel av 1860-årene bygget befolkningen i Lakselv en kirke på dugnad, på stedet Smørstad. Kirkebygget fikk navnet Lakselv kapell, og ble vigslet den 2. oktober 1865. Det var bygget i tre, med tak av never og teglstein. I 1864 ble det også vigslet en ny hjelpekirkegård på stedet, og området ble etter hvert omtalt som «Smørstad kirkested». Lakselv kapell hadde ingen altertavle de første tiårene, men i 1897 "arvet" kapellet en altertavle fra Kistrand kirke. Kapellet var rødmalt frem til 1906, da menigheten malte kirken hvit. Lakselv kapell gjennomgikk en omfattende ombygging og oppussing i siste halvdel av 1920-tallet, og ble derfor vigslet på nytt 14. september 1930.
Linda Olsen
Linda Olsen (født 1. mai 1972) er en norsk tidligere skøyteløper. Hun representerte Sportsklubben Ceres og senere Geithus Idrettslag, men gikk sine første år på skøyter som medlem i Skedsmo Idrettslag.
Olsen vant NM på skøyter, sprint fire ganger, i 1995, 2001, 2003 og 2004. Hun har fem gull på 500 meter i NM på skøyter, enkeltdistanser fra 1994, 1997, 2000, 2003 og 2004 samt tre gull på 1000 meter fra 1997, 2002 og 2004. Hennes beste internasjonale resultat er 25.-plass i VM på skøyter, sprint i 2001.
Etter den aktive karrieren som skøyteløper, er hun blitt klubbtrener i Drammens Skøiteklub og er per 2018 ansatt som fagrådgiver, idrett i avdeling for forebygging og folkehelse i Stiftelsen Antidoping Norge.
Sammenlagt i Verdenscupen
Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
Poeng i parentes er rangeringspoeng som rangeres under verdenscup-poeng, men som likefullt er oppnådd under verdenscup-løp.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Eksterne lenker
Bilder
Ivan Lendl
Ivan Lendl (født 7. mars 1960) er en tidligere tennisspiller, i flere år verdens beste spiller. Han ble født i Ostrava i den tsjekkiske delen av Tsjekkoslovakia, og ble profesjonell spiller i 1978. Han toppet verdensrankingen for første gang i februar 1983, og mistet bare plasseringen i korte mellomrom til 1990. Han toppet rankingen i totalt 270 uker, og hadde dermed slått rekorden til Jimmy Connors. Denne rekorden ble senere slått av Pete Sampras.
Ivan Lendl vant 94 singletitler i løpet av karrieren, og kom til finalen i 19 Grand Slam-turneringer, blant annet åtte finaler på rad i US Open fra 1982 til 1989. Han vant US Open tre ganger (1985, 1986 og 1987), French Open tre ganger (1984, 1986 og 1987) og Australian Open to ganger(1989 og 1990). Han greide aldri å vinne Wimbledon-turneringen, og greide dermed ikke å fullføre en Grand Slam i løpet av karrieren.
Lendl vant Davis Cup med Tsjekkoslovakia i 1980, men fire år senere flyttet han til New York og sluttet å delta i Davis Cup-spill. I 1992 ble han amerikansk statsborger.
Sørmarka (Stavanger)
Sørmarka er det største sammenhengende friområdet i fastlandsdelen av Stavanger kommune. Det ligger i bydelene Hillevåg og Hinna.
Sørmarka ligger ca. 4 km sør for Stavanger sentrum og dekker et areal på ca. 2300 dekar, der om lag 1500 dekar er skog. I nord dominerer Ullandhaug, med landemerket Ullandhaugtårnet. I den sørlige delen er Hinnaberget høyeste punkt. Den åpne Hinnamarka ligger lengst sør i området. Omkring skogen ligger en blanding av jordbrukslandskap og boligområder. Motorveien E39 mellom Stavanger og Sandnes deler skogen, selv om veien går delvis i tunnel gjennom området. På nordsiden av Ullandhaugveien ligger Limahøyden med Jernaldergården.
Delområder
Stavanger kommunes disposisjonsplan for Sørmarka bruker følende oppdeling av friområdet:
Høyder
Kartverket oppgir en høyde på 136,8 meter for Ullandhaug. Dette er litt lavere enn Jåttånuten sør for friområdet, registrert med 138,2 meter. Hinnaberget er 112,1 meter og Limahaugen om lag 108 meter.
Turveier
I området finner en et godt utbygd turveinett på cirka 8 km, inkludert om lag 3,7 km lysløype. Området er familievennlig, og Sørmarkas Venner har bygd en tømret gapahuk på Hinnaberget, åpen for fri bruk og med tørr ved alltid tilgjengelig.
Et veidele midt i skogen er navnsatt «Oskars plass», til minne om Oskar Birkeland (1919?-2001). Han var en drivkraft i skogplanting i Sørmarka og i Stavanger kommune ellers. Fra 1968 var han sekretær og kasserer i Stavanger Skoglag. Navnet «Sørmarkskrysset» blir også brukt om veidelet.
En ridesti gjennom skogen gjør det mulig å ta turer med hest.
Natur
Sørmarka består av variert barskog og lauvskog, og i tillegg finner en noe eng og beitemark. Det meste av skogen er plantet, og størst innslag finner en av gran og furu. Også mer varmekjære trær som bøk og lerk er plantet.
I området finner en ekorn, flere kaniner, og også et par harer. Mår har også etablert seg i skogen. En bestand av rådyr finner seg godt til rette i blandingen av skog og jordbrukslandskap.
Til sammen 44 fuglearter er funnet hekkende i friområdet. To kull kattugler er merket i skogen.
Som navnet gjenspeiler, kan en i Salamanderdammen finne småsalamander.
Berggrunnen i området består av fyllitt, lokalt kalt «råtafjell», med et tynt dekke av morenejord. Denne kombinasjonen gir begrenset infiltrering av vann til grunnen, noe som gir overvannsutfordringer ved kraftig nedbør. Det er registrert 15 flyttblokker i fra istiden i friområdet.
