cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Østromerriket
Religion
Den før nevnte bruken av ordet «romersk» om det som er knyttet til Konstantinopel, lever på religionens område til en viss grad videre på arabisk blant kristne i området innerst ved Middelhavet mellom Tyrkias og Egypts grenser. De kristne som sluttet seg til bysantinsk tradisjon i disse områdene fordeler seg i dag mellom den ortodokse kirke og den gresk-katolske kirke, som følger gresk ritus, men i lærespørsmål tilhører katolisismen og anerkjenner Paven i Roma som overhode. Paradoksalt nok er det de ortodokse som går under betegnelsen «romere», mens katolikkene kalles melkitter, etter malak (= konge), noe som snarere bringer tankene henimot en statskirkelig størrelse.
Vestoppland fengsel
Vestoppland fengsel er et fengsel med to avdelinger, en i Gjøvik og en i Valdres. De to fengslene ble slått sammen 1. januar 2008. Pr. 2008 hadde fengselet en total kapasitet på 42 plasser og er underlagt Kriminalomsorgens region øst.
5. etappe i Tour de France 2007
2. sprint (Montbreuillon)
Etter 94,5 km
Østromerriket
Religion
Østromerriket introduserte kristendommen i store deler av Øst-Europa, noe som etter hvert førte til etableringen av det såkalte bysantinske samvelde (et uttrykk oppfunnet av historikere på 1900-tallet). Tidlige østromerske misjonærer spredde den ortodokse kristendommen til de slaviske folkene, hvor det fortsatt er den dominerende religionen, spesielt i dagens Bulgaria, Romania, Nord-Makedonia, Serbia, Russland og Ukraina, og den er fortsatt grekernes religion.
Vestoppland fengsel
Vestoppland fengsel, Gjøvik avdeling
Vestoppland fengsel, Gjøvik avdeling, tidligere Gjøvik fengsel, er et høysikkerhetsfengsel i Gjøvik. Adressen er Skolegata 1.
5. etappe i Tour de France 2007
3. sprint (Bibracte-Mont-Beuvray)
Etter 145 km
Østromerriket
Religion
Mindre kjent i Vesten er den innflytelsen som bysantinsk religiøs autoritet hadde på millioner av kristne i øst og sør – de koptiske kristne i Egypt og Etiopia, og de kristne i Georgia og Armenia. Dette er kirker som i det vesentlige deler ortodoks tro, men til dels skiller seg ut ved at de ikke har sluttet seg til alle dekreter fra konsilet i Khalkedon.
Vestoppland fengsel
Vestoppland fengsel, Valdres avdeling
Vestoppland fengsel, Valdres avdeling, tidligere Vestre Slidre fengsel, er et fengsel med lavere sikkerhetsnivå som ligger i Vestre Slidre.
5. etappe i Tour de France 2007
1. klatring (Côte des Grandes-Châtelaines)
4. kategori stigning etter 39,5 km med 1,5 km klatring og 6,7 % stigning.
Østromerriket
Religion
Robert Byron, en av 1900-tallets grekofile, hevdet at Østromerrikets storhet kom fra det han kalte en trippelfusjon; en romersk kropp, et gresk hode og en mystisk sjel.
5. etappe i Tour de France 2007
3. klatring (Côte de Champignolles-le-Bas)
3. kategori stigning etter 58,5 km
4. klatring (Côte de Coulon)
4. kategori stigning etter 86,5 km
Østromerriket
Kunst, arkitektur og litteratur
De fleste av skriftene var relatert til historie, teologi, biografi og hagiografi. Men bysantinernes kanskje største bidrag til litteraturen var deres metodiske arbeid for å bevare oldtidens mesterverker og samlinger av tekster om spesielle temaer, for eksempel medisin, historie og matematikk, som de har overlevert til ettertiden med små revisjoner.
Økonomi
Den bysantinske økonomi var den mest avanserte i Europa i mange århundrer. Den bysantinske solidus var foretrukket som internasjonal myntenhet i 700 år, til denne rollen gradvis ble overtatt av mynt fra de italienske handelsrepublikkene etter 1204. Keiserrikets rikdommer var uten like i Europa, og Konstantinopel var en av de rikeste byene i verden. Den økonomiske velstanden ble godt hjulpet av at Østromerriket var det viktigste av de vestlige endepunktene for silkeveien. Konstantinopel var også det viktigste kommersielle sentrum i Europa gjennom det meste av middelalderen. Da osmanene beseiret byen, stengte de landveien mellom Europa og Asia, og dette begynnelsen til slutten for handelen langs silkeveien.
5. etappe i Tour de France 2007
6. klatring (Côte de Château-Chinon)
4. kategori stigning etter 119 km
Østromerriket
Økonomi
Bysantinsk handel var ekstensiv og lite kontrollert av staten. Rentenivå, profitt og priser ble regulert av lov og håndhevet gjennom et laugsystem. Import og eksport ble beskattet med et stabilt nivå på ti prosent. Det var aldri arbeidsløshet, arbeidstakere var beskyttet mot urimelig oppsigelse, og det ble krevd at enhver arbeidsfør som gikk ledig skulle ta arbeid fra det offentlige. Rikets økonomiske grunnlag var handelen, Konstantinopel var et viktig knutepunkt både for handelsveiene øst–vest og nord–sør, og Trapesunt var en viktig havn for handelen med østen. De eksakte handelsrutene varierte noe over tid på grunn av kriger og ustabile politiske situasjoner
5. etappe i Tour de France 2007
8. klatring (Côte de la Croix de la Libération)
3. kategori stigning etter 174 km
Østromerriket
Økonomi
Råsilke ble brakt til riket fra Kina og India, og det ble vevet fine brokader og sydd klær som ble solgt til høye priser over hele den kjente verden. Keiseren hadde monopol på silkehandelen, og råsilken ble raffinert ved keiserlige fabrikker og solgt til autoriserte grossister. Senere ble silkeormene smuglet inn i keiserriket, og egen produksjon kom igang og gjorde importen av silke mindre betydningsfull. Andre eksportvarer var gull, smykker, emaljearbeider og utskårne arbeider i elfenben og halvedelstener. Det ble produsert vin som ble eksportert nordover. Pelsverk, slaver, tømmer, metaller og rav ble importert fra nord, og tørket fisk ble importert sørfra.
