cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alexander von Mensdorff-Pouilly
Bakgrunn
Alexander von Mensdorff-Pouilly var sønn av general Emanuel von Mensdorff-Pouilly (1777–1852) og prinsesse Sophie av Sachsen-Coburg-Saalfeld (datter av hertug Franz av Sachsen-Coburg-Saalfeld). Han var på morssiden søskenbarn både til dronning Victoria av Storbritannia og hennes ektemann Albert av Sachsen-Coburg-Gotha.
Offiser
I 1829 trådte han inn i arméen, ble i 1836 rittmester, i 1844 major, kjempet i Italia og Ungarn med utmerkelse 1848-49, ble i 1849 oberst og i 1850 generalmajor.
I begynnelsen av 1851 ble han utnevnt til østerriksk kommissær i provinsen Schleswig-Holstein og i 1852 til østerriksk gesandt til St. Petersburg. Allerede i 1853 ble han hjemkalt, og bodde en tid i England. Han ble så utnevnt til brigadegeneral av det 7. armékorps og i 1858 til feltmarskalkløytnant. Under den polske oppstanden i 1863 var han generalguvernør i Galicia, og utmerket seg med energi og humanitet.
Utenriksminister
Den 27. oktober 1864 ble han utnevnt til østerriksk utenriksminister. Som utenriksminister var han meget lojal mot keiseren og satte aldri egne synspunkter igjennom. Han la ned utenriksministervervet i november 1866 og ble i 1870 kommanderende general i Zagreb og deretter i Praha.
Han var gift med grevinne Alexandrine von Dietrichstein (f. 1824), arvingen til fyrst Joseph von Dietrichstein. Etter fyrstens død arvet han gjennom keiserlig diplom tittelen som fyrste av Dietrichstein til Nikolsburg.
Kina under VM i friidrett 2007
Kina deltok under VM i friidrett 2007 (utendørs) fra 24. august til 2. september 2007 i Osaka i Japan, og tok 3 medaljer under mesterskapet.
Max Günthör
Max Günthör (født 9. august 1985) er en tysk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hans røk ut i kvartfinalen.
Liste over sørkoreanske filmer fra 2005
Liste over sørkoreanske filmer fra 2005 er en kronologisk liste over filmer som ble lansert i Sør-Korea i 2005.
Tranøy kirke
Tranøy kirke er en korskirke fra 1773 i Senja kommune, Troms og Finnmark fylke. Byggverket er i tre og har 210 plasser.
Kirken ble bygget i 1773, men ble ikke innviet før sommeren 1775, av bispen Bang, som kom fra Trondheim.
Garri Kasparov
Garri Kimovitsj Kasparov (russisk; Гарри Кимович Каспаров; født Garik Kimovich Weinstein 13. april 1963) er en sovjetiskfødt kroatisk tidligere profesjonell sjakkspiller og nåværende politisk aktivist. Han har høyest ELO-rating på FIDEs liste fra april 2005 (2812), og hadde tidenes høyeste rating på 2851 (1999) inntil Magnus Carlsen gikk forbi i 2012. Han var verdensmester i sjakk fra 1985 til 2000.
Etter å ha vært regnet som verdens klart sterkeste spiller i tjue år, kunngjorde Kasparov i mars 2005 at han ville trekke seg tilbake fra profesjonell sjakk. Han oppga som grunn at han ikke lenger var motivert til å spille seriøse turneringer, men meddelte samtidig at han godt kunne tenke seg å møte opp, da sporadisk, på mindre turneringer.
Han ble i 2014 tildelt statsborgerskap i Kroatia der han har bodd i lange perioder, har vært medlem av sjakklubben i Vukovar og spilt sjakk med president Ivo Josipović. Bakgrunnen var blant annet at han som opposisjonell opplevde problemer med Russland. Kasparov er kjent som tydelig og høylytt kritiker av Vladimir Putins regime som han omtaler som fascist og Putin som en mafiaboss. Han har beholdt sitt statsborgerskap i Russland.
Bakgrunn og tidlig karriere
Han ble født som Garik (eller Harry) Kimovich Weinstein i Baku i Den aserbajdsjanske sosialistiske sovjetrepublikk (nå Aserbajdsjan). Hans armenske mors etternavn var Kasparian, og Kasparov er den russifiserte versjonen av dette navnet. Faren Kim Weinstein var av jødisk bakgrunn.
Kasparov studerte sjakk ved Mikhail Botvinniks sjakkskole. Man ble for alvor klar over talentet hans da han ble sovjetmester for juniorer i Tbilisi i 1976, med 7 av 9 poeng. Han var 13 år gammel. Han gjentok prestasjonen året etter, da med 8½ av 9 mulige poeng.
I 1980 vant han junior-VM i Dortmund i Tyskland, og fire år senere var det klart for Kasparovs første VM-match.
Verdensmesterskapet 1984
VM-kampen i 1984 mellom Anatolij Karpov og Garri Kasparov ble både langvarig og begivenhetsrik. Karpov tok tidlig ledelsen 4-0 i kampen, der det gjaldt å bli først til å vinne seks partier. Flere eksperter tippet at Kasparov ville bli slått 6-0 i løpet av 18 partier.
Etter sytten remispartier på rad økte Karpov ledelsen til 5-0. Deretter fulgte en ny remisserie før Kasparov noterte sin første seier i parti 32.
Karpov, som var tolv år eldre enn Kasparov, virket nå utslitt, og Kasparov vant raskt ytterligere to partier, slik at stillingen var 5-3 i Karpovs favør. På denne stillingen ble matchen avbrutt av Florencio Campomanes, daværende FIDE-president, med henvisning til spillernes helse. Karpov hadde blant annet gått ned ca. ti kg siden matchen startet. Det ble utlyst en ny match noen måneder senere.
Verdensmester
I den andre matchen mellom Karpov og Kasparov i 1985 viste Kasparov seg som den sterkeste spilleren, og kunne utropes til verdensmester i en alder av 22 år. Dette var den yngste spilleren som noensinne hadde blitt verdensmester. Kasparov befestet stillingen øverst på verdensrankingen med flere turneringsseire, i tillegg til at han forsvarte tittelen tre ganger mot erkerivalen Karpov.
Utkastelse fra FIDE
I 1993 hadde engelskmannen Nigel Short kvalifisert seg til å spille mot Kasparov om VM-tittelen. Kasparov og Short besluttet å spille matchen uten FIDEs medvirkning, under en annen organisasjon som Kasparov opprettet, Professional Chess Association (PCA). Kasparov og Short ble utestengt fra FIDE, og de spilte matchen sin i London. Kasparov vant klart. FIDE arrangerte sin egen VM-match mellom nederlenderen Jan Timman og tidligere verdensmester Karpov. Dermed holdt Kasparov PCA-tittelen og Karpov FIDE-tittelen.
