cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kambodsjas historie
Kongedømmet Kambodsja 1953 - 1970
Prins Sihanouk fryktet for at konflikten mellom det kommunistiske Nord-Vietnam og Sør-Vietnam kunne smitte over til Kambodsja, og motsatte seg standhaftig den amerikanske bombekampanjen langs den vietnamesiske-kambodsjanske grensen og inne på kambodsjansk territorium. Prins Sihanouk politiske målsetting var å holde Kambodsja utenfor den pågående konflikten og var svært kritisk til de amerikanske myndighetene og deres allierte i den sørvietnamesiske regjeringen. USA hevdet at bombingen fant sted ikke mer enn ti, og senere tjue miles (32 km) innenfor den kambodsjanske grensen, områder hvor befolkningen hadde blitt kastet ut av den nordvietnamesiske hæren. Prins Sihanouk, som sto overfor interne stridighetene i sitt eget land på grunn av Røde Khmers framgang, ville ikke involvere Kambodsja i konflikten. Sihanouk ville at USA og Sør-Vietnam skulle holde krigen unna den kambodsjanske grensen. Sihanouk lyktes ikke å holde det kommunistiske Nord-Vietnam soldater ute fra Kambodsja territorium, men han var likevel villuge å tillate USA å bruke kambodsjanske luftrom og flyplasser til militære formål. Dette opprørt USA sterkt. USA så prins Sihanouk som en sympatisør med Nord-Vietnam. Ved hjelp av CIA ble det lagt planer om å kvitte seg med Sihanouk.
Gjennom hele 1960-tallet ble Kambodsjas innerikspolitikk polarisert. Motstanden mot regjeringen vokste innenfor middelklassen og blant de venstreorienterte, inkludert Paris-utdannede ledere som Son Sen, Ieng Sary, og Saloth Sar (senere kjent som Pol Pot), som ledet et opprør under det hemmelige Kampucheas Kommunistiparti (CPK). Sihanouk kalte disse opprørerne Røde Khmer. Valget på nasjonalforsamlingen i 1966 viste imidlertid en betydelig dreining mot høyre, og general Lon Nol dannet en ny regjering som ble sittende frem til 1967. I løpet av 1968 og 1969, forverret opprøret seg. I august 1969 dannet Lon Nol en ny regjering.
Khmerrepublikken og borgerkrigen 1970 - 1975
Prins Sihanouk ble styrtet mens han var på et utenlandsbesøk i 1970 i et militærkupp ledet av statsminister Lon Nol og prins Sisowath Sirik Matak med støtte fra USA. Sihanouk bosatte seg i Beijing, Kina, der han ble tvunget til å tilpasse seg til de kinesiske kommunistene. Røde Khmers opprørere brukte ham for å vinne territorium i regionene. Kongen oppfordret sine tilhengere til å hjelpe med å styrte Lon Nols pro-amerikanske regjeringen, noe som framskyndet utbruddet av borgerkrigen.
Mellom 1969 og 1973 bombet sørvietnamesiske og amerikanske fly Kambodsja i et forsøk på å bekjempe Viet Cong og Røde Khmer. To millioner kambodsjanere ble gjort til flyktninger av krigen og flyktet til Phnom Penh. Overslagene over antall drepte kambodsjanere under disse bombetoktene varierer, det samme gjør synet på virkningene av bombingen. Den amerikanske Seventh Air Force hevdet at bombingen forhindret at Phnom Penh falt i 1973 ved å drepe 16 000 av 25 500 Røde Khmer-soldater som beleiret byen. Andre har hevdet at bombingen drev bøndene til å bli med i Røde Khmer. Det hevdes videre at Røde Khmer «ville ha vunnet uansett», selv uten amerikansk innblanding til å hjelpe rekrutteringen, men at USA i all hemmelighet spilte en stor rolle bak hovedårsaken til Røde Khmers suksess.
Røde Khmer-årene 1975 - 1979
Mot slutten av krigen slo en amerikansk rapport fast at landet sto overfor hungersnød i 1975. 75 % av alle husdyr var drept og risplantingen for neste innhøsting måtte gjøres «med hardt arbeid av alvorlig underernærte mennesker».
Røde Khmer nådde Phnom Penh og tok makten i 1975. Regimet, ledet av Pol Pot, endret det offisielle navnet på landet til Demokratisk Kampuchea, og var sterkt påvirket og støttet av Kina. De evakuerte umiddelbart byene og sendte hele befolkningen på tvangsmarsjer til rurale arbeidsprosjekter. De forsøkte å gjenoppbygge landets landbruk etter modell av det 11. århundre, forkastet vestlig medisin, og ødela templer, biblioteker, og alt de regnet som vestlig. Mellom en og to millioner kambodsjanere, av en befolkning på 8 millioner, døde ved henrettelser, overarbeid, sult og sykdom.
Anslagene over hvor mange mennesker som ble drept av Røde Khmer-regimet varierer fra en til tre millioner. Denne epoken ga opphav til begrepet «Dødsmarkene», og fengselet Tuol Sleng ble beryktet for sine massedrap. Flere hundre tusen flyktet over grensen til nabolandet Thailand. Regimet rammet etniske minoritetsgrupper hardt, Chammuslimer ble massakrert og så mye som halvparten av befolkningsgruppen ble utryddet. På slutten av 1960-tallet levde anslagsvis 425 000 etniske kinesere i Kambodsja, men i 1984, som følge av Røde Khmers folkemord og utvandring, var det bare rundt 61 400 kinesere i landet. Yrkesgrupper, som for eksempel leger, advokater, og lærere, ble også rammet. Ifølge Robert D. Kaplan, var «briller like dødelige som jødestjernen [under andre verdenskrig]» da de ble sett på som et tegn på intellektualisme.
Jan Hoffmann
Jan Hoffmann (født 26. oktober 1955 i Dresden) er en tidligere kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble, 1972 i Sapporo, 1976 i Innsbruck og 1980 i Lake Placid.
Hoffmann vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1980 i Lake Placid. Han kom på andreplass i konkurransen single for menn, bak britiske Robin Cousins.
Bjørn Tore Kvarme
Bjørn Tore Kvarme (født 17. juni 1972) er en tidligere forsvarsspiller i Rosenborg Ballklub. Han spilte vanligvis i midtforsvaret, men hadde også lang erfaring som høyreback. Kvarme har spilt én kamp for – en treningskamp mot  i 1997.
Kvarme kom til Rosenborg første gang i 1991 da han ankom klubben fra Trondheims-klubben Utleira Idrettslag. Han spilte seks sesonger for RBK og ble seriemester fem ganger før han søkte nye utfordringer. Høsten 1996 var Kvarme klar for Stabæk Fotball, men så kastet den engelske storklubben Liverpool FC seg inn i kampen om hans underskrift, og dermed ble Kvarme løst fra kontrakten med Stabæk og ble Liverpool-spiller på en Bosman-overgang som den første til Liverpool.
