cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krekvika
Krekvika er en liten bygd i utkanten av Hustadvika kommune i Møre og Romsdal, midt i mellom Søvika og Stakvika. Bygda grenser mot Gjemnes kommune. Det bor ca. 15 personer i Krekvika. Fylkesvei 279 passerer gjennom Krekvika, og er bygdas transportknutepunkt mot kommunesenteret Eide, og videre sørover mot Molde, og nordover mot Kristiansund og E39. For å komme til Krekvika fra Molde må man kjøre til Eide og ta av på Fylkesvei 279 mot Høgset, og kjøre 10 km nordover. Fra Kristiansund kjører man mot Molde over Krifastbroen og tar av på Fylkesvei 279 og kjører ca 12 km.
Navn
Navnet blir uttalt Krekvikjæ og har blitt skrevet på følgende måter: Kreckesuigh (1590), Kreckesuigh (1600), Kreguigh (1610) Kreguig (1620) Krechwigen (1667) og Krechviig (1723) Det første leddet kommer sannsynligvis av det gammelnorske hannkjønnsordet krikr ( vinkel, krok). Navnet blir uttalt i bunden form og derfor er ikke garden av de eldste i kommunen. Det er sannsynlig at garden ble lagt øde under svartedauden og at den ble ryddet på 1500-tallet.
Lokale stedsnavn i Krekvika (som fortsatt er i bruk): Kamura, Bekkåkerteigen, Gurienga, Flåberget, Høystakkmyra. Oppi fjellet finnes Elidauin, ei bratt flå der ei jente med navn Eli skal ha gått utfor.
Bautasteinen
Mellom Gammelgarden og sjøen står en bautastein. Den stikker 1,6 meter over jorda og 1 meter ned i jorda. Den er 40 cm brei ved rota og 25 cm i toppen. Tykkelsen er omtrent 25 cm. Sagnet sier at det var Trollkjerringa i Meeknoken som kasta den dit i sinne. Dette så man tydelig før, for da sto den på hall. En St. Hans-natt for ca 50 siden var en del av beboerne i Krekvika på sjøen etter fisk, da de ikke fikk noe dro de i land og retta opp steinen. Museet i Trondheim mener at steinen er satt opp i forhistorisk tid innen perioden eldre jernalder ca 500 år før Kristus til 600 år etter Kristus. De mener at den har blitt satt opp som en minnestein eller som markering av ei grav.
Celebrity Cruises
Celebrity Cruises ble grunnlagt i 1988 av det greskbaserte Chandris Group. I 1997 ble selskapet slått sammen med Royal Caribbean International og dannet Royal Caribbean Cruises Ltd., som driver Celebrity Cruises, Royal Caribbean International, Azamara Club Cruises, Pullmantur Cruises og CDF Croisieres de France. Selskapet har sitt hovedkontor i Miami, Florida.
The Right Way (1921)
The Right Way er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av Sidney Olcott.
7 mm BR Remington
7 mm Benchrest Remington, ofte kalt 7 mm BR, er en tidligere fabrikkpatron som ble utviklet av Remington for bruk i sylinderlås-pistolen Remington XP-100 i fri-klassen (Unlimited) i metallsilhuettskyting. Patronen ble senere også brukt i Remington XB-40 sylinderlås-riflen som var spesielt utviklet for benkeskyting.
7 mm BR Remington ble utviklet for å være en konkurransedyktig patron til håndvåpen i metallsilhuettskyting hvor det må veltes stålmål ut til 200 meter, og har hatt en viss suksess innen skytedisiplinen. 7 mm BR ble også senere brukt til benkeskyting hvor den ble introdusert sammen med Remington X-40-riflen.
Det produseres ikke lenger fabrikkammunisjon, og andre patroner har i dag stort sett tatt over bruksområdet til metallsilhuett og benkeskyting.
Utvikling
7 mm BR er basert på Remington sine to tidligere benkeskytter-patroner 6 mm BR og .22 BR Remington. Disse er igjen baserte på .308 Winchester via .308×1,5-toms Barnes. 7 mm BR ble designet ved å åpne opp halsdiameteren til 6 mm BR Remington slik at man kunne bruke en kule på 7 mm (0.280 tommer).
Ytelse
Med en 380 mm lang pipe kan 7 mm BR oppnå utgangshastigheter som 670 m/s med en 9 grams kule 640 m/s med en 10 grams kule.
Til jakt i USA anses patronen som tilstrekkelig for små hjortedyr på avstander under 140 m. Med lettere kuler kan patronen også være egnet til jakt på mindre rovdyr.
Utfasing
Remington produserte tidligere fabrikkammunisjon og hylser til 7 mm BR, og fortsatte å selge rifler kamret for patronen til tidlig på 1990-tallet. I dag anses patronen som utdatert, og det produseres hverken ammunisjon eller fabrikkvåpen kamret for denne patronen.
Stuping under Sommer-OL 2012 – 3 meter kvinner
Stuping under Sommer-OL 2012 – 3 meter kvinner fant sted den 4. august 2012 på London Aquatics Centre.
Rip Van Winkle (1921)
Rip Van Winkle er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av Edward Ludwig.
Sprint-NM på skøyter 2001
Sprint-NM på skøyter 2001 ble avholdt 10. og 11. februar 2001 på Savalen kunstisbane, Savalen i Tynset. Teknisk arrangør var Savalen Sportsklubb.
Norgesmestere ble Linda Olsen, Geithus IL for damene og Pål Gravem, Eidsvold TF for herrene.
Outland forlag
Outland forlag ble etablert i 2016, og utgir amerikanske og europeiske tegneserier, japansk manga og brettspill.
Forlaget har i all hovedsak utgitt oversatte tegneserier, men i 2020 kom antologien Rakkan, Norges første mangaantologi med norsk som originalspråk.
Irom Chanu Sharmila
Irom Chanu Sharmila (født 14. mars 1970 i Imphal i Manipur) er en indisk journalist, lyriker og menneskerettighetsforkjemper. Hun fastet i flere år i protest mot indiske myndigheters politikk i delstaten Manipur og kalles også «jernkvinnen fra Manipur».
Chanu sultestreiket og fastet i flere år i protest mot Armed Forces Special Powers Act, som gir indiske myndigheter vide fullmakter i kampen mot separatister og opprørere. Hun startet protesten mot myndigheten etter at soldater fra Assam Rifles drepte ti sivile på et marked i Malom i Manipur. Fra november 2000 ble hun tvangsforet gjennom en slange i nesen. Chanu ble holdt i et fengsel i Manipur. Hun ble satt fri noen dager i august 2014, men ble arrestert igjen. Den 22. januar 2015 avgjorde en dommer at hun skulle settes fri og hun slapp ut av fengselet samme dag. I juli 2016 kunngjorde hun at hun ville avslutte sultestreiken og stille til valg.
