Folkebok
I Danmark skete Beg. ved, at en stor Del af Middelalderens sparsomme Forraad af dansk underholdende Læsning udgaves af Gotfred af Ghemen: »Kejser Karl Magnus’ Krønike« (1501), »Flores og Blanzeflor« (1509), »Lucidarius« (1510), »Jesu Barndoms Historie« (1508), der alle (og især den første) satte sig fast i Folkets Yndest. De fulgtes af Novellen om Griseldis (1528) og af »Dværgekongen Laurin« (1689). Men en endnu større Rolle kom den flg. Tid af 16. Aarh. til at spille ved at oversætte de ældre fremmede Litteraturværker. Kristjern Pedersen gik i Spidsen med »Olger Danskes Krønike« (1534), overs. efter en fr. Roman og opfattet som et danmarkshistorisk Skrift. Den øvrige romantiske Litt. fra Frankrig og Italien naaede Danmark med Tysk som Mellemled: »Kejser Octavianus« (1597), »Vigolejs med Guldhjulet« (17. Aarh.) og »Tristan og Isoide« (1592); samt de mere eventyragtige: »Persenober« (1560) og»Melusina« (1613). Bogerne med kvindelig Hovedperson og af mere erotisk Art tilhører især 17. Aarh.: »Den skønne Magellone« (1690), »Den taalmodige Helena« (1677), »Euriolus og Lucretia« (1668). Fra Latin overs. et Par boglærde Mænd de klassiske Emner i middelalderlig Behandling: »Alexander Magnus« (1623) og »Den trojanske Krig« (1630); de mere almueskrivende Lærde gengav belærende Digterværker som »Syv vise Mestere« (1602). Alle disse Bøger var dog ikke slet og ret Almuelæsning; de læstes lige fra Adelen og nedefter; hele den Litt., som Danmark kun saa sparsomt havde tilegnet sig i Middelalderen (se Danmark, »Litteratur«, Side 649), blev ved Bogtrykningens Hjælp tilegnet; Danmark levede nu bagefter et Stykke forsømt Middelalder med: det fantastisk-broget-barbariske. Og i nøje Tilslutning dertil en Tilegnelse af Samtidens tyske Aandsliv: »Dr. Faust« (1588) og »Uglspil« (før 1571). I Optagelsen af middelalderlig Litt. kan skelnes et Par Udviklingstrin: først en Forkærlighed for Ridderdaaden i Kejser Kaii’s og Olger Danske’s Krøniker; senere Interessen for Feeventyr (»Persenober«), Fortryllelse (»Melusina«) og ned i 17. Aarh. for Motiver fra Lykke- ell. Skæmteeventyret (»Fortunatus med Ønskehatten« [1664], »Finkeridderen«). — Omkring 1650 begynder Renaissancepoeterne en Kamp mod disse Bøger som smagløse; Søren Terkelsen gaar i Spidsen, Reenberg og Holberg følger efter; F. synker Lag for Lag ned til Bondestanden og Tyendeklassen, men alt det Krudt, der bruges op paa Fjenden, viser, hvor sejg Modstanden var; og nogle af Digtningens, om ikke smukkeste, saa mest karakteristiske, Livsytringer tilhører denne Tid. Medens Holberg spottede F., trives for første Gang en original dansk Folkebogsdigtning: »Ærens Tornevej« ell. »Skytten Bryde« (1710), »Lykkens Tumleklode«, »Lykkens flyvende Fane«. Alle de originale og fl. .af de overs. F. søger nu Emner i Folkeeventyr, som fremstilles i en barbarisk Hofstil; man maa virkelig undres over, at Almuen tog imod sine egne Retter, anrettede med saa tyk en Sauce; men selv det nydelige Trillevip-Eventyr gjorde Lykke som »En smuk Historie om Rosanie, født af kgl. Byrd« o. s. v. »af Italiensk paa Dansk oversat« i den latterligste Else-Skolemester-Stil (1708). Med disse Værker, der ikke tilfører Almuen nogen ny Idéverden, standser F.-Forfattelsen; men Optryk af de gl. F. vedbliver indtil ind i 19. Aarh.; navnlig har de romantiske Fortællinger en stærk Livskraft, medens Samlinger af moraliserende og skæmtende Historier oftere omarbejdes ell. afloses .af andre. 18. Aarh.’s Romanlitteratur, der holdt sit Indtog med Robinson-Bøgerne, naaede ikke at fordrive dem; og først 19. Aarh.’s Almanakker har taget Magten fra dem.