cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Firedagersslaget
Fjerde dag
Neste dag ville begge siden tvinge fram en avgjørelse. På en østlig kurs lyktes det nederlenderne å bryte inn i den engelske linjen. Begge sider led store tap i heftige nærkamper, og til slutt avbrøt engelskmennene kampen. De hadde brukt opp nesten hele ammunisjonsforrådet på 50 skudd per kanon. Viseadmiral Christopher Mings var dødelig såret. Også nederlenderne forlot kampplassen, da deres lettere skip var hardt skadet og også de var i ferd med å gå tom for ammunisjon.
Dermed endte det lengste sjøslaget i historien med en nederlandsk seier. England mistet ti skip og 5000 mann, deriblant 1800 som var tatt til fange, blant dem to admiraler. Nederlenderne erobret seks skip og mistet fire. Dessuten falt 2000 mann, deriblant en betydelig admiral, samt viseadmiral Abraham van der Hulst. Som illustrasjon på hvor heftige kampene hadde vært kan nevnes at enkelte skip måtte ta i mot mer enn tusen treff.
Følger
Nederlenderne trodde en kort stund trodde at de hadde ødelagt den engelske flåten, men allerede to måneder senere, under Slaget ved North Foreland 4. august 1666, utfordret den engelske flåten nederlenderne på ny. Denne gangen hadde de mer hell med seg, men klarte ikke å ødelegge den nederlandske flåten. Reparasjonsutgiftene etter de foregående kampene var dessuten en kraftig belastning for Englands finanser, så Firedagersslaget blir vanligvis betraktet som en mindre taktisk, men viktig strategisk seier for Nederland.
Rullebrett
Rullebrett i Norge
Fra 7. september 1978 til 9. mai 1989 var rullebrett totalforbudt i Norge. På denne tiden var Norge det eneste land i verden der det var forbudt å selge, kjøpe eller stå på rullebrett. Forbudet ble innført av regjeringen Nordli og opphevet av regjeringen Brundtland, begge utgått fra Arbeiderpartiet. Den norske dokumentarfilmen Brettkontroll som kom i 2006, dokumenterer dette forbudet, og den første generasjonen med rullebrettkjørere i Norge (med hovedvekt på Oslo). i 1981/1982 konstruerte Erik Snedsbøl en av de første norske halfpiperampene, også kalt pro vert. Hans vert-ramp var plassert i skogen på Telneset utenfor Tynset, og var den første skateboardrampen som ble tillatt brukt i Norge etter at forbudet ble innført i 1978. Avisen Arbeidets Rett publiserte en artikkel om rampen den 12. oktober 1983. Senere skrev også det svenske skateboardmagasinet Uppåt Väggarna om rampen på Telneset.
I Norge ble interesseorganisasjonen Norsk Organisasjon for Rullebrett (NORB) stiftet i 1977. NORB jobber med å tilrettelegge for rullebrett over hele landet, samt bidra til å øke antallet rullebrettkjørere. NORB arrangerer norgesmesterskap hvert år, og bidrar med byggeveiledning for baner i betong og trevirke. NORB sorterer under Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner, og ønsker ikke å bli del av Norges idrettsforbund. NORB har mye kompetanse om rullebrett, og tar offisiell avstand fra forslag om å gjøre skating til en OL-gren.
Blant kjente konkurranser er Kanalsession, som ble avholdt første gang i 1999.
Kjente norske utøvere er blant annet Mats Hatlem, som har vunnet de fem største skateboardtitlene i Norge.
Leicester Square undergrunnsstasjon
Leicester Square undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Charing Cross Road, rett ved Leicester Square.
Stasjonen betjener Northern-linjen og Piccadilly-linjen, og ligger i kollektivsone 1.
Folkehelsa
Folkehelsa kan være:
Colgate University
Colgate University er et privat, uavhengig universitet i Hamilton i delstaten New York i USA. Det ble grunnlagt i 1819 og er en liberal arts-institusjon.
Slaget om Berlin
Slaget om Berlin var det siste store slaget på østfronten under andre verdenskrig. Det stod mellom tyske forsvarsstyrker med til dels utrente mannskaper, og Sovjetunionens overlegne styrker. Slaget hadde en del til felles med de tidligere omringningsslagene ved Stalingrad og Budapest. Det ble utkjempet over et stort område og med en nådeløs villskap, og tyskerne forsøkte å komme sine omringede styrker til unnsetning med en motoffensiv. Men slaget om Berlin ble mer kortvarig fordi sovjeternes styrker var langt større. Tyskerne hadde lite tunge våpen, og mangel på bensin og flyvere gjorde at Luftwaffe var satt ut av spill. De hadde også en kritisk mangel på ammunisjon. En stor del av troppene bestod av aldrende Volkssturmmenn og ned til 14 år gamle Hitlerjugend.
Colgate University
Ved universitetet var det 2969 studenter og 315 vitenskapelig ansatte i 2013. Samme år var skolepengene US$60 000 for alle studenter som er folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradnivå.
Slaget om Berlin
Opptakten
12. januar 1945 innledet Den røde armé en stor offensiv vestover over hele østfronten mellom Østersjøen og Karpatene, som gjorde at de sovjetiske styrkene under Wisła-Oder-offensiven nådde elvene Oder (bare 70 km fra Berlin) og Neisse i Vest-Preussen, bortsett fra deler av Østersjøkysten, hvor tyske styrker (i hovedsak III. SS-Panzer Korps under ledelse av Obergruppenführer Felix Steiner) fremdeles holdt et brohode øst for Oder og Stettin. Den 31. januar 1945 lyktes det også de sovjetrussiske styrkene overraskende å krysse elven Oder på isen og danne et brohode ved byen Kienitz på vestbredden av elven. I månedene som fulgte, ble dette brohodet stadig utvidet, til det til slutt strakte seg fra byen Lebus i sør til nord for Kienitz. I utstrekning ca. halvparten av landskapet Oderbruch bare avbrutt av tyske styrker som inntil natten 28.–29. mars 1945 holdt den i dag polske byen Küstrin, rett øst for Berlin.
Handley Page Hampden
Handley Page Hampden var et tomotors mellomstort britisk bombefly brukt i første del av andre verdenskrig. Det ble bygd etter de samme spesifikasjonene (B.9/32) som Vickers Wellington, utstedt av Luftfartsministeriet (Air Ministry) i 1932.
Colgate University
Rangeringer
U.S. News & World Report rangerte Colgate University som nummer 22 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 40.-plass blant alle colleger i USA, mens Washington Monthly rangerte det som nr. 52 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.