Hun giftet seg i 2017 og i 2019 ble hun mor til to tvillinger.
Arbeidskomitéen for Fridtjof Nansens polarekspedisjon
Arbeidskomitéen for Fridtjof Nansens polarekspedisjon ble opprettet forut for Nansens polarferd i 1893 for å bistå med å skaffe økonomiske midler til ekspedisjonen.
Arbeidskomiéen for Fridtjof Nansens polarekspedisjon var en tremannskomité som organiserte pengeinnsamlingen og som stod som redere for polarskuten «Fram» Et av medlemmene i komitéen var skipsreder Thomas N. Fearnley som samtidig var medlem av styret i Det Geografiske Selskap. De andre medlemmene var Axel Heiberg og Ellef Ringnes.
Arkiv
Komiteens arkiv oppbevares i Riksarkivet som privatarkiv nr 61 «Arbeidskomitéen for Fridtjof Nansens polarekspedisjon» og inneholder rikholdig dokumentasjon både på innsamling av penger og bygging og utrustning av polarskuta «Fram».
Hauglandsvatnet
Hauglandsvatnet er en langstrakt innsjø i Oselvvassdraget i Bergen kommune i Hordaland. Det ligger i Hauglandsdalen i Fana, nordøst for Kalandseidet. Vatnet ligger 53 meter over havet og har et areal 0,61 km². Det er rundt fire kilometer langt, men bare 250 meter bredt på det bredeste.
Det ligger flere øyer i vatnet, hvorav Holmen og Langøyna er de største. Langøyna er 500 meter lang, men bare 50-70 meter bred. Det ligger hyttebebyggelse på sørenden av øya, som et knyttet til fastlandet med ei gangbru.
Hovedtilløpet til vatnet er den rundt 150 meter lange elva fra Fjelltveitvatnet, som ligger fire meter høyere enn Hauglandsvatnet. Mindre bekker renner inn i vatnet fra begge sider. Fra Hauglandsvatnet går den rundt 250 meter lange elvestrekningen Straumane ned til Bahusvatnet, som ligger bare noen desimeter lavere.
Fylkesvei 164 og mesteparten av bebyggelsen ligger på vestsida av vatnet. I nord ligger gården Haugland, som har gitt navn til vatnet. Østsida av vatnet er stort sett skogkledt og ubebygd, bortsett fra helt i sør.
Dungonabbukta og Mukkawarøya marine nasjonalpark
Dungonabbukta og Mukkawarøya marine nasjonalpark er et naturvernområde på rødehavskysten i Sudan. Verneområdet ble opprettet i 2004, og ble en del av verdensarven i 2016, sammen med Sanganeb marine nasjonalpark.
Dungonabbukta er ei sydvendt bukt ca 125 km nord for Port Sudan; den er 31 km dyp, og 13 km bred på det meste. Verneområdet omfatter 70 km kystlinje, og sammen med omkretsen av Mukkawarøya blir det i alt 200 km strandlinje. Området inneholder variert natur med korallrev, mangroveskoger, sjøgras (Zostera), strender og øyer. Her finnes sjøpattedyr, sjøfugler, fisk, haier, skilpadder, skater og afrikakystens største bestand av dugong.
Curpahuasi (distrikt)
Curpahuasi er et distrikt i provinsen Grau i regionen Apurímac i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 030702 og hovedstaden er Curpahuasi.
Distriktet ble opprettet den 24. november 1955.
Macrodorcas mochizukii
Macrodorcas mochizukii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (hannen ca. 30 millimeter), slank, halvblank, mørkt røbrunlig til svart hjortebille. Hannen har lange, krumme kjever med tenner bare i spissen. Pronotum er rundet, tydelig bredere enn dekkvingene, litt framskutt i midten foran. Hunnen er blank, forkroppen fint og jevnt punktert. Hunnen er mindre uten forstørrede kjever, hodet svært krfatig punktert.
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Taiwan.
Systematisk plassering
Arten blir noen ganger regnet som en underart av Macrodorcas tenuecostatus.
Diablo IV
Diablo IV er et action-rollespill utviklet og utgitt av Blizzard Entertainment, og er det fjerde hovedspillet i Diablo-serien. Spillet ble kunngjort ved BlizzCon 2019 og ble utgitt 5. juni 2023 med tidlig tilgang fra 1. juni. Diablo IV ble utgitt for Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox Series X/S og Xbox One.
Diablo IV inneholder gjenspillbare «dungeons» som er prosedyrisk genererte og et utstyrsfokusert figuroppsett som er forventet fra tidligere innslag i serien, og nye funksjoner som en åpen verden og spiller-mot-spiller-innhold. Spillere har valget mellom fem klasser for sine figurer – «barbarian», «druid», «necromancer», «rogue» og «sorcerer» – og leder dem gjennom oppdrag og kamp i Sanctuary, etter gjenoppstandelsen til demonen Lilith.
Mottakelse
Diablo IV mottok «generelt positive» tilbakemeldinger for Windows- og PlayStation 5-versjonene og «universal anerkjennelse» for Xbox Series X-versjonen ifølge omtalesamlernettstedet Metacritic.
Blizzard Entertainment kunngjorde 6. juni 2023 at Diablo IV hadde blitt deres raskest selgende spill.
Blackhat
Blackhat er en amerikansk actionthriller fra 2015 regissert og produsert av Michael Mann. Hovedrollene spilles av Chris Hemsworth, Wang Leehom, Tang Wei og Viola Davis. Filmen handler om et omfattende hackingangrep mot et kinesisk atomkraftverk og den amerikansk børsen. Svært mye står på spill og amerikanske og kinesiske myndigheter blir nødt til å samarbeide. En beryktet hacker løslates fra fengsel for å bistå med sin ekspertise.
Filmen ble en stor kommersiell flopp. Anmeldelsene var forholdsvis dårlige.
Handlingsreferat
Chen får hjelp fra sin søster Chen Lien, en ingeniør. Han møter FBIs spesialagent Carol Barrett (spilt av Viola Davis) i Los Angeles, og avslører at koden brukt til hackingen ble skrevet av ham selv og Nicholas Hathaway (spilt av Chris Hemsworth) hans tidligere rom-kamerat ved Massachusetts Institute of Technology, flere år før Hathaway havnet i fengsel. Dawai ønsker at FBI burde frigjøre Hathaway fra fengsel, hvor han soner en dom for data-relaterte forbrytelser.
