cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ragnhild Aamodt
Ragnhild Margrethe Aamodt (født 9. september 1980 i Sarpsborg) er en norsk håndballspiller som spiller for Sarpsborg Idrettslag. Fra 2002 til 2008 spilte hun 133 kamper og scoret 314 mål for det norske landslaget. Hun spilte seks sesonger i Danmark. Hun spiller høyre kant, og kom med på den danske eliteserien All Star Team tre ganger.
Karrièren
Hun startet sin håndballkarrière i Skjeberg IF da hun var 4 år gammel. Etter et par sesonger i den GOG Svendborg, reiste hun til Ikast-Brande i 2005. Var nær ved å koste Norge plassen i OL-finalen 2008, da hun skjøt i stolpen slik at Sør-Korea fikk ballen 15 sekunder før slutt, i stedet for å lage frikast eller holde ballen i laget. Sør-Korea scoret, men takket være Gro Hammersheng ble fadesen unngått. Der ble hun fram til hun i 2009 valgte å reise hjem til Norge for å jobbe i Infotjenester og spille for Sarpsborg IL i 2. divisjon.
På godt norsk
På godt norsk er en samleplate med Henning Kvitnes, utgitt i 2003.
Diplodactylidae
Både utbredelsen og genetiske undersøkelser tyder på at disse gekkoene levde på den østlige delen av superkontinentet Gondwanaland før det delte seg. Finnefotøglene, som har en lignende utbredelse, er nært beslektet med Diplodactylidae. Tidligere ble medlemmene i gruppen regnet til underfamilien Diplodactylinae i en stor familie, Gekkonidae, som omfattet alle gekkoer. Noen australske arter fra den gamle Diplodactylinae er nå plassert i familien Carphodactylidae.
De fleste artene i gruppen legger egg med et mykt, pergamentaktig skall. Rhacodactylus trachyrhynchus på Ny-Caledonia, og slektene Hoplodactylus og Naultinus fra New Zealand føder levende unger. Slekten Eurydactylodes har avlange egg med et hardt, kalkholdig skall.
De rätiske Alper
De rätiske Alper er en flertydig samlebetegnelse for de delene av Alpene som ligger i (og rundt) den sveitsiske kantonen Graubünden. Det fins flere ulike definisjoner:
Ingen av definisjonene er sammenfallende med geologiske eller geomorfologiske enheter. De rätiske Alper omfatter fjellkjeder både i gneis- (Sentral-Alpene) og kalksteinssonen (De nordlige kalkalper, ifølge den italienske definisjonen også de sydlige sådanne). Den sveitsiske definisjonen tilføyer dessuten fjellkjeder fra Vest-Alpene.
Navnet er avledet av romernes betegnelse for områdets urinnvånere, reterne (jf. språket retoromansk, som tales i Graubünden).
Kreutzer-sonaten
Kreutzer-sonaten (originaltittel: Крейцерова соната) er en sovjetisk film fra 1987, regissert av Mikhail Sjveitzer.
Handling
Poznysjev sitter på et tog, og kunngjør til en annen passasjer at han har myrdet sin kone. Deretter begynner han å fortelle sin egen historie, om omstendighetene som førte til at han drepte henne.
I denne prosessen snakker han også om livet sitt før ekteskapet, og avslører sine mest personlige tanker og meninger.
Hilde Katrine Eriksen
Hilde Katrine Eriksen (født 1963, Stonglandseidet, Senja) er redaktør i Nordnorsk Magasin og Nordkalottforlaget. Hun overtok som redaktør i 2005 etter Jann Oskar Granheim. Eriksen er datter av Hans Kristian Eriksen som startet Nordnorsk Magasin i 1978. Fra 2006 til 2010 var hun også prosjektleder for Ordkalotten, Tromsø internasjonale litteraturfestival.
Ajax (programmering)
Ajax, eller Asynkron JavaScript og XML, er en webutviklingsteknikk for å lage interaktive nettsider. Tanken er å lage nettsider som føles mer responsive. Dette gjøres ved at klienten utveksler litt og litt data med tjeneren i bakgrunnen, i stedet for å laste hele siden på nytt hver gang brukeren gjør en forandring. Dette skal øke nettsidenes interaktivitet, hastighet og brukskvalitet.
Ajax bruker en kombinasjon av:
Ajax er ikke en teknologi i seg selv, men en betegnelse som refererer til en gruppe teknologier.
Hvordan virker det
HTTP-forespørselen sendes ved hjelp av JavaScript. I de nettleserne som har implementert objektet, initialiserer man et XMLHttpRequest-objekt på følgende måte: var Request = new XMLHttpRequest; I praksis er Ajax noe som gjør at en nettside kan sende og motta informasjon i bakgrunnen samtidig som leseren ser på siden. Dette betyr med andre ord at brukeren ikke trenger å trykke oppdater for at innholdet på siden skal endre seg, men at endringene på tjenersiden kan skje etter hvert som de gjøres på klientsiden. Dette blant annet være nyttig for nyhetsnettsider hvor ferske nyheter kan lastes fortløpende.
Historie
Ajax er ingen teknologi men et konsept og en samling av flere teknologier. Den har eksistert i flere år, men det er først i de senere år at webutviklerne har sett nytten i denne teknikken. Det var Microsoft med sitt ActiveX-objekt som først startet med XMLHttpRequest. Versjon 5.x og 6.x av Internet Explorer benytter ActiveX til å lage et XMLHttpRequest-objekt mens Internet Explorer 7.0 vil ha dette som et nativt objekt slik som Mozilla-implementasjonen. I Internet Explorer før versjon 7.0 lages en XMLHttpRequest på følgende måte: var Request = new ActiveXObject("Microsoft.XMLHTTP"); Dette gjør imidlertid arbeidet litt mer innviklet for webutviklerne siden objektet lages på forskjellige måter i forskjellige nettlesere. Men det finnes en mengde rammeverk som gjør kryssnettleserproblematikken enklere.
Nettleserstøtte
Nettlesere som inkluderer støtte for å bruke Ajax-teknologier er:
Hamar Stewardsloge
Hamar Stewardsloge er en frimurerlosje i Den Norske Frimurerorden (Stewardsloge nr. 5 av 1. orden). Losjen ble grunnlagt den 11. september 1995 i Hamar som Stewardsloge nr 8. av 2. orden (VII º), underlagt Den Norske Store Landsloge. Den 5. desember 2003 ble den opphøyd til Stewardsloge av 1. orden (VII º – VIII º).
Losjens valgspråk er In Deo spes (Håpet i Gud).
Opplandene Kapittel Broderforening ble grunnlagt den 3. mars 1972 for brødre av VII º – Xº. Broderforeningen var en drivkraft bak opprettelsen av Hamar Stewardsloge, og eksisterer ennå.
