cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hawker Hurricane
Produksjon og krigsfrykt
Rundt midten av 1930-tallet begynte det å gå opp for mange at det ville kunne bli en ny krig. RAF ville trenge nye fly – fort. I motsetning til Spitfire-jageren som var en ny og uprøvet design, kunne Camms modell straks settes i produksjon takket være den tradisjonelle konstruksjonen. Hurricane var dessuten relativt billig av samme grunn, man kunne få tre Hurricane for prisen av to Spitfire. Selv om Spitfire uten tvil var en bedre og mer moderne jager, ble det derfor besluttet å starte full produksjon av Hurricane. I 1936 rullet den første produksjonsmodellen ut fra Hawker-fabrikken.
Produksjonsmodellen hadde gjennomgått små endringer i forhold til prototypen. De åpne eksorsportene var byttet ut med eksosrør som pekte bakover og gav en liten ekstra ytelse, deler av dekket til understellet ble droppet. Prototypen hadde en tendens til å komme i spinn, og det ble montert en langsgående kjøl av tre på undersiden av skroget, parallelt med halefinnen som gjorde flyet mer stabilt i lufta. Det innfellbare halehjulet på prototypen ble byttet med et fastmontert hjul. Hurricane kom med RAFs standardiserte brune og grønne kamuflasjemaling fra fabrikken.
Hurricane var Englands første moderne enkeltdekker. Mange nasjoner meldte sin interesse, og fly ble solgt til en rekke land, blant annet Sør-Afrika, Canada, Tyrkia, det persiske imperium, Jugoslavia, Belgia og Romania, men salg til flere av landene ble stoppet på grunn av krigen. Flere av flyene havnet på Aksemaktenes side, slik som de som ble solgt til Romania og fly som ble erobret, stjålet eller på annen måte havnet i Finland, Irland og Japan.
Flyveegenskaper
Hurricane har et blandet rykte som jagerfly. Det har i ettertid gjerne blitt sammenliknet med Messerschmitt 109 og Spitfire. I forhold til dem begge hadde Hurricane relativt høy luftmotstand på grunn av de tykke vingene og seildukskonstruksjonen og var derved noe langsommere. Spitfire var også lettere på rorene og kunne manøvrere kjappere. Hurricane hadde mindre svingradius enn begge, særlig i forhold til Messerschmitt, men både stupte og klatret mye langsommere. Under slaget om Storbritannia klarte Hurricane seg likevel godt. Seildukskonstruksjonen gjorde at granatene fra autmatkanonene tyske jagere var utstyrt med kunne slå tvers gjennom flykroppen uten å eksplodere, og derved gjorde minimal skade. Fordi flyet var relativt lett å fly og å lande, var det egnet for de mange uerfarne pilotene RAF måtte sette inn i skvadronene etterhvert som tapstallene steg. Flygeresset «Bob» Stanford Tuck, som ble overført fra en Spitfire-squadron for å lede en Hurricane-squadron, sammenliknet de to flytypene slik:
I gjennomsnitt skjøt Hurricane-piloter ned 1,3 fiendtlig fly for hver Hurricane som ble skutt ned. Til sammenlikning hadde Spitfire en nedskytning/tap-rate på 1,8. Noe av denne forskjellen skyldes at de raskere Spitfire-jagerne gjerne ble brukt mot den tyske jagerflyeskorten, mens de mer stødige Hurricane ble brukt mot bombefly der det var mulig. Forskjellen i ytelse på de to jagerflyene hadde ikke så mye å si i en kampsituasjon, der overhøyde, drivstoffmengde og overraskelsesmoment var langt viktigere for utfallet.
Slaget om Storbritannia
Da slaget om Storbritannia startet sommeren 1940 hadde RAF dobbelt så mange Hurricane som Spitfire. Det var Hurricanen som kom til å bære hovedbyrden i slaget. Dens største fordel var Sydney Camms tradisjonelle konstruksjon. De britiske bakkemannskapene var vant med seilduk og spanter, og mange av reservedelene fra tidligere Hawker-fly kunne brukes. Kulehull i seilduk kunne oftest repareres med seildukslapper og lim. Mange fly kunne repareres på stedet og sendes i kamp igjen, mens Spitfire med tilsvarende skader måtte sendes til fabrikken for reparasjon. Selv om Spitfire hadde bedre nedskyting/tap-rate under slaget om Storbritannia, var de totale tapstallene mye høyere enn for Hurricane. Dette skyldtes fly som var for skadet til å kunne repareres og fly som forulykket av andre årsaker enn kamp. Det er blitt sagt at under slaget om Storbritannia elsket pilotene Spitfiren, mens bakkemannskapene elsket Hurricanenen.
Utmerkelser til Hurricane-piloter
RAFs 303 Squadron, som skjøt ned flest fiendelfy under slaget om Storbritannia, fløy Hurricane. Det samme gjorde det høyest dekorerte flyveresset under slaget, den tsjekkiske piloten Josef František. Også RAFs høyest dekorerte flyveress gjennom hele krigen, Marmaduke 'Pat' Pattle skåret mesteparten av sine seiere med Hurricane. Det eneste Victoria Cross som ble tildelt Fighter Command i løpet av hele krigen gikk til James Brindley Nicolson, nok en Hurricane-pilot. Etter slaget ble det imidlertid klart at Hurricane var foreldet som frontlinje-jagerfly. De ble tatt ut av jageravdelingene og brukt som nattjagere og jagerbombere eller sendt til avsidesliggende frontavsnitt.
Hurricane i andre land
Erfaringen med Hurricane som et driftssikkert fly gjaldt først og fremst RAF. Særlig de finske og det sovjetiske flyvåpenet var lite begeistret for Hurricanen. Alle skruer og fester trengte et spesialverktøy, the Hawker tool, som fulgte med hvert fly. Mens RAF alltid hadde mange slike til overs, var andre flyvåpen hjelpeløse skulle de miste sine. Russerne hadde også problemer med å skaffe 100 oktan drivstoff til Merlin-motoren, og fikk derved ikke den samme ytelsen ut av den som RAF gjore. På dette punktet i krigen hadde også`maskingevær-bevæningen begynt å bli for lett for luftkamper mot de etter hvert godt pansrede tyske flyene.
Selv etter at Hurricanen var foreldet som jagerfly, ble den høyt verdsatt som bakkeangrepsfly. Stadig nye versjoner (se under) med kraftigere bevæpning og bedre motor gjorde den til et verdifullt arbeidsredskap, særlig i Afrika og i Sørøst-Asia. Camms konstruksjon var i produksjon helt fram til 1944, og Hurricane fløy stridsoppdrag helt fram til krigens slutt.