Kvarme var tre sesonger i Liverpool, men greide aldri å etablere seg som fast førstelagsspiller, selv om han i perioder fikk mye spilletid. Høsten 1999 ble han solgt til den franske klubben AS Saint-Étienne, hvor han spilte to sesonger, før han i 2001 ble kjøpt av spanske Real Sociedad. Kvarme spilte tre sesonger i Spania før han avsluttet sitt utenlandsopphold med en halv sesong i franske SC Bastia. Han returnerte til Rosenborg foran 2005-sesongen.
I august 2007 informerte Kvarme om at han ville legge opp etter 2007-sesongen, men Kvarme gikk med på å ta en sesong til på Lerkendal stadion. Bjørn Tore Kvarme pensjonerte seg fra Rosenborg rett etter kampen mot Bodø Glimt 2. juli 2008.
Partito Democratico
Partito Democratico (PD) er et italiensk sentrum-venstreparti.
Grunnleggelse
Partiet ble grunnlagt den 14. oktober 2007 som en sammenslåing av forskjellige partier til venstre og sentrum som hadde vært en del av valgalliansen L'Unione. Partiene som gikk inn i det nye partiet var:
Historisk bakgrunn: Italias partisystem i endring
Endringene i partisystemet var på dette tidspunktet allerede i gang, etter som det allerede sterkt reformerte eurokommunistiiske Partito Comunista Italiano i 1991 hadde oppløst seg selv og dannet Partito Democratico della Sinistra (PDS). Med andre ord, de to partiene som hadde utgjort den italienske venstresiden forsvant tidlig på 90-tallet, sammen med det fremste regjeringspartiet, kristeligdemokratene. I det siste tiåret har det derfor vært pågående forsøk på å danne nye allianser, samt å etablere nye partier som allianser av gamle partier. Siden venstresiden ikke har vært stor nok til å regjere alene, har den også måttet trekke med seg progressive deler av sentrum. En tilsvarende prosess har funnet sted på høyresiden. Sentralt for å forstå denne prosessen er endringene i valgsystemet i 1993 med overgang fra forholdstallsvalg til et system som hovedsakelig var basert på flertallsvalg, men med visse proporsjonale elementer. Normalt har man antatt at dette burde føre til et topartisystem (jfr. Duvergers lov), men i Italia har man i stedet fått en utvikling mot valgallianser.
Utviklingen på venstresiden
Gjenoppbyggingen av en ny venstreside har vært en komplisert prosess. Kommunistpartiets avgjørelse om å omdanne seg til Partito Democratico della Sinistra førte til en splittelse og dannelsen av et nytt kommunistparti, Rifondazione Comunista. Sosialistpartiet ble, etter at det i 1994 kollapset velgermessig, splittet i en rekke små partier (ofte med kort levetid). Forsøkene på å gjenoppbygge en ny venstreside førte til at Romano Prodi (tidligere knyttet venstresiden i DC) fikk en sentral plass i italiensk politikk, samt til dannelsen av Oliventrekoalisjonen, en sentrum-venstre-koalisjon som inkluderte partiene Partito Democratico della Sinistra, Partito Popolare Italiano, Federazione dei Verdi, Rinnovamento Italiano, Socialisti Italiani samt Unione Democratica. Koalisjonen allierte seg med Rifondazione Comunista og vant parlamentsvalget i 1996. Dette la grunnlaget for en sammenslåing med fire av disse partiene og dannelsen av Democratici di Sinistra.
I årene mellom 2000 og 2002 foregikk det en tilsvarende sammenslåing i den mer senrumsorienterte delen av det politiske landskapet, i det deler av Olivenkoalisjonen ble med i det nye sentrumspartiet Democrazia è Libertà - La Margherita, som ble dannet i 2002. Det nye partiet var et resultat av en sammenslåing av Partito Popolare Italiano, I Democratici, et parti dannet av Romano Prodi, samt Rinnovamento Italiano. Året i forveien, ved parlamentsvalget i 2001 hadde disse tre partiene, sammen med et fjerde parti, Unione Democratici per l'Europa (UDEUR), stilt felles liste under ledelse av Francesco Rutelli, som var statsministerkandidat for Oliventrekoalisjonen.
Sommeren 2003 foreslo Romano Prodi at sentrum-venstre-alliansen skulle delta ved EU-parlamentsvalget i 2004 med en felles liste. Selv om UDEUR og det ytre venstre avslo tilbudet, ble det akseptert av fire partier; Democratici di Sinistra, Democrazia è Libertà – La Margherita, Socialisti Democratici Italiani (SDI) og Movimento Repubblicani Europei (MRE). De stilte en felles liste under betegnelsen Uniti nell'Ulivo per l'Europa. I 2005 trakk SDI seg fra dette samarbeidet, da de heller ville samarbeide med Radicali Italiani, i det de etablerte alliansen Rosa nel Pugno.
Mot et nytt parti
Seieren ved parlamentsvalget i 2006 bidro positivt til en fortgang i arbeidet for et mer enhetlig sentrum-venstre-parti. Den 19. april 2007 holdt Democratici di Sinistra sin siste partikongress, etter at omtrent 75 % av partiets medlemmer hadde støttet dannelsen av Partito Democratico. En venstreopposisjon valgte imidlertid ikke å bli en del av det nye partiet. Dette førte til dannelsen av Sinistra Democratica.
Dannelsen av det nye partiet har ikke skjedd uten vanskeligheter. Et spørsmål som det har vært strid om, er hvilket europeisk parti det nye partiet skal ha tilknytning til. Her har skillelinjene fulgt de gamle partiene, med personer fra Democratici di Sinistra som ønsker at partiet skal slutte seg til Det europeiske sosialdemokratiske partiet, mens de fra Democrazia è Libertà – La Margherita ønsker å slutte seg til Det europeiske demokratiske partiet.
Maritsa Iztok
Maritsa Iztok (bulgarsk: Марица изток, «Maritsa Øst») er et industrikompleks basert på store kull-leier, med tre kullkraftverk i det sørøstre Bulgaria. Anlegget ligger 280 km fra hovedstaden Sofia og 40–60 km sørøst for byen Stara Zagora, og dekker et areal på 240 km². Dette er et av Øst-Europas største energikomplekser. Ved utgravinger er det funnet avariske graver fra 600-tallet e.Kr.
Maritsa Iztok har en gruve- og kraftverkvirksomhet som startet i 1952, og det er både kullutvinning, anriking (raffinering) og brikettproduksjon på stedet. Det er oppført tre kraftverk med en samlet installert produksjonskapasitet på 3 136 MW fordelt på 12 blokker / turbiner. Anlegget ble utbygd i årene 1963–1996 (trinn II) og 1978–1980 (trinn III). Brenselstypen er lignitt (brunkull).