Kasparov forsvarte tittelen i 1995 mot inderen Viswanathan Anand, før PCA brøt sammen (Intel, en av hovedsponsorene, trakk seg).
Dermed sto Kasparov uten noen tittel, men enda en organisasjon, BrainGames.com, kom inn i bildet, og etter mange forviklinger kom det i stand en tittelkamp mellom Kramnik og Kasparov i annen halvdel av 2000. En godt forberedt Kramnik overrasket Kasparov og vant det andre partiet. Kramnik vant matchen, og for første gang på seksten år hadde ikke Kasparov noen VM-tittel.
Kasparov beviste i 2001 at han fremdeles var verdens sterkeste turneringsspiller med et strålende resultat i Corus-turneringen i Wijk aan Zee i Nederland.
Partieksempel
Partiet Kasparov-Topalov fra 1999 viser en av Kasparovs flotteste kombinasjoner:
(se diagrammet til høyre for gjeldende stilling)
24.Txd4!! cxd4 25.Te7+! Kb6 [25...Dxe7 26.Dxd4+ Kb8 27.Db6+ Lb7 28.Sc6+ Ka8 29.Da7#] 26.Dxd4+ Kxa5 27.b4+ Ka4 28.Dc3 Dxd5 29.Ta7 Lb7 30.Txb7 Dc4 31.Dxf6 Kxa3 32.Dxa6+ Kxb4 33.c3+! Kxc3 34.Da1+ Kd2 35.Db2+ Kd1 36.Lf1! Td2 37.Td7! Txd7 38.Lxc4 bxc4 39.Dxh8 Td3 40.Da8 c3 41.Da4+ Ke1 42.f4 f5 43.Kc1 Td2 44.Da7 1-0
Bøker
Kasparov har skrevet flere bøker om sjakk. I 2003 ble første bind i fembindsverket Garry Kasparov on My Great Predecessors utgitt. Dette bindet omhandler verdensmestrene Wilhelm Steinitz, Emanuel Lasker, José Raúl Capablanca og Aleksandr Alekhin, og noen av deres samtidige mesterspillere. Bind to, som omhandler Max Euwe, Mikhail Botvinnik, Vasilij Smyslov og Mikhail Tal, kom senere i 2003. I 2004 kom bind tre om Tigran Petrosian og Boris Spasskij, og bind fire som omhandler Samuel Reshevsky, Miguel Najdorf og Bent Larsen, men først og fremst Bobby Fischer.
Politisk engasjement
Mellom 1984 og 1990 var Kasparov medlem av Sovjetunionens kommunistiske parti. Han var en av grunnleggerne av Det demokratiske partiet, men meldte seg ut et år senere på grunn av interne uoverensstemmelser. 1993 er han en av grunnleggerne av partiet Choice of Russia. I presidentvalget i 1996 støttet han gjenvalget av Boris Jeltsin. Etter at han trakk seg tilbake fra profesjonelt sjakkspill, grunnla han Den forente borgerfronten (russisk: Объединённый Гражданский Фронт, Obyedinyónnïy Grazhdánskiy Front) og ble medlem av Det andre Russland (russisk: Другая Россия/ Drugaja Rossija), en koalisjon av opposisjonspartier. Den 16. desember 2006 var han en av organisatorene av en anti-Putindemonstrasjon der ca. 2000 personer deltok. I april 2007 deltok han i et protest i Moskva og ble arrestert. Han ble løslatt mot en bot på 1000 rubel (ca. 30 euro). I juli 2007 sammenliknet han regjeringen Putin med Mafia. I 2012 ble han valgt til formann av Human Rights Foundations internasjonale råd. I 2008 grunnla han sammen med blant andre Boris Nemtsov opposisjonsbevelgelsen Solidarnost (russisk: Объединнёное демократическое движение «Солидарность»). I 2013 søkte han om latvisk statsborgerskap, men ansøkningen ble avslått. Han ble innvilget kroatisk statsborgerskap i 2014.
Kasparov har uttalt seg kritisk om Russlands invasjon av Ukraina 2022, og er blitt definert som «utenlandsk agent» av russiske myndigheter.
Knittelvers
Den eneste regelen med knittelvers er at det alltid må rime på to påfølgende radene (parrim). I hver verserad skal det finnes tre eller fire betonte stavelser, i midten av raden en cesur (pause eller takthvile) og i slutten av hver rad et rim eller en assonans.
Det har blitt hevdet at knittelvers er oppkalt etter den tyske poeten og abbeden Benedikt Knittel (død 1732), men det er ikke riktig. Oversatt betyr knittelvers rett og slett «vers på rim». Flere middelalderromanser, som Eufemiavisene, og rimkrøniker som Erikskrøniken ble skrevet på knittelvers. En tysk forfatter som i særlig grad er knyttet til poesiformen er Hans Sachs. I moderne tid skrev Henrik Ibsen større deler av Peer Gynt på knittelvers.
På engelsk er knittelvers betraktet som mindreverdig eller av liten litterær verdi, og nedsettende kalt for «doggerel», antagelig avledet fra dog (= hund), antyder enten stygghet eller usmakelig (som i mat «kun passende for en hund»). Det engelske begrepet er første gang dokumentert på 1200-tallet, og det synes ikke som det eksisterte et tilsvarende begrep for «frie» vers.
Mens poesi på tidlig middelalder og tidligere var kompleks og med strenge regler, var knittelvers en form for «modernisme» med sitt enkle formuttrykk. I moderne tid har flere engelske poeter, eksempelvis Ogden Nash, Pam Ayres og Christina Rossetti, tilsynelatende skrevet knittelvers eller doggerel. I uttrykket er disse diktene enkle, kanskje også med åpenbare tekniske feil, men ved nærlesning viser seg å være både skarpsindige og underholdende med stundom en humoristisk eller satirisk effekt. Generelt har bruken av knittelvers i hovedsak ebbet ut siden slutten av 1800-tallet, eller når det benyttes er det enten amatører eller en bevisst forsøk på å antyde banal poesi.
Itororó
Itororó er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Ain’t Nobody Here But Us Chickens
«Ain't Nobody Here but Us Chickens» er en amerikansk sang fra 1946 med melodi og tekst av Alex Kramer og Joan Whitney. Den ble spilt inn på plate av Louis Jordan and His Tympany Five.
Norsk versjon
Eldar Vågan har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Får itte mere pudding tjukken». Vazelina Bilopphøggers har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Blå lys (Philips 6327 067) i 1982.