5. etappe i Tour de France 2007
Eksterne lenker
2007 Tour de France, Prologue to Stage 10
Østromerriket
Økonomi
På 1000-tallet begynte forandringene som etterhvert skulle undergrave den bysantinske økonomien. Italienerne skaffet selv silkeormer, noe som førte til at det keiserlige monopolets verdi ble kraftig redusert. Korsridderne forandret handelsrutene til fordel for de italienske bystatene, og tyrkernes territoriale anneksjoner førte til at Konstantinopel ble tvunget til å finne nye måter å skaffe mat til befolkningen. Av politiske og militære grunner ble keiseren tvunget til å gi de italienske kjøpmennene skattelettelser. Korsfarernes plyndring av Konstantinopel i 1204 var en økonomisk katastrofe for keiserriket. Selv om Palaiologos-dynastiet gjenvant byen, klarte keiserne aldri å stable økonomien på beina igjen.
Lov og viten
Østromerriket spilte en viktig rolle for videreføringen av klassisk viten til den islamske verden og til renessansens Europa. Keiserrikets rike tradisjon for historieskriving bevarte den gamle kunnskapen som dannet grunnlaget for billedkunst, arkitektur, litteratur og teknologi. Sannsynligvis kan det trygt hevdes at renessansens fremvekst var en følge av det grunnlaget som var lagt av bysantinerne, og den spredningen av kunnskap som skyldtes at mange greske lærde emigrerte til vesten etter rikets fall.
Keiser Justinians lovskrifter, Corpus Juris Civilis, og revisjonene som senere keisere gjorde (spesielt det makedonske dynasti), var grunnlaget for utviklingen av jus som et vitenskapelig fag. Lovskriftene la til rette for et mer utviklet system for ankerett, og innflytelse fra det bysantinske system for maritim lov gjør seg fortsatt gjeldende. Bysantinsk lovgivning har sannsynligvis bidratt mer til de moderne lover enn dets forgjenger, romersk rett.
Administrasjon
Østromerriket skilte seg fra datidens andre stater ved å ha et halvprofesjonelt byråkrati i stedet for monarkens direkte styre. Den bysantinske administrasjon ble delt inn i tre grupper; den palatinske, den provinsielle og den sentrale. Innenfor dette kan systemet igjen deles i flere undergrupperinger. Juridiske og finansielle embeter ble fordelt blant de tretten permanente statsdepartementene i sentraladministrasjonen.
Riket bidro sterkt til utviklingen av politikk og styringssystemer som vitenskap. Det bysantinske byråkratiet ble et forbilde for mange av de systemer som de moderne nasjonalstatene senere utviklet.
SVT Barn
SVT Barn (tidligere SVT Barnkanalen og mellom 2008 og 2012 SVT B) er en svensk tv-kanal, eid av Sveriges Television (SVT). Kanalen har siden 23. desember 2002 sendt barneprogrammer, tilsvarende norske NRK Super. Til forskjell fra konkurrenter som Nickelodeon, Disney Channel, Toon Disney, Cartoon Network og Jetix, sendes SVT Barn gratis i alle de store tv-distributørenes basistilbud.
Sendingstid
Det første året sendte SVT Barn mellom klokken 06.30 og 18.00 på hverdager, med ett sommeropphold fra 23. mai til 18. august. 6. desember 2003 startet kanalen sendinger i helgene mellom 07.00 og 18.00. Fra 2004 sender kanalen også på sommeren. Fra 2004 sender kanalen hver dag, mellom 06.30 og 18.00 på hverdager og mellom 07.00 og 18.00 på helger. Kanalen sender også på sommeren. SVT Barnkanalen har vanligvis ett opphold i sendingene midt på dagen.
Det første året kanalen sendte viste kanalen også sport, for eksempel tennis, i helgene. Under OL i Aten i 2004 ble sport sendt etter klokken 18.00 hver dag. Siden 27. september 2004 sender Kunskapskanalen etter klokken 18.00 på samme plass. Nå sender SVT Barnkanalen fra 07.00-19.00 hver dag.
Distribusjon
Kanalen distribueres sammen med Kunskapskanalen i alle tv-operatørenes basistilbud. Rundt 70% av befolkningen har mulighet til å se kanalen. Det betyr ikke at de ser på kanalen i praksis. Fra starten av fikk ikke kabelnettene distribuere kanalen i analoge signaler, men dette ble endret etter ett par år da SVT forstod att Barnkanalen hadde forferdelig få seere.
Kanalen sendes idag fritt i det digitale bakkenettet og i samtliga store kabelnett. Sendingene via satellitt fra Viasat og Canal Digital krever ett programkort, men er ellers gratis. Fra midten av 2005 distribueres kanalen analogt i kabelnettens basistilbud hos Com hem og UPC.
TV-program
Sendingene starter tidlig på morgenen med programmer for småbarn i noen timer. Hele sendingen sendes i reprise rett etter at det er ferdig. Vanligvis sendes småbarnsprogrammene fram til klokken 12.00 eller noe senere. Fra høsten 2005 sendte Bolibompa mellom programmene på morgenen. Deretter bruker SVT Barn å ha en pause.
Tidligere ble programmet Twebby vist hver dag, men fra 2005 ble Twebby sendt bare i helgene. Senere var det en lengre pause, hvor det begynte et program for de noe eldre barna ved 15-tiden. Etter hvert fikk programmene for de eldre barna tidligere sendestart.
Mellom ettermiddagsprogrammene sendte de animerte programvertene Joppe og Nella. Først hadde Gabriella Wessman og Niklas Atterhall stemme til dem, men ble senere byttet ut med Anton Zetterholm og Samanya Croall.
I januar 2006 fikk Barn ny logo og ny grafikk som ble produsert av Kaktus film. Den nye logoen besto av en lekende, gul B og en blå eske med SVTs logo på. Joppe og Nella forsvant, og i stedet begynte programmet Bobster, som sendes mellom programmer ved ettermiddager (hverdager fra klokken 16.00, helger fra klokken 15.00). Grafikkbyttet skjedde ettersom SVT ville at kanalen skulle være mer tiltalende for eldre barn.
Sporeslaget
Sporeslaget eller slaget ved Guinegate var hovedsakelig et rent kavalerislag, men med delvis støtte fra fotfolk. Slaget ble stående som en stor begivenhet for adelstanden, men skjedde ved tilfeldighet ved at det var et mislykket forsøk på å trekke engelskmennene fra den beleirede byen.
Bakgrunnen
De italienske krigene i årene mellom 1495–1559 fulgt som en rivalisering mellom stormaktene. Den gang hadde pave Julius II opprettet en ny allianse som ble kalt for Den hellige ligaen. Denne ble en antifransk allianse i desember 1511 da kong Henrik VIII av England sluttet seg til den. Så snart krigen var et faktum, forberedte Henrik VIII en ekspedisjon over Kanalen og sende 1 500 langbueskytterne over til Nederlendene for å bidra til å slå ned en oppstand.