Handley Page Hampden
Den første operative skvadronen med Hampden, 49 Squadron, mottok de første flyene høsten 1938. Ved krigsutbruddet i 1939 var åtte skvadroner innen Royal Air Force utstyrt med Hampden. Det siste operative toktet med Hampden-fly for Bomber Command var mot mål i Wilhelmshaven i september 1942.
Colgate University
Rangeringer
Colgate University var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.
Handley Page Hampden
En variant av Hampden, med andre motorer men ellers i hovedsak lik, fikk navnet Hereford.
Nicole Barnhart
Nicole Barnhart (født 10. oktober 1981) er en amerikansk fotballspiller, som spiller for klubben Kansas City. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull med det amerikanske landslaget.
Slaget om Berlin
Strategi
De sovjetiske styrkene ble i felt ledet av marskalkene Konstantin Rokossovskij (gjennom Pommern i nord), Georgij Zjukov (i midten) og Ivan Konev (gjennom Schlesien i sør). De ledet en massiv sovjetisk styrke bestående av totalt 2,5 millioner soldater, 41 000 artillerienheter, 7 500 fly, drøyt 6 000 stridsvogner og over 3 000 ramper for Katjusjaraketter, hvert med 16 løp.
Tyskerne hadde totalt i underkant av en million mann tilgjengelig. Mange av disse var ikke regulære soldater, men godt tilårskomne menn i militsen Volkssturm og tvangsutskrevne gutter i Hitlerjugend helt ned i 14-årsalderen. Mange av dem manglet våpen og ble bare utstyrt med så mange panzerfaust de kunne bære. Da sovjetoffensiven begynte, disponerte Armégruppe Weichsel – som dekket hele Oderfronten på 280 km – ca. 1 350 kanoner og færre enn 700 stridsvogner. Mangelen på flybensin og flyvere gjorde at Luftwaffe var satt ut av spill. Også mangelen på bilbensin, diesel og ammunisjon var kritisk. Den sovjetiske overlegenheten var altså enda større enn tallene på mannskaper og tunge våpen viste.
Den sovjetiske strategien var å sirkle inn byen ved at Konevs styrker fra sør og Rokossovskijs styrker fra nord skulle møtes vest for byen, mens Zjukov skulle presse de tyske forsvarslinjene fra øst. Josef Stalin spilte de sovjetiske marskalkene ut mot hverandre og skapte en konkurransestemning mellom disse om hvem som først kunne innta selve byen. Særlig Konev og Zjukov fikk tvetydige signaler. Forholdet mellom disse var derfor spent, og dette gikk på bekostning av koordineringen i felt. Stalin krevde at Den røde armé skulle innta Berlin før feiringen av 1. mai. Først i slagets siste faser sendte Stalin og den sovjetrussiske generalstaben, Stavka ut klare ordrer om hvilke enheter som skulle gjøre hva. Til slutt var det Zjukov som fikk æren av å innta byens sentrum og riksdagsbygningen, Konev tok de sørlige bydelene, mens Rokossovskijs styrker ikke deltok i det egentlige slaget om Berlin.
Slaget ved Seelowhøydene
Den sovjetiske framrykkingen hadde stoppet ved Oder-Neisse-linjen for oppmarsjen til det siste framstøtet mot Berlin. Byen Seelow ligger like vest for elven Oder langs Reichsstraße 1, den gamle hovedveien fra Berlin og Brandenburg til Øst-Preussen, og denne ruten til Berlin ble kalt «Porten til Berlin». Tyskernes øverstkommanderende, Gotthard Heinrici, antok med rette at det sovjetiske hovedfremstøtet ville ble satt inn her (Hitler hevdet derimot at hovedstøtet ville bli rettet mot Praha). Han etablerte derfor et forsvarsverk på Seelowhøydene med sine siste reserver. Seelowhøydene er et markert høydedrag i vestkanten av landskapet Oderbruch, med en høydeforskjell på 20–30 meter. Selv om tyskerne konsentrerte styrkene på et lite område, var de svært underlegne de sovjetrussiske styrkene, både materielt og ikke minst mannskapsmessig. Den tyske styrken besto av rundt 100 000 soldater i tyskernes 9. Armé, som sto mot en sovjetisk styrke på 1 million mann. Seelowhøydene ga en god oversikt over området, og den sovjetiske frammarsjen. I tillegg oversvømte tyskerne området og slik forsterket vårløsningen og gjorde om bakken til en sumpaktig myr.
Sluttangrepet mot Berlin ble innledet tidlig om morgenen 16. april. Kl. 4 startet Zjukovs kanoner og rakettbatterier et voldsomt bombardement av Seelowhøydene. Dagen før hadde imidlertid Heinrici forutsett angrepet - så å si på timen - og i all hast trukket tilbake den fremste forsvarslinjen. Dermed skjøt sovjeterne ut i ingenmannsland, og da infanteriet og stridsvognene gikk til angrep, ble de beskutt av Heinricis artilleri idet de forsøkte å krysse det myrlendte Oderbruch. I tillegg skapte størrelsen på de sovjetiske styrkene innenfor et forholdsvis lite, konsentrert område en del innledende kaos. Og Zjukovs idé med å blinde de tyske forsvarerne med å rigge opp 143 høyspente kjempelyskastere og en mengde mindre sporlys slo feil da morgentåken gjorde sikten enda vanskeligere for de sovjetiske soldatene, samtidig som de ble tydeligere mål for tyskerne. De sovjetiske tapene de første timene var enorme, og Zjukov måtte allerede den første dagen sette inn reservene.
Men den sovjetiske overmakten ble for sterk, og forsvarerne ble færre og færre ettersom det knapt fantes reserver. Langsomt rykket sovjeterne framover. De inntok landsbyen Seelow og fikk etter hvert fotfeste på Seelowhøydene. Men de brukte tre døgn på å komme forbi de tyske forsvarslinjene på Seelowhøydene, og først 19. april kunne de starte den videre fremrykkingen mot Berlin. Hele 30 000 sovjetiske og 20 000 tyske soldater ble drept i kampene om Seelowhøydene, og Zjukovs styrker var allerede langt på etterskudd i forhold til den sovjetiske timeplanen.
Konevs gjennombrudd
Også Konevs 1. ukrainske front (armégruppe) startet offensiven tidlig 16. april. Den brøt gjennom det tyske forsvaret ved Neisse allerede i løpet av dagen. De rykket så vestover, forserte Spree og tok Cottbus og Spremberg. De stod fortsatt nærmere 100 km fra Berlin. Men nå hadde Zjukovs vanskeligheter lenger nord kommet rivalen for øre. Derfor foreslo han for Stalin å la sine to panserarmeer under generalene Rybalko og Leljusjenko rykke nordvest- og nordover, mot tyskernes militærhovedkvarter ved Zossen – og mot Berlin.
