cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
M113
Innføring i USAs forsvar
ARVN modifiserte raskt sine M113 til å mer fylle en rolle som kampkjøretøy i fremre linje, en utvikling den amerikanske hæren først fordømte. Etter en stund kom de dog med sin egen versjon, kalt ACAV (Armored Cavalry Assault Vehicle, «pansret kavaleri-storm-kjøretøy»), med tårn for 12,7 mm ved vognkommandørens luke, to M60 maskingeværer med skjold på høyre og venstre side bak, og bukpansring under fremre halve til to tredjedeler av kjøretøyets lengde. De to bakre våpnene kunne avfyres mens skytteren sto inne i bagasjeluka bak. Denne oppgraderingen var på tross av at den generelle pansringen var for svak til å fungere som frontlinjekjøretøy.
Bruk i Norge
M113 kom til Norge i 1964 og er fortsatt i bruk. Hæren har også de lignende modellene M577 kommandoplassvogn og M548 ammocarrier i bruk. Forsvaret oppgir prisen per vogn til å være 2,5 millioner 1996-kroner.
288 stk M113 som ble kjøpt inn brukt fra utlandet er ombygd og oppgradert som en del av Prosjekt 5026:
Alle disse kjøretøyene fikk nye gummibelter, utvendig plassert drivstofftank (for å frigi rom innvendig), ny intercom, ny innredning og kommando- og kontrollsystem.
Varianter
Hovedvariantene av M113 er som følger:
Niassa (provins)
Niassa er en provins i Mosambik. Den har et areal på 129 056 km². Den er den tynnest befolkede provinsen i landet. Lichinga er provinsens hovedstad.
Elva Ruvuma utgjør store deler av den nordlige grensen til Tanzania.
Den er delt opp i følgende distrikter
Den består også av følgende kommuner:
Leclerc
Leclerc er en fransk stridsvogn fra Giat. Den er oppkalt etter den franske generalen Philippe de Hauteclocque «Leclerc», som ledet den 2. pansrede frie franske divisjonen under andre verdenskrig. Den kom i produksjon i 1990 og de første ble satt inn i tjeneste i 1992. Den er designet for å erstatte AMX 30.
Leclerc bruker, i likhet med den amerikanske M1 Abrams og den tyske Leopard 2, en 120 mm glattboret kanon. Leclerc er unik blant vestlige stridsvogner, i at den har et helautomatisk ladesystem som har gjort at man kan fjerne laderen fra mannskapet.
Historie og utvikling
30. januar 1986 fikk programmet navnet Leclerc. Selve spesifikasjonen av prosjektet ble klar midt i 1986, og fram til sent i 1989 ble det bygget seks komplette prototyper. Den første visningen av vogna var på Eurosatory i 1990.
Den første produksjonsvogna ble ferdigstilt av Giat i desember 1991 og overlevert til den franske hæren 14. januar 1992. Til sammen seks av Giats produksjonsanlegg deltok i produksjonen: Toulouse, Saint-Chamond, Tulle, Bourges, Tarbes og Roanne. Tårnet ble bygget og integrert hos Tarbes, mens chassiset ble bygget hos Roanne og integrert med tårnet der. Den ferdige vogna ble så testet og levert.
Leclerc er i tjeneste med Frankrike og De forente arabiske emirater.
Vikingmuseet i Hedeby
Vikingmuseet i Hedeby (på tysk Wikingermuseum Haithabu) er et museum i kommunen Busdorf, Amt Haddeby, i Tyskland. Dette tyske museet presenterer den danske vikingbyen og kaupangen Hedeby, og baserer sine utstillinger på funn fra de arkeologiske utgravingene på stedet. Utstilling omfatter bl.a. en rekke runesteiner som er funnet i Hedeby. Museet åpnet i 1985.
Kaupangen i Hedeby
Hedeby lå helt syd i vikingtidens Danmark, strategisk i det sydvestlige hjørne av Østersjøen og der Jylland er smalest. Hedeby var muligens den største byen i Norden i vikingtiden og regnes som den eldste danske byen (ligger utenfor det som i dag er Danmark). De eldste husene dateres til midten av 700-tallet, hvilket stemmer overens med at stedet er nevnt i krøniker fra 803, skrevet av historikeren Einhard som var i tjeneste hos den franske kongen Karl den store. Muligens er Hedeby grunnlagt av kong Gudfred, også kalt for Gudrød Veidekonge. Hedeby var iallfall en av hans viktigste besittelser.
Utgravninger
Det er i en årrekke gjennomført store utgravninger i Hedeby, men fortsatt er bare rundt 5% av områdene undersøkt. Man ser omrisset av en større byområde enn noen annen nordisk kaupang. Man har sporet Hedebys gater med treverk, grunnplanene av bygninger som tjente til boliger, verksteder av omfattende typer håndverk og salgshus for varer. Et stort gravfelt utenfor byen er også lokalisert og delvis utgravd. Her er både kristne og hedenske graver.
Flere runesteiner som er funnet ved byen kan sees i museet. I bukta ved Hedeby er det i tillegg funnet vraket av et langskip (Hedeby 1) fra sen vikingtid. Det er bygget i nordisk klinktradisjon, og endte i en brann ved et angrep på Hedeby, sannsynligvis tett ved det sted hvor det ble bygget.
Nordens eldste bevarte kirkeklokke, Hedebyklokken, ble funnet på sjøbunnen utenfor Hedeby i 1979, og er i dag en del av utstillingen i museet.
Alt i alt er om lag 340,000 gjenstander funnet.
Danevirke
Fra Hedeby gikk i vikingtiden festningsvollen Danevirke tvers over Jylland. Her ligger også Danevirke Museum.
Stockman
Stockman-feltet (russisk: Штокмановское месторождение, engelsk Shtokman field) er verdens største påviste gassfelt til havs. Feltet ligger i Barentshavet, vest for Novaja Semlja og inneholder ifølge Gazproms anslag 3,8 billioner standardkubikkmeter gass. Feltet ble funnet i 1988 nordøst for Murmansk. Utbyggingen av Shtokmanfeltet blir en komplisert offshoreutbygging på grunn av dybde, klima, is og strømforhold. Feltet ligger på ca. 350 meters dybde, nesten 600 km fra land.
Gravdal
Gravdal kan vise til:
Stockman
Navnet
Shtokman-feltet er oppkalt etter den russiske oseanografen Vladimir Sjtokman (opprinnelig skrevet Stockmann, transkribert til russisk som Штокман), etterkommer etter en tysk familie. Statoil har engelsk som konsernspråk og bruker konsekvent Shtokman i sine meddelelser. Språkrådet anbefaler Sjtokman.
