cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Debarwa
Byen hadde i 2010 en befolkning på om lag 25 000 innbyggere.
Kinntann
Jeksler hos andre pattedyr
Det finnes mange former for jeksler hos forskjellige pattedyr, hver med sitt spesielle navn:
Debarwa
Historie
På 1530-tallet ble byen plyndret av styrkene til imam Ahmed al-Ghazali, men Bahre Negashi Yesh'aq bygget byen opp igjen. Den samme Bahre Negashi-en tillot tyrkerne å bygge et festningsverk i stein på 1560-tallet, og Debarwa ble dermed tyrkernes administrative hovedkvarter i høylandet frem til 1578.
I 1542 tilbragte en portugisisk ekspedisjon under ledelse av Cristóvão da Gama regntiden i Debarwa, som Bahr Negus' gjester.
Osmanene invaderte en del av Medri Bahri i 1557, og kjempet i flere tiår for kontroll over lokalbefolkningen og deres etiopiske naboer. Da uroen omsider la seg hadde osmanene måttet trekke seg tilbake til Suakin, Massawa, Hergigo og området innenfor, men til tider gjorde de nye utfall i distriktene Bogos, Hamasien og Habab.
Derwaba ble hardt rammet av tyfus-epidemien i 1893, som kom i kjølvannet av den store hungersnøden i årene 1888–1892. En fransk besøkende beskrev Debarwa som "desimert", og alt som var igjen av den en gang så velstående byen var "noen få hauger av steiner, en nesten ødelagt kirke, og et par elendig skur".
Demografi
Flertallet av befolkningen i Debarwa tilhører tigrinjafolket, en tigrinja-talende etnisk gruppe som for det meste er medlemmer av Den eritreiske ortodokse kirke.
Økonomi
Befolkningen i området produserer poteter, tomater, kylling og korn, som de selger på markedet hver lørdag.
I tillegg til markedet drives det gruver i Debarwa, med ressurser som gull, kobber, sølv og sink.
Byen er en viktig transportrute mellom det sørvestre hjørnet av regionen, Debub, og hovedstaden Asmara.
Det japanske selskapet Hitachi drev i sin tid en kobbergruve nær Debarwa, men gruven ble nedlagt på 1960-tallet på grunn av utbruddet av den eritreiske selvstendighetskrigen.
K3b
k3b (fra KDE Burn Baby Burn) er et program for produksjon av CD-er og DVD-er for KDE. Det gir et grafisk brukergrensesnitt der man kan gjøre små oppgaver som å lage en lyd-CD fra lydfiler eller kopiere en CD/DVD, og også mer avanserte oppgaver, som å lage CD/DVD-er for eMoviX. Programmet kan også lage direkte kopier fra plate til plate. Programmet har mange standardinnstillinger som avanserte brukere kan endre. Selve arbeidet i K3b blir gjort av kommandolinjeprogrammene cdrecord eller wodim, cdrdao og growisofs. I versjon 1.0 har K3b en innebygd DVD-ripper.
Kabushiki kaisha
股份有限公司
Liste over ordførere i Vestby
Ordførere i Vestby er en oversikt over ordførere i Vestby kommune i Akershus fra innføringen av formannskapslovene i 1837 til i dag.
Monofysittisme
Den mest radikale talsmann for monofysittisme før konsilet i Kalkedon var Eutykhes. Han mente at Kristi menneskelige natur ble oppløst i den guddommelige, «som en dråpe honning i havet». Den eutykianske monofysittime, og Eutykhes selv, ble fordømt på dette konsilet.
En annen radikal form er appolinarismen, som hevder at Kristus hadde en menneskelig kropp, men at det guddommelige hadde fylt denne fullstendig slik at det ikke fantes noe menneskelig sinn.
En mer moderat form for monofysittisme, som bruker formelen «Kristus var én natur fra to», det vil si en fusjon mellom de to naturer uten at den ene fullstendig oppsluker den andre, fikk større oppslutning. Denne formen er delvis bevart i de orientalske ortodokse kirker.
Flere forsøk ble gjort på å forene monofysittene med resten av kirken på slutten av det 5. århundre og i 6. århundre. Keiser Zeno forsøkte å finne en formulering som kunne aksepteres av begge parter, men denne ble avvist av pave Simplicius. Senere keisere forsøkte også, uten hell. Det er betegnende at det er nettopp keiserne som sto for dette arbeidet; kirken hadde blitt en stabiliserende faktor i samfunnet, og keiserne ønsket å få slutt på splittelsen som hadde oppstått.
I moderne tid har det på nytt blitt opprettet kontakt mellom de orientalske ortodokse kirker, den ortodokse kirke og den katolske kirke. I 1973 kom pave Paul VI og den koptiske-ortodokse pave Shenouda III med en felleserklæring om kristologi, og i 1984 kom også en felleserklæring fra pave Johannes Paul II og den syrisk-ortodokse patriark Ignatius Zakka II.
Den hebraiske bokuka
Den hebraiske bokuka (hebraisk: שבוע הספר העברי) er et årlig arrangement for feiring av litteratur i Staten Israel. I løpet av den hebraiske bokuka organiseres det store dagslange utendørs bokmesser i Israels største byer, hvor forlag markedsfører og selger sine produkter, som oftest med avslag. Vanligvis er det på denne tiden salg i israelske bokbutikker, som kan vare opptil en måned.
De siste årene har bokuka blitt utvidet til 10 dager.
I tillegg til boksalg arrangeres det en rekke litterære begivenheter under bokuka, slik som forfattersammenkomster, offentlige lesekvelder og prisutdelingsseremoni for Sapir-prisen. Media fokuserer også ekstra mye på litteratur under arrangementet.
Opprinnelse og historie
Ifølge de israelske styresmaktene begynte den hebraiske bokuka i 1926 som en éndagsbegivenhet som fant sted i Rotchild Boulevard, Tel Aviv. Grunnleggeren av Masada Press, Bracha Peli, lanserte den første bokdagen i 1926 og solgte bøker med rabatt. Siden 1961 har den hebraiske bokuka vært en landsdekkende, ukeslang begivenhet som finner sted hvert år om sommeren.
Elmore Leonard
Elmore John Leonard jr. (født 11. oktober 1925 i New Orleans, USA, død 20. august 2013 i Detroit, USA) var en amerikansk forfatter.
