cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norefjell
Da Oslo arrangerte vinter-OL i 1952, ble alpinkonkurransene gjennomført på Norefjell. Det største skisenteret ligger på sørsiden, løypene går fra Ravnås og ned mot Krøderen. Her er 11 heiser og 23 kilometer preparerte alpinløyper fordelt på 20 nedfarter. Total fallhøyde er 1010 meter.
Det er en villreinstamme i Norefjell-Reinsjøfjell som i de senere år har ligget stabilt på om lag 550 – 600 vinterdyr. Det var også tamreindrift i området fram til 1968.
Kyhns vei (Oslo)
Veien fikk navn i 1954 etter Kristian Kyhn Gløersen (1915–43), som ble skutt av tyskerne under fluktforsøk i april 1943. Før dette var veien regnet som en del av Birgitte Hammers vei.
Strengen bru
Strengen bru er ei veibru på fylkesvei 107 i Flåbygd i Nome kommune i Telemark. Brua krysser Straumen ved Flåvatn. Den er ei buebru i betong, bygd i 1964.
Nürnbergkrøniken
Nürnbergkrøniken er en verdenskrønike fra senmiddelalderen. Den er en av de første trykte bøker, en såkalt inkunabel. Forfatteren var forskeren Hartmann Schedel (1440–1514), opprinnelig fra Nürnberg. Originalutgaven ble gitt ut i Nürnberg, på latin, den 12. juni 1493. En tysk utgave var planlagt fra starten av, og Georg Alts oversettelse ble gitt ut 23. desember samme år. Bøkene er rikt illustrert med tresnitt.
Navn
I likhet med mange andre tidlige trykte bøker hadde ikke Nürnbergkrøniken noen tittelside, og den har derfor gått under flere forskjellige navn. Blant forskere, som hadde latin som arbeidsspråk, gikk den under navnet Liber Chronicarum, «Krønikeboken». Denne tittelen er hentet fra introduksjonen til indeksen. I engelsktalende land fikk den navnet Nuremburg Chronicle etter byen hvor den ble utgitt; dette navnet er blitt overtatt på norsk. Tyske forskere har i nyere tid begynt å kalle den Die Schedelsche Weltchronik, «Den schedelske verdenshistorie», etter forfatteren.
Innhold
Krøniken er en illustrert verdenshistorie. Innholdet er delt i syv æraer:
Nürnbergkrøniken inneholder de første trykte beskrivelser og kart over en rekke byer og land. Det er muligens første gang Norge er blitt nevnt i en trykt bok. En oppfatning om at krøniken var den første trykte bok som inneholdt et avsnitt om Norge, var noe av bakgrunnen for at Nasjonalbiblioteket i 2007 kjøpte inn et eksemplar for 1,4 millioner kroner. Det ble dog kort tid etter innkjøpet klart at den ti år eldre trykte versjonen av De proprietatibus rerum av Bartholomeus Anglicus også har et avsnitt om Norge.
Trykking
Trykkeren Anton Koberger var innehaver av et av Europas største trykkerier, som han åpnet i Nürnberg omkring 1470. Innen 1500 hadde han trykt hele 250 titler, noen av dem i opplag på flere tusen. Han hadde hele atten trykkpresser og mer enn hundre ansatte.
Illustrasjoner
Krøniken er illustrert, og ansvaret for dette ble gitt til Michael Wohlgemut og hans stesønn Wilhelm Pleydenwurff. Blant de som ble hyret inn for å illustrere boken var en ung Albrecht Dürer, som var Wohlgemuts lærling fra 1486 til 1489.
Det antas at det ble bruk 645 originale tresnitt for å illustrere boken. Tallet er noe usikkert, fordi enkelte illustrasjoner er generiske slagscener eller monarkbilder som ble brukt flere ganger, i enkelte tilfeller med små endringer.
Arauá
Arauá er en kommune i delstaten Sergipe i nordøstregionen av Brasil.
Linda Haglund
Linda Haglund (født 15. juni 1956 i Enskede-Årsta-Vantör, død 21. november 2015 i Stockholm) var en svensk friidrettsutøver og olympisk utøver. Fra slutten av 1970- til begynnelsen av 1980-tallet, var hun i verdenseliten på 60 meter, 100 meter og 200 meter.
Haglund døde 21. november 2015 tre uker etter sin ektemann, Houston McTear. Han var en amerikansk sprinter. De var gift fra 1990 og bosatt i Florida.
Karriere
Haglund vant syv svenske mesterskap på 100 meter og fem på 200 meter. Hun tok én gullmedalje og fire sølvmedaljer fra diverse europamesterskap, både utendørs og innendørs. I 1981 vant Haglund ISTAF i Berlin på 100 meter med tiden 11.06, da hun slo både Jarmila Kratochvílová (Tsjekkoslovakia) og Evelyn Ashford (USA). På grunn av for sterk medvind (+2,8), ble løpet ikke registrert som svensk rekord.
Haglunds personlige rekorder på 100 meter (11,16) og 200 meter (22,82) er samtidig svenske rekorder, og de eldste svenske rekordene i friidrett for kvinner. I 1981 ble hun utestengt i 18 måneder etter å ha testet positivt på anabole steroider.
Judo under Asialekene 1990
Judo under Asialekene 1990. Judo var en av flere sporter under de ellevte Asialekene som ble arrangert i Beijing i Kina i perioden 22. september til 7. oktober 1990. Det var andre gangen som judo var på programmet under Asialekene. Det var åtte vektklasser for menn og åtte for damer. Japan ble beste nasjon med åtte gullmedaljer foran Kina med fem.
Kaura fyr
Kaura fyrstasjon er et ledfyr i Kaurafjorden i Åfjord kommune i Trøndelag fylke. Fyret ble etablert for å belyse innseilingen gjennom Kauraleia.
Fyrtårnet er et 22 m høyt rødt støpejernstårn hvitt belte. Tårnet er plassert på en sokkel av betong og uthugget naturstein. Inntil tårnet ligger et naust av betong. Fra naustet er det en støpt bro ut til landingen. Kaura fyrstasjon ble bygget i 1931 som det nest siste bemannede fyret i Norge. Stasjonen ble automatisert og avfolket i 1959. I boligdelen er mange av de opprinnelige detaljene intakt. Fyrstasjonen eies i dag av Staten ved Kystverket og er fredet etter lov om kulturminner.
