cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abigail Fillmore
Utdanning
Etter flytting til Cayuga County, New York med hest og kjerre, flyttet de videre til Cyprus Powers på grunn av dårlig råd. Hennes far etterlot seg et stort bibliotek med bøker, og hun ble utdannet av sin mor fra disse bøkene. Hun kom til å elske litteratur og ble også dyktig i andre fag som matematikk, historie, filosofi og geografi. Etter endt skolegang ble hun lærer. Også etter at hun inngikk ekteskap fortsatte hun å undervise, noe som gjorde henne til den første førstedamen til å fortsette å arbeide etter at hun giftet seg.
Ekteskap og familie
I 1819, tok hun en undervisningstilling på den nye akademiet i New Hope. Der var hennes eldste elev 19-åringen Millard Fillmore, bare et år yngre enn hun selv. Kunnskapsinteressen trakk dem sammen, og gradvis utviklet forholdet mellom lærer og elev seg til et romantisk forhold. Etter en lang forlovelsestid giftet de seg 5. februar 1826, Han var 26, og hun 27 år gammel. Vielsen ble holdt av Pastor Orasius H. Smith hjemme hos brudens bror Dommer Krefter i Mähren, New York. Uten bryllupsreise, de slo seg ned i East Aurora, New York. Fru Fillmore fortsatte å undervise på skolen frem til deres første sønn ble født og opprettholdt en livslang interesse i utdanning. Hun delte sin manns kjærlighet til bøker og bidro til å bygge deres personlige bibliotek.
Ekteparet fikk en sønn og en datter:
Politisk ektefelle
De kjøpte etterhvert et seks-rom hus i Buffalo, New York. I forhold til hennes barndom var det ren luksus for henne. Hun dyrket en stor blomsterhage, men mesteparten av tiden hennes brukte hun på å lese. Ektemannen ble først valgt inn i kongressen i 1833. I 1847 ble han valgt til statsrevisor i New York State og familien flyttet midlertidig til Albany, New York; deres barn dro på kostskole.
I 1849 ble ektemannen valgt til visepresident og de flyttet til Washington, D.C.
First Lady of the United States
Seksten måneder senere, døde president Zachary Taylor, Millard Fillmore ble president og de flyttet inn i det Hvite Hus.
Da de flyttet inn i det hvite hus var det en offisiell sørgeperiode, men selv etter den tok slutt var det sosiale livet rundt Fillmore-administrasjonen dempet. Abigail led av en skadet ankel som aldri ordentlig grodde, hun kunne derfor ikke stå i lange perioder av gangen. Hun betrodde derfor mange av de rutinemessige sosiale pliktene som førstedame til datteren. Hver fredag kveld ble det i det Hvite Hus arrangert en mottakelse, hvor hun måtte stå i timevis og hilse på og ha sosialt samvær med gjester.
Da Abigail flyttet inn i det Hvite Hus var hun angivelig forferdet over det faktum at det ikke fantes noe bibliotek der. Med en særskilt bevilgning på $2000 fra Kongressen, tilbrakte hun tilfreds mange timer på å velge bøker for en bibliotek. I biblioteket var Shakespeare, historie- og geografibøker, og hennes personlige piano. Hun inviterte forfattere som William Thackeray, Charles Dickens, og Washington Irving til å møte henne og performanceartister som Jenny Lind, og på den måten skapte hun en litterær salong i det hvite hus. "Hun var angivelig en vittig og kunnskapsrik samtalepartner, den mest intellektuelle av de tidlige førstedamene."
Død
Millard Fillmore giftet seg på nytt fem år etter hennes død.
Bjørnerudveien (Oslo)
Bjørnerudveien (9-19, 8-24) er en vei på Bjørnerud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går fra Ljabruveien til en rundkjøring der den møter Rugdeberget og Nebbejordet.
Veien fikk navn i 1983 etter gården Bjørnerud (gnr./bnr. 187/3), der det er anlagt industriområde.
Ylajali (restaurant)
Restaurantens navn kom fra Hamsun-karakteren Ylajali.
Vannklorering
Vannklorering er en prosess hvor man tilsetter klor eller klorforbindelser som for eksempel natriumhypokloritt til vann. Metoden brukes for å drepe bakterier, virus og andre mikrober i vannet. Klorering brukes spesielt for å forebygge vannbårne sykdommer som kolera, dysenteri og tyfus.
Biprodukter
Ved klorering av vann som inneholder humus dannes det biprodukter som kloroform og bromdiklormetan m.m., hvilket regnes som mulig kreftfremkallende stoffer. Av denne grunn har EU fastsatt en øvre grense på 100 µg/L for summen av alle disse stoffene. WHO anbefaler en grenseverdi på 200 µg/L. Den anbefalte metoden for å unngå disse biproduktene er å sikre at vannet inneholder er å lite organisk materiale.
I Norge brukes lave konsentrasjoner av klor i drikkevannet.
Vera Sokolova
Vera Sokolova (russisk: Вера Соколова, født 8. juni 1987 i Solianoy i Tsjuvasjia) er en russisk kappgjenger. Hun bor i Saransk.
Junior
Hun deltok allerede ved Junior-VM i friidrett 2002, der hun kom på niendeplass på 10.000 m. Året etter ble hun verdensmester for ungdom, ved Ungdoms-VM i friidrett 2003 i Sherbrooke i Canada. Hun gikk på tiden 22.50,23.
I 2004 fikk hun sin første junior-VM-medalje, da hun fikk bronse på 10.000 meter ved Junior-VM i friidrett 2004. Hennes lagvenninne Irina Petrova vant gullet.
Året etter, ved Junior-EM i friidrett 2005, vant hun gull på 10.000 meter. Hennes siste internasjonale juniormesterskap var junior-VM 2006, der hun kom på fjerdeplass.
Hun har også to seire fra IAAF World Race Walking Cup; hun vant 10 km i både 2004 og 2006.
Senior
Hennes første store mesterskap som senior var VM i friidrett 2009 i Berlin. Her greide hun en 14.-plass på 20 km. Året etter fikk hun bronse ved EM i Barcelona. Olga Kaniskina vant gull i dette mesterskapet.
På nasjonalt nivå har hun ett gull; hun vant Russian Winter Walking Championships i Sotsji, der hun satte ny verdensrekord på 20 km, med tiden 1.25,08. Hun slo med det Olimpiada Ivanovas gamle rekord fra 2005 med 33 sekunder.
Bjørnerabben (Oslo)
Bjørnerabben (1-43J, 2A-18) er en vei på Øvre Ullern (bydel Ullern) i Oslo. Den går sørvestover fra Kvernveien og ender som blindvei etter å ha krysset Kvernfaret, men har gangveiforbindelse ned til Lysehagan.