Forfatter
Leonard fikk sin første novelle, en westernhistorie, på trykk i 1950. Samme år begynte han å arbeide for et reklamebyrå. Hans første bok, westernromanen The Bounty Hunters, ble utgitt i 1953. Gjennom 1950- og 1960-årene fortsatte han å skrive westernromaner, hvorav to ble filmatisert: Three-Ten to Yuma (1953), filmatisert som 3:10 to Yuma i 1957 og igjen i 2007, samt The Captives (1955), filmatisert som The Tall T i 1957.
Fra 1970-årene av skrev Leonard manuskript for film og romaner innen den sjangeren han senere ble mest kjent for, kriminallitteraturen. Hans første krimroman, The Big Bounce, ble utgitt i 1969. Han ble senere tildelt en lang rekke prestisjefulle priser innen sjangeren. I 1992 ble han tildelt Mystery Writers of Americas mest prestisjefulle pris, The Grand Master Award, for viktige bidrag til krimsjangeren over lang tid samt en stor produksjon av vedvarende høy kvalitet. I 2006 mottok han britiske Crime Writers' Associations tilsvarende pris, The Cartier Diamond Dagger, for livslangt arbeide av særlig høy kvalitet.
En lang rekke av hans romaner har blitt filmatisert som spillefilm eller for TV. Mest kjent er kanskje Get Shorty (1995), Rum Punch filmatisert som Jackie Brown i 1997 og Out of Sight (1998). Pronto og Riding the Rap er grunnlaget for den Emmy-nominerte TV-serien Justified.
Leonard er favorittforfatteren til den fiktive detektiven Kinsey Millhone, hovedpersonen i Sue Grafton's "alfabetserie".
Ulf Riis
Ulf Andre Riis (født 15. januar 1985 i Skien) er en norsk fotballspiller som for tiden spiller Tollnes bk. Han ble fostret opp i Odd Grenland, men spilte i perioden 2005–2010 i Pors. 3. januar 2011 signerte han for Odd Grenland, men spilte bare en sesong i eliteserieklubben før han gikk tilbake igjen til Pors.
Paul Augustin Mayer
Paul Augustin Mayer (født 23. mai 1911 i Altötting i Bayern i Tyskland, død 30. april 2010 i Roma ) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var prefekt for Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsordningen 1985–1988 og deretter for den pavelige kommisjon «Ecclesia Dei» 1988–1991. Han ble kreert til kardinal i 1985.
Tom Danielson
Tom (Thomas) Danielson (født 13. mars 1978, East Lyme, Connecticut, USA) er en amerikansk proffsyklist. Han har tidligere syklet for de tidligere sykkellagene Fassa Bortolo og Discovery Channel. Han holder rekorden i raskeste klatring av Mount Washington, den tidligere rekordholderen var Tyler Hamilton. Han har tre topp-ti-plasseringer fra Vuelta a España, og en etappeseier.
I forbindelse med dopingavsløringene rundt Lance Armstrong ble han i 2012 utestengt i seks måneder (fra 1. september) og fratatt alle resultater fra 1. mars 2005 til 23. september 2006.
I 2015 testet han positivt på syntetisk testosteron.
Mariager
Mariager er en liten by og kjøpstad med 2 589 innbyggere (2012) som ligger på sydsiden av Mariager fjord på Jylland. Navnet betyr "Marias Ager" (etter jomfru Maria, som ga navn til et birgittinerkloster på stedet). Byen vokste opp omkring dette Mariager kloster på begynnelsen av 1400-tallet og fikk kjøpstadsrettigheter i 1592. Den dag i dag preges Mariager av et gammelt bymiljø med brosteinsbelagte gater og mange bindingsverkshus. Mariager ligger i Mariagerfjord kommune og hører til Region Nordjylland.
Byen ligger i kupert terreng som skråner ned mot fjorden. I omegnen ligger det mange skogkledte bakker, bl.a. den 110 meter høye Hohøj sydøst for selve Mariager. Byen har en liten havn med lystbåter og en turistbåt Svanen som har sommerrute fra Hobro via Mariager, Hadsund til Mariager fjords munning. På havnen finnes en fredet kran, og et saltmuseum.
Det går en museumsjernbane 17 km vestover til byen Handest. Den høye hvitkalkede Mariager kirke (fra 1400-tallet) troner høyt over byens hustak.
Historie
I begynnelsen av Middelalderen lå det en liten fiske- og fergehavn ved denne delen av Mariager fjord, og i 1430 oppførte birgitterordenen et kloster på en bakke nær denne havnen. Klosterkirken ble et valfartssted hvor folk kunne få avlat for sine synder mot betaling. På denne måten samlet klosteret en anselig formue.
Navnet Mariager kjenner man til fra pavens godkjennelse av klosteret i 1446. Byen hadde oppgangstid helt frem til reformasjonen i 1536. Administrasjonen av klosteret falt da under kongen, og klosterets innflytelse ble gradvis mindre.
I 1588 ble klosteret lagt ned. Fire år senere ble Mariager kjøpstad. Det var imidlertid ikke tilstrekkelig til at byen gjenvant sin status fra klosterets storhetstid. På 1720-tallet ble store deler av klosteret revet, og stagnasjonen fortsatte slik at i 1801 hadde byen bare 414 innbyggere. Byen fungerte allikevel som havn for Viborg. Det var forøvrig landbruk og fiske som ga folk arbeide.
i 1904 ble det bygget bro over fjorden ved Hadsund, og Hadsund blomstret opp som handelsby på Mariagers bekostning. Mariager hadde da rundt 900 innbyggere.
I 1927 kom jernbanen, og i Assens ble det anlagt en sementfabrikk, Dana. Ut over det merket Mariager ikke mye til industrialiseringen. Pinsebevegelsen opprettet skoler i byen, og i 1940 stiftet man en institusjon for fysisk og psykisk utviklingshemmede.
Produksjonen ved sementfabrikken Dana ble lagt ned i 1975. Turisme er idag en viktig inntektskilden i området.
Mannen i månen (dikt)
Mannen i månen (engelsk: The man in the moon) er et engelsk dikt fra 1325. Diktet handler om mannen i månen, som er bonde. Han tar seg en tur ned til jorda og stjeler av avlingen. Fogden oppdager tyveriet, og mannen i månen må gi fra seg klærne i pant. Jeg-personen i diktet prøver å få mannen i månen med på å lure fogden til å drikke booze (brennevin) med dem, for deretter å ta klærne fra ham når han er beruset. Men mannen i månen hører ikke, og jeg-personen roper enda en gang: «Kom ned, så skal vi få dette til. Jeg vet at du er amarscled.»
