cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bombingen av Libya i 1986
Angrepet
Selve angrepet varte i 12 minutter. I løpet av angrepet slapp amerikanerne 60 tonn bomber, og mistet på ett fly under bombingen av Bab al-Asisiya-kassernen. Noen bomber bommet på målene sine og forårsaket sivile tap, og noen traff også diplomatiske bygninger i Tripoli. Noen libyske soldater deserterte fra sine posisjoner i frykt og forvirring, mens offiserene på sin side angivelig var sent ute med å gi ordrer. Det libyske luftvernsystemet ble ikke iverksatt før flyene hadde truffet målene sine. Radarinstallasjoner og SAM-installasjoner i Benghazi ble satt ut av spill, samtidig som enkelte bomber også traff vestlige ambassader i byen.
Libyas svar på angrepet var å avfyre to scud-missiler mot den italienske øya Lampedusa. Imidlertid fløy missilene over øya og landet i havet, og forårsaket ingen skade.
Gaddafis reaksjon
Gaddafi proklamerte at han hadde «vunnet en spektakulær militær seier over USA» Talen ble imidlertid oppfattet slik at den manglet lidenskap fra Gaddafis side, og «seier-feiringene» uteble i stor grad. Gaddafi opplevde økt kritikk fra den jevne borger, og mange reagerte med å sabotere offentlige plakater av diktatoren.
Raidene bragte det libyske regimet til sitt svakeste punkt i løpet av sin hittil 17 år lange regjeringstid. Likevel skulle Gaddafi beholde makta inntil en borgerkrig brøt ut i 2011.
Duroc
Duroc (D) er en griserase som oppsto i USA omkring 1830. Denne grisen har siden blitt svært populær som avlsgris over store deler av den industrialiserte verden, også i norsk slaktegrisproduksjon, men nesten bare råner benyttes.
Duroc er en rød griserase som opprinnelig stammer fra Jersey red og New York gammel duroc.
Duroc inngår i en rekke blandingsraser, for eksempel i såkalt noroc. Kjøttet fra denne griseblandingen kalles «Edelgris» (Gilde Norsk Kjøtt) og består av 50% norsk landsvin, 25% norsk yorkshire og 25% duroc.
Islamsk kalender
Den islamske kalenderen er basert på månens kretsløp og har 354 døgn fordelt på 12 måneder. Det vil si at det muslimske året hvert år forskyves om lag 11 dager i forhold til jordens kretsløp (365,24221065 døgn (epoke J2000.0)).
Grunnen til at muslimene fortsatt bruker en månebasert kalender er at tilpasning fra måne- til solår ifølge Koranen (9:37) er hedensk. I noen muslimske land brukes den gregorianske kalenderen parallelt med den muslimske for å holde tidsregningen i overensstemmelse med den øvrige verden. Uansett hvilket land muslimene bor i, er kalenderen viktig fordi den styrer det religiøse året.
Plaza de Mayo undergrunnsstasjon
Plaza de Mayo undergrunnsstasjon er den første stasjonen på linje A på Buenos Aires’ undergrunnsbane. Neste stasjon på linje A er Perú. Plaza de Mayo var en av stasjonene på den første delen av undergrunnsbanen som ble åpna 1. desember 1913, og gikk herfra til Plaza Miserere.
Islamsk kalender
Dag én i den muslimske tidsregningen er 16. juli 622 da profeten Muhammed flyktet fra Mekka til Medina. Det arabiske ordet for flukt er hijra. Den muslimske kalenderen kalles derfor også hijrakalenderen. Nyttårsdagen faller på den første dagen i måneden Muharram, fredag er helligdag og helga faller på torsdag og fredag.
Plaza de Mayo undergrunnsstasjon
Plaza de Mayo undergrunnsstasjon ligger under krysset mellom gatene Hipólito Yrigoyen og Defensa i bydelen Montserrat. Stasjonen er travel siden den er den første på linja, og fordi den ligger i Buenos Aires’ historiske sentrum. I nærheten av stasjonen ligger blant annet Casa Rosada, Finansdepartementet, Catedral Metropolitana de Buenos Aires og Buenos Aires’ rådhus. Plaza de Mayo, som stasjonen er oppkalt etter, ligger også her, og er en populær turistattraksjon. I nærheten ligger også nabolaget Puerto Madero, en annen populær turistattraksjon i byen.
Islamsk kalender
I Vesten betegnes datoer i den islamske kalender vanligvis med forkortelsen AH (latinsk: Anno Hegirae, «i året for hijra»)
Ukedager
Den islamske uken er i likhet med middelalderens kristne uke utledet fra jødedommen som brukte nummererte ukedager og startet uken på vår lørdag. Islamske og jødiske dager begynner ved solnedgang. Fredag er samlingsdagen da muslimene samles til bønn ved middagstider og lørdag er sabbat.
Plaza de Mayo undergrunnsstasjon
I 1997 ble Plaza de Mayo undergrunnsstasjon erklært for et nasjonalt historisk monument.
Svalbardvalmue
Svalbardvalmue er en arktisk valmueart. Den er sammen med rødsildre den aller nordligste blomsterplanten i verden.
Levevis
Svalbardvalmue er en flerårig urt med tuevekst og med frøformering. Frøene er sjølspredte (ballistisk), men kan nok også spres ved hjelp av vind på snø og is, og vann. Arten er konkurransesvak og kan bare etablere seg på steder med lågt dekke av andre planter. Denne planten har en flerårig rosett med flikete blad ved bakken. Blomstene sitter enkeltvis på enden av lange, hårete, bladløse stengler. Blomstene er hvite eller gule. Melkesaften har hvit farge. Frøkapselen har en spesiell form som gjør arten lett å skille fra islandsvalmue og kolavalmue. Den vokser på grus, rasmark og vegkanter, og er en karakteristisk art for naturtypen polarørken.
Svalbardvalmue tilhører seksjonen Meconella i valmueslekten (Papaver). Andre arter i samme seksjon er kolavalmue, islandsvalmue, alpevalmue og sibirvalmue. Disse valmuene vokser i Arktis og i høyfjellet lenger sør. Polyploidi er vanlig, og avgrensingen mellom de ulike artene er omstridt.
Heidi Solstads doktoravhandling fra 2009 viser at svalbardvalmuene fra Finnmark er nært beslektet med valmuer fra Svalbard og Frans Josefs land, slik at det ikke er grunnlag for å opprettholde underartene. Det kan tenkes at undersøkelser med de mer differensierende molekylære markørene som er tilgjengelige i dag, kunne gi et litt annet resultat.