Attraksjoner
I tilknytning til Sørmarka finner en Stavanger botaniske hage, Jernaldergården og den interkommunale flerbrukshallen Sørmarka Arena.
Ullandhaugtårnet
Ullandhaugtårnet er 64 meter høyt, 78 meter med mast og antenner. Fram til 2020 var tårnet drevet av Telenor, men ansvaret ble våren 2020 overtatt av Lyse.
En lite kafé på utsiktsplatået er vanligvis åpen søndag mellom klokka 12 og 15, drevet på frivillig basis av Sørmarkas Venner.
Minnesteinene for slaget i Hafrsfjord
Idéen til minnesteinene kom fra Jonas Dahl i Stavanger Turistforening.
Den botaniske hagen
Urtehagen ved Ullandhaug ble forsiktig startet opp i 1977, etter et privat initiativ fra botaniker og hage-entusiasten Ingjerd Røynlid Høie. Tanken var først å lage en demonstrasjonshage for nyttevekster, og de første plantene kom fra Høies egen hage. I starten brukte en navnet Ullandhaughagen.
Urtehagen ble gradvis utvidet, for eksempel ved at kommunen i 1978 stilte et område fra den gamle kommunegården på Ullandhaug til disposisjon.
I 1983 overtok Stavanger kommune ansvaret, med Høie som ansatt for å drive hagen. Navnet ble også endret til Stavanger botaniske hage. I dag finner en rundt 3000 arter planter i hagen. Arealet er nå på 126 dekar, og hagen har tre kilometer med gangveier.
Gravrøys på Hinnamarka
På Hinnamarka er det registrert en gravrøys, et lag stein lagt inntil en større stein. Denne er fredet, men likevel utsatt for sterk slitasje, på grunn av stor ferdsel.
Svinasteinen og Jentesteinen
Svinasteinen og Jentesteinen er to navngitte flyttblokker. Svinasteinen på Limahaugen er fredet, på grunn av funn fra jernalderen i tilknytning til steinen.
Jentesteinen er navnet på en stor flyttblokk av fyllitt som ligger like ved Sørmarksveien, opp mot Ullandhaug. Navnet har opphav i en hendelse i fra 1822. Den 29 år gamle ugifte tjenestepiken Elisabeth Johannesdatter Mallevold fødte en sønn i utmarka bak steinen, og ifølge hennes egen beretning var barnet dødfødt. Barnefaren ble oppgitt som Torgjer Torgjersen fra Bjerkreim. Hun forsøkte å grave ned liket, men det var vinter og frost, så hun nådde ikke særlig dypt. Elisabeth var fra husmannsplassen Mallevoll (kanskje Madlavold?) under Ullandhaug. Etter et par uker kom gårdshunden til Gabriel Olsen Uldenhaug, som Elisabeth tjente hos, hjem til gårds med rester av barneliket. Da det ble oppdaget at Elisabeth var barnemoren, ble hun først jaget hjem til sin egen familie. Deretter fikk hun 10 år på tukthus som straff, for å ha født i «dølgsmål». Barnet ble senere gravlagt igjen på Stavangers fattigkirkegård.
Den eldste historien
Under pløying av en åker vest for Ullandhaug ble det funnet flint og kvartsittbryner fra bronse- eller jernalder.
Mange spor etter tidlig bosetning er funnet nær der Jernaldergården ligger i dag: hustufter, rydningsrøyser og en gravhaug. Her har vært bosetning i folkevandringstid, en gang mellom år 350 og 550, og Jernaldergården er et forsøk på å rekonstruere bosetningen. Antagelig ble gården forlatt en gang midt på 500-tallet, etter en brann. På gårdsanlegget er det funnet et fiskesøkke i gneis (12 cm langt), et vevlodd av tørket leire (11 cm) og en flintdolk. De to første funnene er fra folkevandringstiden, dolken i fra yngre steinalder. Også dolken kan ha blitt benyttet i den senere tidsperioden, og den er blitt tolket som en tordenkil. Dette var i folketroen en stein som var blitt skapt ved et lynnedslag. Ved å grave en slik stein ned i gulvet kunne en beskytte huset, siden lynet aldri slo ned to ganger på samme sted.
Også nær Litle Ullandhaug er det funnet en gravrøys fra jernalderen.
En sølvskje, antagelig fra andre halvdel av 1400-tallet, er funnet på Ullandhaug. Skjeen har en latinsk tekst om evig kjærlighet.
Mesteparten av friområdet har tidligere tilhørt matrikkelgårdene Ullandhaug og Hinna. Den østlige delen av Hinnaberget har tilhørt matrikkelgården Auglend.
Etablering av friområdet
Området rundt Ullandhaug ble tidlig et turmål for borgere i Stavanger. Stavanger Turistforening ble stiftet i april 1887, og i årboken fra 1893 kan en lese følgende: «Veien til Ullenhaug har man besørget udbedret, saa at den nu kan befares med hvilkesomhelst Kjøreredskaber, og ved kjøp af et større areal af ,,store Ullenhaug´´ har man erhvervet seig Eigendomsrett og Adgang til det samme, og er man betænkt paa i den nærmeste Fremtid at opføre en Bygning paa Toppen, hvorfra der haves en storartet Udsigt saavel indover Fjeldene som udover Havet».*
Fattiggårdskogen på vestsiden av transformatorstasjonen ble kjøpt av Stavanger kommune i 1892, til bruk for byens fattiggård, senere kalt Stavanger Arbeids- og Aldershjem.
Da Stavanger kommune overtok ansvaret for Haraldstårnet på Ullandhaug i 1899, kjøpte kommunen også et lite område rundt tårnet, med en radius på 20 favner eller litt under 40 meter rundt tårnet. I 1910 ble kommunens eiendom utvidet til å omfatte 24,5 mål rundt tårnet. Ytterligere 50 mål ble kjøpt i 1916. Samme år kontaktet også eieren av et lite småbruk sør for Ullandhaug, Marie Nilsen, kommunen og tilbød småbruket for salg. Kjøpet ga kommunen nye 24,8 mål eiendom. En annen gårdbruker, Eilert Lund, valgte også i 1918 å selge gården sin til kommunen, og denne eiendommen ble utgangspunktet for Ullandhaug økologiske gård.