Historie
I januar 1996 ble det presentert et prosjekt med et stort flytende LNG-anlegg, men denne planen ble forkastet. I mars 2000 begynte Rosshelf å utvikle planer for produksjon og bygging av en gassrørledning fra feltet via Murmansk til Vyborg. I 2001 kunngjorde Gazprom at de ønsket å utvikle gassfeltet sammen med Rosneft og i 2002 ble lisensen for å utvikle feltet og utvinningen overført fra Roshelf til Sevmorneftegas.
Russland og Norge undertegnet en rekke avtaler knyttet til utviklingen av Shtokman-feltet 20. juni 2005. 28. juni 2005 undertegnet Russland også en intensjonsavtale med Frankrike. I august 2005 hadde Gazprom mottatt tilbud fra selskapene Conoco Phillips, Exxon Mobil, Norsk Hydro, Statoil, Mitsui, Sumitomo Corporation, Royal Dutch Shell, Chevron, og Total om å bygge ut feltet. I september 2005, hadde Gazprom prekvalifisert de fem selskapene Statoil, Norsk Hydro, Total, Chevron og ConocoPhillips, som partnere i utbyggingen av gassfeltet. Gazprom bestemte 9. oktober 2006 at de ville bygge ut feltet alene.
13. juli 2007, signerte Gazprom og Total en rammeavtale for å organisere design, finansiering, bygging og drift av fase én i utbyggingen av Shtokman. 25. oktober 2007 ble en lignende kontrakt signert mellom Gazprom og StatoilHydro. Operatørselskapet Shtokman Development AG, ble etablert 21. februar 2008 i Zug, Sveits. Eierandelene ble fordelt på StatoilHydro 24 %, Gazprom 51 % og Total 25 %.
På grunn av det økte tilbudet av amerikansk skifergass, besluttet aksjonærene i 2010 å utsette prosjektet i tre år.
Aksjonæravtalen utløp 30. juni 2012 uten at utbyggingen hadde startet. Statoil har derfor avskrevet investeringen i prosjektet og har overlatt aksjene til Gazprom. I august 2012 bestemte Gazprom seg for å sette prosjektet på vent på grunn av høye utbyggingskostnader og lave gasspriser. Det har imidlertid blitt bekreftet at selskapet er i samtaler med utenlandske partnere for å finne en ny forretningsmodell for prosjektet.
Cape Discovery (Nunavut)
Cape Discovery på Ellesmereøya i Canada er et utgangspunkt for ekspedisjoner til Nordpolen. Det var startpunkt for den første sommerekspedisjonen som forsøkte å nå Nordpolen med Cecilie Skog og Rune Gjeldnes sommeren 2011.
Sandefjord ungdomskorps
Sandefjord Ungdomskorps (SUK) ble stiftet 10. februar 1925. SUK er et tradisjonsrikt korps og har vært og er en av grunnpilarene i Sandefjord bys musikkliv i over 80 år. Korpset har idag en ren janitsjarbesetning, bestående av ca. 60 musikere.
Av tradisjonelle konsertoppdrag kan nevnes Nyttårskonserten i Hjertnes Kulturhus, arrangert av SUK hvert år siden 1983. SUK har også deltatt jevnlig under NM for Amatørkorps, som hvert år avholdes i Trondheim. Beste plassering er 3.-plass i Elitedivisjonen i 1997.
Dirigent
Odd Terje Lysebo har vært Sandefjord Ungdomskorps sin dirigent siden 1991. Han har en bred musikalsk bakgrunn, med blant annet studier i teori og komposisjon med komponisten Antonio Bibalo, og i direksjon med Øivin Fjeldstad, Igor Markevitsj og Frederick Fennell. I dag er han en anerkjent dirigent i så vel Norge som resten av Europa, USA og Canada. I Norge har han blant annet dirigert samtlige forsvarsmusikkorps og er stadig benyttet som gjestedirigent både i inn- og utland. Han har gjestedirigert i de fleste europeiske land, bl.a. det berømte franske korpset “Musique de la Garde Republicain de Paris”. I USA har han dirigert bl.a.“The United States Army Band”, “The United States Navy Band” og “The United States Army Field Band”. Lysebo er også stadig benyttet som gjesteforeleser og gjestedirigent ved flere universiteter i USA, blant annet ved “Eastman School of Music”, “Northwestern University”, “St. Olaf College”, “Luther College” og “Concordia College”. Mye av sin tid har Odd Terje Lysebo viet samtidsmusikk. Flere norske og utenlandske komponister har skrevet og tilegnet musikk til ham. Han har dirigert flere verdenspremierer, europeiske og norske uroppførelser av en rekke betydningsfulle verk av komponister som bl.a. Yngve Slettholm, Karel Husa, Warren Benson og Michael Colgrass. Odd Terje Lysebo er født i 1949 og bor i Larvik. Han har mottatt en rekke priser for sitt arbeid, bl.a. Larvik kommunes kulturpris, Hedrum Sparebank Kulturpris og Orpheus Award for sitt arbeid innen amerikansk musikkliv.
Sofala (provins)
Sofala er en provins i Mosambik. Den har et areal på 68 018 km². Beira er hovedstaden. Provinsen er oppkalt etter den ødelagte havnen Sofala.
Konstruksjonsbåt
Konstruksjonsbåt er en båt laget for konkurranseseilas hvor konstruktøren står fritt i valg av skrogform, seilareal, lengde, vekt og materialer for å oppnå de egenskaper som er ønskelige for den individuelle båt – i motsetning til entypebåt og klassebåt hvor dette er gitt i en etablert standard eller formel som er felles for alle båter av en gitt type eller klasse.
CASA C-101 Aviojet
CASA C-101 Aviojet er et spansk lett angrepsfly/treningsfly produsert av CASA. Prototypen fløy første gang 27. juni 1977 og flyet kom i operativ tjeneste i Ejército del Aire som treningsfly under navnet E-25 Mirlo. Eksportversjoner av flyet har blitt solgt til flyvåpnene i Chile, Honduras og Jordan. I alt 149 fly ble bygget før produksjonen stanset.
Mike Tyson
Michael Gerard Tyson (født 30. juni 1966 i New York City, USA) er en tidligere profesjonell bokser og verdensmester i tungvekt. Han var den første tungvekstbokseren som holdt WBA-, WBC- og IBF-titlene samtidig.
Tyson debuterte profesjonelt i 1985 og fikk sin første tittel neste år ved å beseire Trevor Berbick. I 1990 tapte Tyson titlene til James «Buster» Douglas.
Barndom
Tyson vokste opp i en fattig familie i et belastet strøk. Han ble tidlig arrestert og stemplet som ungdomskriminell. Flere ganger ble han sendt til ungdomsfengsel i New York. Det var i ungdomsfengselet Tyson fattet interesse for boksing da han møtte bokseren Bobby Stewart som gjestet ungdomsinstitusjonen.