Svalbardvalmue har 2n=70 kromosomer og er derfor en dekaploid valmueart. Den er sannsynligvis en allopolyploid der kromosomene kommer fra flere ulike foreldrearter.
Utbredelse
Utbredelsen er bred amfiatlantisk og strekker seg fra de vestligste øyene i arktisk Canada østover til Tajmyrhalvøya i Sibir. Arten finnes blant annet på Grønland, Kolahalvøya, Svalbard, Frans Josefs land og Novaja Semlja.
Arten vokser (i fastlands-Norge) primært i store rasmarker på noe baserik berggrunn, sekundært på grusete elveører. Den er kjent fra 9 lokaliteter innen et svært begrenset område på vest- og norddelen av Varangerhalvøya (Tana, Berlevåg og Båtsfjord). To av forekomstene er gulblomstret (den klassiske typelokaliteten ved Østerelva i Syltefjord og en rapportert lokalitet i nedre Tana ; de andre er kvitblomstret. Seks lokaliteter er i rasmark mens tre er på elveør.
I alt utgjør dette 8 forekomstruter (32 km2). Vi regner med at noen av disse kan ha gått ut og estimerer et minimum mulig forekomstareal på 24 km2, og et maksimum på 40 km2, basert på at det nok er noen forekomster som ennå ikke er funnet. Dette gir et beregnet forekomstareal på 29 km2. Kjent utbredelsesområde er på 1500 km2. De små og relativt isolerte delpopulasjonene innebærer små sjanser for rekolonisering om de dør ut, og artens utbredelse er derfor trolig kraftig fragmentert. Det er ingen åpenbar trussel i dag, men svalbardvalmue er blitt oppsøkt på flere lokaliteter (blant annet Tana: Julelva og Båtsfjord: Reindalen) med gjenfunn av bare noen få planter. Årsaker til tilbakegang er ikke kjent, men de aktuelle områdene er sterkt reinbeitet. Svalbardvalmue har forekomster i naturtyper som trolig ikke er spesielt utsatte (elveør og rasmark) når det gjelder klimaendring og gjengroing. Arten håndterer trolig også noe økte temperaturer, selv om dette er en høgarktisk art. Transplantasjonsforsøk har vist at arten er en ekstrem langdagsplante som ikke blomstrer om den ikke får en lengre periode med midnattssol; sørgrensa er derfor lysstyrt heller enn klimastyrt.
Rødlistevurdering
Generasjonstida er satt til 10 år, dvs. en vurderingsperiode på 30 år. Svalbardvalmue vurderes i 2021 som sterkt truet (EN) fordi den har et begrenset utbredelsesområde og forekomstareal og en kraftig fragmentert utbredelse (med små, relikte delpopulasjoner), i kombinasjon med pågående tilbakegang i delpopulasjoner og antall reproduktive individ. Dette er en oppgradering fra sårbar (VU) i forrige rødlistevurdering som et resultat av ny tolkning av tidligere data (spesielt den kraftige fragmenteringen av utbredelsen).
Ceratomia catalpae
Ceratomia catalpae er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae). Denne svermeren finnes i Nord-Amerika.
Utseende
Em middelsstor (vingespenn 65 – 95 mm), lyst grå til brunlig svermer. Brystet har en klokkeformet, svart tegning og bakkroppen tre svarte lengdestriper. Forvingen har en krum fremkant. Den er ensfarget bortsett fra to doble, kurvede, mørke tverrbånd, to små, svarte lengdestrker som ligger mellom de to tverrbånd-parene, en tynn, svart stripe langs ytterkanten og en siksak-formet svart tegning ved vingespissen. Alle disse tegningene kan være ganske utviskede. Bakvingene er blekt brungrå med to diffuse, mørkere tverrbånd. Larven er nesten helt hvit når den klekkes med utvikler etter hvert mer og mer svarte flekker. Som utvokst finnes den i to former: en mørk som er ensfarget svart langs ryggen og en lysere der den svarte fargen er brutt opp eller mangler helt. Begge formene er lyst gulaktige på sidene. Huden er ganske glatt, og det svarte hornet på bakkroppen er uvanlig langt. Den lyst brunrøde puppen mangler en fri sugesnabel-slire.
Levevis
Larvene lever bare på trompettre (Catalpa spp, familien Bignoniaceae). De kan snauspise denne om de er tallrike. Larvene brukes som agn av sportsfiskere. De voksne svermerne flyr om natten og tar trolig ikke næring til seg.
Utbredelse
Arten finnes over det meste av USA øst for Rocky Mountains, og inn i Mexico.
Ștefan Pinciuc
Ștefan Pinciuc (født 7. juni 1985) er en moldovsk svømmer.
Pertyia
Pertyia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor trebukk med forholdsvis kort kropp og lange bein. Kroppen er svart, men mesteparten av dekkvingene er tett kledt med gyllen til grønnlig, silkeaktig bestøvning. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen, med lange, fine hår på innersiden. Pronotum er omtrent så langt som bredt, ovalt med en liten tann på hver sidekant. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er svarte, særlig bakbeina er ganske lange.
Edward J. Smith
Edward John Smith (født 27. januar 1850, død 15. april 1912) var en britisk handelsflåtekaptein som tjenestegjorde som kaptein og kommandør ombord på flere av White Star Lines fartøy, men han er mest kjent for sin kommando på RMS «Titanic» som sank i 1912 og hvor han selv også mistet livet. I hans levetid regnes han som den mest erfarne og høyest dekorerte sivile sjøkapteinen i England, og Europa forøvrig. Det finnes en statue til minne om ham i Lichfield, England.
Pertyia
Levevis
Larvene lever i død ved.
Edward J. Smith
12. juli 1887 ble Smith gift med Sarah Eleanor Pennington. Deres datter Helen Melville Smith ble født i Waterloo, Lancashire, i 1898. Familien bodde i et stort mursteinhus ved navn «Woodhead» på Winn Road, Portswood, Southampton.
Pertyia
Utbredelse
Arten lever i det østlige Brasil.
Edward J. Smith
Biografi
Edward John Smith ble født 27. januar 1850 i byen Hanley, Stoke-on-Trent. Hans foreldre var Edward Smith, en keramiker, og Catherine Hancock født Marsh, som ble gift i 1841 i Wolstanton. Hans foreldre eide senere en forretning. Smith gikk på Etruria British School til han fylte 13, da han dro til Liverpool for å starte en karriere som sjømann. Han gikk i lære hos Gibson & Co., Liverpool.