Separate anlegg omfatter blant annet:
Larsons Gale Verden
«Larsons Gale Verden», på engelsk The Far Side, er brukt som fast tittel på en lang rekke publiserte vitsetegninger skrevet og tegnet av amerikaneren Gary Larson (født 1950). Gary Larsons populære vitser, som består av enkelttegninger med en billedtekst og ikke tegneseriestriper med flere ruter, syndikeres og utgis daglig i en mengde blader og aviser over hele verden, også i Norge, der de blant annet har vært publisert i Dagbladet. Vitstegningene i serien «Larsons Gale Verden» ble opprinnelig skapt i perioden fra 1979 til 1995.
Maritsa Iztok
Det eksisterer planer om å anlegge et fjerde kullkraftverk i Maritsa Iztok, første anbud ble utstedt i 2008.
Larsons Gale Verden
«Larsons Gale Verden» er også navn på et tegneserieblad som utgis av Schibsted Forlagene og kommer ut med 13 nummer i året. Bladet inneholder Larsons gamle vitsetegninger i farger og humoristiske avistriper av andre tegnere.
Humoren i «Larsons gale verden» er både absurd og underfundig og lett å kjenne igjen. Det er ingen faste hovedpersoner eller gjennomgangsfigurer i vitsene, men tegningene viser vanligvis «alminnelige mennesker» framstilt som typisk komiske tegneserieskikkelser med store føtter, tunge mager, lange neser, gjerne briller og generelt naive uttrykk. Vitsene inneholder ofte ordspill og en karakteristisk konstruert lek med populærkultur og vitenskapelige klisjeer. Ikke sjelden bygger vitsene på at mennesker og dyr bytter roller, eller at noen kommer med en tørr kommentar i en vanskelig situasjon. Humoren og motivene kan være svært overdrevne og dramatiske, men er verken grove eller politisk provoserende.
«Larsons Gale Verden» har blitt en stor kommersiell suksess, og smågjentander, T-skjorter og annet dekorert med vitsetegningene har lenge blitt solgt som spinoff-effekter av vitseserien.
Neofobi
Neofobi er frykt for alt nytt, for eksempel brudd i hverdagsrutinene, ny ukjent mat, nye gjenstander, fremmede lukter i miljøet.
Hos barn er neofobi i form av redsel for ny og ukjent mat vanlig fra rundt 18 måneders alder. Dette kommer etter at spedbarn under 18 måneder stort spiser det som tilbys og kan vare til barnet er 8 år. Neofobi hos barn er ofte knyttet til grønnsaker. Neofobi er en vanlig del av barns smaksutvikling.
Bill Mumy
Charles William «Bill» Mumy jr. (født 1. februar 1954 i San Gabriel i California) er en amerikansk skuespiller. Han er mest kjent for sine hovedroller i serier som «Will Robinson» i Lost in Space og i Babylon 5 (der han spiller rollefiguren «Lennier», assistenten til ambassadør «Delenn» på romstasjonen Babylon 5).
Tidlig liv og familie
Mumy ble født og vokste opp i San Gabriel i California, som sønn av Muriel Gertrude Gould og Charles William Mumy, Sr., en kvegfarmer. Ulik mange andre barneskuespillere, ble Mumy skuespiller fordi han ville det, og foreldrene hans sørget for at han vokste opp skikkelig, trass i jobben. Hans far investerte sønnens inntekter, og han unngikk derfor problemene som andre unge skuespillere, for eksempel Charles Herbert, fikk i denne perioden.
Personlig liv
Mumy bor for tiden i Hollywood Hills i California, sammen med sin kone Eileen og deres to barn, som begge også er skuespillere: Seth og Liliana.
Fjernsynskarriere
Mumy er godt kjent for sin rolle i den opprinnelige The Twilight Zone fra 1959 og utover, spesielt i episoden «It's a Good Life», der han spiller et mektig og ondskapsfullt barn «Anthony» som fullstendig dominerer og terroriserer sin by. Han spilte senere en voksen utgave av Anthony, der datteren hans Liliana Mumy hadde tilsvarende krefter, i den andre utgaven av serien The Twilight Zone.
Mumy er kanskje best kjent for sine roller som «Will Robinson» i science fiction-serien Lost in Space, og som assistenten «Lennier» i Babylon 5, der Mumy fikk rosende kritikk fra mange fans for sitt skuespill.
Distrikter i Kerala
Liste over distrikter i Kerala. Distriktene er øverste administrative inndeling av den indiske delstaten Kerala.
Bill Mumy
Babylon 5
Innledningsvis var rollefiguren «Lennier» en snill, intelligent og naiv person som tjener den minbarske ambassadøren «Delenn» ut av genuin beundring, men blir etterhvert forelsket i «Delenn», men må undertrykke sine følelser, da han ser på seg selv som en for dårlig partner for «Delenn». Han skjønner at «Delenn» har en større skjebne foran seg som inkluderer «John Sheridan», og ikke han selv. Han begynner å vise mere av sin mørke side, og viser etterhvert også sine følelser for «Delenn», hans normale snillhet og ro blir byttet ut med sinne og misunnelse mot «Delenn» sin kjærlighet til en annen, noe som etterhvert fører til at «Lennier» forræder «Sheridan» ved å forlate han i fare. Når «Sheridan» blir reddet bare øyeblikk senere, har «Lennier» reist sin vei, skamfull over det han har gjort.
Etter B5
Mumy spilte også i en episode av den kritikerroste serien Star Trek: Deep Space Nine. Der han for en gang skyld spilte en menneskelig rolle som assisterer «Ezri Dax» i å bruke skjulte Dominion miner mot en invaderende hær av «Jem'hadar».
Mumys mest nylige roller er i en episode av Crossing Jordan og science fiction-filmen A.I. Assault.
Stemme og forteller
Mumy har vært med i over 50 episoder av Arts & Entertainment Channels serie Biography og vært programleder og forteller på flere dokumentarer og spesialprogrammer for A & E, Animal Planet, The Sci Fi Channel og E!. Hans stemme kan også bli hørt på animerte serier som Ren and Stimpy, Scooby Doo, Batman: The Animated Series, Steven Spielbergs Animaniacs, Little Wizard Adventures, The Oz Kids og Disneys Buzz Lightyear of Star Command. Han bidrar også med stemmen sin på flere reklamer for selskap som Farmers Insurance Group, Ford, Bud Ice, Blockbuster, Twix, Oscar Mayer og McDonald's.