Diktet har skapt interesse hos språkforskere av flere årsaker. Blant annet er det her vi første gang kan lese om booze, som forøvrig har blitt et vanlig ord. Det andre spesielle ordet er amarscled som er nevnt her for første og siste gang.
Førsteamanuensis Merja Stenroos som er prosjektleder for The Middle English Grammar Project ved UiS har publisert en vitenskapelig artikkel i tidsskriftet Notes and Queries med en sannsynlig forklaring på ordet amarscled. Ordet er veldig likt et annet ord, nemlig malscren, som betyr å forhekse eller forvirre. Gruppen har kommet frem til at amarscled betyr det samme.
Parwin Pazhwak
Parwin Pazhwak (født vinteren 1967 i Kabul) er en afghansk kunstner og en moderne dikter og forfatter som bruker det persiske språket. Hun har pashtunsk bakgrunn.
Mannen i månen (dikt)
Siste vers av diktet der ordet amarscled er brukt for første og foreløpig siste gang:
Parwin Pazhwak
Parwin ble født inn i Pazhwak-familien, som er sterkt engasjert i litteratur og politikk, og hennes far og mor heter henholdsvis Ne'matulla Pazhwak og Afifah Pazhwak. Parwin er barnebarn av Abdul Rahman Pazhwak.
Mannen i månen (dikt)
þis mon hereþ me nout þah ich to hym crye
ichot þe cherl is def þe del hym todrawe
Parwin Pazhwak
Hun gikk på den franske Malalai-skolen i Kabul og fullførte medisinstudiet i Avicenna Medical Institute. Etter Sovjetunionens invasjon av Afghanistan, tilbrakte hun to år i Peshawar som en flyktning i transitt før hun fikk asyl i Canada. Siden har hun bodd i Ontario sammen med sin mann og barn.
Mannen i månen (dikt)
þah ich yeye vpon heþ nulle nout hye
þe lostlase ladde con nout o lawe
Hupe forþ hubert hosede pye
ichot þart amarscled into þe mawe
þah me teone wiþ hym þat myn teh mye
þe cherld nul nout adoun er þe day dawe
Litteratur
.
Vittel
Vittel (foreldet tysk: Wittel) er en kurby og kommune i departementet Vosges i Lorraine i regionen Grand Est øst i Frankrike. Begunstiget av sin høye beliggenhet og de skogrike omgivelsene hører byen til de mest kjente helsebadene.
Byen ligger ca. 40 km vestlig for Épinal på 322 til 457 meters høyde.
Vannet i de kalde kildene i Vittel var allerede kjent for de gamle romerne og blir fortsatt benyttet til behandling av fremfor alt stoffskifte- og leversykdommer. Den store kilden (Grande Source) blir anvendt ved nyrelidelser. Daglig blir det fylt flere millioner flasker av det verdenskjente mineralvannet. Kildene tilhører siden 1990 konsernet Nestlé. Byen råder over en 25 ha stor kurpark, som blir allsidig benyttet og mye besøkt av familier.
Interneringsleir under 2. verdenskrig
Under andre verdenskrig ble en tysk interneringsleir opprettet i Vittel. Her skrev den jødiske forfatteren Jizchak Katzenelson sitt viktigste verk «Dos lid vunm ojsgehargetn jidischen folk». Han la manuskriptet i flasker og grov det ned under et tre, mens en kopi ble smuglet til Israel, innsydd i et kofferthåndtak. Begge eksemplarer er bevart. Katzenelson ble deportert til Auschwitz og drept der.
Norske Jenny Wulff var internert i leiren i Vittel den siste delen av krigen. Hun ble befridd derfra av amerikanske styrker våren 1945.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Vittel
Ryllikdvergmåler
Ryllikdvergmåler (Eupithecia millefoliata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den hører til den artsrike slekten dvergmålere (Eupithecia). Arten ble funnet for første gang i Norge ved Kristiansand i 2000.
Utseende
En liten (vingespenn 20 – 23 mm), slank, blekt grå måler uten noen spesielle feltkjennetegn. Den hører til de artene der man bør dissekere kjønnsorganene for å bestemme den sikkert. Forvingen er blekt grøbrun med utydelige, lyse tverrbånd og en mer eller mindre tydelig, mørk flekk i midten. Larven er lyst gulbrun med tallrike, små, hvite vorter over hele kroppen. Den har en del påfallende, kraftige, hvite børster og pileformede, mørkbrune flekker på ryggen.
Levevis
Arten lever på tørre, varme enger der larvene utvikler seg på blomster og frøemner av ryllik (Achillea millefolia). De voksne målerne flyr om natten i juni – juli og kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Arten finnes i Europa, men er sjelden i de fleste områder. I Norge ble den første gang funnet på Kjevik ved Kristiansand i 2000. Et eldre funn fra Vestfold viste seg å være en feilbestemmelse.
Neo-dada
Neo-dada (eller nydadaisme) er en betegnelse brukt på en del kunstnere i etterkrigstiden, hvis metoder og ideer sammenfalt med den tidligere dadaistiske kunsten. Neo-dada kjennetegnes av bruken av moderne materialer, populærkulturelt billedmateriale og absurdistiske kontraster.
Begrepet ble introdusert i USA sent på 1950-tallet av Jasper Johns og Robert Rauschenberg. Jasper Johns, Yves Klein, Robert Rauschenberg, Claes Oldenburg og Jim Dine er blant kunstnerne som assosieres med nydadaismen. De ønsket å gjennopplive den opprinnelige dadaismen. Blant nydadistenes metoder var "assemblage", "happening" og "environment".
Olaf Offerdahl
Olaf Offerdahl, også skrevet Olav (født 12. desember 1857 i Årdal i Sogn, død 7. oktober 1930 i Bussum i Nederland), var apostolisk administrator, det vil si katolsk overhyrde, for Norge fra 1928 til mars 1930, og deretter apostolisk vikar frem til sin død.
Bakgrunn
Olaf Offerdahl ble født på husmannsplassen Kleivi i Årdal i Sogn. Familien tok navn etter gården plassen lå under, Ofredal. Han tok lærerutdannelse i Balestrand, og ble uteksaminert i 1879. Samme år begynte han som lærer i Bergen.
Høsten 1880 begynte han å jobbe på den katolske barneskolen i Bergen, og 31. oktober samme år konverterte han fra Den norske kirke til Den katolske kirke. Høsten 1884 begynte han på prestestudier, først i Turnhout i Belgia til 1886 og så ved Collegio Urbana de Propaganda Fide i Roma til 1892.