Edward John Smith begynte å jobbe hos White Star Line i Mars 1880 og startet sin karriere som fjerde offiser ombord SS «Celtic» og steg raskt på rangstigen, allerede i 1887 fikk han sin første kommando ombord SS «Republic». Han var i tillegg offiser av løytnants rang og senere kommandør i den britiske reservemarinen, slik at han kunne tilføye initialene «RNR» etter sitt eget navn. Siden Edward John Smith var offiser i reservemarinen betydde det også at fartøy han kommanderte i handelsflåten kunne flagge med «Blue Ensign», selv om det var vanlig for fartøy i handelsflåten å flagge «Red Ensign».
Edward John Smith fikk i 1895 kommando på et av White Star Lines største fartøy, RMS «Majestic» og var kaptein der i ni år. Ved Boerkrigens utbrudd i 1899 ble «Majestic» omgjort til troppeskip for britiske militærtropper. Edward John Smith kommanderte «Majestic» under to vellykkede turer til Sør-Afrika og ble for sin innsats i 1903 tildelt Transportmedaljen av Kong Edward VII.
Tross denne hendelsen ble Smith tilkalt til å kommandere det andre skipet i Olympic-klassen, RMS «Olympic»s søsterskip RMS «Titanic» da det stod ferdig 10. april 1912. «Titanic» var en halv fot lengre enn «Olympic», slik at Smith igjen kommanderte verdens største skip. Dette skulle vise seg å bli hans siste sjøfartskommando, da «Titanic» kolliderte med et isfjell og sank tidlig på morgenen 15. april 1912. Over 1,500 mennesker mistet livet, deriblant Smith selv. Grunnen til det enorme tapet av menneskeliv var at regelverket for livbåter i 1912 ble beregnet ut fra hvor tungt skipet var og ikke hvor mange mennesker som var ombord, «Titanic»s forlis var en maritim katastrofe og førte til flere store offentlige etterforskninger både i Storbritannia og USA og førte med seg både opprettelsen av en fast ispatrulje i Atlanterhavet og et strengere regelverk som tok utgangspunkt i sikkerhet på skip og til havs.
Det ble gjennomført flere umiddelbare søk og aksjoner for å lete etter overlevende og å plukke opp lik etter forliset, men Smith ble aldri funnet. Om hans lik ble funnet, ble det iallfall aldri identifisert.
Antoninus Liberalis
Antoninus Liberalis (gresk: Ἀντωνῖνος Λιβεράλις) var en gresk lærd og mytograf i antikken som under sitt latinske navn antagelig var virksom en gang mellom 100 og 300 e.Kr. Det er bortimot ingen informasjon om forfatteren. Han er kjent fra et enkelt verk, Samling av metamorfoser.
Metamorfoser
Det eneste bevarte verk etter ham er Samling av metamorfoser (Μεταμορφώσεων συναυωυή), basert på hellenistiske kilder, særlig Nikandros fra Kolofon, en samling på 41 meget korte sammendrag av fortellinger om mytiske metamorfoser (forvandlinger) påvirket av fornærmede guddommer, unik ved at de er framstilt i prosa og ikke som poesi. Den litterære sjanger med myter om forvandlinger av menn og kvinner, helter og nymfer, til stjernebilder, har betegnelsen Katasterismoi (gresk: Καταστερισμοί, «plassering blant stjerner»). Denne sjangeren var populær under antikken. Verket til Antoninus Liberalis har mer polerte paralleller i det bedre kjente Metamorfoser av Ovid og Metamorfoser av Lucius Apuleius. Sistnevnte er mer kjent som Det gyldne esel (Asinus aureus) etter omtale av Augustin av Hippo. Som dem er kildene, i den grad de kan etterspores, hellenistiske verker, som Nikandros’ Heteroeumena og Ornithogonia (tilskrevet Boios).
Verket har overlevd i et enkelt manuskript fra sent på 800-tallet. Det er nå i Bibliotheca Palatina ved Universitetet i Heidelberg. Manuskriptet inneholder flere verker. Det ble fraktet til Basel en gang rundt 1437. I 1553 ga Hieronymus Froben det til Ottheinrich von der Pfalz som overlot det til biblioteket. I 1623, med resten av biblioteket, ble det fraktet til Roma. I 1787 havnet det i Paris som en del av Napoléons plyndring under betingelsene av Tolentino-traktaten. I 1816 kom igjen tilbake til Heidelberg hvor det har vært siden.
Guilielmus Xylander ved Universitetet i Heidelberg trykte det i 1568. Da noen tekstsider har forsvunnet siden denne trykkingen, er også denne utgaven en nødvendig autoritet for teksten.
Mange av de forvandlingene som omtales i verket er funnet i andre verker, og del av dem kan være oppfinnelser av Antoninus. Fortellingens væremåte er lakonisk og i en konversjonspreget prosa: «denne fullstendig ukunstneriske tekst», slik Sara Myers har karakterisert den, gir den korteste sammendrag av tapte forvandlinger av mer ærgjerrige forfattere, slik som Nikandros og Boios. Francis Celoria, oversetter av en utgivelse fra 1992, anser teksten som perfekt akseptabel koiné-gresk, skjønt med tallrike Hapax legomenon; den er «strengt enkel» og hovedsakelig blottet for grammatiske småord som kunne gi humor eller en personlig fortellerstil.
Røde hare
Røde Hare (kinesisk: 赤兔马; pinyin: Chìtù mǎ) er navnet til en meget praktfull hest som opptrer i den historiske romanen Beretningen om de tre kongedømmer. Hesten ble gitt i gave av Dong Zhuo til Lü Bu, sammen med gull, perler og et belte av jade. for å overtale Lü Bu til å drepe sin stefar Ding Yuan og slutte seg til Dong Zhuo. Det var sagt at Røde Hare kunne løpe tusen lǐ på bare én dag. Historien sier ingenting om hesten etter at Lü Bu er blitt henrettet av Cao Cao ved Xiapi.
I romanen blir Røde Hare presentert til Guan Yu som en gave. Cao Cao lot til og med Guan Yu få beholde hesten etter at Guan Yu hadde forlatt Cao Cao sin tjeneste og gjestfrihet. Da Guan Yu ble fanget av Lü Meng, ble Røde Hare gitt til Ma Zhong av Sun Quan. Etter at Guan Yu ble henrettet nektet Røde Hare å spise og døde til slutt av sult.