Området ved Ullandhaug var på slutten av attenhundretallet lynghei og jordbruksland, men et større skogreisningsprogram startet i 1910. . I 1933 satte fylkesskogmester Andersen fram et forslag om et større sammenhengende skogområde sør for Ullandhaug, kalt «Sørmarka». Idéen ble positivt mottatt av formannen i Rogaland skogsselskap, Cornelius Middelthon. To ganger i året var elever fra skolen i Stavanger med på sette ut nye trær i området. I fra 1930 og i mange år framover ble det hvert år plantet ut om lag 20,000 planter. Målet var å etablere et sammenhengende skogområde på 1000 dekar, i et samarbeid mellom Stavanger kommune, Hetland kommune og As. Skog. Aksjeselskapet Skog var blitt stiftet i 1919 av Rogaland Skogselskap, med formål å drive nyplanting på innkjøpt grunn. I 1936 ble Sørmarkseiendommen utvidet med 108 mål, kjøpt fra Karl Hinna.
Stavanger Skoglag ble stiftet i 1942. Planen var at Sørmarka skulle være en naturpark, og styret i Skoglaget sendte i 1943 en søknad til Stavanger kommune om å frede et skogsfelt på 458 dekar: 74 dekar i Auglendsmarka, 55 dekar i Smiths minne, 345 dekar i Revheimsmarka og 110 dekar i Sørmarka. Skoglaget skulle ta seg av å pleie områdene. Planen ble godkjent av kommunen i 1944.
Haraldstårnet og Ullandhaug
Redaktøren i Stavanger Aftenblad tok i 1895 opp et forslag om å bygge et utsiktstårn på Ullandhaug. Han utfordret i en leder Stavanger Byselskap til å gjennomføre prosjektet. Vålandstårnet var nettopp fullført og hadde gitt mersmak. Det ble imidlertid Stavanger Turistforening som tok opp ballen, med presten Jonas Dahl i spissen. I 1896 var Haraldstårnet, populært kalt «Haraldsborgen», fullført bygget på toppen. Finansieringen kom fra et større tilskudd fra Samlaget, forløperen til Vinmonopolet. Tårnet skulle være et ufartsmål, men også et minne om samlingen av Norge i 872. Inne i tårnet var et høysete i dragestil og store malerier av G. Stenersen. Maleriene framstilte slaget i Hafrsfjord.
Tårnet ble svært kostbart for Turistforeningen, og i 1899 ble det gitt til Stavanger kommune.
På sin hylningstur etter kroningen kom dronning Maud og kong Haakon til Stavanger 26. juli 1906, og det ble arrangert en utflukt til Haraldstårnet. Kongeparet ble ønsket velkommen til tårnet av redaktør Oddmund Vik med de følgende ordene: «Det er os en stor glæde at by Norges konge og Norges dronning velkommen til Haraldstaarnet, som Stavanger by har faaet reist på dette sted, hvorfra udsigten er lettest at faa over Hafrsfjorden, hvor kong Harald Haarfagre fuldførte sit store verk. I ærbødighed beder jeg Dem om at træ ind i taarnets lave hal for at ta plads i den kongsstol, som er ment at skulde betegne Harald Haarfagre».
En del av Haraldstårnet ble ødelagt under andre verdenskrig, da den tyske okkupasjonsmakten la et militæranlegg her. Tårnet ble revet i 1963, og det nye Ullandhaugtårnet ble bygget i 1964. Televerket laget på syttitallet også et fjellanlegg på nordsiden av Ullandhaug, med tunnelforbindelse opp til tårnet.
Stavanger radio
Stavanger radio plasserte ti store radio- og telegrafmaster i Sørmarka, og bardunfestene til disse kan ennå sees i skogen. Byggingen av anlegget startet i 1913, og hensikten var å gi Norge direkte forbindelse med USA. Anlegget på Ullandhaug var senderen, og mottakerstasjonen lå på Nærbø. I USA ble det bygget tilsvarende stasjoner på østkysten mellom Boston og New York.
Stasjonen gikk under kallenavnet «Amerikatelegrafen», og også «Hyleren på Ullandhaug». Sendingene foregikk på langbølge, og antennen strekte seg over hele Auglendshøyden. De ti mastene som holdt antennen var 120 meter høye.
Stasjonen kom i drift først i 1919, forsinket på grunn av første verdenskrig. Radiosenderen skulle transporteres fra England, men havnet ved en feiltakelse i Kairo. Først etter verdenskrigens slutt kom senderen fram til Stavanger.
Senderen var en gnistsender, karakterisert ved mye støy fra utladninger i antennesystemet og fra mekanisk støy i drivverket. Støyen var plagsom både for omgivelsene og for kvaliteten på sendingene. Ved oppstarten i 1919 var teknologien allerede begynte å bli foreldet, men anlegget var i bruk fram til 1931. Da overtok et kortbølgeanlegg på Jeløya ved Moss. I 1921 ble det sendt hele 100,000 telegram!
Mastene ble revet i 1933.
Hoppbakken U-Ha
Stavanger Skiforening ble stiftet i 1934, med flere skihoppere som medlemmer. I 1938 ble det bygget et hoppbakke med overrenn og flomlys på sørsiden av Ullandhaug. Byggingen ble utført som et samarbeid mellom Skiforeningen og Friluftsrådet, med støtte fra Stavanger og Hetland kommune. Det første hopprennet ble arrangert 4. januar 1939, etter en høytidelig åpning av borgermester Middelthon. Mellom 10,000 og 15,000 tilskuere møtte fram til åpningen. 29 hoppere var med i det første rennet, og vinneren ble Kåre Dalen, med et hopp på 23 meter. En uke etterpå var snøen smeltet bort.
Forfatteren Andreas Jacobsen (Ajax) ga idéen til at bakken på folkemunne fikk navnet «U-Ha».