Bakgrunn for etableringen
I 1930-årene ble det bare oppført to fyr i Norge, i tillegg til Kaura ble Anda fyr bygget. Begge disse var kyst- eller ledfyr, etter dette var det ikke langer så stort behov for å få bygget nye fyr med fast betjening. Istedenfor kunne en etter dette konsentrere seg om å få etablert radiofyr, tåkesignaler, samt oppgraderinger på eksisterende installasjoner.
Planleggingen av Kaura fyr begynte imidlertid tidligere fordi det var behov for et fyr for å belyse leden for innseilingen til Kauraleia. Fiskere hadde beklaget seg over dårlige forhold i dette området, og i 1921 ble Vingleia fyr og Asenvågøy fyrstasjon etablert. Kaura var en opplagt fortsettelse av fyrutbyggingen. Overslaget for byggingen av Kaura fyr var på 225 000 kr som ble gjort på midten av 1920-årene.
Holmen Kaura utenfor Bessaker var lav, noe som gjorde at den var sterkt utsatt for bølger som slo over den. Det ble derfor ikke etablert noe familieboliger, kun boligdel for vokteren, assistent og reserveassistent. Et 22 meter høyt tårn av støpejern på sokkel av betong og naturstein er hoveddelen av fyret, i tillegg til at det helt inntil sokkelen ble bygget et naust av betong. Det ble også støpt en bro med skinnegang ut til bryggen (landing). I perioder var stasjonen isolert på grunn av dårlig vær og vanskelige landingsforhold.
Videre utvikling
Fyrdirektøren hadde over flere år fått opplysninger fra besetningen på skipene om at fyret måtte kunne erstattes av en automatisk fyrlykt. Spørsmålet om nedleggelse ble gjort i 1959 da fyrmesteren skulle slutte i tjenesten. Det ble istedenfor fyrlykt besluttet å erstatte petroleumsbrenneren med gasslys (Daléns automatisk acetylengasslykt). Samtidig ble lysvidden økt fra 14,9 nautiske mil til 16,0. Fyret ble automatisert og avfolket i 1951. I 1984 ble et solcelleanlegg som skaffer strøm til lyset satt i drift.
Fyrstasjonen ble vurdert fredet på slutten av 1990-årene. I riksantikvarens begrunnelsen for fredningen som ble besluttet, heter det at det er den nest siste bemannede fyrstasjonen som ble bygget i landet. Den ble også tidlig avfolket, dermed er det også blant de fyrene med flest detaljer intakt fra boligdelen. Det opprinnelige franske linseapparatet er også bevart og i fortsatt bruk. Fyret gir en monumental virkning på den lave holmen ut mot havet. Anlegget vurderes til å ha stor fyrhistorisk verdi spesielt fordi det er det siste bemannede fyret med tårn av støpejern, men også karakteristisk form og plassering er viktig. For øvrig trådte fredningen i kraft i 2000.
Tekniske fyrdata
Fyrkarakteren er FI(2) 10s, hvilket betyr to lysblink hvert 10. sekund. Lysstyrken er 3730 (2. orden), lysets høyde over havet (høyvann) er 30,0 metter og lysvidden er 16,0 nautiske mil. For øvrig er tårnet rødt med hvitt belte og det står på en hvit sokkel.
Acrisure Stadium
Acrisure Stadium (tidligere Heinz Field) er en arena i Pittsburgh i Pennsylvania. Arenaen er i hovedsak hjemmebane for NFL-laget Pittsburgh Steelers og NCAA-laget University of Pittsburgh Panthers. Det lokale H.J. Heinz Company kjøpte navnerettighetene i 2001 og holdt disse frem til februar 2022. Den 11. juli ble det annonsert at forretningsselskapet Acrisure hadde kjøpt opp rettighetene. Acrisure Stadium ligger på Pittsburghs North Side, bare 40 meter fra der Three Rivers Stadium stod.
Arenaen er designet med tanke på Pittsburghs historie med stålproduksjon, og ca 13 200 tonn stål er brukt i byggingen. Steelers har solgt ut alle hjemmekamper, som de har gjort siden 1972.
Planlegging og finansiering
Pittsburgh Steelers hadde delt Three Rivers Stadium med Pittsburgh Pirates fra 1970 til 2000. Three Rivers hadde vist seg å være for stor for Pirates, og arkitekturen favoriserte am. fotball fremfor baseball. Pirates ville derfor bygge en ny baseballarena, og hadde startet med arbeidet om med den nye PNC Park. Det ble foreslått at Three Rivers skulle bygges om til en permanent fotballarena, men Steelers' eiere var imot denne løsningen. Steelers spilte i en divisjon der de øvrige lagene alle hadde nye arenaer, og de følte at de også måtte bygge nytt for å være konkurransedyktige, med tanke på fasiliteter for spillere osv. Man begynte derfor å arbeide med en finansieringsplan for å få to nye arenaer. Det ble først fremmet forslag om å finansiere begge arenaene gjennom skatter. Dette ble nedstemt. Byen kom da opp med en plan B, kalt nettopp det; Plan B. Av motstandere ble denne kalt Scam B. Denne ny planen, som i tillegg til Heinz Field og PNC Park, også omfattet en utvidelse av David L. Lawrence Convention Center og nedbetaling av gjelden på Three Rivers Stadium ble verdsatt til $809 millioner, der $233 millioner var avsatt til Heinz Field. Steelers stilte med $76.5 millioner til Plan B. Sluttpris på Heinz Field var $281 millioner.
Design
Populous (da HOK Sports) fikk i oppdrag å designe både Heinz Field og PNC Park. Rooney-familien (Steelers' eiere) ønsket at man (fritt oversatt) "gjenkjenner Pittsburghs historie, og bringer inn et element som viser hvor Pittsburgh er på vei i fremtiden". Populous satte seg derfor to kriterier; Å gjenspeile byen og folket i byen. Derfor brukte de en base av mur, som mange av Pittsburghs broer og gamle bygninger. De brukte stål i det øvre dekket, fasadene og støttepilarene, som viser til byens stålindustri. Sekskant-former inspirert av Steelers logoen ble innlemmet i stålpillarene som holder glassfasaden, og setene i arenaen ble i "Steelers-gull", og er godt synlig i det åpne designet. Arenaen sitter på en tung base av stein, og blir tynnere og lettere høyere opp der stålet overtar. For å knytte designet til dagens Pittsburgh, ble glassfasader brukt på ytterveggene, samt at den sørlige enden ble åpen slik at Pittsburgh by ble en del av opplevelsen på Heinz Field.