Røde Hare er antatt for å ha vært en Dayuan hest fra Ferganaregionen i Sentral-Asia.
Shoaib Akhtar
Shoaib Akhtar (urdu: شعیب اختر) (født 13. august 1975 i Rawalpindi, Punjab) er en pakistansk cricketspiller, kjent for å være den raskeste bowler i verden. I 2006 ble han tatt for bruk av nandrolon.
Luvo Manyonga
Luvo Manyonga (født 8. januar 1991) er en sørafrikansk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp.
Han representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i lengdehopp.
Sovjetkongressen
Sovjetkongressen var det høyeste styrende organ for Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk og Sovjetunionen i to perioder, fra 1917 til 1936 og fra 1989 til 1991. Sovjetkongressens fulle opprinnelige navn var «Kongressen av sovjeter av arbeidere, soldater og landarbeideres representanter».
Tvangslidelse
Tvangslidelse, eller obsessiv-kompulsiv lidelse (forkortet OCD, fra eng.: ) er en psykisk lidelse som kjennetegnes ved påtrengende tanker som fremprovoserer uro, mani, paranoia, eller bekymring, og repeterte handlinger som utføres for å redusere uro, eller ved en kombinasjon av slike tanker (tvangstanker) og handlinger (tvangshandlinger).
Olaus Arvesen
Olaus Arvesen (født 26. september 1830 i Onsøy, død 1. juli 1917) var en norsk lærer, journalist og politiker. Han ble cand.theol. i 1862.
Tvangslidelse
Symptomer
OCD er den fjerde mest vanlige psykiske lidelsen, og diagnosen OCD stilles nesten like ofte som diagnosene astma og diabetes. I USA lider én av 50 voksne av tvangslidelse. Uttrykket «obsessiv-kompulsiv» har blitt en del av det engelske leksikon, og brukes ofte på en uformell eller karikert måte for å beskrive noen som er grundig, perfeksjonistisk, oppslukt i en sak, eller på annen måte fiksert på noe eller noen. Selv om disse tegnene kan være til stede ved tvangslidelse, trenger ikke en person med slike trekk nødvendigvis å lide av OCD. Personen kan i stedet ha tvangspreget personlighetsforstyrrelse eller en autismelidelse. Det kan også være at personen befinner seg innenfor det man karakteriserer som normalt. En rekke psykologiske og biologiske faktorer kan være involvert eller forårsake tvangslidelser.
Tvangstanker
Noen mennesker med tvangslidelse opplever seksuelle tvangstanker som kan innebære påtrengende tanker eller bilder om å kysse, berøre, beføle eller utføre ulike seksuelle handlinger med fremmede, bekjente, foreldre, barn, familiemedlemmer, venner, kollegaer, dyr eller religiøse figurer. Dette kan ha et heteroseksuelt eller homoseksuelt innhold, og omfatte personer i alle aldre. Som med andre påtrengende ubehagelige tanker eller bilder vil de fleste mennesker til tider ha noen foruroligende seksuelle tanker, men mennesker med tvangslidelse tillegger dem stor betydning. Tvangspreget frykt knyttet til seksuell legning kan for en personen med tvangslidelse, og de rundt dem, fremstå som en krise som faktisk handler om seksuell identitet. Ved OCD innebærer ofte tvil en usikkerhet knyttet til hvorvidt man faktisk kan komme til å utføre det man får ubehagelige tanker om, og slik tvil resulterer ofte i selvkritikk eller selvforakt.
Personen med OCD forstår at tvangstankene ikke er sanne, men føler likevel at de må handle som om de var riktige. Eksempelvis kan en person som lider av samlemani oppleve trang til å behandle ubetydelige eller døde gjenstander som om de har stor betydning og samme rett til å eksistere som levende organismer, selv om de på et mer intellektuelt nivå innser at dette er irrasjonelt. Ved alvorlig OCD kan motstanden mot tankene og innsikten i at disse er meningsløse forsvinne og tankene utgjør da vrangforestillinger.
Olaus Arvesen
Fra 1866 var han redaktør av Hamar Stiftstidende, og fra 1872 redaktør og eier av Oplandenes avis. Han var stortingsrepresentant for Hedmark (V) 1892–94, og vararepresentant 1895–97. Han var medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.
Tvangslidelse
Tvangshandlinger
Enkelte personer med OCD utfører tvangshandlinger fordi føler at de må det, uten å kunne forklare hvorfor. Andre utfører handlingene for å dempe angsten som kommer i forbindelse med bestemte tvangstanker. Personen med OCD kan føle at disse handlingene forhindrer at en fryktelig hendelse inntreffer, eller vil skyve tvangstankene ut av hodet. Uansett hvorfor tvangshandlingene utføres vil resonnementet til den som lider av OCD resultere i betydelig ubehag for dem selv eller for de som er rundt dem. Overdreven plukking eller avriving av hud (dermatillomani) eller hårplukking (trichotillomani) og neglebiting (onychophagia) er alle beslektet med OCD og inngår i det som beskrives som et OCD-lidelsesspekter. Personer med OCD er klar over at deres tanker og atferd ikke er rasjonell, men de føler seg bundet til å følge dem for å avverge følelser av panikk eller angst.
Olaus Arvesen
Olaus Arvesen var sønn av gårdbruker Arve Olsen og hustru Antonette Christine Buvik. Han var far til fiolinisten Arve Arvesen. I forbindelse med Sagatuns 100-årsjubileum i 1964 ble han og vennen Anker avbildet på to frimerker: NK 558, 50 øre matt lillarød, og NK 559, 90 øre matt fiolettblå.
Tvangslidelse
Tvangshandlinger
Noen vanlige tvangshandlinger inkluderer å telle bestemte ting (for eksempel fotspor) eller på bestemte måter (for eksempel ved intervaller på to) og utføre andre handlinger mange ganger, ofte med unormalt høy opptatthet og følsomhet for tall eller mønstre. Folk kan vaske hender gjentatte ganger, kremte, forsikre seg om at gjenstander står på linje, kontrollere gjentatte ganger at den parkerte bilen deres er låst før de forlater den, konstant organisere ting på bestemte måter, slå lyset av og på, holde dørene lukket til enhver tid, berøre objekter et bestemt antall ganger før de går ut av eller inn i et rom, ha spesielle regler når en går, slik som bare å tråkke på fliser som har en bestemt farge, eller ha en spesiell rutine for bruk av trapper (for eksempel starte og slutte på samme fot).