Kampene rundt byen
Selv etter gjennombruddet ved Seelow møtte de sovjetiske styrkene hard motstand flere steder under og etter omringingen av Berlin. Under stadige kamper trakk general Theodor Busses 9.armé seg sydvestover fra Seelow. De ble omringet av russiske styrker under generalene Zjukov og Konev i skogene sydøst for Berlin, men fortsatte å kjempe.
Tyskerne satte inn flere motangrep for å komme Berlin til unnsetning. På ordre fra Hitler angrep Felix Steiner fra nordvest, men oppnådde svært lite med de svake styrkene. Fremstøtet til den nyoppsatte 12. armé (ledet av general Walter Wenck) i sørvest var kraftigere. Wenck disponerte bl.a. avdelinger som hadde vendt vestfronten ryggen – og en del uerfarne, men kampvillige rekrutter. Wencks styrker nådde frem til Potsdam før de ble stanset.
Fra nordøst klarte rundt 80 000 soldater fra 9. armé å ta seg frem til landsbyen Halbe i Landkreis Dahme-Spreewald i Brandenburg rundt 60 km sør for Berlin. De ble omringet og kjempet mot en overmakt på 280 000 i slaget ved Halbe. I noen av de kraftigste kampene under hele den sovjetiske omringingen, de varte fra 24. april til 1. mai, ble de knust under forsøk på å slå seg frem til 12. armé. Mer enn 30 000 døde, og 25 000 ble tatt til fange. Ca. 10 000 sivile døde som en følge av kampene. På krigskirkegården i Halbe, en av Tysklands største, er det begravet ca. 24 000 mennesker. Også seierherrene hadde store tap. Rundt 20 000 sovjetiske soldater ble drept i kampene og ligger begravet på forskjellige krigskirkegårder i området. Disse ligger ofte i sentrum av byene hvor de sovjetrussiske soldatene ble drept.
Det antas at ca. 100 000 tyske soldater fra 9. og 12. armé klarte å slå seg vestover eller unnslippe omringingene, for så å overgi seg til de amerikanske styrkene i Tangermünde ved Elben. De unngikk derved sovjetisk krigsfangenskap.
I randsonen
Også i ytterkanten av det egentlig Berlin-slaget gikk sovjeterne til offensiv, men her var fremgangen langsommere. I nord, mellom Stettin og Schwedt ved Oder, angrep Rokossovskij 20. april. Her holdt tyskernes 3. panserarmé (under general Hasso von Manteuffel) stand helt til de måtte begynne tilbaketrekningen den 26. Hitler hadde imidlertid forbudt enhver tilbaketrekning, og da den meget Hitler-lojale marskalk Wilhelm Keitel oppdaget den ulovlige retretten, surnet han til og avskjediget von Manteuffels overordnede, generaloberst Gotthard Heinrici. Armeen fortsatte retretten til de nådde den britiske fronten og overgav seg til britene.
Sør for Oderfronten satte Konevs styrker, som omfattet betydelige polske avdelinger, kursen mot Dresden og andre mål ved Elben. Her hadde SS-generalen Ferdinand Schörner fått betydelige forsterkninger. Fra sine stilinger vest for Cottbus, Kamenz og Bautzen satte han inn et kraftig motangrep. Tyskerne gjenerobret Bautzen, og de beholdt Dresden til kapitulasjonen.
Ringen lukket seg
20.–27. april lukket ringen seg rundt Berlin, og hovedstaden ble utsatt for et voldsomt bombardement. Totalt skal det ha slått ned rundt 7 millioner granater over Berlin disse dagene. Etter dette tidspunktet var det nesten umulig å forlate byen, det var ingen nye forsterkninger verken tilgjengelig eller som ville ha hatt mulighet til å bli satt inn, og det var klart at det eneste de tyske styrkene hadde muligheter til å gjøre var å forsinke den sovjetiske erobringen.
Kampene i byen
Det symbolske målet for de fremrykkende sovjetiske styrkene var riksdagsbygningen og rikskanselliet, som også førerbunkeren var lokalisert under. De sovjetiske styrkene rykket fram i sentrum langs tre hovedakser, fra sørøst langs Frankfurter Allee fram til Alexanderplatz, fra sør langs Sonnenallee til Belle-Alliance-Platz, fra sør fram til Potsdamer Platz og fra nord fram til riksdagsbygningen. Det hardeste kampene var ved riksdagsbygningen, Moltke-broen, Alexanderplatz og Havelbroene ved Spandau, og kampene utspilte seg som nådeløse hus-for-hus, mann-mot-mann kamper. Særlig gjorde de utenlandske Waffen-SS-soldatene innbitt motstand, både på grunn av deres ideologiske motivasjon, og at de visste de ville bli drept om de ble fanget. Blant disse soldatene var det en del norske frontkjempere som tilhørte 11. SS-frivillige-pansergrenaderdivisjon Nordland
Tidlig på dagen 29. april krysset de sovjetiske styrkene Moltkebroen og renset de nærliggende bygningene og gatene for tysk motstand. De ødelagte broene hindret framføring av artilleri, og mangelen på dette forsinket framrykkingen. Samme dag presset de sovjetiske styrkene på sentrum, særlig fra sørøst og etter svært harde kamper inntok de Gestapos hovedkontor i Prinz-Albrechtstrasse, men en avdeling fra Waffen SS klarte å gjenerobre bygningen rett etter. Fra sørvest presset de sovjetiske styrkene nordover over Landwehr-kanalen og inn i Tiergarten.
Adolf Hitler begikk selvmord 30. april sammen med Eva Braun. Propagandaminister Joseph Goebbels og hustruen Magda tok sine liv dagen etter, etter først å ha tatt livet av sine seks barn. Samme dag hadde de sovjetiske styrkene løst problemet med de ødelagte broene og angrep riksdagsbygningen med artilleri. De møtte imidlertid kraftig artillerimotstand fra tyske flak-batteri ved Berlin Zoo og klarte derfor ikke å angripe bygningen før om kvelden. De kjempet seg langsomt gjennom bygningen, men det er usikkert om når de egentlig klarte å heise det sovjetiske flagget på taket, gitt Stalins bestemte ordre om at dette skulle skje før 1. mai. Uansett overga de tyske forsvarerne av bygningen seg om ettermiddagen samme dag.
Etterat rikskanselliet og førerbunkeren hadde vært forsvart av franske frontkjempere fra restene av 33. Waffen-grenaderdivisjon av SS «Charlemagne», ble disse bygningene inntatt tidlig om morgenen 2. mai av de sovjetiske styrkene. Samme dag kapitulerte de tyske styrkene i byen, men spredt skyting forekom de nærmeste dagene.