Stewart sendte Tyson til den kjente boksetreneren Constantine D'Amato, som tidligere hadde trent verdens yngste tungvektsmester Floyd Patterson. 15 år gammel flyttet Tyson fra Brooklyn til Catskill utenfor New York, der han bodde hos D'Amato.
Amatørbokser
Sin første kamp som amatør vant han med knockout på åtte sekunder. I 1982 vant han gull i ungdomsolympiaden i USA. Han tapte to kamper som amatør, begge mot landsmannen Henry Tilman, som vant gull i de Olympiske leker i Los Angeles i 1984. Hadde Tyson vunnet, ville han sikret seg deltakelse i OL. Han beseiret Tilman senere som profesjonell med knockout i første runde.
Profesjonell bokser
Tyson ble profesjonell bokser 19 år gammel. Han fikk sin fjernsynsdebut i 1986 mot landsmannen Jesse Ferguson i New York. Tyson brakk Fergusons nese og hadde ham i gulvet i femte runde. Ferguson ble diskvalifisert i sjette runde for holding.
Etter 27 kamper, derav 25 knockouts og 16 av dem i første runde, ble han tilkjent tittelkamp mot Trevor Berbick.
De eneste som hadde gått distansen med Tyson (ti runder) var Mitch Blood Green og James Tillis.
Berbick hadde nettopp beseiret boksere som Pinklon Thomas og Muhammed Ali og holdt WBC-tittelen. Tyson åpnet aggressivt, og Berbick måtte i canvasen to ganger i andre runde. Han klarte aldri å komme seg opp etter den siste nedslagningen, og 20 år gammel var Mike Tyson tidenes yngste tungvektsmester, en rekord som er blitt stående siden.
Etter å ha nedkjempet James Smith og Tony Tucker på poeng, ble han den første som hadde klart å samle tungvekstitlene fra WBC, WBA og IBF.
Han forsvarte titlene totalt ni ganger, deriblant mot Larry Holmes over fire runder. Andre boksere han beseiret var Tyrell Biggs, Frank Bruno, Pinklon Thomas, Tony Tubbs og Carl Williams.
Tyson mot Spinks
Michael Spinks var tidligere mester i lett tungvekt og hadde mistet sin IBF-tittel i tungvekt i 1987 da han valgte å møte Larry Holmes og ikke Tony Tucker. Spinks hadde i 1986 forsvart tittelen mot Steffen Tangstad.
I det som var en av de mest sette kampene i historien, overvant Tyson ham i Atlantic City. Spinks hadde aldri vært i bakken før møtet med Tyson, men ble knocket ut 91 sekunder inn i første runde og hadde da vært i canvasen to ganger.
Tyson mot Douglas
Tyson ble skilt etter åtte måneders ekteskap med Givens.
I 1990 inngikk han avtale om å forsvare tittelen mot James Buster Douglas. Kampen skulle være en oppvarming til den viktigere kampen mot Evander Holyfield. Kun ett bettingselskap hadde satt opp odds til kampen, og Tyson var favoritt med en odds på 42-1. Siden utfallet bare var en formalitet, vurderte fjernsynskanalen HBO å droppe dekningen av kampen, men den endte til slutt opp på direktesendt fjernsyn via satellitt.
Kampen gikk i Tokyo, Japan i februar 1990. Bilder av Tyson som ble knocket i gulvet av sparringpartner Greg Page verserte i pressen.
Douglas bokset svært godt og styrte kampen fra første runde, mens Tyson hadde problemer mot sin større og mer bevegelige motstander. I åttende runde fant Tyson en åpning og fikk knocket Douglas i gulvet med en uppercut. Tyson og King kom senere til å hevde at dommeren gav Douglas fjorten sekunder og ikke ti, som er regelen. Senere har flere poengtert at tellingen Tyson fikk litt senere i kampen var identisk. Runden var over da dommeren hadde talt ferdig, og Douglas kunne derfor gå rett i ringhjørnet og hvile ut.
I niende runde jaget Tyson knockout og landet noen gode slag, men med en kombinasjon i tiende runde sendte Douglas Tyson i canvasen for første gang i karrieren. Han ble talt ut. «Iron» Mike Tyson hadde mistet alle sine titler.
Douglas, som i 1982 bokset uavgjort mot Steffen Tangstad, nektet å gi Team Tyson returkamp. Han signerte i stedet en avtale om å forsvare tittelen mot Evander Holyfield.
Etter å ha bokset på kanalen HBO siden han debuterte på fjernsyn, signerte Tyson en avtale med rivalen Showtime som skulle gjelde for resten av hans karriere.
Tyson mot Ruddock
Tyson kom imidlertid tilbake etter nederlaget og vant sine to neste kamper på knockout i første runde. Han møtte så Razor Ruddock. Tyson vant på en kontroversiell knockout. Mange mente dommeren grep inn for tidlig og stanset kampen. Ruddock fikk omkamp, som Tyson vant over tolv runder etter å ha sendt Ruddock i gulvet to ganger.
Tyson og Don King signerte en avtale om ti kamper i Las Vegas til flere hundre millioner med MGM Grand Arena.
Fengsel og comeback
Tyson tilbragte tre år i fengsel fra 1992 til 1995 på grunn av en voldtektsdom. Tyson konverterte til islam under fengselsoppholdet, ettersom han mente at kristendommen var oppskrytt og den kristne guden ikke fantes. Da han hadde sonet ferdig gikk han to kamper mot Evander Holyfield i 1996 og 1997 og tapte begge. I 2002 gjorde Tyson et siste forsøk på å vinne et belte, men maktet ikke å slå Lennox Lewis. Tyson la opp som proffbokser i 2006. Han hadde da bokset 58 matcher, hvorav han vant 50. 44 av disse var på knock-out.
Tyson mot McNeeley
Comebacket ble tidenes mest sette boksekamp mot ubeseirede Peter McNeeley. Tyson vant på knockout i første runde og beseiret i neste kamp Buster Mathis på knockout i runde tre.
I perioden da Tyson satt fengslet hadde de tre mesterbeltene fått hver sin mester. Evander Holyfield, Riddick Bowe, Michael Moorer, George Foreman, Lennox Lewis og Oliver McCall hadde alle vunnet og tapt sine respektive titler. Mestrene var Bruce Seldon WBA, Axel Schulz IBF og Frank Bruno WBC.
Tyson mot Bruno
Nybakt WBC-verdensmester Frank Bruno signerte så kamp mot Tyson i Las Vegas. Tyson vant overbevisende i tredje runde og var verdensmester for andre gang i karrieren og blant de få som har holdt tittelen i to forskjellige tiår.
