cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trondheimsveien (Oslo)
Trondheimsveien er en vei/gate i Oslo som går gjennom bydelene Gamle Oslo (5-5), Grünerløkka (7-199C, 2-184), Nordre Aker (226-232), Bjerke (235-381, 258-342), Grorud (387A-515, 424-640, 567-567) og Stovner (529-557, 591-669C). Veien starter ved Nybrua og går til bygrensen ved Vestli.
Trondheimsveien er en ren bygate frem til Mailundveien ved Torshovdalen (hvor den blir riksvei 4), og den beholder et visst gatepreg frem til Sinsen. Deretter går den over i en ren innfartsvei i fire felter langs nordsiden av Groruddalen. Fra Grorud går veien over til tofelts-vei igjen. Trondheimsveien er 13,2 km lang i Oslo kommune.
Før forvaltningsreformen trådte i kraft den 1. januar 2010 var også strekningen mellom Carl Berners plass og Mailundveien en del av riksvei 4.
Trondheimsveien er Norges lengste vei med sine 13,2 km fra Schous Bryggeri til Kalbakken.
Historie
Bygging av Trondheimsveien startet på 1600-tallet i området fra Carl Berners plass og nordover gjennom gården Sinsen. Før 1859 var Akerselva grense mellom byen Christiania og bygda Aker, og Lakkegata var hovedåren fra nordøst til byen over Vaterlands bru. I 1827 ble Nybrua bygget, og Storgata ble forlenget dit. Det åpnet for en nye hovedåre inn til byen, og den ble realisert de Trondheimsveien ble opparbeidet fra Nybrua til møtet med Lakkegata i 1857. Sinsenkrysset ble etablert i 1870, mens løsningen med rundkjøring først kom i 1957.
Fremtid
Trondheimsveien vil i fremtiden i all hovedsak ikke lenger være en del av riksvei 4. Riksvei 4 vil fremdeles gå fra Bjørvika til Gjelleråsen på Oslo-siden, men i andre traseer enn i dag. Dette vil primært skje ved å føre trafikken inn på riksvei 163 og lage en ny tunnel fra Økern til Bjørvika.
Utenfor Ring 3 skal Fossumdiagonalen ved Grorud føre trafikk fra Trondheimsveien til Østre Aker vei. Ifølge planene fra Statens vegvesen skal Trondheimsveien nedgraderes til en lokalvei med grønn midtrabatt, kryss, rundkjøringer og mye mindre trafikk. Oslo Sporveier har foreslått å forlenge trikken fra Sinsen til Tonsenhagen når veien er nedgradert til lokalvei, og to av de fire feltene er satt av til kollektivtrafikk. Fra Grorud skal veien oppgraderes til seks felt, hvorav to kollektivfelt.
Østre Aker vei skal så oppgraderes betraktelig for å ta imot større trafikkmengder.
Innenfor Ring 3 vil Trondheimsveien ikke få så store forandringer i forhold til i dag, men man håper på mindre trafikk siden den nye Riksvei 4 vil gå i tunnel fra Bjørvika til Økern. Man ønsker også å gjøre strekningen vakrere og mer fremkommelig for kollektivtrafikken, slik som det allerede påbegynte prosjektet ved Carl Berners plass har som mål.
Near the Cross
«Near the Cross» er en amerikansk salme. Teksten ble skrevet av Fanny Crosby og publisert i Bright Jewels av William B. Bradbury (New York City: Biglow & Main, 1869).
Melodien ble skrevet av W. Howard Doane.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet The Gospel According To Ike And Tina i 1974. På albumet ble sangen kalt Nearer the Cross.
Norsk versjon
Den norske tittelen er «Nær ditt kors».
1969
1969 (MCMLXIX) i den gregorianske kalenderen var et år uten skuddag som begynte på en onsdag.
Musikk
Karriere start
Opptredener Populære låter i Norge
Debutalbum
Edward Albee
Edward Franklin Albee III (uttales IPA: /ˈɔːlbiː/; født 12. mars 1928 i Washington, D.C. eller i Virginia, død 16. september 2016 i Montauk i New York) var en amerikansk dramatiker.
Taj Gibson
Taj Jami Gibson (født 24. juni 1985) er en amerikansk basketballspiller for laget Oklahoma City Thunder i den amerikanske proffligaen NBA. Gibson kom til NBA i 2009 da han ble trukket opp som den 26. spilleren totalt i draftet det året av den samme klubben.
NBA-karriere
Gibson har, siden han kom til NBA, bare spilt for en NBA-klubb, nemlig Chicago Bulls.
Edward Albee
Han er kjent, blant annet, for The Zoo Story (1958), The Sandbox (1959), Hvem er redd for Virginia Woolf? (1962) og Breakfast at Tiffany's (1966). Hans verk anses for å være velskrevne og mindre sympatiske analyser av det moderne liv.
1969
Musikk
Andre album
Colin Bass
Colin Bass (født 4. mai 1951 i London) er en engelsk musiker. Han er kjent som bassist for progrockbandet Camel som han sluttet seg til i 1979 og som tidligere medlem av verdensmusikk-pionerene 3 Mustaphas 3 samt for å ha produsert og solgt mange millioner album i Indonesia under navnet Sabah Habas Mustapha.
Biografi
Colin Bass' eklektiske karriere startet med forskjellige småband i London-området, men han fikk ikke til noe særlig før han sluttet seg til Steve Hillage Band og en lengre europaturné. Deretter gikk han til Camel hvor han fikk til et veldig bra samspill med trommeslageren Andy Ward. Hans debutalbum var I Can See Your House from Here fra 1979 hvor han i tillegg til å spille bass, fikk vise sitt vokale repertoar.
Han var også medlem av verdensmusikk-pionerene 3 Mustaphas 3 fra 1984 til 1991. Bass har også spilt inn plater og fremført med mange internasjonale artister som Steve Hillage, Duncan Browne, Oumou Sangare, Dembo Konte & Kausu Kouyate, Maurice el Medioni, Stella Chiweshe. Han har også produsert album for Tarika, The Klezmatics, Ali Hassan Kuban og andre.
Colin Bass er kjent i Indonesia for å ha produsert og solgt mange millioner album og har spilt inn 3 album der under sitt eget navn (Sabah Habas Mustapha), som inneholdt mange topp indonesiske musikere fra Jakartaområdet. Det siste albumet So La Li av Sabah Habas Mustapha & the Jugala Allstars fra 2000 ble nominert av BBC Radio 3 til deres World Music Award.