Folk benytter tvangshandlinger som en flukt fra sine tvangstanker, men de er også klar over at dette bare er midlertidig, at de påtrengende tankene snart vil komme tilbake. Noen mennesker bruker tvangshandlinger for å unngå situasjoner som kan utløse tvangstanker. Selv om noen gjør visse ting om og om igjen, trenger ikke dette å være tvangshandlinger. For eksempel er ikke leggetidrutiner, det å lære en ny ferdighet eller religiøs praksis eksempler på tvangshandlinger. Hvorvidt atferd er tvangshandlinger eller bare vane, avhenger av konteksten atferden utføres i. For eksempel vil det å organisere og bestille DVD-er eller videoer i åtte timer om dagen forventes av en som jobber i en videobutikk, men vil være unormalt for andre. Sagt på en annen måte, dersom aktiviteten bidrar til at personen blir mer effektiv og får det bedre, så er det sannsynligvis en (sunn) vane, hvis det forstyrrer effektivitet og livskvalitet er det sannsynligvis en tvangshandling.
I tillegg til angst og frykt som vanligvis følger med OCD, kan noen personer bruke mange timer på å utføre slike oppgaver (dvs. tvangshandlinger) hver dag. I slike situasjoner kan det være vanskelig for personen å være i arbeid og fungere i forhold til familie eller i sosiale sammenhenger. I noen tilfeller kan slik atferd også forårsake uheldige fysiske symptomer. For eksempel kan en tvangshandling som å vaske hendene med antibakteriell såpe og varmt vann føre til hudskade.
I spesifikke situasjoner rasjonaliserer personer med tvangslidelse ofte atferden sin, selv om de generelt innrømmer at atferden er irrasjonell. For eksempel kan en person som tvangsmessig sjekker inngangsdøren hevde at tiden og stresset forårsaket av å sjekke inngangsdøren er mye mindre enn tiden og stresset forbundet med å bli ranet, og dermed er det å sjekke det beste alternativet. I praksis er personen fortsatt ikke sikker etter å ha sjekket døra, og mener det fortsatt er bedre å gjøre enda en sjekk, og dette resonnementet kan fortsette svært lenge.
OCD uten fysiske tvangshandlinger
OCD manifesterer seg noen ganger uten synlige eller fysiske tvangshandlinger. Dette betegnes ofte som «Pure-O» tvangslidelse og ifølge en studie kan dette ramme så mange som 50 til 60 prosent av tvangslidelsestilfellene. Snarere enn å engasjere seg i observerbare tvangshandlinger kan en person med en slik tilstand utføre mer skjulte, mentale ritualer, eller kanskje føle seg drevet til å unngå situasjoner der tvangstanker ser ut til å trenge seg på. Som et resultat av denne unngåelsen kan mennesker slite med å oppfylle både offentlige og private roller, selv om de legger stor vekt på disse rollene og tidligere har mestret disse. En persons unngåelse kan for andre misforstås av personer som ikke vet hvorfor vedkommende unngår situasjonen. Et eksempel på dette er en mann som opplevde at konen ikke forstod hvorfor han unngikk å holde deres spedbarn.
Etiologi
Fagpersoner er stort sett enige om at både psykologiske og biologiske faktorer bidrar til å forårsake lidelsen, selv om det varierer i hvilken grad de vektlegger disse faktorenes betydning.
Psykologiske faktorer
Tvangslidelse (OCD) er en psykiatrisk angstlidelse som inkluderer belastende, påtrengende tanker og relaterte tvangshandlinger (oppgaver eller «ritualer») for å nøytralisere tvangstanker. Tvangstanker er vanligvis opprørende og tvangshandlinger fører til midlertidig opplevelse av lettelse. For å bli diagnostisert med tvangslidelse må man enten ha tvangstanker eller tvangshandlinger alene, eller tvangstanker og tvangshandlinger sammen, men de fleste med tvangslidelse har begge deler.
Tvangstanker er:
Tvangshandlinger er:
På et tidspunkt i løpet av lidelsen må personen innse at hans / hennes tvangstanker eller tvangshandlinger er urimelige eller overdrevne, og det er derfor at folk med tvangslidelse ikke anses å ha en realitetsbrist eller å være psykotiske. Tvangstanker eller tvangshandlinger må være tidkrevende, mer enn én time per dag, føre til ubehag eller forårsake problemer i sosial-, arbeids- eller skolefungering. Å ha OCD er belastende og kan føre til opplevelse av håpløshet og depresjon.
Biologiske faktorer
OCD har blitt knyttet til avvik forbundet med nevrotransmitteren (signalstoffet) serotonin, men det er uklart om disse unormalitetene er en årsak til eller en effekt av tvangslidelse. Serotonin er antatt å ha en rolle i å regulere angst. For å sende kjemiske signaler fra et nevron til et annet trenger serotonin å binde seg til reseptorer på omkringliggende nerveceller. Det er en hypotese at serotoninreseptorene kan være relativt understimulert ved tvangslidelse. Denne antakelsen er i tråd med observasjonen at mange OCD-pasienter har nytte av bruk av selektive serotonin reopptakshemmere (SSRI), en klasse av antidepressive medikamenter som forårsaker at mer serotonin blir tilgjengelig for andre nerveceller.
Det har blitt vist at personer med OCD har økt grå substansvolum bilateralt i nuclei lenticulares til nuclei caudati (områder i hjernen), og redusert grå substansvolum bilateralt i dorsal gyri frontales mediales og gyri cinguli anteriores. Disse funnene står i kontrast til funn hos personer med angstlidelser som har fått påvist redusert (i motsetning til økt) grå substansvolum bilateralt i nuclei lenticulares og nuclei caudati i kombinasjon med redusert grå substansvolum bilateralt i dorsal gyri frontales mediales og gyri cinguli anteriores. OFC- overaktivitet dempes hos pasienter som har respondert positivt på SSRI medikasjon, et resultat som antas å skyldes økt stimulering av serotonin reseptor 5-HT2A og 5-HT2C. Det har også blitt vist at striatum, som er knyttet til planlegging og initiering av handlinger, er involvert. Mus som genetisk har en defekt som gir konsekvenser for striatum, viser atferd lik den mange OCD-pasienter viser, for eksempel tre ganger så hyppig rengjøring og stell av seg selv som det andre mus utfører. Det kan altså finnes en arvelig predisposisjon knyttet til nevrologisk utvikling som kan øke sannsynligheten for utvikling av tvangslidelse.