Navnet ble vedtatt i 1952.
Gattico-Veruno
Gattico-Veruno er en kommune i provinsen Novara i regionen Piemonte i det nordlige Italia. Byen har 5,234 innbyggere (2018). Gattico-Veruno grenser til kommunene Agrate Conturbia, Bogogno, Borgo Ticino, Borgomanero, Comignago, Invorio, Oleggio Castello og Paruzzaro.
Soga om Torgils og Havlide
Soga om Torgils og Havlide (norrønt Þorgils saga ok Hafliða) er en islandsk samtidssaga som inngår som en del av den større Sturlunga saga, som skildrer den borgerkrigslignende perioden i islandsk historie som kalles Sturlungatiden. Sagaen forteller om høvdingene Havlide Måsson og Torgils Oddason og om striden mellom dem i årene 1117–21, og er trolig skrevet tidlig på 1200-tallet. , men muligens også så tidlig som 1180 eller så sent som 1237, etter biskop Magnús Gissurarsons død.
Striden oppsto som følge av ugjerninger utført av Már, som var en frende av Havlide, og den utviklet seg med flere drap, og med at Torgils dømmes fredløs på tinget. I motsetning til i de fleste islendingesagaene forsones de to partene, etter initiativ fra biskopen Kjetil. Sagaen gir inntrykk av å være en «lærebok», et exemplum i hvordan konflikter kan løses fredelig. Sagaen er også kjent for det tiende kapittelets skildring av Yngvild Tordardotters bryllup på Reykjahólar i 1119, hvor det florerer med spottevers og som også gir mange eksempler på levende bruk av saga og kvad, og som av den grunn har stått sentralt i den litteraturhistoriske diskusjonen om muntlig sagatradisjon på Island.
Teksten er for det meste bevart i yngre papiravskrifter av Sturlunga saga, og for den siste delens vedkommende også i et eldre pergament, AM122A. Sagaen er oversatt til nynorsk av Jan Ragnar Hagland i 1979.
Vincenzo Mangiacapre
Vincenzo Mangiacapre (født 17. januar 1989) er en italiensk amatørbokser, som konkurrerer i super lettvekt. Han ble tatt ut til å representere Italia under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse.
Niklas Tilley Solhaug
Niklas Tilley Solhaug (født 17. juni 1989) er en norsk tidligere fotballspiller.
Gabourey Sidibe
Gabourey «Gabby» Sidibe (/ ɡæbə ˌ reɪ sɪdi ˌ beɪ / GAB-ə-ray sid-ee-bay, født 6. mai 1983) er en amerikansk skuespillerinne. Hun gjorde sin filmdebut i filmen Precious fra 2009, en rolle som ga henne en nominasjon til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle. Fra 2010 til 2013 hadde hun hovedrolle i Showtime-serien The Big C. Hun spilte Queenie i TV-serien American Horror Story: Coven.
Niklas Tilley Solhaug
Tilley Solhaug spilte sine også sine ungdomsår i HamKam, men spilte ett år for Ottestad Idrettslag i 3. divisjon i 2009.
Gabourey Sidibe
Sidibe ble født i Bedford-Stuyvesant i Brooklyn i New York, og vokste opp i Harlem. Hennes mor, Alice Tan Ridley, er en amerikansk R&B- og gospelsanger som var med i den femte sesongen av Americas Got Talent, den 15. juni 2010. Hennes far, Ibnou Sidibe, er fra Senegal og er taxisjåfør. Hun har gått på Borough of Manhattan Community College, City College of New York og Mercy College. Hun jobbet som resepsjonist før hun startet en karrière som skuespiller.
Niklas Tilley Solhaug
Etter å ikke ha fått fornyet kontrakt med Hamarkameratene ved sesongslutt 2013 meldte han overgang til Asker i desember 2013.
Jeff Horn
Jeff Horn (født 4. februar 1988) er en australsk proffbokser, som konkurrerer i weltervekt. Han ble tatt ut til å representere Australia under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i kvartfinalen. Han har holdt WBO weltervekt tittelen siden juli 2017, ved å beseire Manny Pacquiao.
Ghemme
Ghemme er en kommune i provinsen Novara i regionen Piemonte i det nordlige Italia. Byen har 3,573 innbyggere (2018). Ghemme grenser til kommunene Carpignano Sesia, Cavaglio d’Agogna, Fontaneto d’Agogna, Gattinara (VC), Lenta (VC), Romagnano Sesia og Sizzano.
Bjørnheimveien (Oslo)
Bjørnheimveien (9, 2C-26) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går fra Karihaugveien til Høyråtenveien.
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 1998
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 1998. Roing var en av flere sporter i de attende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Maracaibo i Venezuela i perioden 8. til 22. august 1998. Det var femte gangen som roing var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var atten øvelser, elleve for menn og sju for kvinner. Cuba ble beste nasjon med tolv gullmedaljer foran Mexico med seks.
Anipapyrusen
Anipapyrusen er en papyrustekst skrevet med egyptiske hieroglyfer og med illustrasjoner i farger. Det ble gjort en gang rundt 1250 f.Kr. i det 19. dynasti under det nye rike i Egypt. Oldtidens egyptere satte sammen en individualiserte bok for bestemte personer ved deres død, kalt tilnærmet for Gå framover ved dag, vanligvis mer kjent som Dødeboken. Disse inneholdt vanligvis erklæringer og besvergelser som var ment å være til hjelp for den døde i etterlivet. Anipapyrusen er manuskriptet som ble satt sammen av skriveren Ani fra byen Teben.
Manuskriptet ble kjøpt i 1888 av den engelske filologen og egyptologen E. A. Wallis Budge for samlingen til British Museum hvor det fortsatt blir tatt vare på. Før det ble fraktet til England, lot Budge det rundt 23.7 meter lange tekstrullen kappes opp 37 ark på nær lik størrelse, således ødela rullens integritet og helhet på en tid da teknologien ennå ikke gjorde det mulig å sette de adskilte stykkene sammen igjen.
Manuskriptet har objektreferanse 1888,0515.1.3 ved British Museum.
Papyrusens innhold
Anipapyrusen inneholdt en rekke kapitler fra Dødeboken, og hvor nær alle er fulgt av vignetter. På toppen og bunnen er det en randkant i to farger, rød og gul. Ved begynnelsen og slutten av papyrusen er det mellomrom på mellom 15 og 28 cm som har blitt etterlatt blanke. Den delen som inneholder skrift er komplett, kun en del tegn er gått tapt der rullen ble ødelagt grunnet opprullingen, men forhindrer ikke tydningen av teksten. Det hele ble skrevet av tre eller flere skrivere. Enheten i illustrasjonene tyder på at disse ble gjort av færre håndverkere. Titlene på kapitlene, rubrikkene og uthevdete ord er gjort i rødt. Ved en del seksjoner av papyrusen er det åpenbart at den ikke opprinnelig ble skrevet for Ani ettersom hans navn har blitt lagt til på flere steder av en senere hånd.