1969
Litteratur
Nordisk råds litteraturpris tildeles Per Olov Enquist for Legionärerna
Colin Bass
Biografi
I 1999 ga han ut det første Bass-albumet An Outcast of the Islands, som ble innspilt i Polen og California og som hadde med Andrew Latimer og Dave Stewart fra Camel, og medlemmer fra de polske gruppene Quidam, Abraxas og Poznań Filharmoniske Orkester. Senere samme året utkom hans album Live at Polskie Radio 3, og i 2000 ble Live Volume 2 – The Acoustic Songs utgitt. Camels foreløpige siste album var A Nod and a Wink og kom ut i 2002.
Bass bor i dag i Berlin i Tyskland, hvor han jobber med soloprosjekter og har sitt ukentlige radioprogram på SFB Radio 4. Colin Bass er forøvrig storebror til den amerikanske skuespillerinnen Bo Derek.
Palomar Observatory
Palomar Observatory er et privateiet observatorium som ligger i San Diego County i California, 140 km sørøst for Pasadenas Mount Wilson Observatory, i fjellkjeden Palomar Mountain Range. Observatoriet ligger cirka 1700 meter over havet og er eiet og drevet av California Institute of Technology. Forskningstiden blir gitt til Caltech og dens samarbeidspartnere som inkluderer Jet Propulsion Laboratory og Cornell University.
Edward Albee
Bakgrunn
Albee ble født enten i Washington, D.C. eller i Virginia som sønn av Louise Harvey og ble satt ut til adopsjon atten dager etter fødselen. Han ble adoptert ti måneder senere av Reed og Frances Albee, et ektepar bosatt i Larchmont, New York.
Albees adoptivfar var sønn til vaudevillemagnaten Edward Franklin Albee II – eier av et par teatre som skapte Edwards teaterinteresse. Hans adoptivmor var Reeds tredje hustru.
Albee studerte ved Rye Country Day School i Westchester County, New York, og deretter ved Lawrenceville School i New Jersey. Han ble da sendt til Valley Forge Military Academy i Wayne i Pennsylvania, og ved Choate School (nå kalt «Choate Rosemary Hall») i Connecticut. Hans utdannelse fortsatte ved Trinity College i Hartford i Connecticut, hvorfra han ble utvist i 1947 etter å ha skulket og nektet å delta i den obligatoriske gudstjenesten.
Forfatter
Hans største suksess var Broadway-produksjonen ''Who's afraid of Virginia Woolf? (''1962), som han fikk en Tony-pris for. Skuespillet ble i 1966 filmatisert i filmen av samme navn med Elizabeth Taylor og Richard Burton i hovedrollene.
Barry Bonds
Barry Lamar Bonds (født 24. juli 1964 i Riverside, California) er en av spillerne på baseball-laget San Francisco Giants. Han er sønnen til den tidligere stjernen Bobby Bonds og en fjern slektning av Reggie Jackson.
Eurasisk flygeekorn
Eurasisk flygeekorn eller sibirsk flygeekorn (Pteromys volans) er det eneste flygeekornet som forekommer i Europa.
Kroppen er 13,5–20,5 cm lang og den buskete halen 9–14 cm. Mellom fram- og bakbeina har den en flygehud som gjør at den kan glidefly fra tre til tre eller ned stammen på det samme treet. Pelsen er lysegrå, og de store øynene viser at dette dyret hovedsakelig er nattaktivt.
Arten foretrekker blandingsskog med gamle osper. Her finner den hakkespetthull som brukes både som bolig og til å lagre mat for vinteren. Et hull kan inneholde opptil fem liter føde, helst rakler fra or og bjørk, men også tynne kvister. Resten av året eter den mest planter som knopper, skudd, blad, frø, nøtter og bær, men den kan også røve fuglereir og ta egg og unger. Eurasisk flygeekorn formerer seg saktere enn ekorn og får ofte bare to kull i året med to–tre unger i hvert kull.
Eurasisk flygeekorn er utbredt i det eurasiske barskogbeltet fra Finland, Estland og Latvia østover gjennom Russland, Mongolia og nordvestlige Kina til stillehavskysten inkludert Korea og nordøstlige Kina. Den finnes også på den russiske øya Sakhalin og den japanske øya Hokkaido.
Saudafjorden
Saudafjorden er en fjordarm som strekker seg fra Sandsfjorden i Suldal og helt inn til byen Sauda. Den er en utstikker av Boknafjorden, og den delen av fjorden som strekker seg lengst nord i Rogaland. Saudafjorden er en åpen, vid fjord med største dyp nesten 400 meter. Fjorden har ingen markerte terskler.
Miljø
Innerst i fjorden finnes Sauda Smelteverk som i 1981 bl.a. tilførte fjorden ca. 100 tonn mangan (hvorav 75 tonn frafiltrerbart), ca. 25 tonn sink (nesten 100 % frafiltrerbart) samt ca. 2 tonn PAH. Fjorden bærer preg av å være sterkt forurenset, og den innerste delen av fjordbunnen er dekket med et flere meter tykt lag av sediment som består av avfallsstoffer som er dumpet av Sauda Smelteverk. Dumpingen pågikk fra 1912 og frem til slutten av 1980-tallet. PAH og tungmetallutslipp akkumuleres i skjell og fisk. Omfattende tiltak er satt igang for å snu utviklingen, og fjorden har blitt betraktelig renere i løpet av de siste 20 årene. Saudafjorden er ikke lenger en av landets mest forurensede steder, og det er nå gitt klart signal på å spise fisk, blåskjell og annen sjømat som står i fjorden. Fjorden ble også brukt som søppelfylling frem til 1970-tallet. Det har de siste årene vært stor oppblomstring av fisk og annet liv.
Lancing (West Sussex)
Lancing er en landsby og et verdslig sogn i West Sussex i England. Den ligger i distriktet Adur, med Sompting mot vest, Shoreham-by-Sea mot øst og Coombes mot nord. Stedet er en av landsbyene som hevder å være den største i England, med omkring 19 000 innbyggere i 2002. Det ble målt 18 810 innbyggere i folketellingen i 2011. Sistnevnte folketelling omfattet også befolkningen i landsbyen Coombes.
Geografi
Lancing og dets sogn utgjør en del av den smale sentrale seksjonen av Sussex’ kyst mellom mindre Sompting i vest og større Shoreham-by-Sea i øst. Selv ved å ekskludere forsteder har Lancings kjerne den største udelte landsbyområdet i Storbritannia. Dens økonomi er analysert til å være integrert i bydannelsen Brighton/Worthing/Littlehampton (totalt 474 485 innbyggere per 2011). Lancings bosatte område nedenfor South Downs nasjonalpark dekker 9,5 km², noe som er mesteparten av dets landområde.