Produksjonshistorie
Hurricane-jagere ble produsert i flere fabrikker spredt rundt i England, og med en egen produksjonsserie i Canada. Med unntak av den aller første produksjonsserien var de eneste forskjellene på de forskjellige modellene motoren (de senere modellene hadde lengre motorhus med plass til kompressor), propell og bevæpning. En av fordelene med konstruksjonen var at delene kunne gå om hverandre uten spesielle tilpasninger. En del fly ble satt sammen av havarerte maskiner, og gamle maskiner ble oppgradert. Eksempelvis ble alle Sea-Hurricane laget ved konvertering av vanlige Hurricane-fly, ofte utrangerte maskiner. Modellnavnene ble i noen tilfeller endret i etterkant, Mk.IIe-modellen ble omdødpt til Mk.IV etter omkring 250 bygde maskiner. Noen nøyaktig oversikt over hvor mange Hurricane som ble produsert er derfor ikke mulig å gi, men totalproduksjonen blir gjerne oppgitt som 14 533 stykker.
Hurricane Mk.I
Den første produksjonsmodellen hadde seilduksvinger, en Watts tobladet fast trepropell og ble drevet av en Merlin Mk. II eller III med 1030 hestekrefter (768-kW). Bevæpningen var åtte .303 Browning maskingevær. Det ble produsert 430 fly av denne modellen fra 1937 til 1939.
I 1939 ble versjonen revidert med flere forbedringer. De viktigste var at Merlin Mk.II- motoren ble byttet ut med en Mk.III. Seilduksdelen av vingene ble byttet ut med en sterkere konstruksjon dekket med metallplater. Den tobladete trepropellen ble i første omgang byttet ut med en de Havilland trebladers, vridbar metallpropell. I løpet av 1939 sørget RAF for å sikre seg 500 slike fly som ble ryggraden av jageravdelingene. Flere av dem var eldre fly som var blitt oppgradert til den nye standarden.
Krigserfaringene gjorde det snart klart at maskingevær var i letteste laget for å håndtere bombefly. Allerede i 1939 ble det gjort forsøk på å montere en Oerlikon 20 mm maskinkanon i egne gondoler under hver vingene, men installasjonen fungerte dårlig og ble aldri prøvd i kamp.
En del utrangerte Mk.I ble senere modifisert til å kunne skytes ut med katapult fra skip. Disse ble kalt «Sea Hurricanes» (se lenger ned).
Vårutstillingen
Vårutstillingen, tidligere kalt Fotografisk Vårutstilling, er en årlig kunstnerjuryert gruppeutstilling som presenterer tendenser i norsk kamerabasert samtidskunst. Vårutstillingen har vært arrangert av Forbundet Frie Fotografer (FFF) siden 1976, og settes sammen av en jury oppnevnt av FFFs generalforsamling. Det er åpen innsending til Vårutstillingen, og alle fotografer og kamerabaserte billedskunstnere i Norge kan søke om deltagelse.
Hawker Hurricane
Hurricane Mk.I
Etter slaget om Frankrike ble flere par med skadde vinger returnert til Hawker, som kunne eksperiemnetere med installering av den den nye Hispano-kanonen. Disse var mindre og nettere enn Orelikon-kanoner, og mekanismen fikk plass inne i Hurricanens ganske romlsige vinger. Problemer med matingen av ammunisjonen fra trommelmagasiner gjorde at kanonene hadde en tendens til å kile seg under krappe manøvre, og maskinkanoner ikke ble innført i produksjonen før beltemating var blitt utviklet i 1941.
Vårutstillingen
I 2010 inngikk FFF et samarbeid med Bildende Kunstneres Hjelpefond (BKH), om utdeling av BKHs Fotokunstpris til en av de deltagende kunstnere på Vårutstillingen. Prisen på NOK 150.000 (økt fra NOK 100.000 i 2015) har siden vært delt ut hvert år, til kunstneren med det verket som anses som mest betydningsfullt for årets utstilling.
Hawker Hurricane
Hurricane Mk.II
Sommeren 1940 ble Hurricanen oppgradert med de nye Merlin XX-motorene med 1 185 hestekrefter (883 kW). Denne motoren hadde større kompressor for flyving i større høyde, og motorhuset ble forlenget med 10 cm for å gi plass. De nye flyene fikk også en ny propell med en noe lengre spinner enn Mk.I-versjonen. Det lengre motorhuset gjorde flyet en tanke mer fortungt og bidro i høy grad til å gjøre den enda stødigere i flukt.
Bevæpningen var den samme. Hurricane Mk.IIa nådde ut til skvadronene i september samme år. Det ble bare bygget 451 maskiner av IIa-typen, men mange av de gamle Mk.I-maskinene ble oppgradert med nye motorfester og forlenget neseparti til Mk.II-standrad.
En del maskiner med tilsvarende motorkraft og bevæpning ble bygget i Canada. Disse var utstyrt med Packard Merlin-motorer, og fikk fikk betegnelsen Mk.X, Mk.XI og Mk.XIIa.
Erfaringene fra slaget om Storbritannia viste at åtte maskingevær, som hadde vært en «uhørt bevæpning» bare fem år tidligere, var i spinkleste laget for moderne luftkamp, særlig mot bombefly. Problemer med produksjonen av maskinkanoner førte til at mange Mk.II fikk «b-vinger» med seks i stedet for fire maskingevær, slik at hvert fly hadde 12 Browning maskingevær, det største antall faste maskingevær montert på noe fly. Luftkampene over Storbritannia hadde nå stilnet av, og mange av B-variantene ble utstyrt med feste for slipptanker eller bomber. De sistnevnte ble kalt «Hurribombers», og brukt som jagerbombere. B-versjonen nådde ut til avdelingene på vårparten 1941. Det ble bygget 2 048 Mk.IIb-maskiner.
Canadiskbyggede versjoner med Pacard-motor fikk betegnelsen Mk.XII. Mange av disse ble senere bygget om til å ta «c-vinge» med maskinkanoner i stedet for maskingevær.
Eksperimenter med Oerlikon 20 mm maskinkanoner under slaget om Storbritannia hadde ikke vært vellykkede, men i 1941 kom det nye Hispano-kanoner med beltemating. Hurricanens vingekonstruksjon tillot å montere to kanoner i hver vinge. Den nye «c-vingen» ble også utstyrt med feste for 250 og 500 punds bomber eller dropptanker. Dette gav Hurricanen en voldsom ildkraft, men gjorde den samtidig enda langsommere i forhold til de nye og forbedrede tyske jagerne. Mk.IIc-versjonen ble i all hovedsak brukt til angrep på bakkemål, men også som nattjagere. Det ble bygget 3 400 Mk.IIc-maskiner, den nest mest produserte varianten av Hurricane. Den siste Hurricanen som ble bygget var av denne modellen. Denne maskinen, PZ865, ble kjøpt tilbake av Hawkerfabrikken og eksisterer i flygedyktig stand den dag i dag.