Åpning og hendelser
Arenaen ble tatt i bruk den 18. august, 2001 med en konsert av bandet 'N Sync. Den første kampen var en treningskamp for Steelers mot Detroit Lions 25. august, 2001. Steelers vant 20–7, med 57.829 tilskuere. Den første offisielle kampen på Heinz Field var mellom Pittsburgh Panthers og East Tennessee State, den 1. September, 2001. Panthers vant 31–0 og quarterback David Priestley scoret den første touchdownen med et 85-yard løp. Steelers skulle ha spilt sin første sesongkamp de 16. september mot Cleveland Browns, men NFL utsatte hele runden etter 11. september-angrepet på USA. Derfor ble deres første sesongkamp på Heinz field spilt 7. Oktober mot Cincinnati Bengals. Steelers vant 16–7. Steelers kicker Kris Brown scoret de første NFL poengene i stadionet med et 26-yard field goal, og quarterback Kordell Stewart scoret den første NFL-touchdownen med et 8 yard løp.
Heinz Field var 1. Nyttårsdag 2011 vertsarena for NHL Winter Classic. Pittsburgh Penguins møtte Washington Capitals i denne spesielle utendørs ishockeykampen. Washington vant 3-1.
Debatt om gresset
Den største debatten om Heinz Field går på gresset. På grunn av at en NFL-sesong går fra august til desember, og Pennsylvania kan ha harde vintrer, er ofte banen dårlig sent i sesongen. gresset er 1 tomme høyt (25mm), halvparten av de fleste andre NFL-baner. Det et er varmet fra undersiden, og vannet med en blanding av varmtvann og kjølevæske slik at det kan gro året rundt. Mange har kritisert forholdene på Heinz Field, blant annet Gene Upshaw, sjef for National Football League Players Association banen etter at den ble kåret til NFLs nest verste i en undersøkelse i 2006. Steelers bestemte seg for å legge nytt gress etter en kamp mot Miami Dolphins i november 2007. Scott Brown far avisen Pittsburgh Tribune Review som kalte banen et "gjørmehull" etter en kampen. Steelers' wide reciver Hines Ward kalte banen "Horribel" etter samme kamp, men sa dagen etterpå at han at "alle vil beholde gresset". Også quarterback Ben Roethlisberger var glad for gresset etter han fikk en hjernerystelse i 2008 Han uttalte: (fritt oversatt) "Jeg er glad vi ikke var på FieldTurf. Det gresset — du vet, det myke Heinz Field — hjalp sikkert litt".
Ekte insekter
Navnet ekte insekter er et uttrykk som noen ganger brukes om insekter for å skille dem fra deres nærmeste slektninger gjemtkjevingene, en liten gruppe bestående av proturer, spretthaler og tohaler. Uttrykket «insekter» brukes da om hele Hexapoda, slik at «ekte insekter» blir en undergruppe av insekter i utvidet forstand. Det vitenskapelige navnet Ectognatha regnes som en et taksonomisk synonym for Insecta og er lite brukt.
Slektskapsforhold blant hexapodene
Det nøyaktige slektskapsforhold mellom de seksbente leddyrene er ikke helt klarlagt. Uttrykket «gjemtkjevinger» kommer av at munnen er gjemt i et hulrom på undersiden av hodet, når den ikke er i bruk. Et annet særtrekk som skiller gjemtkjevinger er at de overfører spermier ved en spermatofor, i motsetning til insektene som har indre befruktning. Det er generelt antatt at disse trekkene representerer primitive særtrekk, men om gjemtkjevingene utgjør en monofyletisk gruppe, eller om de er en evolusjnær grad insektene har utviklet seg fra er usikkert.
Ekte insekter
Insekter er en enorm gruppe og utgjør alene omkring to tredeler av alle beskrevne dyrearter. Gruppen viser stor variasjon, men felles for alle er en tredelt kropp, med hode, bryst og bakkropp. På brystpartiet finnes to par vinger og tre par bein. Enkelte kan mangle vinger eller har reduserte vinger.
Det er flere måter å dele insektene inn i hovedgrupper. En måte er i forhold til utviklingsbiologien til gruppene. De mest primitive gruppene gjennomgår ingen forvandling, såkalte ametabole insekter. En god del av insektene kalles hemimetabole insekter og har ufullstendig forvandling der nymfestadiene likner mer og mer på det voksne dyret (imago) for hvert hudskifte. Den største grupper er de holometabole insektene som gjennomgår fullstendig forvandling. De klekkes som larver og blir først voksne etter et puppestadie, der insektets indre og ytre organer endres i en metamorfoise. De ametabole og hemimetabole insektene utgjør imidlertid parafyletiske grupper, og denne inndelingen brukes ikke av alle.
Inndeling
Inndelingen av de ekte insektene (gjengitt i hierarkisk skrivemåte) er den følgende:
Michel Duchaussoy
Michel Duchaussoy (1938–2012) var en fransk skuespiller.
Han medvirket i over 180 film- og tv-produksjoner i løpet av karrieren, og et ukjent antall teateroppsetninger. Han har medvirket i både dramatiske og komiske produksjoner.
Duchaussoy filmdebuterte 1962 i den amerikanske krigsfilmen Den lengste dagen, hvor han hadde en liten birolle. Han TV-debuterte i 1965 i en fransk TV-versjon av David Copperfield. Sitt gjennombrudd fikk han i 1969 da han spilte hovedrollen i den franske dramathrilleren Udyret skal dø.
Han ble nominert til en César Award for sin innsats i filmen Noen dager i Mai fra 1990.
Meteorologiåret 1908
Meteorologiåret 1908 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1908.
Salvesen Range
Salvesen Range eller Salvesen Mountains er en fjellkjede på den sørlige delen av øya Sør-Georgia i Sør-Atlanteren. Mount Carse og Mount Paterson er to av fjellene i fjellkjeden. Høyeste fjelltopp i kjeden er på 2 330 moh.
Fjellkjende ble kartlagt av South Georgia Survey i 1951-52 og oppkalt etter Harold Salvesen.
Heraldikk
Heraldikk (engelsk: heraldry, tysk: Heraldik og fransk: blason) er læren om våpenmerker (våpenskjold), det vil særlig si offentlige våpen, enkeltpersoners våpen, slektsvåpen, private selskapers våpen og fantasivåpen. Betegnelsen heraldikk brukes også om faktisk forekomst av våpenmerker.