Mye av området som nå er dekket av boliger var tidligere familiedrevne frukt- og blomstergårder som leverte til Brighton Market eller Covent Garden i London.
Jernbanestasjonen Lancing stasjon ble åpnet 24. november 1845, på det som nå heter West Coastway Line. London, Brighton and South Coast Railway åpnet et vognverksted der Churchill industriområde nå ligger. Dette ble nedlagt 1964–1965.
Vennskapsbyer
Lancing, (sammen med andre urbane distrikt Adur) har vennskapsbysforhold med:
Sichuanfeltet
Sichuanfeltet (四川油气田) er et stort olje- og gassfelt i den sentrale del av provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger over Kinas største kjente reserver av naturgass. Utviklingen av feltet begynte allerede i 1953.
Dette er det naturgassfeltet med høyest produksjon av drøyt tyve lignende felter i Kina.
Hochschule RheinMain
Hochschule RheinMain (tidligere Fachhochschule Wiesbaden) er en utdanningsinstitusjon i Wiesbaden, Rüsselsheim am Main og Geisenheim i Tyskland. Med sine 10.274 studenter (studieåret 2011/2012) er denne den fjerde største faghøgskolen i Tyskland, og tilbyr utdanning i seks fagområder innen teknologi, informatikk, sosial- og omsorgsfag og design. Den har om lag 700 ansatt hvorav 226 er professorer.
Tex Willer
Tex Willer er en italiensk tegneserie som omhandler en fiktiv person ved samme navn. Tegneserien er skapt av Gian Luigi Bonelli og Aurelio Galleppini, og ble publisert første gang i 1948 i Italia.
I Norge kom Tex Willer i 1971 og blir utgitt i dag av Egmont, med 12 nummer i året. I tillegg utkommer Tex Willer Spesial. Første nummer ble utgitt i 2000, og det er hittil utgitt 26 album på 232 sider. Tex Willer Spesial inneholder en lang historie i motsetning til månedsheftene som har fortsettelseshistorier.
Fra 2008 har Egmont også gitt ut Maxi Tex som inneholder en eller to hele historier per hefte. Noen har vært utgitt tidligere i månedsheftet, mens andre er helt nye for det norske publikum. Per april 2014 er det utgitt 33 pocketer, og Egmont har annonsert ytterligere 5 til i løpet av året.
I 2009 kom også de første stripene av Tex Willer i bokform. Boken er utgitt i farver og inneholder seriene som ble publisert i Seriemagasinet fra 1951 til 1954 og den videre fortsettelsen om Tex og hans venner. Bok nr. 23 utkom i mars 2014, og Egmont har annonsert ytterligere tre bøker i løpet av 2014.
Crewe
Crewe er en jernbaneby og et verdslig sogn i de sørlige deler av det seremonielle grevskapet Cheshire i England. Det er den største byen i det administrative distriktet Crewe and Nantwich. Området har løselig beregnet en befolkning på 84 000 innbyggere. Crewe er mest kjent for sin tilknytning til jernbaneindustrien i England ettersom det er et viktig knutepunkt. Det er også hvor Crewe Works er lokalisert, som i mange år var et betydelig ingeniørselskap for jernbanen i framstilling og overhaling av lokomotiver, men er i dag betydelig redusert. Fra 1946 og fram til 2002 ble det også produsert Rolls-Royces bilmotorer her. Pyms Lane-fabrikken vest for byen produserer nå bilmotorer eksklusivt for Bentley.
Selv om navnet Creu er nevnt i Domesday Book i 1086 er den moderne urbane bosetningen i Crewe ikke formelt opprettet før i 1843 av Joseph Locke som konsoliderte en «jernbane-koloni» etter at det vokst fram boliger rundt jernbanens knutepunkt siden 1840–41, skjønt allerede da ble stedet kalt for Crewe av mange.
Leirvik
Leirvik er en by og administrasjonssenter i Stord kommune i Vestland. Byen har innbyggere per 1. januar. Leirvik ligger på sørøstkysten av øya Stord og er regionssenter i Sunnhordland. Selve Leirvik sentrum er lokalisert i en vik og har historisk sett vert en naturlig havn i munningen av Hardangerfjorden med sentral plassering til skipsleien langs Vestlandskysten. I nyere tid har Leirvik tettsted vokst seg større langt utover sentrumskjernen og strekker seg nå fra det tidligere selvstendige tettsteded Valvatna i sør til Rommetveit i nord, en distanse på over 8 kilometer. Det meste av bebyggelsen ligger langs fjorden, noe som er gjør at tettstedet er langt og tynt i utstrekning.
Offentlige tjenester og utdanning
Leirvik har som administrasjonssenter i Stord kommune flere viktige offentlige tjenester. Stord rådhus befinner seg her, det samme gjør flere regionale tjenester som Nav, Sunnhordland tingrett og Stord trafikkstasjon. Det regionale sykehuset Stord Sjukehus ligger like nord for Leirvik sentrum. Stord lensmannskontor og Stord Brann og Redning ligger også i Leirvik
Stord videregående skole har tre avdelinger med 737 elver totalt i 2018.
Stord folkehøgskule starter opp i august 2021 og befinner seg sentralt i Leirvik sentrum.
Næringsliv
Leirvik har i nyere tid i hovedsak blitt bygd på industri, fra båtbygging til oljeindustri. De to største bedriftene i Leirvik for øyeblikket, Aker Solutions Stord og Leirvik AS, er begge historisk sett båtbyggerier som har gått over til oljeindustri. De to bedriftene har til sammen over 2.000 fast ansatte.
Wärtsilä Norway AS er en annen stor bedrift og har kontor på Heiane i Leirvik, der de også har testsenter for testing av ny teknologi.
NCE Maritime CleanTech, en nasjonal næringsklynge for forsking på rene maritime løsninger, har hovedkontor på Heiane.
Kollektivtransport
Leirvik er et gammelt trafikknutepunkt. Her passerer kystbussen som knytter byen til Stavanger, Haugesund og Bergen, og det går hurtigbåter østover mot Kvinnherad, Skånevik og Ølen, og nordover mot Bergen. Leirvik har også et bredt rutenett av busser til nabokommunene og internt i Leirvik. Hovedterminalen for både lokal og regional busstransport er Leirvik Terminal sentralt ved havnen i Leirvik Sentrum. Leirvik hurtigbåtterminal ligger ca. 50 meter unna.
Stord lufthavn, Sørstokken ligger ca. 12 kilometer vest for Leirvik og har daglige avganger til Oslo, samt periodevis chartertrafikk til både inn- og utland.