Tyson mot Seldon
Etter å ha sanket WBC-tittelen fikk han sjansen til å kjempe om WBA-tittelen mot Bruce Seldon. Tyson vant på knockout i første runde.
Tyson mistet på dette tidspunktet WBC-tittelen fordi han valgte å bokse mot Holyfield og ikke førsteutfordrer Lennox Lewis. Tyson var derfor kun mester i WBA.
Tyson mot Holyfield
En kamp mot Evander Holyfield hadde vært planlagt siden 1989, men hadde blitt utsatt av ulike årsaker. I 1996 kunne de endelig møtes og kjempe om WBA-tittelen. Planen var at kampen mot Holyfield skulle være en oppvarming til den viktigere kampen mot den antatt beste, Riddick Bowe.
Etter en jevn åpning gikk Tyson på offensiven i femte runde og serverte flere gode kombinasjoner. Holyfield holdt seg på beina og svarte overraskende i sjette runde med å sende en Tyson i ubalanse i canavasen for andre gang i karrieren. I ellevte runde mente dommeren at Tyson hadde fått nok og stoppet kampen. Tyson og hans fans mente Holyfield hadde skallet Tyson gjennom hele kampen, og at den burde vært stoppet da Tyson ble skallet i femte runde. Etter denne runden hadde to av tre dommere Tyson foran på dommerkortene.
Dette resulterte at det umiddelbart ble signert en returkamp. Den skulle finne sted i juni 1997. Returkampen ble den største og best betalte i boksehistorien.
Holyfield åpnet best og vant de første rundene med knapp margin. I tredje landet Tyson flere gode slag. Han blødde fra øyet etter å ha blitt skallet og svarte med å bite Holyfield i begge ørene. Tyson ble diskvalifisert og utestengt fra sporten i halvannet år.
Tyson uttalte etter kampen at han mistet besinnelsen etter å ha blitt skallet uten at dommer Mills Lane grep inn. I dokumentaren Tyson uttalte han seg om denne hendelsen og sier «jeg kjenner igjen skallen hans. Jeg blir mer og mer aggressiv, til slutt vil jeg bare gjøre så mye skade jeg kan på den mannen så jeg biter han».
Senere kamper
I 1999 gjorde han comeback og beseiret sørafrikanske Frans Botha. Etter å ha mistet besinnelsen i trafikken, måtte han imidlertid i fengsel på ny og sone ni måneder. I 2000 møtte han polakken Andrew Golota. Golota ble knocket i canavasen i første runde, men fullførte de to første med blødende øye og brukket ribbein. Han kastet inn håndkleet i tredje runde.
I 2000 la Tyson ut på turné og bokset mot Brian Nielsen i København, Julius Francis i Manchester og Lou Savarese i Skottland. Han ble kritisert for å velge svake motstandere. Han vant alle kamper på knockout og fikk tittelkamp mot Lennox Lewis i 2002 i Memphis. Under pressekonferansen angrep Tyson Lewis og bet han i leggen i et masseslagsmål som oppsto. Under oppkjøringen til kampen ble Tyson fotografert mens han røykte cannabis. Tyson ble slått ut i åttende runde, og karrieren syntes over etter en kamp der Lewis dominerte.
Robin Szolkowy
Robin Szolkowy (født 17. juli 1979) er en tysk kunstløper innen parløp. Sammen med tidligere partner Aliona Savchenko har han bronsemedalje fra Vinter-OL 2014 og 2010. De vant verdensmesterskapet fem ganger (2008, 2009, 2011, 2012, 2014), EM fire ganger (2007, 2008, 2009, 2013), og det tyske mesterskapet åtte ganger.
Savchenko og Szolkowy var de første kunstløperne til å få 10.0 poeng av en dommer under ISU-poengsystemet.
Kava
Kava (Piper methysticum) (Piper er latin for «pepper», methysticum er gresk for «berusende») er en gammel kulturplante i det vestlige Stillehav. Andre navn for kava er ’awa (Hawaii), ’ava (Samoa), yaqona (utt. «yanggåna») eller «grog» (Fiji), og sakau (Pohnpei).
Kava har en bedøvende og beroligende effekt. De aktive ingrediensene kalles kavalactoner. I vår del av verden markedsføres kavaekstrakt over Internett ofte som «Kava-kava», som et naturmiddel mot stress, søvnløshet og angst. Ved ekstremt overdrevent forbruk av kava kan helseproblemer som kortpustethet, grå og skjellete hud, leverskader, underernæring, samt forandringer i røde og hvite blodlegemer og blodplater forekomme.
Kava er i slekt med svart pepper, begge har hjerteformete blader og blomster tilsvarende blomsterpiggen til anthurium. Kava har også en smak av pepper.
Kava er en viktig gjenstand i tradisjonell gavebytteøkonomi på Fiji, og presenteres i seremonier i form av en flette laget av hele tørkede røtter av planten.
Kava inneholder ikke alkohol. Den brukes i seremonielle sammenhenger hovedsakelig av menn på flere øygrupper i Stillehavet. Kvinner som tilhører høvdingesjiktet kan også være med. Det er mer sjelden at vanlige kvinner deltar. Bruk i rekreasjonsøyemed forekommer stadig oftere, særlig i urbane strøk.
Kavadrikken fremstilles av tørkede røtter på Fiji, eller av ferske blad på Vanuatu. Den fijianske varianten av kava har mildere virkning enn kava man får servert på Vanuatu.
Kavadrikken på Fiji lages ved at man støter tørkede røtter til fint pulver som etterpå blandes med vann. Ettersom det er viktig å unngå trevler og store biter i kavabollen anvender fijianere sammenbrettet tøystykke for å vaske ut kun de fineste partiklene og de aktive ingredienser. Det sies at stoff som anvendes av Fiji-indere til å lage sari er det beste for formålet.
All seriøs drikking av kava på Fijiøyene krever et minimum av rituale. Drikken serveres fra et rundt trau som bare brukes til dette formål. Alle serveres fra felles kopp laget av et halvt kokosnøttskall. Koppen blir først gitt til den personen som regnes å ha høyest rang blant de tilstedeværende. Påfølgende rekkefølge er situasjonsavhengig – kava serveres først de høyest respekterte gjester, eller andre etter rang i det tradisjonelle hierarkiet. Før en mottar koppen med kava klapper man hendene sammen i stumt klapp bula, tar koppen med begge hender og drikker i alt på en gang, mens resten av tilstedeværende utfører tre sakte bula.
På Fijiøyene forventes det at man under seremoniell drikking av kava er anstendig kledd. Dette innebærer at fijiiske menn har sulu (et ca. meter bred og halvannen til to meter lang tøystykke som bæres som lendeklede) på seg.