Det ble gjennomført flere mindre hopprenn for både store og små, men først 29. mars 1949 ble det arrangert et nytt større hopprenn. Mellom 8,000 og 10,000 tilskuere fikk se Ernst Knudsen fra Kongsberg sette bakkerekorden på 33 meter. Fallprosenten var stor, og det ble skyldt på at bakken var vanskelig: Overrennet var ikke bratt nok, og en kom for brått på selve hoppet.
I 1950 skulle verdensmesteren Hans Bjørnstad og den olympiske mesteren Petter Hugsted være med i et større hopprenn, men rennet måtte avlyses på grunn av snømangel og dårlig vær. Samme år utførte et entreprenørfirma sprengninger i unnarennet, for å gjøre bakken bedre.
Også i 1951 var det et større hopprenn i U-Ha. Snø ble fraktet med jernbanevogner fra Kongsberg. Birger Ruud briljerte blant hopperne, 40 år gammel. Han vant sin klasse, med stilkarakterene 18,5 - 19 - 18,5. I januar 1952 blåste overrennet ned i en orkan. Etter dette ble anlegget avertert til salgs for rivning.
Fartstilbygget var vekke, men i januar 1955 ble det ble arrangert hopprenn i U-Ha igjen. 4-5000 tilskuere møtte fram. Selve hoppet ble flyttet litt, for å kompensere for mangelen i overrennet. Vinneren ble Marius Evensen fra Lillestrøm, som med et hopp på 26 meter også var den som hoppet lengst. I femti- og seksti-årene arrangerte Skiforeningen også slalåmrenn en rekke ganger i bakkene ned fra Ullandhaug. Kanskje var det siste arrangerte hopprennet i januar 1969?
Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig tok okkupasjonsmakten i bruk Ullandhaug til et omfattende antenneanlegg og et luftvernbatteri. Et anlegg på Litle Ullandhaug, med tilnavnet Karusell, besto av tre store master til brukt for tyske fly, til navigasjon. Dette anlegget ble raskt foreldet og erstattet av andre typer navigasjonshjelpemidler. Flyene hadde den gang ikke avanserte navigasjonsinstrument og var avhengig av hjelp fra bakken. På toppen av Haraldstårnet ble det plassert en kraftig radiosender, brukt for å måle avstanden til tyske fly. På Limahaugen ble det plassert en sender som ga signal som tyske fly kunne styre etter. Betongsokkelen til denne senderen eksisterer fremdeles.
Sammen med det tekniske utstyret ble det forlagt en avdeling tyske soldater på i omkring to hundre mann. I lang tid etter krigen ble brakkene i bunnen av oppkjørselen til Ullandhaug benyttet til sosialboliger. Disse ble revet først i 1963 og 1965.
En liten betongfirkant litt nedenfor den gamle slalåmbakken er rester av et kommunikasjonsknutepunkt. Her gikk telekabler fra Ullandhaug til kommandosentralen på Jåttånuten. En lik konstruksjon finnes ved det gamle vannverket på Hinna.
I 1943 begynte arbeid med å lage et kamphovedkvarter for 214. Infanteridivisjon, til bruk i tilfelle invasjon av Stavanger. Anlegget skulle legges under jorden i Ullandhaug. På sørvestlig side av Ullandhaug rakk en å sprenge ut en tunnel på omkring tjue meter, før infanteridivisjonen ble sendt til Østfronten. Ansvaret for forsvaret av byen ble utvidet til å omfatte et område helt til Arendal, og hovedkvarteret ble da lagt til Lyngdal.
Etter krigen ble tyske krigsfanger satt til å rydde i minefeltene. 16. mai 1945 ble 12 tyske soldater og en nordmann drept i en eksplosjonsulykke ved Litle Ullandhaug. En gruppe på 33 tyske soldater hadde tatt opp en rekke miner, desarmert disse og lagt dem i stabler for videre transport. To britiske soldater og en sivil nordmann kom forbi, synlig beruset. De tre truet med våpen og forlangte å få utlevert penger og verdisaker fra de tyske soldatene. Nordmannen fyrte et skremmeskudd, og dette traff en stabel med 19 miner. De åtte nærmeste ble drept momentant, inkludert nordmannen som skjøt. Fire andre døde på vei til sykehuset. Ulykken ble dysset ned i avisene. De to britiske soldatene, som kun var såret, ble straffeforfulgt av britiske militære.
Vannforsyning
På flere steder i skogen kan en se rester etter tidligere anlegg for vannforsyning. Salamanderdammen på Hinnahøyden ble brukt av gårdene på Auglend.
Et basseng ved Speiderhuset på Hinna er fylt igjen og i gjort om til fotball-løkke. Tidligere var dette en viktig del av vannforsyningen i Hetland kommune, i tillegg til Vannassen. Vannet fra det private Hinna Vannverk ble pumpet ut til abonnenter, men også til et basseng på Auglend. Det var ofte vannmangel på Vaulen og på Hinna, og Hetland måtte kjøpe ekstra vann fra Stavanger. Vannverket eide en stor eiendom i tilknytning til bassenget, på 125 mål. I 1952 overtok Hetland kommune ansvaret for vannverket, samme år som Interkommunalt Vannverk ble stiftet.
Den kommunale arbeidsgården hadde et vannbasseng i utkanten av skogen, nær Mor Åses vei.
Også i skogen nær slalåmbakken var det planlagt et vannbasseng. Sprengningsarbeid ble påbegynt, men arbeidet ble stanset da det ble konstatert at berggrunnen var for dårlig.
Nyere historie
Den storstilte utplantingen fortsatte ut til midten av 1950-årene, men det ble så stopp i utplantingen i mange år. Siden år 2000 er aktiviteten tatt opp igjen, og det er hvert år blitt satt ut flere tusen planter.
Transformatorstasjonen i Trafoskogen ble påbegynt i 1955 og satt i drift i november 1957. Høyspentlinjene til stasjonen går omtrent parallelt med motorveien og opptar en del areal i friområdet.
Stavanger Skoglag hedret i november 1993 Oskar Birkeland, da Birkeland hadde 25-årsjubileum som sekretær og tillitsmann i laget. I Sørmarkskrysset ble det plantet en eik og satt ned en minneplate. Birkeland var fra han var 25 år bestyrer på Stavanger Arbeids- og Aldershjem i Hillevåg, men på fritiden var han en drivkraft i skoglaget.