Hathaway blir tilbudt en midlertidig løslatelse, i bytte for hans tjenester. Imidlertid blir han overvåket av amerikansk marskalk ved navn Jessup. Men Hathaway manipulerer systemet på Jessups telefon som skal spore hvor Hathaway befinner seg til enhver tid. Hathaway identifiserer en kriminell som hjalp en hacker med å komme seg inn i en dataserver, samtidig som han utvikler et romantisk forhold til Lien. Ledetråder avdekket av kaptein Chen og spesialagent Barrett fører dem til Hong Kong, hvor de samarbeider med politi-inspektør Alex Trang. De sporer opp en kjent paramilitær ved navn Elias Kassar.
Politiet forsøker å raide Kassars gjemmested. Men ting går galt når en skuddveksling finner sted, hvor Trang og mange politifolk blir drept. Programvare fra NSA avslører at en hacker opererte fra Jakarta. Men Hathaway hacker inn i NSA, og både FBI og NSA krever at han kommer tilbake i fengsel. Men Hathaway og Lien velger å heller reise til Malaysia, i håp om å oppdage hackerens neste mål og forhindre planene deres.
Adil Şan
Adil Şan (født Adel Alıssa 12. september 1980 i Bayır-Bucak i Syria ) er en syrisk og tyrkisk sanger og poet. Han representerte Syria i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2015 med melodien «Geliş». Sangen har i ettertid blitt populær etter å ha blitt brukt i den tyrkiske såpeoperaen Diriliş: Ertuğrul.
Şan vokste opp i Turkman-fjellene i Syria. Hans far fra Aleppo er syrisk-turkmensk og hans mor er fra Gaziantep i Tyrkia. Han ga ut sitt første album med tittelen Çobanbey Elleri i 2003. Kort tid etter flyttet han til Tyrkia, hvor han giftet seg i 2006. Da han fikk tyrkisk statsborgerskap endret han sitt navn fra Alıssa til Şan. I 2013 ga han ut sitt andre album Hattuç.
I 2015 ble Adil Şan den første til å representere Syria i Tyrkvisjonens sangkonkurranse. Melodien «Geliş» kom på en femteplass i konkurransen, og Şan fikk juryens «sympatipris» for sin fremføring. Senere samme år ga han ut en bok om syrisk-turkmensk kultur. I 2016 ga Şan ut sitt tredje album Dilimiz.
Antheraea
Antheraea er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).
Utseende
Middelsstore til meget store (vingespenn 60-160 millimeter), stort sett lyst brunlige påfuglspinnere. Hannene har gjerne litt sigdformede vinger, hunnene ikke. Hver vinge har en liten ring eller øyeflekk på hver vinge, utenfor denne et lyst tverrbånd. I tillegg har de gjerne en ganske liten øyeflekk i vingespissen.
Levevis
Som vanlig for påfuglspinnere kan larvene leve på mange ulike busker og trær. De har gjerne en voldsom appetitt og vokser raskt.
Silkeproduksjon
Som de fleste sommerfugllarver produserer larvene til denne slekten silke. Når larven skal forvandle seg til en puppe, spinner den seg inn i en tykk kokong av dette materialet. Noen av artene i denne slekten har blitt brukt i produksjon av silke for tekstiler. Slik silke er kjent som tussah-silke og har vært produsert i størst omfang i Kina. Larvenes silkeproduksjon er ikke like stor, og kvaliteten ikke like god, som silkespinnerens (Bombyx mori) larver, men disse arten er mer nøysomme og hardføre. En konsekvens av at artene er brukt i silkeproduksjon er at flere arter har dannet forvillede bestander i områder de tidligere ikke fantes, etterkommere etter rømte dyr.
Utbredelse
Artene finnes naturlig i Sørøst- og Øst-Asia, og i Mellom- og Nord-Amerika. I tillegg er det forvillede bestander av minst én art i Mellom-Europa, der de har vært brukt i forsøk på silkeproduksjon.
John Baptist Odama
Odama ble presteviet i 1974. I 1996 ble han bispeviet og i 1999 ble han utnevnt til erkebiskop av Gulu. Han har engasjert seg for internt fordrevne mennesker på flukt fra Herrens motstandsarmé. I 2003 appellerte han til FN om hjelp for barn som søkte tilflukt i Gulu. Erkebiskop Odama har også forsøkt å hjelpe til for å få slutt på konflikten mellom opprørsgruppen Herrens motstandsarmé og myndighetene i Uganda.
Fiji under VM i friidrett 2017
Fiji deltok med én utøver under VM i friidrett 2017 (utendørs) fra 5. august til 13. august 2017 i London i Storbritannia.
Eyvind Getz
Eyvind Getz (født 18. juni 1888, død 29. august 1956) var en norsk høyesterettsadvokat og politiker for Høyre.
Puntarenas
Puntarenas er hovedstaden og den største byen i den costaricanske provinsen Puntarenas. Den befinner seg på en smal landtunge ved Nicoyagolfen i Stillehavet, og er en av landets viktigste havner. Det går ei sandstrand langs hele byens sørlige kystlinje. Sentrum av byen utgjør et distrikt i kantonen Puntarenas, og hadde et innbyggertall på 8 335 i 2011. Hele kantonen hadde 115 019 innbyggere i 2011.
Karnevalet i Puntarenas i begynnelsen av februar er et av landets mest besøkte. Fotballaget Puntarenas FC spiller i Primera División, og har Estadio Miguel Ángel «Lito» Pérez Treacy som hjemmebane.
Tilskuereffekten
Tilskuereffekten eller tilskuerapati (etter engelsk bystander effect og bystander apathy) er et sosialpsykologisk fenomen der enkeltindivider i større grad unngår å hjelpe fremmede i en nødssituasjon når andre mennesker, innbilt eller virkelig, også er tilstede. Begrepet stammer fra forskningen til de amerikanske psykologene Darley og Latané i 1968 som følge av mordet på en kvinne i USA i 1964 da 38 naboer skal ha vært tause vitner til et halvtimes langt overfall og drap uten selv å gripe inn. Seinere esperimenter med tilskuereffekten i ulike kulturer og under forskjellige omstendigheter har påvist den samme tendensen; det oppstår en tilsynelatende apatisk likegyldighet hos tilskuere når de er del av en flokk, og en uvilje mot å bryte den sosiale konformiteten for å hjelpe andre. Undersøkelsene viser også at jo større grupper som er vitne til en akutt situasjon, jo mindre føles det personlige ansvaret hos mange av tilskuerne.
Bakgrunn
Denne saken skapte stor oppstandelse i flere miljøer, blant annet hos flere sosialpsykologer. Darley og Latané ble inspirert til å utforme og utføre et eksperiment som gikk ut på å undersøke hvorfor ingen av vitnene grep inn.