Katolsk prest
Offerdahl ble presteviet 22. november 1891 av kardinal Lucido Maria Parocchi, og sommeren 1892 vendte han tilbake til Norge. Han var kapellan i Tromsø til januar 1894, vikar (fungerende sogneprest) samme sted til juli 1895 og deretter sogneprest i Tromsø til 1897. Han ble så flyttet over til St. Olav menighet i Oslo, hvor han var kapellan til 1907 og siden sogneprest til 1923. Deretter var han sogneprest i Arendal til juni 1924, og så sogneprest i St. Hallvard menighet i Oslo til han overtok som apostolisk administrator i 1928.
Den 12. mars 1925 hadde han blitt utnevnt til monsignore, og i juni samme år ble han provikar, det vil si stedfortreder for den apostoliske vikaren, Johannes Olav Smit.
Da Smit fratrådte 11. oktober 1928 ble Offerdahl innsatt som apostolisk administrator, og 13. mars 1930 ble han utnevnt til apostolisk vikar.
Biskop
6. april 1930 ble han bispeviet, som første nordmann siden reformasjonen. Kardinal Wilhelm van Rossum ordinerte ham, og han ble titulærbiskop av Selje. De medkonsekrerende var titularerkebiskop Francesco Marchetti Selvaggiani som var sekretær for kongregasjonen «de Propaganda Fide», og titularerkebiskop Giovanni Battista Federico Vallega.
Samme høst ble han alvorlig syk under en reise til Nederland, og 7. oktober 1930 døde han i Bussum ved Amsterdam. Han er begravet på Vår Frelsers gravlund i Oslo.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ellis Island
Den føderale immigrasjonsstasjonen Ellis Island åpnet 1. januar 1892 og ble stengt i november 1954. Da den stengte, hadde mer enn 20 millioner immigranter passert over øya. Av disse ble omtrent to prosent nektet adgang til USA og sendt tilbake til sine hjemland, slik som f.eks. kroniske syke. Sykdom som førte til blindhet var mest vanlig av disse. Mange av de som slapp igjennom slo seg ned i New York og de nordlige delene av New Jersey.
Etter 1924 ble Ellis Island bare brukt for deporterte og flyktninger, idet vanlige immigranter fikk sine immigrasjonspapirer kontrollert andre steder. Reisende på første og andre klasse ble klarert allerede på skipet over til Amerika, og ble sluppet av på Manhattan. Reisende fra 3. klasse ble sendt til Ellis Island.
Ellis Island kan nås med ferge fra Liberty State Park i Jersey City, og fra Manhattans sydspiss.
Mange trodde at Frihetsgudinnen lå på Ellis Island som et symbol for å ønske immigrantene velkommen til Den nye verden, men i virkeligheten står statuen på Liberty Island.
Ellis Island er også kjent for å være stedet der folk endret navn, men det er heller en legende. For skandinaviske immigranter ble det helt nødvendig med en liten amerikanisering for navn som inneholdt bokstavene Æ, Ø og Å.
Karmakongen
Karmakongen er en ungdomsroman av Harald Rosenløw Eeg, utgitt på Aschehoug i 2000. Karmakongen er Rosenløw Eegs femte roman skrevet for unge lesere.
Handlingen
Romanen forteller to parallelle historier. På nåtidsplanet forteller den unge jeg-fortelleren sin egen historie over et tidsrom av ca. to år, og med korte tilbakeblikk i barndommen. Han lever sammen med sin enslige mor, og med savnet av en far som forlot dem for lenge siden, og som han ikke kan huske. Mora kompenserer for savnet ved å knytte gutten tett til seg, og atskille seg og gutten fra omverden. Hun hyller han inn i en forestilling om at de er annerledes og unike – rett og slett av kongelig byrd, og derfor ikke skal pleie omgang med andre. Hun bader han og steller han og sover sammen med han som hun alltid har gjort, og etter som gutten vokser til, får forholdet noe nesten incestuøst over seg. Mens mora ikke forstår eller ikke vil forstå at gutten begynner å bli voksen, blir rutinene deres for han mer og mer beklemmende.
Hun livnærer seg av å gi pianotimer, mens gutten i mangel av venner går til sin faste plass i utkanten av kirkegården og fører lange samtaler med en gutt på hans egen alder som døde i en bilulykke for flere år siden. De eneste han ser ut til å omgås er Jensens nedenunder; enslig far med datteren Maja og den litt eldre Emil. Det er når jeg-personen plutselig finner seg midt oppe i et hett kjærlighetsforhold til Maja at ting kommer i bevegelse. Nå starter kampen for løsrivelse fra mora, som også omfatter kampen for å få henne tilbake til virkeligheten.
Den egentlige hovedpersonen i denne andre fortellinga er den vietnamesiske nonnen Ni Co, som var øyenvitne til Thichs selvmord. Det er en fortelling om et menneske som kommer ut for en rekke uforskyldte ulykker, og som tålmodig avfinner seg med sin skjebne.
I siste halvdel av romanen samles trådene mellom de to historiene. Jensen, som deler jeg-personens dragning mot historia om Ni Co og Thich Quan Duc, inviterer han med seg på en reise til Vietnam for å se åstedet i Saigon og kanskje også følge sporene av Ni Co. Når de kommer tilbake fra denne reisen – etter virkelig å ha fått møte den gamle nonnen – føler de begge at de er en annen enn før de reiste. Jeg-personen gjenforenes med Maja, og hjemme hos mora venter den store overraskelsen: Faren er dumpet ned som en deus ex machina, og verden er for første gang hel.
Darkness on the Edge of Town
Darkness on the Edge of Town er det fjerde albumet fra Bruce Springsteen, utgitt i 1978. Det kom tre år etter Springsteens gjennombrudd med Born to Run.
Mens Born to Run hadde et optimistisk innhold, dominert av ungdommelig overmot og drømmer, var Darkness on the Edge of Town, slik tittelen tyder på, mer preget av desperasjon og nostalgi, kanskje som en reaksjon på at voksenlivet har innhentet drømmene og overmotet fra ungdomstiden.
Darkness on the Edge of Town er preget av tyngre rock og er kanskje det av Springsteens album som er mest innenfor sjangeren hardrock. Krass gitarlyd, tunge trommer, fyldig og kraftig lydbilde, samt en mektig og desperat sang preger låtene. Mange av låtene er også tydelig preget av blues.