Henrik VIII var bundet av løfter om hvor militærassistanse skulle sendes, og året etter sende han en ekspedisjonsstyrke på 5 000 mann under lord Dorset. Dorset seilte i juni 1512 til Navarra i nordøstlige Spania. Spanjolene var mer interessert i å angripe kongedømmet Navarra fremfor å invadere Guyenne i sørvestlige Frankrike, og Dorset måtte vende skuffet tilbake flere måneder senere. Uforferdet besluttet Henrik VIII å lede den neste ekspedisjon som til slutt ble organisert våren 1513 med rundt 30 000 mann. Den skulle til Calais og derfra angripe franske holdepunkter mot Flandern i keiser Maximilian Is interesse.
Den 30. juni 1513 gikk den engelske hæren på land fra 53 storskip i Calais. Derfra rykket Henrik VIII til Thèrouanne som ble satt under beleiring, men Thèrouanne ble ikke helt avsperret ved at det fantes åpninger hvor forsyningene kunne komme gjennom. Dette oppmuntret marskalken La Palite til å planlegge et angrep for å hjelpe festningsbyen. Den 16. august 1513 hadde La Palite samlet sine styrker, delt dem i to; den ene skulle være synlig for å lokke vekk engelskmennene ved å avlede deres oppmerksomhet. Dermed kunne La Palice sette inn et angrep, med den hensikt å åpne veien for en kompani med krutt og forsyninger til byen. Henrik VIII møtte derimot opp med keiser Maximilian 1. og flyttet hæren, nå forsterket med tyske landsknekter, lengre sørover.
Kavalerivåpenet
Tross populære oppfatninger var de pansrede rytterne i rustning ikke utdatert overfor skytevåpen, derimot hadde den tekniske spesialiseringen skilt ut kavaleriet i tungt kavaleri og lett kavaleri. Det tunge kavaleriet i rustning ble et gjennombruddsvåpen for coup de grace, mens det lette kavaleriet ble øremerket for forfølgelse, sikring og rekognosering av fiendtlige styrker. De pansrede rytterne ble færre, men de var bortimot usårbare med nytt rustningsdesign. Etter hvert som pansringen ble bedre, ble den også tyngre. På midten av 1500-tallet var man nødt til å redusere rustningen i omfang. Skytevåpen var bare effektivt på kloss hold, skjønt det ble stadig større og større avstand mellom skytteren og det tunge kavaleriet utover 1500-tallet.
Allerede under hundreårskrigen på 1400-tallet dukket platebeskyttelse for hest opp, og i et århundre så man stridsvogner, bokstavelige talt på fire bein med plater over nesten hele hestekroppen, unntatt på undersiden og på halsen. Gamle malerier viser at både engelskmennene og franskmennene hadde tung beskyttelse på hestene under sporeslaget, hvor menn har tykke lanser og kjoler av metall.
Slaget
40 franskmenn var blitt drept og 120 tatt til fange. Blant fangene var også La Palice selv. I mellomtiden hadde sir Ap Thomas i spissen for egne lette kavaleri, slått unna avledningsstyrken.
Etterspillet
Den 22. august 1513 måtte Thèrouanne overgi seg, og Henrik VIII fortsatte mot Tournai som blir satt under beleiring fram til den 25. september da byen overgir seg. Da hadde den engelske kongen fått melding om slaget ved Flodden Field som nesten overskygget de militære prestasjonene på kontinentet. I oktober hastet Henrik VIII hjem til England med hæren.
Det neste året, i 1514, seilte «Henry Grace à Dieu» for første gang ut på tokt som flaggskip, for en flåte på 45 skip. De skulle overføre 8 000 mann til Calais og 6 000 andre ble forberedt til å komme over senere. Det kan ha vært på dette tidspunktet at Henrik VIII får den tanke at krigsinnsatsen ikke er i samsvar med Englands interesser, og at oppmerksomheten isteden må rettes mot Englands tradisjonelle fiende Skottland. Krigen på kontinentet var uansett hans personlige krigseventyr, og det var lett å slutte separatsfred sommeren 1514.
Halsbåndparakitt
Halsbåndparakitt (vitenskapelig navn Psittacula krameri) er en papegøye. Den stammer fra Afrika og Asia. Men utsatte og rømte fugler har dannet store, levedyktige populasjoner i tempererte og subtropiske strøk i store deler av verden. Den er en populær burfugl.
Beskrivelse
Halsbåndparakitten er ca. 40 cm lang, inklusive de lange, spisse halefjærene. Vingespennet er om lag 35 cm. Asiatiske fugler er kraftigere bygd og har kortere hale enn de afrikanske, som er påfallende slanke, med en hale som utgjør nær halvparten av totallengden. Selv om begge kjønn er overveiende grønne, viser arten kjønnsdimorfisme. Hannen har en tydelig halsring, som kan variere noe i farge. Denne mangler eller er svært utydelig hos hunnene, som også har mindre tydelig blåfarge på halefjærene. Nebbfargen varierer fra brunrød til rosa.
Lydene består av skarpe, umusikalske skrik.
Naturlig utbredelse og habitat
Arten var opprinnelig knyttet til løvskog med overveiende løvfellende trær, men har vist en nesten enestående evne til å tilpasse seg «kunstige» habitater, som parker, hager og plantasjer. Før en omfattende spredning påskyndet av menneskelig aktivitet fantes den i Afrika mellom Sahara og ekvator og på det indiske subkontinentet (se utbredelseskart).
Underarter
Det fins fire underarter, og muligens vil også den nærstående Mauritiusparakitten (Psittacula echo), som hittil er regnet som en egen art, i fremtiden bli innlemmet som en underart av arten P. krameri. Men foreløpig er disse fire underartene anerkjent:
Spredning på grunn av menneskelig aktivitet
Som populære burfugler er de blitt introdusert over store deler av verden, og har etablert seg i frihet i tempererte og subtropiske områder. På tross av sitt subtropiske utgangspunkt, klarer de vinteren i såpass kalde strøk som Sør-England og Nederland.