Hovedvannledningen til Stavanger og Randaberg går gjennom Sørmarka, men det er nå få og ingen spor etter gravearbeidet for å legge denne.
Sørmarkas Venner
Foreningen Sørmarkas Venner har som formål å «ta vare på, utvikle og vedlikeholde Sørmarka som rekreasjonsområde for mennesker som liker å ferdes i naturen». Foreningen ble stiften 29. november 1997 og hadde i 2009 vel 250 medlemmer. Aktiviteten til foreningen omfatter rydding og vedlikehold i skogen, vedsalg, nyplanting, samt drift av søndagskafé i Ullandhaugtårnet. Ryddearbeidet i skogen er styrt av Stavanger kommune, og Parksjefen er ansvarlig for arbeidet.
Gapahuken på Hinnaberget ble bygget på initiativ av foreningen og ble delvis finansiert av denne. Innvielsen var i 2009.
Leilighet
En leilighet er en boenhet i en bygning, og av Statistisk sentralbyrå definert som «en bolig med minst ett rom og kjøkken», men av skatteetaten som «en boenhet i en bygning med minst to etasjer, tre boenheter og felles inngang».
Norge
Typisk for en leilighet er at det foreligger en leieavtale mellom eieren av eiendommen og den som er grunneier, men det kan også være at eieren av leiligheten også er deleier av grunnen (for eksempel ved en seksjonering).
Krav til leilighet
Leilighetens størrelse har ingen betydning for om det er en enhet eller ikke. Den delen av bygningen som er tenkt å bli brukt som en selvstendig enhet, må – uansett størrelse – tilfredsstille alle myndighetskrav som gjelder for en boenhet: Lydkrav, brannkrav, miljøkrav osv. Kravene til parkeringsplasser kan avhenge av størrelse og beliggenhet. For store leiligheter kreves ofte flere parkeringsplasser enn for små. Det kan også kreves færre parkeringsplasser – eller ingen – sentralt i en by, hvor behovet for biler er mindre. Trondheim har ingen minstekrav til parkeringsplasser for boliger i Midtbyen, mens minstekravet i Indre sone, midtre sone og ytre sone er heholdsvis 0,5, 0,8 og 1,2 bilplasser pr. bolig. .
En leilighet skal være en egen brann- og lydcelle, og den skal ha egen inngangsdør. Den skal tilfredsstille krav til lys, brann, lyd og støy, vibrasjoner, isolasjon, takhøyde og tilgjengelighet. Dette fremgår av Byggteknisk forskrift, hvor gjeldende utgave pr. 2017 ble utgitt i 2010 (ofte kalt TEK 10). For bl.a. lydforhold gjelder minstekravene som fantes da leiligheten ble bygget eller sist ble rehabilitert. De første lydkravene ble innført 1924 i Oslo; på landsbasis i 1949. De gjaldt til å begynne med bare for lydisolasjon. Senere tilkom bl.a. grenser for støy fra tekniske installasjoner. Disse kravene er blitt mer aktuelle som følge av krav til balansert ventilasjon og masseutbredelse av varmepumper. Siden 1997 finnes kravene i Norsk Standard NS 8175 – Lydforhold i bygninger - Lydklasser for ulike bygningstyper. Leiligheter inndeles i lydklassene A – D, hvor A er best mens minstekravene = lydklasse C. En tilsvarende standard for vibrasjoner fra samferdsel er NS 8176: 2005 Vibrasjoner og støt - Måling i bygninger av vibrasjoner fra landbasert samferdsel og veiledning for bedømmelse av virkning på mennesker.
Boligens egenskaper har avgjørende betydning for beboernes helse. De som er oppvokst i små leiligheter, har nesten tre ganger så høy risiko for å pådra seg hjertesykdom som dem som vokser opp i enebolig. En undersøkelse fra 2001 av sammenheng mellom levekår og dødsårsak blant nesten 129.000 innbyggere i Oslo, påviste at oppvekstforholdene er utslagsgivende for hvilke sykdommer vi er utsatt for i voksen alder. Forskerne var overrasket over de sterke utslagene trangboddhet i barndommen gir for hjerte-/karsykdom senere i livet.
Blokkleilighet
En blokkleilighet er en leilighet i en boligblokk, hvilket vi si et bygg med flere leiligheter plassert over, under og ved siden av hverandre.
Kırşehir (provins)
Kırşehir er en av Tyrkias 81 provinser. Provinsens areal er 6 570 km². Administrasjonssenteret ligger i byen Kırşehir.
Bugøynes kapell
Bugøynes kapell er et kapell fra 1989 på Bugøynes i Sør-Varanger kommune, Troms og Finnmark fylke. Arkitekter for kapellet var Lien & Risan Arkitektkontor. Byggverket er i tre og har 150 sitteplasser.
Leilighet
Hybelleilighet
En hybelleilighet er en selvstendig enhet som har alle nødvendige romfunksjoner som bad, toalett, kjøkken, oppholdsrom, slik at den fungerer uavhengig av boligen forøvrig. En hybelleilighet kan minne om, men er forskjellig fra en selvstendig boenhet.
Bugøynes kapell
Bugøynes-samfunnet hadde tidligere hatt et kombinert skolehus og kapell. En del av inventaret i kapellet sto tidligere i skolekapellet, blant annet altertavlen og døpefonten.
Kloroplast
[[Image:Chloroplast.svg|thumb|200px|right|Kloroplastens strukturer:
Leilighet
Hybelleilighet
Størrelsen på utleiedelen har ingen betydning for om det er en hybel, hybelleilgihet eller selvstendig boenhet. Kommunens reguleringsplan kan ha egne bestemmelser knyttet til etablering av hybel/hybelleilighet.
Kloroplast
2. rom mellom de to membranene
3. indre membran (1+2+3: ytre membransystem)
Leilighet
Selvstendig boenhet
En selvstendig boenhet, beboeren har alle hovedfasiliteter for seg selv, leiligheten utgjør en egen branncelle, har eget leilighetsnummer, samt må oppfylle flere andre kommunale krav. Den delen av bygningen som er tenkt å bli brukt som en selvstendig boenhet må tilfredsstille alle myndighetskrav som gjelder for en boenhet.