Heraldiske hovedtrekk og utviklingslinjer
Heraldikk blir også kalt det heraldiske systemet, og en sikter da normalt til at det består av disse hovedtrekkene
Disse hovedtrekkene utgjør kjernen i heraldikken. Hovedtrekkene kan påvises som et nytt system fra og med siste del av 1100-tallet i franskspråklige områder. De enkelte elementene i systemet går imidlertid langt tilbake i tid, og de bygger på eldre fanemerker, skjold- og hjelmdekorasjoner, stammetegn, lokale og internasjonale symboler, myter, fabelvesener og mye annet fra både Europa og Midtøsten.
Hvilke faktorer som er hovedårsaker til at heraldikken oppsto som et eget vesteuropeisk system, har vært mye diskutert. Blant disse faktorene er samling av riddere og tropper under korstogene og kontakten med Midtøstens farge- og symbolbruk, behov for kjennetegn under turneringer, føydalvesen, høvisk ridder- og hoffkultur, samt hjelmer og andre rustningsdeler som gjør det vanskelig å kjenne igjen personer.
Systematiseringen har blant annet sammenheng med at det fantes herolder som førte lister over våpen (våpenruller), der våpen ble ensartet avbildet og/eller beskrevet, samt til dels ordnet tematisk.
Ordet heraldikk er dannet av ordet herold.
Heraldiske faginstanser
I Norge hører statlige offentlige våpen under Utenriksdepartementet (riksvåpen med rikskronen/kongekronen, statsflagget) og militære myndigheter (avdelingsmerker, faner med mere), mens Riksarkivet er rådgivende instans for de kommunevåpen som blir fastsatt av regjeringen i kongelig resolusjon.
Forsvaret er Norges største bruker av heraldikk. Forsvaret forvalter over 250 heraldiske våpen og over 6,000 tegn. Forsvaret bistår Utenriksdepartemntet og andre Statlige etater innen fagområdet. Forsvaret har egen rådgiver innen militær heraldikk. Forsvarsjefens og Forsvarets rådgiver er i dag Claus Andreas Østby. Før dette har oberst Jan Eide, og generalmajor Thorbjørn Bergersen hatt denne funksjonen.
I Danmark og Sverige (statsheraldiker) er heraldiske faginstanser knyttet til riksarkivene. I Sverige og Finland er det også statlige heraldiske nemnder.
Noen heraldiske sondringer
Mange sondringer og inndelinger blir benyttet innenfor heraldikk og heraldisk virksomhet.
Det er ofte sondret mellom teoretisk heraldikk ("våpenlære") og praktisk heraldikk ("våpenkunst"). Sondringen kan være misvisende, fordi alle sider av heraldikken kan tenkes behandlet både teoretisk og praktisk.
På fransk er uttrykket le système héraldique også brukt om de juridiske regler som gjelder for våpenskjold eller har gjeldt tidligere. På engelsk brukes uttrykket the law of arms om både de heraldiske regler for de ovennevnte delene av systemet, og om de rettsregler som gjelder for våpenskjold.
Heraldiske regler
Heraldikken har regler som kan grupperes etter hovedtrekkene i systemet. Regler gjelder dermed for innhold, form, eierrelasjoner, fastsetting og bruksmåter for våpenskjold, samt for hva som kvalifiserer noe til å være våpenskjold, skjold, hjelm og andre grunnleggende elementer.
Reglene er basert på tradisjoner, praktiske brukshensyn, myndigheters og privates praksis samt enkelte rettsregler. Tradisjonene går tilbake til middelalderen, mens praksis og rettsregler har variert en del i tid og rom.
Rettsreglene er i dagens Norge hovedsakelig regler for offentlige våpen, men de innebærer dermed også forbud for private mot uhjemlet bruk av våpen som kan forveksles med offentlige våpen, segl og andre merker, i henhold til straffeloven § 165.
Heraldiske regler som har variert, er for eksempel kravene om få og rene fargeflater, én eller få figurer, og begrenset ytre utstyr ved skjoldene. I Norge praktiseres fra 1930-årene ganske strenge krav om enkelhet for innhold, form og utstyr i offentlige våpen. Lignende krav praktiseres i de andre skandinaviske landene, mens mer kompliserte våpen blir fastsatt i mange andre land. I noen grad har myndighetspraksis også påvirket privates praksis.
Forsvaret og heraldikk
Militær heraldikk bygger på de samme regler og forutsetninger som vanlig heraldikk. Den er imidlertid mer omfattende. I tillegg til et systematisk utviklet våpen- og flaggvesen, omfatter militære heraldikk seremonier, uniformer og tilhørende tegn, medaljer, mynter, profilprodukter o s v. Med andre ord alle de ytre forhold som karakteriserer det militære miljø, og som gir militære styrker deres særegenhet og egenart.
Heraldikk og profilering må sees i sammenheng. Forsvarets visuelle profil og heraldikk går hånd i hånd, nettopp fordi heraldikken er tidløs og er hoved bærer av Forsvarets visuelle profil. Heraldikken er uløselig knyttet til kunstrisk grafisk utforming og produksjon. Heraldikk er så vel en vitenskapelig som kunstnerisk disiplin.
Norge har ikke en riksheraldiker eller institusjon som er ansvarlig for statsheraldikk slik man finner i enkelte andre land. Forsvaret er nasjonens største heraldikkforvalter. Det har ført til at Utenriksdepartementet og statlige organer søker råd og forslag til løsninger fra Forsvaret. Dette forsterker kravene til etatens heraldiske ekspertise.
I sin reneste form finner vi heraldikken i :
•    I Forsvarets visuelle profil
•    Faner, standarter, fendler (både utseende og bruk)
•    Uniforms tegn, (våpenmerker, kvalifikasjonstegn, knapper osv.)
•    Medaljer (både metalldelen og medaljebåndene)
•    Flagg (bruk av flagg både på uniform og ellers)
•    Monumenter
•    Parader
•    (Militær) takt og tone
Approbering og godkjenning
Forsvaret har overfor Utenriksdepartementet forpliktet seg å følge de heraldiske normer og regler ved utforming av sine våpen. I motsetning til øvrige stats etater, fremmer derfor ikke Forsvaret sine forslag til våpen til UD for godkjennelse. Forsvarssjefen er delegert myndighet på H M Kongens vegne, å godkjenne Forsvarets merker.