I Europa er arten først og fremst knyttet til byer og større tettbebyggelser med parker og utstrakte villastrøk. De største populasjonene er i London og omegn (6000 fugler vinteren 2006, i Nederland, knyttet til de fire største byområdene: Amsterdam, Rotterdam, Utrecht og Haag( anslått til 10,000 fugler i. og i Brussel. (ca. 10 000 fugler) Også i Sør-Afrika, Japan, Tunis, Teheran, Libanon, Israel, De Forente Arabiske Emirater og Oman fins etablerte kolonier. I USA er halsbåndparakitten  etablert i Florida, California og Hawaii.
Fuglene i disse etablerte koloniene av innførte fugler er for en stor del hybrider mellom underartene manillensis, borealis og krameri, til dels også med den nærstående arten  Psittacula eupatria (Alexanderparakitt). Innslaget av de ulike underartene samsvarer med det klimaet de må tilpasse seg.
Mens man i Europa frykter at det store innslaget av rømte burfugler kan true arter som finnes naturlig, ser det ut til at den utstrakte fangsten har ført til nedgang i de  naturlige populasjonene av halsbåndparakitter i Sør-Asia.
Burfugler
Halsbåndparakitter er kjent som burfugler helt tilbake til antikkens Hellas og Roma. I nyere tid er en rekke fargemutasjoner dyrket fram. Men det som først og fremst gjør halsbåndparakitten populær som burfugl er nok den evnen både hannene og hunnene har til å mime menneskelig tale og emosjonsuttrykk-
Peter Lødrup
Peter Lødrup (født 29. august 1932, død 16. juni 2010 ) var en norsk jurist og professor ved Universitetet i Oslo.
Han tok juridisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1957 og ble dr.juris i 1966 på avhandlingen Luftfart og ansvar. Han var professor ved Institutt for privatrett fra 1970 til 2002.
Lødrup var konstituert som dommer i Høyesterett fem ganger; 1991, 1992, 1994, 1997 og 1998.
Lødrup utgav en rekke bøker innen blant annet familierett, arverett og erstatningsrett. Han var også leder for utvalget som utredet ekteskapsloven av 1991 og satt i en rekke andre offentlig oppnevnte utvalg, senest i skiftelovutvalget som avga sin innstilling i november 2007.
Lødrup startet Karnov Norsk Kommentert Lovsamling (nå Norsk Lovkommentar), som utkom med første utgave i 1994, sammen med professor Knut Kaasen (Institutt for Sjørett) og høyesterettsdommer Steinar Tjomsland på forespørsel fra det danske forlaget Thomson. Han var også sentral i arbeidet med å starte Karnov i Sverige noen år senere.
Lødrup ble tildelt St. Olavs Orden i 2001. Han var sønn av forfatterinnen Evi Bøgenæs.
Han var medlem av Det norsk videnskabs-akademi.
Pilegrims vandring
En pilegrims vandring fra denne verden til den tilkommende (engelsk original: The Pilgrim's Progress from This World to That Which Is to Come) er en kristen oppbyggelig fromhetsroman av John Bunyan, første del utgitt i 1678, andre del i 1684.
Rammen for fortellingen ble presentert på førsteutgavens tittelside: «in the similitude of a dream», det vil si fortalt i en drøms lignelse. Boken ble en suksess i sin tid, og godt likt for sin folkelige prosa. En tid var det kun Bibelen som ble lest mer.
William Thackeray tok tittelen Vanity Fair (Forfengelighetens marked) fra en setning i boken. Både Jonathan Swift og Daniel Defoe ble direkte og indirekte inspirerte, men ikke av bokens tungt religiøse tendens.
Mens bokens prosa pekte framover, var dens litterære form langt eldre i bruken av tradisjonelle allegoriske virkemidler som var svært vanlig i middelalderen, blant annet i Roseromanen. Fortelleren vandrer gjennom verdens omstendeligheter, legger seg til å sove i en grotte og får en drømmevisjon: "«Og mens jeg sov, drømte jeg en drøm. Jeg drømte, og se; jeg så en mann kledd i filler og laser, som sto et sted med ansiktet bortvendt fra sitt eget hus og med en bok i hånden og en tung bør på ryggen.»"Denne mannen var sjelen, Kristen, som går sin pilegrimsgang gjennom en skog fylt av symboler. Blant de ulike personene han treffer underveis er «Egennytte», «Verdslig Vismann» og «Snakkesalig». Bunyans prosa bygget både på Bibelen og på folketalerens direkte språk. Bunyans karakteristikker av både syndens miljø og frelsens sted gikk over i det engelske språket som faste uttrykk: «Vanity Fair» (forfengelighetens marked), «Slough of Despond» (fortvilelsens sump), «Hill Difficulty» (vanskelighetenes berg), «Valley of the Shadow of Death» (dødens skyggedal), for å nevne noen.
I motsetningen til middelalderens abstrakte og tidvis meget underfundige allegorier, er Bunyans allegorier direkte og kraftfulle, og han knyttet språket til tilhørernes hverdag. Ved å fortelle om hovedfiguren Kristens vandring fra den verdslige byen Destruction («Ødeleggelse») gjennom det allegoriske landskapet og fram til frelsen, skildret Bunyan hva alle kristne i hans samtid oppfattet med sin tro eller hva som var viktig med den; et åndelig liv hvor de ble stadig utsatt for fristelser og villfarelser, men hvor frelsen nødvendigvis ville være å finne ved enden av reisen.
Veronica
Veronica kan ha flere ulike betydninger:
Piteälven
Piteälven, eller Pite älv, (lulesamisk: Bihtámädno, pitesamisk Bidumiedno) er ei elv i Norrbottens län i Sverige. Den er 410 km lang, med et nedbørområde på 11 285 km² og en middelvannføring ved utløpet på 160 m³/s. Elva har utspring fra innsjøen Pieskehaure ved grensa mot Norge, like ved Sulitjelmamassivet. Den renner derfra i sørøstlig retning og passerer gjennom flere store innsjøer, som Tjeggelvas og Vuolvojaure. Den munner ut i Bottenviken ved Pitsund, 10 kilometer sør for Piteå. De største sideelvene er Abmoälven, Varjisån, Vistån og Lillpiteälven.
Piteälven er en av Sveriges nasjonalelver, og er sammen med Vindelälven, Torneälven og Kalixälven en av de fire store elvene i Norrland som ikke er utbygd til kraftproduksjon. Den største fossen er Storforsen ved Vidsel, som også er Norrbottens største turistmål med ca. 180 000 besøkende per år. Andre kjente fosser er Trollforsarna, Benbryteforsen, Åkerselforsen, Trångforsen og Fällforsen. Ved Hundforsen krysser Inlandsbanan elven på en av Sveriges få gjenværende kombibroer som trafikkeres av både bil og tog i samme løp.