I nord og sør
Fra slutten av april 1945 fortsatte kamphandlingene vesentlig på østfronten. På vestfronten foregikk nå bare mindre kamper etter at Bremen den 27. kapitulerte etter tre ukers voldsomme kamper. På sørfløyen, i Tsjekkoslovakia og Sørøst-Tyskland, gjorde Schörnes styrker hard motstand etter å fått betydelige forsterkninger fra armégruppen lenger nord. Dette skyldtes at Hitler feilaktig trodde sovjeterne ville sette inn hovedoffensiven mot Praha, ikke mot Berlin. Schörner gjenerobret Bautzen og holdt stillingen til begynnelsen av mai. Bak sovjeternes front holdt tyskerne Breslau som pinnsvinstilling til 8. mai, etter 82 dagers beleiring. Samme dag falt Dresden, hvis erobring var forsinket av Schörners motoffensiv ved Bautzen. Tyskerne kapitulerte betingelsesløst på samtlige fronter 7.–8. mai.
Rundt 100 000 skal ha kommet seg gjennom. For vestmaktene var dette et problem, både i forholdet til deres forpliktelser overfor en alliert, og med å håndtere en så stor flyktningstrøm. I tillegg måtte de håndtere sine egne krigsfanger, frigjorte fanger fra fange- og konsentrasjonsleire, og sivile flyktninger.
Tap og ødeleggelser
Tallene for tap i sluttkampene om Berlin er svært usikre og bygger på estimater, og disse varierer en del. De sovjetiske tapene er anslått til rundt 81 000 døde, og av disse døde 20 000–25 000 i kampene inne i selve byen. Sovjet fikk også 280 000 sårede. På den tyske siden er tallene enda mer usikre, men minst 150 000 tyske soldater skal ha blitt drept og 134 000 ble tatt som krigsfanger. Ytterligere 150 000 sivile ble drept. De totale dødstallene er minst 485 000.
De materielle ødeleggelsene var enorme. Allerede før slaget lå store deler av byen i ruiner etter vestmaktenes strategiske bombing, og det sovjetiske bombardementet og kamphandlingene førte til veldige branner og andre ødeleggelser. Både vannforsyningen, kloakksystemene og strømforsyningen var ødelagt, og befolkningen led hele sommeren 1945 av sult, underernæring og sykdommer, særlig dysenteri.
De første sovjettroppene som rykket inn i byen utgjorde en elite innen Den røde armé, og de oppførte seg pinlig korrekt. Det gjorde ikke etterfølgerne. Særlig i de første månedene etter sammenbruddet var det omfattende overgrep mot den tyske sivilbefolkningen i form av drap, plyndring og ødeleggelser. Men særlig var voldtekter av tyske kvinner svært utbredt en periode, anslagsvis i et antall av flere hundre tusen. Først utover høsten strammet Den røde armé inn disiplinen, men overgrepene tok ikke slutt før de sovjetiske soldatene ble innkvartert i bevoktede forlegninger adskilt fra sivilbefolkningen vinteren 1947–48.
Anamã
Anamã er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Vakuumering
Vakuumering eller vakumering (også kjent som vakuumpakking) er en prosess for å skape vakuum (et lufttomt rom). Metoden er ideell til å konservere mat med, spesielt for kortere tid. Vakuumet hindrer oksidering og vekst av mikroorganismer, slik at maten blir holdbar i noe lengre tid enn i sin ferske tilstand. Vakuumering hindrer imidlertid ikke vekst av stafylokokker og bakterien Clostridium botulinum.
The Allman Brothers Band
The Allman Brothers Band var et amerikansk rockeband, omtalt i Rock and Roll Hall of Fame som «hovedarkitektene bak sørstatsrocken». Bandet var aktivt i 1969–1976, 1978–1982 og 1989–2014.
Vakuumering
I tiden før moderne maskiner gjorde sitt inntog på markedet, brukte folk graving for å hindre oksidering og vekst av mikroorganismer. I dag brukes moderne vakuumeringsmaskiner, som pakker maten i plast og fjerne luften. Holdbarhetstiden er imidlertid gjerne ikke like god, men anvendelsesområdet er så bredt at det langt overstiger denne lille bakdelen. Smak og egenskaper beholdes dessuten mer i tråd med det opprinnelige produktets potensial.
The Allman Brothers Band
Historie
Gruppa ble danna i Jacksonville i Florida i 1969 av Duane Allman (slidegitar og gitar), Gregg Allman (vokal og orgel), Dickey Betts (gitar, rytmegitar og vokal), Berry Oakley (bass), Butch Trucks (trommer) og Jai Johanny «Jaimoe» Johanson (trommer).
Gruppa hadde en rekke opptredener rundt i sørstatene før de ga ut sitt første album, The Allman Brothers Band. Det fikk gode kritikker, men den uvante kombinasjonen av blues og rock solgte dårlig. Oppfølgeren Idlewild South (1970), ble en stor kritikersuksess, og solgte også langt bedre. Kort tid etter slo Duane Allman seg sammen med Eric Claptons Derek and the Dominos for å lage rockeklassikeren Layla and Other Assorted Love Songs.
I 1971 kom konsertalbumet At Fillmore East, innspilt 12. og 13. mars på årets legendariske rockemønstring ved Fillmore East. Plata demonstrerer gruppas originale blanding av jazz, klassisk musikk, hardrock og blues. The Allman Brothers ble også de siste til å spille på Fillmore East før det stengte i juni 1971.
Duane Allmans død i en motorsykkelulykke 29. oktober 1971 ble et hardt slag for gruppa, men de øvrige bandmedlemmene bestemte seg for å fortsette å spille sammen. Dickey Betts tok Duanes plass, slik at gruppa kunne fullføre innspillinga av det påbegynte albumet Eat a Peach. Seinere ble besetningen økt til seks, idet Chuck Leavell kom inn på piano.
De to oppsiktsvekkende motorsykkelulykkene hadde i mellomtida ført til internasjonal berømmnelse. Deres kanskje mest berømte opptreden skjedde 28. juli 1973 på Summer Jam at Watkins Glen i New York, der de spilte sammen med bl.a. The Grateful Dead og The Band for anslagsvis 600 000 tilhørere. I kjølvannet av Allman Brothers Bands suksess begynte det nå å komme flere grupper som spilte en liknende form for sørstatsrock, som Marshall Tucker Band og Lynyrd Skynyrd.