Musikk karriere
Mumy er en etablert musiker som spiller gitar, bass, Keyboard, banjo, mandolin, munnspill og trommer. Mumy har spilt inn og skrevet sanger for America, turnert med Shaun Cassidy, og spilt i Rick Springfields band i filmen Hard to Hold. Han skapte også bandet The Be Five sammen med andre skuespillere fra Babylon 5.
Mumy har sluppet flere soloalbum, inklusive Dying To Be Heard, In The Current, Pandora's Box, After Dreams Come True, Los Angeles Times og Ghosts i tillegg til 9 andre album sammen med sin partner Robert Haimer som Barnes and Barnes. Deres mest berømte hit er sangen "Fish Heads" som ble utnevnt som en av de 100 beste videoene noensinne av Rolling Stone magazine.
Utvalgt filmografi
Listen under er ikke komplett, se Internet Movie Database – Bill Mumy
Anthony Cary
Anthony Cary, 5. viscount av Falkland, (født 16. februar 1656 i Farley Castle i Somerset i England, død 24. mai 1694) var en skotsk adelsmann og politiker. Han var sønn av Henry Cary, 4. viscount av Falkland.
Som medlem av det engelske parlamentet ble han edsvoren til det kongelige råd i 1692 og tjente som First Lord of the Admiralty fra 1693 til 1694.
Falklandsøyene er navngitt til hans ære. Viscountene av Falkland har sitt navn fra de skotske monarkers residens Falkland Palace i Fife i Skottland.
Flammekaster
En flammekaster er et våpen som skyter ut brennende væske. Flammekastere har også et visst sivilt bruksområde innenfor skogbruk. Den første moderne flammekasteren ble utviklet av tyskeren Richard Fiedler i 1901. – Jf. gresk ild.
Porto do Mangue
Porto do Mangue er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Varna kraftverk
Varna kraftverk er et kullkraftverk ved Varna i Bulgaria. Det har en installert produksjonskapasitet på 1260 MW fordelt på 6 like store blokker / turbiner.
Anlegget ble utbygd i årene 1968–1979. Brenselstypen er lignitt (brunkull).
Psarus
Psarus er en slekt av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten bare én art, denne forekom tidligere i Norden mne er nå trolig utdødd. Den er knyttet til åpen skog og havnehager.
Utseende
En liten (5–10 mm), avlang, svart blomsterflue med ganske lange antenner. Bakkroppen er blodrød i midten. Hodet er kort og bredt, fasettøynene nakne. De er skilte i midten hos begge kjønn. Antennene er festet på et ganske langt fremspring i pannen, dette kan overflatisk se ut som et første antenneledd. Selve antennen er omtrent så lang som resten av hodet. Antennebørsten (arista) er hvit. Thorax er lengre enn bred, korthåret, litt matt svart. Bakkroppen er langt oval, det første leddet svart, det andre blodrødt med en svart kile i midten, det tredje blodrødt, det fjerde svart. Beina er slanke og brunlige. Vingene er brunlige med et mørkere brunt vingemerke. Fluen etterligner trolig blodbier (slekten Sphecodes). På grunn av fargene ligner den overflatisk på arten rød fotblomsterflue (Platycheirus granditarsus).
Levevis
Denne arten er knyttet til åpen skog med rikelig med døde og døende løvtrær. Larven utvikler seg trolig i morken, død ved.
Utbredelse
Arten var tidligere utbredt over mye av Europa, fra det midtre Frankrike nordover til Sør-Sverige og østover til Russland. Men den synes å ha gått mye tilbake og ha forsvunnet helt fra Nordvest-Europa. Nyere funn finnes fra Rhindalen og det sentrale Frankrike, men det er sannsynlig at den er i akutt fare for å dø ut.
Fylkesvei 1846
Fylkesvei 1846 går mellom Løten jernbaneundergang og Bjørnstad i Løten.
Merck Serono
I september 2006 gjennomførte Merck KGaA et oppkjøp av Serono for ca. 10,6 mrd euro (Merck KGaA betalte 1,100 CHF per aksje). Det nye selskapet heter Merck Serono og hovedkvarteret vil være i Seronos lokaler i Genève.
Fylkesvei 1846
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 167 (Hedmark).
Merck Serono
Merck KGaA er et helt annet selskap enn det amerikanske Merck & Co. Det amerikanske navnet på Merck Serono er derfor EMD Serono.
Eksterne lenker
Merck Seronos offisielle nettsted
Republika kraftverk
Republika kraftverk er et kullkraftverk ved Pernik i det vestre Bulgaria. Det har en installert produksjonskapasitet på 105 MW fordelt på 3 blokker/turbiner, to av dem på 25 MW hver og én på 55 MW.
Anlegget ble utbygd i årene 1951–1975. Anlegget er under planlagt oppgradering med finansiering fra bl.a EBRD. Brenselstypen er lignitt (brunkull).
Zengi
Imad ad-Din Atabeg Zengi al-Malik al-Mansur (født ca. 1085, myrdet 14. september 1146 i Damaskus; tyrkisk: İmadeddin Zengi; arabisk: عماد الدين زنكي) var atabeg av Mosul, Aleppo, Hama og Edessa på begynnelsen av det tolvte århundre.
Bakgrunn
Han var sønn til Aq Sunqur al-Hajib, som var guvernør for Aleppo under seldsjukksultanen Malik Shah I. Faren ble henrettet for forræderi i 1094, og Zengi ble deretter oppdratt av Kerbogha, guvernøren av Mosul.
Embeder
Zengi tjenestegjorde til å begynne med for Qasim ad-Daula Aq-Sunqur Bursuqi (myrdet i 1126), en senere guvernør av Mossul og atabeg under seldsjukkprinsen Masud. Etter at han en tid hadde vært guvernør av Wasit og Basra, utnevnte seldsjukkenes sultan Mahmud II (regjerte 1118–1131) ham etter at også Izz ad-Din Masud al-Bursuqi var død (han var sønn av hans tidligere herre) i 1127 til guvernør av Mosul og samtidig til atabeg. Zengi ordnet raskt at han ble overordnet diverse lokale makthavere i Jazira- og Diyarbakir-distriktene.
Hersker
Zengis regjeringstid var preget av stadige småkriger. Allerede i juni 1128 fikk han kontroll over Aleppo, som flere muslimske makthavere stred innbyrdes om: Kotba Ali, en sønn av Radwan og en sønn av Ilghazi. Den maktkonsentrasjon han klarte å avstedkomme gjorde ham til en farlig motspiller mot korsfarernes småstater i Levanten. I sunnittisk historieskrivning fremheves han som en muslimsk helt. (Da sees det bort i fra at han ved en anledning brøt en ed han hadde avlagt på Koranen og massakrerte en gruppe muslimer i Baalbek i 139.)