Klemens V
Klemens V (latin for den milde), opprinnelig Bertrand de Got (født ca. 1260 sannsynligvis i Villandraut i Gascogne i Frankrike, død 20. april 1314 i Roquemaure) ble pave 5. juni 1305 og var dette frem til sin død. Han huskes særlig for sin iherdige forfølgelse av Tempelridderne og for å ha flyttet pavestolen til Avignon i 1309, etter fire år i Poitiers.
Bakgrunn
Bertrand de Got stammet fra en occitansk slekt. Han trådte inn i grandmontinerordenen og ble munk. Ved læreanstaltene for romerrett i Orléans og i Bologna studerte ham rettsvitenskap.
Senere trådte han inn i pavelig tjeneste og ble kapellan for pave Bonifatius VIII.
Biskop
Bonifatius VIII utnevnte ham i 1295 til biskop av Comminges, og fire år senere (1299) til erkebiskop av Bordeaux. I sin tid som erkebiskop ble han sannsynligvis personlig venn med den franske kongen Filip IV den smukke. Han ble imidlertid ikke kardinal.
Pave
Da Bertrand ble utnevnt til pave i 1305 befant han seg i Bordeaux. Han ble sterkt oppfordret av kurien til å komme til Roma, men valgte å bli i Frankrike og la seg krone til pave i Lyon, i en storslått seremoni der også kong Filip den smukke var til stede. Det skal ha vært Filips påvirkning som førte til at pave Klemens V flyttet pavestolen til Frankrike, først til Bordeaux og Poitiers, så til Avignon i 1309.
Noe av det første Klemens V utrettet som pave var å utnevne hele ni franske kardinaler. I begynnelsen av 1306 presenterte han en nytolkning av de pavelige bullene Clericis Laicos slik at de delene som kunne ha relevans for den franske monarken, ikke lenger fikk noen betydning. Dessuten gikk han langt i å trekke tilbake de to bullene Unas Sanctam, som var blitt utstedt av pave Bonifatius VIII og som var særlig skadelige for kong Filips offensive regentskap.
Ved en i Poitiers den 12. august 1308 utferdiget bulle kalt Regnans in caelis lot Klemens sammekalle til et concilium (allment kirkemøte) i Vienne. Klemens' samling av møtets dekreter, forøket med egne dekretalier, er kjent under navnet «de klementinske dekretalier» og var av ham ment å utgjøre dekretalenes syvende bok, men dette ble stadfestet først av hans ettertreder.
Det ser ut til at Klemens V i hele sin tid som pave bestrebet seg på å tekkes den franske kongen, og dermed lot seg bruke som et redskap for den franske kongemakten. Dette var et klart brudd med tidligere pavers politiske linje. Han anses av noen historikere å ha vært en av de dårligere paver. Bak kritikken vat blant annet den nepotisme som han utøvet ved utnevnelsene til forskjellige poster. Som ett eksempel fikk i hans pontifikat fem av hans slektninger rang som kardinaler. Kritikken gjelder også den ettergivenhet han utviste mot det franske kongehuset. I Den guddommelige komedie kaller Dante Klemens V for «et får uten lov» (Inferno, 19. sang).
Klemens Vs forhold til Henrik VII av Tyskland var i utgangspunktet godt. Men etter påtrykk fra den franske kongen, Filip, begynte pave Klemens V etter hvert å distansere seg fra Henrik.
Klemens var den paven som sendte Johannes av Montecorvino til Beijing/Khanbaliq for å virke i Kina, og sørget for at han ble konsekrert til erkebiskop.
Per-Erik Burud
Per-Erik Burud (født 15. oktober 1962 i Drammen, død 13. juli 2011 i en båtulykke ved Tjøme ) var en norsk næringslivsleder og administrerende direktør i selskapet Kiwi Norge AS som driver dagligvarekjeden Kiwi. Han begynte i Kiwi i 1991, og var i 2007 Norges 134. rikeste mann med en formue på 1,1 milliard kroner.
Oppvekst og skolegang
Som femåring bisto Burud i sin fars butikk i Drammen, som flaskegutt og klementinpakker. Burud var aktiv idrettsutøver og turner. Han gikk på handelsgymnas og kjøpmannsinstituttet.
Kiwi
Burud kjøpte seg inn i Kiwi i 1991, da kjeden hadde åtte butikker. I løpet av Buruds tid i Kiwi har dagligvarekjeden ekspandert, og hadde pr. 2008 omtrent firedoblet antallet ansatte og butikker og seksdoblet omsetningen. I 2007 hadde kjeden 413 butikker. I 2011 passerte kjeden 500 butikker, 8 000 ansatte og omsatte for nærmere 20 milliarder kroner.
I 2000 startet Burud en bleiekampanje, der kjeden ga bort hver femte pakke bleier for barn. Avtalen ble startskuddet på en voldsom priskonkurranse i det norske markedet for bleier. Samtidig startet en kampanje der butikkene lovet kunden varen gratis hvis de oppdaget varer som var i ferd med å gå ut på dato. I 2007 startet Burud en kampanje mot moms på frukt og grønt, der konsernet dekket matmomsen på 14 prosent på all fersk frukt og grønt, og han utfordret samtidig myndighetene til å gjøre momskuttet permanent. I 2011 startet de også en kampanje hvor de kuttet prisen tilsvarende momsen på nøkkelhullmerkede varer.
Båtulykke
13. juli 2011 ble Burud meldt savnet etter en båtulykke utenfor Tjøme, der hans kone, Anita Burud, ble bekreftet omkommet sammen med Anne-Lene Novak Aasheim. Politiet antok kvelden 13. juli at Burud var omkommet. Torsdag 21. juli ble Per Erik Burud funnet død i samme området som båtulykken skjedde. Per Erik og Anita Burud etterlot seg to barn. Politiet etterforsket saken med mistanke om mulig promillekjøring, men kunne ikke konkludere at noe straffbart hadde funnet sted, og henla saken på grunn av mistenktes død.
Leiravis
Leiravis er en regelmessig utkommende publikasjon som utgis i en militær leir eller avdeling. Leiravisen sirkulerer vanligvis kun internt i leiren på tilsvarende måte som en firmaavis.
Hvert år deles Albertprisen ut til Norges beste leiravis.
Boston Consulting Group
Selskapet ble dannet av Bruce D. Henderson i Boston i 1963, og har i dag 85 kontorer i 48 land. Totalt 14 000 ansatte.
Analyseverktøyet BCG-matrisen ble utviklet av selskapet på 1970-tallet.