Personkonflikter begynte å tære på samholdet i gruppa utover på 70-tallet. Både Gregg Allman og Dickey Betts starta hver sin solokarriere, narkotikabruk, samt Gregg Allmans stormfulle forhold til Cher – alt under intens medieoppmerksomhet – hadde sin pris. Betts og Leavell trakk i hver sin retning musikalsk, mens Allman forsøkte å forene gruppa. Spenningene kom til uttrykk i den ujevne Win, Lose or Draw (1975), der mange spor ble innspilt uten at alle bandmedlemmene stilte i studio samtidig.
Gruppa holdt det gående til 1976, da Gregg Allman ble arrestert tiltalt for narkotikabruk. Leavell, Johanson og Williams danna bandet Sea Level, mens Betts arbeidet med solokarrieren sin. Alle fire sverget på at de aldri skulle arbeide med Allman mer.
I 1978 fikk Allman imidlertid i stand en omstrukturerig av gruppa. Dan Toler og David "Rook" Goldflies kom inn på henholdsvis gitar og bass, og erstatta Leavell og Williams. Resultatet av den nye gruppesammensetninga kom i form av det sterke albumet Enlightened Rogues året etter. Interessen for gruppa var nå sterkt avtakende blant publikum, og den ble oppløst i 1982.
I 1989 skjedde en gjenforening, da Allman, Betts, Jaimoe og Trucks bestemte seg for å spille sammen igjen, supplert med Warren Haynes (gitar og vokal), Johnny Neel (tangentinstrumenter og munnspill) og Allen Woody (bass). Gruppa fikk gode kritikker for albumet Seven Turns i 1990, og fulgte opp med Shades Of Two Worlds i 1991 og Where It All Begins i 1994.
Covent Garden
Covent Garden er et område i City of Westminster i det sentrale London og i den østlige enden av West End, mellom veiene Charing Cross Road og Drury Lane. Navnet refererte til et blomster-, frukt- og grønnsaksmarked i det sentrale torget, men er nå et populært butikk- og turistsenter. Det tidligere markedet har nå flyttet til Nine Elms i Vauxhall. En av inngangene til Royal Opera House (som også kalles Covent Garden) ligger her. Covent Garden er delt i to av gaten Long Acre. Nord for denne er det butikker sentrert ved de mindre gatene Neal's Yard og Seven Dials, mens i sør er det sentrale torget med gatemusikanter og de fleste av de historiske bygningene, teatre og ulike underholdningssteder, blant annet London Transport Museum og Theatre Royal Drury Lane.
Historie
Det er generelt antatt at stedsnavnet er forvanskning av «convent garden», det vil «klosterhagen», men det meget mulig at covent garden faktisk var den opprinnelige versjonen da convent er avledet fra anglo-normannisk covent eller cuvent, igjen avledet fra gammelfransk convent, «et religiøst hus».
Det ble konfiskert av Henrik VIII av England under oppløsningen av Englands klostre på midten av 1500-tallet. Området og eiendommene ble gitt til jarlen av Bedford i 1552. Den fjerde jarlen ga arkitekten Inigo Jones i oppdrag å bygge en rekke fine hus for å tiltrekke seg rike leieboere. Jones formga de italieniserte arkadetorget sammen med kirken St. Paul's. Utformingen av torget var nytt og en innovasjon for London og fikk betydelig påvirkning på moderne byplanlegging. Det fungerte som prototypen for nye eiendommer etter hvert som London vokste.
Ved 1654 hadde et lite frukt- og grønnsaksmarked etablert seg på sørsiden, og gradvis fikk både markedet og omgivelsene dårlig omdømme da det åpnet drikkesteder, teatre, kaffehus og bordeller. Ved 1700-tallet hadde det blitt et velkjent «syndens sted», red-light district, det vil si et bordellstrøk. En lov i parlamentet ble trukket opp for å kontrollere stedet, og Charles Fowlers klassisistisk bygninger ble reist i 1830 for å dekke over og bidra til å organisere markedet.
Turisme
Markedshallen er et populært turistmål, med en rekke butikker, markedsboder og serveringssteder. Området tiltrekker seg også mange gatemusikanter og andre underholdere.
Londons jernbanemuseum ligger i Covent Garden.
De nærmeste undergrunnsstasjonene er Covent Garden og Leicester Square.
Narve Reiten
Narve Reiten (født 1. november 1961) er en norsk forretningsmann som gründer av Reiten & Co samt flere andre selskaper. Han sitter i styret til Con-Form (Styreleder), Scanship Holding (Styreleder), Navamedic og Grilstad. Tidligere har han blant annet vært i styrene til Data Respons, Totalreform, Zalaris, Neas, Blueway/Airlift, Moss Maritime, Plugging Specialists International, Heimstaden, SPIS Grilstad and Proffice. Før Reiten & Co jobbet Narve Reiten med utvikling og M&A i I.M. Skaugen.
Reiten & Co ble etablert i 1992, og har siden 1996 etablert selskapets private equity-virksomhet som et ledende miljø i Norden med 3,5 milliarder under forvaltning.
Siden starten i 1996 har Reiten & Co investert i virksomheter innen olje-/offshore-service, næringsmiddelindustrien, telekom, eiendom og ulike service- og tjenestenæringer.
Narve Reiten har en mastergrad innen økonomi og ledelse fra Handelshøyskolen BI og har sertifiseringen Autorisert Finansanalytiker (AFA) fra Norges Handelshøyskole.
Fylkesvei 54 (Nordland)
Fylkesvei 54 (Fv54) i Nordland gikk mellom Brønnøysund og Inner-Torget i Brønnøy kommune. Veien var 14,7 km lang.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 778 og fylkesvei 7234.
Nasjonal turistvei
Veien inngår i Nasjonal turistvei Helgeland som del av en avstikker til Torghatten.
Elise Ringen
Elise Ringen (født 11. november 1989) er en norsk skiskytter og langrennsløper som representerer Meråker skiskytterklubb (MSSK). Hun er tvillingsøster til Ada Ringen, som også er tidligere langrennsløper og skiskytter.
Junior
Innen skiskyting har hun en rekke medaljer som junior. I 2006 vant hun sin første gullmedalje, da hun vant 7,5 km fellesstart på Nordåsen skistadion, fire sekunder foran Ane Stenset. I tillegg fikk hun to bronsemedaljer; på normaldistanse, vunnet av Frida Schneider, og på sprinten, vunnet av Marie Hov. Året etter, i 2007, ble det gull på sprinten og bronse på stafett og fellesstart. Ved junior-NM 2008 vant hun både normaldistanse, foran Karianne Grue Tufte, og stafetten sammen Ada Ringen og Elise Jørstad Sandvik. I tillegg fikk hun sølv på sprinten, bak Synnøve Solemdal.