Listeplasseringer
Platen med Louis Jordan & His Tympany Five lå på førsteplassen på R&B-listen og som nummer seks på poplisten.
Japan under VM i friidrett 2007
Japan deltok som vertsnasjon under VM i friidrett 2007 (utendørs) fra 24. august til 2. september 2007 i Osaka i Japan, og tok 1 medalje under mesterskapet.
Ain’t Nobody Here But Us Chickens
Listeplasseringer
B-siden, en sang med tittelen «Let the Good Times Roll», nådde som høyest en andreplass på R&B Juke Box-listen.
VM i alpint 1989
Utfor
Dato: Mandag 6. februar 1989
Super-G
Dato: Onsdag 8. februar 1989
Storslalåm
Dato: Lørdag 11. februar 1989
Slalåm
Dato: Søndag 12. februar 1989
Utfor
Dato: 5. februar 1989
Bill Blizzard
William H. «Bill» Blizzard (født 19. september 1892 i Cabin Creek-distriket, Kanawha County, død 31. juli 1958) var en amerikansk fagforeningsmann, som ledet gruvearbeiderne under slaget ved Blair Mountain. Han var fra 1945 og i 10 år leder av 17. distrikt av United Mine Workers (UMW).
Blizzard er i ettertiden mest kjent for sin rolle under slaget ved Blair Mountain, hvor han sto imot styrkene under kommando av sheriffen av Logan County Don Chafin. For dette ble han etter slaget anklaget for forræderi og stilt for retten i Jefferson County, langt fra kullgruveområdene, men ble frifunnet av retten 27. mai 1922. I tiden etter fortsatte han som en viktig fagforeningsleder innen UMW og arbeiderbevegelsen i USA.
Thailand under Vinter-OL 2002
Thailand under Vinter-OL 2002. Én mannlig sportsutøver fra Thailand deltok i langrenn under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City i USA. Thailand, som deltok for første gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 68.-plass i langrenn på 1,5 km sprint for menn.
Espen Reinertsen
Biografi
Reinertsen ga ut sitt debut soloalbum i 2015 på Susanna Wallumrød's plateselskap, SusannaSonata. Han fulgte opp med albumet Nattsyntese på samme selskap.
Praslin
Praslin er den nest største øya i Seychellene med et areal på 38 km². Granittøyen ligger 44 km nordøst for Mahe og er 12 km lang og 5 km bred. Innbyggertall er ca. 6500 og består at de to administrative distriktene Baie Sainte Anne og Grand' Anse. De største bosetingene er Baie Ste Anne, Anse Volbert og Grand' Anse.
Praslin er kjent som turistdestinasjon med flere hoteller og resorter samt et antall strender som Anse Lazio and Anse Georgette. De fleste av stendene er langgrunne og omgitt av rev. Øya inneholder nasjonalparken Vallée de Mai som er Unesco verdensarvlistet. Reservatet inneholder seychellpalmer og er tilholdsted for bylbyler og svarte seychellpapegøyer.
Øya har flyplass med forbindelse til Mahe samt hurtigbåtterminal.
Jernvognen (hørespill)
Jernvognen er et norsk kriminalhørespill i fire deler som gikk på NRK Radio i 1981. Hørespillserien omhandler privatdetektiven Asbjørn Krag som må stri med en vanskelig sak på Sørlandet. Lyden av en angivelig «jernvogn» høres i det fjerne hver gang det skjer et mord. Rollen som Asbjørn spilles av Ole-Jørgen Nilsen, mens fortellerstemmen tilhører Erik Hivju. Stykket ble produsert av NRK Radioteateret og er basert på Stein Rivertons bok med samme navn.
Handling
På den gamle herregården Gjærnæs bor godseier Carsten Gjærnæs og hans vakre søster Hilde. Ved hotellet døser sommergjestene i solen. Men noe underlig foregår på den gamle herregården. Og om nettene høres en spøkelsesaktig, raslende lyd av en jernvogn.
Clambake
Clambake er et soundtrackalbum utgitt av Elvis Presley den 10. oktober 1967. Albumet ble innspilt i februar og september samme år.
Bjørn Melbye Gulliksen
Han ble utdannet ved Statens kunstakademi under Alf-Jørgen Aas i årene 1973 til 1976. På 1970-tallet var han tilknyttet kuntnerkollektivet Gras, og var representert i Gras grafikkmappe 1971.
Gulliksen var leder for Unge Kunstneres Samfund i 1973, og i Norske Billedkunstneres Fagorganisasjon 1978–1982. Han har også ledet Oslo Bildende Kunstnere og vært ordfører i representantskapet i Norges kunstnerråd.
Utsmykkingsoppdrag
Han har blant annet stått for følgende utsmykningsoppdrag:
Ituaçu
Ituaçu er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Thailand under Vinter-OL 2006
Thailand under Vinter-OL 2006. Én mannlig sportsutøver fra Thailand deltok i langrenn under Vinter-OL 2006 i Torino i USA. Thailand, som deltok for andre gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 96.-plass i langrenn på 15 km klassisk stil for menn.
Rambutan
Rambutan (betyr «hårete ting» på malayisk ) er en liten frukt med et nært slektskap til litchi. Den er på størrelse med en valnøtt og kommer opprinnelig fra Sørøst-Asia. Rambutan består av en kjerne dekket av hvitt fruktkjøtt som igjen er dekket av et hårete, læraktig skall. Den har en søt og mild smak og er rik på C-vitamin og mineraler, spesielt fosfor.
Siktesøya
Siktesøya er en øy i Breviksfjorden i Porsgrunn kommune i Telemark.
Pat Burgener
Patrick Burgener (født 1. juni 1994) er en sveitsisk snøbrettkjører.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 5 i halfpipe.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 11 i halfpipe.
Zodiac Marine
Zodiac Marine er et fransk selskap som produserer en rekke produkter innen luftfart, sjøfart, sikkerhetsutstyr og kommunikasjonsutstyr. Selskapet ble grunnlagt i 1896 og var i begynnelsen engasjert innen produksjon av fly og luftskip. I 1930-årene utviklet selskapet den oppblåsbare båten.
I 2007 ble selskapet skilt ut fra Zodiac Aerospace.
Raibu Katayama
Raibu Katayama (født 8. mai 1995) er en japansk snøbrettkjører.
Peanøtt
Peanøtt eller jordnøtt er en ettårig plante som blir 30 til 50 cm høy. Bladene er motsatte. Blomstene er 2 til 4 cm i diameter, gule med rødaktige vener.
Raibu Katayama
Han representerte Japan i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 7 i halfpipe.