Plutselig utvikling av OCD hos barn kan være forårsaket av gruppe A streptokokkinfeksjon, og denne tilstanden har blitt kjent under forkortelsen PANDAS.
Diagnostikk
Formell diagnose kan settes av en psykolog eller lege. For å bli diagnostisert med OCD må personen ha tvangstanker, tvangshandlinger, eller begge deler, i henhold til både en internasjonale ICD-10 og den amerikanske Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders (DSM). Tvangstanker definerer DSM som tilbakevendende og vedvarende tanker, impulser, eller bilder som oppleves som påtrengende og som forårsaker markert angst eller ubehag. Disse tankene, impulsene eller bildene er av en alvorlighetsgrad eller art som skiller seg fra normal bekymringer knyttet til hverdagslige problemer. En person kan forsøke å ignorere eller undertrykke slike tvangstanker, eller å nøytralisere dem med andre tanker eller handlinger, og vil oftest gjenkjenne tvangstanker som idiosynkratiske eller irrasjonelle.
Tvangshandlinger blir av klinisk betydning når en person føler seg drevet til å utføre dem som svar på en tvangstanke, eller etter rigide regler som «må» følges, og dermed gir personen betydelig ubehag. Disse atferdene eller mentale handlingene er rettet mot å forebygge eller redusere ubehag eller hindre en fryktet hendelse eller situasjon, men handlingene er enten ikke logiske, ikke praktisk nyttige, eller de er overdrevne. I tillegg må den enkelte på et tidspunkt i løpet av lidelsen innse at deres tvangstanker eller tvangshandlinger er urimelige eller overdrevne. Videre vil tvangstanker eller tvangshandlinger være tidkrevende (tar opp mer enn én time per dag) eller forårsake svekkelse i sosial, yrkesmessig eller faglig funksjon. Det er nyttig å måle alvorlighetsgraden av symptomene og funksjonstapet før og under behandling for OCD. I tillegg til pasientens egen vurdering av tiden som brukes hver dag til å gjennomføre eller skjule tvangspregede tanker eller atferd, kan dette gjøres med ulike instrumenter. Det mest brukte er Yale-Brown Obsessive Compulsive Scale (Y-BOCS).
Differensialdiagnoser
OCD blir ofte forvekslet med tvangspreget personlighetsforstyrrelse. OCD er egodyston, noe som betyr at lidelsen bryter med verdiene personen egentlig står for. Fordi lidelsen er egodyston medfører den som regel betydelig ubehag og ulempe. Ved tvangspreget personlighetsforstyrrelse (OCPD) derimot, er tankene og ritualene utpreget ego syntone, de bryter ikke med personens overbevisning, verdier eller selvbilde.
Personer med tvangslidelse er oftest klar over at deres oppførsel ikke er rasjonell, og er misfornøyde med sine tvangstanker, men føler likevel at de ikke har noe valg. Personer med tvangspreget personlighetsforstyrrelse synes i mindre grad at det er noe galt ved det de gjør. De vil komme med forklaringer på hvorfor deres handlinger er rasjonelle og det er ofte umulig å overbevise dem om noe annet.
Personer med OCD er oftes plaget med angst, i motsetning til personer med tvangspreget personlighetsforstyrrelse, som har en tendens til å oppleve glede gjennom sine tanker eller ritualer.
Noen med OCD fremviser det som kalles overvurderte ideer. I slike tilfeller vil personen med tvangslidelse i større grad være usikker på om frykten som får dem til å utføre sine tvangshandlinger er irrasjonelle eller ikke. Etter litt diskusjon er det mulig å overbevise enkelte om at det de frykter kan være ubegrunnet. Det kan være vanskeligere å gjennomføre ERP-terapi (eksponerings og responsprevensjonsterapi) med disse pasientene fordi de kan være uvillige til å samarbeide, i hvert fall i første omgang. Av denne grunn har OCD ofte blitt beskrevet som en sykdom knyttet til patologisk tvil, der den lidende vanligvis ikke har vrangforestillinger, men selv ofte ikke er i stand til fullt ut å forstå hvilke fryktede hendelser som er realistiske og hvilke som ikke er det. Det finnes alvorlige tilfeller der den lidende har en urokkelig tro på tankene og der det er vanskelig å skille lidelsen fra psykose.
OCD er forskjellig fra tvangspreget adferd, slik som spilleavhengighet og overspising. Mennesker med disse lidelsene opplever vanligvis noe glede av sin aktivitet, de som lider av OCD har ikke noe egentlig ønske om å utføre handlingene og opplever ingen glede eller nytelse ved disse.
Atferdsterapi
Den spesifikke teknikken som brukes i BT (atferdsterapi) / CBT (kognitiv atferdsterapi) kalles eksponering og responsprevensjon (ERP), dette innebærer gradvis å eksponeres for ubehagelige situasjoner og gjennom dette lære seg å tolerere angst, kombinert med at den rituelle atferden ikke utføres. Eksempelvis kan en person med smittetvang trene ved først å ta på noe de vurderer som «litt skittent» (som et tørkepapir som så vidt har vært i borti et annet tørkepapir som igjen har vært i kontakt med enden på en tannpirker som har vært i kontakt med en bok som har vært et sted personen opplever som skittent). Dette er eksponeringen. Reponsprevensjonen består i at man etterpå ikke skal vaske seg. Et annet eksempel kan være å forlate huset og sjekke låsen bare én gang (eksponering) uten å gå tilbake og sjekke igjen (responsprevensjon). Personen tilpasser seg ganske raskt til den angstproduserende situasjon, og oppdager at deres angstnivå har sunket betraktelig; de kan da gå videre til å berøre noe som er mer «forurenset», eller ikke sjekke låsen i det hele tatt, uten å utføre den rituelle atferden som vasking eller sjekking.
Det finnes betydelig dokumentasjon som viser at eksponering og responsprevensjon (ERP) er en effektiv metode. Generelt er dette ansett å være den mest effektive behandlingen for OCD.
Det har tidligere blitt hevdet at psykoterapi i kombinasjon med medisiner er mer effektivt enn de ulike alternativene hver for seg. Nyere studier viser imidlertid ikke noen forskjell i utfall for de som ble behandlet med en kombinasjon av medisin og CBT versus CBT alene.