Det ble bygget en egen variant med to seter (Mk. T IIc) for det persiske flyvåpenet. Versjonen ble bare bygget i to eksemplarer.
I 1941 ble det utviklet en egen versjon til bruk mot stridsvogner. Disse hadde en 40mm maskinkanon i egne gondoler under hver vinge, samt to enkle maskingevær utstyrt med sporlysammunisjon for å hjelpe til å sikte. Det var ekstra panserplater rundt cockpiten og radiatoren. Versjonen nådde ut til skvadronene i 1942 og ble særlig benyttet i Afrika der den ble kalt «den flygende bokseåpneren». Bare 800 maskiner ble bygget før produksjonen ble lagt om til Mk.IV, samt 20 eksemplarer laget i Canada.
Mk.IIe og Mk.III
En ny planlagt forbedring av d-vingene skulle original bli betegnet Mk.IIe, men ombyggingen ble etter hvert så omfattende at den ble gitt en egen produksjonsmodell, se Mk.IV. Hurricane Mk.III kom aldri lenger enn til papiret.
Under slaget om Storbritannia var det frykt for at Rolls-Royce ikke ville være i stand til å produsere mange nok Merlin-motorer, og det ble planlagt en egen modell som kunne ta amerikanskbygde Packard Merlin-motorer. Imidlertid klarte Rolls-Royce å holde produksjonen oppe, slik at en Pacard-Hurricane aldri ble nødvendig, og versjonen kom aldri i produksjon.
Mk.IV
Den siste store forbedringen av Hurricanen var å innføre en ny og forbedret vinge. I utgangspunktet ble denne modellen kalt Mk.IIe, men etter omtrent 250 maskiner fikk den betegnelsen Mk.IV. På dette stadiet var Hurricane tenkt som et rent bakkeangrepsfly, og bevæpningen var deretter. Fly utstyrt med de nye «universalvingene» kunne i en håndvending bytte på å ta to bomber, to 40 mm maskinkanoner, åtte 60-punds raketter eller dropptanker. Den eneste faste bevæpningen var to maskingevær som i all hovedsak var ment for å sikte seg inn mot målet med sporlys før man brukte 40mm-kanonene. Den nye modellen ble utstyrt med Merlin 24- eller 27-motor med 1 620 hestekrefter (1,208 kW) og sandfilter. Selv om motoren var kraftigere, hadde flyet nå mer pansring, slik at toppfarten var omtrent som på en Mk.I. Det ble bygget 2 000 maskiner av denne typen, inkludert de første Mk.IIe-maskinene.
Mk.V
I 1943 var Hurricanen for alvor utdatert. Den nye Hawker Typhoon var under produksjon for å ta over for Hurricanen. To Mk.IV ble utstyrt med firebladers propell og en Merlin 32-motor og gitt betegnelsen Mk.V. Tre prototyper ble konvertert fra Mk.IV-skog, men modellen ble aldri satt i produksjon.
Canadiske Hurricaner
Forsøket med å utruste Hurricane med Packard-produserte Merlin-motorer stoppet opp i England, men fortsatte i Canada. De canadiske modellene med slik motor fikk betegnelsen Mk.X og oppover. Det ble også bygget en del maskiner med Rolls-Royse-motorer, som fikk samme typebetegnelse som de engelskproduserte maskinene.
De to første canadiskbyggede modellene var utstyrt med Packard Merlin 28 med 1300 hestekrefter (969 kW) og åtte maskingevær. Skjønt motoren kunne yte noen hestekrefter mer, var maskinene i alle praktiske henseende lik de britiskproduserte Mk.IIa. Mange av de canadiskbyggede maskinene havnet i Sovjet i forbindelse med Lend-lease-avtalen. Russerne var lite fornøyde med Hurricanene, som både var langsomme enn de tyske jagerflyene og hadde for lett bevæpning. For å bøte på problemet modifiserte russerne mange maskiner ved å ta ut en del av maskingeværene eller erstatte dem helt med to 12,7 mm Berezin UB mitraljøser eller to 20 mm ShVAK maskinkanoner. Det ble laget 446 Mk.X og 200 Mk.XI.
Sea Hurricane
Royal Navy og Fleet Air Arm benyttet også Hurricane. Utgangspunktet var at konvoier med forsyninger fra Storbritannia til Murmansk hadde behov for luftstøtte mot lavtflygende tyske bombefly eller observasjonsfly som peilet inn konvoien for ubåter. Ingen fly hadde tilstrekkelig rekkevidde til å dekke konvoiene ute i Nordishavet, og sjøfly hadde hverken hastighet eller bevæpning til å fungere i en slik rolle. Det ble derfor eksperimentert med å utruste Hurricane-jagere med festeanordning for å skytes ut med katapult. Senere modeller fik egne marineradioer og halekrok, for å kunne ta av og lande på små hangarskip. Samtlige av disse flyene ble bygget om fra vanlige produksjonsmodeller. Disse ombyggede maskinene fikk navnet Sea Hurricane, ofte kalt «Hurricats».
De første Sea Hurricane ble konvertert fra mer eller mindre utrangerte Hurricane Mk.I og Mk.IIa. Ideen var at flyet skulle skytes ut, jage bort eller skyte ned det fiendtlige flyet og piloten hoppe ut i fallskjerm eller buklande flyet på havet. 50 slitne Mk.I-jagere ble omgjort til Hurricats. Minst et av dem brøt sammen av kreftene det ble utsatt for da det ble testet i katapultutskyting.
Den neste versjonen ble bygget om fra Mk.IIa-maskiner. De fikk en halekrok i tillegg til utskytingsanordning. Disse flyene kunne lande på svært korte hangarskip som egentlig bare var vanlige lasteskip med et lite tredekk. 340 fly ble konvertert til denne modellen.
C-versjonen hadde C-vinge utrustet med fire 20 mm maskinkanoner i stedet for åtte maskingevær. De var ellers identisk med Mk.Ib-versjonen. 400 fly ble konvertert fra Hurricane Mk.IIb og c-jagere.