Peanøtt
Etter pollineringen utvikler frukten seg til en kapsel på 3 til 7 cm som inneholder 1 til 4 frø. Selv om det er en nøtt i den kulinariske betydningen, er peanøttens frukt en treaktig, indehiscent kapsel og ikke en nøtt, sett fra et biologisk perspektiv. Må ikke forveksles med en annen plante med navnet jordnøtt (Conopodium majus).
Gagarin Cup-sluttspillet 2012
Gagarin Cup-sluttspillet 2012 i ishockey begynte etter at grunnspillet i KHL sluttet 26. februar 2012. Dette grunnspillet avgjorde hvilke lag som kvalifiserte seg og seedingen dem imellom. Tittelforsvarer er Salavat Julajev Ufa.
De første kampene ble spilt onsdag 29. februar 2012, og den siste finalen vil bli spilt i april 2012.
I hver runde spiller det høyest seedede laget mot det laget som har lavest seeding. Det høyest seedede laget har hjemmebanefordel, og det spilles etter følgende spillesystem: 2–2–1–1–1. Dette betyr at i hver kampserie spiller det best seedede laget hjemme i de to første kampene, det svakest seedede spiller hjemme i kamp 3 og 4, deretter har det best seedede laget hjemmekamp i eventuelt kamp 5 og 7.
Det er første gang at to nordmenn deltar i Gagarin Cup-sluttspillet: Patrick Thoresen for SKA St. Petersburg og Lars Haugen for HK Dinamo Minsk.
(1) SKA St. Petersburg mot (8) HK CSKA Moskva
SKA St. Petersburg vant serien 4–1.
(3) HK Dinamo Moskva mot (6) HK Dinamo Minsk
HK Dinamo Moskva vant serien 4–0.
Beste målvakter
De fem beste målmaktene ut fra gjennomsnittlig mål mot.
Milichus
Milichus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Robert Merkulov
Robert Viktorovitsj Merkulov (russisk Роберт Викторович Меркулов, født 9. august 1931, død 6. november 2022) var en russisk tidligere skøyteløper. Han representerte Sovjetunionen.
Robert Merkulovs første deltakelse i et internasjonale mesterskap var VM i Sapporo 17. januar 1954, hvor han endte på 8.-plass med poengsum 201.220 og følgende tider: 500 m 46,5 (7) – 5000 m 8.31,6 (7) – 1500 m 2.25,5 (5) – 10000 m 18.21,2 (6)
I VM i Oslo 12. februar 1956 tok Robert Merkulov sølv, med poengsum 188.297 – 42,9 (5) – 8.12,3 (5) – 2.14,6 (6) – 17.06,0 (8) etter sin landsmann Oleg Gontsjarenko I VM i Oslo 15. februar 1959 tok han bronse etter Juhani Järvinen Finland (gull) og Toivo Salonen Finland (sølv). I EM i Oslo 4. februar 1962 tok Merkulov endelig sitt første og eneste gull i et mesterskap med poengsummen 188.163 og tidene: 42,9 (6) – 8.09,6 (1) – 2.15,7 (3) – 17.01,4 (3) og med den franske overraskelsesmannen André Kouprianoff som nr. 2.
Gammel Dansk
Gammel Dansk er en dansk alkoholholdig drikk produsert av De Danske Spritfabriker i Dalby, Sjælland, og er i dag regnet som den mest populære bitter i Danmark. Gammel Dansk serveres romtemperert i små glass, den brukes ofte som aperitif, men også som digestif. Drikken sidestilles ofte med den tyske bitteren Jägermeister.
Historikk
I 1961 fikk daværende produksjonssjef for De Danske Spritfabriker, J.K. Asmund, i oppdrag å fremstille en bitter. Det ble stilt tre krav; det skulle være en dram og den skulle være myk, men også bitter. Etter tre år med forsøk og testing med smakspanel skapte de Gammel Dansk slik den er i dag. Drikken ble første gang solgt i 1964.
Innhold
Gammel Dansk inneholder 29 ulike urter, krydder og blomster, en av hovedingrediensene er rognebær. En annen interessant ingrediens er Ensian-roten som har en bittersøt smak. Drikken har et alkoholinnhold på 38%.
The Flower of No Man’s Land
The Flower of No Man's Land er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av John H. Collins.
Handling
Den foreldreløse Echo blir oppdratt av en indisk fosterfar, Kahoma. Når hun ser opera-sangeren Roy blir Echo øyeblikkelig forelsket. Hun glemmer øyeblikkelig alt om Big Bill, den tidligere cowboy-kjæresten hennes. Roy gifter seg med Echo, og tar henne med seg hjem. Men like etter at han kommer tilbake til det tilbedende publikumet hans, mister han all interessen for sin nye kone.
Til slutt forlater Echo ham, men hun oppdager at Roy allerede hadde vært gift med en annen kvinne når de møtte hverandre. Men han hadde forlatt sin tidligere kone. For å ha bedratt hans adopterte datter planlegger Kahoma å spore opp Roy, og dreper ham. Samtidig som Echo glemmer storbyens ulykkelighet, og vender tilbake til Big Bill - som hun nå ønsker å gifte seg med.
Mops
Opprinnelse
En svart mops-lignende hund skal ha eksistert på 900 og 1000-tallet i Japan, men den kan neppe tas til inntekt for mops som hunderase. Typen skal ha blitt ført til Europa og Nederland fra Kina med sjøfarende i Det nederlandske ostindiske kompani på 1500-tallet, der typen skal ha blitt et symbol for nederlandske rojalister, men disse påstandene savner håndfast dokumentasjon. Hunden kom imidlertid til England da Vilhelm av Oranien ble konge der (Vilhelm III). Fram til 1877 skal mops kun ha eksistert i blek rødbrun farge, men dette året skal et sort par ha blitt importert dit fra Orienten.
Noen tror også at mops kan et felles opphav med rasehunder som japanese chin, pekingeser og tibetansk spaniel, men dette spørsmålet lar seg vanskelig bevise. Det betyr i så fall at den nå utdødde kinesiske landrasen happahund kan ha vært sentral for dannelsen av rasen.
En nylig publisert studie av Parker et al. (2017) viser at verdens mer enn 400 hunderaser kan deles inn i 23 klader (grupper av mer og mindre nært beslektede hunder). Mops tilhører i så måte en klade som består av hunder som griffon bruxellois, papillon, schipperke, pomeranian, volpino italiano, amerikansk eskimohund, dvergschnauzer og schnauzer. Denne kladen ser ut til å være nærmest beslektet med spisshunder av nordisk type (som keeshond, islandsk fårehund, västgøtaspets og norsk elghund grå med flere) på den ene siden og pumi og puli på den andre siden, uten at dette behøver å ha hatt noen betydning for verken opphavet eller den endelig utformingen av mops. Studien viser imidlertid at det har vært genflyt mellom mops og nova scotia duck tolling retriever (toller), og mellom mops og tibetansk terrier, shih tzu, lhasa apso og pekingeser, samt mellom mops og flere av hundene i den kladen den tilhører. Et østlig opphav er derfor trolig, selv om rasen kanskje først ble formet etter at den nådde Europa.