Star Fox
Star Fox (スターフォックス) er en videospillserie fra Nintendo. Det første spillet i serien er Starwing (1993), et fremover-scrollende 3D-rail shooter-spill. Senere oppfølgere fulgte ikke nødvendigvis samme spillopplevelse. Originalspillet var basert på Star Wars-serien. Helten i Star Fox-spillene er hovedsakelig den antropomorfe reven Fox McCloud.
Hovedserie
Spillene i hovedserien til Star Fox er utgitt av Nintendo.
Kadei
Kadei er en papyrusbåt i det sentrale Afrika, på Tsjadsjøen og elvedeltaet rundt munningen av Charielven, som renner nordover fra midten av Den sentralafrikanske republikk til landet Tsjad. Den er nå nesten helt avløst av trebåter, og dette betyr at denne gamle båtbyggingstradisjonen omkring sivbåten nå er truet.
Tsjadsjøen
Tsjadsjøen (navnet kommer av «Chad», et lokalt ord som betyr «vidde av vann») er en av kontinentet Afrikas største innsjøer. Den har en foranderlig form som stadig endrer seg for hvert år med tusener av flytende øyer, skiftende mudderbanker og varierende vannstand. Den er også en meget grunn innsjø, som ikke mer enn 10,5 meter på det dypeste, og hvor vannet fordamper i den sterke varmen. Majoriteten av de naturlige flytende øyene som driver omkring på den meget grunne innsjøen består av siv. Samtidig vokser papyrussiv i enorme mengder, som dekker store deler av innsjøen med et grønt lag.
I 1960 hadde Tsjadsjøen et areal på mer enn 26 000 kvadratkilometer, men var redusert til mindre enn 1 500 kvadratkilometer med synlig vann i 2001. Det er antatt at innsjøen kanskje vil forsvinne i løpet av det tjueførste århundret. Tilgangen på fisk har krympet like mye som vannmengden og på lengre sikt truer dette fisketradisjonene i landet rundt innsjøen.
Båtbyggingen
Papyrusbåten er bundet sammen av større og mindre sivruller surret sammen med tau laget av palmeblader. Materialet til sivrullene er fremdeles enkelt å hente på innsjøen. For å lage en båt av kort varighet blir fersk og grønt papyrus innhøstet, men for en større båt som skal vare litt lengre, blir stilkene lagt ute for å tørke i solen for å bli sterke, og deretter satt i bløt i vann for at det skal være mulig å bøye papyrusen.
Den vanlige formen på en sivbunt er som en kjegle ettersom båtbyggeren først hadde splittet et siv i fire strimler som hang sammen og deretter stukket fire stengler med roten først inni forgreningen. Prosessen blir gjentatt gang på gang fram til bunten er surret ferdig i en passende tykkelse. Tykkelsen på den største bunten kan være på omkring en halv meter.
Tilslutt blir den spisse enden som arbeidet hadde startet med, løftet opp på en trekubbe, og båtbyggerne hopper og tramper oppå bunten så den bøyes. Dermed er den oppbøyde baugen ferdig, og andre sivbunter blir skjøtet utenpå den første, en på hver side. Sivene på overflaten av buntene blir flettet inn i hverandre for bedre grep. Akterstavnen på denne båten er enkelt gjort, man bare kutter alt overføldig siv med en machetekniv. På en større båter er de bakeste buntene lagt på kryss.
Kadei
De større kadeibåtene, beregnet for transportformål på Tsjadsjøen og elvedeltaet, er noe annerledes i oppbygging, med to flate bunter av stor størrelse som lasten ble satt på, beskyttet av mindre bunter lagt som «bordkledning» på sidene. De som er beregnet på transport av kveg til faste øyer eller over innsjøen er mer massivt bygget med en meter tykke bunter på hver side av farkosten. Lokale beretninger ovenfor den norske Thor Heyerdahl, som besøkte Tsjad i slutten på 1960-årene, forteller at en så stor kadei for kvegtransport hadde fraktet åtti kveg over den åpne sjøen, og at en annen hadde navigert med to hundre mann ombord. Den største dokumenterte kadei kunne frakte to tonn last.
En vanlig kadei normalt varer omtrent tre måneder på det meste. Størrelsen på denne båttypen er oppgitt til mellom to og ni meter, men det er kjent at det skal ha vært større varianter i fortiden. De ulike folkegruppene rundt Tsjadsjøen har sine egne betegnelser på sivbåtene, kaday av buduma, karr av kotoko, kedeï av kouri og teï-teï av arabere. Det finnes også andre betegnelser, som cadeï, kadai, talé, taléï og tale kotolobe.
Adam van Noort
Adam van Noort (født 1561, død 1641) var en prominent maler og tegner fra Antwerpen, sent i det sekstende og syttende århundre. Han var lærer til både Peter Paul Rubens og Jacob Jordaens; sistnevnte ble også hans svigersønn. Van Noort var domprosten av Sint-Lucasgildet fra 1597 til 1602. Han samarbeidet med Marten de Vos i fullbyrdelsen av dekorasjonene til Blijde Inkomst for erkehertug Ernest av Østerrike i 1594, og malte tallrike små malerier med religiøse motiver.
Harald Steen
Harald Steen (født 2. april 1886 i Kristiania, nåværende Oslo, død 18. april 1941) var en norsk tenor og skuespiller.
Steen debuterte på Nationaltheatret i 1902 og var der til 1908. Han var ansatt ved Centralteatret 1908–1927. Med sitt slagferdige humør, sin smidige karakteriseringsevne og sin ypperlige røst bar han en stor del av teaterets repertoar innen lystspill, folkekomedie, operette og opera.
Han debuterte på filmlerretet i 1916 i den danske stumfilmen Strandvaskeren.
Harald Steen var gift med skuespilleren Signe Heide Steen og far til Randi Heide Steen, Harald Heide Steen og Kari Diesen.
Gastroskopi
Gastroskopi er en endoskopisk undersøkelse som visualiserer spiserør, magesekk og tolvfingertarm hos en pasient. Undersøkelsen gjennomføres for å påvise eventuell sykdom i de nevnte organene, f.eks. spiserørsbetennelse, spiserørsbrokk,  magesår, kreft i magesekken, og andre problemer i svelg og øvre del av fordøyelseskanalen.
Gjennomføring
Pasienten får lokalbedøvelse i svelget. Pasient kan også få et beroligende middel slik at angstnivået hos pasienten blir lavere. Legen benytter en ca. 1 cm tykk slange. I tuppen av slangen sitter det en CCD chip som danner digitale videosignaler som overføres til en monitor.