Oscar Ludvig Stoud Platou
Oscar Ludvig Stoud Platou (født 16. juli 1845 i Kristiania, død 17. januar 1929) var en norsk professor i rettsvitenskap ved Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo).
Han ble dr.jur. i 1876 og var da den første som disputerte for den juridiske doktorgrad ved Det kongelige Frederiks Universitet. Han ble professor i rettsvitenskap i 1890. Han var deretter også ekstraordinær assessor i Høyesterett, medlem av aksjelovkommisjonen (1881), den nordiske sjølovkommisjonen (1882), forsikringslovkommisjonen (1883), av kommisjonen til ny lov om enkekassen (1891–92) og av nordisk kommisjon til visse tillegg til sjølovene (1911).
Han satt i direksjonen for Den Norske Enkekasse fra 1907 og var medlem av tilsynskomiteen for private forsikringsselskaper fra 1887 til 1901. Som rettsvitenskapsmann utgav han bøker om arverett, ekteskapsrett og selskapsrett. Han gikk av som professor i 1920. Han var ridder av St. Olavs Orden, kommandør av Dannebrogordenen, ridder av Nordstjerneordenen og belgiske Leopoldsordenen.
Familie
Han var sønn av overrettsjustitiarius og revisjonsminister Frederik Christian Stoud Platou (1811–1891) og Constance Henriette Reiertsen (1820–1893). I 1876 giftet Oscar Ludvig seg med Emma Collett (1850–1934 ), som var datter av amtmann og statsråd Johan Christian Collett. De ble foreldre til blant andre OL-fekter og jurist Harald Platou (1877–1946) og kjemiker Eilif Oscar Stoud Platou (1886–1954).
Batha
Batha er en av 23 regioner i Tsjad, med plassering sentralt i landet. Regionens hovedstad er Ati. Regionen består av det som tidligere var prefekturet Batha.
Paula Fernandes
Paula Fernandes de Souza (født 28. august 1984 i Sete Lagoas, Minas Gerais) er en brasiliansk country-sanger, gitarist og låtskriver.
Batha
Inndeling
Batha-regionen er inndelt i tre departement:
Demografi
Regionen hadde i 2009 en befolkning på 488,458, hvorav 455,363 var fastboende og 33,095 nomader.
De viktigste etnisk-språklige gruppene er arabere (33,62 %), bilalaer (18,11 %), kukaer (15,71 %), masaliter (5,73 %) og Mesmédjéer (5,61 %).
Aliona Savchenko
Aliona Savchenko (ukrainsk: Альона Валентинівна Савченко; russisk: Олена Савченко; født 19. januar 1984 i Kiev i Den ukrainske SSR i Sovjetunionen) er en tysk-ukrainsk kunstløper innen parløp. Sammen med tidligere partner Robin Szolkowy har hun bronsemedalje fra Vinter-OL 2014 og 2010. De vant verdensmesterskapet fem ganger (2008, 2009, 2011, 2012, 2014), EM fire ganger (2007, 2008, 2009, 2013), og det tyske mesterskapet åtte ganger. Savchenko og Szolkowy var de første kunstløperne til å få 10,0 poeng av en dommer under ISU-poengsystemet.
Savchenko har tidligere representert Ukraina sammen med Dmitri Boyenko og Stanislav Morozov. Med Morozov vant hun Junior-VM i 2000, det ukrainske mesterskapet i 2000 og 2001, og deltok under Vinter-OL 2002, der de kom på 15.-plass.
Nå representerer hun Tyskland sammen med franskfødte Bruno Massot. Allerede deres debutsesong sammen tok de sølv under EM i 2016 og bronse under VM i kunstløp 2016. De tok også sølv under EM i 2017 i Ostrava og VM i 2017.
Hun tok gull i parløp sammen med Bruno Massot under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
HMS «Glasgow» (C21)
HMS «Glasgow» (C21) ble bygget ved elva Clyde, i Greenock, Skottland, og var en britisk Southampton-klasse lett krysser, tilhørende en underklasse av Town-klassen. Hun kom i tjeneste i september 1937.
I 1939 eskorterte HMS «Glasgow» kong Georg VI av Storbritannia og dronning Elizabeth Bowes-Lyon til Canada. Hun brakte også en del av den britiske gullbeholdningen til USA for lagring i Fort Knox som en krigsreserve.
Felttoget i Norge
Ved utbruddet av andre verdenskrig opererte «Glasgow» i Norskehavet, og i november 1939 seilte hun sammen med to destroyere langs kysten av Norge i et forsøk på å oppbringe det tyske passasjerskipet SS «Bremen» underveis fra Murmansk. Dette forsøket mislyktes, men i februar 1940 tok hun den tyske tråleren «Herrlichkeit» utenfor Tromsø. Ved starten av den tyske invasjonen av Norge den 9. april ble hun angrepet av Junkers Ju 88 and Heinkel He 111 fly utenfor Bergen, og påført skader av bomber som eksploderte i vannet nær skipet. Den 11. april landsatte «Glasgow» sammen med HMS «Sheffield» og seks Tribal-klasse destroyere britiske tropper nær Harstad. Den 14. april landsatte hun sammen med «Sheffield» og ti destroyere en fortropp Royal Marines i Namsos, med oppdrag å sikre kaianleggene og landverts forbindelse til byen for troppene som skulle ankomme senere. Den 23. april landsatte «Glasgow», «Sheffield», HMS «Galatea» og seks destroyere første del av 15th Infantry Brigade i Åndalsnes.
Den 29. april evakuerte «Glasgow» kong Haakon VII, kronprins Olav og store deler av den norske gullreserven til Tromsø fra Molde, som da var under harde tyske flyangrep.
Middelhavet
Tilbake i hjemlige farvann etter tilbaketrekningen fra Norge, kjørte «Glasgow» den 16. juli inn i ved et ulykkestilfelle inn i destroyeren HMS «Imogen» og senket denne.
Glasgow ble deretter benyttet som konvoi-eskorte i Middelhavet og som forsterkning for 3rd Cruiser Squadron som hadde sin base i Alexandria. Hun deltok i slaget ved Taranto som påførte den italienske marinen stor skade. Den 14. november landsatte «Glasgow» sammen med HMS «Berwick», HMAS «Sydney» og HMS «York» 3 400 soldater fra Alexandria i Pireus. Den 26. november eskorterte «Glasgow», HMS «Gloucester» og HMS «York» en konvoi fra Alexandria til Malta. Den 3. desember ble Glasgow angrepet av italienske fly mens den lå for anker ved Kreta. Hun ble truffet av to torpedoer og hardt skadet, men klarte å returnere til Alexandria, hvor midlertidge reparasjoner ble utført.