Han var imidlertid også en motspiller mot abbaside-kalifene, som på den tid forsøkte å befeste sin makt i Irak. Han gikk i 1132 til angrep på kalif al-Mustarsjid og hans forbundsfeller, seldsjukkprinsen Seldsjuk ibn Muhammad. Han ble beseiret men klarte å komme seg unna, ettersom Nadsjm ad-Din Ayyub (far til Saladin) rettet hans liv ved Tikrit. I juni 1132 angrep han sammen med mazyadideherskeren Dubais II atter Bagdad, men ble nok en gang beseiret. Året etter, i 1133, dukket al-Mustarsjid opp for Mosuls porter med en mektig hær (blant uannet med kurdiske emirer), men Zengi kom seg unna, og ette rå ha bedrevet småkrig i tre måneder drev han sine fiender til tilbaketog.
I sin egenskap som atabeg hadde Zengi kontroll med ta av sultan Mahmuds sønner; med Alp-Arslan og Farrukh-Shah. Han regjerte i deres navn og kunne dermed også utgjøre en trussel mor den nye sultan, Masud (regjerte 1134–1152). Sultanen var sen denne situasjon bevisst, og rustet (likesom også Zeng) 1143/44 til krig. Med det kom ikke til krig. Zengi betalte noen beskjedende løsenpengesummer, stilte sin egen sønn som gissel, og gav seg til å avvente sultanens død, mens Masud måtte bekymre seg om mer umiddelbart farlige emirer.
Han Su-an
Han vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den letteste vektklassen, fluevekt opp til 51,0 kg, bak Pascual Pérez fra Argentina og italienske Spartaco Bandinelli.
Zengi
Hersker
Etter denne klargjøring av den politiske situasjon mot hans to overherrer i øst, det vil si mot kalifen og mot seldsjukkene, hadde Zengi fra ca. 1135 mulighet for å vende sin oppmerksomhet mot de rivaliserende islamske og kristne makthaverne i sørvest. Zengi stod der først og fremst i konflikt mot buridene i Damaskus. Han klarte å dra nytte av deres interne stridigheter, og kunne i juni 1138, med militært trykk, til å få fyrsteenken Zumurrud og byen Homs (som medgift). Samme år beleiret den bysantinske keiser Johannes II (regjerte 1118–1143) Aleppo, etter at han først hadde underlagt seg Fyrstedømmet Antiokia. Beleiringen førte imidlertid ikke til noe gjennombrudd. I 1139 vandte Zengi sin poppmerksomhet atter en gang mot Damaskus som hadde alliert seg mot ham sammen med kongedømmet Jerusalem. Hans beleiring slo imislertid feil, ettersom den gamle mamlukkanføreren Unur (død 1149), den tidligere guvernøren i Homs, ikke var beredt til denne oppgaven.
Utarmet uran
Utarmet uran er uran som i hovedsak består av isotopen 238U, og inneholder forholdsvis mindre av isotopene 235U og 234U enn naturlig forekommende uran. 238U er ikke spaltbart – i motsetning til 235U, og i anriking av uran økes andelen av 235U på bekostning av 238U. Utarmet uran er et restprodukt fra anrikingsprosessen av uran, og kan ikke brukes som kjernefysisk brensel.
Zengi
Hersker
Da Joscelin II, hersker over grevskapet Edessa, i 1144 var fraværende på et felttog, beleiret Zengi Edessa, dom var den svakeste av korsfarerstatene, og erobret den på den 24. desember 1144. Denne hendelse førte til det resultatløse annet korstog.
Utarmet uran
Egenskaper
Utarmet uran er forholdsvis lite radioaktivt, og avgir svak alfastråling. Det har en giftighetsgrad som bly eller kadmium. (Innholdet av plutonium er gjerne ca. 10 ppb (milliarddeler). Det har høy tetthet (egenvekt) og selvantenner i luft hvis det er finfordelt.
Zengi
Hersker
Mens Zengi forsatte å prøve rå erobre Damaskus, ble han om natten den 14. september 1146, under beleiringen av Qalʿat Dsjaʿbar, myrdet av en frankisk evnukk, som han tidligere hadde tilrettevist fordi han hadde nytt vin.
Utarmet uran
Anvendelse
Utarmet uran har både sivile og militære bruksområder, men begge er forbundet med en viss kontrovers. Det kan brukes til å fremstille den spaltbare plutoniumisotopen 239Pu, og er effektivt som panserbrytende ammunisjon.
Zengi
Hersker
I Mosul ble han etterfulgt på tronen av sin eldste sønn Saif ad-Din Ghazi I, i Aleppo av sin annen sønn Nur ad-Din.
Utarmet uran
Anvendelse
Den viktigste egenskapen utarmet uran har i ammunisjon, er egenvekten (19 160 kg/m³), som er høyere enn blys (11 340 kg/m³). Et prosjektil av uran har dermed større kinetisk energi (bevegelsesenergi) enn tilsvarende blyprosjektiler. Dette gir økt gjennomtrengnings- og ødeleggelseskraft. Det er også meget hardt, så det vil kunne trenge gjennom stålpanser.
Sivile bruksområder for utarmet uran utnytter stoffets høye egenvekt og evnen til å stoppe gammastråler. Siden utarmet uran har høy tetthet, brukes en mindre mengde i enden av vingene på større fly. Dette reduserer vingens egensvingefrekvens slik at ikke vingen går fort opp og ned. Det ble brukt som ballast i seilbåt-kjøler på 70-tallet, men er nå forbudt. I radiografiske apparater som bruker gammastråler, anvendes utarmet uran som strålingsskjerming. Utbredt sivil anvendelse begrenses av at uran korroderer lett.
Zengi
Referanser
<References/>
Askerelva
Askerelva er ei elv i Asker kommune i Viken, og det nest største vassdraget i kommunen. Den renner fra Møllerbonn i Vestmarka via Semsvannet, Asker sentrum og Bondivann og munner ut i Indre Oslofjord.
Duken
Duken er et tettbebygd strøk, en grunnkrets og et poststed (postnummer 3133) i Færder kommune.
Askerelva
Elveløpet
Den øvre delen av elveløpet, fra Kalvemyrputten ved Mikkelsbonn til tjernet Fløyta, kalles Korselva. På nedsiden av Fløyta heter elva Gupuelva til den renner ut i Semsvannet. Ved utløpet fra Semsvannet får elva navnet Askerelva. Her ligger gamle Sem sag, Høveldammen, Sagdammen, Høvleriet og Seheims ski- og hjulmakerverksted.
Fra Semsvannet renner elva sørover, vest for Asker sentrum og videre ut i Bondivann. Nedenfor utløpet av Bondivann, ved Bondibru, ble det på slutten av 1800-tallet bygget en demning med et lite kraftverk til lokal industrivirksomhet. Derfra renner elva østover til Mølladammen og videre ut i Blakstadbukta. Denne nedre delen av elva, fra Bondivann til fjorden, heter Blakstadelva.