Veinett
Europavei 39 (E39) går delvis gjennom utkantene av Leirvik på veg over øyen Stord, der den binder Leirvik til byene Bergen og Stavanger.
Fylkesvei 544 går gjennom sentrum, der den møter E39 i begge ender. Fylkesvei 5050 går fra Leirvik sentrum nordover til den møter E39 ved Førland nord for Rommetveit. Fylkesvei 545 binder Leirvik sammen med tettstedet Sagvåg.
Kulturminner
Leirvik har flere kulturminner, og flere vernede bygninger.
Teater og kino
Stord kulturhus ligger i Leirvik sentrum og har en teatersal med kino, samt en mindre dedikert kinosal.
Idrett
Leirvik har flere sportskompleks der de to største er Vikahaugane idrettspark og Prestegardskogen idrettspark. De største klubbene er Stord IL, som har lag for alle aldre i flere forskjellige idretter, og Trott IL som er en ren fotballklubb. Stord IL er historisk sett det største fotballaget i Leirvik og har hjemmebane på Stord Stadion. Leirvik har ellers et rikt utvalg av klubber i et stort utvalg av idretter.
Media
Sunnhordland og Stord24 er begge aviser med hovedkontor i Leirvik. NRK har også lokalkontor her.
Datianchifeltet
Datianchifeltet er et stort felt for naturgass som ligger i den østlige del av provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Geologisk består det av tre lag med gass som strekker seg over 200 km i en bredde av 20 km. De påviste reserver i feltet (2000) er på over 50 milliarder kubikkmeter. Dets årlige produksjohn er på tre milliarder kubikkmeter gass.
Helga Marie Ring Reusch
Helga Marie Ring Reusch (født 1865 i Gamlebyen i Fredrikstad, død 1944 på Hvalstad i Asker) var en norsk billedkunstner.
Familie
Hun var gift med geologen og vitenskapsmannen Hans Reusch (1852-1922).
Fra 1922 bodde hun i sin «Villa Morene» på Hvalstad.
Kunstnerisk virke
Som billedkunstner gikk hun i lære hos Erik Werenskiold (1885), ved Christian Krohgs malerskole, hos Gerhard Munthe (1887), ved Puvis de Chavannes' malerskole i Paris, ved Harriet Backers malerskole, og foretok studieturer blant annet til Boston.
Av religiøst tilknyttede arbeider kan nevnes altertavlen i Døves kirke i Oslo (1912), Majorstuen kirke (1918-27) og i Holmen kirke i Asker (1935).
I 1946 mottok daværende Nasjonalgalleriet i Oslo deler av Hans og Helga Marie Ring Reuschs kunstsamling i testamentarisk gave fra ekteparet. Av disse rundt 20 tegninger utført av henne, mange av dem barnebilder og motiver fra Setesdal.
Norgesvenn
Norgesvenn er en uformell karakteristikk som gis til utenlandske politikere, artister og andre kjente personer som ofte opptrer i Norge, eller som har en privat relasjon til Norge.
Fylkesvei 508
Fylkesvei 508 (Fv508) går mellom Lauvvik i Sandnes og Oltedal i Gjesdal.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Natalja Petrusiova
Natalja Anatoljevna Petrusiova (russisk Наталья Анатольевна Петрусёва, født 2. september 1955 i Pavlovskij Posad) er en sovjetrussisk tidligere skøyteløper som figurerte høyt opp på resultatlistene i internasjonale mesterskap i første halvdel av 1980-årene.
Kjært besvær forgjeves
Kjært besvær forgjeves (engelsk: Love's Labour's Lost) er en av William Shakespeares første komedier. Den antas å ha blitt skrevet omkring 1593–94, og ble først utgitt i 1598. Det er antatt det ble skrevet for en oppføring ved Inns of Court før ved dronning Elisabeths hoff i 1597.
Stykket forteller om kongen av Navarra og hans tre følgesvenner som forsøker å avstå fra kvinner i tre år, og heller vie seg til studier og faste. Planen blir forstyrret av at de forelsker seg i prinsessen av Frankrike og hennes hoffdamer. I en utradisjonell avslutning for en komedie, avsluttes stykket med at prinsessens far dør, og at alle bryllup ble utsatt for et år.
Tema er maskulin kjærlighet og begjær, og virkelighet kontra fantasi. Stykket sofistikerte ordspill, pedantiske humor og dets referanser til samtidens litteratur kan ha bidratt til at komedien er relativ lite kjent sammenlignet med Shakespeares mer populære stykker.
Stykket er oversatt til norsk av Bjørn Alex Herrman i 1989.
Handling
Kongen av Navarra og hans tre nærmeste menn planlegger å bruke tre år til studier, faste og avholdenhet fra kvinner. Disse planene blir forstyrret når prinsessen av Frankrike ankommer med tre hoffdamer for å diskutere statssaker. I tillegg til disse åtte adelige har stykket noen lavkomiske roller: blant annet en naiv bonde, en pompøs landsbyprest, en like pompøs skolemester og en spansk adelsmann som i rollelisten er beskrevet som en «drabelig spanjol». De tydeligste karakterene i stykket er kongens venn Berowne og adelsdamen Rosalind - som sjangerriktig får interesse for hverandre.
Bøllen og Blondinen
Bøllen og Blondinen (orig: Moonlighting) er en amerikansk krim- og komiserie som gikk på ABC fra 1985 til 1989. Serien handlet om et detektivbyrå og dets to deleiere, Madeline «Blondinen» og David «Bøllen». Hovedrollene som Bøllen og Blondinen ble spilt av Bruce Willis og Cybill Shepherd. Serien ble skapt av Glenn Gordon Caron.
Cybill Shepherd vant to Golden Globes for sin rolle, mens Bruce Willis vant en Golden Globe og en Emmy.
Kjært besvær forgjeves
Handling
Ulikt de fleste av Shakespeares øvrige stykker ser det ut til at historien i dette stykket er utviklet av Shakespeare selv, uten noen kjente litterære inspirasjonskilder. Det politiske forholdet mellom Navarra og Frankrike var imidlertid et tema på 1500-tallet, og de mannlige hovedpersonene er ytre sett inspirert av levende forbilder: kongen av Henrik IV av Frankrike – som mente at «Paris var en messe verdt», og Berowne av hertug.
Bøllen og Blondinen
NRK sendte 12 episoder av serien i 1989.
Handling
Handlingen i denne serien kretser rundt det private detektivbyrået Blue Moon Detective Agency og dets to deleiere, Madeline «Blondinen» (Cybill Shepherd) og David «Bøllen» Addison (Bruce Willis).