Mk.II-modellen hadde egne radio for bruk på havet i tillegg til halekrok og festeanordning for katapultutskytning. Denne modellen var ment til bruk på regulære hangarskip. Alle hadde «c-vinge» med fire 20 mm kanoner, ombygd fra forhenværende RAF-maskiner.
Canadiskbygget Sea Hurricane, basert på en ombygget Mk.XIIa. Disse var utstyrt med b- eller c-vinge (12 maskingevær eller 4 20 mm kanoner).
Brukere
Hurricane var det første enkeltdekker jagerflyet Storbritannia tilbød andre nasjoner. Det ble imidlertid bare solgt noen ganske få eksemplarer før andre verdenskrig brøt ut. Det ble derfor eksportert til langt færre land enn tidligere RAF-maskiner, slik som eksporten av Hawker Hart og Gloster Gladiator. Den største enkeltmottageren av Hurricane-jagere var Sovjetunionen, som mottok 2 952 eksemplarer gjennom Lend-lease-avtalen.
Flere av eksilregjeringene i London kjøpte eller fikk tildelt Hurricane-jagere fra RAF til skvadroner for flygere i eksil som fløy som en del av RAF-systemet. Både polske og tsjekkiske skvadroner var utrustet med Hurricane under selve slaget om Storbritannia. Den norske 331 skvadron fløy Hurricane før de ble flyttet til Sør-England og tildelt Spitfire-jagere. Frie franske styrker fløy også Hurricane under kampene i Afrika.
Noen av maskinene som ble solgt til allierte land rakk aldri å bli montert før krigen kom. En del slike maskiner ble tatt som krigsbytte av de tyske styrkene og gitt videre til andre land eller overtatt av de tyskvennlige regimene i landet. Noen fly ble erobret, særlig under slaget om Frankrike. På grunn av den enkle konstruksjonen var det nokså enkelt å reparere fly som hadde nødlandet bak fiendens linjer. Hawker Hurricane er derved det eneste jagerflyet som ble brukt på begge sider på alle frontavsnitt i løpet av krigen.
Abondance
Abondance er en fransk kurase.
Historie og utbredelse
Rasen har sitt utspring i Haute-Savoie i Frankrike. Stambok ble etablert i 1895. I dag finnes det cirka 150 000 kyr av rasen i Frankrike. I tillegg finnes rasen i Nord-Amerika, Irak og Afrika.
Utseende og egenskaper
Fargen er hornet, rød, med hvitt hode. Middelvekt og -høyde for kyr er 650 kg og 140 cm. Gjennomsnittlig årsavdrått er 6000 kg. Melka er rik på protein og er derfor velegnet til osteproduksjon. Osten som produseres heter også Abondance.
Bishopdale
Bishopdale er en sidedal til Wensleydale i North Yorkshire i England. Området er et verdslig sogn i distriktet Richmondshire. Dalen tilhører nasjonalparken Yorkshire Dales.
Super Mario All-Stars
Super Mario All-Stars (japansk: Super Mario Collection) er et videospill til Super NES med forbedrete utgaver av NES-spillene Super Mario Bros., Super Mario Bros. 2, Super Mario Bros. 3, og Super Mario Bros.: The Lost Levels på samme kassett. Spillet ble sluppet i 1993.
Fakta
Super Mario All-Stars var en av de første forbedrede versjonene av et spill. Grafikken hadde fått nye farger og var forbedret for Super NES, og mange feil fra de originale versjonene var rettet opp. Lydene og bakgrunnsmusikken var bedre enn i sin originale versjon. En lagrefunksjon var nå også tilgjengelig. Super Mario Bros. 2 hadde fått flest forbedringer. Måten man møtte Bowser i Super Mario Bros. og Super Mario Bros.: The Lost Levels er unike for Super Mario All-Stars. Super Mario Bros: The Lost Levels er Super NES versjonen av den japanske Super Mario Bros. 2 som først ble sluppet for Nintendo Family Computer i Japan i 1986.
Nidderdale
Nidderdale er en dal i North Yorkshire i England. Den tilhører Yorkshire Dales, men ligger utenfor nasjonalparkområdet. Nidderdale er erklært som et Area of Outstanding Natural Beauty.
Super Mario All-Stars
Fakta
Ideen med Super Mario All-Stars har også blitt brukt i Final Fantasy og Dragon Quest og forsøkt med The Legend of Zelda. Noen spillere er imot ideen med forbedrete utgaver.
Nidderdale
Dalen har navn etter elven Nidd, som renner gjennom den før den vender østover og renner inn i elven Ure.
Super Mario All-Stars
Super Mario Bros. og Super Mario Bros.: The Lost Levels
I NES-versjonen av Super Mario Bros. og Super Mario Bros.: The Lost Levels fantes det ikke en spesiell bonus der man fikk 50 poeng for hver tidsenhet som sto igjen på klokka når en nådde slutten av et x-4 brett. Dette fantes derimot i Super NES versjonen. Spillere trenger ikke lenger å holde inne A-knappen mens man trykket Start for å fortsette i den verdenen man eventuelt døde, siden man nå kan fortsette fra et lagret spill. Bowser, Prinsesse Toadstool og Toadene har fått nye animasjoner, og man kan høre ny bakgrunnsmusikk når man treffer på Bowser. Labyrintbaner som brett 4-4 og 7-4 i Super Mario Bros. har nå lydeffekter som indikerer den riktige veien.
Jennie Fletcher
Jennie Fletcher (født 19. mars 1890, død 17. januar 1968) var en britisk svømmer som deltok under OL 1912 i Stockholm.
Fletcher ble olympisk mester i svømming under OL 1912 i Stockholm. Hun var med på det britiske laget som vant 4 x 100 meter fri. De vant foran Tyskland med tiden 5.52,8. De andre svømmerne på gull-laget var Isabella Moore, Annie Speirs og Irene Steer. Det var kun fire nasjoner som stilte med lag i 4 x 100 meter fri for damer. Finalen ble avholdt 15. juli 1912. På 100 meter fri individuelt kom hun på tredjeplass bak Fanny Durack og Mina Wylie som konkurrerte for Australasia
Live Shit: Binge & Purge
Live Shit: Binge & Purge er Metallicas første konsertalbum og ble gitt ut som en samleboks i 1993.
Den originale pakken inneholdt tre CD-er og tre VHS-videofilmer. Den nyere versjonen av settet inneholder to DVD plater fra konserter i San Diego (fra deres Wherever We May Roam Tour) og fra Seattle (fra Damaged Justice Tour) og inkluderer også tre CD-er med sanger fra en konsert i Mexico by. Pakken ble originalt utgitt i en kasse som skulle forestille en typisk turne-utstyrboks. I tillegg til musikken og filmen inneholdt kassen også annet bonusmateriale (blant annet bilder av bandet og en kopi av en adgangsbillett til «Snakepit»-delen av scenen).