Duken
Duken postkontor ble brutalt ranet i april 1997. Kontoret er senere nedlagt.
Ifølge et sagn skal stedsnavnet stamme fra et bryllups- og dåpsfølge som kullseilte i farvannet her. Brudgommen skal ha bli funnet på Adamskjær, bruden på Brudeskjær, dåpsbarnet på Barneskjær og dåpsduken på Duken.
Askerelva
Sidebekker
De viktigste sidebekkene nedenfor Semsvannet er
Innsjøer
En rekke vann, tjern og dammer er tilknyttet Askervassdraget:
Kraftstasjoner
Det har vært tre kraftstasjoner i drift i Askerelva, alle forholdsvis små: Ingen av disse kraftstasjonene har vært i bruk etter 1980.
Fiske
Det er fritt fiske i hele Askervassdraget, med alle vannene. Det eneste unntaket er fiske etter laks og sjøørret i Blakstadelva, der det er krav om fiskekort.
Scott Hartnell
Scott Hartnell (født 18. april 1982 i Regina, Saskatchewan, Canada) er en kanadisk ishockeyspiller. Har siden sesongen 2007-2008 spilt for NHL-klubben Philadelphia Flyers. Hartnell spilte tidligere for Nashville Predators, der han debuterte i 2000-2001-sesongen. Under lockouten i NHL 2004-2005-sesongen ble Hartnell norgesmester med blant annet Chris Mason for Vålerenga.
Poço Branco
Poço Branco er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Geir Gulliksen
Geir Gulliksen ble født 31. oktober 1963 på Kongsberg, og er i dag bosatt i Oslo. Han er en norsk forfatter og forlagsredaktør.
Gulliksen har gått på Forfatterstudiet i Bø (1985). Han har arbeidet som forlagsredaktør i Tiden Norsk Forlag. Fra 2000 er han sjefredaktør i Oktober forlag. Gulliksen har vært en pådriver for mye av den nye litteraturen fra 1990-tallet. I 2008 ble han tildelt Mads Wiel Nygaards legat. I 2014 ble han tildelt Aschehougprisen.
Diktet «Alt dette skal begynne en gang til» (fra samlingen Se på meg nå) ble kåret til «Årets beste dikt» av NRK P2s fagjury og lyttere i 2005.
Supertirsdagen
Supertirsdagen (engelsk: Super Tuesday) er en tirsdag i februar eller mars i år med presidentvalg i USA, da en stor del av USAs delstater avholder primærvalg eller nominasjonsvalg for å avgjøre hvem som skal bli den demokratiske og den republikanske kandidaten til presidentposten. Det er imidlertid ikke et krav at det blir avholdt primærvalg i hver delstat, og partiene kan sløyfe dem i perioder da presidenten kommer fra deres eget parti, og de ikke ønsker partiinterne utfordrere.
Geir Gulliksen
Han er gift med Janne-Camilla Lyster, og sammen har de to barn. Gulliksen har tre andre barn fra to tidligere ekteskap.
Supertirsdagen
Den er en viktig dag i amerikanske primærvalgkamper da det er den dagen da flest delstater holder primærvalg. Å vinne stort på supertirsdagen gir ofte en presidentkandidat en tilstrekkelig dytt til å gå seirende ut av hele primærvalgprosessen. Hvilke delstater som har primærvalg på supertirsdagen og hvor mange som har det, varierer fra gang til gang.
Begrepet supertirsdag slo gjennom i 1988 da demokratene i flere delstater i sør bestemte seg for å holde sine primærvalg samtidig, den 8. mars. På den måten håpet de å få større innflytelse, og få fram en mer konservativ presidentkandidat. Planen mislyktes. Delstatene ble splittet mellom Al Gore, Jesse Jackson og Michael Dukakis, og til slutt var det den liberale Dukakis som ble demokratenes presidentkandidat. Supertirsdager har siden blitt holdt 10. mars 1992, 12. mars 1996, 7. mars 2000, 2. mars 2004, 5. februar 2008, 6. mars 2012, 1. mars 2016 og 3. mars 2020.
Referanser
הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית
Istid (andre betydninger)
Begrepet istid er flertydig:
Anhui
Anhui (kinesisk: 安徽; pinyin: Ānhuī; Wade-Giles: An-hui; Postsystem-pinyin: Ngan-hui, Anhwei eller An-hwei) er en provins i Kina.
Navnet Anhui er avledet fra bynavnene Anqing og Huizhou (i dag Huangshan). Provinshovedstaden er Hefei.
Den kinesiske enkelttegnsforkortelsen er 皖 for Wan, etter oldtidsstaten Wan, fjellet Wan og elven Wan.
Siden 2007 har Wang Sanyun vært guvernør i provinsen.
Beliggenhet
Provinsen ligger øst i Kina, ved buktene til Chang Jiang (Yangtze-elva) og Huai He-elva. Den grenser til Jiangsu i øst, Zhejiang i sørøst, Jiangxi i sør, Hubei i sørvest, Henan i nordvest, og Shandong et lite område i nord.
Administrative enheter
Anhui består av 16 byprefekturer:
Frem til august 2011 fantes det også nok et byprefektur; byprefekturet Chaohu (Anhui) (滁州市) med over 4 millioner innbyggere. Det ble fordelt på tre naboprefekturer.
Historie
Provinsen Anhui ble opprettet på 1600-tallet. Før det var det ingen enhet som het Anhui, heller ikke med noe annet navn. Det nordlige Anhui var kulturelt klart en del av den nordkinesiske slette og hadde dermed mye til felles med det som i dag er provinsen Henan. Det sentrale Anhui omfattet det meste av det fruktbare og tett befolkede nedslagsfeltet for elven Huai He. Det sørlige Anhui, som er orientert rundt Yangzielven, var kulturelt mer beslektet med provinsene Hubei og sørlige Jiangsu. Og høydedragene i det sørøstre Anhui utgjorde sin egne distinkte kulturelle sfære. Opprettelsen av provinsen har ikke utvisket de kulturelle forskjellene.
Under Shang-dynastiet var det meste av området befolket av ikkekinesiske folkegrupper som kollektivt gikk under det kinesiske navnet Dongyi. Kong Tang av Shang, legendenes stifter av Shang-dynastiet, skal ha hatt sin hovedstad i Bo (亳), i området rundt Bozhou i det moderne nordlige Anhui.
I de stridende staters tid ble Shouchun (det moderne fylket Shou) i det sentrale Anhui tilfluktshovedstad for staten Chu etter at dens kjerneområder i det moderne Hubei ble erobret fra vest av den mektige staten Qin, i 278 f.Kr.. Qin klarte etter hvert å erobre hele Kina i 221 f.Kr. og dannet dermed Qin-dynastiet.