Rasen
Rasen blir ofte oppsummert som multum in parvo (mye i lite), noe som beskriver mopsens bemerkelsesverdige personlighet til tross for den lille størrelsen. En stor hund i en liten kropp. Mens mopsen i utskrifter fra det attende århundre sies å ha en tendens til å være lang og tynn, er den moderne rasens preferanser betegnet som en firkantet, kompakt form, med et dypt bryst og velutviklede muskler. Mops har to forskjellige former på ørene, «rose» og «button». «Rose»-ørene er mindre enn standardstilen «button», og er foldet med forkanten mot siden av hodet. Avl-preferansen går mot «button»stil-mops. Beina er veldig kraftige, rette, med moderat lengde, og er plassert godt under kroppen. Skuldrene er moderat avslappet. Føttene er mindre enn foten til en hare, og ikke så runde som kattens, med godt splittede tær, og neglene svarte. Mopsen er en liten tanke underbitt. Den har også veldig kort snuteparti, og man kan ofte høre mopsen snorke.
Ekteriør
De har fin glanset pels, og kan være fawn, aprikos, sølv eller svart i fargen. Det finnes også en mer sjeldnere hvit mops som får sin pels via avl eller albinisme. Den sølvfargede mopsen er svært lys, blandet med en del svarte hår. En sølvmops har vanligvis et veldig mørkt hode, uten noen klar avgrensning i masken, og mørke forben. Tegningene er klart definert. Har også et spor av en svart linje som strekker seg fra nakken til halen. Halen er vanligvis krøllet stramt over hoften.
Anatomi
Hanner når en høyde på 30 til 36 cm. Hunner blir 25 til 30 cm høye. Vekten skal ligge på 6,3–8,1 kg ifølge rasestandarden, men rasen har en tendens til overvektig dersom den ikke får riktig ernæring og tilstrekkelig trening.
Atferd
Mops er typiske selskapshunder. De har en sterk vilje, men er sjelden aggressive. De passer godt sammen med store hunderaser som f.eks engelsk mastiff. Mopsen er godt egnet for barnefamilier. Flertallet av mopser er veldig glade i barn, og er robuste nok til å leke med. De kan være stille og medgjørlige, men også fulle av liv, og kan erte på seg det meste, avhengig av eierens humør. De er alltid på vakt og passer på huset.
Helse
Rasen omtales av Nordisk Kennelunion med fire punkter i Breed Specific Instructions regarding exaggerations in pedigree dogs (BSI), et dokument som beskriver risikoområder hos enkelte hunderaser, og er ment som et supplement til rasestandarden. Hos mops er pustevansker, hudfolder i ansiktet og utstående øyne (som faktisk kan falle ut) et problem, og trimming av pelsen med saks bør ikke skje.
Rosenstrasse
Rosenstrasse er en film av Margarethe von Trotta fra 2003. Den baserer seg på den såkalte Rosenstrasseprotesten.
Multipotente stamceller
Multipotente stamceller er stamceller som gir opphav til et begrenset antall ulike celletyper. Varianten pluripotente stamceller kun har blitt funnet i embryoer og fostre etter som de skal gi opphav til et helt individ. De multipotente stamcellene trenger bare å gi opphav til de celletypene som et født individ trenger å produsere. Multipotente stamceller gir opphav til for eksempel blodceller, muskelceller, nerveceller, hudceller og lignende.
Rosenstrasse
Handling
En dag sørger en enke over ektemannens død. Hun dekker til TV-apparatet, og alle speilene i huset. Hennes voksne barn blir forvirret over denne oppførselen, og spør hvorfor moren deres plutselig oppfører seg ortodoks jødisk. Moren vil ikke diskutere fortiden sin, men datteren vil vite hva som har skjedd. Når hun får vite om en kvinne (ved navn Lena) viss nok skal ha reddet moren hennes under andre verdenskrig, reiser hun til Tyskland for å få vite hele historien.
Hun finner Lena, som villig mimrer om andre verdenskrig, om hennes situasjon og morens barndom som jøde under oppveksten i Tyskland i tiden før og under krigen. Lena er selv en tysk kvinne, hvis jødiske ektemann ble forfulgt av nazistene. Det viktigste fokuset i filmen tar for seg hva som skjedde med personer som var i et blandet ekteskap, mellom Ariere og jødisk. Historien tar også for seg Rosenstrasse-protesten, hvor kvinnene ventet i syv dager og netter utenfor et fengsel på deres jødiske ektemenn. Disse protestene fant sted i Berlin i februar og mars 1943.
Aarø Automobilselskap
Aarø Automobilselskap, ofte omtalt som Aarø Auto, er et tidligere busselskap med base ved Årø og gården Ytre Årø, litt øst for Molde. Selskapet ble stiftet 12. mai 1908 av Johan Olsen Aarø (1881–1913). Han var sønn av Ole Britannius Aarø (1854–1942) som allerede drev med hesteskyss på strekningen de fikk konsesjon på. De var de første i Norge som startet med ordinær rutebilkjøring i Norge. I dag er selskapet, via flere oppkjøp og fusjoner, en del av Nettbuss Møre.
Den første ordinære bussrute
Aarø Automobilselskap (opprinnelig Aarøe Automobilselskap) stod bak det som regnes som den første ordinære bilrute (buss) i Norge, og gikk 12. mai 1908, for første gang den 36 kilometer lange veien fra Molde over Fursetfjellet til Batnfjordsøra. Den ble kjørt med en nyinnkjøpt seks-seters UNIC 1907-modell. Den gang var Batnfjordsøra endestasjon med korrespondanse videre nordover med dampskip til Kristiansund og Trondheim som korresponderte med tog på Rørosbanen (Trondhjem – Kristiania). Dette var inntil Dovrebanen og Raumabanen ble fullført den mest komfortable og hurtigste forbindelsen mellom Møre og Romsdal og deler av Vestlandet, med hovedstaden. Batnfjordsøra ligger midt mellom Molde og Kristiansund. I dag er denne veistrekningen en etappe av E39, Kyststamvegen Kristiansand S – Trondheim.