Flaggermusmannen (bok)
Flaggermusmannen er en kriminalroman fra 1997 av Jo Nesbø. Dette er den første boken i serien om Harry Hole, politimannen Nesbø skriver om.
Handling
Bokens handling er lagt til Australia, der Hole er blitt sendt for å hjelpe politiet der med å oppklare voldtekten og drapet på en ung, norsk jente med B-kjendisstatus. I bakgatene i Sydney møter Hole og den australske politimannen han har med seg både prostituerte, halliker, transvestitter og langere. Han forelsker seg i den svenske bartenderen Birgitta, og det går litt frem og tilbake med følelsene deres gjennom boken.
Fylkesvei 4852
Fylkesvei 4852 går mellom Litlasund i Haugesund og Norheim i Karmøy.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av den tidligere fylkesvei 923 og en delstrekning av den tidligere fylkesvei 922.
Ole Paus (1910–2003)
Ole Otto Paus (født 26. juni 1910 i Wien, Østerrike, død 6. april 2003 i Oslo) var en norsk generalmajor og far til visesanger Ole Paus.
Han kom til Norge som nittenåring i 1929 uten å kunne språket, ble offiser i 1932 og tjenestegjorde i Generalstaben fra 1938. Under andre verdenskrig deltok han i den øverste forsvarsledelsen under kampene i 1940 som adjutant for forsvarssjef Otto Ruge og var senere knyttet til Forsvarets overkommando i London som sjef for hæravdelingen i gruppe for offensiv etterretning, der han var med på å bygge opp Etterretningstjenesten. Etter at han kom tilbake til Norge fra London i 1945 fikk han sentrale roller i gjenoppbyggingen og ledelsen av det norske Forsvaret under den kalde krigen. Han var i 1950-årene militærattaché i Stockholm og Helsingfors, hadde lederstillinger i Hærens overkommando og Forsvarsstaben, ledet Øst-Oppland kombinerte regiment nr. 5 og gjennomgikk seniorkurset ved NATO Defense College. I 1964 ble han general og øverstkommanderende i Midt-Norge og fra 1971 til 1974 var han landmilitær stedfortreder (Land Deputy) og Norges representant i ledelsen for NATOs nordkommando, Allied Forces Northern Europe, som drev planlegging for en mulig krig med Sovjetunionen og som ville ha kommando over alle NATO-styrker i Danmark, Norge, Nord-Tyskland og tilgrensende sjøområder i en slik krigssituasjon. Han var dermed nordmannen med den høyeste stillingen i NATOs kommandostruktur. Som pensjonist var han knyttet til Institutt for forsvarsstudier, der han skrev sine erindringer fra krigen i 1940, og var også en ivrig slektshistoriker som skrev en ellevebinds historie over slekten Paus. Han bidro til restaureringen av Erkebispegården i Trondheim og ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1973.
Han var sønn av Norges daværende generalkonsul i Østerrike-Ungarn og senere godseier i Skåne Thorleif Paus og østerrikeren Ella Stein, og vokste opp i Wien med moren etter at foreldrene ble skilt. Moren og søsteren Helvig kom til Norge som flyktninger fra Anschluss i 1938. Hans offisielle navn i Østerrike var Ole von Paus frem til 1919, da navneleddet von ble forbudt av den nye republikken. Han var oppkalt etter farfaren, stålgrosserer i Christiania Ole Paus, og var selv far til finansmannen Peter Paus, visesangeren Ole Paus og kaptein Thorleif Paus som var adjutant for forsvarssjefen i 1980-årene. I familien var han kjent som «Generalen».
Bakgrunn
Ole Otto Paus var sønn av den norske generalkonsulen i Wien Thorleif Paus og østerrikeren Ella (formelt Gabriele eller Gabrielle) Stein, og tilhørte «skiensgrenen» av slekten Paus. Faren var oppvokst i Christiania, utdannet offiser ved Krigsskolen og hadde flyttet til Wien i 1902, der han først var konsulatsekretær ved det felles svensk-norske generalkonsulatet, og senere norsk de facto-representant, visekonsul og fungerende generalkonsul i Wien; i årene 1906–1918 drev Thorleif Paus også egen agenturforretning som representerte Norsk Hydro i Østerrike-Ungarn. Under unionsoppløsningen var den da 23 år gamle konsulatsekretæren Thorleif Paus Norges eneste representant i Østerrike-Ungarn og fikk ansvar for å oppnå diplomatisk anerkjennelse av Norge fra det som da var et av Europas viktigste land. I 1914 var den daværende visekonsulen Thorleif Paus den eneste skandinaven som var vitne til skuddene i Sarajevo. Familienavnet ble offisielt skrevet von Paus (som regel forkortet v. Paus) i Østerrike frem til 1919, da navneleddet von ble forbudt i Østerrike. Familien brukte tidvis også skriveformen de Paus. Ole Paus var oppkalt etter sin farfar, stålgrosserer og verkseier i Christiania Ole Paus, som var fetter til Henrik Ibsen, og etter sin østerrikske onkel Otto Stein (f. 1885). I familien og barndommen ble han kalt Otto, men brukte siden navnet Ole i sitt offentlige virke og yrkesliv i Norge.
Moren Gabriele Stein ble født 20. oktober 1883 i Wien som datter av dr.jur. og advokat (Hof- und Gerichtsadvocat) i Wien August Stein (1852–1890) og Josefine Elisabeth Wagner (1850–1933). Hennes far August Stein var opprinnelig jødisk, mens moren hadde katolsk bakgrunn, og foreldrene ble gift i det jødiske trossamfunnet i Wien i 1877. August var oppvokst i sentrum av det jødiske kvartalet rundt Judenplatz i bydelen Innere Stadt, der faren Alois Stein (1817–1884) var ull- og bomullsvarefabrikant og manufakturhandler og siden «privatier», dvs. velstående privatmann. I 1877 meldte August Stein seg ut av det jødiske trossamfunnet. Året etter at farfaren døde ble Gabriele, da halvannet år gammel, katolsk døpt i Stefansdomen 23. mai 1885 sammen med brødrene Arthur (1878–1940) og Otto (f. 1885), og faren måtte som ikke-kristen føre vitner for at han ville oppdra barna katolsk. Etter å ha latt sine tre barn døpe konverterte også faren til katolisismen året etter og ble døpt i Stefansdomen 28. januar 1886. Samme dag ble Ellas foreldre også gift etter katolsk ritus i Stefansdomen, ni år etter at de giftet seg i det jødiske trossamfunnet. Ellas farmor Karoline (1817–1899) forble medlem av det jødiske trossamfunnet frem til sin død i 1899, og hun og Alois er begravet på den gamle jødiske gravlunden på Zentralfriedhof i Wien; graven eksisterer fremdeles. Ella vokste opp i Innere Stadt, ikke langt fra besteforeldrene. Ved ekteskapet med Thorleif trådte Ella ut av den katolske kirke, og ble medlem av Den norske kirke.