Darkness on the Edge of Town er ofte nevnt som en av de beste rockeplater noensinne, og Springsteens vokal- og gitarprestasjoner er kanskje på sitt ypperste på dette albumet.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Bruce Springsteen.
Krk
Krk er knyttet til fastlandet med den 1,430 meter lange Krk-brua, åpnet i 1980.
Naturforhold
Øya er kupert med et høyeste punkt på 568 meter over havet. Berggrunnen er kalkstein, denne er sterkt oppsprukket, derfor finner man svært lite overflatevann på Krk, selv om det finnes en liten (kunstig?) innsjø midt oppe på øya. Vegetasjonen er sterkt preget av den kalde og tørre boravinden, som blåser ned fra innlandet om vinteren. Denne gjør at øyas nordøstlige side er svært karrig, uten annen vegetasjon enn spredte gresstuster. Det er bygget et omfattende nettverk av lave steingjerder for å gi ly for vinden, på lesiden av disse finner man gjerne krypende bjørnebærkratt. På den sørvestlige delen er det mye mer frodig, med krattskog, ganske mye plantet skog (mest aleppofuru) og olivenhager. I kalksteinen finner man mange små, bratte kløfter der det gjerne vokser en del buskvegetasjon. Dyrelivet er forholdsvis fattig, av pattedyr er rådyr, rødrev og piggsvin ganske vanlige, brunbjørn skal ha fantes der fram til 1980-tallet, men er nå utdødd. Av fugler har øya en koloni av europeisk gåsegribb i sørøst, andre karakteristiske arter er nøtteskrike, sørnattergal, gulbeingråmåke og pirol. Øya har et forholdsvis rikt insektliv dominert av arter karakteristiske for middelhavsområdet. I sjøen rundt øya er det et rikt liv av småfisk, men bestandene av de kommersielt viktige artene (blant andre makrell, lysing, havabbor og gyllen havkaruss) er sterkt redusert. Øya har flere grotter.
Næringsliv
Kalksteins-berggrunnen gir ikke mulighet for et omfattende jordbruk siden det er nokså lite jordsmonn, men det dyrkes en del oliven og vindruer, det siste i området rundt Vrbnik. Ellers er det grønnsakdyrking, men mest i liten skala. De karrige heiområdene beites av sauer. Fiske var tidligere en viktig levevei, men ressursene er nå sterkt utarmet og det er vanskelig å leve av dette. Enkelte fiskere sper på inntektene ved å ta med betalende turister. Den dominerende næringsveien er nå turisme, særlig på vestsiden av øya med byer som Krk, Malinska, Omišalj, Punat og Baška. Øya har et stabilt behagelig sommerklima fra juni til september, og svært mange hoteller, campingplasser og andre overnattingstilbud.
Camilla Herrem
Camilla Herrem (født 8. oktober 1986) er en norsk håndballspiller som spiller for Sola Håndball og det norske landslaget i håndball. Hun kommer fra Sola, og gikk på Sola ungdomsskole. Herrem var nære på å komme med i både VM-troppen 2007 og OL-troppen i 2008, men ble ikke tatt ut. EM i Makedonia i desember ble dermed hennes store mål for sesongen 2008. Herrem fikk sin landslagsdebut bare 19 år gammel, 5. april 2006 mot Sverige og scoret tre mål. Hun har deltatt i 17 internasjonale mesterskap. Hun har fire ganger vært på «All Star Team» i internasjonale mesterskap, i 2009, 2016, 2019 og 2020. Med sine ni gull, to sølv og tre bronse fra internasjonale mesterskap er hun mestvinnende kvinnelige håndballspiller.
Herrem har tidligere spilt for Sola, Byåsen, HCM Baia Mare, Team Tvis Holstebro og ŽRK Vardar. Hun er gift med håndballspilleren Steffen Stegavik.
I 2020 utga hun biografien Camilla uten filter (Kagge forlag) i samarbeid med Geir Svardal. Der forteller hun om oppturer og nedturer, både på håndballbanen, og i privatlivet.
Li Zicheng
Enten begikk Li Zicheng selvmord, eller – og det er bedre belagt i kildene – ble han drept av mingvennlig bondemilitia i Hunan under flukten etter nederlaget.
Bakgrunn
Li vokste opp som gjeter i Shaanxi. I tyveårsalderen lærte han seg å ri og til å skyte med pil og bue, og begynte å samle bøndene rundt seg i 1630. På tre år klarte han å skape en hærstyrke på mer enn 20 000 mann. Li-opprørerne gikk så til angrep og tok livet av embedsmenn i Henan, Shanxi og Shaanxi.
Bondekeiseren
I april 1644 plyndret Lis opprørere Ming-dynastiets hovedstad Beijing, og den siste Ming-keiseren begikk selvmord. Da utropte Li Zicheng seg til keiser av Shun-dynastiet. Hans tittel var Chuang Wang (闖王, Chuǎng Wáng), som betyr «vandrekongen», men han ble også kalt bondekeiseren.
Dette dynastiet ble det aldri noe med, for hans hær led nederlag allerede den 27. mai 1644 da mandsjuene og Wu Sangui rykket inn. Men under de korte ukene han regjerte i Beijing, ble forholdene skrekkelige. Etter få dager falt også disiplinen fra hverandre hos hans styrker. Ettersom Chongzhen-keiserens skattkammer var helt tomt, begynte han å utpresse de tidligere ming-embedsfolkene, og klarte slik å fremskaffe titusener unser sølv. Flere tusener av de utpressede døde under den tortur de ble utsatt for. Li Zicheng anordnet riktignok allerede den 12. mai at den slags metoder skulle innstilles, men mange av hans offiserer fortsatte likevel med det. Ettersom de menige soldater måtte gå uten betaling, begynte de med plyndring og voldtekter på høyløs dag.
De klarte ikke å stå imot mandsjuene som rykket frem fra nord, og rett før de rykket inn i hovedstaden, ble byen satt i brann. Store deler av den ble ødelagt.
Mandsjuene hadde trengt inn i riket i samarbeid med den (ming-)keiserlige kommandant ved Shanhaiguan-passet gjennom den store mur, Wu Sangui. Etter nederlaget mot mandsjuene den 29. mai 1644 måtte trekke seg unna, først til Xi'an, og tidlig i 1645 videre langs Han-floden og sørover. Så spriker versjonene om hans endelikt - i 1644 eller i 1645 skal han ha blitt drept av ming-vennlig milits, eller han begikk selvmord ved et lotustre. Hans styrker kriget i ennå ca tyve år mot mandsjuene.