Det var Johan Olsen Aarø som fikk innvilget søknaden om transport av passasjerer. Dengang måtte en ha kjøretillatelse fra myndighetene (fylket) for å kjøre bil, noe Johan fikk den 20. november 1907. Sammen med sin far drev de allerede med hesteskyss på strekningen. Også den yngre, 19 år gamle broren Andreas Olsen Aarø (1889-1942), var med fra begynnelsen. Myndighetsalderen var 21 år, og siden han ikke var myndig ble hans navn ikke nevnt i papirene.
Foranledningen var at de sommeren 1907 fikk se bilen til Sam Eyde, som var på biltur i Romsdal og Nordmøre. De fikk da idéen om å bruke bil og ikke hest. En annen historie forteller at det var Johans bror Ivar Olsen Aarø (1876-1924) som først fikk idéen, han var bankansatt i Kristiania.
Det er i grunn litt underlig at den første norske bussrute ble opprettet nettopp på denne strekningen, og ikke der det var større befolkningstetthet. Grunnen var at veistrekningen var både en del av hovedveien og den raskeste måten å reise som nevnt over.
Suksess
Allerede i 1909 fikk Selskapet en konkurrent på ruten, Vognmendenes Automobilselskap. Men de klarte ikke å få driften til å lønne seg og måtte selge sin bil til Aarø Automobilselskap. De neste som forsøkte seg var av Aarøs egne sjåfører, Anders J. Naas og Hans Bergsbakk som etablerte Molde Automobilselskap.
Aarø Automobilselskap sin bussrute ble snart populær og selskapet gikk til anskaffelse av ennå et kjøretøy. Mange av de reisende var turister som reiste med dampbåt langs kysten. De valgte reisen over land i stedet for reisen med dampbåt over Hustadvika, som ofte kunne være ubehagelig, eller farlig. Skipene var også av og til forsinket.
Post mellom fogderiene i fylket, Sunnmøre, Romsdal og Nordmøre ble sendt med bussruten, noe de fikk tillatelse til i 1913 og dette var hovedpostruten ut og inn av Møre og Romsdal. I 1921, da Raumabanen åpnet, tok den over som hovedpostrute.
I 1918 hadde selskapet en Ford, to Red Simplex og tre Chalmers. Sammen med Grand Hotel i Molde eide de også en andel i en Studebaker. Under den første verdenskrig fantes det bare petroleum å få tak i og ikke bensin. Noe som bare Forden kunne kjøre med. Selskapet opplevde stagnasjon.
Helårsdrift
Hans og Anders Bergsbakk gjorde et forsøk vinteren 1913–1914, på å holde veien over Fursetfjellet åpen for biltrafikk. Selv om veien bare går opp til 250 meter høyde er det et lengre veistykke med mye snø. Meier var montert på forhjulene og en trommel med ca. 10 centimeter lange pigger, montert under bilen, skulle drive den framover. Det ble ikke helt vellykket og overingeniør Nils Hovdenakk nektet fortsatt bruk, da det ga stor slitasje på veinettet.
Helt fram til 1925 hadde ruten over Fursetfjellet blitt kjørt med hester om vinteren. Aarø Automobilselskap var også her pionerer. De klarte etter hvert å holde veien vinteråpen. De brukte flere ploger. Den første «forplogen» var liten og kastet snøen til siden. Bak kom enda en bil med «bakplogen», som var større og kunne kaste snøen opp og ut av veien. Bakplogen ble slept av en eller flere biler. En mann måtte stå å styre bakplogen, noe som var en svært kald jobb. Det var også vanskelig å styre på grunn av snøspruten. Noen ganger traff plogen stabbesteiner og styrmannen fikk noen ganger et himmelsprett ut i dypsnøen.
Salg og fusjoner
Johan O. Aarø døde i 1913 og selskapet ble da drevet av broren Andreas O. Aarø og faren Ole B. Aarø. Andreas giftet seg med Hildur Alfrida Næss. Hun tok kjøreopplæring og fikk sertifikat 13. mai 1914 og ble Norges første kvinnelige bussjåfør.
Aarø Automobilselskap endret navn til Aarø og Molde Auto A/S 1. juli 1964. Det skjedde da selskapet overtok Molde Auto, A. Bergsbak & Co. Dette selskapet, tidligere navn Molde Automobilselskap, hadde fra 1914 hatt en andel av ruten Molde-Batnfjord sammen med Aarø Auto. Aarø Auto kjøpte i 1943 Hjelset Auto. Begge selskapene ble drevet under samme ledelse, men de hadde hver sine ruter. 1. januar 1973 fusjonerte Aarø og Molde Auto med Hjelset Auto, Batnfjord Auto, Kleive Auto og Kleive Transport, og nytt navn ble Aarø-Batnfjord-Kleive Auto A/S (AaBK). 1. januar 1979 skiftet navnet til Molde Bilruter. I 1996 ble selskapet overtatt av Norgesbuss og av HOB Møre AS i 1998. Selskapet ble fusjonert inn i HOB Møre og Molde Bilruter forsvant dermed som firmanavn. Fra år 2002 er selskapet en del av Nettbuss Møre.
Utvidelser av rutenettet
I 1932 ble ruten Molde-Batnfjordsøra forlenget til Gjemnes ferjekai med ferjerute til Kristiansund.
I 1952 stod veien over Frei åpen for trafikk og ferjestekningen ble forkortet til Gjemnes-Kvitnes. Bussene kunne dermed følge ferja og kjøre hele veien Molde-Kristiansund.
I 1960 fikk Aarø Automobilselskap konsesjon på gjennomgangsrute Molde-Åndalsnes på deling med Molde Auto og Veøy Billag. Dette var person-, post- og godsruter i samtrafikk med Raumabanen over Åndalsnes stasjon.
UNIC - den første bussen
Den første bussen, eller bilen, var en UNIC 1907-modell med seks sitteplasser. Den var åpen og hadde kalesje. Bilens understell og motor var produsert i Frankrike. UNIC var produsenter av lastbilunderstell. I Kristiania bygde firmaet Kolberg, Caspary & Co karosseriet i lokalene til Kløvstad & Søns Vognfabrik. De konstruerte en ny type klappsete der passasjeren satt i kjøreretningen.
Bilen var i drift som rutebil bare i fire år før den fikk avløsning av andre (større) kjøretøy. Den er bevart på Romsdalsmuseet i Molde og hadde opprinnelig registreringsnummer Kristiania 92, senere T-? og T-1. Navnet UNIC kommer av at fabrikken kun hadde planer om å bygge bare èn serie (? utgave), men senere kom det flere typer.