Darley og Latanés eksperiment
I 1968 utførte Darley og Latané eksperimentet der de undersøkte hvilke faktorer som påvirker tilskueres tilbøyelighet til å gripe inn i nødssituasjoner og diffusjon (fordeling) av ansvar.
En forsøksperson ble ledet inn i et intervjurom som var utstyrt med en mikrofon og et headset. De fikk vite av forsøksleder at de skulle delta i en diskusjon om personlige problemer assosiert med livet som student. For å unngå eventuell forlegenhet som kunne påvirke diskusjonen fikk ikke deltakerne se hverandre, og forsøkslederen informerte også om at han ikke kom til å overhøre samtalen direkte, men at den ble tatt opp på tape. Det forsøkspersonen ikke visste var at de andre «deltakerne» var opptak gjort av medhjelpere. Forsøkspersonen var dermed den eneste virkelige deltakeren i diskusjonen. Han ble fortalt at hver deltaker fikk to minutter hver til å snakke om et problem, før mikrofonen ble avslått og de andre fikk mulighet til å komme med kommentarer. Altså var det kun en person om gangen som kunne høres av de andre. Dette ble gjort for å forhindre forsøkspersonen i å forhøre seg med «de andre» om hva de foretok seg under den forestående nødssituasjonen.
Det framtidige offeret for nødssituasjonen var først ut. Han fortalte blant annet at han led av krampeanfall, spesielt når han var under press. Så gikk turen videre. Forsøkspersonen var alltid den siste som fortalte om problemene sine. Så begynte en runde der deltakerne skulle kommentere på det som ble sagt i forrige runde. Offeret snakket først og fikk nesten umiddelbart høyere stemme og mer ujevn tale, hvorpå han klarte å få fram at han hadde et anfall og at han trengte hjelp umiddelbart.
Variabelen som ble manipulert var gruppestørrelsen. Gruppen besto alltid av forsøksdeltakeren og offeret, mens det som ble variert var om forsøkspersonen trodde han var alene med offeret, eller at det var en eller fire andre som også hørte anfallet. I en annen betingelse varierte man kjønn på deltakerne, deriblant forsøkspersonen. I tillegg var det også en betingelse der en av deltakerne var medisinstudent.
Det som ble målt var tiden det tok før forsøksdeltakeren forlot intervjurommet og varslet om hendelsen til en forsøksassistent som satt i gangen. Tok dette mer en seks minutter ble eksperimentet avsluttet.
Vi ser av tabellen at når forsøkspersonen trodde de var alene med offeret, var det større sannsynlighet for at de varslet om situasjonen enn i de andre gruppebetingelsene. Kjønn og eventuell medisinsk bakgrunn hos en av de angivelige diskusjonsdeltakerne hadde lite å si for resultatet. Dette vil si at gruppestørrelsen var den utslagsgivende variabelen i eksperimentet, noe som betyr at det virkelige eller innbilte nærværet av andre hadde innvirkning på hjelpeatferden til forsøksdeltakeren.
Betydning for sosialpsykologien
Darley og Latanés eksperiment har skapt grunnlaget for en vid forskningstradisjon på gruppepsykologi som ikke bare aktiverende, men også hemmende for handling på bakgrunn av forsøksdeltakernes manglende intervensjon i nødssituasjonen. Forsøket har også senere blitt replikert av ulike forskere med forskjellig kulturell bakgrunn. Blant annet har L. Y. Zhong undersøkt effekten av frykt for kriminalitet og samfunnstype i to ulike kinesiske samfunn. Hun fant at forsøkspersoner med høyt fryktnivå var mindre tilbøyelig til å intervenere i nødssituasjoner.
Eventuelle forbehold
R. Manning, M. Levine og A. Collins publiserte i 2007 en artikkel som omhandler drapet på Kitty Genovese. De legger fram evidens for at de opprinnelige faktaene i saken var sterkt overdrevne, da vitnene umulig kunne ha sett hele overfallet, siden det faktiske mordet skjedde i en trappeoppgang i en bygning. I virkeligheten så kun tre av vitnene så Genovese sammen med morderen, og det var ikke på noe tidspunkt opplagt at overfallet var av en så alvorlig karakter. I tillegg var det et av vitnene som ropte til gjerningsmannen for å skremme ham bort, noe som så ut til å fungere. Man kan dermed ikke si at det ikke forelå noen form for tilskuerintervensjon i saken.
Dobbeltagent
En dobbeltagent er en person som for eksempel jobber for to etterretningstjenester på samme tid. Det kan være tale om to ulike former:
Eksempel fra den kalde krigen
Et eksempel på en dobbeltagent fra den kalde krigen er den russiske KGB-offiseren Oleg Gordijevskij. Han hadde jobbet ved KGBs avdeling i København i 1966, og i møtet med Danmark begynte ham å mistro sovjetstyret. I november 1973 forsøkte vestlige etterretningstenester å gjøre Gordijevskij til dobbeltagent, og den 19. januar 1975 lyktes de. Han arbeidet som dobbeltagent frem til 1985. Da rømte han til USA. Avsløringen av Gordijevskij som dobbeltagent skyldes delvis en annen dobbeltagent, Aldrich Ames.
Albin Upp
Albin Andersen Upp (født 2. august 1866, død 2. oktober 1953 ) drev ved- og kullhandel i Briskebyveien 46 i Oslo etter å ha innvandret fra Sverige rundt 1900. Etter 1930 deltok sønnen Gustav Upp i driften av butikken.
Dobbeltagent
Eksempel fra den kalde krigen
Amerikaneren Aldrich Ames jobbet for CIA, og ble vervet som dobbeltagent av KGB for penger. En annen amerikansk KGB-dobbeltagent var Robert Hanssen, som arbeidet for FBI. Både Ames og Hanssen hadde føringoffiseren Viktor Sjerasjin.
Albin Upp
Ved- og kullhandelen sammen med flere av nabobygningene ble revet rundt 1970, da nåværende Briskebyveien 48 ble oppført. Albin Upp har imidlertid gitt navn til kunstgalleriet og kafeen i nr. 42, som har vært i drift siden første halvdel av 1980-tallet i et av få bevarte trehus i veien.
Dobbeltagent
Eksempel fra den kalde krigen
I Norge er det også eksempel på avhoppere fra KGB, med dobbeltagenten Mikhail Butkov, som vervet seg for KGB i 1984, ble dobbeltagent i 1989 og hoppet av 22. mai 1991.
Betty Reardon
Betty Reardon (født 12. juni 1929) er en amerikansk professor emerita i pedagogikk ved Columbia University i New York. Hun er kjent for sin innsats med fredspedagogikk som middel til konfliktløsning og fredsbygging.
I 2009 fikk hun Seán MacBride-fredsprisen fra Det internasjonale fredsbyrå.