I motsetning til våpen, fremlegges forslag og til godkjennelse av faner for H M Kongen.
Et unntak fra ovennevnte forpliktelser er uniformstegn. De heraldiske regler skal så langt som mulig følges, men funksjonelle forhold kan være avgjørende. Slike tegn er beskrivende for funksjon og kvalifikasjoner, og forutsettes forstått både innad, men også utenfor egen etat. Internasjonal praksis kan også være styrende for utformingen.
Utforming og komponering heraldiske våpen
Med våpen menes avdelings/enhets merker (heraldiske våpen). Slike skal utformes i samsvar med fastlagte normer som varierer med etat/gren.
Mange avdelinger/enheter ønsker slike kjennetegn og det er behov for nøkternhet og begrensninger. Behovet for identitet/profilering og størrelse på avdeling/enhet er avgjørende for tildeling av heraldisk våpen. Prinsipielt bør ikke avdelinger/enheter mindre enn hva som kan oppfattes som bataljons nivå, tildeles egne merker. Unntak kan være skoler og selvstendige enheter.
Et heraldisk våpen er et grafisk kjennetegn som identifiserer en avdeling/institusjon like godt som den skrevne benevnelse. Av praktiske grunner oppgis de imidlertid ofte sammen.
Prinsipielt brukes Forsvarets emblem /heraldiske våpen ved kommunikasjon utad, og enhets/avdelingsmerker ved intern kommunikasjon.
Våpnenes generelle utforming varierer i henhold til fastlagte normer.
Våpen for fellesinstitusjoner har form og karakter som riksvåpenet, d v s trekant skjold med krone. Hærens merker er som for fellesinstitusjoner, men kampavdelinger er unntak. De fører merker uten krone.
Sjøforsvaret har merker med kronet bueskjold med navn angitt på plate mellom krone og skjold. Skjoldet har en krans av tauverk.
Luftforsvaret har merker formet som en kronet rondell og tekst i en ytre ring. Under merket er et bånd med motto.
Jhajjar kullkraftverk
Jhajjar kullkraftverk er et kullkraftverk i delstaten Haryana i India. Anleggsarbeidet startet i 2009 og var ferdig i 2012. Eier er China Light & Power.
Heraldikk
Utforming og komponering heraldiske våpen
Heimevernets merker er basert på kransen med krone fra deres emblem
Med unntak av HV er de nevnte forskjeller i stor grad som følge av tiden i UK under siste verdenskrig og tjenesten i Tysklandsbrigadene, der norske avdelinger og enheter fulgte britiske tradisjoner og normer.
Utforming og komponering av flagg og faner
Forsvaret bruker flere typer flaggsymboler  Dette er regulert i håndbok for flagg og faner i Forsvaret.
Utformingen av de forskjellige flaggsymboler fremgår i håndboken, men farger, eventuelle tilleggsfigurer osv., må vurderes og fastlegges ved utarbeidelse.
Metallene gull og sølv brukes ikke i flaggsymboler, og må erstattes av gult og hvitt. Alle flaggsymboler har en for- og bakside. Forsiden vises når duken står ut til høyre fra stangen.
Kvernfaret (Oslo)
Kvernfaret (1–17, 2–48) er en vei på Øraker i bydel Ullerni Oslo. Den begynner og slutter i Lysehagan, og går delvis parallelt med denne på nordsiden.
Heraldikk
Utforming og komponering av flagg og faner
Norm for faner og standarter varierer med forsvarsgren og nivå. Standarter er med eller uten splitt avhengig av type «rytter» avdeling (let rytteri splitt, tungt rytteri uten splitt). Type standard for den enkelte avdeling må vurderes i hvert tilfelle. Disse flaggsymboler kan i tillegg føre banderoler (fanebånd) med avdelingsnavn eller heders-/ operasjonsnavn.
Seremoniflagg har karakter som fane, men i motsetning til faner, kan de produseres i mange eksemplarer. Utforming er som heraldiske flagg, men de har faneutstyr og er ofte kantet med frynser.
Felt og avdelingsflagg ofte betegnet som heraldiske flagg, baserer seg på vedkommende enhet/avdelingsvåpen. D. v. s fastlagt heraldisk figur og farger, Skjoldbakgrunn skal ikke gjengis, duken er bakgrunnen. På flaggsymbolets bakside vises figurinnholdet uten endringer speilvendt slik at figur alltid er vendt mot stang. Figurinnholdet gis optimal størrelse på duken, og eventuell bord (ramme) gjengis langs kanten på duken. Fendler føres av avdelinger på lavere nivå (kp). Fendelens hovedfigur er moder avdelingens heraldiske figur (skjoldfigur). Inngår moder avdelingen i høyere forband, er sistnevntes heraldiske figur plassert i kanton, d v s øvre hjørne nærmest stangen. Duken er i skjoldfargen. Banderole identifiserer vedkommende underenhet/avdeling med fastlagte farger.
Kvernfaret (Oslo)
Navnet ble vedtatt i 1952 og er inspirert av Ullern mølle, som var i drift 1850–1913.
Heraldikk
Ordner/medaljer
Forsvaret har en rekke faste ordner/medaljer. De har sin fastlagte form og karakter. Operasjonsmedaljen utforming er også fast, men det produseres egne bånd ved nye operasjoner. Norm for medaljebåndet er nasjonale smale striper i kantene. I midtpartiet er det normalt flaggfargene, eller andre farger som assosieres med det aktuelle operasjonsområdet.
Roller
Ansvaret for at Forsvaret personell skal få sine merker og tegn, både av tøy og i metall, til på bruk på uniform er i hovedsak delt på ulike etater. Ansvaret for uniformer, heraldikk, kultur og tradisjon er tillagt sjef Forsvarets fellestjenester (FFT). Forsvaret kommunikasjon (FKOM) har det overordnede ansvar for profil og heraldikken i Forsvaret. Forsvarsmateriell (FMA) har ansvar for grunnlaget for produksjon. Forsvarets logistikkorganisasjon (FLO) har ansvar for at Forsvaret enheter får forsyning av godkjente merker og tegn, herunder kvalitetskontroll ved mottak av artikler fra rammeavtaleleverandør
Forsvarets organisasjon er dynamisk. Det innebærer at heraldiske våpen og faner ikke lenger kan brukes på grunn av omorganiseringer, eller nedleggelse av enheter/avdelinger.