Anhui var administrert under en rekke kommanderier under Qin-dynastiet og Han-dynastiet. Nær slutten av Han-dynastiet ble Shouchun base for krigsherren Yuan Shu, som utropte seg selv til keiser, men kort etter dukket under av sykdom slik at hans lille rike havnet under krigsherren Cao Cao, grunnlegger av Wei-riket, et av de tre kongedømmer.
På 300-tallet trengte en rekke nomadiske stammer fra Sentral-Asia inn i det nordlige Kina. Dette innledet noen århundrer med politisk skille mellom det nordlige og det sørlige Kina. Ettersom Anhui lå i overgangssonen mellom nord og sør, gjennomlevde det stadige maktskifter, og de forskjellige delene ble delaktig i forskjellige historiske skjebner. Slaget ved Feishui i 383, fant sted i Anhui.
Sui-dynastiet (581-618) og Tang-dynastiet (618-907) innebar fred og enhet i Kina; i disse årene var Anhui styrt av vekslende jurisdiksjoner.
Da Kina var delt mellom Jin-dynastiet i nord og det sørlige Song-dynastiet i sør var Anhui atter en gang todelt, denne gangen langs Huai He. Dette vedvarte til mongolene gjenforente Kina i 1279.
Med Ming-dynastiet ble rikshovedstaden til å begynne med lagt til Nanjing, og da ble det som nå er Jiangsu og Anhui gitt en felles spesialstatus som territorium direkte understilt sentralregjeringen, og kalt Nanzhili (南直隸 «sørlig direktestyrt»). Dette vedvarte selv om hovedstaden snart ble flyttet til Beijing.
Qing-dynastiet, som erobret Kina i 1644, endret dette ved å omgjøre Nanzhili til en vanlig provins under navnet Jiangnan, og i 1666 ble Jiangsu og Anhui splittet opp i to provinser. Dette var begynnelsen til den nåværende provinsen Anhui, som for det mesdte har beholdt sine daværende grenser. Den eneste virkelig større endringen var flyttingen av provinshovedstaden fra Anqing til det mer sentralt plasserte Hefei i 1946.
Da Folkerepublikken Kina ble grunnlagt i 1949 ble Anhui i kortere tid delt i to administrative regioner: Wanbei (nordlige Anhui) og Wannan (sørlige Anhui). De ble slått sammen til én provins i 1952.
Coup de main
Et coup de main er et raskt angrep som er avhengig av hurtighet og overraskelse for å oppnå sine mål i et eneste slag.
Mesterligaen 2006/2007 gruppe C
Gruppe C i Mesterligaen (Champions League) 2006/2007 besto av, , og
Biskop av Exeter
Biskop av Exeter er den øverste geistlige posisjonen i Exeter bispedømme som har katedralen i Exeter som sete.
Fylkesvei 165 (Hedmark)
Fylkesvei 165 i Hedmark gikk mellom Skjervetangen og Vealund i Løten. Veiens lengde var 2,5 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1842 og fylkesvei 1886.
Biskop av Exeter
Nedenfor er en liste over biskopene av Exeter og de geistlige kontorer som var forut bispedømmet ble grunnlagt i 1050 med Leofric som Exeters første biskop.
Dorian Yates
Dorian Andrew Mientjez Yates (født 19. april 1962 i Sutton Coldfield, England) er en engelsk tidligere profesjonell kroppsbygger som vant Mr. Olympia-tittelen seks ganger på rad, første gang i 1992. Han ga seg som regjerende mester. Hans karriere besto av 15 seire og to andreplasser.
Exeter bispedømme
Exeter bispedømme er et anglikansk bispedømme i England, med sete i Exeter i Devon med katedralen i Exeter som ble først grunnlagt som et kloster en gang før år 690. Det tilhører kirkeprovinsen Canterbury. Innehaver av setet signerer sitt navn som Exon, eller som en del av sin signatur. Bispedømmet dekker fylket Devon.
Den nåværende biskop er Michael Laurence Langrish, som er 70. i rekken og som signerer som Michael Exon.
Historie
Kristendommens historie i sørvestlige England er noe uklar. Ved et visst tidspunkt ble det historiske fylket Devon dannet som en del av bispesetet Wessex. Omtrent rundt år 703 ble Devon og Cornwall dannet i det selvstendige setet Sherborne og i 900 ble dette igjen delt i to hvor biskopen i Devon hadde fra 905 sitt sete i Tawton (i dag Bishop's Tawton) og fra 912 i Crediton, fødestedet for Bonifatius, Tysklands apostel. Lyfing ble biskop av Crediton i 1027 og kort tid etter biskop av St Germans.
De to bispesetene av Crediton og St Germans som dekket Devon og Cornwall ble endelig forent under Edvard Bekjenneren ved Lyfings etterfølger, biskop Leofric som ble den første biskop av Exeter under kong Edvard som ble etablert som hans katedral i 1050. I begynnelsen tjenestegjorde klosterkirken dedikert for jomfru Maria og apostelen Peter, grunnlagt av Adalstein i 932, som katedral, ombygget i 1019.
På mange måter minner katedralen i Exeter de tilsvarende i Frankrike enn andre i England. Dens spesielle egenskaper er tverrskiptårnene og koret som består av tidlige glassmalerier. Det er også en bispetrone, adskilt fra navet av korskjermen (1324) og en staselig vestfront. I sammenligning med andre engelske katedraler har den kanskje en mangel ved at det ikke er et sentralt tårn og at den ikke er spesielt høy, men betraktes uansett som en meget vakker katedral.
Biskopene i Exeter, som befolkningen i bispeseter, har alltid gledet seg over betydelig uavhengighet, og setet var et av de største og rikeste i England. Dens avsides beliggenhet fra setet i London forhindret at det ble besatt av statsmenn eller hoffmenn slik at igjennom århundrene har de ulike biskopene oftest vært dyktige lærde og administratorer enn ved mange andre seter. Resultatet har vært en lang og stabil rekke av biskoper som har opprettholdt en kristen praksis i området.
Da den katolske Maria I av England ble dronning i 1553 ble Vesey gjeninnsatt, men døde kort tid etter i 1554. Han ble etterfulgt av James Turberville, den siste katolske biskop av Exeter. Turberville ble fjernet fra sin posisjon av den protestantiske dronning Elizabeth I av England i 1559, og døde i fengsel, sannsynligvis en gang rundt 1570.
Henry Phillpotts var biskop av Exeter fra 1830 og til sin død i 1869. Han var den biskop som tjenestegjorde i lengst tid siden 1100-tallet.