Eyvind Getz
Han var sønn av riksadvokat Bernhard Getz (1850–1901) og Johanne Christiane Fredrikke Berg (1855-1924), bror til advokaten Bernhard Nicolai Getz (1878–1932) og oberst Ole Berg Getz (1881-1952). Hans oldefar innvandret til Norge, sannsynligvis fra Schwarzwald.
Getz var advokat av yrke (med møterett for Høyesterett) og ordfører i Oslo fra 1932 til 1934. Han var også styremann for Oslo Kinematografer fra 1932 til 1934.
Oseaniamesterskapet i basketball for kvinner 1985
Oseaniamesterskapet i basketball for kvinner 1985 ble arrangert i Melbourne i Australia i 1985.
Bhadrakalpikasūtraen
Bhadrakalpikasūtraen (sanskrit; tibetansk: བསྐལ་པ་བཟང་པོ།, wylie: bskal pa bzang po’i mdo, tradisjonell kinesisk: 賢劫經 xiánjié jīng) eller den heldige tidsalders sūtra er en mahāyānasūtra. Dens fulle tibetanske tittel er ’phags pa bskal pa bzang po zhes bya ba theg pa chen po’i mdo (འཕགས་པ་བསྐལ་པ་བཟང་པོ་ཞེས་བྱ་བ་ཐེག་པ་ཆེན་པོའི་མདོ།), som er en gjengivelse av sanskrit Āryabhadrakalpika­nāmamahāyāna­sūtra. På norsk er tittelen «den edle mahāyānasūtraen om den gode tidsalder».
Teksten har 24 kapitler som er skrevet ca 200-250 e.Kr., som blir sagt å ha blitt forkynt av Gautama Buddha i Vaishali. Den inkluderer navnene på de 1002 buddhaene i denne «heldige tidsalder». .
Det europeiske forsvarsfellesskap
Det europeiske forsvarsfellesskap (EFF) (fransk: Communauté européenne de défense (CED), tysk: Europäische Verteidigungsgemeinschaft (EVG), engelsk: European Defence Community (EDC)) var et planlagt forsvarssamarbeid mellom medlemmene av Det europeiske kull- og stålfellsskap. Ifølge planen skulle det opprettes en europeisk hær. Planen ble undertegnet av de seks regjeringene i Belgia, Frankrike, Luxembourg, Nederland og Tyskland, men strandet da Frankrikes nasjonalforsamling ikke ønsket å ratifisere planen.
Okkupasjonsstatuttet for Tyskland
I de forhandlingene som fulgte, forlangte den tyske regjeringen som motytelse at okkupasjonsstatuttet som de allierte hadde vedtatt for landet, skulle oppheves, og at Tyskland skulle få etablere sitt eget forsvarsdepartement. Tyskland skulle slik få tilbake det vesentlige av sin suverenitet som stat.
Den 27. mai 1952 undertegnet regjeringene i Belgia, Frankrike, Luxembourg, Nederland, Italia og Tyskland en avtale om fellesskapet. Planene strandet imidlertid i 1954, da Frankrikes nasjonalforsamling ikke ratifiserte avtalen.
Mariscal Gamarra (distrikt)
Mariscal Gamarra er et distrikt i provinsen Grau i regionen Apurímac i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 030703 og hovedstaden er Palpacachi.
Clare Hollingworth
Clare Hollingworth (født 10. oktober 1911 i Knighton i Leicester i England, død 10. januar 2017 i Hongkong) var en britisk journalist og forfatter. Hun var den første krigskorrespondenten som rapporterte om den tyske oppmarsjen ved grensen til Polen og om utbruddet av andre verdenskrig, beskrevet som «århundrets skup». Hun jobbet for The Daily Telegraph i 1939 da hun oppdaget utplasseringen av tyske styrker ved grensen til Polen da hun reiste fra Polen til Tyskland.
Bakgrunn
Clare Hollingworth ble født i forstaden Knighton sør for Leicester, og var datter av Daisy og Albert Hollingworth. Under første verdenskrig drev faren en fabrikk for fottøy, og familien flyttet til en gård nær Shepshed.
Hun viste tidlig interesse for å bli forfatter, mot morens ønske, og hennes interesse for krigføring ble stimulert av besøk til historiske slagfelt i Storbritannia og Frankrike sammen med faren. Etter grunnskolegangen gikk hun på husmorskole i Leicester, men likte det dårlig.
Førkrigstiden
Hun begynte å skrive på freelancebasis for New Statesman. I juni 1939 ble hun nominert til å stille for Labour i det forestående parlamentsvalg i slutten av 1939, men på grunn av krigsutbruddet fant ikke dette valget sted. Etter krigen hadde Labour nominert en annen kandidat.
Etter den tyske innmarsjen i Sudetenland i 1938 dro hun til Warszawa og arbeidet blant tsjekkiske flyktninger. Mellom mars og juli 1939 var hun delaktig i å berge tusener fra Hitlers styrker ved å skaffe dem visum til Storbritannia. Dette bidro til at hun ble ansatt av Arthur Wilson, redaktør for The Daily Telegraph, i august 1939.
Andre verdenskrig
Hollingworth hadde arbeidet for The Daily Telegraph i under en uke da hun ble sendt til Polen for å rapportere om de økende spenningene i Europa. Hollingworth overbeviste den britiske generalkonsulen i Katowice, John Anthony Thwaites, om å låne henne en bil med sjåfør for å samle inn informasjon om situasjonen på grensen mot Tyskland.
Da hun kjørte til grensen mellom Tyskland og Polen og krysset den den 28. august, observerte Holligworth en konsentrasjon av tyske tropper, stridsvogner og pansrede biler vendt mot Polen da webbingkamuflasjen over dem ble forstyrret av vindkast. Hennes rapport endte som førstesideoverskrift på The Daily Telegraph dagen etter med ordene: "1,000 tanks massed on Polish border. Ten divisions reported ready for swift strike."
Den 1. september ble hun vekket av lyden av stridsvogner og fly, og ringte til den britiske ambassaden i Warszawa for å rapportere om at invasjonen av Polen var begynt. For å overbevise det tvilende ambassadepersonellet holdt Hollingworth telefonen ut av vinduet på rommet sitt slik at de kunne høre lyden av de tyske styrkene. Hollingsworths rapporter var de første som det britiske Foreign Office fikk om invasjonen av Polen.
Hun fortsatte å rapportere fra Polen. I 1940, nå med Daily Express som arbeidsgiver, dro hun til București der hun skrev om kong Carol IIs ufrivillige abdikasjon og urolighetene som fulgte. Hennes telefoniske rapporter ignorerte sensurbestemmelsene og det fortelles at hun en gang unnslapp å bli tatt med til arresten ved å ha kledt seg naken, med bare et badehåndkle. Rumensk hemmelig politi kunne tenkes å avkle en kvinne, tenkte hun, men ville ikke påkle en med makt.