De er imidlertid fortsatt Forsvarets eiendom, og slike produkter skal oppbevares i henhold til fastlagte ordninger. Våpen ved FKOM og faner ved FMU. Når det er mulig, kan produkter som ikke er  aktive, helt eller delvis tas i bruk igjen for andre enheter/avdelinger. Eventuelt etter justeringer.
Det tillates ikke at institusjoner eller organer som ikke inngår i Forsvarets struktur, tar i bruk slike heraldiske produkter selv om de ikke er aktive. De er Forsvaret eiendom, og ulovlig bruk kan medføre straffansvar. Forsvarets merker og tegn er også beskyttet av Straffeloven §165.
Heraldiske mynter i det norske Forsvaret
Mynter (coins) har blitt et populært produkt i Forsvaret. Mange ønsket seg slike, og anmoder om heraldisk støtte til utforming. Behovet reguleres og antallet begrenses.
Aksepteres det at mynt skal utformes, bør det tilstrebes å bruke fastlagt norm i Forsvaret og følger heraldiske regler og styres av Forsvaret kommunikasjon.
Myntene knyttes til stilling og/eller posisjon, og ikke til navngitte personer. Myntene innholder som oftes motiv som heraldisk våpen, orlogsflagg, kommandoflagg eller andre symboler for å knytte mynten til eier.
Heraldiske skrifter og foreninger
Heraldiske håndbøker og lærebøker blir ofte inndelt etter de nevnte hovedtrekkene i systemet. Skriftlige arbeider om heraldikk finnes allerede fra middelalderen (blant annet av Bartolus de Saxoferrato), og trykte bøker eller skrifter om heraldikk og/eller heraldiske emner finnes nå i de fleste europeiske land, Nord- og Sør-Amerika, samt Australia. Trykte skrifter om heraldikk finnes i Norge fra og med første del av 1800-tallet (av Conrad Nicolai Schwach), mens det senere er kommet en del artikler og bøker om både offentlig heraldikk (av blant annet Oluf Kolsrud, Hallvard Trætteberg, Knut Johannessen, Hans Cappelen, Harald Nissen, Jan Eide, Thorbjørn Bergersen og Claus Andreas Østby) og privat heraldikk (av blant annet C. M. Munthe, Hans Krag, Hans Cappelen, Herman L. Løvenskiold og Harald Nissen).
Internasjonale heraldiske kongresser og kollokvier arrangeres hvert annet år rundt om i verden, under medvirkning av de internasjonale organisasjonene Bureau permanent des congres internationale de généalogie et d'héraldique, L'Académie Internationale d'Héraldique (AIH) og Confédération internationale de généalogie et d'héraldique. Disse organisasjoner har også skandinaviske medlemmer og internasjonale kongresser har vært holdt i Helsingfors, København og Stockholm. En internasjonal kongress ble holdt i Oslo i 2014, arrangert av Norsk Heraldisk Forening og Norsk Slektshistorisk Forening.
Nærliggende emner og områder
Andre systemer for kjennetegn som bare har noen av hovedtrekkene ovenfor, kan også være benevnt som heraldikk, så som de japanske kjennetegnene mon, de kommunistiske offisielle merkene som ikke brukes i skjold, visse afrikanske skjolddekorasjoner, greske skjoldmerker fra antikken og kjennetegn brukt i det gamle Egypt.
Lyophyllaceae
Lyophyllaceae er en familie av skivesopper som omfatter 157 arter.
Sir Vereda
Sir Vereda er artistnavnet til Thomas Haraldstad (født 1976), en av de tre grunnleggerne av det kjente norske bandet Gehenna. Han spilte trommer for bandet i 1993 før han forlot bandet rett før debutalbumet First Spell.
Lyophyllaceae
Til familien regnes blant annet sotgråhatter og knippesopper.
Örby
Örby er en bydel i bydelsområdet Enskede-Årsta-Vantör i Söderort i Stockholm. Den grenser til bydelene Stureby, Bandhagen, Högdalen, Hagsätra, Älvsjö og Örby Slott.
Heraldikk
Nærliggende emner og områder
Det kan ofte være hensiktsmessig å behandle heraldikken, og heraldiske spørsmål, sammen med tilgrensede områder som flagglære (vexillologi), segl (sigillografi eller sfragistikk) symboler, bumerker, ordenstegn (faleristikk), insignologi, logoer med flere.
Litteratur
Norge
Andre land
Albania under andre verdenskrig
Albania under andre verdenskrig var okkupert av Italia fra april 1939 og fram til 1943, og deretter av de tyske styrkene som befant seg i landet. Den albanske motstandskampen bidro til at landet ble frigjort i 1944.
Oman
Sultanatet Oman (arabisk: سلطنة عُمان‎, Salṭanat ʻUmān) er et arabisk land på Den arabiske halvøya. Det grenser i nord og nordvest til De forente arabiske emirater, i vest til Saudi-Arabia og i sørvest til Jemen. Landet har kystlinje mot Omanbukta i nordøst og Det arabiske hav i øst og sørøst. Eksklaven Madha er helt omgitt av De forente arabiske emirater mens Musandam ligger ut mot Hormuzstredet og Omanbukta.
Albania under andre verdenskrig
De albanske troppene kjempet tappert og hardt mot den italienske invasjonen, men motstanden var forgjeves da de hadde mindre styrker med foreldet utstyr. Den italienske invasjonen hadde to årsaker. Den ene var at Mussolini ville gjenopprette Italia som en innflytelsesrik makt i området, og ville samtidig vise handlekraft overfor sin tyske allierte.
Oman
Fra slutten av 1600-tallet var Oman et mektig rike som konkurrerte med Portugal og Storbritannia om å dominere Persiabukta og Indiahavet. Da landet var som mektigst på 1800-tallet, strakte Omans kontroll eller innflytelse seg fra Hormuzstredet, over dagens Iran og Pakistan, og så langt sør som til Zanzibar (i dag en del av Tanzania). Etter hvert som landets makt avtok på 1900-tallet, kom Oman under innflytelse av Storbritannia. Historisk sett var hovedstaden Muskat den største handelshavnen i regionen rundt Persiabukta. Muskat var også fremst innenfor handelen i Indiahavet.
Albania under andre verdenskrig
Albania dannet utgangspunktet for det italienske angrepet på Hellas 28. oktober 1940.
Oman
Omans offisielle religion er islam.
Albania under andre verdenskrig
De albanske partisaner gjorde en stor innsats. Under krigen var den kommunistiske motstandsbevegelsen under ledelse av Enver Hoxha og Mehmet Shehu var sentral og ble støttet av den jugoslaviske motstandsbevegelsen.