Plassering
Live Shit: Binge & Purge debuterte på 26.-plass på Billboard lista i USA. Etter det har den solgt til 15. ganger platina som video.
Rudolf von Laban
Rudolf von Laban, også kjent som Rudolf Jean-Baptiste Attila von Laban, Rudolf Laban, Rudolf Lábán og Rezső Lábán, (født 15. desember 1879 i Pozsony (nå Bratislava) i Østerrike-Ungarn (nå Slovakia), død 1. juli 1958 i Weybridge i England) var en slovakisk-tysk dansepedagog og bevegelsesteoretiker. Han arbeida i Tyskland, blant annet med den tyske danseren og pedagogen Mary Wigman (1886–1973) som elev, og i Storbritannia, dit han flytta i 1938.
Sammen med den tyske koreografen og ballettlederen Kurt Jooss (1901–1979) studerte Laban i 1920-åra hvordan muskler, nerver og sinn spiller sammen i det fysiske uttrykket og formulerte et system for dette som blei kalt eucinetic eller evkinetikk. Arbeidet med denne bevegelseslæra blei en viktig del av det teoretiske grunnlaget for den moderne dansen i Europa og USA. Laban utvikla også Kinetographie Laban (Kinetografie) eller labanotation («labanotasjon»), en «danseskrift» for å nedtegne bevegelser i rommet.
Laban ga ut blant annet ''Die Welt des Tänzers. Fünf Gedankenreigen. i 1920, Choreographie. Erstes Heft von fünf geplanten Heften. i 1926, Ein Leben für den Tanz. Erinnerungen. i 1935 og The Mastery of Movement on the Stage'' i 1950.
Ingrisma femorata
Ingrisma femorata er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor, nokså bred gullbasse. "Snuten" er rundet spadeformet forlenget. Oversiden er ganske tett punktert, dekkvingene med grove punktrader.
Eksterne lenker
'
(523622) 2007 TG422
, også skrevet som 2007 TG422, objekt i den spredte skiven med en periheliumavstand på35,6 AE, noe som er like innenfor påvirkningsranden til Neptun, og en apheliumavstand tilsvarende 90377 Sednas.
Størrelse
Mike Browns nettside lister objektet som en mulig dvergplanet, med en diameter på 343 km basert på antatt albedo på 0,04. Albedoen forventes å være lav, fordi objektet har en blå (nøytral) farge. Hvis albedoen er høyere, kan imidlertid objektet være mye mindre. Antatt en generisk transneptunsk albedo på 0,09, vil objektet være i størrelsesorden 270 km i dameter. Men fordi den virkelige albedoen er ukjent, og den har en absolutt størrelsesklasse (H) på 6,2, kan størrelsen ligge hvor som helst i området 150–340 km i diameter.
Afrikas klima
Afrika er et enormt kontinent som strekker seg både over den nordlige og den sørlige halvkule. Med sine over 30 millioner km² er det like stort som Kina, USA, India, Europa, Argentina og New Zealand til sammen. Som et gammelt kontinent som ikke er blitt preget av istider slik som Skandinavia, er det bortsett fra området rundt Riftdalen og små områder i Sahara og Sørøst-Afrika, et kontinent med store sletter og platålandskaper som har blitt til over mange millioner år. Da mesteparten av kontinentet ligger innenfor de tropiske vendesirklene 23,5° nordlig bredde og 23,5° sørlig bredde, vil sola stå i senit i nesten hele Afrika en gang i løpet av året. Afrika er preget av denne plasseringen, men det er også mange andre faktorer som spiller inn på klimaet som varierer både geografisk og sesongmessig.
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 1500 meter kvinner
1500 meter for kvinner var en del av friidrett under Samveldelekene 2018, og ble arrangert på Carrara Stadium 9 og 10. april 2018.
Afrikas klima
Mesteparten av Afrika mottar mindre enn 1400 mm nedbør i året, der store deler utgjør den Namibiske ørkenen og Sahara som mottar mindre enn 200 mm. Enkelte steder i Sahara mottar også mindre enn 1 mm i året. På den andre siden finner man de tropiske områdene som er konsentrert rundt Kongobassenget og på vest/sørvestkysten. Her er det på en målestasjon i Kamerunfjellene (Debundscha) blitt målt over 10 000 mm gjennomsnittlig nedbør pr. år.
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 1500 meter kvinner
Caster Semenya vant øvelsen, med ny mesterskapsrekord og sørafrikansk nasjonal rekord på 4:00,71.
Afrikas klima
På grunn av den tropiske plasseringen rundt ekvator varierer temperaturen generelt mer fra dag til natt enn gjennom året. Den daglige variasjonen ligger på rundt 10 °C til 15 °C, (bortsett fra ørkenene), mens den årlige er mindre enn 6 °C i en tredjedel av kontinentet, og passerer ikke 10 °C i mesteparten av Afrika sør for Sahara. (Nicholson 2001). Temperaturene som det varieres mellom er for det meste over 5 °C (bortsett fra indre deler av det sørlige Afrika og nordlige deler av Sahara), vanligvis over 32 °C og i 30 % av kontinentet over 38 °C.
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 1500 meter kvinner
Rekorder før mesterskapet
Før Samveldelekene var verdensrekorden og mesterskapsrekorden som følger:
Afrikas klima
Intertropiske konvergenssone
Som før nevnt dominerer den tropiske plasseringen over ekvator det afrikanske klimaet, slik som den også vil dominere andre områder på samme breddegrader. Værsystemet som oppstår rundt ekvator blir kalt den intertropiske konvergenssonen eller ITCZ (engelsk forkortelse for InterTropical Convergence Zone). Dette er et lavtrykksbelte som omkranser jorda ved ekvator der fuktig luft fra under- og overliggende breddegrader møtes.
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 1500 meter kvinner
Tidsplan
Tidsplanen var som følger: Alle tider er Australian Eastern Standard tid (UTC+10)
Afrikas klima
Intertropiske konvergenssone
Under ITCZ er det mye nedbør. Den kalde, tørre lufta kan ikke synke ned igjen ettersom det der er varm luft som presser den opp. Den blir derfor presset mot de subtropiske høytrykksbeltene (se figur). Der synker den ned tørr og kald rundt 30° nordlig og sørlig bredde og gir opphav til for eksempel Sahara- og Kalahariørkenene. Noe av den tørre kalde lufta vil så gå tilbake mot ITCZ for å konvergere, stige og så videre.