I junior-NM 2010 vant hun sprinten individuelt, og hun fikk også gull på stafetten sammen Ada Ringen og Ane Skrove Nossum.
Magdalena Nykiel
Magdalena Nykiel  (født 25. mars 1983) er en polsk tidligere skiskytter.
Hun representerte Polen under Vinter-OL 2006.
Elise Ringen
Junior
I 2007 deltok hun i junior-NM i langrenn, og fikk to gull og et sølv i klassen K18. Individuelt vant hun gull på både 5 km klassisk og 10 km fri fellesstart. I tillegg var hun med på Nord-Trøndelags lag 1, som fikk sølv på stafetten. De andre utøverne på laget var Kristin Gausen, Laila Kveli og Marthe Kristoffersen.
Internasjonalt markerte hun seg i junior-VM i 2007 med to fjerdeplasser og i 2008, da hun fikk sølv på sprinten, bak Maren Hammerschmidt. Dagen etter gikk hun inn til bronse på jaktstarten. Hun tok samme år gull på normaldistansen under EM i juniorklassen.
Senior
Under NM-senior i Folldal 2007 ble det gull på stafetten sammen med Ada Ringen og Anne Ingstadbjørg. Ringen deltok ved EM-senior i skiskyting 2008, der hun endte på 20.-plass. I 2010 deltok hun i NM i skiskyting, og greide her ellevteplass på 7,5 km. I VM i Ruhpolding 2012 oppnådde hun bronse på stafetten sammen med Fanny Welle-Strand Horn, Synnøve Solemdal og Tora Berger. Ringen var også med i den norske skiskyttertroppen i Sotsji, og oppnådde en 24.-plass på normaldistansen.
Anori
Anori er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Dante XXI
Dante XXI er et konseptalbum fra den brasilianske thrash metal-bandet Sepultura. Albumet ble utgitt i 2006 på plateselskapet SPV.
Belarus under Vinter-OL 1998
Belarus under Vinter-OL 1998. 59 utøvere, 44 menn og 15 kvinner fra Belarus deltok i ni øvelser under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Hviterussland, som deltok for andre gang i et vinter-OL, kom på 20.-plass med to bronsemedaljer. Skiskytteren Aleksandr Popov var Belarus' flaggbærer under åpningsseremonien.
30px|Skøyter hurtigløp Hurtigløp på skøyter
Herrer
Damer
Ole Klemetsen
Ole «Lukkøye» Klemetsen (født 30. august 1971 i Stavanger) er en norsk tidligere proffbokser. Før han ble profesjonell vant han som amatør bronse i EM og VM i 1991. Klemetsen jobbet hele sin karriere tett sammen med faren John Klemetsen, noe som beskrives i dokumentarfilmen Blod & ære fra 2008. Klemetsen har mottatt Bragdmerket fra Norges Bokseforbund for sine gode idrettslige prestasjoner i inn- og utland.
Shannon Boxx
Shannon Boxx (født 29. juni 1977) er en amerikansk fotballspiller, som spiller for klubben Chicago Red Stars. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok gull med det amerikanske landslaget.
Ole Klemetsen
I 2012 sto han fram i media som en tidligere mobber som nå angret.
Som profesjonell
Som profesjonell hadde han 45 seire og seks tap. Han har vunnet titlene:
Proffkarrieren
Proffkarrieren til Ole Klemetsen startet 21. oktober 1992 i Las Vegas mot Armando Dragone, og vant med knock out. Han bokset to proffkamper til i 1992, begge ble vunnet med KO. I 1993 vant han tre kamper på rad før han tapte på TKO mot John McClain. Klemetsen fortsatte sesongen i London mot Nigel Rafferty deretter med kamper mot Jeff Medley, Tony Booth og Carl Jones, alle ble vunnet.
I 1994 bokset han syv kamper, han vant alle. Året etter i 1995 vant han også alle kampene. Sesongen 1996 startet med WBC-tittelkamp. Han vant denne med seier mot Lenzie Morgan før han tapte mot Mohamed Siluvangi på poeng i neste kamp. Han bokset ytterligere tre kamper i 1996, hvor han vant tre kamper på KO og en på TKO.
I 1997 vant han tre kamper på KO før han fikk bokse om EBU tittelen. Han vant tittelen etter å ha beseiret Crawford Ashley. I 1998 vant han den første kampen mot Kalin Stojanov, før han tapte kampen om IBF tittelen mot Reggie Johnson på poeng. Sesongen 1998 ble avsluttet med to seire og et tap. I 1999 vant han alle sine seks kamper, tre av kampene vant han på KO. 2000-sesongen startet med seier mot Thulani Malinga og IBA tittel før han tapte i EBU tittelkamp mot Clinton Woods. Den siste kampen i 2000 vant han over Derrick James.
Sesongen 2001 startet med seier over Thomas Hansvoll. Han overtok da den ledige nordiske tittelen. Ole Klemetsen fortsatte med seier over Patrick Swann på KO før han tapte for Thomas Hansvoll 16. juni 2001. Dermed var en 9 år lang proffkarriere over med 45 seire og seks tap.
Alpint under Vinter-OL 1980
Under Vinter-OL 1980 i Lake Placid ble det arrangert seks øvelser i alpint. De tre beste i utfor, storslalåm og slalåm fikk både OL- og VM-medaljer. I den alpine kombinasjonen ble det bare delt ut VM-medaljer.
Kombinasjon, menn
For kombinasjonsøvelsene ble det ikke delt ut olympiske medaljer, bare VM-medaljer
Khan Afzal Hadawal
Khan Afzal Hadawal er en afghansk økonom, som er første visesentralbanksjef for Afghanistans bank (Da Afghanistan Bank). Fra januar til juli 2015 var han fungerende sentralbanksjef, etter at Noorullah Delawari trakk seg fra stillingen som sentralbanksjef.
Han er utdannet Master in Finance and Financial Law, Bachelor of Laws og Bachelor of Arts fra International Islamic University i Islamabad.
Før han begynte i sentralbanken har han jobbet i direktoratet for bekjempelse av narkotika (Counter Narcotic Directorate) ved National Security Council, og han begynte i sentralbanken i 2002 som leder for lisensierings- og reguleringsavdelingen i et prosjekt i samarbeid med U.S. Agency for International Development og BearingPoint. I 2003 ble han leder for sentralbankens lovgivende og regulerende avdeling, og fra 2005 til 2009 var han rådgiver for sentralbanksjefen og styret.
Han ble direktør for banken Bank-e Milli Afghan i 2011, og han ble også utpekt som første visesentralbanksjef samme år. Da Delawari trakk seg som sentralbanksjef i januar 2015 overtok Hadawal som fungerende sentralbanksjef, og i juli ble Khalilullah Sediq utpekt som ny sentralbanksjef.