Ettermæle
At han etter nederlaget overlevde og gikk i kloster og ble munk, er bare en folkelig myte.
Li Zicheng ble senere fremstilt som en helteskikkelse. På grunn av sin rettferd og sitt mot fremstilles han gjerne som en helt ridende på hest, mens han avskyter en pil fra sin armbrøst. Han fremstilles med svart jakke og med filthatt. I Mao-tiden ble det oppreist en rytterstatue til hans minne i Beijing, idet man fremstilte ham som «føydalismens første bekjemper».
Anita Ager-Wick
Anita Ager-Wick (født 31. august 1978 i Grimstad) er en norsk utfor-terrengsyklist.
Hun er flere ganger norsk mester, og nordisk mester. Ved utgangen av sesongen 2009 var Ager-Wick rangert av UCI som den 79. beste kvinnelige utforsyklist i verden.
Meritter
9.-plass World Cup utfor Schladmig, Østerrike
Tom Dooley
«Tom Dooley» er en skillingsvise og folkesang fra Nord-Carolina i USA fra slutten av 1800-tallet. Siden 1929 er den innspilt en rekke ganger - først på engelsk, senere også på andre språk inkl. norsk; den er også parodiert. Den biografiske bakgrunnen er at borgerkrigssoldaten Thomas G. Dula ble henrettet ved henging 1. mai 1868 for mordet på Laura Foster i 1866.
The Kingston Trio hadde en meget stor hit med den i 1958 og solgte over 6 mill. eksemplarer. Den er også innspilt av bl.a. Lonnie Donegan, franske Line Renaud, og - i 2012 av Neil Young og Crazy Horse.
Tom Dooley på norsk
Hvem som har oversatt denne til norsk er ukjent. Hartvig Kiran oversatte den til nynorsk i boka Tom Duley og andre viser, 1962. Visa er innspilt på norsk på albumet Frem fra Glemselen kap. 8 med Rita Engebretsen og Helge Borglund. Thomas Dybdahl og Lillebjørn Nilsen fremførte sangen live i TV-programmet Store studio i 2009.
Jonas Fjeld har skrevet en humoristisk norsk tekst med tittelen «Trond Bone». Denne versjonen ble spilt inn av Jonas Fjeld Band og utgitt på LP-platen Endelig (Uff, ikke nå igjen) (Mercury 9114 200) i 1975.
Kjell E. Genberg
Kjell Erling Genberg (født 16. januar 1940 i Hudiksvall i Sverige) er en svensk forfatter.
Kjell E. Genberg vokste opp i Gia i Hälsingland. Han har arbeidet som blant annet journalist, redaktør, taubåtskipper, truckfører, sjømann, manager for popband og oversetter før han begynte å skrive bøker. Senere har han også arbeidet som forlagsredaktør og redaktør for fagtidsskrifter.
Genberg har forfattet over 220 bøker, hovedsakelig kriminallitteratur, western-romaner under pseudonymet Matt Jade og annen serielitteratur. Forfatterskapet omfatter blant annet 56 bøker om western-helten Ben Hogan, den 12 bøker lange serien Rallarliv og bøker under felles-pseudonymet Bo Lagevi (sammen med blant andre Jenny Berthelius, K. Arne Blom og Jean Bolinder). Matt Jade / Ben Hogan ble hva angår salg og oppmerksomhet et svensk syttitallsfenomen som kan sammenlignes med Louis Masterson / Morgan Kane i Norge. Men uten den kritikeranerkjennelsen som ble de senere Morgan Kane-bøkene til del.
Genberg er en av Sveriges mestselgende forfattere, under eget navn og under diverse pseudonymer. Blant hans kjente pseudonymer er Christian Aage, Matt Jade, Shell Earlin og K. Earl Ginsburg.
Siden 1994 er han også utgiver av det svenske tidsskriftet DAST, i trykk siden 1960-tallet og sannsynligvis et av verdens første spesialtidsskrifter for populærkultur.
Stripped (Stage Dolls-album)
Stripped er Stage Dolls fjerde studioalbum.
Albumet ble utgitt i 1991, og tre av de tolv sangene ble innspilt i Los Angeles, mens de resterende ble innspilt i Trondheim i Nidaros Studios.
Personell
Band
Studiomusikere
Produksjon
Atna (elv)
Atna er en elv i Innlandet.
Elvens fjerneste kilde er Verkilsdalsvatn i Rondane, og samlet lengde er 97 kilometer. Halvparten av Rondane nasjonalpark ligger innenfor Atnas nedbørfelt. Berggrunnen er næringsfattig sparagmitt, og elva er da også næringsfattig. Det er likevel store verneverdier knyttet til vassdraget, særlig i øvre deler. Her er det mektige morene- og breelvavsetninger. Fra nasjonalparken renner elva nordøstover gjennom Dørålen landskapsvernområde, før den vender sørover mot Atnsjøen. Sju kilometer ovenfor Atnsjøen renner elva inn i Atnsjømyrene naturreservat. Her er verneformålet å ta vare på et myrkompleks i naturtilstand. Selv om dette er jordvannsmyrer, er det en artsfattig vegetasjon på grunn av den næringsfattige berggrunnen. Området har likevel et rikt fugleliv, med blant annet hekkende trane samt mange ande- og vadefugler.
Agnolo Bronzino
Opprinnelsen til hans kallenavn Bronzino er ukjent, men kan komme fra hans mørke ansiktsfarve.
Atna (elv)
Elva får tilløp fra følgende sideelver:
Agnolo Bronzino
Bakgrunn
Agnolo Bronzino ble født i Firenze. Ifølge hans venn Giorgio Vasari var han først elev av Raffaellino del Garbo og så av Pontormo, som var hans hovedpåvirkning.
Karriere
Bronzino fikk først i oppdrag fra Mediciene i 1539 å lage dekorasjoner til bryllupet til Cosimo I de' Medici og den skjønne og rike Eleonora di Toledo, datteren til visekongen av Napoli. Det tok ikke lang tid før han ble grevens offisielle hoffmaler, noe han forble det meste av sin karriere. Hans portrettfigurer påvirket kursen til europeisk hoffportrettering i et århundre. Han malte også idealiserte portretter av poeter fra fortiden, Dante og Francesco Petrarca.
Atna (elv)
Elva munner ut i Glomma ved tettstedet Atna.