Slangen føres ned i magesekken via svelget, noe som ofte kan oppleves noe ubehagelig og gi brekningsfornemmelser. Den nedre enden av slangen kan styres ved bøying med to små hjul øverst på slangen som legen kan bruke for å se på alle delene av mavesekken. Enden kan krummes rundt for å se på lukkemuskelen mellom spiserøret og magesekken og om muskelen lukker seg rundt slangen.
På en skjerm kan legen se slimhinnen i spiserøret, magesekken og tolvfingertarmen (bildet fra kameraet). Ved behov kan det også tas vevsprøver, biopsier. Det er smertefritt å ta disse biopsiene.
Hele undersøkelsen er over i løpet av 5–20 minutter. Gastroskopi er en ufarlig og enkel undersøkelse.
Banjer
Banjer, eller banjerdekk, (av italiensk bagno, bad) er det laveste dekket på et skip (unntatt på veldig gamle skip). Det befinner seg under hoveddekket og blir ofte brukt til å stue vekk kabler og lignende, eller som oppholdsrom for mannskapet, og ligger som regel på et nivå under vannlinjen.
Roing under Sommer-OL 1964
Roing var med på det olympiske programmet for fjortende gang under OL 1964 i Tokyo. Det ble konkurrert i sju roøvelser, alle for menn. USA ble beste nasjon foran Sovjetunionen begge med to gullmedaljer.
Shimoga (distrikt)
Shimoga (kannada: ಶಿವಮೊಗ್ಗ ) er et distrikt i den indiske delstaten Karnataka. Distriktets hovedstad er Shimoga.
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,08 % i 2011 mot 12,67 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 960 i 2011 mot 956 i 2001.
Steve Porcaro
Steven Maxwell Porcaro (født 2. september 1957 i Hartford, Connecticut) er en keyboardist og komponist mest kjent som et av originalmedlemmene i pop- og rock-bandet Toto. Han er bror til Mike Porcaro og Jeff Porcaro, begge avdøde.
Steve Porcaro skrev låten «Takin' It Back» som finnes på Totos debutalbum, samt låtene «It's a Feeling» på albumet Toto IV, «Lea» på albumet Farenheit og "The Little Things" på albumet Toto XIV.. Han skrev også låten «Human Nature» som finnes på Michael Jacksons album ''Thriller.
Dessuten har Porcaro arbeidet sammen med Toto i forskjellige roller, som blant annet arrangør og komponist, og som musiker uten å være fast medlem av bandet. Han er også studiomusiker og har jobbet med for eksempel Yes, Jefferson Airplane og Chris Squire. Han var også medlem av Squires kortlivede solo-band The Chris Squire Experiment.
Langhalefink
Langhalefink (Carpodacus sibiricus) er en fugl. Langhalefink blir av IUCN gradert til «Least concern» og er utbredt i Kina, Japan, Kasakhstan, Korea, Nord-Korea og Russland.
Orientfink
Orientfink (Chloris sinica) er en spurvefugl i finkefamilien og består som seks taxa. Arten er endemisk for Øst- og Sørøst-Asia.
Biologi
Orientfink minner om grønnfink (C. chloris), men fjærdrakten har større kontraster. Hannen i nominatformen er tilnærmet sort mellom nebbroten og øynene, mens boninfinkhannen er lysere utfarget i dette området. De andre underartene er en mellomting av de to nevnte. Hunnene til de ulike underartene minner om en blassere utfarget boninfink. Den måler cirka 12,5–14 cm og veier omkring 17–22 g.
Boninfink (C. s. kittlitzi) representerer ei avvikende genetisk linje fra alle andre kjente populasjoner av orientfink, men mer forskning er nødvendig for å avklare om det er snakk om en selvstendig art.
Orientfinken hekker i tidsrommet mars–august, og det er vanlig med to kull per sesong. Redet er formet som en dyp skål og gjort av tørt gress og andre plantefibrer og dyrehår, gjerne plassert 3–9 m over bakken i en busk eller lignende (inkludert bambus). Hunnen legger 3–5 egg, som ruges av henne alene. inkubasjonstiden varer i 12–15 dager.
Inndeling
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.
Karminfink
Karminfink (Carpodacus roseus) er en fugl i finkefamilien. Den er utbredt fra det sentrale Sibir i Russland og østover til Kasakhstan, Mongolia, Kina, Koreahalvøya og Japan. Den har også vært observert lenger vest i Europa, blant annet i Norge. Dette kan imidlertid være importerte burfugler som har rømt.
«Orion» (1939)
«Orion» var en tysk hjelpekrysser.
Karminfink
Dens naturlige habitat er boreal barskog. Fuglearten er ikke regnet som utrydningstruet.
«Orion» (1939)
Hun var opprinnelig fraktskipet «Kurmark», men ble bygget om til hjelpekrysser av den tyske marinen og ble operativ 9. desember 1939.
Karminfink
Inndeling
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.
«Orion» (1939)
Hovedbestykningen hennes bestod av seks 15 cm kanoner, som antageligvis var hentet fra slagskipet SMS «Schleswig-Holstein». Den ene Schneider-Creuzot 75 mm kanonen hennes var erobret fra Polen. Hun var også utstyrt med to 2×37 mm kanoner, to 2×20 mm maskinkanoner og to triple 533 mm torpedoutskytningsrør. I tillegg hadde hun 228 miner og ett sjøfly. Flyet var en Arado Ar 196A-1 frem til februar 1942 da denne ble erstattet av et japansk Nakajima sjøfly.
«Orion» senket selv fem skip og deltok sammen med andre i senkingen av ytterligere fem skip. Fra 1942 ble hun brukt som støtteskip og fra 12. januar 1944 fikk hun navnet «Hector» og ble brukt som treningsskip for kanonmannskaper. I mars 1945 fikk hun tilbake navnet «Orion» og ble brukt som skoleskip.
Hun sank 4. mai 1945 nord for Swinemünde etter å blitt bombet av britiske fly. Hun ble senere hevet og ble hugget opp i 1952.
Lakshola kraftverk
Lakshola kraftverk er et  vannkraftverk ved Nordfjord  i Sørfold kommune i Nordland. Kraftverket utnytter et fall mellom reguleringsmagasinet Faulvatnet og Nordfjordelva. Faulvatnet reguleres mellom 318 og 314 moh.
Til Faulvatnet overføres det vann fra Moskusvatnan og Steinfjellvatnan.