Troens makt
Boken fikk en viktig litterær pris i Frankrike i 1908, og kan regnes som Bojers gjennombrudd i Frankrike. Filmen The Power of a Lie fra 1923 er basert på romanen.
Handling
Storbonden Knut Storby har bak sin kones rygg kausjonert for en sambygding som går konkurs. Storby kvier seg for å innrømme for sin kone at han nok en gang har kausjonert, men hun har fått nyss om konkursen, og konfronterer sin husbond om at den konkursrammede påstår at han har Storby sin underskrift på en kausjonserklæring. Bonden blir ille til mote, og unnlater å kommentere konas beretning. Det oppfatter hun som at historien om underskriften er løgn, og så begynner sneballen å rulle. Bojer beskriver hvordan Knut Storby stadig utsetter å rydde opp i misforståelsen, og hvordan mannen som han har kausjonert for, innbitt kjemper for å få sin ære gjenopprettet. Vi følger de to motpartenes kamp mot reelle og innbilte fiender, og ser hvordan de begge gradvis omdefinerer virkeligheten for å styrke sitt eget selvbilde.
Jådåren
Jådåren er ei landbruksgrend i Beitstad, som er en del av Steinkjer kommune i Trøndelag. Jådåren grenser til Dalbygda i nord, Følling i øst, Sør-Beitstad og Solberg i sør og Vellamelen i vest.
Emma Irene Åström
Emma Irene Åström (født 27. april 1847, død 3. juli 1934) var en finsk lærer og den første kvinne som ble uteksaminert fra Helsingfors universitet.
Biografi
Emma Irene Åström ble født i Tövsala i Åbo og Björneborgs län i Storfyrstedømmet Finland. Hun var eldst av fem barn. Da hun var seks år gammel, flyttet familien til Åland, som er en svensktalende del av landet. Der gikk hun på skole i Finström. I 1865 ble hun sendt til seminaret i Jyväskylä hvor rektor Uno Cygnaeus ble hennes mentor.
Planen var å fortsette studier på Helsingfors universitet da hun var ferdig med lærerskolen i 1873, men hennes fars død i 1874 gjorde at hun måtte utsette universitetsstudiene. I stedet begynte hun som lærer på seminaret i Ekenäs for å støtte familiens økonomi. Men i 1876 begynte hun å studere filosofi og fullførte studiet i 1882, noe som gjorde henne til den første kvinne i Finland til å ta en universitetseksamen. Hun hadde planer om å studere videre, men hensynet til familiens økonomi gjorde at hun ikke fikk hun anledning til det
I 1884 kom hun tilbake til seminaret i Ekenäs, hvor hun underviste i svensk, finsk og historie til 1912. Fra 1913 til 1924 underviste hun på en misjonsskole i Ekenäs. 80 år gammel ble hun i 1927 utnevnt til æresdoktor i filosofi av Helsingfors universitet, den første kvinnelige æresdoktor i landet.
Innflytelse
Liberale kretser og kvinnebevegelsen i Finland feiret Emma Irene Åström. Dikterne Zacharias Topelius og Adelaïde Ehrnrooth skrev hyllingsdikt til henne. Topelius forsterket Åströms legendstatus gjennom å bruke henne som forbilde for hovedpersonen i «Planeternas skyddslingar» (1889).
Musa (profet)
Musa (arabisk: ), også omtalt som Kalim allah (Han som snakket med Gud), er en islamsk profet, kjent som Moses i Den hebraiske Bibelen.
Ifølge Koranen ble Musa sendt av Allah til faraoen i Egypt og israelittene for å veilede og advare. Musa nevnes flere ganger i Koranen enn noen andre, og livet hans er beskrevet i større detalj enn noen annen profet.
Gudrun Ensslin
Gudrun Ensslin (født 15. august 1940 i Bartholomä i Baden-Württemberg, død 18. oktober 1977 i Stuttgart) var en tysk venstreekstremistisk terrorist. Hun var en av lederne og grunnleggerne av Rote Armee Fraktion (RAF).
Hun var datter av en prest fra Schwaben og studerte engelsk, tysk og pedagogikk i Tübingen og senere ved Freie Universität Berlin. Med Bernward Vesper fikk hun sønnen Felix Robert Ensslin. I likhet med Ulrike Meinhof fikk hun stipend fra Studienstiftung des deutschen Volkes.
Etter brannpåsettelsen i Frankfurter Kaufhaus og flere bankran var hun en av Tysklands mest ettersøkte terrorister. Hun ble arrestert 8. juni 1972 i Hamburg.
Gjennom en gisselaksjon ved den vesttyske ambassaden i Stockholm i 1975, samt bortføringen av arbeidsgiverpresident Hanns-Martin Schleyer og den parallelle kapringen av Landshut i 1977, forsøkte RAF og en palestinsk organisasjon å presse den tyske regjeringen til å løslate Baader, Raspe og andre terrorister fra fengsel. Regjeringen under Helmut Schmidt valgte å ikke gi etter for kravene.
Sammen med Andreas Baader og Jan-Carl Raspe begikk hun selvmord i fengselet i Stuttgart den 18. oktober 1977.
Beatrix Holéczy
Beatrix Holéczy (født 19. mai 1972) er en ungarsk tidligere skiskytter.
Hun representerte Ungarn under Vinter-OL 1992 og 1994.
Liste over elver i Troms
Elver og vassdrag i Troms
I Troms trekker vannskillet mot øst seg lengre inn i landet enn i nordre Nordland, og som i Trøndelag og på Helgeland gir dette grunnlag for lange elver og store vassdrag i fylkets indre deler. Dominerende i vassdragsnaturen i fylket er Målselva, som sammen sideelva Barduelva drenerer stort sett hele Indre Troms, og også Reisaelva, som drenerer en betydelig del av indre Nord-Troms.
De ytre delene av fylket preges av korte og strie elver, i likhet med mesteparten av den norske kysten mot vest. I forhold til i Nordland blir dog fjordene bredere og lengre, med store halvøyer mellom dem. Spesielt markert er dette i Tromsøområdet, hvor fjordene Malangen, Balsfjorden, Ullsfjorden og Lyngen strekker seg langt inn i landet mellom høye fjell, og danner en vassdragsnatur som man vanligvis finner i mere kystnære strøk.
Liste over elver
Hver linje inneholder elvas navn og hvor den munner ut. Sideelver er innrykket i forhold til hovedelva, og er listet i den rekkefølge de munner ut i hovedelva, regnet fra munningen til kilden. Lista er begrenset til elver med nedbørfelt over 20 km² eller middelvannføring over 1,00 m³/s.