Kloroplast
4. stroma (væskefylt rom)
Acid3
Acid3-testen er en omfattende teknologisk utfordring utarbeidet av The Web Standards Project for samtlige nettlesere på markedet, hvis mål er å avdekke svakheter i de respektive nettlesernes kode. Testen tar utgangspunkt i de åpne og anbefalte standardene fra W3C, med den hensikt å heve kvaliteten på dagens nettlesere og gjøre det enklere å utvikle nettsider på kryss av plattformer uten å måtte ty til nettleserspesifikk kode for å oppnå identiske resultater. Acid3-testen (2008) er den tredje i serien og kom etter Acid2 (2005). De ulike nettleserne får en poengsum etter hvor mange tester de klarte. Ved resultatet 100/100 vises bildet riktig. 26. mars lakk norske Opera Software ut informasjon og et bilde av en intern versjon som fikk 100/100. Senere samme dag kom den første versjonen av WebKit for Mac OS X som passerte testen med 100/100. Noen få dager senere kunne også Windows-brukere oppnå 100/100. Resultatene kan variere mye avhengig av hvilket operativsystem som brukes, hvilken versjon av nettleseren som brukes og hvilke innstillinger operativsystemet/nettleseren har.
Kloroplast
5. thylakoid lumen (innsiden av thylakoiden)
Leilighet
Bokollektiv
Et bokollektiv er når flere leietakere har hybler som deler på felles fasiliteter. Hyblene har eget soveværelse, mens andre hovedfunksjoner som bad, kjøkken og oppholdsrom ofte deles i kollektivet. Eksempler på bokollektiv kan være en leilighet eller enebolig hvor flere bor sammen for å dele på utgiftene.
Acid3
Eksterne lenker
Acid (Browsertests) Acid webbläsartester
Kırşehir (provins)
Distrikter
Provinsen Kırşehir består av sju distrikter:
Kloroplast
6. thylakoid membrane
7. granum (stabel av thylakoider)
8. thylakoid
9. stivelseskorn
10. ribosom
11. kloroplastens DNA
12. plastoglobulus (fettdråpe) ]] Kloroplaster er celleorganeller som finnes i planter og eukaryote alger. Kloroplastene absorberer sollys, og bruker denne energien til å produsere glukose og oksygengass av vann og karbondioksid. Denne prosessen kalles fotosyntese. Kloroplasten er dermed en energiomdanner. Navnet kloroplast er satt sammen av de greske ordene chloros som betyr grønn, og plast som betyr form – tilsvarende organellens form og farge. Når kloroplasten er grønn, betyr det at den absorberer alle fargene i lysspekteret unntatt grønn.
Struktur
Kloroplastene har et dobbelt membransystem rundt et væskefylt rom, stroma. I stroma ligger det stabler av blæreformete sekker som kalles grana, eller granum i entall. En sekk (thylakoid) består av væske som er pakket inn i en membran. Denne membranen kalles thylakoidemembranen eller fotosyntesemembranen (se figur). Pigmentene i thylakoidemembranen absorberer lys og omdanner det til kjemisk bundet energi i molekylene ATP og NADPH. Det viktigste pigmentet er klorofyll. Det finnes flere ulike klorofyllmolekyler, og hvilken type som finnes i thylakoidemembranen er avhengig av organismegruppe. Grønne planter har karotenoider i tillegg til klorofyll i thylakoidemembranen, noe som gjør at plantene kan absorbere flere av bølgelengdene (fargene) i lysspekteret.
Biokjemi
Kloroplasten bruker energien i ATP og NADPH til å lage glukose. Fotosyntesen er den biokjemiske prosessen der lysenergi blir gjort om til kjemisk bundet energi.
Karbondioksid og vann blir ved hjelp av lysenergi gjort om til glukose og oksygen:
vann + karbondioksid + lysenergi → glukose + oksygen
Bugøynes kapell
Adkomst til stedet er via Fv355.
Idrettsforeningen Blindern Studenterhjem
Idrettsforeningen Blindern Studenterhjem (stiftet 1925) er en idrettsforening tilknyttet Blindern Studenterhjem i Oslo. Foreningen kalles gjerne IFBS og er medlem av Norges Idrettsforbund og Norges Studentidrettsforbund. I 1946 gikk klubben inn i Oslostudentenes Idrettsklubb, men den brøt ut igjen i 1962. Foreningen har som mål å aktivisere beboerne på Blindern Studenterhjem.
Foreningen disponerer to tennisbaner, en fotballøkke, en sandvolleyballbane og et treningsrom. Inntil 1960-tallet hadde man også en friidretts- og fotballbane, men denne ble gjort om til parkeringsplass da universitetet på Blindern ble utvidet.
IFBS har gjort seg bemerket i Holmenkollstafetten, der den har deltatt over 50 ganger. Foreningen arrangerer ellers turneringer, treningsturer, skiturer og tindebestigninger.
Storstraumen bru
Storstraumen bro er ei buebro på riksvei 9 i Bygland kommune, Aust-Agder. Den er 41,5 m lang og ble bygd i 1963. Broa går over strømmen mellom Byglandsfjorden og Åraksfjorden. I strømmen er det et sluseanlegg som ble anlagt i forbindelse med trafikken med båt på fjorden. DS «Bjoren» gikk i rute mellom Ose og Byglandsfjord og måtte bruke slusene for å komme gjennom Storstraumen.
Idrettsforeningen Blindern Studenterhjem
I 1969 slo for øvrig IFBS Lyn i en five-a-side-kamp 3-2 like før Lyn skulle til Spania for å spille europacup mot storlaget Barcelona. Lyn klarte seg faktisk bedre mot Barcelona (uavgjort 2-2 og tap 2-3) enn mot IFBS.
Sammy Ameobi
Samuel «Sammy» Ameobi (født 1. mai 1992) er en engelsk fotballspiller som fra den 30. juni 2022 er klubbløs.