Det er installert effekt på 31 MW og midlere årsproduksjon er på 116 GWh. Produksjonen startet i 1999. Kraftverket var eid av Elkem og verket hjemfaller til staten i 2056. I oktober 2009 ble det bekjentgjort at Østfold Energi sammen med Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk kjøper Siso kraftverk og Lakshola kraftverk i fra Elkem.
I 2010 overtok Norsk Vannkraftproduksjon AS kraftverket fra Orkla.
Öxeryd
Öxeryd er et tettsted i Lerum kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 491 innbyggere.
Stormposten
Stormposten var leiravisen ved Luftforsvarets stasjon Vardø. Den utkom første gang i 1962 i stensilert utgave. Første redaktør var flysoldat Jon Skolmen. Da første nummer av 25. årgang utkom i 1986 antok daværende redaktør at om lag 80 aviser hadde utkommet.
Slaget ved Flodden Field
Slaget ved Flodden eller Flodden Field ble utkjempet i fylket Northumberland i nordlige England den 9. september 1513 mellom en invaderende styrke fra Skottland under ledelse av kong Jakob IV og en engelsk hær ledet av Thomas Howard, jarl av Surrey. Slaget endte i et blodig og katastrofalt nederlag for skottene og var det største slaget (i antall stridende menn) som ble utkjempet mellom de to nasjonene.
Bakgrunnen
Denne konflikten begynte med at kong Jakob erklærte krig mot England for å hedre Auld-alliansen og for å avlede kong Henrik VIIIs tropper fra deres felttog mot den franske kongen Ludvig XII. England var involvert i en større konflikt; forsvarte Italia og paven fra franskmennene (se De italienske kriger) som et medlem av «Den katolske liga». Ved å benytte påskuddet om å hevne mordet på Robert Kerr, en vokter av den skotske grensen East March, som var blitt drept av John «Bastarden» Heron i 1508, invaderte Jakob IV England med hær på rundt 30 000 mann.
Slaget ble snarere utkjempet i nærheten av landsbyen Branxton i Northumberland enn ved Flodden — derav det alternative navnet «Slaget ved Branxton». Grunnen til det første navnet var at skottene tidligere var stasjonert ved Flodden Edge, sør for Branxton.
Skottene krysser grensen
Med oppbudet fulltallig krysset kong Jakob grensen den 22. august. De fleste av soldatene som kom med ham var bevæpnet med fem meter lange kontinentale pik, noen opptil 2 meter lenger enn de tradisjonelle skotske schiltron-spydene. I hendene på sveitsiske og tyske landsknechter hadde disse våpnene fått rykte som fryktelige våpen, men de kunne kun bli brukt effektivt i en disiplinert formasjon. I Jakobs følge var den franske kapteinen grev d'Aussi med førti av sine landsmenn som hadde hjulpet til å trene skottene i å bruke våpnene. Det var et åpent spørsmål om de skotske infanterisoldatene hadde fått nok tid til mestre den nye kampteknikken, eller om det landskapet de marsjerte inn i ville tillate dem å utnytte treningen best mulig. Etter hæren fulgte mesterkanonéren Robert Borthwick med artilleriet, 17 kanoner som man måtte bruke 400 okser til å dra fra Edinburgh. Den majestetiske gamle kanonen Mons Meg ga mer problemer enn den var verd og ble etterlatt. Til tross for dette var hele det skotske artilleritoget altfor tungt og langsomt for en feltkampanje og bare forsinket hærens framrykning. Selv om de store kanonene kunne ødelegge festningsmurer var de altfor vanskelige å manøvrere i kampsituasjoner. Dessuten, våpnene måtte håndteres med dyktighet for å være effektive, og kong Jakob hadde sendt sine beste artillerister med flåten.
Et stort antall av soldatene i den skotske hæren var ferske rekrutter. Mange ble demoralisert av de høye tapene med drepte og skadede de hadde lidd i det langvarige angrepet på Norham Castle som skottekongen innledet beleiringen av straks han hadde krysset grensen. Ytterligere vanskeligheter kom med elendig vær, vedvarende vått og vindfylt gjennom hele felttoget. Sykdommer begynte å spre seg og moralen dalte ytterligere. Noen av soldatene tok hvilket utbytte de kunne skaffe seg og stakk av hjemover. Tidlig i september kom det menn tilbake til Edinburgh i et slikt høyt antall at byrådet ble tvunget til utstede følgende proklamasjon: «We charge straitli and command in our Soverane Lord the Kingis name that all manner of persons that ar cummyng fra his army that thai address thame and returne againe thairto». I korthet at man beordret alle menn som kom fra kongens hær om øyeblikkelig å dra tilbake til den.
Surreys marsj og invitasjon til Jakob
Jakobs grunner for å akseptere utfordringen er uklar. De fleste skotske kommandanter siden Robert Bruce hadde unngått storslåtte slag med engelskmennene om ikke omstendighetene var usedvanlig gode. Den tradisjonelle forklaringen er at han hadde overdrevne forestillinger om gammeldags ære og ridderlighet, skjønt det kan ha vært to andre grunner som påvirket skottenes konge.
For det første synes det åpenbart at Jakob hadde stor tro på at hæren hans var like sterk og tallrik, om ikke sterkere og mer tallrik, enn den hans fiende rådde over. Han var stolt over sine kanoner og sine spydmenn og ivrig etter å la dem prøve seg i kamp. De engelske langbuene var farlige våpen i hendene på dyktige soldater, men mange i skottekongens hær var innkapslet i den mest moderne rustning eller bar med seg tunge treskjold for å parere effekten av det farlige engelske pilregnet.
For det andre hadde han valgt en sterk posisjon for å møte et frontalangrep fra Surrey. Rett over elven River Tall ved Ford Castle lå den nordøstlige fjellrekken Cheviot Hills. Den høyeste av disse toppene var Flodden Hill, i de dager en treløst område som strakte seg over 150 meter over havet. Fra Flodden falt terrenget mot nordvest før det igjen hevet seg mot Branxton Hill. Mot vest var ankomsten dekket av Moneylaws Hill. Hele posisjonen minnet en stor uregelmessig hesteskoform med en åpen ende østover mot fjellrekken. Det var her, i en stor naturlig festning at kong Jakob hadde plassert sin hær. Slaget ved Bannockburn hadde vist hvor viktig det var å velge en god posisjon ved slag, men posisjonen ved Flodden var, om noe, for sterk: et hvert forsøk på et direkte angrep ville ha vært militært selvmord. Skottens konge var ingen Robert Bruce, og jarlen av Surrey var ingen kong Edvard II.