Agnolo Bronzino
Karriere
Han spilte en betydelig rolle i aktivitetene til den florentinske Accademia del Disegno, hvor han var stiftende medlem i 1563. Maleren Alessandro Allori var hans favorittelev, og Bronzino bodde i Allori-familiens hus da han døde i Firenze i 1572. Han forlot sjelden Firenze.
Verk
Hans kanskje mest kjente verker var den berømte rekken portretter av Cosimo I de' Medici, Eleonora og skikkelser fra deres hoff som Bartolomeo Panciatichi og hans kone Lucrezia. Den genovesiske admiral Andrea Doria som Neptun, et mindre typisk verk, er også betydelig. De fleste av hans bedre verker er i Firenze, men andre finnes såvel i National Gallery, London, som annetsteds.
Agnolo Bronzino var også dikter, og hans mest personlige portretter er kanskje de av andre litterære figurer. Portrettet av Laura Battiferri (fullført omkring 1560) befinner seg i Palazzo Vecchio i Firenze. Under to år i Roma (1546–1548) fullførte han en rekke religiøse malerier, så som «Jomfru Marias oppstandelse» (1552), som ser ut til å lide etter en moralsk krise: Dette var under motreformasjonen.
Hans religiøse malerier resulterte fra tid til annen i elegante holdninger, som i «Laurentius' Martyrium» (1569), hvor enhver av de usedvanlig forvrengte positurer kan spores tilbake til Rafael eller Michelangelo, som Bronzino så opp til.
Sverre Cornelius Lund
Sverre Cornelius Lund (født 9. desember 1931, død 21. oktober 2012) var en norsk trekkspiller kjent fra kringkasting og plateutgivelser.
Han bodde sine barneår i Hellandsbygd i Sauda.
På 60-tallet utga han flere plater blant annet med Frank Cook og Arnstein Johansen. Senere har han spilt med Kringkastingsorkestret og Stavangerensemblet. Han var med på å starte Norske Trekkspilleres Landsforbund og ellers tretti lokale klubber, deriblant i Narvik der han tidvis var bofast. I Oslo drev han egen musikkforretning i flere titalls år. Han forestod designet til trekkspillet Cornelli Gold og Excelsior Tosca.
Han var far til vokalisten Geir Cornelius Lund (1963–2008) og mezzosopran Elisabeth Cornelius-Lund. Han var mye bosatt i Narvik, der kona Gerd var fra.
Sverre Cornelius Lund døde den 21. oktober 2012 og ble bisatt ved Håkvik kapell i Narvik den 6. november samme år.
Luanda (provins)
Luanda er en provins i Angola. Den har et areal på 2257 km² og 6 542 944 innbyggere ved folketellingen i 2014. Luanda er hovedstaden i provinsen og landet.
Bengt Olav Johansen
Bengt Olav Johansen (født 19. september 1943 i Västervik i Sverige) er en norsk tidligere diplomat.
Johansen ble utnevnt til Norges ambassadør i Bern den 23. mars 1997. Senere samme år ble han også ambassadør i Vaduz og ved Den Hellige Stol. Den 8. januar 2005 ble utnevnt til Norges ambassadør i Wien. Han ble etterfulgt som Norges ambassadør i Wien i 2009 av Jan Petersen. Johansen har også vært fungerende hvalfangstkommissær.
Bengt Olav Johansen er sønn av Christian August Johansen som var med på å etablere det norske melkekartongfirmaet Elopak.
Johansen ble i 1999 utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Pieter Brueghel den yngre
Pieter Brueghel den yngre (1564–1636) var en flamsk maler, kjent for tallrike kopier etter sin far Pieter Brueghel den eldres malerier. Han fikk kallenavnet «Helvetes-Brueghel» for sin fantastiske behandling av ild og sitt groteske billedspråk.
Pieter Brueghel den yngre var den eldste sønn til den berømte nederlandske maler Pieter Brueghel den eldre fra det 16. århundre, kjent som «Bonde-Brueghel», og Mayken Coecke van Aelst. Hans far døde i 1569, da Pieter den yngre bare var fem år gammel; moren døde i 1578. Sammen med broren Jan Brueghel den eldre, kjent som «Fløyels-Brueghel», og søsteren Marie vokste han opp hos sin bestemor Maria de Bessemers. Bestemoren lærte Peter å male med vannfarger.
Joachim Fest
Joachim Clemens Fest (født 8. desember 1926 i Berlin, død 11. september 2006 i Kronberg im Taunus) var en tysk journalist og historiker, kjent for biografier og skildringer tett på ledelsen av Det tredje rike. I tiden 1973–1993 var han med utgiver av Frankfurter Allgemeine Zeitung.
Bakgrunn
Joachim Fest vokste opp i Berlin som nest eldste sønn, med to søstre og to brødre, av middelskolerektoren og politikeren Johannes Fest (1889–1960) og hans hustru Elisabeth. Han beskrev senere sin far som en mann som forente i sin person den veldannede borger, prøysser, katolikk og demokratiske forfatningspatriot. Ettersom faren under Weimarrepublikken hadde virket i ledende posisjon i det republikanske verneforbundet (Wehrverband) Reichsbanner og var medlem av partiet Zentrum, ble han fjernet fra sin stilling i 1933 av de nye nasjonalsosialistiske myndighetene. Yrkesforbudet gjaldt også for hjelpeundervisning og leksehjelp. Han avviste flere tilbud om å nye stillinger i skolevesenet, ettersom de kom med den betingelse at han måtte melde seg inn NSDAP. Moren, som kom fra storborgerskapet, sørget for familien kom seg praktisk gjennom de vanskelige betingelser de havnet i. Fest hadde en oppvekst som til tross for alt dette ble opplevd som en lykkelig barndom og ungdom. Faren nektet sønnen å delta i Hitlerjugend.
Fest gikk på Leibniz-Gymnasium i Berlin. Etter at han hadde risset inn en karikatur av Hitler på skolepulten kunne han bare unngå et consilium abeundi (skoleutvisning) fordi han lovet å forlate skolen til påsken 1941. En onkel finansierte opptak på et katolsk internat knyttet til det humanistiske Friedrich-Gymnasiums i Freiburg im Breisgau for ham og brødrene hans.