Han er av nigeriansk avstamning.
Han er broren til Shola Ameobi og BÍ/Bolungarvík-spissen Tomi Ameobi.
Gaojiaopera
Gaojiaopera er en form for kinesisk opera som er populær i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Den er kjent for sine forskjellige klovneroller. Operaformen utviklet seg mot slutten av Ming-dynastiet. Den var opprinnelig et improvisert innslag i visse religiøse prosesjoner. Den utviklet seg så til Songjiang-drama, med akrobatikk og en relativt enkel handling. Midt i Qing-dynastiets tid tok det opp i seg elementer fra Hui-operaen, Beijing-operaen og yiyangmusikken. All musikk som ledsager Gaojia-operaen er av sørkinesisk type, og den er også influert av Liyuan-opera.
Andreas Fleischer
Andreas Fleischer (født 5. november 1878 i Stjørdal, død 23. november 1957 i Vindafjord) var en norsk teolog, misjonær, sakprosaforfatter og biskop i Den norske kirke. Han var biskop i Bjørgvin bispedømme fra 1932 til 1948.
Fleischer tok artium i Trondheim i 1896 og ble cand.theol. ved Det teologiske fakultet i 1902. I 1903 ble han ordinert prest i Trondheim av biskop Skard. Han var misjonær i Hunan i Kina fra 1904 til 1912. Han ble sokneprest i Fitjar i 1912, Stord i 1917 og Brunlanes i 1922. I 1932 etterfulgte han Peter Hognestad som biskop i Bergen. Han var biskop der til 1948. Etter sin tid som biskop virket han i en periode som reisetaler for det norske misjonsselskap.
Flesicher skrev flere bøker, mange av dem på kinesisk.
Familie
Han var sønn av sogneprest Carl Edvard Fleischer (1843–85) og Johanne Sofie Fergstad (1850–1926). Faren var prest da han druknet på hjemreise fra Osen annekskirke i Sør-Trøndelag Allehelgens søndag 1. november 1885. Både farfaren Andreas Jørgen Fleischer og morfaren Sivert Andreas Fergstad var sogneprester. Broren Carl Gustav Fleischer (1883–1942) ble general. Andreas giftet seg i 1908 med prestedatteren Petra Amalie Margreta Ulsaker (1881–1963) fra Skedsmo. Bryllupet fant sted i Kina.
Kristin Skogheim
Kristin Janette Skogheim (født 3. april 1970) er en norsk skuespiller, komiker, manusforfatter, interiørdesigner og programleder på TV 2, kjent som medlem av komikertrioen Melonas.
Skogheim har skrevet manus til flere filmer og TV-serier. Blant disse er novellefilmen Nora i Ekko av Ibsen-serien, som ble vist på NRK våren 2006. Hun var også manusforfatter til barnefilmen Knerten i knipe fra 2011, og redaktør for programmet Underholdningsavdelingen på NRK og komiserien Neste sommer på TVNorge.
Hun ble ansatt i TV 2 i november 2007 hvor hun var programleder for I de beste familier samt Skogheims på TV 2. For Skogheims vant hun klassen beste kvinnelige programleder under Gullruten 2009. Utover høsten 2009 var også hun blant annet med i konkurransen Camp Senkveld i programmet Senkveld med Thomas og Harald på TV 2. I 2010 og 2012 var Kristin Skogheim programleder for Skogheim flytter inn på TV 2.
Skogheim kommer fra Seljord, men er bosatt i Oslo. Kristin Skogheim var i 1998–1999 gift med Kristopher Schau og ble senere gift med Lars Gudmestad.
Narog
Narog var en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens Midgard i det første tideverv. Denne elva lå i vest Beleriand og var den største elva i den delen av landet. Narog er det største tilløpet til elva Sirion.
På den vestre elvebredden, like sør for der hvor Ringwil rant inn i Narog, lå byen Nargothrond, som var Finrod Felagunds festningsverk.
List of Middle-earth rivers Cours d'eau de la Terre du Milieu Lista di fiumi del Beleriand
Halkiseminaret
Halkiseminaret i Tyrkia ble opprettet 1. oktober 1844 på øya Halki (Heybeliada), den nest største av Prinkipo-øyene (Prinseøyene) i Marmarahavet. Seminaret var det fremste stedet for presteutdanning for det det gresk-ortodokse Konstantinopelpatriarkatet frem til det ble stengt av tyrkiske myndigheter i 1971.
Seminaret lå på området til et ødelagt kloster fra 800-tallet. Istandsettelsen i 1844 måtte for det meste gjentas i 1894 etter et stort jordskjelv. En større renovasjon ble gjennomført i 1950-årene.
Mange ledende ortodokse teooger, prester, biskoper og patriarker ble utdannet på Halki, deriblant patriark Bartolomeus I.
Tyrkiske myndigheter har blitt utsatt for internasjonalt press for å tillate den ordtodokse kirke å genåpne seminaret. USAs president Bill Clinton besøkte Halki i 1999 og oppfordret den tyrkiske president Süleyman Demirel om å tillate dette, og året før hadde den amerikanske kongressen vedtatt en resolusjon om det samme. EU har tatt opp saken i frbindelse med samtalene om EU-utvidelse.
Russisk sporvidde
Russisk sporvidde er en sporvidden på mellom 1 520 mm og 1 524 mm, som benyttes i de fleste land som hørte til Det russiske keiserdømmet. Spor med denne sporvidden er klassifisert som bredspor, siden sporvidden er bredere enn sporvidden til normalspor, definert som 1435 mm.
1524 mm ble først tatt i bruk på St. Petersburg-Moskva-banen, som sto ferdig i 1851, og ble deretter standard i Det russiske keiserdømmet. På slutten av 1960-tallet ble sporvidden i Sovjetunionen omstandarisert til 1520 mm.
På verdensbasis er russisk sporvidde den nest mest brukte etter 1 435 mm (normalspor). Utover de tidligere sovjetstatene, benyttes sporvidden også i Finland og Mongolia, som begge var under sterk russisk innflytelse da jernbanen ble bygget. Kortere strekninger med russisk sporvidde strekker seg inn dessuten inn i Polen, øst-Slovakia, Sverige (fra den finske grensen ved Haparanda) og nordre Afghanistan.