Lista omfatter kun elver som helt eller delvis ligger i Troms.
Kjell Åsen
Kjell Åsen (født 6. september 1931 i Hægeland, Vest-Agder) (død  5. september 2021 i Treungen, Vestfold og Telemark) var en norsk forfatter og skolemann.
Han flyttet til Telemark i 1961 og jobbet i flere år som lærer og skolesjef i Nissedal.
Åsen har skrevet en rekke barne- og ungdomsbøker. Dessuten har han fått utgitt noveller for voksne lesere i flere antologier. Åsen har skrevet hørespill for NRK. Kjem du Eldbjørg? vant NRKs hørespillkonkurranse i 1975.
I de senere årene har han skrevet teksten til det lokale syngespillet Nissedal til alle tider, hvor Sigvald Tveit har skrevet musikken.
Apuí
Apuí er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Girl (Dannii Minogue-album)
Girl er det tredje studioalbum av den australske sangeren Dannii Minogue og ble utgitt av Eternal Records den 8. september 1997. Albumet inneholder fire singler, «All I Wanna Do», «Everything I Wanted», «Disremembrance» som nådde førsteplassen i Storbritannia, og «Coconut», bare utgitt i Australia.
Komposisjon
Lyden på albumet var helt ulik Minogues tidligere arbeid. Dette ble klart definert med den første singelen «All I Wanna Do» som inneholder en mer vektlagt dansemusikk-lyd. De andre sporene varierte fra modne popsanger («Heaven Can Wait», «Am I Dreaming?», «Everything I Wanted», «It's Amazing») til en mer dansemusikk-stil («Disremembrance» og «Movin' Up»). Albumet inneholder også betydelige trance-elementer («So in Love with Yourself», «If It Moves – Dub It», «Coconut») og ambient-lyder («Everybody Changes Underwater»). Mange sanger har også sterke innslag av elektronisk musikk.
Dongjiang-demningen
Dongjiang-demningen er en demning med vannkraftverk i det sentrale Kina, i vassdraget Lei, en sideelv til Lishui og videre Chang Jiang. Vannkraftverket ligger i provinsen Hunan. Ved igangsettelse hadde vannkraftverket en kapasitet på 500 MW, fordelt på 4 x 125 MW francisturbiner. Anleggsarbeidene begynte i 1978, og var ferdig i 1987 med produksjonsstart i 1992.
The Pawn of Fate
The Pawn of Fate er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Maurice Tourneur.
Dongjiang-demningen
Demningen er en buedam som er 157 meter høy og 438 meter lang. Vertikal hydraulisk falhøyde er 118,5 meter.
The Pawn of Fate
Handling
Når han befinner seg i Normandie, utvikler Andre Lesar interesse for Marcine Dufrene og overbeviser ektemannen hennes Pierre om at hvis han flytter til Paris, kan han bli en stor artist. Så, mens Pierre er opptatt av stilleben, går Andre etter Marcine - selv om han også tar seg tid til å arrangere en fremvisning av Pierres kunstverk. Men høysamfunnet i storbyen ler opprørt av de amatør-aktige maleriene, og Pierre som plutselig blir klar over at han har blitt gjort til latter, sverger hevn.
Når han tar Marcine og Andre på fersken sammen, tror Pierre ikke på sin kone når hun sannferdig påstår å ha motstått alle Andres romantiske fremskritt. Pierre tror hans kona har vært utro, og han angriper sin tidligere velgjører. Pierre etterlater ham for død, og forsøker deretter å begå selvmord ved å drukne seg selv.
Thomas Hansvoll
Thomas Hansvoll (født 26. juni 1974 i Oslo) er en norsk tidligere proffbokser og boksetrener.
Vasaloppet 1922
Vasaloppet 1922 ble arrangert den 19. mars 1922, og dette var første gang Vasaloppet ble arrangert.
Thomas Hansvoll
Hansvoll bokset i sin proffkarriere 32 kamper, som resulterte i 26 seire, fire tap og to uavgjort. Han har holdt titlene WBO I/C Cruiserweight WBA Int. Light Heavyweight og Nordic Light Heavyweight Title.
Vasaloppet 1922
Det var kun menn som deltok, og Ernst Alm vant dette løpet. Det var 119 startende, og 117 fullførte.
Thomas Hansvoll
Hansvoll hadde stor suksess som amatørbokser, og fikk på sine 73 kamper hele 65 seiere, og kun åtte tap.
Hansvoll er oppvokst på Bjerke/Årvoll i Groruddalen i Oslo, og begynte å bokse som ti-åring i IF Ørnulf. Som 14-åring debuterte han som amatørbokser i Raufoss-turneringen. I 1993 ble Hansvoll junior- og senior-norgesmster i samme sesong (i henholdsvis lett-tungvekt og mellomvekt). Hansvoll tok NM-gull også i 1994, for så debutere som profesjonell den 11. november 1994 mot Greg Scott Briggs i Randers (Danmark).
Vasaloppet 1922
Resultater, individuelt
Not: Pl = Plassering, Nr = Startnummer, Tid = Sluttid
Thomas Hansvoll
Som proffbokser hadde han kontrakt med bla. Mogens Palle og Steffen Tangstad.
Vasaloppet 1922
Resultater, lagkonkurranse
IFK Nordsjö hadde egentlig ikke råd til å sende deltakere til Vasaloppet, men avisen Västerbottens Kuriren tilbød seg å dekke reise og opphold for klubbens deltakere. De sendte dermed tre utøvere, som endte på hhv. første, andre og attendeplass individuelt, og førsteplass i lagkonkurransen:
Thomas Hansvoll
Hansvoll bokset om WBA-VM tittelen (World Boxing Association) i lett-tungvekt mot Bruno Girard i Paris 23. mai 2002. Han tapte kampen knepent på poeng etter tolv runder. Thomas Hansvoll la opp etter seieren over Damon Reed 4. oktober 2003, og er nå (2006) hovedtrener for IF Ørnulf og hjelpetrener på juniorlandslaget (Norges Bokseforbund).
Han gjorde imidlertid comeback i kampen om tittelen som nordisk mester i cruiservekt mot Johnny Jensen 14. oktober 2006. Kampen endte uavgjort. Thomas Hansvoll bokset sin hittil siste kamp den 21. juni 2008 i Brøndby (Danmark) mot Juan Manuel Garay fra Argentina og vant på poeng. Hansvoll er også kjent for å ha pensjonert Ole «Lukkøye» Klemetsen i en kamp som fant sted 16. juni 2001.
Virginia (navn)
Utbredelse
Virginia var et populært navn i USA på første halvdel av 1900-tallet.