Det fjerne østen
I januar 1941 ble Glasgow overført til Eastern Fleet og seilte for Singapore. Etter ankomst undergikk hun ytterlige reparasjoner.
I februar samme år senket den tunge tyske krysseren «Admiral Scheer» frakteskipene «Canadian Cruiser» og «Rantaupandjang» i Det indiske hav. Begge rakk å sende ut nødsignaler. Disse ble oppfanget av «Glasgow», som tok opp jakten på det tyske skipet. Den 22. januar ble «Admiral Scheer» sett av fly fra «Glasgow», og East Indies Task Force seilte mot området. «Admiral Scheer» unnslapp imidlertid ved å sette kurs mot sydøst.
I mars var Glasgow sammen med HMS «Caledon», to hjelpekryssere, to destroyere og to antiubåt-trålere fra den indiske marinen eskorte for to troppetransportskip med to indiske bataljoner og en somalisk commando-avdeling ombord. Soldatene ble landsatt på begge sider av byen Berber i Britisk Somaliland, som var okkupert av Italia. Okkupantene ytet bare svak motstand, som snart ble brutt ned med bombardement fra eskorteskipene.
Ved midnatt den 9. desember senket «Glasgow» den indiske patruljebåten HMIS «Prabhavati», som ved et mistak ble tatt for å være en japansk undervannsbåt i overflatestilling. Glasgow plukket opp overlevende, og brakte dem til Bombay.
Den 19. mars 1942 eskorterte «Glasgow» konvoi WS-16 fra England til Sør-Afrika. Hun undergikk ytterlige midlertidige reparasjoner i Simonstown, før hun seilte til USA for permanente reparasjoner. Disse var fullført i august. «Glasgow» seilte deretter tilbake til UK, hvor hun sluttet seg til 10th Cruiser Squadron i Scapa Flow. Hun ble her satt i eskortetjeneste i Murmansk-konvoiene.
I arktisk farvann og hjemlige farvann
«Glasgow» eskorterte Murmansk-konvoier i januar og februar 1943. I mars avskar hun den tyske blokadebryteren «Regensburg» i Danmarkstredet. Den ble senket av eget mannskap, «Glasgow» tok ombord seks overlevende. I juni og juli dekket Glasgow eskortegrupper i Biscayabukten. Etter dette sluttet hun seg til Plymouth Command.
I desember deltok «Glasgow» i operasjon Stonewall, en større operasjon for å avskjære tyske blokadebrytere utenfor Frankrikes vestkyst. Sent samme måned utkjempet hun sammen med HMS «Enterprise» et tre-timers sjøslag med elleve fiendtlige destroyere, hvorav tre ble senket og fire skadet av kanonild. Etter denne trefningen returnerte «Glasgow» til Plymouth. Underveis ble hun utsatt for flere angrep med gliderbomber.
Den 6. juni 1944 deltok Glasgow i operasjon Neptune. Sammen med de amerikanske slagskipene USS «Texas» og USS «Arkansas», de franske krysserne «Montcalm» og «Georges Leygues», ni amerikanske destroyere og tre britiske Hunt-klasse destroyere utgjorde hun Gunfire Bombardment Support Force C for Omaha Beach. Den 25. til 26. juni støttet hun 7th US Corps angrep på Cherbourg med bombardement av tyske batterier nær Querqueville. Hun ble her skadet av motild fra batteriene.
I august 1945 seilte Glasgow for Ostindia, hvor hun ble øverstkommanderendes flaggskip.
Etter krigen
I 1948 ble «Glasgow» overført til Vestindia, og var igjen flåtens flaggskip. I 1951 ble hun flaggskip for den britiske Middelhavsflåten under Lord Mountbatten. I august 1954 deltok «Glasgow» og HMS «Gambia» i tilbaketrekningen av Royal Marines Commando-enheten stasjonert på Malta. I 1955 returnerte «Glasgow» til den britiske hjemmeflåten som Flag Officer D, men ble senere tatt ut av tjeneste.
«Glasgow» ble midlertidig satt i tjeneste igjen under Suez-krisen i 1956, men senere samme år ble hun igjen deaktivert. I juli 1958 ble hun opphogd.
Prinsesse på prøve 2 - Kongelige forviklinger
Prinsesse på prøve 2 - Kongelige forviklinger (originaltittel: The Princess Diaries 2: Royal Engagement) er en amerikansk komedie fra 2004, regissert av Garry Marshall. Den var Chris Pines filmdebut. Filmen var en oppfølger til Prinsesse på prøve fra 2001.
Handling
Denne historien finner sted fem år etter den første filmen, og prinsesse Mia Thermopolis (spilt av Anne Hathaway) er nå uteksaminert fra Princeton University. HUn kommer deretter hjem til det lille kongedømmet Genovia, og fortsetter sine leksjoner i å bli prinsesse. Hun fyller 21 år, og forsøker å finne en passende ektemann. Hun møter en flott ung herremann ved navn Nicholas, og de to blir gjensidig tiltrukket. Det finnes imidlertid en tronpretendent: Viscount Mabrey (spilt av John Rhys-Davies) ønsker at hans brorsønn Nicholas (Chris Pine) skal overta tronen og henviser til en lov som sier at en kronprinsesse må gifte seg innen hun kan overta tronen. Parlamentet gir derfor Mia tretti dager på å gifte seg.
Hennes beste venninne, Lilly Moscovitz, overrasker henne med et besøk. Sammen ser de gjennom potensielle ektemenn, og Mia velger til slutt Andrew Jacoby - hertugen av Kenilworth. Noen få dager senere er de forlovet. Men viscount Mabrey planlegger at Nicholas skal forføre Mia, slik at forlovelsen hennes med Andew Jacoby kommer til å mislykkes før hun rekker å gifte seg med ham.
Gènovia er et fiktivt land i filmene Prinsesse på prøve og Prinsesse på prøve 2. Landet er et monarki, og skal ligge mellom Spania og Frankrike. Hovedstaden heter Pyrus, og kjente monarker er kong Rupert, dronning Clarisse og dronning Amelia.
Gheorghe Cristescu
Gheorghe Cristescu (født 10. oktober 1882 i Copaciu, tidligere Vlașca-fylke, død 29. november 1973) var en rumensk sosialist og kommunistisk militant.
Liv og virke
Cristescu var utdannet dynemaker og eide en dyneforretning før han begynte i politikken. Han var aktiv i sosialistiske kretser så tidlig som 1898, og snart ble han et ledende medlem av det rumenske Sosialdemokratiske arbeiderparti (frem til 1899, da partiet ble oppløst). Fra 1908 til 1920 var han aktiv i den rumenske fagbevegelsen. Cristescu ble innvalgt til parlamentet i 1919. I denne posisjonen gjorde han seg bemerket i sammenheng med debatten om fengslingen av Mihai Gheorghiu Bujor, en rumensk statsborger som hadde sluttet seg til russiske røde armé i Bessarabia under oktoberrevolusjonen, og som hadde blitt dømt for landssvik.