Da Ole Paus ble født bodde Thorleif og Ella Paus i en leilighet i Marokkanergasse 18 i ambassadestrøket sentralt i Wien; dette er også den nøyaktige adressen der hovedpersonen i TV-serien Rex bor. Rundt 1911 flyttet familien til en stor villa i Auhofstraße 78C. Foreldrene ble skilt i løpet av første verdenskrig og faren flyttet hjem til Oslo i 1918 på grunn av den ustabile politiske situasjonen i Østerrike-Ungarn. Thorleif Paus fortsatte forretningene sine i firmaet Thorleif Paus A/S i Oslo, før han i 1936 bosatte seg som godseier i Skåne, der han eide Kvesarums slott, og bodde de siste årene av livet i København. Ole Paus vokste opp med moren i Wien, og tok østerriksk Matura ved den kjente privatskolen Theresianum i 1929. Samme år flyttet han nitten år gammel til farens hjemland Norge, uten å kunne norsk.
Faren ble gift andre gang i 1935 med grevinne Ella Moltke (f. 1899 i København), som var datter av grosserer Valdemar Glückstadt og som tilhørte Danmarks ledende jødiske forretningsdynasti, og som var enke etter grev Erik Moltke (af Nør). Ole Paus hadde en søster, Helvig (von) Paus (f. 1909 i Wien), og en stebror, grev Erik Moltke (f. 1922). Flere slektsmedlemmer var godseiere i Sverige fra tidlig på 1900-tallet, bl.a. farens fetter Herman Paus, som var gift med et barnebarn av Leo Tolstoj, og denne familiegrenen eide herregården Herresta nær Stockholm.
I 1949 overlot faren Kvesarums slott til sønnen Ole, som solgte det to år senere.
Karrière
Paus ble utdannet offiser ved Krigsskolen i Norge i 1932, og gikk senere ut fra Den militære høyskole i 1938, Senior Officers' School i Storbritannia i 1947 og gjennomførte seniorkurset ved NATO Defense College i Paris i 1963.
Han ble løytnant i Kavaleriet i 1932, tjenestegjorde ved 1. divisjons skole fra 1936 og som aspirant i Generalstaben fra 1938. Under kampene i 1940 var han knyttet til kommunikasjonsavdelingen i Generalstaben der han hadde Ole Berg som nærmeste overordnede, og flyktet til Nord-Norge sammen med general Otto Ruge og var hans adjutant frem til kapitulasjonen. Etter dette var han sekretær ved Norsk Hydros anlegg på Mår på Rjukan. I 1943 ble han arrestert, men greide å bløffe seg fri på grunn av sine flytende tyskkunnskaper, tok seg over til Sverige og var knyttet til Hærens overkommando og deretter Forsvarets overkommando i London resten av krigen. Han var fra 1943 kaptein og var med på å bygge opp den militære etterretningstjenesten, da kalt Forsvarets overkommando avdeling II, der han ble sjef for hæravdelingen i gruppe for offensiv etterretning.
Han kom tilbake fra London til Norge som major i 1945 og fikk straks sentrale roller i gjenoppbyggingen av det norske Forsvaret. Han var stabssjef ved Distriktskommando Trøndelag i 1945. I 1948 var han en av tre personer som ble innstilt av Forsvarsdepartementet til stillingen som sjef for Etterretningstjenesten (da formelt sjef for Forsvarsstabens etterretnings- og utenriksavdeling); jobben gikk til Vilhelm Evang som ble innstilt foran ham. Han var deretter stabssjef for Brigade 501 i Tysklandsbrigaden i 1949, avdelingssjef i Hærens overkommando fra 1950, militærattaché i Stockholm fra 1953 og Helsingfors fra 1954, sjef for Øst-Oppland kombinerte regiment nr. 5 fra 1956, sjef for Forsyningsstaben i Forsvarsstaben fra 1961 og general og sjef for Distriktskommando Trøndelag, dvs. øverstkommanderende i Midt-Norge, fra 1964 til 1971. Fra 1971 til 1974 var han landmilitær stedfortreder i Allied Forces Northern Europe, dvs. representerte Norge i den øverste ledelsen ved NATOs nordkommando som ville ha kommando over alle NATO-styrker i Danmark, Norge og Nord-Tyskland i en krigssituasjon, og som primært drev planlegging for en mulig krig med Sovjetunionen.
Han var medlem av Transportberedskapsrådet og varamedlem av Sivilforsvarsrådet. Som pensjonist var han knyttet til Institutt for forsvarsstudier og skrev sine erindringer fra krigen i 1940.
I 1973 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden for sitt arbeid med restaureringen av Erkebispegården i Trondheim, og han mottok flere andre utmerkelser.
Familie
I det norske eksilmiljøet i London i krigsårene møtte han Else Corneliussen (1916–1951) fra Oslo, og de ble gift i St. Margarets kirke (Westminster) i begynnelsen av 1944. Hun jobbet i Luftfartsdirektoratet i London-regjeringen og var niese av admiral og daværende sjef for Marinen, senere forsvarssjef Elias Corneliussen, som også arbeidet for London-regjeringen. Hennes foreldre var viseadministrerende direktør i Tiedemanns Tobaksfabrik og medlem av Industriforbundets hovedstyre Ragnar Corneliussen (død 1938) og Monna Morgenstierne Roll. Else Corneliussen hadde studert språk i Belgia og tok eksamen ved Barnevernsakademiet i 1939; hun bodde i London fra 1939 og jobbet under krigen som sekretær for den norske militærattachéen i Canada før hun ble ansatt i Luftfartsdirektoratet i London. Hun mottok Deltagermedaljen.
Elses søster i Norge ble i 1944 gift med Kai Holst, en av lederne for Hjemmefronten, som ingen i familien noen gang møtte ettersom han døde under mystiske omstendigheter sommeren 1945. I 1940- og begynnelsen av 1950-årene forsøkte Ole Paus å oppklare omstendighetene rundt Holsts død, men forsvarssjefen, general Ole Berg, rådet ham til å la saken ligge og sa at det var «livsfarlig» å foreta videre undersøkelser. General Berg hadde vært Ole Paus' sjef i Generalstaben før krigen. Selv møtte Paus aldri Holst personlig.
Ole og Else fikk to sønner: Den senere sveitsiske finansmannen Peter Paus (f. 1945 i London) og den senere visesangeren Ole Paus (f. 1947 i Oslo). Else døde av polio i 1951. Sønnen Ole har fortalt: «Min far ble veldig deprimert da mor døde. Han trengte nok å komme seg litt vekk. Alt i alt har vi hatt et godt forhold, og jeg var veldig glad i ham, men vi var også veldig ulike på mange områder, som om vi kom fra to ulike verdener».
Ole Paus ble gift i andre ekteskap med Susanne Petri (f. 1931 i København), datter av legen Max Petri og Bodil Helweg, København. Deres sønn kaptein Thorleif Paus (f. 1957) var i 1980-årene adjutant for forsvarssjef Fredrik Bull-Hansen.
Etter at Ole Paus kom tilbake fra London bodde han sammen med moren og søsteren Helvig i Frederik Stangs gate 40 på Frogner, frem til han ble militærattaché i Stockholm i 1953. I de årene han var i Sverige bodde barna med moren og søsteren i Oslo. I 1954 flyttet familien fra Frederik Stangs gate til en av Luftforsvarets byggelags leiligheter i Flyveien 15 på Hovseter, et nytt, modernistisk bygg tegnet av Erling Viksjø. Fra 1956 bodde han i den såkalte Majorboligen på Elverum. Fra 1964 til 1971 bodde han i Kommandantboligen på Singsaker i Trondheim; han overtok huset etter general Herman Fredrik Zeiner-Gundersen, som ble forsvarssjef og formann for NATOs militærkomité. I 1971 bosatte han seg i Bærum og bodde senere på Røa i Oslo.
Ole Paus var også en ivrig genealog og skrev en slektshistorie i elleve hefter.
Gallia County
Gallia County er et fylke i den amerikanske delstaten Ohio. Det ligger i sørøst i staten og det grenser mot Vinton County i nord, Meigs County i nordøst, Lawrence County i sørvest og mot Jackson County i nordvest. Det har også grense mot delstaten Vest-Virginia i sør og øst.
Gallia Countys totale areal er 1 120 km² hvorav 8 km² er vann. I 2000 hadde fylket 23 072 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Pomeroy.
Freskomaleri
Freskomaleri eller freske (fra al fresco, italiensk for «på det friske», om veggmaleri: på våt mur, det motsatte al secco, på tørr mur) er veggmaleri på nypusset, ennå fuktig murpuss, men benyttes tidvis om alle veggmalerier i all minnelighet. Denne typen maleri utføres vanligvis på våt kalkvegg med jordfarger eller mineralske farger. Fargepigmentene blander seg med vann og blir kjemisk bundet til kalken. Veggen grunnes først med et første lag som blir dekket med et lag av kalk. På dette lages det en skisse i kull og rødbrun kalkfarge. Det er viktig at det ikke blir lagt på mer kalk enn det en regner med å male på en dag. Freskomaleri har vært brukt i mange av kunsthistoriens epoker.
Gallia County
Fylket ble grunnlagt i 1803 og har fått sitt navn fra det latinske ordet for Frankrike ettersom det var mange franske nybyggere som slo seg ned i området.
I fylket ligger det meget store Gavin kullkraftverk på 2,6 GW og Kyger Creek kullkraftverk på 1,1 GW, som tilsammen slipper ut mer enn 25 millioner tonn CO2 årlig.
Freskomaleri
Eksempler
I bysantinsk kunst foretrakk en fremstillinger i mosaikk, men utover på 1200-tallet ble også freskomaleriet mer brukt. En av grunnene var at det var billigere og at det var mulig å videreutvikle motivene i denne teknikken. Siden dette har fresko vært den foretrukne teknikken innen kirkekunsten.
Freskomalerier var en vanlig malerteknikk i den italienske renessansen på 1500-tallet. Kjente kunstnere som brukte fresko er Rafael og Michelangelo.
Mange freskomalerier fra alle epoker har overlevd til nå. Blandingen av pigment og kalk gir lett blekaktige farger i forhold til det rene pigmentet, men når det først er tørt, vil fargene forbli uendret. ( Enkelte pigmenttyper kan oksidere, men de ble fort erstattet av mer varige). Bilder kan bli ødelagt av fukt som trenger inn fra baksiden av den bemalte veggen, dersom dette foregår ujevnt.
Leonardo da Vinci er kjent for et bilde malt på mur i Milano: «Nattverden». Han foretrakk oljefarger, og dekket muren med en limgrunn før han brukte år på å fullføre bildet. Det er således ikke et ekte freskomaleri. Bildet begynte å flakne allerede i hans levetid, og er forsøksvis restaurert utallige ganger. Det er i dag bare et blekt ekko av hva det en gang var, men besøkes av et stort antall turister årlig.
Bilder
Ved å føre markøren over bildene vises forklaring.
Nils Jørgen Kaalstad
Nils Jørgen Kaalstad var i årene 1985–97 barneskuespiller i Bærum Barneteater. Samtidig spilte han i diverse kortfilmer, samt rollene som Olaf i Samfundets Støtter og Anton i Det Lykkelige Valg på Nationaltheatret, i henholdsvis 1992 og 1993.
Han ble ferdig utdannet ved Statens Teaterhøgskole, våren 2007.
Fra 1. januar 2009 er han fast ansatt som skuespiller ved Nationaltheatret.
Horns for Hire
Horns for Hire er en norsk blåsetrio bestående av Morten Halle (saksofon), Torbjørn Sunde (trombone) og Jens Petter Antonsen (trompet), alle tre anerkjente utøvere på sitt instrument. Trioen opptrer for det meste som blåsesksjon av andre artister, både under plateinnspilling og i livesammenheng. I 2006 fikk de Gammleng-prisen i klassen studio.
Nils Jørgen Kaalstad
I 2019 fikk han Heddaprisen for beste mannlige skuespiller/medspiller for Uten navn - Å miste sine nærmeste av Mattis Herman Nyquist og Fredrik Høyer, regi Mattis Herman Nyquist - Østfold kulturutvikling i samarbeid med Kulturdråpen.
Annet
Under artistnavnet Sideshow Jøgge har Kaalstad, ofte med kollaboratør Olav Brekke Mathisen, vært med på flere plateutgivelser i sjangeren elektronisk klubbmusikk. De ga sammen ut albumet N*A*O*M*B (Nugatti All Ova Me Butty) i 2003.
Kaalstad og Brekke Mathisen har dessuten laget musikkvideo til «Rollerboy» av Snuten og «The Jaguars» av King Midas. De har også laget diverse reklamefilmer for blant andre Quartfestivalen 2005 og gratisavisa Natt&Dag. Alle filmene har vært animasjonsfilmer.
Ange
Ange er et fransk progrock-band dannet i 1970 av brødrene Francis (keyboard) og Christian (vokalist) Décamps.
Historie
Fra begynnelsen av var Ange inspirert av Genesis og King Crimson, og musikken deres er ganske teatralsk og poetisk. Deres første suksess var en cover av Jacques Brel-sangen Ces Gens-Là, på albumet Le Cimetière des Arlequins.
Storlien
Storlien er et tettsted i den svenske kommunen Åre i Jämtland fylke, to kilometer fra riksgrensen mot Meråker i Trøndelag. Tettstedet har 78 innbyggere (2009) og er bygd opp omkring turisme, spesielt rundt alpinanlegget, men også snøskuterkjøring, langrenn, jakt, fiske og fjellvandring. Stor økning i detaljhandelen på grunn av omfattende grensehandel fra nordmenn har funnet sted på 2000-tallet. Den svenske kongefamilien har et hus i Storlien, hvor de bruker å feire påske. Tidigere eksisterte det også et sanatorium på stedet.
I Storlien finnes blant annet Storliens högfjällshotell og hyttefeltet Fjäll-lien. Store deler av Storlien, inklusive fjellet og i prinsippet all bebyggelig mark på stedet, har vært eid av Lars Nilssons "dödsbo".
Historikk
Fram til starten av 1800-tallet ble Storlien brukt i all hovedsak av nordmenn for jakt, fiske og til beite. I 1844 ankom den første nybyggeren, og i 1882 ble jernbanen innviet. I 1888 startet doktor Ernst Westerlund sin kurstedsvirksomhet der, og to hoteller ble etablert på stedet. Med sitt lettilgjenglige høyfjellsterreng og jernbanestasjon ble Storlien raskt et sentrum for turisme. I 1933 fikk arveprins Gustav Adolf og prinsesse Sibylla en hytte som bryllupsgave av Skidfrämjandet, en hytte som fortsatt er i kongefamiliens eie.
I 1958 ble høyfjellshotellet bygd ut, som da fikk en kapasitet på 550 gjester. I juli 2011 kjøpte Ulrich John området, etter at hotellet hadde vært stengt for publikum i rundt ett års tid. Den nye eieren Ulrich John uttalte til Östersunds-Posten at "jag tror på Storlien och vi kommer att satsa på hotellet. Storlien är en helt underbar ort och som har framtiden för sig." Hotellet ble gjenåpnet vinteren 2012.
Den svenske kongefamilien har et hus i Storlien, hvor de pleier å feire påske og nyttår.
Europavei 14 går gjennom Storlien. En del av filmen Guttene fra Brasil utspiller seg på Storlien.
Skiområdet
Storliens skiområde består av ni heiser og 23 nedfarter. Fallhøyden bare 190 meter, hvilket er ganske lite sammenlignet med andre anlegg, som betyr at bakkene er ganske korte.
Det finnes også tre barneområder.
No Sleep ’til Hammersmith
No Sleep 'til Hammersmith er det første konsertalbumet til heavy metal-bandet Motörhead. Albumet kom på førsteplass på UK Albums Chart i Storbritannia.
Norgesmesterskapet for brassband 2004
Norgesmesterskapet for brassband 2004, det 26. NM for brassband ble arrangert 13.- og 14. februar 2004 i Grieghallen, Bergen.
Resultat og musikk
Elitedivisjon
Pliktverk i elitedivisjonen i 2004 var Graffiti av Knut Vaage. Dommere var Jens Torolf Larsen, Henrik Vagn Christensen og Isabelle Ruf-Weber.
1. divisjon Sola Brass Band vant 1. divisjon - selvvalgt verk Chivalry (Martin Ellerby); dommere var Nils Eivind Nikolaisen og Jan Roger Øren.
2. divisjon Vennesla Kristne Brass vant 2. divisjon - selvvalgt verk The Present Age (Leslie Condon); dommere var JAn Roger Øren og Karl Ole Midtbø.
4. divisjon Rosendal Musikklag vant 4. divisjon - selvvalgt verk Variations on a Ninth (Gilbert Vinter); dommere var Paul Farr og Nils Magne Abelseth.
.tel
.tel er et generisk toppnivådomene for internett, godkjent av ICANN som et sponset toppnivådomene. Det er forbeholdt tjenester for «internettkommunikasjon», og gir et supplement til det tradisjonelle numeriske navnerommet for telekommunikasjonstjenester (dvs. telefonnummere). Det er sponset av Telname Limited. I mai 2006 ble det godkjent for å legges til den globale DNS-rota, og TLD'et ble lagt til rotserverne 2. mars 2007.
En annen søknad for samme TLD-navn, men med en annen struktur, ble gjort av et selskap kalt Pulver. Dette forslaget innebar telefonenummer-lignende numeriske identifikatorer. Det ble fremmet motstridende synspunkter, som hevdet at dette enten komplementerte eller kom i konflikt med ENUM. Helt numeriske identifikatorer er ikke tilgjengelig i den versjonen av .tel som ble godkjent.
Eksterne lenker
Toppdomän
Paul Bremer
Lewis Paul Bremer III (født 30. september 1941 i Hartford i Connecticut) er en amerikansk diplomat og rådgiver. Han er kjent som medlem av president George W. Bushs rådgiverstab og som leder for USAs sivile administrasjon i Irak etter invasjonen av Irak i 2003.
Bakgrunn
Bremers far var president for Christian Dior Perfumes Corporation i New York og moren underviste i kunsthistorie ved University of Bridgeport. Bremer ble utdannet ved Yale, Harvard og universitet i Paris på 1960-tallet.
Karriere
Rett etter å ha blitt uteksaminert arbeidet Bremer for ulike myndigheter i blant andre Afghanistan og Malawi. På 1970-tallet arbeidet han for ulike amerikanske myndigheter, både hjemme i USA og internasjonalt blant annet i Kabul og i Oslo. I Oslo var han den amerikanske ambassades Deputy Chief of Mission fra 1976 til 1979.
Han har også arbeidet under Henry Kissinger og Alexander Haig (1981). Utover på 1980-tallet hadde Bremer stillingen som ambassadør i Nederland i perioden 1983 til 1986 og arbeidet for Kissingers internasjonale konsultfirma Kissinger Associates samt forsikringsselskapet Marsh & McLennan Companies, Inc. På 1990-tallet var Bremer ansatt hos ulike amerikanske myndigheter som arbeidet med sikkerhetsspørsmål og ble ofte konsultert av den amerikanske kongressen som ekspert på internasjonal terrorisme. I 2002 ble han også medlem av president Bushs rådgiverstab.
Irak
Som siviladministrator i Irak fikk Paul Bremer mye kritikk rettet mot seg da han den 23. mai 2003 sendte ut en ordre om å oppløse den irakiske hæren. Dette ble av mange sett på for å være en sterk bidragsyter til den kaotiske sikkerhetssituasjonen og det omfattende væpnede opprøret som oppstod i Irak rett etter invasjonen. Selve utnevnelsen av Bremer som leder for USAs sivile administrasjon i Irak ble også kritisert av ulike menneskerettighetsgrupper på grunn av at han var en talsmann for å lette på restriksjonene rundt CIAs samarbeid med individer og grupper som hadde gjort seg kjente med å bryte menneskerettighetene.
Annet
Den 14. desember 2004 ble Bremer tildelt Presidentens frihetsmedalje av president Bush. Bremer har gjennom sin diplomatkarriere lært seg å beherske en rekke språk foruten engelsk, som fransk, norsk, persisk og tysk.
Ballymena
Ballymena er en by i Antrim i Nord-Irland. Byens irske navn, Baile Meánach, betyr «Midtbyen». Den er administrasjonssenter for distriktet Mid and East Antrim.
Byen ligger i området som kalles Nord-Irlands «bibelbelte». Den ble under bosetningen i Ulster i det 17. århundre tatt over av skotske bosettere. De bygde opp en sterk linindustri, og fabrikkeierne ble så beryktet for å være gjerrige under prisforhandlinger at byen fikk tilnavnet «Irlands Aberdeen».
I tidlig irsk middelalder sto et stort slag her mellom den senere overkongen Niall Glundub og de lokale småkongene.
Norske Fjellhus
Norske Fjellhus ble etablert i 1962 og er en av de største bedriftene i Flesberg kommune i Buskerud.
Norske Fjellhus produserer maskinlaftede tømmerhytter, samt anneks og tilbygg til hytter.
Zürich 4 og 6 rappen
Zürich 4 og 6 var de første frimerkene i Sveits, såvel som i det kontinentale Europa. Frimerkene ble utgitt den 1. mars 1843 i valørene 4 og 6 rappen i byen Zürich, og hadde begge inskripsjonen Zürich øverst.
På denne tiden fantes det ennå ikke noe enhetlig postvesen for hele Sveits. Dette kom først i 1849. Frimerkene regnes derfor som lokale «kantonalmerker». 4 rappen frimerket hadde inskripsjonen Local-Taxe i bunnen og ble brukt på bypost internt i byen Zürich. 6 rappen frimerket hadde inskripsjonen Cantonal-Taxe i bunnen og ble brukt på brev innenfor kantonen Zürich. Frimerkene var gyldige som porto frem til 30. september 1854.
De to neste frimerkene som ble utgitt i Sveits var Dobbel Genève og Baselduen.
Norges Hundekjørerforbund
Norges Hundekjørerforbund (NHF) er en sammenslutning av alle lag som organiserer hundekjøreridrett og er medlemmer av Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité (NIF). NHF er den høyeste faglige myndighet i Norge for hundekjøring som idrettsgren. NHF ble stiftet den 18. november 1951 og er tilsluttet European Sled Dog Racing Association (ESDRA) og International Federation of Sleddog Sports (IFSS).
Historie
NHF har sitt utspring i Norsk Trekkhundklubb (NTK) og Norges Trekkhundforbund (NTF). NTK ble stiftet i 1931 og ble fra starten av sterkt engasjert i ambulansekjøring med hundespann. Dette ledet til at medlemmer som var mer opptatt av konkurranserkjøring dannet NTF i 1936. Begge klubbene var imidlertid engasjert i både ambulansekjøring og konkurransekjøring, men altså med hovedvekt på hvert sitt område i trekkhundmiljøet.
Etter hvert som årene gikk ble konkurranseforholdet mellom klubbene stadig sterkere, noe som ikke alltid var til deres beste. Dette ble også registrert av de to klubbenes ledelse, som begge innså at ingen av dem var tjent med en slik situasjon. Det ble derfor innledet forhandlinger mellom klubbene, noe som resulterte i at Norges Hundekjørerforbund ble stiftet i 1951. På den tiden hadde klubbene sju avdelinger hver. Forhandlingene ble sluttført av Torgrim Andersen, Erling Sættem og Torodd M. Hustad, og det nye forbundet ble tatt opp som likeverdig medlem i NIF i 1956. Per 31. oktober 2006 organiserte NHF 61 lag med til sammen 3625 medlemmer.
Tidsskrift
Hundekjøring er et tidsskrift som ble stiftet av Norges Hundekjørerforbund i 1997. Bladet eies og drives av Monica Celius (redaktør) og Arild Stangenes. Hundekjøring er et abonnementstidsskrift for sledehundkjøring, nordisk stil og friluftsliv med hund. Bladet utgis fire ganger i året.
Cupido
Cupido kan sikte til:
Cupidon
Smekh i gore u Bela morja
Smekh i gore u Bela morja (originaltittel: Смех и го́ре у Бе́ла мо́ря) er en sovjetisk animert film fra 1987 regissert av Leonid Nosyrev.
Hypersonisk lyd
Hypersonisk lyd er lyd med frekvenser over ca. 1000 MHz, dvs. rundt 1 GHz og er dermed er et delområde av ultralyd.
På grunn av den svært høye dempningen ved disse frekvensene i fluider er fremfor alt utbredelsen av hypersonisk lyd i faststoffer av betydning. I faste stoffer kan longitudinalbølger (langs forplantningsretningen) som også transversalbølger (tvers på forplantningen), vridningsbølger og overflatebølger bidra til energitransport.
Ved ekstremt høye frekvenser vil lyd i krystallinsk faststoff beskrevet som fononer, disse er kvasipartikler av gittersvingningene. Disse bestemmer dermed den øvre frekvensgrensen, denne er avhengig av materialet og i størrelsesorden rundt 10 THz.
Accolans
Accolans er en kommune i departementet Doubs i Bourgogne-Franche-Comté-regionen øst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Bavans som tilhører arrondissementet Montbéliard.
Heard- og McDonaldøyene
Heard- og McDonaldøyene er en ubebodd øygruppe sør for den antarktiske konvergens i Det indiske hav, nær Sørishavet, og sørøst for Kerguelen.
De har tilhørt Australia siden 1947 og er noen av de mest avsidesliggende stedene på jorden. De ligger omtrent 4,099 km sydvest for Perth, 3,845 km sydvest for Cape Leeuwin, 4,200 km sydøst for Syd-Afrika, 3,830 km sydøst for Madagaskar, 1,630 km nord for Antarktis og 450 km sydøst for Kerguelen. Øya Heard er fjellrik, den største høyden er Mawson Peak som er en 2,745 meter høy vulkan og Australias største fjell. McDonald-øyene er små og steinete og tiden ubebodde.
Øyene kom på UNESCOs verdensarvliste i 1997.
Tom Gulbrandsen
Tom «Bukken» Gulbrandsen (født 5. mai 1964) er en norsk tidligere fotballspiller som i dag er hovedtrener for Skjetten. Gulbrandsen spilte på midtbanen, og er spesielt kjent for sine langskudd.
Han begynte sin karriere i moderklubben Geithus Idrettslag og spilte deretter over 300 kamper i toppserien for Mjøndalen og Lillestrøm, og spilte også flere sesonger for Hønefoss i 1. divisjon. Tom Gulbrandsen var i en alder av 41 år kaptein for Mjøndalens 3.divisjonslag som var nær ved å rykke opp sesongen 2005 og tok en ny sesong for bruntrøyene i 2006. Da klarte de opprykk til 2. divisjon. I første del av 2007 spilte han for Mjøndalen i 2. divisjon. Deretter gikk han tilbake til LSK, og spilte ut sesongen for LSKs rekruttlag i 2. divisjon. Han var en periode spillerutvikler i LSK.
I 1996 var Gulbrandsen utlånt fra Lillestrøm til østerrikske SV Ried i perioden 21. oktober til 24. november. Han spilte en kamp fra start og tre som innbytter for Ried.
Gulbrandsen spilte også 17 for Norge.
Kallenavnet «Bukken» ble forært Gulbrandsen av Jan Åge Fjørtoft fordi Gulbrandsen var født og oppvokst på Geithus i Modum kommune.
Scandicana
Scandicana er et musikkalbum med Henning Kvitnes, utgitt i 2001.
A Gentleman of Quality
A Gentleman of Quality er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av James Young.
Handling
Etter å ha kranglet med ste-faren sin, flykter John Ashton til London. Samtidig gifter Lord John Hertford seg med Lady Mercy Covington, men han forsvinner i løpet av bryllupsnatten deres. Ashton blir skadet i en trafikk-ulykke i London, og antas å være Hertford - selv av Lady Mercy. Men senere blir det oppdaget at Ashton og Lord John faktisk er tvilling-brødre, men at de ble separert og bortført i ung alder.
Max Decugis
Maxime «Max» Omer Décugis (født 24. september 1882 død 6. september 1978) var en fransk tennisspiller som deltok i flere olympiske leker, 1900 i Paris, Ekstralekene 1906 i Athen og 1920 i Antwerpen.
Under Ekstralekene 1906 i Athen vant han alle tre titlene, single, double- og mixeddoule. Décugis vant franske mesterskapet hele åtte ganger i single; 1903, 1904, 1907, 1908, 1909, 1912, 1913, og 1914. I Wimbledon vant han double i 1911.
VM i bobsleigh og skeleton 2016
VM i bobsleigh og skeleton 2016 (verdensmesterskapet i bobsleigh og skeleton) ble arrangert i Igls i Østerrike i 2016.
Leonid Nosyrev
Leonid Nosyrev (russisk: Леони́д Ви́кторович Но́сырев; født 22. januar 1937 i Ivantejevka i Sovjetunionen) er en sovjetisk regissør.
Dortmund-turneringen i sjakk 2019
Dortmund-turneringen i sjakk 2019 (Dortmund Sparkassen Chess Meeting) var en internasjonal sjakkturnering som ble arrangert fra 13. til 21. juli 2019, i Dortmund i Tyskland.
Turneringen er en av de tre mest prestisjefylte turneringene som arrangeres årlig, og er kun for inviterte spillere.
Kjetil Gundersen
Kjetil Gundersen (født 16. mars 1985) er en norsk enduro- og motocrosskjører. Han er Norges yngste, gjennom tidene, som har vunnet tre NM-titler i løpet av samme sesong i grenen motocross. Det skjedde i 2001, da han vant både 125 Junior, 125 Åpen og 250/500 Åpen.
Cupvinnercupen i fotball for menn
Cupvinnercupen var en europeisk fotballturnering for vinnerne av nasjonale cupturneringer. Turneringen ble først arrangert sesongen 1960/1961, og sist i 1998/1999, da den ble slått sammen med UEFA-cupen, nå kjent som Europaligaen.
Kjetil Gundersen
Gundersen har med seg totalt 13 NM-titler i motocross og enduro. Han er også eneste utøver med NM-tittel i både motocross, enduro og rc (radiostyrt bil).
I 2017 vant han verdens største enduroløp, Gotland Grand National.
Cupvinnercupen i fotball for menn
Norske klubber i utslagsrundene
Av de gangene norske lag kom langt i turneringen kan følgende nevnes:
Fileniportalen
Fileniportalen (it: Arco dei Fileni) var en portal i Libya, bygget i den italiensk kolonitiden.
Den sto på kystveien Via Balbia mellom Ras Lanuf og El Agheila, og markerte grensen mellom regionene Kyrenaika og Tripolitania. Den ble avduket 16. mars 1937, og oppkalt etter de legendariske Philaenus-brødrene.
Portalen ble tegnett av arkitekten Florestano Di Fausto på oppdrag av den italienske generalguvernør Italo Balbo. Den var 31 meter høy, og åpningen var 15,75 meter høy og 6,5 meter bred. Portalen etterlikner en egyptisk pylon og var full av fascistiske symboler. Øverst sto den latinske inskripsjonen: «Alme Sol, possis nihil urbe Roma visere maius» (Kjære Sol, må du aldri se på en større by enn Roma). Inni i en åpning i toppen på portalen er det to liggende skulpturer av bronse som skal forestille de to Philaenus-brødrene.
Portalen ble ødelagt på 1970-tallet av det nye revolusjonære regimet ledet av Muammar al-Gaddafi, men bronsestatuene eksisterer fremdeles.
Johann Schaumberger
Johann Baptist Clemens Schaumberger (født 23. september 1885 i Schwandorf i Tyskland; død 27. august 1955 i Gars am Inn) var en tysk assyriolog og vitenskapshistoriker med babylonsk astronomi som spesialfelt.
Johann Baptist Schaumberger trådte i 1903 inn i redemptoristordenen og studerte teologi ved deres ordensskole i Gars am Inn, og ble presteviet 13. juni 1909. Så fortsatte han studiene ved Biblicum i Roma, og tok doktorgraden der i 1913. Deretter var han professor for bibeleksegese ved ordensskolen i Gars am Inn.
Han befattet seg også med assyriologi og det gamle Mesopotamias astronomihistorie. Han videreførte jesuitten Franz Xaver Kuglers ufullbyrdede arbeide (denne døde i 1929); han skrev for hans serie Sternkunde und Sterndienst in Babel (Münster, fra 1907) et supplementhefte (Münster 1935), og arbeidet videre på nok et supplement som imidlertid ikke ble utgitt. Med Abraham Sachs forfattet han en utgave med senbabylonske astronomiske tekster, som utkom hans dødsår. Her kunne han likesom Kugler nyttiggjøre seg Johann Strassmaiers avskrifter av kileskrifttekster.