Kjært besvær forgjeves
Tema
Det mest åpenbare temaet i stykket er en parodisk framstilling av maniert høytidelig språk. Det er imidlertid like naturlig å se stykket i sammenheng med «renessansens karakter og streben – dens utforskning av menneskets natur, dets forhåpninger, dårskap, og sosiale ambisjoner.» Altså en kollisjon mellom idealer og virkelighet. «Renessanseretorikken kommer også til kort når den konfronteres med det språk som vanlige mennesker benytter i sin omgang med hverandre. Og det er kvinnenes språk som fremstår som ideal.»
Bøllen og Blondinen
Handling
Madeline er en tidligere modell som har gått konk da hun finner ut at hun har eierandeler i detektivbyrået Blue Moon Detective Agency. Hun planlegger å selge seg ut, men blir overtalt av byråets privatdetektiv til å overta som sjef.
Kjært besvær forgjeves
Tema
Enkelte har oppfattet stykket som en forstudie til En midtsommernattsdrøm, i og med at begge stykkene har momenter som drøfter forholdet mellom fantasi og virkelighet. Et annet fellestrekk mellom de to stykkene er at de ikkeadelige framfører et ubehjelpelig teateropptrinn for de adelige.
Bøllen og Blondinen
Handling
Madeline noe desorientert og synes å vite lite av hva som egentlig foregår i byrået, og hvis hun kommer i nærheten av å løse sakene så er det vanligvis mer flaks som er årsaken enn noe annet. David er av den mer direkte og pågående typen. Han løser vanligvis saken ved nærmest å true dem til å fortelle hvordan ting henger sammen. Disse to komplementerer hverandre, og når de fordeler oppgavene etter hver enkelts spesielle talent, fungerer deres samarbeid overraskende godt. Den seksuelle spenningen mellom de to leder derimot ofte til endeløse krangler som bidrar til å komplisere deres profesjonelle liv ytterligere.
Kjært besvær forgjeves
Tema
Gunnar Sorelius oppsummerer at stykket er et «meget moralsk skuespill», hvor kongens stoisme og streben etter lærdom og berømmelse blir umuliggjort, mens Berownes naturlighet står på kjærlighetens side. Stykket er «fremfor alt en komedie om kjærlighetens makt og om døden. [...] Den gode kunnskapen finner man verken i middelalderens autoritetstro eller i den nye tidens matematiske og materialistiske tenkning, men i en etikk og moral som forener det beste i antikkens kunnskap og kristendommens lære.»
Etterliv
Stykket har tidvis vært oppfattet som uspillelig, men har i nyere tid fått anerkjennelse for sterke kvinneportretter og originale sceneeksperiment.
Bøllen og Blondinen
Om serien
Serien var med på å introduserte Bruce Willis til verden og bidro samtidig til å gi Cybill Sheperd et comeback etter at hun hadde vært borte fra søkelyset i ti år.
Kjært besvær forgjeves
Etterliv
Stykket ble bearbeidet til opera av Nikolaj Nabokov i 1973. Det ble dramatisert i serien BBC Television Shakespeare i sjuende sesong, innspilt i 1984, og sendt i 1985. Regissøren Elijah Mosjinskij brukte visuelle trekk fra Watteau og lydbilde fra Mozart i sin versjon. Kenneth Branagh laget filmversjonen Danser med Shakespeare av stykket i 2000, med handlingen og lydbildet lagt til 1930-årene.
Alfred Tennysons dikt The Princess (1847) regnes for å være inspirert av stykket, det samme gjelder Gilbert og Sullivans operakomedie Prinsesse Ida (1884). I Thomas Manns roman Doktor Faustus (1943) arbeider hovedpersonen Adrian Leverkühn med en opera over stykket.
Bøllen og Blondinen
Seertall
Serien ble avsluttet i 1989 på grunn av flere årsaker. Seertallene falt drastisk på slutten og i tillegg ble Sherpard mor til to tvillinger, noe som vanskeliggjorde hennes medvirkning. På slutten av 1988 hadde dessuten Bruce Willis stor suksess med actionfilmen Die Hard, noe som gjorde at hans interesse for å delta i en tv-serie avtok.
Rangering basert på seertall (USA)
Gjesteopptredener
Kjente skuespillere og andre som hadde gjesteopptredener i serien (utvalg).
Mendels arvelover
Mendels arvelover er et sett av grunnregler for overførsel av arvelige egenskaper fra en moderorganisme til dets avkom. Reglene er i dag grunntanken bak dagens genetikk. De har sitt opphav fra de klassiske verkene til Gregor Mendel, publisert i 1865 og 1866, og ble gjenoppdaget i 1900, og var opprinnelig kontroversielle. Da Mendels teorier ble integrert med Thomas Hunt Morgans kromosomteorem i 1915, dannet dette så kjernen innen klassisk genetikk.
Historie
”Eplet faller ikke langt fra stammen”
Da Charles Darwin skrev Artenes opprinnelse i 1859 hadde han selv kun én innvendig mot sin teori – han kunne ikke fatte hvordan en egenskap spontant kunne oppstå i en organisme og bringes videre til kommende generasjoner uten å utvannes. Dette spørsmålet kom av at man på den tiden oppfattet blodet som arvestoff, hvilket er bakgrunnen for uttrykk som blodsbånd og kongelig blod. Det Darwin imidlertid ikke var klar over, var at det på samme tid gikk en mann og lurte på nøyaktig det samme i Tsjekkoslovakia. Munken Gregor Mendel (1822–1884) ville vite hvorfor partikulær arv ikke var selvsagt, og ble som følge av sine eksperimenter genetikkens opphavsmann med sine arvelover.
Darwins utsagn øverst på siden om barn og nedarvede egenskaper kunne like godt ha vært ”hvorfor faller ikke eplet langt fra stammen?”, og forklaringen er enkel nok; en egenskap som kommer til syne hos både besteforeldre og barnebarn, men ikke foreldre, blir dannet av en arvestoffenhet man i dag kaller et gen. Dette kan overføres gjennom generasjoner uten å komme til syne, for så å dukke opp igjen. Under denne tiden blir ikke genet blandet, derfor skjer det heller ingen utvanning. Slike gener som ligger skjulte i generasjoner er recessive, mens gener med synlig effekt er dominante. Hovedinnholdet i Mendels arvelov er at enheter, eller partikler er det som formidler arv. Av den grunn kalles den teorien om partikulær arv, framfor tidligere teorier om blandingsarv.