Teksten begynner med en hymne til Osiris, her gjengitt etter Budges engelske oversettelse: «Vær hyllet, Osiris, evighetens herre, gudenes konge, viss navn er mangfoldige, viss former er hellige, du vesen av skjult form i templene, viss Ka er hellig.»
Blomsterglansbiller
Blomsterglansbiller (Meligethinae) er en artsrik underfamilie av små glansbiller med kølleformede antenner. De fleste har en matt glans og mer eller mindre flat kroppsform. De voksne billene finner man ofte på blomster, larvene kan finnes i mange ulike habitater. Noen få arter er regnet som skadedyr.
Utseende
Små glansbiller, de fleste artene er forholdsvis brede og flate, men det finnes også noen som er avlange eller hvelvede, oftest mørke på farge med mer eller mindre utpreget metallglans. Overflaten er kledt med fine, korte hår og har som oftest kraftig mikroskulptur. Hodet er lite, kort og bredt. Antennene er nokså korte, 10- eller 11-leddete, med en tydelig, tre-leddet kølle ytterst. Brystskjoldet (pronotum) er ganske stort, omtrent så bredt som dekkvingene, jevnt tilsmalnet fremover. Dekkvingene er mer eller mindre parallellsidige, og dekker vanligvis hele bakkroppen (av og til kan det aller bakerste leddet stikke ut). De har vanligvis ikke tydelige punktrekker. Beina er korte og kraftige. Framleggene (protibiae) har tenner på yttersiden, mellom- og bakleggene skarpe lengdelister.
Larvene er lange og tynne, sylindriske, litt krumme og gjerne hvite.
Levevis
De voksne billene i mange grupper finner man gjerne på blomster, der de spiser pollen. Larvene kan leve i mange ulike habitater. De kan være brysomme skadedyr, særlig er den metallblå arten rapsglansbille (Meligethes aeneus) problematisk, da den ødelegger blomstene på raps og andre korsblomstrede planter.
Nouvelle Droite
Nouvelle Droite, Det europeiske nye høyre, eller Nye Høyre er en europeisk, metapolitisk og kulturell bevegelse. Det er en samlebetegnelse på en rekke sammenslutninger som har den franske tankesmien GRECE som ideologisk sentrum. Nouvelle Droite består som bevegelse av en rekke motstridende grupperinger innenfor ulike retninger, men med et felles mål. Bevegelsen har en rekke særpreg avhengig av nasjon, og tyske Nye Høyre og italienske Nye Høyre er gjenkjennelig forskjellig fra GRECE.
Etymologi og bakgrunnshistorie
Betegnelsen «Nye Høyre» ble første gang nevnt forbindelse med den store medieoppmerksomheten rundt tankesmien GRECE og den konservative foreningen Club de l'Horloge i 1979. Bevegelsens grunnlegger, Alain de Benoist, har selv tatt avstand fra betegnelsen i og med at det først og fremst er utenforstående som benytter seg av den. De Benoist understreket tidlig at han ikke hadde skapt et nytt høyre, men en ny kultur, og foretrakk derfor heller begrepet «Den nye skolen» (fransk: Nouvelle Ècole) eller «Den nye kulturen» (fransk: Nouvelle Culture). Med årene har «Nye Høyre» likevel blitt den mest vanlige begrepet rundt bevegelsen.
Alain de Benoist startet opprinnelig tidsskriftet Nouvelle Ecole i 1968 som 25-åring. Hensikten med tidsskriftet var å gjenoppvekke den europeiske kulturen og skape et intellektuelt motsvar til Frankfurtskolen og dens dominerende tankestrømning i Europa. Dette tidsskriftet inkluderte både akademikere og journalister som skribenter og medlemmer, som senere utviklet seg til det som idag er kjent som GRECE i 1974. Redaktøren for magasinet Planète (1961-1971), Louis Pauwels, ble i 1977 kulturredaktør i tidsskriften Le Figaro og lagde ukevedlegget Le Figaro Magazine (1978-). Selv om mange filosofiske strømninger ble presentert i Le Figaro Magazine forble magasinet det viktigste talerøret til det som utviklet seg senere til tankesmien GRECE og ga grobunn for Nouvelle Droite.
Alain de Benoist er som leder for tankesmien GRECE, regnet som den viktigste bidragsyteren for Nouvelle Droite. Gjennom årene har tankesmien og bevegelsen generelt hatt støtte fra en rekke kjente akademikere og politikere. Noen av disse er Arthur Koestler, Hans Eysenck, Konrad Lorenz, Dominique Venner, Mircea Eliade, Raymond Abellio. Thierry Maulnier, Jean Parvulesco og Anthony Burgess.
Ifølge John Færseth var Guillaume Faye en viktig forbindelse mellom «nye høyre» i Frankrike på 1960-tallet og identitærbevegelsen etter 2000. Færseth skriver at Faye var blant de viktigste høyreekstreme teoretikerne fra omkring år 2000. Brenton Tarrant, som utførte Moskéangrepet på New Zealand 2019, var trolig inspirert av Faye.
Ideologi
Bevegelsen hevder den ikke kan plasseres i det tradisjonelle høyre-venstre-aksen innenfor politisk ideologi, i og med at den er grunnleggende antikommunistisk og antikapitalistisk. Dette er en holdning den har til felles med tradisjonell fascisme.
Sentralt for de nye høyre-bevegelsene i Europa er Julius Evola og René Guénons filosofiske verker og ideene fra de konservative revolusjonære i mellomkrigstiden, bedre kjent som Weimar-revolusjonære, som blant annet omfatter Carl Schmitt, Vilfredo Pareto, Oswald Spengler og Ernst Jünger. Samtidig har filosofer som Nietzsche, Heidegger, Schopenhauer, Hegel og Goethe også vært viktige foregangsfigurer for utformingen av dagens Nye Høyre-bevegelser.
Imidlertid blir den gjerne betegnet som ekstrem-nasjonalistisk, rasistisk, nyfascistisk og nynazistisk.