100-års markering
100-årsmarkeringen for rutebilkjøring med buss i Norge, ble markert i Molde og på Batnfjordsøra, helgen 9 - 11. mai 2008. Rutebilhistorisk bok ble lansert. Samtidig markerte Rutebilhistorisk forening i Norge sitt 25-årsjubileum. En del av markeringen var å kjøre i kortesje fra Molde til Batnfjordsøra med 80 veteranbusser og rundt 70 veteranbiler. Først i kortesjen kjørte den 100 år gamle Unic-bussen. På Batnfjordsøra ble det folkefest, i en ramme som minnet om slik det var for 100 år siden. Ved den gamle dampskipskaia lå en veteranbåt med passasjerer og dyr.
Posten Norge utga 6. juni 2008 en serie på fire frimerke med motiv fra norsk kommunikasjonshistorie. Aarø Automobilselskaps første rutebil Unic er avbildet på ett av frimerkene. .
Kompani Knudsen
Kompani Knudsen er et norsk humor- og musikkprogram for ungdom som gikk på NRK Radio fra 2006 til 2009. Programmet gikk alle hverdager på P3 mellom kl. 14 og 16. Det ble ledet av Siri Knudsen sammen med Kristoffer Reinsfelt Arnesen og Øyvind Thoen (reporter). Programmet tok opp «hverdagskos», og hadde mange faste programposter, som blant annet «Kristoffers hjørne» og «Hva har Øyvind gjemt i buksa si i dag?» På onsdager var programmet vert for VG-lista topp 20 (Norges offisielle singleliste).
Programmet hadde første sending 12. juni 2006.
Det erstattet programmet Marthe, og ble selv erstattet av Popsalongen.
Danske Lov
Danske Lov (Christian 5s Danske Lov av 1683), også kjent som Den Danske Landslov af 1683, ble underskrevet av kong Christian V den 15. april 1683. Danmark fikk dermed en lov som gjaldt for hele kongeriket, og som omfattet sivilrett såvel som strafferett, prosess, kirkerett og andre deler av den offentlige rett. Hittil hadde det vært 3 forskjellige landskapslover: Jyske Lov for Fyn og Jylland, Sjællandske Lov for Sjælland, Møn, Lolland og Falster og Skånske Lov for Skåne, Halland, Blekinge og Bornholm. Jyske Lov var den yngste og ble derfor også brukt utenfor Jylland.
Danske Lov ble utstedt på bakgrunn av enevoldsmakten (jus majestatis), som ble innført i forbindelse med Kongeloven av 1665.
Danske Lov er detaljert og utførlig i sine bestemmelser, ganske i overensstemmelse med datidens kasuistiske metode. Det var tale om en sammenskrivning av en rekke samfunnsmessig viktige problemstillinger, som før enten hadde vært regulert utfra sedvane eller ved landskapslovene.
Danske Lov var nyskapende på mange områder, bl.a. ble straff begrunnet utfra et forebyggelsessynspunkt. Den vakte stor oppsikt i utlandet og ble oversatt til tysk, latin, russisk og engelsk.
Norge fikk i 1687 sin Norske Lov, som i form og innhold stort sett baserte seg på Danske Lov, men inneholdt en hel rekke særbestemmelser og innrømmelser overfor norske, økonomiske interesser. Det norske forarbeidet med å få revidert hadde startet med forslag fra Jens Bjelke om å revidere lovverket. Stattholderne Hannibal Sehested og Ulrik Fredrik Gyldenløve støttet også bestrebelsene, men først i 1680 kom en kommisjon igang.
Karakterstykke
Karakterstykke er liedens instrumentale motstykke, som oftest for piano, eventuelt et soloinstrument og klaver. Stykkene hadde gjerne en beskrivende tittel, men inneholder ikke tekst.
Historikk
I romantikken ble det svært populært med klaverstykker som bestod av bare én sats. Det hadde nok en sammenheng med av det var stort marked for slike stykker, for de kunne blitt framført hjemme hos høyerestående borgere. Slike stykker ble ofte brukt til å lære, spesielt unge piker, å spille piano. Men like viktig var det nok at disse småstykkene egnet seg godt til å uttrykke stemningene, og følelsene som komponistene var opptatt av i romantikken.
Titler
Stykkene kunne ofte få titler som beskrev det utenommusikalske. Eksempler på navn er Draum, Skogsstillhet eller Sommerfugl (Grieg), og liknende. Men også mer generelle navn som Nocturne, Intermezzo, Preludium, Impromptu og Masurka. Disse beskrev gjerne formen, eller stilen til stykket.
Slike titler ble ofte gitt av komponistene selv, men også av utgiverne, for å tjene mer penger.
Komponister
De fleste komponistene i romantikken skrev slike stykker. Man kan nevne bla. Chopin, Schubert, Schumann, Grieg, Brahms, Liszt og Mendelssohn.
Domenico Pompili
Domenico Pompili (født 21. mai 1963 i Roma) er en italiensk katolsk prelat og biskop av Verona.
Prest
Domenico Pompili, som kommer fra Acuto i provinsen Frosinone sør from Roma, mottok prestevielsens sakrament den 6. august 1988 for bispedømmet Anagni-Alatri.
Etter prestevielsen var han frem til 1999 personlig sekretær til biskop Luigi Belloli og bispedømmets representant for sosial kommunikasjon. Han var også prest i Vallepietra. I løpet av denne tiden fullførte han videre studier i moralsk teologi ved Det pavelige gregorianske universitet, hvor han oppnådde sin lisensgrad i 1990 og sin doktorgrad i teologi i 2001. Fra 1990 underviste han i moralteologi ved Det teologiske fakultet Leonianum i Anagni. Fra 2000 til 2006 var han biskoppelig vikar for sjelesorg og fortsatte å lede bispedømmekontoret for sosial kommunikasjon. I tillegg var han bispedømmeassistent for Katolsk aksjon og pastor i konkatedralen i Alatri frem til 2005.
Fra oktober 2005 var han studieassistent for generalsekretariatet for Den italienske bispekonferanse, på hvis vegne han hadde kontakt med forskjellige radiostasjoner. Fra 2007 ledet han det nasjonale kontor for sosial kommunikasjon og siden 2009 var han undersekretær for bispekonferansen. Han var også medlem av styret for den katolske dagsavisen Avvenire.
Biskop av Rieti
Den 15. mai 2015 utnevnte pave Frans ham til biskop av Rieti. Erkebiskopen av Genova, kardinal Angelo Bagnasco, bispeviet ham den 5. september samme år. Medkonsekratorer var hans forgjenger Delio Lucarelli, biskopen av Anagni-Alatri, Lorenzo Loppa, generalsekretæren for den italienske bispekonferanse biskop Nunzio Galantino, og den emeriterte biskop av Viterbo, Lorenzo Chiarinelli. Fra 29. oktober 2020 til 28. november 2021 var Pompili også apostolisk administrator for det vakante bispedømmet Ascoli Piceno.