Blant Mendels mest kjente forsøk er det med erteplanter. Det første forsøket gikk ut på at Mendel krysset en høy og en lav erteplante med hverandre. Resultatet ble at deres avkom (F1) kun bestod av høye planter. Med da han krysset plantene i denne første generasjonen med hverandre ble omtrent en fjerdedel av andre generasjon (F2) lave. Forklaringen bak dette mente Mendel var at avkommet hadde fått dobbel dose av hver arvefaktor, som vi i dag kaller gen. Med andre ord mente Mendel at avkommet hadde ett gen fra hver av foreldrene, og at det ene, dominante genet (F) skjulte det andre recessive (f).
Men dominansen var ikke alltid like fremtredende. I krysningen mellom røde og hvite erteplanter ble første generasjon rosa, altså var det en ufullstendig dominans. Dette kunne fort se ut som blandingsarv, slik som den Darwin trodde eksisterte, men i den følgende generasjonen kom de røde og hvite kronbladene tilbake i forholdet 1:2:1 mellom hvitt, rosa og rødt.
De oppsiktsvekkende forholdstallene 9:3:3:1 og 27:9:9:9:3:3:3:1 dukket opp hver gang Mendel så på krysning mellom mer enn et par egenskaper samtidig, og etter tusenvis av forsøk begynte han å se logikken i dem. Forklaringen var at hvert gen i alle planter og dyr har en partner. Når disse organismene formerer seg vil avkommet kun få ett gen av hver av foreldrene. Tallene ble kalt mendelske forholdstall.
To organismer med samme egenskaper trenger ikke nødvendigvis å ha lik genetisk sammensetning – en plante er høy uansett hvis den har minst ett dominant gen. Utseendet til organismen kalles fenotype, og den genetiske sammensetningen kalles genotype. Ytre faktorer kan virke inn på fenotypen, for eksempel kan dårlig ernæring hemme dyrs vekst.
Mendels arbeid hadde ikke stort betydning mens han levde, men ble gjenoppdaget på 1900-tallet.
Gregor Mendel
Slaget om Douz
Slaget om Douz begynte på kvelden den 19. august 2011 da tunisiske sikkerhetsstyrker avskar en gruppe væpnede libyske soldater i kjøretøy i ørkenen. Kamphandlinger skal ha vart hele natten gjennom, og omsider tatt slutt på morgenen den 20. august. Det ble rapportert store tunisiske tap. Lokale innbyggere hevdet at tunisiske forsterkninger ble kalt inn fra nærliggende byer, og at helikoptre støttet bakketroppene under slaget. Ett tunisisk helikopter styrtet under kampene av mekaniske årsaker, ifølge tunisiske kilder. Libyerne mistet angivelig over åtte kjøretøy, som skal ha vært tungt væpnet med moderne våpen. Identiteten deres var uklar, men lokale innbyggere mente de var Gaddafi-lojalister.
Douz ligger i det sentrale sørlige Tunisia, langt fra grensen til Libya.
Bethlehem gasskraftverk
Bethlehem kraftverk (engelsk: Bethlehem Energy Center) er et varmekraftverk i Pennsylvania i det østlige USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1.103 MW, med 8 kogenerasjons-gassturbiner. Operatør er energiselskapet Calpine Corp.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2003. Brenselkilden er naturgass, og bare subsidiært fyringsolje.
Yitzhak Rabin
Yitzhak Rabin (hebraisk: יִצְחָק רַבִּין; født 1. mars 1922 i Jerusalem, død 4. november 1995) var en israelsk politiker og general. Han var statsminister i Israel i to perioder: 1974–1977 og 1992–1995. I 1994 mottok Rabin Nobels fredspris sammen med Yasir Arafat og Shimon Peres. Prisen fikk de for fredsprosessen i Midtøsten, som ledet til Oslo-avtalen.
Liv og virke
I 1941 vervet Rabin seg til militsen Palmach som var en del av den jødiske paramilitære organisasjonen Haganah. I løpet av den arabisk-israelske krigen i 1948 var Rabin ansvarlig for flere israelske operasjoner i Jerusalem. Han kjempet mot den egyptiske hæren i Negev. I begynnelsen av 1949 var Rabin medlem av den israelske delegasjonen til samtalene mellom Israel og Egypt som ble avholdt på øya Rhodos. Etter avgangen fra Israels forsvar ble Rabin utnevnt til Israels ambassadør til USA i 1968, en stilling han holdt i fem år.
Etter Golda Meir sin avgang som statsminister i 1974 beseiret Rabin Shimon Peres i valget om ny partileder i det israelske arbeiderpartiet. Rivaliseringen mellom Yitzhak Rabin og Shimon Peres forble hard, og de konkurrerte flere ganger om rollen som partileder i løpet av de neste to tiårene. Rabin etterfulgte Golda Meir som statsminister i Israel den 3. juni 1974. I Rabins første periode som statsminister ga han ordre til Operasjon Entebbe, der israelske militære gjennomførte en operasjon for å redde passasjerene på et passasjerfly som var kapret av Folkefronten for Palestinas frigjøring. Rabin ble etterfulgt som statsminister av Menachem Begin den 20. juni 1977.
13. juli 1992 ble Rabin innsatt som statsminister for andre gang. Rabin spilte en ledende rolle i prosessen som ledet til Oslo-avtalen som ga palestinske selvstyremyndigheter delvis kontroll over deler av Gazastripen og Vestbredden. Etter offentliggjøringen av Oslo-avtalen var det mange i Israel som motsatte seg denne avtalen. Etter hvert som disse protestene dro ut, insisterte Rabin at så lenge han hadde et flertall for avtalen i det israelske parlamentet ville han ignorere alle protester og demonstrasjoner.
Om kvelden den 4. november 1995 ble Yitzhak Rabin myrdet av Yigal Amir, en radikal, høyreorientert, ortodoks jøde som var kraftig imot signeringen av Oslo-avtalen. Amir avfyrte tre skudd mot Rabin med en halvautomatisk pistol, hvorav to skudd traff Rabin, og den tredje traff en av Rabins livvakter som ble lettere skadet. Rabin ble kjørt til nærliggende sykehus hvor han døde på operasjonsbordet på grunn av stort blodtap og en punktert lunge. Amir ble snart arrestert av Rabins livvakter. Amir ble senere funnet skyldig og dømt til livsvarig fengsel. Shimon Peres, som hadde vært utenriksminister, ble innsatt som konstituert statsminister.
Rabins begravelse ble fulgt av mange statsledere fra andre land. Blant disse var USAs president Bill Clinton, Australias statsminister Paul Keating, Egypts president Hosni Mubarak og kong Hussein av Jordan.