Cristescu ble valgt til den første generalsekretær i det nydannede rumenske kommunistpartiet i 1921. Han trakk seg fra politikken i 1936. Cristescu ble arrestert, dømt og tilbrakte tid i arbeidsleirer mellom 1950 til 1954, bl.a. ved Donau-Svartehavskanalen. Han ble frigitt gjennom amnesti for politiske fanger, som forekom kort tid etter Josef Stalins død. Cristescu tilbrakte sine gjenværende år i relativ anonymitet. Hans ubehagelige meninger ble sensurert, og han var gjenstand for sikkerhetstjenesten Securitates overvåkning til sin død.
Hans datter, Tita Cristescu, en tidligere Miss Romania, som var elskerinnen til Liviu Ciulley (en berømt arkitekt og sivilingeniør, og far til regissør Liviu Ciulei), døde under uoppklarte omstendigheter i 1936. Mest sannsynlig ble hun myrdet, og Ciulley ble arrestert etter anklager om at han hadde forgiftet henne, men han ble frifunnet senere samme år. En annen teori var at det var hushjelpen som hadde myrdet henne.
William McKinley
William McKinley (1843–1901) var en amerikansk politiker. Han var USAs 25. president fra 1897 til han ble skutt i et attentat i 1901, noen måneder inn i sin andre presidentperiode, og døde av skadene noen dager senere. McKinley ledet nasjonen til seier i den spansk-amerikanske krigen, økte tollvernet for å beskytte amerikansk industri, og sørget for at valutaen fulgte gullstandarden. Han tilhørte Det republikanske parti.
Han kom fra en industrieierfamilie i «stålbeltet» i Ohio. Han har blitt beskrevet som from, sindig og omgjengelig. McKinley var den siste presidenten som hadde kjempet i borgerkrigen, der han vervet seg som menig soldat til unionshæren og endte som major. Etter krigen giftet han seg med Ida Saxton og slo seg opp som advokat.
I 1876 ble han kongressmann og snart talsmann for tollvern av amerikansk industri. McKinley-tollen av 1890 var meget omstridt, og den bidro sammen med endring av valgkretsene til at han tapte gjenvalg til Kongressen ved demokratenes valgskred samme år. McKinley var Ohios guvernør fra 1892 til 1896, og førte en moderat politisk linje i forsøk på å balansere arbeidsgiver- og arbeidstagerinteresser. Med hjelp fra Mark Hanna ble McKinley nominert til republikansk presidentkandidat i 1896, midt i en dyp økonomisk depresjon. Han vant presidentvalget foran demokraten William Jennings Bryan på sitt løfte om å følge gullstandarden og øke innførselstollen.
McKinleys presidentperiode ble preget av rask økonomisk vekst, samtidig som USA trådte frem som en imperiemakt. Han ønsket å frigjøre Cuba fra Det spanske imperiet på fredelig vis, men måtte nokså motvillig lede nasjonen inn i krig i 1898. USA vant en rask og overbevisende seier, og Spania måtte i tillegg avstå Puerto Rico, Guam og Filippinene til USA. Cuba ble formelt uavhengig i 1902, men USA fortsatte å øve sterk innflytelse i Mellom-Amerika. USA annekterte Hawaii i 1898. McKinley ble den første presidenten som skaffet USA oversjøiske territorier gjennom krig.
Historikere regner McKinleys valgseier i 1896 som begynnelsen på USAs progressive reformperiode, dominert av republikanerne, som varte frem til USA gikk inn i den første verdenskrig. Den 6. september 1901 ble McKinley skutt og livstruende skadet av Leon Czolgosz, en polsk-amerikaner med anarkistiske sympatier, og døde av skadene den 14. september. McKinley ble etterfulgt av visepresident Theodore Roosevelt. I ettertid vurderer historikerne McKinleys innsats som president relativt høyt, men den folkekjære McKinley ble raskt overskygget av Roosevelt.
Villa Møllebakken
Villa Møllebakken er en villa på Haugar i Tønsberg. Den ble opprinnelig bygd i sveitserstil, men har nå en blanding av ulike stilarter etter flere moderniseringer. Innvendig er det fremdeles mange detaljer i louis-seize- og jugendstil.
William McKinley
Familie og oppvekst
Han ble født i småbyen Niles i Ohio som syvende barn av William McKinley og Nancy (født Allison). McKinley-slekten var av engelsk og ulsterskotsk herkomst, og kom til Pennsylvania på 1700-tallet. Allison-slekten var mest av engelsk herkomst og blant de første nybyggerne i Pennsylvania. Faren kom til Ohio som guttunge, og giftet seg med Nancy Allison i 1829. Begge slektene var involvert i tungindustrien i stålbeltet, og William McKinley sr. drev jernstøperier i Niles, New Lisbon, Poland og Canton.
MF «Sveio» (1975)
MF «Sveio», fra 1975 til 1996 MF «Røberg», er en åpen pendelferge som ble bygd av Tromsø Skipsverft i 1975 og overlevert rederiet Nord-Ferjer for trafikk på sambandet mellom Sommerset og Bonåsjøen på europavei 6.
John Fang Xingyao
John Fang Xingyao (kinesisk: 房兴耀, pinyin: Fáng Xìngyào; født i juni 1953 i Hedong i Shandong i Kina) er katolsk biskop av bispedømmet Linyi i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina, i kommunion med paven inntil 2011 og anerkjent av den kinesiske regjering.
William McKinley
Familie og oppvekst
I 1852 flyttet familien fra Niles til Poland, som hadde et mer velrenommert skolevesen. McKinley studerte ved Allegheny College i Pennsylvania i 1859/1860, men ble syk og deprimert, og dro hjem. Han studerte en tid ved Mount Union College i Ohio, men tok ingen grad. McKinleys helse ble bedre, men familieøkonomien ble knappere, og han måtte oppgi studier til fordel for arbeid som postfunksjonær og lærer på hjemtraktene.
MF «Sveio» (1975)
«Røberg» trafikkerte også sambandene Bognes–Skarberget og Drag-Kjøpsvik-Skarberget før den ble overført til Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab.