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 1500 meter kvinner
Første runde
Første runde bestod av to heat. De fire beste i hvert heat (Q) og de fire raskeste for øvrig (q) gikk videre til finalen.
Afrikas klima
Intertropiske konvergenssone
ITCZ forandrer derfor sin posisjon ettersom solas senitpunkt flytter seg og skaper dermed sesongmessig variasjon. Nedbøren under ITCZ følger derfor sonens bevegelse og gir to regntopper i året.
Forskrift om informasjonssikkerhet
Forskrift om informasjonssikkerhet er en norsk forskrift med hjemmel i sikkerhetsloven. Forskriften har som formål å legge forholdene til rette for effektivt å kunne motvirke trusler mot Norges selvstendighet og sikkerhet og andre vitale nasjonale sikkerhetsinteresser, ivareta den enkeltes rettssikkerhet, og trygge tilliten til og forenkle grunnlaget for kontroll med forebyggende sikkerhetstjeneste.
Afrikas klima
Intertropiske konvergenssone
Den geografiske plasseringen i forhold til ekvator gir altså det generelle klimatologiske mønsteret, men andre faktorer spiller også inn. Områdene rundt fjellene i forbindelse med Riftdalen får nedbør i et område som ellers ikke har nedbør i denne perioden, og det er også tendenser til mer nedbør rundt de andre områdene over 1500 m. Somaliaområdet på Afrikas horn mottar veldig lite nedbør i forhold til Kongobassenget på samme breddegrad. Dette er fordi overflatetemperaturen på havet utenfor Afrikas horn er relativt lav, slik at lufta som blåser inn fra havet er relativt tørr og kald. Et annet unntak er klimaet i kystlandene – Ghana, Togo og Benin – som er mye tørrere enn kystlandene lenger nordvest.
Commfides Norge
Commfides Norge AS er et norsk aksjeselskap som selger digitale autentiseringsløsninger basert på public key infrastructure.
Afrikas klima
Intertropiske konvergenssone
I tillegg til disse unntakene fra de generelt tropisk tørre og tropisk våte områdene kommer ytterkantene på kontinentet. På en smal stripe helt nord (nord i Marokko, Algerie, Tunisia og Kyrenaika) og en helt sørvest i Sør-Afrika, er et klima som blir kalt middelhavsklima. Disse områdene ligger i de subtropiske høytrykksbeltene når det er sommer på halvkulen, men om vinteren kommer de inn i de tempererte vestavindsbeltene. Her er det større sesongvariasjon, med temperaturer godt over 20°C om sommeren og ned mot 10°C om vinteren når mesteparten av nedbøren kommer.
Commfides Norge
Commfides vant i 2014 kontrakten for anskaffelse av PKI-løsning for Helse Sør-Øst
Løsninger
Commfides sine løsninger består blant annet av:
Himmelmekanikk
Himmelmekanikk, eller celestmekanikk, er et felt innen astronomi som handler om å studere himmellegemenes bevegelse under påvirkning av tyngdekraft og andre krefter. Det er et felt som har fått særlig betydning i forbindelse med utskytning av kunstige satellitter og romsonder og styringen av disse.
Historikk
Himmelmekanikken ble dannet med Isaac Newtons gravitasjonsteori da himmellegemenes bevegelse for første gang fikk en reell forklaring. Himmelmekanikken har imidlertid en lang historie med tidligere forsøk på å identifisere og forutsi himmellegemenes posisjoner så nøyaktig som mulig. Dette arbeidet lyktes til et visst punkt, selv om datidens astronomer ikke forstod hvorfor planetene beveget seg som de gjorde. Isaac Newton brukte kunnskap fra sine forgjengere, fra antikkens Ptolemaios til renessansens Kopernikus og Tycho Brahe til Johannes Kepler og Galileo Galilei. Navnet celestmekanikk ble brukt av Pierre-Simon Laplace hundre år etter Isaac Newton.
Forskrift om informasjonssikkerhet
Forskriften gir blant annet bestemmelser om:
Himmelmekanikk
Problemstilling
Problemstillingen innen himmelmekanikk er å beskrive og forutsi bevegelsen til en samling himmellegemer som påvirker hverandre hovedsakelig gjennom sin innbyrdes gravitasjon. Tradisjonelt har himmelmekanikken blitt brukt for å forutsi planeters, måners, kometers og asteroiders bevegelse i solsystemet. Himmelmekanikk kan også brukes utenfor solsystemet for å beskrive bevegelsene i en dobbeltstjerne, en stjernehop eller til og med en hel galakse. En mer moderne tilnærming av himmelmekanikken er innen astrodynamikken hvor man beregner baner for menneskeskapte satellitter og romsonder.
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 1500 meter kvinner
Første runde
I tillegg mente banedommeren at Zoe Buckman og Sarah McDonald ble så hindret av Winny Chebet (som falt i heat 2) at de også skulle få plass i finalen.
Himmelmekanikk
Problemstilling
Noen ganger må man i himmelmekanikken også ta hensyn til andre krefter enn bare gravitasjonen. Hos kjernen i en komet forkommer ofte utblåsninger når kometen nærmer seg solen og varmes opp; disse utblåsningene gir en reaksjonseffekt på kometkjernen som målbart påvirker kometens posisjon. Og en jordsatellitt i lav høyde utsettes for luftmotstand fra den svært tynne, men fremdeles nærværende, jordatmosfæren i sattellittbanen.
Innenfor solsystemet er det nesten alltid tilstrekkelig å bruke Newtons mekaniske lover for å forutsi planetposisjonene. Kun om man etterstreber svært høy nøyaktighet må man gjøre små korreksjoner basert på den generelle relativitetsteorien, og det trengs egentlig bare for de indre planetene. Utenfor solsystemet kan relativitetsteorien spille en større rolle, fremfor alt når svært massive objekter ligger i bane svært nær hverandre, for eksempel hos en dobbel pulsar.
Analytiske metoder
Med symbolsk matematikk kan man finne en løsning i det minste på enklere problemer i himmelmekanikken. Det eneste problemet innen himmelmekanikken hvor man har funnet en eksakt analytisk løsning, som også er praktisk gjennomførbar, er tolegemeproblemet. For alle andre situasjoner må man benytte tilnærmede løsninger, enten i form av uendelige matematiske rekker som man avkorter på et egnet sted, eller så bruker man numeriske metoder.