Plassen hvor Rabin ble myrdet ble senere oppkalt etter ham. Mange andre gater og offentlige institusjoner i Israel ble i årenes løp oppkalt etter ham. Dagen for mordet på Rabin er helligdag til minne om ham.
I november 2000 døde hans kone Leah, og hun ble begravet ved siden av ham.
Alexander Frei
Alexander Frei (født 15. juli 1979 i Basel) er en sveitsisk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Frei var som -spiller toppscorer i den franske toppligaen sesongen 2004/2005 med 20 mål.
Landslaget
Han spilte for Sveits under EM 2004
Under VM 2006 i Tyskland scoret han Sveits' første mål i kampen mot.
Han spilte 84 landskamper og scoret 42 mål.
Atlantiske rundhus
Atlantiske rundhus er innenfor arkeologien runde steinbygninger fra jernalderen som er funnet i det nordlige og vestlige delen av det skotske fastlandet, de nordligste øyene og på Hebridene.
Atlantiske rundhus er en form for bolig bestående av steingjerder som er helt spesielle for denne regionen, og kan fordeles i to grupper – enkle og komplekse. De markerer en bevegelse vekk fra tidligere enkle og lite tiltalende boliger, slik som på Skara Brae, mot strukturer som var dominerende i landskapet. Et eksempel på et enkel atlantisk rundhus er på Bu på Orknøyene, mens komplekse strukturer inkluderte spesifikke typer som broch, dun og festninger på odder.
Sirkulære hus var den dominerende arkitektoniske stilen på de britiske øyer siden andre årtusen f.Kr. (tidlig bronsealder). Selv om mange av disse rundhusene ikke har overlevd, er det konstatert at de var basert på vegger av flettverk og oversmørt med leire eller mørtel, og selv om de ble bygget nesten utelukkende ut av stein og steinplater antar man at de hadde koniske tak av tre og tømmer dekker av halm, tilsvarende til rundhus bygd av tømmer som er funnet andre steder.
I 1970 beregnet arkeolog Chris Musson at det var 200 sertifiserte rundhus i Skottland og Storbritannia. En britisk-basert arkeologigruppe anslått at det er over 4000 rundhus. Det første dokumenterte rundhuset ble opprettet på 2000-tallet f.Kr. i sørvestlige Skottland. Bronsealderfolket var kjent for å tilpasse de utjevnede høydelandskapene som ligger i åssider. Ikke ulikt, og åpenbart beslektet, men underliggende trekk av atlantiske rundhus er brocher, som utelukkende ble bygget av stein.
Mellersta Österbotten
Mellersta Österbotten (finsk: Keski-Pohjanmaa) er et av Finlands 19 landskap. Landskapet ligger ved Bottenvikens venstre kyst. Administrasjonssetet i landskapet er Karleby. Mellersta Öserbotten grenser til landskapene Norra Österbotten, Mellersta Finland, Södra Österbotten og Österbotten.
Kommuner og regioner
Mellersta Österbotten består av åtte kommuner hvorav to er byer. I de siste årene har det vært to kommunesammenslåinger. Den 1. januar 2009 ble kommunene Lochteå, Kelviå og Ullava slått sammen med Karleby. Den 1. januar 2010 ble Himango kommune slått sammen med Kalajoki og samtidig overført til landskapet Norra Österbotten.
Karleby er en tospråklig kommune. Alle andre kommuner i landskapet er enspråklig finske.
HKB 4/974 Straumöy-Süd
HKB 4/974 Straumöy-Süd (4/HKAR 974) var et tysk hærkystbatteri på Seines på Straumøya ved Saltfjorden, Bodø kommune, Nordland, underlagt Seekommandant Sandnessjøen. Batteriet ble opprettet her i juni 1943 etter å først ha vært plassert på Reitan utenfor Bodø siden juni 1941. Batteriet besto av 3 stykk 21 cm Mörser 18 med en rekkevidde på rundt 16 000 meter. I de forlatte stillingene på Reitan ble det opprettet et nytt kystfort HKB 3/974 Reitan.
Dierks Bentley
Dierks Bentley (fød 20. november 1975 i Phoenix, Arizona) er en amerikansk countryartist. Han debuterte i 2003 med singelen «What Was I Thinkin» på Capitol Records.
Paraguay under Sommer-OL 1972
Paraguay under Sommer-OL 1972. Tre mannlige sportsutøvere fra Paraguay deltok i friidrett og skyting under Sommer-OL 1972 i München. Det var andre gangen som Paraguay deltok i et OL, de vant ikke noen medaljer
Den allmennvitenskapelige høgskole
Den allmennvitenskapelige høgskole (AVH) var en høgskole som ble etablert i 1922 som Norges lærerhøgskole i Trondheim (NLHT).
I 1996 ble Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) dannet gjennom en sammenslåingen av Den allmennvitenskapelige høgskole, Norges tekniske høgskole (NTH), Vitenskapsmuseet (VM), Det medisinske fakultet (DMF), Kunstakademiet i Trondheim og Musikkonservatoriet i Trondheim til ett universitet. I 1995 hadde AVH mer enn 9000 studenter. Dette var flere enn ved NTH.
Historie
Norges lærerhøgskole ble opprettet ved stortingsvedtak 1. juni 1922 og ga opprinnelig eksamensfri videreutdanning for folkeskolelærere. Etter videreutdanningen fikk man tittelen lærer med opprykk. Den opprinnelige fagkretsen bestod av historie, pedagogikk og norsk. I tillegg ble det gitt undervisning i realfag av lærere fra Norges tekniske høgskole og Vitenskapsmuseet. Etterhvert ble det også gitt undervisning i engelsk og tysk. Elevtallet var begrenset til 60 studenter, på grunn av størrelsen på skolestuen på Lade gård. Norges lærerhøgskole holdt fra 1922 til 1960 til i Lade gård på Lade i tidligere Strinda kommune. I 1960 åpnet større undervisningslokaler på Rosenborg. Her ble det blant annet plass til sette i gang undervisning i realfag. I 1972 flyttet noen fag inn i et kommunalt bygg tiltenkt næringsvirksomhet på Lade. Flyttingen skulle i utgangspunktet være midlertidig i påvente av utbyggingen av Dragvoll som åpnet i 1978. Campus Lade ble imidlertid ikke helt fraflyttet før i 2003, da psykologi kunne flytte til delvis nye bygg på Dragvoll, og var da siste bit av NTNU til å forlate Lade.