Bevegelsen baserer seg på noen grunnpilarer:
Felles for bevegelsen (samt avartene i Europa) er at den beskrives som grunnleggende antiliberal, tradisjonalistisk og nasjonalistisk. Bevegelsen motsetter seg også globalisme, ukontrollert innvandring og det multikulturelle samfunn som helhet - som den hevder ikke er bærekraftig. Bevegelsen forfekter en fornyelse av den europeiske kultur og identitet og en opprettholdelse av spesifikke territorier for europeiske folkeslag. Mange «Nye Høyre»-tenkere har også stilt seg kritisk til det parlamentariske demokrati, og har presentert føderalisme som en moderert form for demokrati som direkte motsetter seg oligarki.
Utviklingen av Nye Høyre i Europa
Rent retorisk har ”Nouvelle Droite” mye til felles med mange radikale høyre-partier i Europa, blant annet Front national i Frankrike, Det Østerrikske Frihetspartiet og Vlaams Belang i Belgia. Til tross for dette har Alain de Benoist og en rekke andre tilhørende ideologer innen Nouvelle Droite, helt siden 1980-tallet, distansert seg fra høyrepopulistiske partier.
A-ba-ni-bi
«A-ba-ni-bi» (hebraisk: א-ב-ני-בי, norsk: jeg) er en israelsk discolåt som vant Eurovision Song Contest 1978 for Israel. Sangen ble fremført av Izhar Cohen og gruppen Alphabeta og er komponert av Nurit Hirsh, mens Ehud Manor skrev teksten. Dette var Israels første seier i konkurransen, og sangen fikk en viss kommersiell suksess i Europa etter seieren. I Norge kom den imidlertid ikke inn på VG-lista.
Nouvelle Droite
Utviklingen av Nye Høyre i Europa
Selv om bevegelsen er mest kjent i Frankrike, har Nouvelle Droite avarter i flere Europeiske land, blant annet Neue Rechte i Tyskland, New Right i Storbritannia, Nieuw Rechts i Nederland og Belgia, Forza Nuova i Italia, Imperium Europa i Malta, Nova Hrvatska Desnica i Kroatia, Noua Dreapta i Romania.
Videre lesning
Novdekstrismo Nouvelle Droite Nuova Destra Nowa Prawica (Nouvelle Droite)
A-ba-ni-bi
Eurovision Song Contest
Den israelske finalen, Den hebraiske sang- og korfestivalen, ble arrangert i Jerusalem 11. februar 1978. Der vant Izhar Cohen og «A-ba-ni-bi» en hårfin seier med 66 poeng og ble dermed Israels bidrag til Eurovision Song Contest 1978.
Sinistra storica
La sinistra storica (det historiske venstre) var en politisk gruppering i Italias parlament, hovedsakelig aktiv i løpet av andre halvdel av 1800-tallet. Det dreide seg ikke om et parti, men en gruppe parlamentsmedlemmer som samlet seg om et program. Gruppen fikk sitt navn ved medlemmene satt på venstre side av parlamentet, som i 1861 befant seg i Torino. Den konkurrerende gruppen la destra storica, satt på parlamentets høyre side.
A-ba-ni-bi
Eurovision Song Contest
Den internasjonale finalen gikk av stabelen i Paris lørdag 22. april 1978. Der var «A-ba-ni-bi» det 18. bidraget ut på scenen av 20 deltakere. I avstemningen tok det israelske bidraget raskt en klar ledelse og vant til slutt hele konkurransen med 157 poeng. Den norske juryen ga 8 poeng til «A-ba-ni-bi».
Sinistra storica
Det var ingen store politiske forskjeller mellom la sinistra storica og la destra storica. Begge grupperinger var enige om å fullføre Risorgimento, Italias samling. La sinistra storica representerte småborgerskapet, de intellektuelle og utøverne av profesjonene (leger, akademikere, jurister), mens la destra tjente det store borgerskapets og aristokratenes interesser. La sinistra storica ønsket utvidelse av stemmeretten og en aktiv utenrikspolitikk for å vinne Roma og Veneto.
A-ba-ni-bi
Eurovision Song Contest
Flere arabiske land sendte også konkurransen på fjernsyn. Da det israelske bidraget ble fremført, viste den jordanske kringkasteren i stedet et bilde av blomster. Da det i tillegg ble klart at Israel ville vinne, avbrøt jordansk tv hele sendingen under påskudd av at de hadde tekniske problemer. Dagen etter erklærte landets tv-kanal at andreplassen Belgia hadde vunnet.
Sinistra storica
La sinistra storica overtok som støtte for regjeringsmakten i Italia i 1876.
A-ba-ni-bi
Teksten og tittelen
Tittelen «A-ba-ni-bi» er et røverspråk, kalt b-språket på hebraisk. Røverspråket brukes av barn og går ut på at hver vokal eller diftong dupliseres med en b foran seg. I dette tilfellet er tittelen hentet fra det hebraiske ordet אני (ani), som betyr «jeg» på norsk. Formelen blir dermed: ani: a-(b+a)-ni-(b+i) = a-ba-ni-bi.
Ahmadiyya-kalifatet
Ahmadiyya-kalifatet er et ikke-politisk kalifat etablert den 27. mai 1908 etter bortgang av Mirza Ghulam Ahmad, grunnleggeren av Ahmadiyya Muslimsk Trossamfunn, som hevdet å være Den utlovede Messias og Mahdi, den forventede frelserskikkelsen som følgere av flere verdensreligioner venter på. Ahmadimuslimer anser dette for å være gjenetablering av Rashidun-kalifatet som etterfulgte profeten Muhammad s død. Kalifene i Ahmadiyya har tittelen Khalīfatul Masīh (خليفة المسيح; norsk: Kalifen til Messias), noen ganger enkelt referert som Khalifa (eller Kalif). Kalifen er den valgte åndelige og organisatoriske lederen for det verdensomspennende Ahmadiyya muslimsk trosamfunn og er etterfølgeren til Mirza Ghulam Ahmad. Trossamfunnet anser ham for å være guddommelig oppnevnt, og blir av trossamfunnets medlemmer også kalt for Amir al-Mu'minin (lederen av de troende) og Imam Jama'at (trossamfunnets imam). Den femte og nåværende kalifen er Mirza Masroor Ahmad.
A-ba-ni-bi
Teksten og tittelen
Tittelen betyr dermed ganske enkelt «jeg». Og i teksten synger Cohen blant annet hvordan de som barn brukte språket til å si «jeg elsker deg», så de voksne ikke skulle forstå.
Uranchimegiin Mönkh-Erdene
Uranchimegiin Mönkh-Erdene (født 20. mars 1982) er en mongolsk amatørbokser, som konkurrerer i super lettvekt. Han ble tatt ut til å representere Mongolia under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse.