Sosialistisk Venstreparti
SV – Sosialistisk Venstreparti er et norsk politisk parti som ifølge sitt arbeidsprogram definerer seg som «et sosialistisk parti, et miljøparti, et fredsparti og et antirasistisk parti». SVs ungdomsorganisasjon er Sosialistisk Ungdom (SU).
Partiet ble stiftet i 1975, men har røtter i Sosialistisk Folkeparti (SF), som ble etablert i 1961, og i valgsamarbeidet Sosialistisk Valgforbund (1973–1975), som i tillegg til SF omfattet NKP og en liten gruppe venstreutbrytere fra Arbeiderpartiet. Bakgrunnen for at SF og senere SV ble etablert var misnøye med Arbeiderpartiets vestlig-orienterte utenrikspolitikk under den kalde krigen. Fra 1960- til 1980-tallet stod utenrikspolitikken, spesielt arbeidet for vennskapelige forbindelser med østblokken og opposisjon mot Norges NATO-medlemskap, sentralt i SFs og SVs politikk. Under Erik Solheims og Kristin Halvorsens ledelse, siden 1987, har partiet utviklet seg i en reformistisk retning med større vekt på innenrikspolitiske saker. Partiet har siden slutten av den kalde krigen også vært preget av utenrikspolitisk nyorientering og posisjonert seg nærmere sentrum-venstre enn tidligere. Dette kulminerte med at partiet støttet NATOs krig mot Jugoslavia i 1999 og at SV i 2023 vedtok at det støtter NATO-medlemskap. Fra 2005 til 2013 deltok partiet i en regjering ledet av Arbeiderpartiet og Jens Stoltenberg. SV støtter også en rekke progressive saker og definerer seg som et feministisk parti, og har uttalt at «den feministiske kampen er solidarisk og (...) inkluderer alle (...) homofobi og transfobi er trusler mot feministisk frigjøring».
I stortingsvalget 2017 fikk partiet 6,0 % oppslutning og partiets stortingsgruppe består av 11 representanter. Ved kommunestyre- og fylkestingsvalget 2015 fikk partiet henholdsvis 4,1 og 4,0 % oppslutning, og én ordfører (i Oslo). Audun Lysbakken var partileder og parlamentarisk leder til 18. mars 2023 da landsmøtet valgte Kirsti Bergstø til ny leder. I det politiske landskapet står partiet til venstre for Arbeiderpartiet, men ikke så langt til venstre som Rødt.
Politisk plattform
SV definerer seg som et sosialistisk, feministisk og antirasistisk miljø- og fredsparti. Partiet er tilhenger av radikal omfordeling, tiltak mot klimaendringer, likestilling mellom kjønnene, nedrustning, avkriminalisering av ulovlige rusmidler og antirasisme. Partiet er motstander av oljeboring i Lofoten og Vesterålen, privatisering og konkurranseutsetting, og norsk medlemskap i NATO, EU og EØS. I regjering har partiet prioritert arbeidet med barnehagereformen. Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 var SV motstander av å støtte Ukraina med våpen, men åpnet for å revurdere holdningen til NATO-medlemskap.
I prinsipprogrammet beskrives fem hovedmål for partiets politikk:
Stortingsrepresentanter
SV har 13 stortingsrepresentanter i perioden 2021–2025.
Historie
SVs forhistorie startet for en stor del i Arbeiderpartiet. Arbeiderpartiets historie inneholder en rekke ideologiske splittelser, blant annet i kjølvannet av den russiske revolusjon. Internasjonale spørsmål, slik som forholdet til Sovjetunionen, og verdispørsmål, slik som partiets rolle i forhold til det individuelle partimedlem, var sentrale konfliktsaker. Etter andre verdenskrig ble Norge medlem av NATO og inngikk i den USA-allierte vestblokken, som stod i motsetning til den Sovjet-allierte østblokken. NATO-medlemskapet aksentuerte de utenrikspolitiske konfliktene i Arbeiderpartiet. Denne opposisjonen kom særlig til uttrykk i kretsen rundt ukeavisen Orientering. Denne grupperingen lanserte det de kalte «det tredje standpunkt»: Et ønske om mest mulig uavhengighet fra både USA og Sovjetunionen. I 1961 ble de som var medlemmer av Arbeiderpartiet i Orienterings-kretsen ekskludert fra partiet. Eksklusjonen ga startskuddet til etableringen av Sosialistisk Folkeparti (SF).
SF etablerte seg som en radikal utenrikspolitisk opposisjon til Vietnamkrigen, USA og NATO, og ble også samlingspunkt for politisk opposisjon til venstre for Arbeiderpartiet. Partiets to stortingsrepresentanter etter stortingsvalget i 1961, med Finn Gustavsen i spissen, valgte å stemme sammen med de borgerlige partiene i Kings Bay-saken, og felte dermed Einar Gerhardsen som statsminister. I andre spørsmål sto partiet for en radikal, sosialistisk politikk.
Gjennom 1970- og 80-tallet markerte partiet seg innen kvinnesak, fred, motstand mot atomvåpen og miljø. Partiets oppslutning ved stortingsvalgene svingte, med valget i 1989 som neste høydepunkt, etter 1973. I 1985 ble «Del godene» for første gang brukt som slagord i valgkampen. Det var jappetid og for SV var det viktig å bekjempe arbeidsledighet og økonomiske forskjeller. Fram mot folkeavstemningen om EU i 1994 sto SV sentralt i motstanden mot norsk medlemskap i EU.
Mot slutten av 90-tallet tok SV i bruk slagordet «Barn og unge først». SV gjorde svært gode valg i 2001 og 2003 (12,5 og 13 %), og partileder Kristin Halvorsens popularitet økte. Valget i 2005 ble historisk, ved at SV, Arbeiderpartiet og Senterpartiet dannet en rødgrønn flertallsregjering, til tross at SV gikk kraftig tilbake i valget.