Nyere atferdsterapeutisk arbeid har fokusert på assosiativ splitting. Det er en ny teknikk for å redusere tvangstanker. Metoden trekker på «vifte-effekten»: Nye assosiasjoner reduserer styrken på eksisterende. Kreft er bare assosiert med «sykdom» eller «død», brann er bare forbundet med «fare» eller «ødeleggelse»), Pasientene forsøker å forestille seg nøytrale eller positive assosiasjoner til OCD-relaterte tanker (kreft = et dyr, brann = ildfluer, fyrverkeri eller middag med levende lys).
Medisinering
Medikamenter som behandling inkluderer selektive serotonin reopptakshemmere (SSRI) som paroksetin, sertralin, fluoksetin, escitalopram og fluvoksamin og trisykliske antidepressiva (spesielt klomipramin). SSRI hindrer at overflødig serotonin blir pumpet tilbake til den opprinnelige nervecellen som utskilte det. I stedet kan serotonin binde seg til reseptor på nærliggende nevroner og sende meldinger eller kjemiske signaler som kan bidra til å regulere overdreven angst og tvangstanker. I noen behandlingsresistente tilfeller, har kombinasjonen av klomipramin og SSRI vist seg å være effektiv selv når ingen av legemidlene har vært effektive hver for seg. Behandling av OCD er et område som trenger betydelig forbedring i forskrivningsregimer. Benzodiazepiner har noen ganger blitt benyttet, selv om de generelt er antatt å være ineffektive i behandling av OCD (men effektivitet ble funnet i en liten studie). Ved OCD-behandling brukes vanligvis Serotonerge antidepressiva lengre tid før ønsket effekt oppnås sammenliknet med de fleste andre lidelser der de benyttes. Det er vanlig at det tar 2-3 måneder før noen konkrete forbedringer kan merkes. I tillegg til dette krever behandling vanligvis høye doser. Fluoksetin for eksempel, er vanligvis foreskrevet i doser på 20 mg per dag for klinisk depresjon, mens ved OCD vil doseringen ofte variere fra 20 mg til 80 mg, eller høyere om nødvendig. I de fleste tilfeller gir antidepressiv behandling bare en delvis reduksjon i symptomer, selv i tilfeller som ikke anses som behandlingsresistente. Mye nåværende forskning er viet til det terapeutiske potensialet i agenter som påvirker utslipp av nevrotransmitteren glutamat, eller bindingen til dens reseptorer. Disse inkluderer riluzol, memantin, gabapentin, N-acetylcystein og lamotrigin. MDMA, som er et kraftig og ulovlig serotonergt rusmiddel, har også vært anekdotisk rapportert å gi en midlertidig lindrende effekt ved tvangslidelse.
Atypiske antipsykotika som olanzapin, quetiapin og risperidon har også vist seg å være nyttig som tilleggsbehandling til et SSRI-preparat ved behandlingsresistent tvangslidelse. Disse legemidlene er imidlertid ofte dårlig tolerert, og har betydelige metabolske bivirkninger, noe som begrenser bruken av disse. Ingen atypiske antipsykotika har blitt vist å ha effekt når disse gis som eneste behandling.
Eksperimentelle medikamentelle behandlinger
Det naturlig forekommende sukkeret inositol har blitt foreslått som behandling for OCD fordi det ser ut til å modulere serotonin og reversere desensitivisering av nevrotransmitterreseptorer.
Ernæringsmangler kan også bidra til OCD og andre psykiske lidelser. Vitamin og mineraltilskudd kan hjelpe ved slike lidelser og gi næringsstoffer som er nødvendige for riktig mental fungering.
Vanedannende opiater, som tramadol, kan raskt redusere tvangssymptomer. Tramadol er et atypisk opioid som ser ut til å gi anti-OCD effekter og hemmer reopptak av serotonin (i tillegg til noradrenalin). Oral morfin administrert én gang per uke, har vist seg å redusere OCD symptomer hos noen behandlingresistente pasienter. Mekanismene bak den terapeutiske effekten er ukjent. Administrasjon av opiater kan være kontraindisert hos pasienter som samtidig behandles med CYP2D6-hemmere som fluoksetin og paroksetin.
Psykedeliske stoffer som LSD, peyote og tryptamin alkaloid psilocybin har vært foreslått som behandling på grunn av deres observerte effekter på tvangssymptomer. En mulig hypotese er at hallusinogener stimulerer 5-HT2A reseptorer, og mindre vesentlig 5-HT2C reseptorer, og forårsaker en hemmende effekt på orbitofrontal cortex, et område av hjernen som er sterkt assosiert med hyperaktivitet og tvangslidelse.
Regelmessig nikotinbehandling kan forbedre symptomer på OCD, selv om den farmakologiske mekanismen ennå ikke er kjent og mer detaljerte studier er nødvendig for fullt ut å bekrefte denne hypotesen.
Fordi de anti-dopaminerge effektene av cholin ofte kan forverre OCD symptomer, blir antikolinerge medikamenter noen ganger brukt som en supplerende behandling for OCD-symptomer.
Johannesurt ble tidligere antatt å være til nytte på grunn av sin (ikke-selektive) serotonin reopptakshemmende egenskaper, men en dobbel-blind studie med fleksibel dose (600-1800 mg / dag) fant ingen forskjell mellom johannesurt og placebo.
Elektrokonvulsiv terapi (ECT)
Elektrokonvulsiv terapi (ECT) har blitt rapportert å ha effekt i enkelte alvorlige og behandlingsresistente tilfeller.
Psykokirurgi
Enkelte pasienter har ikke effekt av hverken medisiner, støttegrupper eller psykologiske behandlingsmetoder for deres tvangssymptomer. Disse pasientene kan (i enkelte land) velge å gjennomgå kirurgi som en siste utvei. I denne prosedyren blir en kirurgisk lesjon laget i et område av hjernen som heter cingulate cortex. I en studie oppnådde 30 % av deltakerne symptomreduksjon gjennom denne prosedyren. Dyp hjernestimulering og vagusnerve stimulering er mulige kirurgiske alternativer som ikke innebærer ødeleggelse av hjernevev. Amerikanske helsemyndigheter har godkjent dyp hjernestimulering for behandling av OCD under dispensasjon. Blant annet kreves det at prosedyren kun utføres på et sykehus som er spesielt kvalifisert til å gjøre dette.
I USA er kriurgi for OCD en siste behandlingsutvei og blir ikke utført før pasienten har hatt flere mislykkede forsøk på medisinering (på full dose) med tilleggsmedisinering, og mange måneder med intensiv kognitiv-atferdsterapi med eksponering og responsprevensjon. Likeledes kan ikke kirurgi utføres i Storbritannia med mindre behandling fra en kvalifisert CBT-terapeut har blitt gjennomført.