Småbyliv
Småbyliv er en norsk komiserie som gikk på NRK1 i 2011. Serien handler om særegne folk med historier som krysser hverandre på ulikt vis i en liten norsk småby. Blant småbybeboerne finner man den korrupte, men joviale ordføreren Henning, den frikirkelige pastoren Jonas, den rufsete lærervikaren Randi og den flamencoelskende frisøren Svein. Robert Stoltenberg spiller alle disse skikkelsene.
Seertallene ble beskrevet som skuffende.
Rolf Domstein
Rolf Steinar Domstein (født 16. mars 1957 i Måløy) er en norsk forretningsmann og politiker (H).
Thomas Percy, 7. jarl av Northumberland
Percy var eldste sønn av sir Thomas Percy og Eleanor, datter av Guiscard Harbottal. Han var nevø av Henry Percy, 6. jarl av Northumberland, som var Anne Boleyns elsker før hun møtte Henrik VIII. Da han var åtte år gammel ble faren henrettet på Tyburn, den 2. juni 1537, på grunn av hans ledende rolle i Nådens pilegrimsferd. Også han ble regnet som en martyr av mange. Thomas og broren Henry ble tatt fra moren og plassert hos Thomas Tempest.
Rolf Domstein
Han har artium fra Firda gymnas fra 1976 og utdannelse som siviløkonom fra NHH fra 1980. Han gikk deretter inn i det familieeide sjømatselskapet Domstein som salgssjef, og ble administrerende direktør i 1988. Selskapet har interesser i både fiskebåter, mottaksanlegg, oppdrettsanlegg, ferdigmatproduksjon og salgsselskaper. Med dette var han også involvert i Fjord Seafood. Domstein var styreleder i markedsføringsorganisasjonen Norges sjømatråd (tidligere Eksportutvalget for fisk) 2005–2013.
Domstein var ordfører i Vågsøy kommune 1984–1987. Da han ble valgt, var han 26 år gammel, og dermed landets yngste ordfører. I 1989 ble han tilbudt posten som fiskeriminister i Jan P. Syses regjering, men avslo. Domstein forble medlem av Vågsøy kommunestyre frem til 1999, og var på nytt innvalgt fra 2011 til 2019.
Thomas Percy, 7. jarl av Northumberland
I 1558 giftet han seg med Anne Somerset, datter av Henry Somerset, 2. jarl av Worcester.
Under Elizabeth I
Etter at Elizabeth I hadde tiltrådt ble jarlen, hvis katolske tilhørighet var kjent, holdt i nord mens Parlamentet vedtok de første anti-katolske lovene. Elizabeth fortsatte å vise ham ære, og i 1563 ble han medlem av Order of the Garter. Han hadde på det tidspunkt gitt fra seg embetet som Warden General og flyttet sørover. Den systematiske forfølgelsen av katolikker førte til at situasjonen ble stadig vanskeligere, og høsten 1569 ble det lagt konkrete planer om et opprør. Northumberland ble en helt sentral person i dette. Sammen med Charles Neville, 6. jarl av Westmorland skrev han til pave Pius V for å få råd, men opprøret brøt ut før de hadde fått svar på dette. Pavens ekskommunikasjon av dronning Elizabeth kom først i 1570, etter at opprøret hadde blitt slått ned.
Opprørerne klarte først å ta Durham, og feiret katolsk messe i katedralen der. Men en kongelig hær ble samlet i York, og opprørerne måtte gi opp. Northumberland flyktet til Skottland, hvor han ble tatt til fange av James Douglas, 4. jarl av Morton. Tre år senere ble han overlevert til engelske myndigheter, mot en betaling på to tusen pund. Han ble ført til York hvor han ble halshugget etter en summarisk rettssak. Hans kone og fire døtre overlevde ham, og jarledømmet ble overdratt til broren.
Saligkåring
Han fikk før henrettelsen mulighet til å redde sitt liv ved å frasi seg sin katolske tro. Fordi han nektet dette ble han ansett som en martyr, og den 13. mai 1895 ble han saligkåret av Leo XIII. Hans minnedag feires 14. november i Hexham og Newcastle bispedømme og 26. august andre steder.
Deig
En deig er en bløt, knadd og sammeblandet masse av mel, væske, som regel vann eller melk, smaksstoffer, og som oftest et hevemiddel (Gjær, bakepulver, natron, hjortetakksalt). Av deigen blir det laget en bakst, ved at man former den og steker den inn i en ovn, eller et annet sted der deigen blir stekt.
Ordet deig kan også brukes om tilsvarende myke, halvtørre masser eller sammenblandinger av andre stoffer eller matvarer, for eksempel kjøttdeig.
Prøyssisk åpning
Prøyssisk er en sjakkåpning som defineres ved åpningstrekkene 1.e4 e5 2.Sf3 Sc6 3.Lc4 Sf6. Svarts 3. trekk som går til angrep på den hvite bonden på e4, er atskillig skarpere enn 3...Lc5 som hadde ført til italiensk. Åpningen er svært gammel og ble analysert allerede i 1580 av Giulio Cesare Polerio.
Varianter
Hvis hvit ønsker en roligere stilling er dekning av e4-bonden med 4.d3 et konservativ mulighet. Åpningen går over til den rolige «Giuocco Pianissimo» varianten av Italiensk etter 4...Lc5. Andre trekk er 4...Le7, 4...h6 eller det aggressive 4...d5.
Forsøk på å dekke bonden med 4.Sc3 fungerer ikke så bra. Svart kan spille 4...Sxe4! 5.Sxe4 d5, som vinner tilbake offiseren og overtar kontroll over sentrum. Hvis 4.Sc3 likevel spilles er det med tanke på å spille den spekulative Boden-Kieseritzky gambitten 4.Sc3 Sxe4 5.0-0.
Sentrumsbruddet 4.d4 gir hvit rask utvikling, men svart får slått ut de hvite sentrumsbøndene og får som regel utligning.
En av de mest kritiske testene er 4.Sg5 som truer på f7 og nesten forsert vinner en bonde, selv om tempotapet med springeren gjorde at spillere som Siegbert Tarrasch stemplet trekket som amatørmessig («ein richtiger Stümperzug»). Variantene kan være svært skarpe. Traxler-varianten 4...Lc5 ignorerer trusselen for rask utvikling. Flere ville varianter har blitt analysert til evig sjakk. Vanligere er 4...d5 5.exd5. Nå er 5...Sxd5?! svært risikabelt grunnet 6.Sxf7!? med farlig angrep eller det mer konservative, men også aktive 6.d4. I stedet pleier svart å ofre bonden med 5...Sa5, 5...b5 eller 5...Sd4.
Lerum (andre betydninger)
Lerum har flere betydninger:
Presidente Juscelino (Rio Grande do Norte)
Serra Caiada (tidligere Presidente Juscelino) er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Philippe Braastad-Tiffon
Philippe Braastad-Tiffon (født 1956) er en fransk konjakkprodusent (negociant) og kjellermester.