Et faktum som forenkler de himmelmekaniske beregningene en god del er at et himmellegeme som enten er helt kuleformet eller som befinner seg på i en tilstrekkelig stor avstand, gir opphav til samme gravitasjon som om hele legemets masse hadde vært konsentrert i et punkt i legemets sentrum. Bare om himmellegemet ligger nære og om dets form avviker fra kulens form, må man ta hensyn til himmellegemets form ved beregningene.
Tolegemeproblemet
Tolegemeproblemet er det enkleste himmelmekaniske problemet; to punktformede masser påvirker hverandre gjennom sin innbyrdes gravitasjon i henhold til Newtons gravitasjonslov, men ikke av noen andre krefter. Hvordan beveger disse massene seg?
Problemet ble løst analytisk allerede av Isaac Newton, som viste at de to legemene beveger seg rundt sitt felles tyngdepunkt langs en bane som har formen som et kjeglesnitt, det vil si en sirkel, en ellipse, en parabel eller en hyperbel. For enkelhetens skyld bruker man oftest å betrakte det letteste legemets bevegelse relativt til det tyngste legemets.
Om banen er en sirkel eller en ellipse er bevegelsen periodisk, og de to legemene gjentar sine innbyrdes posisjoner med jevne mellomrom. Lengden på dette intervallet kalles omløpstid. Banebevegelsen følger også Keplers lover.
Er banen en parabel eller hyperbel er bevegelsen ikke periodisk: begge legemene nærmer seg hverandre, passerer nærmest hverandre en gang og farer deretter fra hverandre for så å aldri komme i nærheten av hverandre igjen.
Den banen som oppstår beskrives tradisjonelt med seks baneelement:
Baneelementene
De tradisjonelle Keplerske baneelementene er seks stykker.
To av elementene definerer banens størrelse og form:
De neste to elementene definerer det planet hvis banen ligger i:
De siste to elementene fullbyrder beskrivelsen av banen:
Friidrett under Samveldelekene 2018 – 1500 meter kvinner
Finale
Resultater:
Forskrift om informasjonssikkerhet
Forskriften ble vedtatt av Jens Stoltenbergs første regjering og trådte i kraft 1. juli 2001.
Kjellestad
Kjellestad er en tidligere storgård på Stathelle i Bamble kommune. Gården ble eid av familien Blehr og herfra ble det drevet en betydelig virksomhet innen skipsrederi, verft, sagbruk og trelasthandel. Kjellestad var bl.a. eid av stortingsrepresentant m. m., Bent Blehr (født 1770, død 1828), som overtok eiendommen etter faren, Albert Blehr (død 1800) d.e.
I 1870 ble gården kjøpt av trelasthandler Christopher Henrik Holfeldt Tostrup fra Christiania for 200 000 kroner av boet etter konsul Albert Blehr. Den første tiden ble eiendommen trolig bare brukt som landsted, men de siste leveårene bodde Tostrup der mer eller mindre fast. Han døde i 1881 og i 1891 solgte enken Julie Camilla Tostrup gården til Erik Rasmussen, T.M. Kleppen og R. Rasmussen.
Den siste hovedbygningen ble bygget rundt 1840 og brant ned til grunnen i mars 1918.
Lysthus fra Kjellestad står nå i Brekkeparken, Telemark Museum.
Hanna Holfeldt Gjørs barndomserindringer fra Kjellestad i 1870- og 1880-årene er trykket i Bamble gjennom tidene.
Martha Plimpton
Martha Campbell Plimpton (født Martha Campbell Carradine 16. november 1970 i New York City) er en amerikansk skuespiller, vokalist og tidligere modell.
Slåttevise
«Slåttevise» er et skillingstrykk. Alf Prøysen samlet denne inn til sin visespalte i «Magasinet for alle» i 1956, og innsenderen forteller at han lærte visa i 1902 av en kamerat fra Härjedalen, så denne gjengivelsen er overlevert muntlig. Visa er også med i boken De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1973 med forord av Nils Johan Rud.
Martha Plimpton
Plimpton fikk underholdningsbransjen i blodet, hennes mor Shelley Plimpton er en skuespiller både foran skjermen og på scenen Broadway hvor hun også møtte Marthas far, Keith Carradine - fra den kjente Carradine-familien, også en skuespiller. Plimpton var kjæresten til River Phoenix og de spilte også inn to filmer sammen; The Mosquito Coast og Running on Empty.
Plimpton spilte rollen som Virginia i TV-serien Raising Hope.
Slåttevise
Teksten
2. Hör flickan kära, gjør rivan ferdig, dit navn jag skrivit i skaftet inn, gå ej i bekken, nej se jag bär dig igjenom livet om du blir min. Var ej så blyg, det är inte faligt, du får ej väta de fötter små, ty jag skal bära dig lett og varligt, det är så godt at vi äro två.
Martha Plimpton
Referanser
<References/>
Slåttevise
Teksten
3. Den ena stödar ju opp den andra, det är så tråkigt at ensam gå, tilsamman vi ut på engen vandra, en gjör ej nytta, men båda två. Och hvad jag feller du raker sammen, och legger sedan i laden inn, så kan vi leve i fryd och gammen, ty herren skådar på ängen din.
5. Så börjar slåtten och gräset ligger omkull opsopat, ty slåtten går, förgjevas blomman om livet tigger, nu er det slut med hennes korte vår. Slik faller vi også från vår stängel när döden kommer med ljåen sin, men bak i skörden, der går en engel, som refser samman och bärger inn.
Mario Zanin (erkebiskop)
Mario Zanin (født 3. april 1890 i Feltre i provinsen Belluno i Italia, død 4. august 1958 i Buenos Aires) var en italiensk prelat og pavelig diplomat. Han var apostolisk delegat til Kina fra 1933 til 1946, apostolisk nuntius til Chile fra 1947 til 1953, og apostolisk nuntius til Argentina fra 1953 til 1958.
Han blir også kalt under den franske form av sitt navn; Marius Zanin, og ved sitt kinesiske navn Cai Ning (蔡寧, pinyin: Cài Níng).
Bakgrunn
Mario Zanin ble presteviet for bispedømmet Belluno e Feltre den 3. juli 1913.
Titularerkebiskop
Den 28. november 1933 ble han i en alder av 43 år utnevnt av pave Pius XI til titulærerkebiskop av Traianopolis in Rhodope og til apostolisk delegat i Kina. Bispevielsen fant sted den 7. januar 1934 i Roma, og ble foretatt av biskop Pietro Fumasoni Biondi. Medkonsekrerende var erkebiskop Carlo Salotti og biskop Giosuè Cattarossi, den sistnevnte av hans hjembispedømme Belluno e Feltre.
Samme dag, 7. januar 1934, ble Zanin også gjort til apostolisk asdministrator av Harbin.