Som tilhørende den såkalte Flakhelfergeneration (unge i den alder som passet til hjelpere ved luftvernet) ble han som 15 åring innkalt til NS-Arbeitsdienst. I 1944 ble hele hans skoleklasse innkalt som Flakhelfer til Friedrichshafen. Her ble han også kjent med sin nye tysklærer Ernst Kiefer ; han lærte ham «leveregelen» Hvis i tvil, velg tvilen! Etter noen måneders Reichsarbeitsdienst i Tirol meldte han seg frivillig til Luftwaffe, for å komme dem som rekrutterte til Waffen-SS i  forkjøpet. Han enhet ble sendt til fronten sent 1944/tidlig 1945 blant annet til de nordlige deler av Rhinen. Den 9. mars 1945 ble han tatt til fange ved Remagen/Rhein.
Det ble til et amerikansk krigsfangenskap av nesten to års varighet. Dette var i en krigsfangeleir i Laon i Frankrike.
Deretter tok han Abitur i 1947 i Freiburg og studerte juss til 1953 (selv om han ikke ønsket seg å bli jurist eller advokat, men heller ville inn i forlagsbransjen), dessuten historie, sosiologi, germanistikk og kunsthistorie ved Freiburg/Br., Frankfurt am Main og Berlin.
Etterkrigstiden
Han arbeidet etter krigen som journalist, både for aviser og radio/TV. Han var tidlig ute med historisk forskning rundt det nasjonalsosialistiske Tyskland, og sikret seg slik øyenvitneskildringer før vitnene begynte å bli borte.
Han var blant de få som systematisk intervjuet hjemvendte krigsfanger fra fangeleirer i Sovjetunionen da disse kom tilbake i tiden frem til 1956. På det tidspunktet var det ellers lite interesse for krigstiden i Tyskland, for dette var en periode en snarere ønsket å legge bak seg, heller enn å dokumentere for ettertiden.
Fests gjennombruddsverk var biografien om Adolf Hitler fra 1973. Dette ble den første større Hitler-biografi siden 1952, og den første av en tysk forfatter, og den kom på et tidspunkt da det var en yngre generasjon som måtte konfrontere seg med nazitiden. Verket utløste store kontroverser blant tyske historikere, ettersom Fest, som politisk var konservativ, avviste den da dominerende tilnærming at Hitlers vei til makten først og fremst kunne forstås ut fra økonomiske faktorer.
Fest forklarte Hitlers suksess ut fra det han kalte «den store frykt» som den tyske middelklasse var blitt grepet av. Den var et resultat ikke bare av bolsjevismen og de rystelser som fulgte etter første verdenskrig, men i sterkere grad som en reaksjon på de raske moderniseringer som skapte en romantisk lengsel tilbake til en tapt fortid. Dette første til harme mot andre grupper - særlig mot jødene - som ble sett på en slags modernitetens agenter. Dette gjorde mange tyskere mottakelige for en skikkelse som Hitler, som satte ord på deres følelser. «Han var aldri bare deres leder, han var deres stemme ... folket, som elektrifisert, gjenkjente seg selv i ham». Fest skrev senere også boken Der Untergang, som filmen med samme navn bygger på.
Etter Hitler-biografien fikk Fest tilbud om å ble medredaktør for Frankfurter Allgemeine Zeitung. Fra 1973 til 1993 redigerte han kulturstoffet i avisen. Hans tilnærming var generelt konservativt, pessimistisk og skeptisk, og han var særdeles kritisk til de venstreorienterte oppfatninger som stod sterkt i tysk intellektuelt liv fra sent på 1960-tallet til kommunismens sammenbrudd i 1991. Han inntok en ledende rolle i den såkalte Historikerstreit (historikerstrid) i 1986-89, da han ble identifisert med dem som avviste hva som de anså som det marxistiske hegemoni i tysk historieskrivning på denne tiden.
Emil i Lønneberget
Emil i Lønneberget (svensk: Emil i Lönneberga) er en svensk TV-serie på 13 episoder, i regi av Olle Hellbom og med Astrid Lindgren som forteller, basert på Astrid Lindgrens barnebokserie Emil fra Lønneberget. Den hadde premiere i SVT på lørdager 22. november 1975 til og med 14. februari 1976. TV-serien følger dog ikke handlingen i korrekt ordning, ettersom episodene er sendt i feil ordning.
Du kjære lille snekkerbu
Emil (Jan Ohlsson) bor på bondegården Katthult i Lönneberga, Småland, sammen med lillesøster Ida (Lena Wisborg), mor Alma (Emy Storm), pappa Anton (Allan Edwall), gårdsgutten Alfred (Björn Gustafson) og tjenestejenten Lina (Maud Hansson). Iblant kommer Krösa-Maja ("Tyttebær-Maja"; spilt av Carsta Löck, stemmet av Isa Quensel) til Katthult for å hjelpe til i husholdet og fortelle historier om utburder, spøkelser, mordere og andre forferdeligheter. Emil, som i virkeligheten er veldig snill, gjør mer "hyss" (sprell) enn det er dager på året. En sommerdag lykkes Emil fange pappa Anton i en rottefelle, og senere hive både paltrøre og røstipotetrøre på sin far, og telgjer sin hundrede trefigur i snekkerbua, hvor han blir låst inn hver gang han gjør et "hyss" (sprell).
Emil i suppebollen
En dag da kjøttsuppe serveres til middag i Katthult, får Emil for seg å sette ned hodet i suppebollen, som fastner på hans hode. Mor Alma og pappa Anton må ta Emil til doktoren i Mariannelund. Gjesteskuespiller:
Kalaset i Katthult
Emil, som akkurat blevet frisk fra feber, får for seg å sette opp fluefangere som ulykkelig nok blir en felle for pappa Anton. (Scenen med fluefangerne er klippet bort og ikke med i langfilmene, også scenen der de forbereder kalasmaten for kalaset i Katthult) En dag da det skal bli kalas i Katthult, får Emil for seg å heise opp lille Ida i flaggstangen, og blir låst inn i snekkerbua. Denne gang får han for seg å rømme på en planke han plasserer mellom snekkerbuas vindu og matbuas vindu på den andre sida, og har et eget kalas med pølser i matbua. Han spiser dog ikke opp den siste pølsen, som da serveres til fru Petrell, som reiset til Katthult fra Vimmerby for å smake på mor Almas pølser. Gjesteskuespiller:
Når Emil for til markeden
Den siste oktober er det høstmarked i Vimmerby, og dessuden beregnet at en komet skal komme. I Vimmerby lykkes Emil skremme vettet av fru Petrell og alle Vimmerbyboene - men også skaffe seg hesten Lukas gratis. Gjesteskuespiller: