cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keratin
Keratinmolekyler er skrueformede og fiberaktige. De snor seg om hverandre og danner på den måten tråder, som kalles hornfilamenter. Disse proteinene inneholder en høy prosentandel av svovelholdige aminosyrer, som nevnt mest cystein, som danner disulfidbindinger mellom de enkelte molekyler. Det skaper en temmelig stiv, men likevel bøyelig struktur.
Når noe keratiniserer, blir det forhornet. Det gjelder f.eks. hudceller → overhud, hårsekker → hår, neglebånd → negler og horn → horn.
Mikojan-Gurevitsj MiG-15
Mikojan-Gurevitsj MiG-15 (NATO-kallenavn Fagot/Midget) (Russisk: Микоян и Гуревич МиГ-15) var et jetdrevet jagerfly som ble utviklet for Sovjetunionen av Artem Mikoyan og Mikhail Gurevich. MiG-15 var et av de første suksessfulle jagerfly med bakoverstrøkne vinger og ble beryktet i luftrommet over Korea under koreakrigen og det var en verdig motstander til det amerikanske F-86 Sabre. MiG-15 var også utgangspunktet for utviklingen av det mer avanserte MiG-17 som senere ble en tøff motstander til amerikanernes fly under vietnamkrigen på 1960-tallet. Det er antatt at MiG-15 er det jetfly det har blitt produsert flest eksemplarer av på verdensbasis, med over 12 000 produserte fly – med fly produsert på lisens i utlandet er dette tallet muligens så høyt som 18 000.
Gary Katz
Gary Katz er en amerikansk plateprodusent, mest kjent som produsent for Steely Dan på samtlige av bandets album fra 1972 til 1980, samt Steely Dan-medlem Donald Fagens soloalbum The Nightfly fra 1982. Han har også produsert artister som 10cc, Joe Cocker og Rosie Vela.
Han startet sin karriere i musikkbransjen som produsent for Bobby Darin. Senere var han også produsent for blant andre The Mamas and the Papas og Steppenwolf. Katz har også arbeidet for Warner Bros. som talentspeider og kontraktansvarlig, og har signert artister som Graham Nash, David Crosby, Chaka Khan, Prince og Dire Straits.
Katz er per 2009 fremdeles plateprodusent, nå gjennom sitt eget uavhengige produksjonsselskap.
Retha Warnicke
Retha Marvine Warnicke (født 1939) er en amerikansk historiker og professor ved Arizona State University.
Hun tok en B.A. ved Indiana University, magna cum laude, i 1961. Deretter tok hun sin M.A. og Ph.D i henholdsvis 1963 og 1969 ved Harvard University. Hun ble i sitt juniorår medlem av Phi Beta Kappa Society, og i sitt seniorår fikk hun Listenfeldtstipendet som tildeles fremragende historiestudenter på lavere nivå.
Hennes spesialfelt er politikk og protokoll ved det engelske hoffet i Tudortiden, kjønnsspørsmåk i tidlig moderne tid (1400–ca. 1700) og jakobeiske gravskikker for kvinner. Hun har skrevet et stort antall artikler og bøker. Hennes så langt siste bok var Mary, Queen of Scots (2006), som har fått positiv mottagelse.
Warnicke er mest kjent for sine kontroversielle teorier om Anne Boleyn, Henrik VIIIs andre kone. Hun presenterte disse i flere artikler i 1980-årene; disse er samlet under tittelen Anne Boleyn's Childhood and Adolescence and Sexual Heresy at the Court of Henry VIII. I 1989 kom boken The Rise and Fall of Anne Boleyn: Family politics at the court of Henry VIII.
Teorier om Anne Boleyn
Hovedpoengene i hennes teorier om Anne Boleyn er:
Hennes teorier har blitt kraftig kritisert av andre historikere, spesielt Eric Ives og G.W. Bernard. Hun forsvarte sine argumenter i artikkelen The Fall of Anne Boleyn Revisited i 1993, men var da mindre insisterende enn tidligere. Hun antydet at Ives' teori om Annes fall som en følge av utenrikspolitikk og palassintriger var i for sterk grad basert på spanske kilder, og at hans teorier om hennes ungdomsår var latterlige. Hun var enda hardere mot Bernards antydninger om at hun kunne ha vært skyldig i utroskap i 1536.
I Philippa Gregorys roman The Other Boleyn Girl stod det i en kommentar fra forfatteren at boken var basert på Warnickes forskning. Romanen presenterer et kraftig forvrengt bilde av hennes teorier, og Warnicke har tatt avstand fra romanen og måten den presenterer Boleynfamilien på.
Godeset
Godeset er et boligområde i Stavanger kommune i Rogaland hvor man også finner litt småindustri og noen servicebedrifter. Godeset skole og Gautesete skole heter skolene på Godeset. Godeset var et jordbruksområde fram til ca. 1985. Godesetområdet strekker seg fra Jåttånuten i nord og ned mot Statoils hovedkontor på Forus i sør.
Gamle kart kaller også området for Gauteset. Området grenser til Forus i sør og sør-øst, Jåttå i vest og nord-vest, og Gausel i nord og vest.
U.S. Navy Marine Mammal Program
U.S. Navy Marine Mammal Program (NMMP) er et prosjekt i den amerikanske marinen som forsker på militær bruk av marine pattedyr – særlig tumler (Tursiops truncatus) og californiasjøløve (Zalophus californianus) – og trener dyrene til å utføre oppgaver som beskyttelse av skip og havner, påvisning og uskadeliggjøring av miner og gjenfinnelse av mistet utstyr. Prosjektet har hovedkvarter i San Diego, California, der dyrene trenes kontinuerlig. NMMP-dyr har deployert til krigssoner ved flere anledninger, blant annet under Vietnamkrigen og Gulfkrigen.
Vredens dag (film)
Vredens dag er en dansk dramafilm fra 1943 regissert av Carl Th. Dreyer. Manus er skrevet av Mogens Skot-Hansen, Poul Knudsen og Dreyer selv, med utgangspunkt i norske Hans Wiers-Jenssens skuespill Anne Pedersdotter. Filmen er et tragisk kjærlighetsdrama som finner sted i hekseforfølgelsenes tid.
Filmen ble i 2006 tatt opp i den danske Kulturkanonen.
Handling
I en dansk landsby i 1623 blir en gammel kvinne, kjent som Herlofs Marte, anklaget for å bedrive hekseri. Anne, en ung kvinne, er gift med den eldre lokale pastoren Absalon Pedersson, som er involvert i mange rettssaker mot hekser. De bor i et hus som deles med hans strenge, dominerende mor Meret. Men moren hans godkjenner ikke at Anne, som er mye yngre enn ektemannen hennes, er omtrent på samme alder som sønnen fra sitt første ekteskap. Anne gir Herlofs Marte tilflukt, men Marte blir snart oppdaget i huset - selv om hun antas å ha gjemt seg der uten hjelp fra noen som bor i huset. Herlofs Marte vet at Annes mor, allerede død på tidspunktet for hendelsene i filmen, også var blitt anklaget for hekseri. Men moren hadde blitt spart takket være Absalons inngripen, som hadde som mål å gifte seg med unge Anne.
Absalons sønn fra sitt første ekteskap, Martin, kommer hjem fra utlandet. Martin og Anne blir umiddelbart tiltrukket av hverandre. Anne elsker ikke ektemannen sin, og tror ikke at han elsker henne. Under tortur tilstår Herlofs Marte å bedrive hekseri, definert blant annet som å ønske andre menneskers død. Hun truer med å avsløre Anne hvis Absalon ikke redder henne, og ber ham om å redde henne slik han tidligere hadde reddet Annes mor. Men Marte blir likevel henrettet, ved å brenne på bålet, samtidig som alle landsbybeboerne følger med. Absalon føler sin skyld over å ha reddet moren til Anne, men overlatt Marte til å brenne.
Absalon angrer også på at han giftet seg med Anne, uten å ta hensyn til hennes følelser eller intensjoner. Han beklager til henne, for å ha stjålet hennes ungdom og lykke. En voldsom storm bryter løs, samtidig som Absalon er bortreist og besøker et døende sognebarn: Laurentius. Han hadde blitt forbannet av Herlofs Marte under hennes avhør, og hun forutsa en snarlig død. I mellomtiden diskuterer Anne og Martin fremtiden, og hun blir tvunget til å innrømme at hun ønsket ektemannen sin død. Absalon dør kort tid senere, og under begravelse blir Anne fordømt av Meret - hennes svigermor, en virkelig heks.
Svjatoslav III av Russland
Svjatoslav Vsevolodovitsj av Vladimir (russisk: Святослав III Всеволодович; født 27. mars 1196, død 3. februar 1253) var prins av Novgorod 1200–1205 og 1207–1210 og storfyrste av Vladimir-Suzdal 1246–1248. Han var sjette sønn av Vsevolod III.
Viggo Hansteens vei (Oslo)
Viggo Hansteens vei (1–5, 2–22) er en del av Ring 3 i Oslo. Navnet betegner stykket fra Smestadkrysset i vest til Holmenveien i øst. Den vestre fortsettelsen heter Ullernchausseen og den østre Torgny Segerstedts vei. Langs deler av traseen i vest går selve ringveien i tunnel, mens lokalvei med samme navn går oppå og langs tunnelen.
Veien fikk navn i 1945 etter Viggo Hansteen, som ble arrestert og skutt av tyskerne sammen med Rolf Wickstrøm 10. september 1941 ved innføringen av unntakstilstand.
Sabine Englert
Sabine Englert (født 27. november 1981) er en tysk håndballmålvakt fra Aschaffenburg i Bayern. Hun har tidligere spilt for den østerrikske klubben Hypo Niederösterreich, og på Tysklands landslag. Hun spiller nå for Herning-Ikast Håndbold.
Internasjonelle karriere
Englert hadde sin debut på det tyske landslaget i 2001. Hun fikk en bronsemedalje ved Håndball-VM 2007.
Englert deltok også under Beijing sommer-OL i 2008, hvor Tyskland kom på 11.-plass.
Klubbkarriere
Englert ble østerriksk mester med Hypo Niederösterreich i 2008.
Luis Fortuño
Luis Guillermo Fortuño Burset (født 31. oktober 1960 i San Juan i Puerto Rico) er en amerikansk politiker. Han var Puerto Ricos guvernør fra 2009 til 2013. Fortuño var også partileder for pro-delstatspartiet New Progressive Party of Puerto Rico (NPP, spansk: Partido Nuevo Progresista de Puerto Rico, PNP) fra 2008 til 2013 og er medlem av Det republikanske partiet i USA.
Fortuño studerte ved Marist College i Guaynabo, der han ble uteksaminert i 1978. Han mottok graden Bachelor of Science fra Georgetown University. Fortuño var allerede som ungdom aktiv innenfor det republikanske partiet.
Han er gift med advokat Luce Vela-Gutierrez, de har trilling-barna María Luisa, Luis Roberto og Guillermo (født i 1991) som var studenter ved forskjellige amerikanske universiteter. Fortuño ble i 1996 gitt tittelen Man of the Year of Caribbean Business.
Ernesto Zedillo
Ernesto Zedillo Ponce de León (født 27. desember 1951 i Mexico by) var president i Mexico fra 1994 til 2000.
Møns Klint
Møns Klint er Danmarks høyeste klippevegg helt øst på øya Møn sør for Sjælland. Selve veggen (klinten) er seks kilometer lang og opptil 128 meter høy. Bak klinten innover på øya er høyden opptil 143 meter.
Området er en samling biotoper. Kombinasjonen av kalkstein i grunnen, et tørt lokalklima og begrensninger i landbrukets utnyttelse av området har bidratt til en biologisk avgrensning som gir besøkende en anelse av hvordan landet så ut før industrialiseringen av landbruket startet.
Klippeveggen er en severdighet med trapp ned til havoverflaten. Helt ufarlig er det ikke, flere ganger de siste hundre årene er det observert at store biter av veggen har falt ned i Østersjøen.
Geologi
Møns Klint ble dannet i slutten av krittiden for 75 millioner år siden. Den består av kritt, en kalkstein som er dannet av skallene til mikroskopiske alger (kalkflagellater) som fantes i havet. Senere har istider og annen erosjon formet landskapet slik det er i dag.
Å
Å har flere betydninger:
Stedsnavn
Å er navnet på flere norske steder:
I Danmark, finnes en landsby med navnet Å på øya Fyn. I Sverige finnes et lite tettsted med navnet Å i Norrköping kommune, og også mange andre småsteder med navnet Å.
Chomskyhierarkiet
Hierarkiet av disse grammatikkene (også kalt frasestrukturgrammatikker) ble beskrevet av Noam Chomsky i 1956. Hierarkiet har også navn etter Marcel Schützenberger ettersom han spilte ei viktig rolle i utviklinga av teorien om formelle språk.
Formelle grammatikker
En formell grammatikk inneholder et finitt sett av terminalsymboler, et finitt sett av ikke-terminale symboler, et finitt sett av produksjonsregler, med ei venstre- og høyreside som inneholder ord danna av disse symbola, og et startsymbol. En regel blir brukt på et ord ved å erstatte venstresida i regelen med høyresida. En derivasjon er en sekvens av regelapplikasjoner. En slik grammatikk definerer det formelle språket av alle orda som inneholder alle og bare de terminalsymbola som er danna ved derivasjoner ut fra startsymbolet.
Etter en notasjonsmessig konvensjon representeres ikke-terminale symboler med store bokstaver, terminale med små, og startsymbolet med S (for sentence, setning). Som et eksempel kan man ta grammatikken med terminalsymbola \{a, b\}, ikketerminaler \{S, A, B\}, produksjonsregler og startsymbol S. Denne grammatikken definerer språket til alle orda på forma a^n b^n (dvs. n kopier av a og deretter n kopier av b).
Andrej II av Russland
Andrej II av Vladimir-Suzdal (født 1222, død 1264) var en russisk fyrste. Han var den tredje sønnen til Jaroslav II av Vladimir-Suzdal.
Han var en kort tid i 1240 styresmann i Novgorod, og deltok i 1242 i slaget på sjøen Peipus med sin bror Aleksander Nevskij. Andrej planla å reise seg mot de herskende mongolstammene i samråd med Daniel av Halitj. Hans planer ble forrådt av Alexander Nevskij, og han måtte rømme fra landet.
Chomskyhierarkiet
Hierarkiet
Merk at settet av grammatikker som tilsvarer rekursive språk ikke er medlem av dette hierarkiet.
Alle regulære språk er kontekstfrie, alle kontekstfrie språk er kontekstsensitive, alle kontekstsensitive språk er rekursive, og alle rekursive språk er rekursivt nummererbare. Alle disse er underordna hverandre; det vil si at det fins rekursivt nummererbare språk som ikke er rekursive, rekursive språk som ikke er kontekstsensitive, kontekstsensitive språk som ikke er kontekstfrie, og kontekstfrie språk som ikke er regulære.
Tabellen nedafor oppsummerer hver av de fire grammatikktypene i chomskyhierarkiet, klassen av språk den genererer, typen automat som gjenkjenner den, og forma som reglene i grammatikken må ha.
Greven av Monte Cristo (TV-serie)
Greven av Monte Cristo er en norsk miniserie på fire episoder som gikk NRK Fjernsynet i 1965. Serien ble produsert av NRK Ungdomsavdelingen og var basert på Alexandre Dumas' kjente roman med samme tittel fra 1844. Hovedrollen som Edmond Dantès spilles av Knut Risan, mens Sven Lange var ansvarlig for manus og musikk. Lauritz Johnson, som var leder for Ungdomsavdelingen, var også en av ildsjelene bak produksjonen. Serien er innspilt i sort-hvitt.
Serien ble sendt i reprise i 1971 og 1986.
Handling
Handlingen starter i det Napoleon vender tilbake fra Elba i 1815, noe som utløser en rekke politiske intriger. Disse blir den unge og nyforlovede sjøkapteinen Edmond Dantes (Knut Risan) ufrivillig innblandet i. Han blir offer for en sammensvergelse og settes i det beryktede fengselet på øya Château d'If. Her blir han venn med medfangen Farie (Alf Malland) som forteller ham om en skatt som er nedgravd på øya Monte Cristo. Etter flere år klarer Edmond å unnslippe og flykter til Monte Cristo hvor han finner skatten og blir styrtrik. Han vender så tilbake til Frankrike som en fornem og edel herre under navnet «Greven av Monte Cristo». Han har ett mål med gjenkomsten: Å hevne seg på de tre som fikk ham sendt i fangenskap.
Om serien
Foruten NRKs studio, ble opptakene ble i studio, i Oslo-området og i Tønsberg.
Serien popularitet bidro til økt pågang etter boka om Greven av Monte Cristo, samt andre klassikere av lignende format.
Den norske versjonen av Greven av Monte Cristo kom i periode hvor NRK lagde TV-serier av en rekke andre kjente ungdomsklassikere, slik som blant annet Den sorte tulipan (1964), Lille Lord Fauntleroy (1966) og Den røde pimpernell (1968).
Knut Yran
Knut Otto Yran (født 18. juni 1920 i Oslo, død 17. juli 1998 på Mallorca) var en norsk illustratør, designer og forfatter. Han var en toneangivende utøver innen norsk reklame og bokkunst på 1950-tallet og arbeidet 15 år som sjefsdesigner for elektronikkprodusenten Philips.
Liv og virke
Knut Yran var ansatt i Aschehoug forlag fra 1950 til 1953, da han fikk sitt eget reklamebyrå i Oslo. Fra 1966 til 1980 var han sjef for designavdelingen ved Philipskonsernet i Eindhoven i Nederland og bosatte seg der. Inspirert av blant annet japansk industridesign profesjonaliserte og koordinerte han selskapets mange designuttrykk og skapte en tydeligere enhetlig stil. Han var ellers designorganisasjonen Icogradas (International Council of Graphic Design Associations) andre president fra 1966 til 1968 og styreformann i Norsk Designråd (ND) fra 1982 til 1987. Han ble utnevnt til æresmedlem av tidligere Norske Grafiske Designere, nå Grafill.
Knut Yran illustrerte en mengde bøker og bokomslag, tegnet postkort, plateomslag og ikke minst plakater, flere med Norges-reklame og troll, blant annet vinnerplakaten til vinter-OL i Oslo i 1952. Han utformet også baksida av medaljen til lekene. Han vant flere førstepremier i internasjonale tegne- og formgivningskonkurranser, deriblant World Poster Championship for sin blide reklamefigur Samegutten i 1959. Den er fortsatt i bruk som emballasjedekor på boksene med Joika og har i ettertid fått kritikk. Knut Yran lagde også mange ex libris, det vil si bokeiermerker, og utgav boka ''Ex libris. En orientering om bokmerker'' i 1946.
Bildene til Knut Yran er påvirket av samtidas brukstegninger i en stilisert og dekorativ malerstil, men også av morsomme og klisjepregede reklamefigurer. Flere av de tidlige plakatene kan minne om Harald Damsleths stramme, malte motiver, men er utført med lettere og friere hånd og mer moderne i uttrykket. Yran gikk for øvrig på Damsleths reklametegnerskole like før andre verdenskrig. Han lagde siden sitt eget korrespondansekurs i tegning kalt Barnas Tegneskole.
Knut Yran gav ut diktsamlinga Verden bak dagene i 1942. Han var også produsent for den norske filmsuksessen Vi gifter oss i 1952.
Knut Yran var en tid gift med designeren Unn Søiland Dale (1926–2002). De fikk datteren, designeren, sangeren og forretningskvinnen Vigdis Yran Dale i 1956. Han var siden gift med fotomodellen Karin Holm Yran (1933–2005) fra 1963 til sin død i 1998.
Rolf Wickstrøms vei (Oslo)
Rolf Wickstrøms vei (9–45; ingen partallsadresser) er en del av Ring 3 i Oslo. Navnet betegner stykket fra Tåsentunnelen i vest til Grefsenveien i øst. Den vestre fortsettelsen heter Kaj Munks vei og den østre Storoveien. Veien går dels som ringvei i tunnel og dels som lokalvei oppå tunnelen.
Veien fikk navn i 1945 etter Rolf Wickstrøm, som ble arrestert og skutt av tyskerne sammen med Viggo Hansteen 10. september 1941 ved innføringen av unntakstilstand.
«Rap» (torpedobåt fra 1873)
«Rap» var Norges og verdens første torpedobåt, den ble bygget ved det engelske verftet Thorneycroft. Da den ble sjøsatt var den et av verdens raskeste skip. Den ble tatt ut av marinen i 1920 og er i dag restaurert og utstilt ved Marinemuseet i Horten. Den første sjef på «Rap» var kapteinløytnant Johan Koren, og med seg hadde han et mannskap på 6 maskinkyndige.
Konstruksjon
«Rap» var opprinnelig bevæpnet med slepetorpedoer, og fikk ikke konvensjonelle, selvgående torpedoer før i 1879. Slepetorpedoene førte til at «Rap», for å angripe et annet fartøy, måtte seile rett mot og på parallell kurs med fartøyet som skulle angripes, dog med en viss innbyrdes avstand mellom skipene. Tanken var at «Rap», med sin relativt høye hastighet, skulle kunne utføre dette oppdraget tilfredsstillende. Etter diverse tester og utprøvinger, kom man frem til at slepetorpedoer ikke var et godt nok våpen, og begynte å undersøke mulighetene for å føre selvgående torpedoer på «Rap».
I 1879 ble «Rap» derfor bygget om for å kunne føre selvgående torpedoer. Torpedoene ble holdt i to rammer på siden av båten, som kunne senkes ned i sjøen når torpedoen skulle avfyres. Det var kptl. Koren som designet disse bøylene.
I 1914 ble det utgitt en bok kalt «Norges Sjøforsvar 1814-1914», hvor «Rap» karakteriseres slik: «Vor første torpedobaat fik vi allerede i 1873, nemlig «Rap», bygget av det engelske firma Tornycroft. Den var kun 18 m. lang, 10 ton deplacement, men gjorde til gjengjeld 15 knops fart» hvilket på den tid var «(...)ganske uhørt for et saa litet fartøi. Dens maskineri er bemerkelsesverdig i flere henseender. Den er vor marines første kompundmaskin, har den første overflatefortetter, og var den første som benyttet kunstig træk i kjelene. Maskinen indikerer ca. 100 hestekræfter ved 500 omdreininger.»
«Rap» var bygget i tre, og ble benyttet i nøytralitetsvernet under 1. verdenskrig, før hun ble lagt i endelig opplag i 1920. Hun ble overtatt av Marinemuseet i Horten i 1943.
EM i friidrett 1966
EM i friidrett 1966 ble arrangert i Budapest 30. august – 4. september. Konkurransene ble arrangert på Népstadion.
Tekniske øvelser
Forkortelser
Kastellet (Oslo)
Kastellet er navnet på et område i Bydel Nordstrand i Oslo. Området har sitt navn etter Kastellet gård, opprinnelig husmannsplass under Nordseter gård. Plassen ble frasolgt som egen gård i 1784. Bygningene lå like syd for dagens Kastellet holdeplass på Ekebergbanen. Eiendommen strakte seg fra Bråten i syd til Sørli i nord, og fra Kongeveien (nå Ekebergveien) i øst til sjøen i vest.
På Kastellet er Kastellet brannstasjon.
Kastellet lå lenge i grenselandet mellom skolekretsene og de tidligere bydelene Bekkelaget og Nordstrand. I 2004 sto den nye Kastellet skole ferdig, og omtrent samtidig ble bydelene slått sammen, slik at både Bekkelaget, Kastellet og Nordstrand nå er skolekretser i Bydel Nordstrand.
Kastellet er også en av grunnkretsene i Oslo, men grunnkretsen omfatter bare et mindre område mellom Ekebergveien og Solveien, og er således atskillig mindre enn skolekretsen med samme navn.
Lessing-Othmer
Lessing-Othmer er et romaniseringssystem for mandarin utviklet av Ferdinand Lessing (1882–1961) og Wilhelm Othmer (1882–1934). Sinologen Richard Wilhelm benyttet også Wilhelm-Lessing'sches System som navn på systemet.
De tyske handelsfolkene i den kinesiske byen Tsingtau (pinyin: Qingdao) ville få i gang kurs i kinesisk skriftspråk. Wilhelm Othmer og Ferdinand Lessing, som virket ved Den tysk-kinesiske høyskole i byen (åpnet oktober 1909) stod for ledelsen av kursene. De benyttet da ikke det britiske Wade-Giles-systemet i sin undervisning, men utviklet – slik også andre tyske sinologer gjorde det – et eget system som svarte bedre til tyskeres bruk.
Tyske lærere i Kina vedtok i 1911 at Lessing-Othmer-systemet skulle være standards, og det ble dermed spredt og utbredt i Tyskland og i tysktalende kretser i Kina og annetsteds. Det kom i alminnelig bruk; for eksempel benyttet Hermann Bohner seg av Lessing-Othmer-systemet i sitt transkripsjonsarbeid. Senere gikk systemet ut av bruk.
Opritsjnina
Opritsjnina (russisk опричнина, av опричь = «adskilt fra», «unntatt») var den private kretsen av hoffolk og rådgivere som tsar Ivan den grusomme satte til å administrere de russiske provinsene han hadde utskilt fra statsadministrasjonen og underlagt sin direkte kontroll, men betegnet også de berørte provinsene fra 1565 til 1572. Begrepet omfatter i tillegg til denne tostatspolitikken hans, som spaltet Russland, også terroren som ble utøvet av opritsjnik'ene, en hird han hadde utpekt, hovedsakelig bestående av lavadel og utlendinger. Deres kontroll av opritsjnina-provinsene kulminerte i massakren i Novgorod som pågikk fra 9. januar til 12. februar 1570. Opritsjnina reduserte bojarenes politiske makt, men raserte også russisk økonomi. I 1572 oppga tsar Ivan prosjektet, og betegnelsen dvor for «hoff» erstattet opritsjnina.
Uniformering og symbolbruk
Opritsjnik'ene var svartkledde og red på svarte hester. De bar et merke med et hundehode og en feiekost, der hundehodet symboliserte at de sporet opp forrædere, feiekosten at alle motstandere skulle feies vekk.
Tyskeren Heinrich von Stadens erindringer
Heinrich von Staden (f. i 1542 nær Münster) var en av utlendingene som fikk frie hender i tsarens dødsskvadroner. von Staden etterlot seg en skriftlig beretning, Von Westfalen nach Moskau: mein Dienst in der Schreckenstruppe des Zaren Iwan (= Fra Westfalen til Moskva; min tjeneste i tsar Ivans skrekktropper). Disse troppene var regulære bødler, rene slaktere som tsaren slapp løs på sitt eget folk. Han fjernet dem ikke før han innså at de var modige når det gjaldt å overfalle våpenløse russere, men sviktet når de stod overfor de krigerske tatarene. Nå rykket tatarene frem mot Moskva, satte byen i brann og dro sin vei med enormt krigsbytte. Det var vanlige russere som ga seg i kamp med inntrengerne, mens opritsjnik'ene flyktet for å redde sitt eget skinn.
Konsekvenser
Terrorveldet sendte mange bønder på flukt til andre deler av Russland. Da store deler av matjorden ble liggende brakk, økte kornprisen til det tidobbelte, og medførte at Russland ble ytterligere destabilisert. Systemet lyktes i å skremme folket til full underkastelse under tsaren, men de økonomiske konsekvensene var så store at Ivan skrinla prosjektet i 1572.
Kroa i Bø
I oktober 2013 sto et nytt bygg klart rett ved siden av Universitetet i Sørøst-Norge, campus Bø, og Kroa flyttet fra den gamle trailergarasjen og opp til sentrum. De nye lokalene har fått en enda større scene og et helt nytt lydanlegg i millionklassen. Scenen ved den splitter nye Kroa i Bø har en makskapasitet på 750 publikummere.
I de nye lokalene har artister og band som; Lars Vaular, Thomas Dybdahl, Skambankt, Sahg, Karpe Diem, Kvelertak og The Dogs opptrådt, og Kroa står nå ovenfor en ny epoke.
Sett i forhold til sin grisgrendte beliggenhet var den gamle Kroa både en svært kjent og mye brukt scene for norske rockeartister på turné. Den er også ofte brukt som åpningsscene for større norgesturnéer, blant annet DumDum Boys i 2006. Scenen drives i all hovedsak på frivillig basis av studenter ved Høgskolen i Sørøst-Norge, avd. Bø.
Selve huset Kroa ble innviet i 1985 i en gammel trailergarasje, mens utvalget Kro & Kultur, som har hovedansvaret for de fleste arrangement på huset, ble dannet allerede i 1971. Et stort trettiårsjubileum ble feiret i september 2001 med de da forholdsvis ukjente artistene Röyksopp, Kaizers Orchestra, Gåte, Askil Holm, Vidar Vang, Hellbillies og Odd. Kroa i Bø har også tatt imot internasjonale artister som Angélique Kidjo, Morphine, Phoenix, The Wannadies, Ash og W.A.S.P.
Band som Surferosa og Rebolt har sitt utspring fra miljøet på Kroa i Bø. Kroa i Bø ble kåret til Årets Konsertarrangør 2005 av Norsk Rockforbund.
Foruten Kro & Kultur huser scenen også utvalg som Fri Musikkens Venner Nå! (FMVN!)], Fraktal, Bø Filmklubb, Radio BiT, Åpen scene, en kafé med navn 'Kultores' og en rekke andre store og små utvalg.
Henri Belolo
Henri Belolo (født 27. november 1936 i Casablanca, død 3. august 2019 i Paris) var en fransk musikkprodusent som var særlig aktiv i discoæraen.
Sammen med venn og kollega Jacques Morali skapte han discogruppen The Ritchie Family samt deres felles største suksess Village People.
Markgrevskapet Østerrike
Markgrevskapet Østerrike er en betegnelse for Østerrike i perioden 976 til 1156. Markgrevskapet ble også kalt Marcha Orientalis på latin, og Ostmark på tysk.
Den første grensemarken som dekket et område som noenlunde tilsvarer det nåværende Østerrike og Slovenia, var Avarermarken, opprettet av Karl den store i slutten av det åttende århundre, den gang som en beskyttelse mot avarene. Da avarenes rike forsvant på 820-tallet, ble avarene etterhvert tatt inn i den slovenske befolkningen, som opprettet Stormähren. Pannonia ble løsrevet fra Hertugdømmet Friuli i 828, og ble opprettet som grensemark mot Mähren i hertugdømmet Bayern. Den Pannoniske mark ser ut til å ha forsvunnet på 890-tallet, sammen med trusselen fra Stormähren.
I 976 gjennomførte keiser Otto II en territorial reform i Bayern, og opprettet bl.a. en ny grensemark med navnet Marchia Orientalis. Grensemarken ble overlatt til Leopold I av Babenberg-slekten. I 996 beskrives denne grensemarken i et offisielt dokument som in regione vulgari vocabulo Ostarrîchi in marcha et in comitatu Heinrici comitis filii Luitpaldi marchionis, som oversatt betyr «i det område som på folkemunne heter Østerrike, og som ligger i Leopolds sønn Heinrichs mark og grevskap. Ostarrîchi er den tidligste formen av navnet, som senere skulle bli Österreich, eller på norsk Østerrike.
Det tidligere markgrevskapet var bebodd både av slaviske og romansk-tyske folk, og det ble brukt et retoromansk språk, som minner om det som blir brukt i dag i Sveits og i det nordvestlige Italia. Geografisk var marken avgrenset noenlunde likt det nåværende Niederösterreich. Den viktigste byen var Sankt Pölten, men denne rollen ble senere overtatt av Wien.
Den første markgreven var Leopold I av Babenberghuset. Han styrte sannsynligvis fra Pöchlarn, men det er også mulig at han styrte fra Melk, hvor senere herskere regjerte fra. Den opprinnelige marken dekket et område som geografisk svarer til det nåværende Wachau, men ble etter kort tid utvidet mot øst til Wienerwald. Under markgreven Ernst av Østerrike begynte innbyggerne i Waldviertel i det nåværende Niederösterreich og de böhmiske og ungarske marker å bli forent med Østerrike.
Markgrevskapet Østerrike nådde sitt høydepunkt under Leopold III, som bl.a grunnla flere kirker og klostre. Han grunnla byer og skapte større territorial uavhengighet. I 1139 arvet Leopold IV Bayern. Da hans etterfølger Henrik II ble fratatt Bayern i 1156, ble Østerrike i stedet forfremmet til hertugdømme med Privilegium Minus utstedt av Fredrik Barbarossa. Fra 1156 overgikk Østerrike historisk til epoken som Hertugdømmet Østerrike, som varte fram til 1453.
Se også
Ostmark (territorium)
Arnfinn Kolerud
Arnfinn Kolerud (født 5. november 1968 i Isfjorden, Møre og Romsdal) er en norsk forfatter av barne- og ungdomslitteratur.
Kolerud debuterte med Berre ikkje brøyteplogen kjem… i 1996, og har fått en rekke priser for bøkene sine. De to prisbelønnede bøkene utmerker seg ved å være stillferdige bøker som med konkrete sansninger fra oppvekst på 1970-tallet gir innblikk i gutteliv, tidsbilde og bygdeliv. Boka Den som ikkje har gøymt seg no har blitt sammenlignet med oppvekstskildringer av Tarjei Vesaas. Kolerud er for tida bosatt i Måløy i Sogn og Fjordane.
Vasilij av Kostroma
Vasilij Jaroslavitsj (født 1241, død 1276) var storfyrste av Vladimir. Han var den yngste sønnen til Jaroslav II og fikk Kostroma av Svjatoslav III i 1246. Som sønnesønn av Vsevolod III, overtok han makten i Vladimir i 1272 og i Novgorod året etter.
Denílson de Oliveira Araújo
Denílson de Oliveira Araújo (født 24. august 1977 i Diadema) er en tidligere brasiliansk fotballspiller. I 1998 ble han den dyreste fotballspilleren i verden da Real Betis kjøpte ham fra São Paulo for over 200 millioner kroner.
Den 5. januar 2010 ble det kjent at han skal prøvespille for to danske klubber, men at han også gjerne vil spille for en norsk
Grunnkretser i Evje og Hornnes kommune
Grunnkretser i Evje og Hornnes kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Evje og Hornnes kommune, Aust-Agder, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Lauritz Rodtwitt
Lauritz Augustinus Rodtwitt (født 19. juli 1878 i Ålesund, død 10. april 1956 i Oslo) var en norsk offiser og festningskommandant.
Rodtwitt ble uteksaminert fra Krigsskolen i 1900 og fra den Militære Høiskole i 1903. Han var kaptein i Festningsartilleriet fra 1912 og nestkommanderende ved Fossumstrøkets festning fra 1915. Fra 1930 var han oberstløytnant og kommandant samme sted. Rodtwitt fikk Kongens fortjenstmedalje i 1937, for sitt pionerarbeid med oppbyggingen av det motoriserte artilleriet i Norge og ombygging av hestetrukne 10,5 cm Cockerill M/1904 posisjonskanoner til å kunne trekkes av biler. Rodtwitt fungerte også som bilsakkyndig, og det er hans fortjeneste at det ble etablert biltilsyn på Mysen. Under kampene i Østfold ledet Rodtwitt Høytorp fort, under ildgivningen mot den tyske framrykkingen fra Fossum bru, og deretter i kampene under beleiringen av fortet 13. – 14. april 1940.
Isabell Klein
Isabell har siden 2009 vært gift med håndballspilleren Dominik Klein, som spilte i Tysklands herrelandslag i håndball.
Klubber
Isabell Nagel startet å spille håndball i TSV Schleißheim og TSV Ismaning. Fra 2003 til 2007 spilte hun for klubben HSG Bensheim/Auerbach. Siden 2007 spilte hun for Buxtehuder SV.
Cinco de Mayo
Cinco de Mayo er en regional helligdag i Mexico, hovedsakelig feiret i Puebla. Dagen feires også i USA av personer med meksikansk bakgrunn. Dagen er til minne om meksikanske styrkers seier over franske styrker i slaget ved Puebla den 5. mai 1862.
En vanlig misoppfatning i USA er at dagen er den meksikanske uavhengighetsdagen, men det er Grito de Dolores, 16. september.
Historie
Sent i 1861 bestemte Frankrike (og andre europeiske land) seg for å prøve å okkupere Mexico grunnet deres manglende rentebetaling på lån de hadde fått tidligere.
Frankrike hadde suksess til å begynne med, men ved Puebla gikk den meksikanske hæren seirende ut, ledet av Ignacio Zaragoza. Seieren forsinket dog bare franskmennenes invasjon av Mexico. Ett år senere hadde Frankrike kontroll over landet, og innsatte Maximillian I som keiser. Fem år senere var franskmennene slått og kastet ut, og Maximillian henrettet av president Benito Juarez.
Feiring
Selve feiringen av dagen ble trolig oppfunnet i California på 1860-tallet som svar på Frankrikes invasjon av Mexico. I USA har dagen blitt viktig for å knytte både meksikanere og andre latinamerikanere sammen til en felles identitet, og kan sammenlignes med for eksempel irsk-ættedes feiring av St. Patricks dag. Kommersielle krefter har tatt tak i dagen, og bruker den for å selge sine produkter som mexicansk mat, drikke og musikk. Flere byer i USA holder parader og konserter i uka før selve dagen, slik at Cinco de Mayo feires i større skala nord for grensa enn sør.
I Mexico er Cinco de Mayo hovedsakelig en regional helligdag i Puebla, med minimal feiring ellers i landet.
Line Charlotte With
Line Charlotte With (født 10. februar 1956 i Oslo) er utdannet illustratør og grafisk formgiver, og har arbeidet med glassteknikker og kombinerte maleriteknikker som voks- og eggtempera, akvarell, strukturmaleri og har studert ved Århus Kunstakademi, Bergen kunst- og håndverksskole og Edinburgh College of Art.
BMW N52
BMW N52 er en stempelmotor med seks sylindere på rekke produsert av BMW. Motoren debuterte i 2004 i E63 630Ci. Veivhuset er fremstilt av magnesium og aluminium, noe som er en verdensnyhet i motorkonstruksjon.
Motoren er utstyrt med andre generasjon Valvetronic variable ventiltider og Dobbel VANOS for bedre drivstofføkonomi samt økt effekt. Motoren leverer 85,5 hk per liter sylindervolum, og har den laveste vekten per hestekraft av noen serieprodusert sekssylindret motor (1,24 hk per kilogram i den seneste utgaven). Motoren er verdens letteste sekssylindrete motor.
Motoren var på listen Wards 10 Best Engines of the Year i 2006 og 2007.
Alle BMWs modeller er tilgjengelige med motoren, med unntak av X5, som fortsatt leveres med forgjengeren M54B30.
N52 er BMWs 12. generasjon rekkesekser i produksjon.
N52B25
Brukt i:
N52B30
N52B30 finnes i fire utgaver, alle med et sylindervolum på 3,0 liter (2 996 cm³). Motorene leverer varierende effekt avhengig av modellen de leveres i. Den første, er på 218hk (160kW) og den mest brukte, utvikler 190 kW (255 hk) ved 6 600 o/min og 300 Nm ved 2 500-4 000 o/min, mens neste er kraftigere og leverer 195 kW (265 hk) ved 6 600 o/min og 315 Nm ved 2 750-4 250 o/min. Den tredje utgaven erstattet den første i E90/E60-modeller sent i 2006, og har en effekt på 200 kW (272 hk) ved 6 650 o/min og dreiemoment på 315 Nm ved 2 750-4 250 o/min.
Brukt i: Modellene merket med stjerne fikk motoren med 200 kW fra sent 2006.
Wangaratta High School
Wangaratta High School er en offentlig skole i byen Wangaratta i Victoria i Australia. Skolen består av tre campus og ble opprettet i 1909.
Norman Finkelstein
Norman Gary Finkelstein (født 8. desember 1953 i Brooklyn i New York; uttales /finkelsjti:n/) er en amerikansk intellektuell, statsviter og tidligere professor. Han er kjent for bøker og artikler om Israel-Palestina-konflikten, og for sin kritikk av det han oppfatter som bestemte politiske organisasjoners og partiers utnyttelse av holocaust. Han er også kjent for å ha gått ut mot Joan Peters og hevdet at det er avgjørende feil i hennes bok Fra uminnelige tider.
Personlig bakgrunn
Finkelstein har skrevet om foreldrenes opplevelser under annen verdenskrig. Moren, Maryla Husyt Finkelstein, datter av en ortodoks jødisk far, vokste opp i Warszawa og overlevde Warszawa-ghettoen og konsentrasjonsleiren Majdanek, samt to arbeidsleirer. Hennes første ektemann, en kjæreste som faren hadde insistert på at hun giftet seg med, av religiøse grunner, før de gikk inn i ghettobunkeren, døde under krigen. Hun oppfattet dagen da krigen sluttet som den verste i livet sitt, siden hun da ble klar over at hun var alene, og at hennes foreldre og søsken var døde. Normans far, Zacharias Finkelstein, overlevde både Warszawa-ghettoen og Auschwitz.
Utdannelse og forskning
Han har vært ansatt ved Brooklyn College, Rutgers University, Hunter College, New York University og DePaul University, hvor han var førsteamanuensis fra 2001 til 2007. Det vekket betydelig oppsikt da han ikke fikk fast ansettelse som professor i 2007, bl.a. fordi Israeltilhengeren Alan Dershowitz, en av Finkelsteins argeste motstandere, hadde drevet en aktiv kampanje mot at Finkelstein skulle bli ansatt. Vedtaket om ikke å gi Finkelstein fast ansettelse ble fattet med knappest mulig flertall, men universitetet benektet at Dershowitz' aktiviteter hadde påvirket beslutningen. Universitet nektet samtidig å gi fast ansettelse til Mehrene Larudee, en sterk tilhenger av Finkelstein, til tross for at hennes institutt og dekan gikk inn for ansettelse.
Finkelstein kom siden til en minnelig ordning med DePaul University, og universitetet uttalte at Finkelstein er en «produktiv forsker og fremragende lærer».
Faglige vurderinger av Finkelstein
Finkelsteins arbeid har blitt rost av bl.a. holocaustforskningens nestor Raul Hilberg, den israelske historikeren Avi Shlaim og Noam Chomsky. Ifølge Raul Hilberg har Finkelstein
Ståsted og kritikk fra Israelvenner
Finkelstein støtter palestinernes rett til ikke-voldelig motstand mot de israelske okkupantene. Han sammenligner også Israels politikk med Gestapos metoder. I en artikkel i Aftenposten 14. januar 2006 argumenterer han for at Israel må boikottes av det internasjonale samfunnet fordi landet bryter folkeretten og undertrykker palestinerne.
Norman Finkelstein har selv reist mye på kryss og tvers i de palestinske områdene, for å bli bedre kjent med palestinernes hverdag. Han har i intervjuer knyttet sitt engasjement for palestinernes rettigheter til de skjebnene han har sett med egne øyne.
Finkelstein blir sterkt kritisert av de gruppene og organisasjonene han selv kritiserer. Høyreorienterte jødiske grupper har gått så langt som å beskylde ham for å være «selvhatende jøde», en påstand som Finkelstein selv tilbakeviser. Da Finkelstein var på foredragsturne i Norge i mars 2006, ble en rekke norske forskere på holocaust og Midtøsten-konflikten spurt om de ville møte Finkelstein til debatt. Samtlige avviste forespørselen. Finkelstein snakket for fulle saler i både Oslo, Bergen og Trondheim .
Norman Finkelstein anser seg som ateist, og hører hjemme på den politiske venstresiden.
Deportert fra Israel
I 2008 ble Finkelstein nektet innreise til Israel. Da han landet på Ben Gurion-flyplassen ved hovedstaden Tel Aviv ble han tatt i forhør og deretter sendt tilbake til Amsterdam. Israelske myndigheter uttalte at Finkelstein ble deportert på grunn av hans antisionistiske synspunkter og kritikk mot Israel. Han ble deretter nektet innreise i Israel de neste 10 årene.
Holocaustindustrien
Boken The Holocaust Industry ble oversatt til norsk som Holocaust-industrien: refleksjoner over utnyttelsen av jødenes lidelser og utkom på Spartacus forlag i 2004. Det er sammen med Beyond Chutzpah den eneste boken av Finkelstein som foreligger i norsk utgave.
Norman Finkelsteins sentrale tese i boken Holocaust-industrien er at holocaust brukes som ideologisk våpen og økonomisk melkeku for jødiske interessegrupper.
Han mener at holocaust i tiårene etter annen verdenskrig ble sett på som skamfullt og først «gjenoppdaget» av amerikanske jøder etter seksdagerskrigen i 1967. Et viktig motiv skulle ifølge Finkelstein være å ta brodden av kritikken mot Israel.
Finkelstein skiller mellom Nazi Holocaust, som folkemordet på blant annet jøder begått av Nazi-Tyskland, og «The Holocaust», som han mener er den moderne myten om det unike folkemordet som brukes av Israel og jødiske grupper for politisk og økonomisk vinning.
Han har kritisert den stadige opprettelsen av nye museer og sentre viet til holocaust, og har bl.a. sammenlignet det med at Tyskland skulle ha et museum i hver by om utryddelsen av indianerne i USA. Finkelstein har også kritisert mye av holocaustforskningen for å holde lav kvalitet, og har rettet hard kritikk mot blant andre Alan Dershowitz og Daniel Goldhagen.
Ifølge Finkelstein blir andre og like store folkemord fortiet av politiske grunner.
I Morgenbladet uttalte han i februar 2000 at «i de senere årene har holocaust-industrien brukt nazistenes jødeutryddelser til å presse europeiske land for penger i navnet til det de kaller «trengende ofre for holocaust» og videre at «nå krever The Jewish Congress 60 milliarder dollar fra Polen på vegne av 3,5 millioner døde jøder. Kravet vil ruinere Polen. I virkeligheten dreier det seg om å berike de jødiske organisasjonene».
Boken har blitt sterkt fordømt av organisasjoner som Anti-Defamation League, en organisasjon Finkelstein også er en sterk kritiker av.
Film om Finkelstein
American Radical – the trials of Norman Finkelstein er en dokumentarfilm laget i 2009 om den amerikanske akademikeren Norman Finkelsteins liv og arbeid. Filmen er produsert av Baraka Productions og regissert og skrevet av de canadiske filmskaperne David Ridgen og Nicolas Rossier.
Boganes
Boganes er et sted i Stavanger. Det ligger på sørsiden av Jåttåvågen. Jåttåvågen er mest kjent som byggested for den første store oljeplattformen som ble bygd i betong.
Boganeset og Boganesvika er naturperler som lenge har vært regulerte til offentlige friområder uten at Stavanger kommune enda har fått realisert disse. Området strekker seg opp mot NATO-hovedkvarteret ved Jåttånuten.
Bryllupet mellom Carl XVI Gustaf og Silvia Sommerlath
Bryllupet mellom Carl XVI Gustaf og Silvia Sommerlath ble feiret den 19. juni 1976, etter at forlovelsen ble kunngjort på Stockholms slott den 12. mars samme år. Vielsen skjedde i Storkyrkan der Svenska kyrkans daværende erkebiskop Olof Sundby forrettet. Ved bryllupet var brudgummen kledd i admiralsuniform. Til denne bar han Serafimerordenen, Svärdsordenen og krasjanen til Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden. Silvia bar en brudekjole fra Dior i Paris, skapt av Marc Bohan, med slep som ble båret av to lakeier. Til denne bar hun Joséphine de Beauharnais kamédiadem som kongemoren prinsesse Sibylla fikk i bryllupsgave av prins Eugen da hun giftet seg med Gustaf Adolf i 1932. Diademet ble også brukt som brudekrone av prinsessene Birgitta og Desirée, og senest da kronprinsesse Victoria giftet seg med Daniel Westling i 2010. Silvias forlovelsesring hadde også tilhørt kongens mor. I brudebuketten hadde hun hvite orkidéer.
I kirken var det 1200 inviterte gjester, deriblant mange statsoverhoder og monarker. Finlands president Urho Kekkonen hadde hedersplass ved siden av brudens foreldre. Til bryllupslunsj ble det servert kald consommé med kaviar, smørdeigsinnbakt laksesufflé, skogsduer med gåselever, og markjordbær med melk. Som dessert fikk gjestene is med pisket fløte. 300 gjester var innbudt. Popgruppen ABBA hadde verdenspremiere på låten Dancing Queen i en TV-sendt galla dagen før bryllupet, for anledningen tilegnet Silvia Sommerlath som Sveriges dronning.
Mönnichhoven-marsjen
Mönnichhoven-marsjen var en marsj gjennom Stjørdalen til Sverige av et regiment på mellom åtte hundre og tusen mann i juli til august 1612. Marsjen ble ledet av en flamsk oberst og er i motsetning til Skottetoget ikke husket i ettertiden.
Bakgrunnen
Da den svenske konge Karl IX i høsten 1611 hadde lidd nederlag ved Kalmar overfor en mindre, men mer krigsvant dansk hær, som hadde et sterkt innslag av leiesoldater, ønsket han seg nye leietropper i egen tjeneste. En flamlender som var i svensk tjeneste som spesialist i beleiringskrig, oberst Johan van Mönnichhoven, fikk i oppdrag å reise til hjemlandet for å verve leiesoldater. Generalstatene som nå utgjorde Nederland hadde i 1609 inngått våpenstillstand med Spania og hadde derfor store mengder leiesoldater som de ikke kunne demobilisere av redsel for banditteri og ukontrollert vold. Til tross for forbudet mot å avgi leietropper til Sverige for strid mot Christian IV under Kalmarkrigen hadde Generalstatene interesse av å kvitte seg med de belastende leietropper og tillot dermed svensk verving.
I juni 1612 kunne Mönnichhoven mønstre et regiment på ca. 1200 mann som var vervet av svenske agenter og ført til Amsterdam der fire armerte skip ble utrustet og forberedt for reisen til Älvsborg. Allerede i november 1611 la den nye konge Gustav II Adolf planer om å verve 3000 leiesoldater og la dem overføres til Sverige. Planen om sommeren var å samle de tre separate leietroppeavdelinger hver på tusen mann på deres medbrakte skip ved Shetland for et utfall mot Norge. Den tidlige planen om å få disse skipene til Älvsborg måtte kanselleres da Älvsborg ble blokkert av en dansk-norsk eskadre på syv skip under Jørgen Daa i april 1612.
Værforholdene i Nordsjøen var dårlige den sommeren, og skipene kunne ikke sette kurs nordover fra Amsterdam før i midten av juli. Det var sterk vestavind så å krysse seg nordvestover var ikke enkelt, det var god bør som gjorde at de fire armerte skutene kom seg fort framover. Mönnichhoven kom ikke til møtestedet utenfor Shetland, fortsatt videre mot Trondheimsfjorden og mistet en skute som kom bort fra de andre under reisen.
Christian IV var allerede underrettet om vervingen og om disse fire skutene. Han beordret Jørgen Daa ut med tre krigsskip den 3. juni. Daa skulle med krigsskipene krysset mellom Norge og Jylland, men ikke langs norskekysten. Muligens hersket det en misforståelse om hvor Mönnichhoven hadde tenkt seg, men vestavinden kan ha vært viktig for å forhindre den mindre eskadren på Nordsjøen å fortsette vestover.
Mönnichhoven-marsjen
Ved midten av juli 1612 kom Mönnichhoven inn til Valderhaug på Sunnmøre hvor han kom over et skotsk og et dansk handelsfartøy, erobret dem og satte en del av troppene ombord på disse. Noen nordlandsjekter som kom gjennom leia ved Valderhaug ble oppbrakt og plyndret av nederlenderne for å supplementere deres proviant som det var dårlig av fra før. Den lange ventetiden hadde tæret for mye på provianten. Etter å ha herjet på land på Valderhaug styrte han til havs igjen og holdt nordover.