Kina
Som apostolisk delegat hadde ikke Zanin rang som ambassadør til den kinesiske regjering. Han ble ikke desto mindre omfattet av de samme diplomatiske kutymer som er reservert for de plenipotente ministre.
Etter den japanske erobring av den kinesiske hovedstad Nanjing i desember 1939, forble erkebiskop Zanin på okkupert territorium, og delegerte til en amerikansk fransiskaner sin myndighet innen det området som var under den kinesiske regjerings kontroll; den hadde gjort Chongqing til sitt midlertidige sete.
Ifølge japanske diplomatiske telegrammer anbefalte han til pave Pius XII at Vatikanet skulle anerkjenne den Nanjing-baserte den reorganiserte kinesiske nasjonale regjering (en marionetteregjering etablert av japanerne, med Wang Jingwei som leder) i stedet for Kuomintang-regjeringen i Chongqing.
Katolikkene i de okkuperte områder tilpasset seg, som kinesere i sin alminnelighet, til den nye situasjon under det japanske styre. I noen områder forsøkte katolikker å samarbeide med de nye myndigheter. Erkebiskop Zanin mottok klager om misjonærer som viste sympati for okkupantene. På den annen side, etter at det nær en misjonsstasjon var blitt drept en rekke kinesiske soldater som stod i japansk tjeneste, ble det arrestert om lag seksti katolikker - blant dem en biskop - som japanerne mente hadde vært involvert. De skulle stilles for militærdomstol. Men etter intervensjon fra de franske diplomatiske representanter ble de, nesten alle, løslatt (unntaket var en katolsk prest); betingelsen for løslatelsen var at biskopen, som tidligere hadde nektet å møte de japanske myndigheter, måtte fjernes fra sitt embede. Japanerne internerte misjonærer, og noen av dem ble drept. Erkebiskop Zanin mante til strikt nøytralitet, og bad biskopene om å si til sine prester at de måtte «unnvike selv antydningen av noe ... som kunne gi opphav til gjengjeldelse ... La ikke hele menigheten gå under på grunn av én persons mangel på klokskap.» Dette var ikke populært blant dem som gikk inn for noen form for passiv eller aktiv motstander mot invasjonsmakten, og førte til formelle representasjoner fra Chiang Kai-sheks regjering.
Før den japanske invasjon ordinerte erkebiskop Zanin to kinesiske biskoper, Paul Yü Pin (Yu Bin) og Fabian Yu Yuwen (Yu Teh-guen); senere fikk han anledning til å bispevie Louis Prosper Durand, O.F.M. (en fransk prest, i 1938), og Joseph Marie Yüen K’ai-chih (Yuan Kezhi, Yuen Ching-ping) (1945).
Sør-Amerika
Fra 1946 og en kort tid var Zanin i arbeide i Den romerske kurie i Vatikanet, men han ble snart sendt ut igjen.
Den 21. mars 1947 ble han av pave Pius XII utnevnt til apostolisk nuntius til Chile. Claude Bowers, den amerikanske ambassadør i Chile, beskrev i det sene 1940-tallet erkebiskop Zanin som «en høy og slank mann med grånende hår, ... meget kultivert, ualminnelig dyktig, briljant».
Den 7. februar 1953 ble erkebiskop Zanin overflyttet til nuntiaturet i Buenos Aires i Argentina. Der døde han 4. august 1958. Han rakk dermed å være vitne til Revolución Libertadora i 1955 som gjorde slutt på Juan Peróns styre.
Gråmannhus-visa
«Gråmannhus-visa» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i 1956 i sin visespalte i «Magasinet for alle». Han skriver at dette er en meget gammel vise, og en av de mest brukte bygdevisene i Telemark.
Teksten
1.Då Ola Gråmannhusen kom seg på Dalen trefte han Sigrid, den sløkja så grei, blei han av elskhug så rasande galen ba at ho ikkje ville seia han nei. Sigrid som kunne vel så mangt finne på ville ikkje Olas begjæring avslå.
2.Så trefte det seg ei forsamling på tinget då var det folk som fekk sjå hoss dei for tok så den sellen så fælt til å springe hoppa eit gjerde tre alen frå jord. Då fekk dei sjå at den soga var sann at reven var slett ikkje raskar hell han.
3.Sigrid ho var no så full ut av gullur full utav klokskap og falskheit og svik, stappa ho magen sin full utav fillur so ho såg ut som ei uppstoppa hit. Seinast på hausten ho reiste til den som ho som sjoast ha hatt til sin venn.
4.Men som ho kom der den sellen var heime og han fekk sjå ho var horvelig vid. Gjord han ein akkort med henne åleine om ho for honom vill seia seg fri. Då fekk ho for penning og då fekk ho for tjeld då fekk ho dagshyre nok for ein kveld.
5.Sigrid ho tøvra i bygdi så lenge at honoms svik blei for alle bekjent trega då sellen på det ho ha fengje at honoms syster blei til henne sendt. Narra så av ho ei sylje i hast inna dei slutta blei det fælande kast.
6.Då dei kvarandre i hårflettun fata eg det kje såg, men det var for meg sagt det som dei såg, at a Sigrid kje bata skjønt ho var dobbelt fe rekna i makt. Då dei kvarandre i hårflettun sleit Sigrid aut sleppe når Sebyggja beit.
7.Fær ikkje Sigrid atter si sylje stevner ho Ola for Setesdalsting, då fær han sjå at ho kan honom fylgje då fær han lense på meddelen sin. Då fær han sjå han ha kome i lag med dei febannade Bratterudslag.
8.Det hender titt at ein mann blir bedregjen utav ei sjøkje som steller seg godt, baketter blir han no helst forlegen di ska kje Ola forhånast med spott. Alle hev lyte, men ingen er fri narra av sjøkjur så mangen kan bli.
Humus
Råhumus er materiale av humus der temperaturen er for lav og næringstilstanden og for dårlig til at det skjer noe omfattende omdannelse til jord. Råhumus danner en matte på bakken med dødt plantemateriale.
Humus spiller en sentral rolle i oppbygningen av jordstruktur og har stor betydning for å gjøre jorden egnet for plantevekst. Elektriske ladninger på humuskolloidet binder leirekolloidene sammen og er viktig for å danne en stabil grynstruktur i jorda. Humus kan også binde negativt ladede ioner (plantenæringsstoffer som nitrat) i jorda som ellers ville være utsatt for utvasking. Humus kan absorbere vann tilsvarende 80–90 % av sin egen vekt og betyr mye for å hindre uttørring på tørkesvak jord.