Behandling hos barn og ungdom
Behandling kan være effektivt i å redusere rituell atferd av OCD for barn og unge. Familieengasjement, i form av atferdsmessige observasjoner og rapporter, er en nøkkelkomponent til suksess for slike behandlinger. Foreldreintervensjon gir også positiv forsterkning for et barn som utfører ønsket atferd og ikke tvangshandlinger. Etter ett eller to år med terapi hvor et barn lærer om hans eller hennes tvangstanker og tilegner seg strategier for mestring, kan barn få flere venner, vise mindre sosial angst, og blir mindre selvkritiske.
Selv om årsakene til OCD i yngre aldersgrupper varierer fra hjerne-misdannelser til psykiske forhold, kan livs-stress som mobbing og traumatiske familiære dødsfall også bidra til tilfeller av tvangslidelse hos barn. Å anerkjenne disse stressorene kan spille en rolle i behandling av lidelsen.
Den mentale teknikken med «tankestopp» kan bidra til å redusere eller eliminere tvangstanker. I denne prosedyren blir et individ som har en tvangstanke oppfordret til å si «STOPP» så fort tanken dukker opp for å avbryte denne. I en variant av prosessen unngår man å gjøre ordet «STOPP» til et stimulus til tvangstanker: i nærvær av en tvangstanke teller barn høyt baklengs fra ti og fremkaller så en hyggelig scene i fantasien.
Epidemiologi
OCD rammer menn og kvinner like ofte. Det kan begynne så tidlig som fylte to år, men oftest begynner det i slutten av tenårene for menn, og de tidlige tyveårene for kvinner. Studier har vist at forekomsten ligger mellom en og tre prosent. Forekomsten av klinisk anerkjent OCD er betydelig lavere, noe som tyder på at mange personer med lidelsen ikke har fått diagnosen. Det faktum at mange mennesker ikke søker behandling kan delvis skyldes sosialt stigma forbundet med tvangslidelse.
I en studie gjennomført i 1980, og som inkluderte voksne personer fra flere amerikanske byer, var livstidsprevalensen for OCD på 2,5 % for begge kjønn. Utdanningsnivå ser også ut til å ha betydning. Livstidsprevalensen for OCD er lavere for dem som har gjennomført videregående skole enn for dem som ikke har det (1,9 % mot 3,4 %). Men når det gjelder collegeutdanning er livstidsprevalens høyere for dem som gjennomførte høyere utdanning (3,1 %) enn for dem som ikke har fullført slike studier (2,4 %). Når det gjelder debutalder, så varierer dette, og vanligvis utvikler personer OCD fra sent i tenårene til midt i 20-årene. Det er en tendens at menn utvikler lidelsen noe tidligere enn kvinner.
En studie antyder at OCD-symptomer hos japanske pasienter er lik dem som finnes i vestlige land, noe som tyder på at denne lidelsen i mindre grad er betinget av kultur og geografi. Studiens hovedforfatter Hisato Matsunga har påpekt at studien som er publisert i 2008 ser ut til å bryte med tidligere teorier. Etter å ha antatt at «symptomstrukturen kan bli vesentlig påvirket av sosiokulturelle forskjeller,» sa Hisato at han ble overrasket over resultatene.
Komorbiditet
Personer med tvangslidelse kan bli diagnostisert med andre tilstander som depresjon, generalisert angstlidelse, anorexia nervosa, sosial angstlidelse, bulimia nervosa, Tourettes syndrom, aspergers syndrom, trikotilomani og tvangspreget personlighetsforstyrrelse. Noe forskning viser også en kobling mellom narkotikamisbruk og tvangslidelse. Mange som lider av OCD lider også av panikkanfall. Det er en høyere risiko for narkotikamisbruk blant de med en angstlidelse, men narkotikamisbruk blant OCD-pasienter kan være som en type tvangsmessig atferd, og ikke bare som en mestringsmekanisme som man kan se ved andre angstlidelser. Depresjon er også svært utbredt blant dem som lider av OCD. Hva gjelder komorbiditet og tvangslidelse, har Fenske og Schwenk rapportert at studier har vist at depresjon blant dem med OCD er spesielt urovekkende, fordi risikoen for selvmord er høy; mer enn 50 prosent av pasientene opplever suicidale tendenser, og 15 prosent har forsøkt selvmord. Personer med tvangslidelse har også blitt rapportert å være rammet av forsinket søvnfasesyndrom betydelig oftere enn befolkningen generelt.
Kognitiv ytelse
OCD er assosiert med høyere IQ.
I en studie fra 2009 ble det utført «et batteri av nevropsykologiske oppgaver for å vurdere ni kognitive domener med spesiell fokus på eksekutive funksjoner.» Det ble konkludert med at det er «få nevropsykologiske forskjeller mellom OCD-pasienter og friske deltakere når det ble kontrollert for andre faktorer.»
Pavel Lungin
Pavel Semjonovitsj Lungin (russisk: Па́вел Семёнович Лунги́н) er en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Chimaira
Chimaira er et metalband fra Cleveland, Ohio. Navnet deres stammer fra ordet «chimera», som refererer til et monster med løvehode i gresk mytologi.
This Present Darkness og Pass Out Of Existence (2000 - 2003)
Etter hvert fikk de spilt inn deres første EP kalt, This Present Darkness, som ble sluppet i år 2000. Den etterfølgende suksessen av EP-en deres, gjorde at de fikk platekontrakt med Roadrunner Records hvor de spilte inn debutalbumet, Pass Out Of Existence. Kort tid etter at albumet ble sluppet og turneen som fulgte med, så forlot Jason Hager bandet etter å ha fått vite at han skulle bli far. Han ble erstattet av Matt DeVries, som på den tiden spilte i et annet lokalt band kalt, Ascension.
The Impossibility Of Reason (2003 - 2005)
Bandet returnerte hjem sent i 2002, for å begynne innspillingen av det neste albumet The Impossibility Of Reason. Produksjonen av dette albumet ble filmet, og senere gitt ut på en DVD kalt, The Dehumanizing Process. Etter utgivelsen og de neste turneene, bestemte trommeslager, Andols Herrick seg for å slutte i gruppen. Som man kan se på DVD-en deres, var han veldig uentusiastisk over å konstant være på turneer. Han flyttet da hjem og begynte på universitet for å ta en grad innen musikk.