Ahmadiyya-kalifatet
Etter bortgangen av Ghulam Ahmad ledet hans kalifer Ahmadiyya trossamfunnet fra Qadian i India, som ble trossamfunnets hovedkvarter frem til 1947 da Pakistan ble etablert. Fra denne tiden ble hovedkvarteret flyttet til Rabwah, en liten by som ble bygget på land kjøpt i Pakistan av trossamfunnet i 1948. I 1984 ble implementerte den pakistanske regjeringen blasfemilovene som forbød ahmadimuslimer fra alle former for offentlig uttrykk av islamske tro, og gjorde det umulig for kalifen å utrette sine oppgaver som leder for trossamfunnet. Som følge av disse forholdene, forlot den 4. kalifen, Mirza Tahir Ahmad, Pakistan og utvandret til London, England. Med kalifen flyttet også hovedkvarteret til trossamfunnet midlertidig til London. Den 15. april 2019 flyttet hovedkvarteret Islamabad, et større landområdet kjøpt og etablert av trossamfunnet i Tilford, Surrey i England.
Bjørnslettveien (Oslo)
Bjørnslettveien (1A-17, 2-10) er en vei på Bjørnsletta i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Kvernveien til Myntfunnveien. Veien hadde tidligere forbindelse med Vækerøveien i øst, men er nå avstengt med bom mot denne.
Ahmadiyya-kalifatet
Siden Ahmadiyya blir sett på som heterodoks av sunni- og sjiamuslimer, anerkjenner ikke de fleste muslimer Ahmadiyya-kalifatet som gyldig.
The Man without a Face
The Man without a Face er en britisk lavbudsjett-kriminalfilm fra 1935 i regi av George King. I hovedrollene ses Carol Coombe, Cyril Chosack og Moore Marriott. Michael Trevellian stod for scenario og dialog, mens tilpasningen ble foretatt av Randall Faye. Fortellingen ble skrevet av St. John Erskine.
Massino Visconti
Massino Visconti er en kommune i provinsen Novara i regionen Piemonte i det nordlige Italia. Byen har 1,052 innbyggere (2018). Massino Visconti grenser til kommunene Armeno, Brovello-Carpugnino (VB), Lesa og Nebbiuno.
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 2002
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 2002. Roing var en av flere sporter i de nittende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i San Salvador i El Salvador i perioden 19. til 30. november 2002. Det var sjette gangen som roing var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var atten øvelser, tolv for menn og seks for kvinner. Mexico ble beste nasjon med elleve gullmedaljer foran Guatemala med seks.
The Man without a Face
Handling
En ung mann – med en spesiell ring på fingeren – observerer en mann, som tar ut en bunke tyvepundssedler av banken. Han følger etter mannen til en park og dreper ham. Tyven tar alle sedlene, med unntak av én som drapsofferet har grepet tak i med hånden. Han mister grepet og seddelen blåser mot William «Billy» Desmond, som sitter på en benk i samme park. Seddelen blåser så tilbake i retning av drapsstedet. Han plukker den opp. Billy løper rett på en parkvakt, som deretter finner den døde mannen.
Billy har anket saken inn for House of Lords og reiser dit – ledsaget av en fengselsbetjent – når den skal behandles. Når han hører at medlemmene ler, går han ut fra at anken har blitt innvilget. Det viser seg imidlertid at House of Lords hadde opprettholdt dommen.
På tilbaketuren blir toget utsatt for en ulykke. Alt er i et eneste kaos. Billy låser opp håndjernet med nøkkelen til fengselsbetjenten. Han fester håndjernet til en medpassasjer, som ble tatt for å være død. Ansiktet var skadet til det ugjenkjennelige. Billy visste ikke at dette var den virkelige gjerningsmannen. Han hadde reist med samme tog og var ikke død, men var blitt slått bevisstløs i ulykken.
Japans herrelandslag i baseball
Japans herrelandslag i baseball er det japanske landslaget i baseball for menn som konkurrerer for Japan under internasjonale konkurranser som Asialekene, sommer-OL og andre internasjonale landslagsturneringer.
Ahmadiyya-kalifatet
Overblikk
Ahmadimuslimer anser kalifat-systemet (arabisk: khilāfah) som er et underordnet system til profetdømmet, hvis formål er å fortsette å streve etter målene som en profet oppreises for, og for å fullføre oppgavene av reformasjon og moralsk opplæring som blir igangsatt av profeten. Kalifer, etterfølgerer av profeter, leder samlingen av de troende etter profetens bortgang. Medlemmer av trossamfunnet anser kalifatet i Ahmadiyya for å være gjenopptakelsen av det rettledede kalifatet (arabisk: rāshidūn). Dette antas å ha blitt gjenopprettet ved ankomst av Ghulam Ahmad som ahmadiyyamuslimer anser som Den utlovede Messias og Mahdi.
Ahmadimuslimer hevder at i samsvar med vers fra Koranen (f. eks. 24:55) og mange hadither om dette emnet, kan kalifatet bare opprettes av Gud selv, og er en guddommelig velsignelse til dem som tror og handler rettferdig, samt opprettholder Guds enhet. Derfor er ethvert forsøk på å etablere kalifatet som er sentrert rundt menneskelige bestrebelser alene nødt til å mislykkes, spesielt når menneskers tilstand avviker fra «profetdømmets forskrifter» (arabisk: minhājin nabūwwah) og de som følge av det er uforente. Selv om kalifen (arabisk: khalifa) i Ahmadiyya blir valgt, antas det at Gud selv leder de troendes hjerter og sinn gjennom visjoner, drømmer og åndelig veiledning mot et bestemt individ. Ingen form for kampanje, tale eller spekulasjon av noe slag er tillatt. Dermed oppnevnes kalifen verken på basis av rett (dvs. den rettmessige eller kompetente i menneskers øyne på den tiden) eller bare ved valg, men først og fremst av Gud. Kalifene antas å bli valgt av Gud gjennom de fromme troendes handlefrihet, og anses for å rettledet av Gud etter at de er valgt til dette embetet.
Siden Muhammad ble statsoverhode i Medina, ble også de rettledede kalifene etter ham statsoverhoder og – i likhet med «kalifene» til Moses som ledet israelittene etter hans død, og etterfulgt av erobringen av landet Kanaan – fungerte som politiske og militære, så vel som religiøse ledere. Siden Ghulam Ahmad, som ahmadiyyamuslimer anser som Den utlovede Mahdi, ikke var en statleder i likhet med Jesus - fungerer hans etterfølgere etter ham - som etterfølgerne av Jesus - uten å knytte seg til noen stat, uten å søke noen politisk rolle og uten territoriell ambisjon. Det politiske aspektet av kalifatet, slik det oppfattes i Ahmadiyya trossamfunnet, baserer seg på at Guds suverenitet strekker seg over universet, og den ideelle regjeringen i islam er en der kalifen er det åndelige overhode som styrer, i tråd med islamske prinsipper, en føderasjon eller konføderasjon av autonome stater (uavhengig av politisk system eller regjeringsform) koblet sammen for å opprettholde fred og samarbeid om å fremme menneskelig velferd over hele verden. Et slikt rammeverk gjør det mulig for kalifen å delegere, hvis han ser det passende, det meste eller hele sin sekulære autoritet til de valgte representantene for medlemmer av en slik konføderasjon.