I 1941 dro hun til Egypt, og rapporterte senere fra Tyrkia, Hellas og Kairo. Hennes arbeid ble hemmet av at kvinnelige korrespondenter ikke ble gitt formell akkreditering. Etter at feltmarskalk Bernard Montgomery inntok Tripoli i 1943 ble hun beordret til å returnere til Kairo. Men hun ville forbli nær fronten, og begynte å dekke general Dwight D. Eisenhowers styrker i Alger, nå for Chicago Daily News. Deretter skrev hun fra Palestina, Irak og Persia. Hun ble da, i 1941, den første som fikk intervju med sjahen av Iran.
Etterkrigstiden
I flere tiår etter verdenskrigens avslutning rapporterte Hollingworth om konflikter i Palestina, Algerie, Kina, Aden og Vietnam. BBC uttalte senere at selv om hun ikke var den første kvinnelige krigskorrespondent, «hadde hun en innsikt i teknikker, taktikk og strategi som plasserte henne i en klasse for seg selv». The New York Times beskrev henne som «the undisputed doyenne of war correspondents». Hun bygde opp en betraktelig ekspertise innen militærteknologi og – etter pilotopplæring i 1940-årene – fikk hun særlig innsikt i flytyper og deres yteevner.
Hun konverterte til den katolske tro senere; i sin selvbiografi setter hun dette i sammenheng med sin oppdagelse av mannens utroskap. Hun truet ham også med å skyte hans elskerinne.
I 1950 hadde hun forlatt Kairo og var basert i Paris, og arbeidet for The Guardian. Hun begynte å reise til Algerie og utviklet der kontakter med den algeriske nasjonale frigjøringsfront. Hun rapporterte fra Algeriekrigen tidlig i 1960-årene.
Tidlig i 1963, mens hun fortsatt arbeidet for The Guardian, var hun i Beirut og begynte å finne ut om Kim Philby, en britisk etterretningsoffiser som i det ytre var korrespondent for Observer. Hun fant ut at han var reist med et sovjetisk skip til Odessa i Sovjetunionen. The Guardians redaktør, Alastair Hetherington, som fryktet en rettstvist, holdt tilbake artikkelen om Philbys avhopp i tre måneder til han til slutt publiserte hennes detaljerte beskrivelse den 27. april 1963. Hans avhopp ble deretter bekreftet av den britiske regjering. Hun ble gjort til The Guardians forsvarskorrespondent i 1963, som første kvinne i dette vervet.
I 1967 sluttet hun i The Guardian og begynte igjen å skrive for The Telegraph. Hun ble sendt til Vietnam i 1967 for å dekke krigen. Hun var en av de første kommentatorer som mente at krigen ville bli fastlåst uten avgjørelse i sikte, og hennes rapportering vitnet om at hun var lydhør for vietnamesiske siviles oppfatninger. I 1968 fant hun ut om planene for fredssamtaler fra en anonym kilde hun møtte i katedralen i Saigon.
I 1973 ble hun The Telegraphs Kina-korrespondent, den første etter at Folkerepublikken Kina var blitt proklamert i 1949. Hun møtte Zhou Enlai og Mao Zedongs hustru Jiang Qing. Blant hennes scoop i Kina var Maos slaganfall i 1974, og senere Deng Xiaopings økende maktposisjonering - begge ble møtt med skepsis, men det viste seg at hun hadde rett.
Hun var den siste som intervjuet sjahen av Iran. Journalisten John Simpson kommenterte at «She was the only person he wanted to speak to».
I 1981 trakk hun seg tilbake. Hun flyttet til Hongkong, var nær daglig å se i Foreign Correspondents' Club og var dens goodwillambassadør. Hun tilbrakte også tid i Storbritannia, Frankrike og Kina. I 1989 var hun vitne til demonstrasjonene på Tiananmenplassen fra en hotellbalkong, og den da nesten 80 år gamle damen ble observert i en lyktestolpe hvorfra hun ville få bedre overblikk over hendelsene.
Pasientarkiver
Pasientarkiver fra offentlige og private sykehus oppbevares både i det statlige Arkivverket og i kommunale arkivinstitusjoner som Oslo byarkiv og Bergen Byarkiv. Fra 1. januar 2002 overtok staten ansvaret for de tidligere fylkeskommunale og kommunale sykehusene. Men de eldre pasientarkivene som er blitt til i den tiden sykehusene var kommunale, er ikke avlevert til Arkivverket, men til kommunale arkivinstitusjoner som byarkivene i Oslo og Bergen.
Litt om pasientarkiver
Pasientarkiver skal inneholde all dokumentasjon på den helsehjelpen som en person har fått av det aktuelle sykehuset. Det meste av de aktuelle opplysningene vil inngå i pasientjournalen. Før helsepersonelloven trådte i kraft 1. januar 2001 var det ikke krav om at det skulle være én felles journal for hele virksomheten. De enkelte avdelingene førte ofte uavhengige journaler for samme pasient, og det var hovedsakelig legene som førte pasientjournalene.
Pasientjournalene som er avlevert til arkivinstitusjonene, er ordnet på ulike måter. Det vanligste er at de er ordnet på løpe-/journalnummer årgangsvis. Det vil si at man starter med nytt nummer innenfor hvert år. I tiden før og like etter 1950 er pasientjournalene ordnet med nytt løpe-/journalnummer innenfor hver måned innenfor hvert år, og da må man vite utskrivningsdatoen for pasienten. Pasientjournalene kan også være ordnet på fødselsdato på den måten at man starter med alle pasienter født den 1. i hver måned og så fortsetter med pasienter født 2.1-2.12, 3.1-3.12 osv. Det finnes også pasientjournaler som er ordnet på grupper etter kroppsdeler: gruppe I er hodet, gruppe 2 er.... osv.
Inngangen til de eldre pasientjournalene er ulike typer pasientregistre, som kartotekkort ordnet alfabetisk på pasientenes etternavn, innskrivningsprotokoller, utskrivningsprotokoller og sykeprotokoller.
Pasientarkiver i Arkivverket
Riksarkivet oppbevarer store mengder med pasientarkiver fra Rikshospitalet fra og med 1826 og hovedsakelig fram til 1960. Hovedtyngden av materiale er pasientjournaler, og tillegg kommer innskrivnings- og utskrivningsprotokoller, sykeprotokoller, operasjonsprotokoller, pasientkartoteker.