Han undersøkte også kileskrifter fra tiden rundt Kristi fødsel, for å se om det fantes noe der som kunne opplyse noe om betlehemsstjernen som konjunksjon mellom Jupiter og Saturn. I 1930-årene besøkte han University of Chicago Oriental Institute, der han identifiserte astronomiske kileskrifttekster fra Uruk.
I 1938 offentliggjorde han en begivenhet som var godt dokumen tert i kileskrifttekstene (som tidens lærde korresponderte med kongen om), nemlig konjunksjonen mellom Mars, Saturn og Månen i Jomfruens tegn den 15. mars 669 f.Kr.
Getting Mary Married
Getting Mary Married er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Allan Dwan.
Handling
En ung kvinne er nødt til å motstå sjarmen til en kjekk fremmed og forbli singel, hvis hun skal ha håp om å arve en større formue.
Aibre
Aibre er en kommune i departementet Doubs i Bourgogne-Franche-Comté-regionen øst i Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Bavans som tilhører arrondissementet Montbéliard.
Niels Werring
thumb|400px|Niels og Else Werring bodde på Munkedammen på Lysaker fra 1930. Bildet er tatt den 3. januar 1953. Hovedhuset ble tegnet av [[Arnstein Arneberg. Eiendommen ligger like ved Polhøgda, der Fridtjof Nansen bodde frem til sin død i 1930.Leif Ørnelund.]] Niels Roth Heyerdahl Werring (født 4. august 1897 i Kristiansund, død 19. august 1990 i Oslo) var en norsk skipsreder.
Bakgrunn og virke
Werring kom fra en klippfiskfamilie fra Kristiansund som både drev tilvirkning og transport (sjøfart) til de europeiske markeder. Hans far Edvard Werring (1857–1949) var liketil konsul. Moren het Gina Mathea Heyerdahl (1872–1948) og var datter av Niels Roth Heyerdahl som var handelsmann på Smøla. Etter å ha vokst opp i Kristiansund, flyttet Niels med foreldrene til Kristiania. Der tok Niels sin eksamen fra Oslo handelsgymnasium i 1916 og tilbrakte noen år i utlandet (USA og Brasil) der han representerte klippfisk. Vel hjemme startet han konsulentfirmaet Niels Werring i samme bransje (sjøfart). I 1926 giftet han seg med Else Wilhelmsen (1905–1989), datter av skipsreder Halfdan Wilhelmsen. På det viset ble han i 1930 medeier i selskapet Wilh. Wilhelmsen. Niels Werring ble seniorpartner i 1955, og var direktør fra 1958 til 1973.
Oxted
Oxted er en by og verdslig sogn i det administrative distriktet Tandridge i grevskapet Surrey, England. Den ligger ved foten av naturområdet North Downs nord for East Grinstead og sørøst for Croydon. Byen er i stor grad en pendlerby for London og har stasjon med direktetog til hovedstaden. Den er administrasjonby for Tandridgedistriktet. Den urbane område er sammenvokst med landsbyen Limpsfield, og bosetningene Hurst Green og Holland er innenfor Oxteds sogn. Kilden til elven Eden ligger rett ned for Titsey. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 11 314 innbyggere.
Historie
Byen lå innenfor det angelsaksiske hundred Tandridge. Oxted omtales i Domesday Book (1086) som Acstede, i betydningen «stedet hvor eiker vokste», eller på enklere norsk, «eikestedet». Det ble da kontrollert av Eustace II av Boulogne. Domesday Book opplyser at dens verdi var blant annet 5 hider, 1 kirke, 2 møller, 20 ploger, og ga en avkastning på rundt 14 pund i året fra et hus i Southwark til sin føydale overherre.
Den gamle landsbyen, i dag kjent som Old Oxted, er et lite område en enden av hovedgaten, rett ved A25, og har fire puber: The Old Bell, The George Inn, The Crown Inn og The Wheatsheaf. Oxteds eldste kirke, St Mary's, som fortsatt er i bruk, ble bygget på en område nordøst for middelalderens hjerte i Oxted, nær Master Park og ved dagens jernbanestasjon. Den bevaringsverdige kirken er fra normannisk tid og står øynefallende på en liten høyde.
Da jernbanen nådde stedet i 1884 – flere år forsinket på grunn av finansieringsproblemer – opplevde landsbyen sterk vekst, og byen begynte å vokse opp. De nye bygningene ble for det meste holdt i Tudorstil, noe som gir byen et historisk preg til tross for at det bare er en liten del som er eldre enn slutten av 1800-tallet.
Niels Werring
Bakgrunn og virke
I 1930 ble også sønnen Niels Werring jr. født. Sønnen ble partner i rederiet Wilh. Wilhelmsen fra 1958.
Else Werring ble utnevnt til overhoffmesterinne i 1958, etter Borghild Anker (1876–1955). Niels og Else Werring var omgangsvenner av det norske kongeparet:"«Den nye overhoffmesterinne har i en årrekke stått kongehuset nær, og dets medlemmer har vært hyppige gjester i det vakre hjemmet Munkenakken på Lysaker»"Else døde i 1989, året før Niels. Sønnen Niels jr. fortsatte som partner til år 2000 og var mangeårig formann i Norges Rederiforbund i likhet med Niels sr.
Niels og Else eide flere kunstverk, som Huset ved Stranden (1905) av Edvard Munch.
Never for Ever
Never for Ever er Kate Bushs tredje studioalbum. Albumet er produsert av Bush og Jon Kelly og har et mer variert lydbilde enn de to foregående platene, blant annet representert ved de mer rockepregede låtene «Violin» og «The Wedding List».
Sporliste
Side 1:
Side 2:
Eddie McGoldrick
Edward John Paul «Eddie» McGoldrick (født 30. april 1965 i Islington) er en engelskfødt irsk fotballspiller som spilte for blant andre Northampton Town, Crystal Palace, Arsenal og Manchester City. Han spilte også flere landskamper for og var med i den irske troppen til VM i fotball 1994.
Spillerkarriere
McGoldrick startet sin fotballkarriere med amatørfotball hos Kettering Town FC tidlig på 1980-tallet. I 1985 tok han steget opp gjennom en overgang til Nuneaton Borough FC hvor han etablerte seg som fast førstelagsspiller i flere ulike posisjoner på banen. I 1986 gikk han videre til Northampton Town FC, hvor han som en av lagets beste spillere var med på å rykke opp fra Football League 4. divisjon 1986–1987 til tredjedivisjon.