Ahmadiyya-kalifatet har strukket seg over et århundre, sett fem kalifer og fortsetter på samme måte som de første fire kalifene til Muhammad. Ahmadiyya-kalifatet blir imidlertid sett på som en fortsettelse av det første islamske kalifatet til Muhammad, og Ahmadiyya-kalifene er etterfølgere til Ghulam Ahmad så vel som til Muhammad. Ahmadimuslimer tror at Gud har forsikret dem om at det nåværende kalifatet vil vare til dommens dag, avhengig av deres rettferdighet og troen på Gud. Ifølge ahmadimuslimer søker kalifatet å etablere Guds autoritet på jorden, og kalifen prøver å opprettholde denne autoriteten i trossamfunnets følgere. Kalifen gir veiledning, skaper enhet, gir sikkerhet, moralsk retning og fremgang for samfunnet. Det kreves at kalifen utfører sine plikter gjennom konsultasjon og tar hensyn til synspunktene til medlemmene i Majlis-e-Shura (rådgivende organ). Han er imidlertid ikke pålagt å alltid akseptere medlemmers synspunkter og anbefalinger. Kalifen har den overordnede autoriteten i tilknytning til alle religiøse og organisatoriske forhold, og er bundet til å bestemme og handle i samsvar med Koranen og sunna.
Grunnlag i Koranen og Hadith
Ifølge Ahmadiyya har Gud lovet i Koranen å oppnevne en etterfølger blant de rettferdige. I denne sammenheng kan vi lese i vers 56 av sura Al-Nur (55 hvis Basmallah ikke telles):
Qudrat-e-Sāniyyah (Den andre manifestasjonen av Guds makt)
Ahmadimuslimer anser etterfølgelsen av kalif som den andre manifestasjonen av Guds kraft som Ghulam Ahmad skrev om i sitt siste testament Al-Wasiyyat (Testamentet).
Lahore Ahmadiyya-bevegelse følger imidlertid ikke denne læresetningen og følger heller konseptet om Anjuman (råd) som er beskrevet i samme bok.
Valgsystem
Ahmadiyya trossamfunnet framholder at institusjonen av kalifatet er ikke arvelig. Likevel stammer alle etterfølgere, unntatt den første, direkte fra Mirza Ghulam Ahmad.
Kalifen blir valgt til embete ved avstemning blant medlemmer av valgkollegiet, som ble opprettet for dette formålet av Mirza Mahmood Ahmad. I løpet av livet til en kalif, arbeider valgkollegiet under hans tilsyn. Imidlertid når en kalif er død, blir valgkollegiet helt uavhengig og velger neste kalif. Under valget foreslås navn og bifalles av medlemmer av valgkollegiet, og deretter stemmer medlemmer av valgkollegiet over de foreslåtte navnene ved å løfte hånd som tegn på stemmeavgivning. Blanke stemmer finnes ikke i dette valgsystemet. Den nye kalifen blir valgt ved simplet flertall.
Japans herrelandslag i baseball
Japan har deltatt i OL fem ganger, med et beste resultat som en 5.-plass i 1992. De har vunnet asialekene en gang og det asiatiske mesterskapet 17 ganger.
Battlefield 1
Battlefield 1 er et videospill som ble utviklet av EA DICE. Det kom ut 21. oktober 2016. Spillet er det 14. i Battlefield-serien og er satt under den første verdenskrig.
Spillet tar for det meste opp krigen mellom Tyskland, Østerrike-Ungarn, Storbritannia, USA, Italia og Det osmanske riket. Etter hvert kom det ut DLC-er som gjør det mulig å spille som enda flere land, deriblant Frankrike og Russland. Under enkeltspiller-kampanjene kan spilleren kontrollere seks forskjellige karakterer fra et førstepersonsperspektiv.
Handlingsreferat
I begynnelsen av slaget mister Hellfighters først terrenget mot tyskerne. Men britiske stridsvogner tvinger de tyske troppene til et retrett, frem til de blir forhindret av artilleri. I løpet av høsten 1918, under Hundredagersoffensiven, og spilleren skal ta rollen som Daniel Edwards, en tidligere sjåfør som melder seg inn til krigen som en britisk tank-sjåfør. De må trenge gjennom tyske frontlinjer for å nå den franske byen Cambrai, og må underveis ødelegge eller overta forskjellige strategiske posisjoner og ødelegge fiendtlig artilleri. I løpet av våren 1917 skal spilleren kontrollere Clyde Blackburn, en amerikansk pilot.
I begynnelsen spiller Blackburn mot George Rackham, en britisk pilot, i et kortspill og stjeler deretter sistnevnte fly. Blackburn og Wilson skal også eskortere britiske bombefly under et angrep mot den tysk ammunisjonsbase. Selv om hele basen blir ødelagt, blir Blackburn og Wilson fanget bak bak fiendens linjer. Blackburn må snike seg gjennom tyske stillinger, og oppdager en skadet Wilson. Blackburn må forsøke å få Wilson med seg gjennom ingenmannsland, for å finne igjen britiske styrker. Spillet hopper deretter til høsten 1918 i Dolomittene, Nord-Italia, og spilleren må påta seg rollen som Luca Vincenzo Cocchiola, medlem av en italiensk Arditi-enhet. Historien blir formidlet av en eldre Luca mange år etter verdenskrigen, når han forteller om sine opplevelser til sin amerikanske datter på bursdagen hans.
Dheepan
Dheepan er en fransk film fra 2015 regissert av Jacques Audiard, med manus av Audiard, Thomas Bidegain og Noé Debré. Filmen handler om tre tamilske flyktninger som kommer til Frankrike. Den vant Gullpalmen under filmfestivalen i Cannes i 2015.
Handling
Sivadhasan er medlem av Tamiltigrene, under de siste dagene av Borgerkrigen på Sri Lanka. Etter at den væpnede konflikten er løst, taper siden hans og Sivadhasan blir tvunget til å flytte til en flyktning-leir. Der bestemmer han seg for å reise til Frankrike, i håp om å få en ny mulighet i livet. For å sikre politisk asyl finner han imidlertid på en overbevisende dekkhistorie. Han får tak i passet til en død mann, Dheepan Natarajan, og blir kjent med folk han knapt kjenner - som skal utgi seg for å være familien hans.