Biskop av Verona
Den 2. juli 2022 utnevnte pave Frans ham til biskop av Verona. Innsettelsen fant sted 1. oktober samme år. Samtidig ledet Pompili bispedømmet Rieti som apostolisk administrator frem til bispeordinasjonen av hans etterfølger den 21. januar 2023.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ituberá
Ituberá er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Condeep-plattform
Condeep-plattform er benevnelsen på en serie betongplattformer som ble utviklet i Norge for produksjon av olje og gass i Nordsjøen. Navnet kommer av engelsk «concrete deep water structure», eller dypvannskonstruksjon av betong.
Troll A er den største Condeep-plattformen. Den står på over 300 meters dyp og er totalt 472 meter høy. Denne plattformen er verdens høyeste byggverk som noen gang er flyttet av mennesker.
Condeep-plattformer har ikke vært bygget siden 1995. De store betongplattformene ble utkonkurrert av billigere flyterigger og fjernstyrte undervannsinstallasjoner. Det har derimot blitt bygget gravitasjonsplattformer i betong i arktiske strøk i russisk og kanadisk sektor i senere tid, da betongskaftene gir utstyret beskyttelse mot is. Nå som flere av de nye funnene ligger i værharde områder spår enkelte en ny renessanse for betongplattformene.
Oppbygging
Plattformene hviler på tykke betongtanker som står på havbunnen og fungerer som oljelager. Opp fra disse stikker det så én, tre eller fire slanke, hule søyler, som går om lag 30 meter over havoverflata. Skaftene utnyttes til å føre borestrenger og produksjonsrør ned i brønnene.
De består nederst av celler. Noen celler fortsetter som skaft som bærer plattformdekket (bolig-, utstyrs-, prosess- og bore-områder). Boreskaftene er vannfylte. Utstyrsskaftene er tomme for vann helt ned til sjøbunnen.
Cellene er lukket med et kuleskall i både topp og bunn. Toppen av cellene omtales som domer. Det er en designforutsetning at cellene skal opereres med undertrykk i forhold til omgivende vanntrykk. Cellene har tre hovedfunksjoner:
Konrad Adenauers første regjering
Konrad Adenauers første regjering var Forbundsrepublikken Tysklands regjering fra 20. september 1949 til 20. oktober 1953. Den tiltrådte etter valget i 1949, og var en koalisjonsregjering mellom CDU, CSU, FDP og DP. Regjeringen ble ledet av forbundskansler Konrad Adenauer (CDU).
Condeep-plattform
Oppbygging
I tillegg til celler og skaft er det 30 ‘mini-celler’ i fundamentet nederst mot havbunnen og ‘stjerneceller’ mellom hovedcellene. Stjernecellene er åpne til sjøvann på toppen i nivå med domene.
Involverte firma
Det var firmaet Norwegian Contractors som videreutviklet konseptet med Condeep-plattformer fra 1973, etter suksessen med betongtanken på Ekofiskfeltet. Den første konstruksjonen som ble bygget etter dette prinsipp var Beryl A-plattformen for det britiske Berylfeltet. Understellet ble bygget av Norwegian Contractors i Jåttåvågen i Stavanger og levert i 1975.
Konrad Adenauers første regjering
Det var i denne perioden utenkelig å tillate landet å opprette et forsvarsdepartement. I forståelse med vestmaktene ble derfor etablert et statlig organ, kalt Kanslerens kontor for samarbeid med de allierte troppene etablert (Beauftragten des Bundeskanzlers für die mit der Vermehrung der alliierten Truppen zusammenhängenden Fragen). Kontoret skulle utvikle et tysk beredskapspoliti. Det fikk sitt kryptiske navn for ikke å komme i konflikt med det allierte forbudet mot å opprette et tysk forsvar. Senere ble kontoret kalt Blank-kontoret (Amt Blank) etter sin sjef Theodor Blank. Han ble i 1955 Forbundsrepublikken Tysklands første forsvarsminister.
Condeep-plattform
Involverte firma
Oppfinneren, sivilingeniør Olav Mo fra Mandal, kom selv opp med navnet Condeep. Han fikk patent på konseptet med sitt firma Offshore Concrete i 1972 og ble i 1976 tildelt NTNFs ærespris for konstruksjon, utvikling og markedsføring av Condeep.
Bygging
Plattformene bygges ved land. Med tomme tanker slepes den til produksjonsstedet. Ved å fylle tankene kontrollert, senkes plattformen til den står på havbunnen.
Fjerning eller gjenbruk?
Flere av plattformene er nær slutten av sin funksjonstid og en vurderte tidlig mulig fjerning. Plattformene skal i prinsippet kunne fjerns på tilsvarende måte som da de ble passert: lense tankene slik at plattformen flyter opp. De kunne så bringes til land for hugging eller senkes på store dyp. Et annet alternativ var å fjerne alt ned til seilingsdybde og la resten bli stående.
Endret vekt på utstyret over vann, armeringens tilstand og hvordan plattformen har festet seg til havbunnen kan imidlertid gjøre arbeidet vanskelig og dyrt. Frigg TCP-2 er tatt ut av produksjon og understellet blir der stående som kulturminne etter at installasjonene ble fjernet. Miljøorganisasjonene har de senere årene tatt til orde for å la betongunderstllene fungere som kunstige rev. Basert på nåværende kunnskap anslår Equinor at betongunderstellet på Statfjord A trolig kan stå i flere hundre år. Nyere ideer er å bruke platformene som hydrogenfabrikk basert på havvind-drevet spalting av sjøvann eller datalagringssenter.
Tigran Petrosian
Tigran Vartanovitsj Petrosian (armensk Տիգրան Վարդանի Պետրոսյան, russisk Тигран Вартанович Петросян, født 17. juni 1929, død 13. august 1984) var tidligere verdensmester i sjakk.
I 1963 slo han Mikhail Botvinnik 12,5–9,5 i kampen om VM-tittelen. Petrosian forsvarte tittelen i 1966, da han slo Boris Spasskij 12,5–11,5. I 1969 tapte han tittelen til Spasskij (10,5–12,5).
Spillestilen til Petrosian var preget av dyp strategisk innsikt, og han var svært dyktig til å utnytte ørsmå posisjonelle feil fra motstanderen. Denne spillestilen gjorde at Petrosian svært sjelden tapte partier, men også til at mange partier endte remis. Partiene hans har blitt beskyldt for å være «kjedelige», men de viser ofte dyp forståelse av stillingen.