Riksarkivet har også pasientjournaler fra Det norske radiumhospital. De avleverte journalene er ordnet i to serier som omfatter årene 1932-1955 og 1960-1970. Ifølge Radiumhospitalets arkivleder har man ikke greid å oppspore pasientjournalene for årene 1956-1959. Pasientjournalene er såkalte "morssjournaler", det vil si journaler for de pasientene som var innlagt første gang i løpet av de to tidsperiodene og som var meldt døde før pasientjournalene ble avlevert til Riksarkivet. Serien som omfatter årene 1932-1955, inneholder journaler for pasienter som er meldt døde innen ca. 1999, og serien for årene 1960-1970 inneholder journaler for pasienter som er meldt døde innen ca. 2003. Journalen for en pasient som første gang var innlagt i 1965 og som døde i 2007, vil derfor ikke finnes i Riksarkivet, men ved Radiumhospitalet. Hvis man ikke kjenner diagnosekoden pasienten var innlagt for, må man kontakte Radiumhospitalet.
Riksarkivet har også pasientjournaler fra Sophies Minde/Statens senter for ortopedi for årene 1927-1960 og Kronprinsesse Märthas Institutt (1950-1960).
Riksarkivet har også pasientarkiver fra private sykehus, som inngår i Riksarkivets mange privatarkiver. Vi kan nevne Oslo Sanitetsforenings Revmatismesykehus og Dr. Dedichens privatklinikk (1899-1966), som ble opprettet og drevet av Henrik Dedichen i 1901-1935.
Pasientarkiver i kommunale arkivinstitusjoner
Oslo byarkiv oppbevarer pasientarkiver fra de tidligere kommunale sykehusene Ullevål sykehus, Aker sykehus og Dikemark sykehus og det private Lovisenberg sykehus (tidligere Diakonissehuset).
Garen (Minnesota)
Historie
Garen var et tettsted like sør for Forest Lake, Minnesota. Det fantes ved den nåværende U.S. Route 61 og 190th Street. Garen South School i District No. 72 åpnet i 1893. Den hadde 5 trinn: A, B, C, D, and E. Skolen brant tilslutt ned.
En tidligere historiker fra Forest Lake minnes: "Mødrenes kjærlige omtenksomhet på kalde vinterdager imponerte meg. De vekslet om å frakte varme matretter, supper, hjemmebakte bønner eller oppskårne poteter som tillegg til den kalde lunsjmaten barna tok med hjemmefra i lunsjspannene sine. Det var også en oljeovn til matlaging. Noen ganger hadde de varm sjokolade å drikke, som til tider var litt svidd."
Kvalifisering til VM i fotball 2022 (UEFA), gruppe J
Kvalifisering til VM i fotball 2022, gruppe J er en av ti grupper i UEFAs VM-kvalifiseringsturnering for å se hvilke lag som kvalifiserer seg til verdensmesterskapet i fotball i 2022, som skal avholdes i Qatar. Gruppe J består av følgende lag: Armenia, Island, Liechtenstein, Nord-Makedonia, Romania og Tyskland. Trekningen ble utført i Zürich i Sveits 7. desember 2020. Lagene skal spille mot hverandre hjemme og borte i en round robin-format.
Gruppevinneren kvalifiserer seg direkte til verdensmesterskapet, mens andreplassen går videre til playoff.
Oseaniamesterskapet i basketball for kvinner 1989
Oseaniamesterskapet i basketball for kvinner 1989 ble arrangert i Auckland på New Zealand i 1989.
Melchior Borchgrevinck
Melchior Borchgrevinck (ca. 1570 – 1632) var en dansk-nederlandsk komponist og hoffkapellmester.
Borchgrevinck var en av de siste representantene for nederlandsk renessansemusikk i Danmark.
Liv og virke
Borchgrevinck var sønn av den nederlandske musikeren Bonaventura Borchgrevinck, som i 1587 ble kapellmester ved hoffet til kong Frederik II av Danmark og Norge. Bonaventura ble ganske snart avskjediget, men Melchior og flere andre av Bonaventuras «geseller» ble værende som musikere i hoffkapellet.
I 1596 ble Melchior Borchgrevinck hofforganist hos kong Kristian Kvart. Han foretok en studiereise til Giovanni Gabrieli i Venezia i 1599, og var også i Italia vinteren 1601–1602. Borchgrevinck opparbeidet seg et godt ry i Venezia. Orazio Vecchi karakteriserte ham i madrigalverket Le veglie di Siena (1604), som var dedisert Christian IV, for «en i sannhet fortreffelig musiker», og påberopte seg i den sammenhengen en uttalelse av Giovanni Gabrieli.
I 1618 ble Borchgrevinck øverste kapellmester ved det kongelige hoffet. Eleven Mogens Pedersøn ble året etter utnevnt til visekapellmester. En stor del av hoffkapellet ble på grunn av trettiårskrigen avskjediget i 1627, og Borchgrevinck trakk seg tilbake til sitt gods i Roskilde. På begynnelsen av 1631 ble han gjeninnsatt i sin tidligere stilling og beholdt denne til sin død ett og et halvt år seinere.
Borchgrevincks etterkommer Leonard Christian Borchgrevink (1698–1772) var direktør ved Røros Kobberverk i 1737–1772 og ble grunnlegger av en livskraftig norsk grein av Borchgrevink-slekta.
Musikk
Bare få av Borchgrevincks komposisjoner er bevart. I 1605-1606 gav han ut madrigalsamlingen Giardino novo bellissimo di varii fiori musicali scieltissimi i København der et par av hans egne stykker finnes. Han står også bak utgivelsen IX Davids Psalmer, med fire Stemmer rimvis udsat (København 1607), men denne regnes som tapt. En samling paduaner og gallarder utgitt i Hamburg 1607 og 1609 inneholder noen danser av Borchgrevinck.
Kambodsja under VM i friidrett 2017
Kambodsja deltok med én utøver under VM i friidrett 2017 (utendørs) fra 4. august til 13. august 2017 i London i Storbritannia.
Ståle Tollefsen
Ståle Tollefsen (født 19. november 1968 i Drammen) er en norsk gründer og feltskytter.
Gründer av Macro IT
I 2001 etablerte han selskapet Macro IT Tollefsen som skulle levere IT- og datatjenester. I 2005 ble selskapet gjort om til et aksjeselskap der det nå er flere ansatte, og Tollefsen fungerer som daglig leder i selskapet.
Idrettslige prestasjoner
Tollfsen ble norgesmester i feltskyting med pistol i klassen revolver felt på Ørlandet i 2006. I samme mesterskap tok han sølv i klassen fin felt. Han representerer Oslo feltskyttere, og satt i styret for skytterlaget fra 1990 til 2010.
Dzoraget
Dzoraget er en elv i Armenia. Dzoraget springer ut i Bazum-fjellene i provinsen Lori i den nordlige delen av landet. Herfra følger den en sørøstlig retning før den når elva Debed.