Sammen med hans antatte kone, Yalini og hans antatte 9 år gamle datter, Illayaal, reiser de med skip på vei til Paris. Ved ankomst får han snart en fast jobb som vaktmester og begynner å bygge et nytt liv i et et bolig-prosjekt ved navn Le Pré. Men han ender snart opp i et annet område kontrollert av narkotika-selgere. Området viser seg å være en annen konfliktsone for ham. Skyting mellom rivaliserende kriminelle gjenger skremmer Yalini og Illayaal, samtidig som de forsøker å passe inn i de ny rollene deres som mor og datter.
Yalini blir presset til å akseptere en jobb som en sykepleier, hos faren til en av de lokale narkotika-selgerne. Sivadhasan blir etter hvert dratt inn i denne konflikten, og han ødelegger på egenhånd en hel gjeng med bare en pistol, en machete og en skrutrekker. Senere forsøker de å immigrere til England, i håp om å finne ordentlig fred.
Barys-arenaen
Barys-arenaen (kasakhisk: Барыс Арена) er en innendørs flerbruksarena i Astana sentrum i Kasakhstan. Det er hjemmearenaen for ishockeyklubben Barys Astana. Arenaen har sitteplasser til 11 578 tilskuere under ishockeykamper. Barys-arenaen ble åpnet av Nursultan Nazarbajev 9. august 2015.
Årsteinbrua
Årsteinbrua er ei bru i Gratangen kommune i Troms. Brua krysser Gratangsfjorden mellom Årstein og Strømsnes. Den er 397 meter lang. Brua regnes som del av fylkesvei 825 selv om fortsettelsen nordover er fylkesvei 7806.
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 2006
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 2006. Roing var en av flere sporter i de 20. sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Cartagena i Colombia i perioden 15. til 30. juli 2006. Det var sjuende gangen som roing var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var sju øvelser, fem for menn og to for kvinner. Cuba ble beste nasjon med fem gullmedaljer foran Guatemala med to.
Zaporizjzjakosakkene
Zaporizjzjakosakkene, eller bare zaporozjaer (ukrainsk: Запорожці Zaporozjtsi, polsk Kozacy zaporoscy) var ukrainske kosakker som bodde på andre sida av strykene i Dnipro, området som ble kalt De store engene i Sentral-Ukraina. I dag er det meste av dette området underlagt vann av Kakhovkareservoaret.
Zaporizjzja sitsj vokste raskt på 1400-tallet da livegne bønder flyktet fra mer kontrollerte deler av Det polsk-litauiske samvelde og opprettet en politisk enhet med et parlamentarisk system som styre. Fra 1500- til 1700-tallet var zaporizjzjakosakkene en sterk politisk og militær styrke som utfordret styresmaktene i Polen-Litauen, Tsarrussland, Det osmanske rike og den osmanske vasallstaten Krimkhanatet. Hæren gjennomgikk en rekke konflikter og allianser med de tre maktene før de falt under den russiske sentralmakt og til slutt ble oppløst med tvang sent på 1700-tallet av Det russiske rike. Det meste av befolkningen ble flyttet til Kuban-området sør i Det russiske rike. Kosakkene spilte der en viktig rolle i å forsvare riket mot aggressive kaukasiske folk og til gjengjeld fikk de mye frihet av tsarene.
Navnet Zaporizjzja kommer av plasseringen av festningen deres i Zaporizjzja, som betyr «landet hinsides strykene».
Åsmund Arnås Jødahl
Åsmund Arnås Jødahl (født 7. desember 1997 i Hamar) er en norsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for Ridabu Idrettslag. Han ble tatt opp i A-stallen hos Ham-Kam i forkant av 2016-sesongen, og debuterte på hjemmebane mot Tynset FK den 23. april 2016.
Drivende skyer
Drivende skyer, (originaltittel: Kauas pilvet karkaavat) er en finsk spillefilm fra 1996, regissert av Aki Kaurismäki
Handling
Ilona Koponen (spilt av Kati Outinen) arbeider som servitør ved en restaurant kalt Dubrovnik, og er gift med Lauri (spilt av Kari Väänänen) som kjører trikk. De bor i en liten, og beskjedent møblert, leilighet i Helsinki. Når de kommer hjem fra jobb sent en kveld, overrasker Lauri sin kone med en ny TV, som han har kjøpt på avbetaling. De snakker om de faktisk er i stand til å oppfylle deres økonomiske forpliktelser, men blir enige om at TV-betalingene er overkommelige. Men dagen etter, når Lauri kommer på jobb, får han vite at bedriften han arbeider for ønsker å si opp en rekke arbeidere fordi enkelte trikkeruter er alt for ulønnsomme. Lauri sin rute blir også valgt som en av disse rutene.
Virginia Henderson
Virginia Henderson (født 1897, død 1996) var en amerikansk sykepleier og forfatter.
Bjørnstadbakken (Oslo)
Bjørnstadbakken (1-11, 2A-12) er en vei på Hellerud i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Venåsvegen.
Virginia Henderson
Henderson er kjent for å ha definert sykepleierens særegne funksjon. Den er å hjelpe individet, sykt eller friskt, i utførelsen av de gjøremål som bidrar til god helse eller helbredelse (eller til en fredfull død), noe han/hun ville ha gjort uten hjelp dersom han/hun hadde hatt tilstrekkelige krefter, vilje og kunnskaper. Dette skal dessuten gjøres på en måte som gjør at pasienten gjenvinner uavhengighet så raskt som mulig.
Bjørnstadbakken (Oslo)
Veien fikk navn i 1953 etter eiendommen Bjørnstad i nr. 2.
Christian Kjeldsberg
Christian Kjeldsberg (født 1971) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte for klubbene Manglerud Star, Spektrum Flyers og for Grüner Allianseidrettslag i 1. divisjon. I tillegg har han 5 offisielle U20 landskamper. Hans posisjon på banen var løper.
Frithjof M. Haugland
Frithjof Meier Haugland (født 14. april 1916 i Bjørnør, død 2. april 1943 i Tromsø) var en norsk krigsveteran fra andre verdenskrig.
Krigstjeneste
Haugland var med i Vinterkrigen i 1939 – 1940.
Haugland forlot Norge i slutten av 1941, ble opptatt i Kompani Linge og utførte spesialoppdrag på norskekysten. Haugland gjennomgikk telegrafistkurs og var med på fire tokt med Shetlandsgjengen. Siste turen var Haugland mannskap på MK «Bratholm I» under Operasjon Martin (Red) og ble da tatt til fange. 2. april 1943 ble Haugland og syv andre fra Operasjon Martin (Red) henrettet av tyskerne.