På 1950-tallet startet en storstilt utvidelse av Lærerhøgskolen, og det ble gradvis innført grunnfags-, mellomfags- og til sist hovedfags-undervisning i humaniora, samfunnsfag og realfag. Skolen gikk så i 1968 inn i Universitetet i Trondheim som en autonom høyskole på linje med Norges tekniske høgskole (NTH). Høyskolen byttet navn til Den allmennvitenskapelige høgskolen i 1984.
1. januar 1990 ble Stiftelsen Idrettshøgskolen i Trondheim gjort til del av SV-fakultetet. Som del av AVH fikk Idrettshøgskolen navnet «Universitetet i Trondheim – AVH – Idrettshøgskolen.» Idrettshøgskolen tok navnet Idrettsvitenskapelig institutt fra 1. januar 1994.
De humanistiske fagene holdt en periode til på Øya i det som i dag er Trondheim Spektrum. Rosenborg huset biologi og kjemi, mens fysikk og matematikk holdt til på Lade sammen med psykologi og informatikk.
Bygningene på Lade ble bygget om til leiligheter og kontorlokaler. De gamle universitetsbygningene på Rosenborg er revet og leilighetskomplekser er oppført på store deler av det gamle universitetsområdet.
Slaget ved København 1427
Bakgrunnen
I 1386 gjorde dronning Margrete et strategisk valg og sikret ryggdekning i den kommende konflikten om Sverige mellom henne og Albrecht av Mecklenburg. Hun utnevnte grev Gerhard VI av Schauenburg til hertug Gerhard I av Slesvig, og dermed som vasall under den danske kronen. På kort sikt var det et klokt valg, men på lengre sikt skulle det vise seg å føre til ulykke. Etter at Kalmarunionen var dannet i 1397, ønsket danskene å innskrenke den tyske fyrsteslektens myndighet. Det utviklet seg til en arvefølgestrid i 1404, og danskene søkte å kjøpe opp eiendommer slik at til slutt satt de med to tredjedeler av tyskernes opprinnelige eiendommer. Henrik av Lüneburg ante hva som foregikk, og i 1410 provoserte han fram en krig mellom dronningregenten Elisabet og Erik av Pommern. Dronning Margrete forsøkte å bilegge striden, men etter at hun døde var det ingen ting som kunne stoppe kong Erik fra å forsøke å legge Slesvig under Danmark.
I 1416, etter langvarige forhandlinger, erklærte Erik av Pommern krig med huset Schauenburg. Han dro så med en flåte mot Fehmarn, men samtidig åpnet grevene av Slesvig sine havner for vitaliebrødrene. Dette var en organisasjon som drev med handel og regulært sjørøveri. Krigen artet seg videre som en beleiringskrig på land og hyppige landhogg med flåtestyrker. Hansaforbundet ble skadelidende ved stadig sjørøveri, og at Erik av Pommern trappet opp toll og avgifter for å finansiere krigen. I 1421 hadde Hansaforbundet fått nok. De ville ikke lenger gå med på avgiftene og de var lei av at kongen nektet å inngå kompromisser.
I 1426 hadde Erik av Pommern overtaket, og sto i ferd med å avgjøre kampen mot schauenburgslekten, da Bremen og Lüneburg erklærte krig mot unionen. I oktober samme år sluttet Lübeck, Hamburg, Stralsund, Wismar og Rostock seg til dem. Situasjonen hadde snudd seg til Schauenburgs fordel.
Forspillet
I april 1427 la en hanseatisk flåte med 15 storskip og flere mindre fartøyer ut, den forente seg med den slesvigske flåten og vitaliebrødrene, og sammen gikk de mot Danmark ved Øresund. Her plyndret de kysten før flåtene snudde og gikk mot Flensburg. Byen var under beleiring av slesvigerne, og nå ble den også sperret på sjøsiden. Men samtidig ga dette Erik av Pommern anledning til å mobilisere unionens flåtestyrker fra Danmark, Norge og Sverige. Han hadde dessuten fått etterretning om at en hanseatisk konvoi, 64 handelsskip med saltlast, var ventende fra Loire i juli. Det ville derfor være god grunn til å tro at blokaden av Flensburg ville være kortvarig. Hanseatene ville trekke opp mot Øresund for å beskytte konvoien sin.
Unionsflåten talte i alt 33 større fartøyer og antakelig et større antall mindre fartøyer. De fleste var danske, og det var også leid inn og rekvirert fartøyer fra Nederland og England. En kjenner ikke antall mannskaper i unionsflåten, men hanseatene skulle ha 2 400 mann i alt. Da er skipene fra Slesvig og vitaliebrødrene ikke talt med. Det kan ha vært så mange som minst i overkant av 5000 mann, men neppe mer enn 10 000 mann, med i slaget.
Slaget
Den 25.juli 1427 lå unionsflåten for anker utenfor København, da det ble observert seil mot horisonten i sør. Flåten lettet anker på signal og gikk sørover langs Amager.
Slaget er omtalt i Danmarks Krønicke av Arlid Huitfeldt. Han angir at 36 hanseatiske skip var erobret; 15 fra Danzig, 12 fra Wismar og ni fra Lübeck. Den hamburgske eskadren var utslettet, og ca. 500 mann ble tvunget til å overgi seg, blant dem borgermester Heinrich Höyer.
Unionsflåten hadde ett tusen mann falne, og to skip var kapret av fienden, det ene var svensk. Et dansk flagg som etter tradisjonen skal ha blitt erobret under slaget ble oppbevart i Lübeck helt fram til 2.verdenskrig. Det var utstyrt med fire våpenskjold i hvert av de røde feltene, og to apostler. Den ene av de to apostlene er navngitt; st. Ib eller Jacob, og det kan muligens henspille på navnet til det danske skipet.
Slaget var ennå ikke helt over, for den hanseatiske konvoien fra Loire kom tidligere enn ventet nordfra inn Øresund. Da de så seilene i horisonten trodde de det var eskorteflåten som ventet. Etter en kort kamp hadde unionsflåten kapret 30 handelsskip, den verdifulle lasten og skipene ble ført inn til København. Seieren syntes total.
Etterspillet
Etter slaget rustet hanseatene opp på ny. Den 5. april 1428 var en mektig flåte på 240 fartøyer og 12 000 mann samlet ved Wismar under grev Gerhard av Schauenberg. Formålet var å nøytralisere unionsflåten der den lå ved København med 3 000 mann. Det resulterte i det spektakulære beleiringsslaget om København i 1428.
Slaget kunne ha gått i glemmeboken om det ikke var for Kr. Eslevs bok «Erik af Pommern» fra 1901. Boken handlet om den slesvigske kampen, og sjøslaget i Øresund kunne dermed huskes som en av Kalmarunionens største militære prestasjoner.