Örby slott
Örby slott er en større herregård i bydelen Örby Slott i Stockholm.
Albania under andre verdenskrig
Albania var et av de mest ødelagte landene i Europa etter krigen, hvor 60,000 hus var ødelagt og 10% av befolkningen var hjemløse.
Örby slott
Bygningen ble oppført omkring år 1674 på oppdrag av den daværende landshøvdingen Henrik Falkenberg. Huset er flankert av to fløypaviljonger mot gårdssiden. Vest for slottet ble det ved oppføringen anlagt en barokkhage med bl.a. hekker, dammer og alléer. Hagen gikk helt ned til den daværende Kyrksjöen, omtrent der Stockholmsmässan nå ligger. Slottet Sandemar ved Dalarö, som ble oppført av landshøvdingens bror, har mange ytre likheter med Örby slott.
Oman
Omans forhold til menneskerettigheter har vært kritisert, blant annet for bruken av tortur.
Albania under andre verdenskrig
Rundt 30,000 ble drept, 12,600 såret og 44,500 ble fengslet eller deportert, av dem både sivile og militære. På den tyske og italienske siden ble 26,595 drept, 21,245 såret og 20,800 tatt til fange.
Oman
I motsetning til sine ressurssterke naboer har Oman begrensede oljeressurser, på 25.-plass globalt. FNs utviklingsprogram rangerte i 2010 likevel Oman som det land i verden som i løpet av de 40 foregående år hadde utviklet seg mest. Oman er kategorisert som et høyinntektsland og er rangert som det 68. mest fredelige landet i verden i henhold til fredsindeksen.
Erik Boe
Erik Magnus Boe (født 17. april 1943) er en norsk jurist. Han er professor emeritus i offentlig rett innen rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo.
Örby slott
I dag holder Vietnams ambassade til i slottet.
Oman
Demografi
Oman har stor arbeidsinnvandring fra mange land. Det er igangsatt en prosess som kalles «omanisering», hvor målet er å få flere omanere i arbeid. Myndighetene har i de senere år «sperret» forskjellige sektorer i arbeidslivet for å beskytte lokale arbeidstakere mot konkurranse fra billig arbeidskraft.
Erik Boe
Boe ble cand.jur. ved Universitetet i Oslo i 1970 med karakteren 2,28, og ble dr.juris samme sted i 1980 med avhandlingen Distriktenes utbyggingsfond – En kritisk rettslig/rettssosiologisk studie av DUFs generelle forvaltningsrettslige stilling. Boe var universitetslektor ved Universitetet i Tromsø fra 1972 til 1976. I 1986 ble han utnevnt til professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo.
Oman
Religion
Islam er den offisielle religionen i Oman. Omtrent 75 % av befolkninga tilhører retninga ibadi, men det finnes også sunni-muslimer og noen få prosenter sjia-muslimer. Selv om ibadi historisk sett har utspring i en dissenterende retning innen islam praktiseres ibadi i dag i en lite sekterisk form og forskjellen mellom ibadi- og sunni-islam vektlegges i liten grad.
Erik Boe
Boe har hatt forskningsopphold ved University of New South Wales i Sydney i Australia, Columbia University i New York i USA, Stanford University i California i USA, Europauniversitetet i Firenze og Det retsvidenskabelige fakultet ved Københavns universitet.
Hans forskningsområder er alminnelig forvaltningsrett og rettskildelære, men også statsrett og personvern, samt fellestrekk og forbindelser mellom ulike offentligrettslige fag. Boe er også en populær og pedagogisk lærebokforfatter.
Oman
Religion
Ibadi-muslimer har tradisjonelt ikke samlet seg til fredagsbønn i moskeen fordi man mente at slike samlinger bare skulle skje i bestemte byer eller med spesielle imamer til stede. I 1970 påbød imidlertid sultanen at fredagsbønn skulle avholdes i alle byer i Oman. Imamer forventes å tale i tråd med sirkulærer som det omanske religionsdepartementet sender ut månedlig. Departementet overvåker moskeene for å påse at imamene ikke tar opp politiske emner.
Ibadi-muslimer bygger ikke hellige gravsteder for enkeltpersoner, og slike gravsteder og minnesmerker finnes utelukkende i den sunni-muslimske Dhofar-regionen.
Sjia-muslimer og ikke-muslimske utgjør mindre enn 5% av befolkningen. Sjia-muslimene bor hovedsakelig i Masqat-området og ved nordkysten. Av andre religiøse grupper finnes hinduer, sikher, kristne og buddhister. De fleste ikke-muslimer er fremmedarbeidere som ikke er omanske statsborgere.
Religiøse grupperinger må være registrert i det omanske religionsdepartementet og de religiøse lederne må godkjennes. Det er ikke lov å ha religiøse møter i private hjem. Opplæring i islam er obligatorisk i grunnskolen og videregående skole, men ikke-muslimer kan søke unntak.
Historie
Arkeologiske funn viser at det har vært sivilisasjon i Oman minst 3000 år f.kr.
De persiske rikene Akamenide-dynastiet Partia og sassanidene kontrollerte eller influerte Oman i etterfølgende rekke fra omtrent 600 år før Kristus til islams ankomst. Den arabiske innvandringen startet i første eller annet århundre e.kr. og kom hovedsakleig fra sør, men også noen fra nord. Med islams gjennombrudd overtok araberne makten fra perserne som holdt til i Māzūn-området i Oman.
Omanerne utviklet en sterk maritim tradisjon og seilte på 1400-tallet til Kina. De ble et handelssentrum i Midtøsten og dannet handelsbyer som Qalhat, Quryat, Muskat og Suhar langs kysten.
Portugiserne kom til Oman i 1507 da de var på vei til India. Afonso de Albuquerque erobret Muscat i 1508 og bygget festninger der. Portugiserne kontrollerte etterhvert store deler av kysten til Oman. De ble drevet ut av Yaʿrubid dynastiet som tok kontroll over Muscat i 1650. Omanerne overtok etterhvert portugisiske besittelser langs Øst-Afrikas kyst, blant annet Mogadishu, Mombasa og Zanzibar.
På begynnelsen av 1700-tallet var landet preget av maktkamp og svekkelse av imamatet. Den persiske prinsen Nadir Shah invaderte Oman i 1737 og erobret Muscat i 1743 men ble drevet ut av Ahmad ibn Said fa Jemen som ble kronet iman i 1749 og er stamfar til det nåværende sultanatet.