Blakkens vei (Oslo)
Blakkens vei (1-123, 2-126) er en vei på Lofsrud i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Lofsrudveien.
Veien fikk navn i 1985 etter en av hestene på Lofrsud gård.
Call of Duty: United Offensive
Call of Duty: United Offensive er en utvidelsespakke til videospillet Call of Duty. Den ble utviklet av Gray Matter Interactive, med bidrag av Pi Studios. Den ble gitt ut av Activision for Microsoft Windows 14. september 2004.
Spillet inneholder nye kart som er mye større enn kartene i det opprinnelige spillet. I tillegg får spilleren tilgang til nye våpen, og kjøretøy som stridsvogn eller jeep. Spilleren kan få rollen som en amerikansk soldat, kalt Scott Riley, som må delta under slaget om Bastogne. Spilleren må blant annet sikre et veikryss, og gå inn i forskjellige tysk-okkuperte byer i Belgia.
Handling
Sersjant James Doyle er en annen spillbar hovedperson. Doyle var en flyver i Royal Air Force, men flyet hans blir snart skutt ned over Nederland. Den nederlandske motstandsbevegelsen, med hjelp av major Ingram, medlem av Special Air Service, redder Doyle før han blir tatt til fange av tyske soldater. Doyle og Ingram blir deretter sendt på oppdrag sammen til Sicilia, sammen med en rekke andre S.A.S-operatører.
Gyretes
Gyretes er en slekt av biller i underordenen Adephaga, familien virvlere. De har todelte fasettøyne, den ene delen er tilpasset å se i vann, den andre til å se i luft. Når farer dukker opp kan de både dykke og gjøre hopp over vannoverflaten.
Levevis
Virvlene er rovdyr og spiser insekter som faller ned på vannoverflaten. Disse billene opptrer gjerne i grupper som svømmer rundt på vannoverflaten, og kan minne om radiobiler i et tivoli. Dersom de blir truet dykker de og gjemmer seg nær bunnen. Om en virvler blir fanget, skiller den ut et illeluktende stoff. Dette gjør billen usmakelig for rovdyr og virker også som et alarmstoff overfor andre virvlere.
Utbredelse
Slekten er utbredi i den neotropiske økosonen nordover til det sørlige USA.
Geir Dalene
Geir Dalene (født 16. mai 1970) er norsk tidligere ishockeyspiller som spilte hos klubbene Sparta Warriors, Lørenskog Ishockeyklubb og for Grüner Allianseidrettslag i 1. divisjon. I tillegg har han 7 offisielle U20 landskamper.
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 2014
Roing under Sentralamerikanske og karibiske leker 2014. Roing var en av flere sporter i de tjueandre sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Veracruz i Mexico i perioden 14. til 30. 2014. Det var åttende gangen som roing var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var ti øvelser, sju for menn og tre for kvinner. Cuba ble beste nasjon, de vant alle ti gullmedaljene.
Seleman Kidunda
Seleman Kidunda (født 1. januar 1984) er en tanzaniansk amatørbokser, som konkurrerer i weltervekt. Han ble tatt ut til å representere Tanzania under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i første runde.
Tiwi
Tiwiene er en aboriginsk stamme som bor på Tiwiøyene i Nord-Australia. Tiwi-kunsten og Tiwi-språket er markant forskjellige fra de som finnes i Arnhem Land i nærheten. Språket regnes som et isolert språk og kunsten er vanligvis abstrakt og geometrisk. Engelsk undervises som andrespråk, men tiwiene snakker stort sett sitt eget språk seg imellom.
Forbrytelse og straff (finsk film, 1983)
Forbrytelse og straff, (originaltittel: Rikos ja rangaistus) er en finsk spillefilm fra 1983 regissert av Aki Kaurismäki, etter Fjodor Dostojevskijs roman av samme tittel.
Handling
En slakteri-medarbeider, Antti Rahikainen, myrder en annen mann. En kvinne fra en catering-tjeneste som har kommet for å arrangere en sosial sammenkomst er det eneste vitnet til dette mordet. Hun velger å ikke kontakte politiet, men hun ber ham gå sin vei. Samtidig som politiet tar opp jakten på gjerningspersonen for dette mordet, lar Rahikainen være å komme på jobben. Han begynner i stedet å vandre rundt i Helsinki, og legger merke til en artikkel i avisen om drapet han hadde begått. Kollegaen hans (spilt av Matti Pellonpää) ber ham ta seg en uke fri fra jobben sin. Han finner igjen kvinnen som var vitne til drapet, Eeva Laakso. Han kommer deretter hjem, og oppdager at han har blitt stevnet for mordet.
Tiwi
Mange tiwi jakter fortsatt. På land jakter de wallaby, øgler, slanger, skilpadder osv. Til sjøs jakter de på skilpadder, krokodiller, dugonger og fisk.
Noen kjente Tiwier er David Kantilla, Austin Wonaeamirri og Adam Kerinaua.
Meina
Meina er en kommune i provinsen Novara i regionen Piemonte i det nordlige Italia. Byen har 2,484 innbyggere (2018). Meina grenser til kommunene Angera (VA), Arona, Colazza, Invorio, Lesa, Nebbiuno, Pisano og Ranco (VA).
Forbrytelse og straff (finsk film, 1983)
Handling
Ved en politistasjon dagen etter blir Antti avhørt om hvor han befant seg på tidspunktet for drapet, og forholdet til Kari Honkanen - forretningsmannen som ble myrdet. Det avsløres at tre år tidligere ble Rahikainens forlovede drept av Honkanen fordi han kjørte i alkohol-påvirket tilstand. Men han ble aldri straffet for dette dødsfallet, og Rahikainen sverget på å ta hevn. Eeva kommer deretter til stasjonen, men identifiserer ikke Rahikainen som morderen. Dette tvinger politiet til å løslate ham. Rahikainen og Eeva møtes på en ferge om natten, og de begynner å tilbringe mer tid sammen. Men en mann følger etter Eeva, og truer med å gå til politiet for å avsløre Rahikainen - med mindre Eeva går med på ekteskapsforslaget hans.
Eeva slipper unna ved å true ham med en pistol. Men når mannen i stedet går for å konfrontere Rahikainen, blir han truffet av en trikk og dør av skadene han pådrar seg. Politi-inspektør Pennanen (spilt av Esko Nikkari) fortsetter å mistenke Rahikainen for å stå bak forbrytelsen, men en annen mann tilstår mordet og blir siktet. I mellomtiden blir Rahikainen plaget av skyldfølelse etter mordet han har begått, og alle hendelsene de siste par dagene - og han er usikker på hva han egentlig burde gjøre.