Den 24. januar 1996 ble ferga kjøpt av Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap og omdøpt til MF «Sveio». Siden januar 2011 har «Sveio» gått på sambandet Fjelberg-Sydnes-Utbjoa-Skjersholmane-Borgundøy. Den ligger idag i opplag i Stavanger. Den er reserve i Vassøy-Stavanger. Og Hommersåkruta
William McKinley
Militærtjeneste under borgerkrigen
Da sørstatene brøt med unionen og utløste den amerikanske borgerkrigen, meldte tusener av menn fra Ohio seg til militærtjeneste. Blant dem var McKinley og fetteren William McKinley Osbourne, som vervet seg i juli 1861. De ble tilsluttet Ohios 23. infanteriregiment, ledet av oberst William Rosecrans, og de ble sendt på opptrening ved Columbus. McKinley tilpasset seg raskt soldatlivet, og skrev en serie brev til avisen hjemme, hvor han hyllet militæret og unionens sak. Han lot seg inspirere av lederstilen til major Rutherford B. Hayes. Det utviklet seg til et vennskap som varte livet ut.
Etter en måneds trening ble Ohios 23. infanteriregiment, nå ledet av oberst Eliakim P. Scammon, sendt til det vestlige Virginia (i dagens Vest-Virginia) i juli 1861. De kom første gang i trefninger i september, da de drev tilbake sørstatstropper ved Carnifex Ferry. Tre dager etter trefningen ble McKinley underordnet brigadens materialforvalter. I november slo regimentet leir for vinteren ved Fayetteville. Den vinteren vikarierte McKinley for en sersjant som var syk, og i april 1862 ble han forfremmet til samme rang. Om våren fortsatte regimentet og brigaden, nå ledet av henholdsvis Hayes og Scammon, fremrykningen og utkjempet noen mindre trefninger.
Villa Møllebakken
Den ble oppført i 1890 som privatbolig for skipsreder Johannes Bull. Halfdan Wilhelmsen flytta inn i 1905 og bygde det ut. Tønsberg kommune tok over i 1939, og fra 1946 til 1992 ble det brukt som lokaler for Tønsberg og Nøtterøy bibliotek. Da biblioteket flytta ut i 1992, ble det vurdert å rive bygget. Den ble imidlertid funnet verneverdig.
William McKinley
Militærtjeneste under borgerkrigen
I september 1862 skulle McKinleys regiment komme som forsterkninger til Virginia-hæren i det andre slaget ved Bull Run. Regimentet rakk ikke frem til slaget i tide, men rykket nordover sammen med Potomac-hæren for å avskjære Nord-Virginia-hærens fremrykning i Maryland. McKinleys regiment ble det første til å komme i trefninger med sørstatstroppene i slaget ved South Mountain. Etter store tap trakk unionshæren seg tilbake og fortsatte til slaget ved Antietam, et av borgerkrigens blodigste. McKinley ble selv utsatt for kraftig beskytning da han førte rasjoner frem til frontlinjen. Regimentet led igjen store tap, men Potomac-hæren vant, og sørstatstroppene trakk seg tilbake til Virginia. McKinleys regiment skiltes fra Potomac-hæren og returnerte til det vestlige Virginia.
Bykle gamle kirke
Bykle gamle kirke (Bykle gamle kyrkje, ofte bare kalt Bykle kirke) er en langkirke fra 1619 i Bykle kommune, Agder fylke.
Villa Møllebakken
På bystyremøtet i Tønsberg 2. september 1992 ble det vedtatt å overdra eiendommen til Stiftelsen Tønsberg gamle Bibliotek. Viktige personer i kampen mot riving hadde vært Fredrik (Arneberg) Prinz, Per Kolstad, Bjørn L. G. Bråthen og Frode Kjelsrud samt en liste med rundt 80 navn, med Gustav Wilhelm og Jorunn Wedel-Jarlsberg i spissen.
William McKinley
Shenandoah Valley og forfremmelse
McKinleys regiment forflyttet seg til Shenandoah Valley og ble overflyttet til Shenandoah-hæren, som inntok Lexington i juni 1864. De gikk sørover mot Lynchburg og rev opp jernbanespor under fremrykningen. De fant imidlertid overmakten i Lynchburg for stor, og returnerte til Vest-Virginia. Før de rakk å gjøre et nytt forsøk, måtte de nordover for å stanse Jubal Anderson Earlys tropper i Maryland. Early overrasket dem ved Kernstown i juli, hvor McKinley ble utsatt for tung skyts, og unionshæren måtte gjøre retrett. McKinley ble forfremmet til kaptein og underordnet general George Crook. I august avverget de sørstatshærens angrep på Berryville, hvor McKinleys hest ble skutt under ham, og fortsatte til Opequon Creek, hvor de brøt fiendens forsyningslinjer. De seiret på nytt ved Fisher's Hill senere i september, og kom i kamp ved Cedar Creek i oktober. Unionshæren fikk et tilbakeslag, men McKinley bidro til å samle troppene og vinne slaget.
Villa Møllebakken
Villaen har en grunnflate på ca 600 m2, i halvannen etasje, som nesten fullt ut er tatt i bruk til kontor-, utleie- og kulturformål. I overdragelsespapirene som ble underskrevet 15. desember 1993, stod det blant annet at «tomten skal benyttes til kulturformål». Først på 2000-tallet fikk stiftelsen selv tatt ordentlig tak i dette. Blant kulturaktiviteter med forbindelse til Villa Møllebakken er Litterær Salong, Villa Klassisk og tidsskriftet KULT.
Bykle gamle kirke
Kirken er spesielt berømt for det rosemalte kirkerommet. Den er fredet. Den ble i 2004 avløst av en ny kirke.
NM medaljevinnere på 5000 meter friidrett – kvinner
NM medaljevinnere på 5000 meter friidrett, kvinner er en liste over medaljevinnere I NM på 5000 meter fra 1982 frem til dags dato. I årene 1994 og 1995 var det ingen øvelse i mesterskapet.
John Fang Xingyao
Biografi
Fang fullførte sine prestestudier ved det nasjonale presteseminar i Beijing i 1989 og ble presteviet i juli samme år av biskop Joseph Zong Huaide, som da var formann for de regimetro katolske biskopers bisperåd.
Han ble bispeviet den 27. juli 1997 av biskop Thomas Zhao Fengwu av Yanzhou, og ble første biskop av Linyi siden den tyske Steylermisjonæren Charles Weber måtte forlate Kina etter kommunistenes maktovertagelse. Han var da også Kinas yngste biskop, og den første «offisielle» kinesiske biskop som var blitt presteutdannet helt og holdent ved et presteseminar i Kina åpnet etter at religionene fikk anledning til å gjenoppta sitt virke i 1980-årene.
Han har objektivt sett pådratt seg automatisk (latæ sententiæ) ekskommunikasjon ved å bispevie Paul Lei Shiyin 29. juni 2011 og Joseph Huang Bingzhang 14. juli 2011 uten pavelig mandat.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Håndball-VM 2005 for menn
Håndball-VM 2005 for menn ble spilt i Tunisia i perioden 23. januar – 6. februar 2005.