Dzoraget hører til Kuras nedbørfelt, og vannet renner til sist ut i Det kaspiske hav.
Namibia under Samveldelekene 2018
Namibia deltok under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Australia. Det er 7. gangen Namibia deltar under samveldelekene.
Namibia var påmeldt med 30 (20 menn og 10 kvinner) utøvere fordelt på sju idretter.
Para-friidrettsutøver Ananias Shikongo var landets flaggbærere under åpningen av lekene.
Matthäus Karrer
Bakgrunn
Matthäus Karrer vokste opp i Deuchelried og gikk på Rupert-Neß-Gymnasium i Wangen im Allgäu. Han studerte filosofi og katolsk teologi ved Eberhard Karls-universitetet i Tübingen og ved Ludwig Maximilian-universitetet i München.
Prest
Den 15. juli 1995 ble han presteviet i Neuhausen auf den Fildern.
Karrer virket så som kapellan i Herrenberg og Ulm-Söflingen. Fra 1999 til 2002 var Matthäus Karrer ungdomspastor for dekanatene Ravensburg og Friedrichshafen. I 2002 ble han sogneprest for menighetene St. Georg und Jakobus og St. Maria i Isny im Allgäu. Karrer har også vært dekan for dekanatet Allgäu-Oberschwaben fran 2008. I 2011 ble Matthäus Karrer leder for hovedavdelingen Pastoraler Konzeptioni det biskoppelige ordinariat i bispedømmet Rottenburg-Stuttgart, og dessuten domherre.
Hjelpebiskop
Den 2. mars 2017 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av Tunnuna og hjelpebiskop i Rottenburg-Stuttgart. Bispevielsen fant sted 28. mai 2017 i Rottenburgs domkirke. Konsekratorene var erkebiskopen av erkebispedømmet Freiburg, Stephan Burger, hjelpebiskop Udo Bentz (Mainz), og hjelpebiskopene Thomas Maria Renz, Johannes Kreidler og Franz Josef Kuhnle (alle Rottenburg-Stuttgart). Han er medlem av pastoralkommisjonen innen Den tyske bispekonferanse.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Micaela Bastidas (distrikt)
Micaela Bastidas er et distrikt i provinsen Grau i regionen Apurímac i Peru. Distriktets nasjonale statistikkode er 030706 og hovedstaden er Ayrihuanca.
Distriktet ble opprettet den 20. desember 1957.
Fjelltveitvatnet
Fjelltveitvatnet er en innsjø i Fana i Bergen kommune i Hordaland. Det er en del av Oselvvassdraget og ligger 57 meter over havet. Det er cirka en kilometer langt og rundt 150 meter bredt, og har et areal 0,10 km².
Hovedtilløpet til vatnet er den 300 meter lange elva fra Samdalsvatnet, som ligger tre meter høyere. Utløpet er i sør, gjennom en rundt 150 meter lang elv ned til Hauglandsvatnet, som ligger fire meter lavere enn Fjelltveitvatnet.
Det ligger jordbruk vest for vatnet, hvor også fylkesvei 164 passerer.
Montezuma (Costa Rica)
Montezuma er ei bygd i provinsen Puntarenas i Costa Rica. Den befinner seg ved stillehavskysten, nær sørspissen av Nicoyahalvøya. Den blei grunnlagt som en fiskerlandsby, men er i dag et populært turistmål på grunn av de flotte strendene, fossene og landskapa som omgir stedet.
Samdalsvatnet
Samdalsvatnet er en innsjø i Samdalen i Fana i Bergen kommune i Hordaland. Det er en del av Oselvvassdraget og ligger 60 meter over havet. Det er cirka en kilometer langt og rundt 300 meter bredt, og har et areal 0,25 km².
Geetbets
Geetbets er en kommune i provinsen Flamsk Brabant i Belgia. Kommunen består av tre delkommuner: Geetbets, Grazen og Rummen. Elva Gete renner gjennom kommunen og har gitt opphav til den første delen av kommunens navn.
Kjempeibis
Kjempeibis (Thaumatibis gigantea) er eneste art (monotypisk) i slekten Thaumatibis, som inngår i ibisfamilien (Threskiornithidae). Kjempeibisen er den største av ibisene, og BirdLife International regner arten som kritisk truet av utryddelse. Den er dessuten oppført som nummer 2 på listen til Evolutionarily Distinct and Globally Endangered (EDGE), og regnes altså av Zoological Society of London som «verdens mest særegne og sjeldne nålevende art av fugl».
Samdalsvatnet
Hovedtilløpet til vatnet er Samdalselva, som renner inn i nordenden, men det har også tilløp fra Sagelva i sør og Hålandsbekken i nordvest. Fra Samdalsvatnet fører en 300 meter lang elvestrekning ned til Fjelltveitvatnet, som ligger tre meter lavere.
Frode Overland Andersen
Frode Overland Andersen (født 3. februar 1972) er en norsk diplomat. Han har vært tilknyttet utenrikstjenesten siden 1999.
Kjempeibis
Beskrivelse
Kjempeibisen blir omkring 102–106 cm stor og veier cirka 4,2 kg. Fjærdrakten er grå, men oversiden på vingene er sølvgrå. Hodet og nakken er fjærløs og huden grå. Arten har et langt, nedoverkrummede gulbrunt nebb og røde øyne. I nakkeroten og over skuldrene har den tette mørkere bånd. Sekundærfjæra på kroppen er sølvgrå i tuppene og har smale sorte korsbånd. De undre ekstremitetene er sterke og oransje i fargen. Ungfuglene skiller seg fra de voksne gjennom kortere nebb, brune øyne og sorte fjær i bakhodet.
Frode Overland Andersen
Han er utdannet cand. polit. fra Universitetet i Bergen, NTNU i Trondheim og Freie Universität i Berlin.
Achriotypa
Utseende
Middelsstore, avlange, sylindriske, brune trebukker, den bakre delen av dekkvingene er skittenhvit. Dette er trolig kamuflasje som får artene til å ligne på fugleskitt. Antennene er nokså tynne og litt lengre enn kroppen. Pronotum har buede sider uten tenner. Dekkvingene er jevnbrede, med et bredt, skrått, skittenhvitt tverbånd som strekker seg nesten bak til spissen.
Kjempeibis
Utbredelse og habitat
Arten var opprinnelig utbredt over store deler av Indokina, men er nå mer begrenset til kun det nordlige Kambodsja og det ekstremt sørlige Laos. En fugl ble observert i Yok Don National Park i Dak Lak, Vietnam, i 2003.
Frode Overland Andersen
Han var kommunikasjonssjef i Utenriksdepartementet 2014-2019 og underdirektør fra 2012-2014.