Provinsen Dhofar som hadde vært styrt av sør-arabiske konger ble underlagt Oman i 1839. Ellers ble 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet preget av konflikt mellom sultanatet med base i Muskat og stammeledere og imanen med base i det indre av Oman.
I 1798 inngikk Oman sin første beskyttelsesavtale med Storbritannia. Etter hvert inngikk landet avtaler med både Frankrike, USA og Nederland. I 1891, 1939 og 1951 ble nye avtaler med britene gjort, og britene fikk økende innflytelse på landet. I 1920 framforhandlet britene en avtale mellom sultanen Taymūr ibn Fayṣal som hadde base i Muskat og opprørsstammer i det indre av Oman som støttet imamen med base der. I avtalen innrømmet sultanen de indre delene av Oman selvstyre, men ikke uavhengighet.
Etter den lengesittende imamen Muḥammad al-Khalī døde i 1954 krevde hans sønn og etterfølger med støtte av stammeledere full uavhengighet. Opprørerne påberopte seg støtte av Saudi-Arabia, mens Oman fikk støtte av britene. I 1959 ble opprøret slått ned for godt.
I 1965 brøt det ut borgerkrig da området Dhofar ville løsrive seg fra Oman. Krigen fortsatte ut i 1970-årene selv om Oman ble en selvstendig stat i 1971, samme år som landet ble med i FN.
Fra 1934 til 1970 ble landet styrt av den konservative sultanen Said ibn Taimur som var imot vestlig modernisering av landet. Radio, fjernsyn og aviser var forbudt i denne perioden. I 1970 ble han avsatt i et kupp av sin sønn Qaboos ibn Said som hadde utdannelse fra England og satte i gang et moderniseringsprogram da han kom til makten.
Sultanen
Statssjef og regjeringssjef er sultanen, som siden 2020 har vært Haitham bin Tariq al-Said. Sultanen er en arvelig posisjon, og det nåværende dynastiet har vært på tronen siden 1749.
I henhold til §§ 5 og 6 i Omans grunnlov skal det kongelige familieråd innen tre dager etter en sultans død velge en etterfølger blant arveberettigete, mannlige etterkommere etter sultan Turki bin Said (regjerte 1871–1888). Dersom det kongelige familierådet ikke kan bli enig om en etterfølger innen fristen på tre dager, skal forsvarsrådet, sammen med presidentene i Majlis al-Dawla og Majlis al-Shura, de to kamrene i nasjonalforsamlingen, samt høyesterettsjustitiarius utpeke den som den nylig avdøde sultanen har oppgitt som sin etterfølger i brev han har etterlatt seg til det kongelige familierådet.
Regjeringen
Sultanen velger selv regjeringens medlemmer.
Lovgivende forsamling
Den lovgivende forsamling består av et overhus Majlis al-Dawla som har 54 medlemmer som er utpekt av sultanen og et underhus Majlis al-Shura som består av 84 folkevalgte representanter som velges for en fireårsperiode. Forsamlingen er hovedsakelig en rådgivende forsamling for sultanen. Dets innflytelse ble noe utvidet i 2011.
Majlis al-Shura ble opprettet på begynnelsen av 1900-tallet, men kun få omanere hadde stemmerett. Allmenn stemmerett for personer over 21 år ble innført den 4. oktober 2003. Over 190 000 personer (74 % av de stemmeberettigete) stemte for å velge 84 representanter. To kvinner ble valgt.
Menneskerettigheter
Oman har fengselsstraff inntil tre år for homofili.
Guvernementer
Oman er delt inn i 11 guvernementer (muhafazah). Disse er igjen delt inn i mindre distrikter (wilayat, i entall wilaya).
Økonomi
Landet viktigste ressurs er olje. For å hindre en krise når oljen tar slutt har sultanen gjort flere tiltak for å gjøre landet mindre avhengig av olje, og heller satse mer på industri, jordbruk og fiske.
Utdannelse
Grunnskoleundervisning og videregående utdannelse er gratis, men ikke obligatorisk. Omtrent 75% av barn i grunnskolealder går i skole, og nesten halvparten er jenter. Omtrent 80 % av den voksne befolkningen kan lese; det har blant annet skjedd gjennom undervisningstiltak rettet mot voksne analfabete kvinner.
Frem til 1940 hadde ikke Oman vanlig skoleundervisning. Den mest vanlige undervisningen var da Kuttab som fokuserte på koranundervisning. Denne undervisningen skjedde i moskeen, i private hjem eller utendørs. En del av barna lærte gjennom denne undervisningen grunnleggende skrive- og regneferdigheter.
Skoleundervisning kom i gang etter 1940, men i begrenset grad og bare for gutter. Den ble akselerert og utvidet til jenter etter 1970.
Sultan Qaboos University ble åpnet i Muskat i 1986 og har ca. 12 000 studenter. Det er også åpnet andre universitet.
Familie
Pr. 2012 var samlet fruktbarhetstall 2,87 barn per kvinne.
Kultur
Kvinner skal i henhold til religiøs praksis være dekket til over hele kroppen med unntak av ansikt og hender i offentlige sammenhenger. De tradisjonelle folkedraktene varierer og kan mange steder være fargerike. Ofte brukes en kjortel (thawb) over vide bukser (sirwal). Ute bruker mange nå en svart abaya over andre klær. Hodeplagget kalles lihaf. Tradisjonelt brukte kvinnene også å dekke ansiktet med ansikts-eller neseslør, men de fleste går nå uten.
Mennene bruker en ankelsid kjortel med lange ermer, kalt dishdasha (kjent som thawb andre steder). Kjortlene er som regel hvite. Mange har fortsatt en tradisjonell dolk, khanjar (noen ganger kalt jambiya), hengende i beltet. Det vanligste hodeplagget er en form for turban kalt muzzar.
Et typisk måltid i Oman består av ris med lam eller fisk. Også supper og salater er vanlig. Vanlig er ogsådadler og den søte kaken halwa som består av brunt sukker, egg, honning og krydder. Til drikke brukes gjerne te eller kaffe. Khawa er en spesiell omansk kaffe som er tilsatt kardemomme. Røkelse som virak brennes noen ganger ved avslutningen av måltidet.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Arabian Oryx Sanctuary var også på listen fra 1994, men ble strøket i 2007
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.