cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Seoul
Internasjonale konkurranser
Seoul var vertskap for Asialekene 1986, Sommer-OL 1988 og Paralympiske sommerleker 1988. Byen var vertskapsby for flere av kampene under Fotball-VM 2002, der Seoul World Cup Stadium var åsted for åpningsseremonien og åpningskampen.
Taekwondo er landets nasjonalsport og Seoul huser Kukkiwon, verdenshovedkvarteret for Taekwondo og World Taekwondo Federation (WTF).
Annet
Seoul huser tre baseballlag i Korean Baseball Organization: LG Twins, DOOSAN Bears og NEXEN Heroes. Seoul er hjem for to basketballklubber i Korean Basketball League: Seoul Samsung Thunders og Seoul SK Knights, samt en profesjonell volleyballklubb, Seoul Woori Capital Dream Six, som debuterte i serien 2009-2010.
Seoul Race Park ligger like utenfor bygrensa og er en arena for hestesport, og som arrangerer blant annet Korean Derby.
Samferdsel
Seouls transportsystem startet utviklingen under Keiserdømmet Korea, da de første trikkelinjene ble etablert og en åpnet den første jernbanelinja mellom Seoul og Incheon. Den viktigste trikkelinja gikk langs Jongno inntil den ble erstattet av Seouls undergrunnsbane linje 1 i 1974. Andre viktigste bygater i Seoul sentrum er Euljiro, Teheranno, Sejongno, Chungmuro, Yulgongno og Toegyero. Buens undergrunnsbane har ni linjer med over 250 km sporlengde, og to nye linjer er under planlegguing.
Seoul har over tre millioner registrerte kjøretøy og rammes daglig av massive køer i forbindelse med rushtiden.
Buss
Seouls bussystem opereres av Seoul Metropolitan Government som ivaretar bussruter som omfatter det meste av byen. Bybussene knytter blant annet sammen de mange store bussterminalene rundt om i byen. Fra terminalene går det også busstransport til andre steder i landet. Seoul Express Bus Terminal, Central City Terminal og Seoul Nambu Terminal ligger alle i Seocho-gu. I tillegg finnes East Seoul Bus Terminal i Gwangjin-gu og Sangbong Terminal i Jungnang-gu som i hovedsak opererer i det østre Seoul. Det planlegges av over sju tusen av Seouls busser i løpet av 2010 skal konverteres fra dieseldrift til å gå på naturgass.
Tog
Seoul er forbundet til landets største byer med tog. Seoul er foreløpig nordre endestasjon for høyhastighetstoget KTX som går mot Busan og Mokpo i henholdsvis sørvest og sørøst av landet i opptil 300 km/t. Viktige jernbanestasjoner i Seoul er:
Luftfart
Seoul har to internasjonale lufthavner. Gimpo internasjonale lufthavn lå opprinnelig i byen Gimpo som ble innlemmet i Seoul i 1963. Siden Koreakrigen var denne landets største og viktigste flyplass.
I mars 2001 åpnet den nye Incheon internasjonale lufthavn på Yeongjongøya i Incheon. Gimpos rolle ble da endret fra å være flyplass for internasjonale forbindelser til å bli en innenriks flyplass. Gimpo har imidlertid beholdt de internasjonalene rutene til Narita internasjonale lufthavn (Tokyo), Osaka Kansai internasjonale lufthavn og Shanghai Hongqiao internasjonale lufthavn.
Incheon internasjonale lufthavn er sammen med Hongkong internasjonale lufthavn og Shanghai Hongqiao de viktigste transportsentrene for kommersiell luftfart i Øst-Asia.
Incheon og Gimpo er knyttet til Seoul og hverandre ved hjelp av et utbygd motorveinett, samt AREX, som gir overgangsmulighet til Seouls undergrunnsbane. Fra Gimpo kan en ta overgang til undergrunnsbanelinjene 5 og 9. Jernbaneforbindelsen ble forlenget til Seoul stasjon 29. desember 2010.
Utdanning
Seoul er et senter for utdanning og forskning i Sør-Korea, og byen huser 36 universiteter, mange av dem er landets ledende utdanningsinstitusjoner som Seoul nasjonale universitet (SNU), Yonsei-universitetet og Korea-universitetet.
I tillegg finnes 15 høgskoler, 273 videregående skoler, 352 ungdomsskoler og 512 grunnskoler, foruten nesten 1500 barnehager. I tillegg kommer skoler som underviser på fremmedspråk som Deutsche Schule Seoul.
Mot slutten av videregående skole må elevene ta en test som heter Soo-neung, som er avgjørende for hvilket universitet en ender opp på.
Utdanning i Sør-Korea er gratis inntil videregående skole. Grunnskolen er på seks år, ungdomsskolen på tre og videregående skole tre år. Skolesystemet praktiserer skoleuniform, enkelte skoler har restriksjoner på hårlengde, form og fasong. Enkelte skoler er kjønnsdelte.
Søster- og vennskapsbyer
Seoul har mange vennskapsbyer rundt om i verden. Byene er, etter opprettelse av forbindelsene:
Bolt (2008)
Bolt er en amerikansk animert eventyrkomedie for barn fra 2008 produsert av Disney. Filmen handler om hunden Bolt som har blitt forledet til å tro at han har superkrefter etter å ha spilt superhelt i en TV-serie. Når han tror at hans gode venn, mennesket Penny, har blitt bortført iverksetter han en redningsaksjon. Sammen med en katt og en hamster legger han ut på en ferd tvers gjennom landet for å redde sin eier. Filmen er dataanimert og ble lansert både i 2D og 3D-format.
Filmen er den 48. i rekken av Disneys klassikere.
Popularitet og økonomi
Bolt innbrakte $310 millioner på verdensbasis, hvorav $114,1 millioner i USA og $2,1 millioner i Norge. I tillegg innbrakte den $98 millioner på DVD-salg i USA. Ifølge The Numbers havnet den på 17. plass over de mest innbringende filmene på verdensbasis i 2008 og på 22. plass i USA.
Produksjonskostnadene var på $150 millioner.
Anmelderne
Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 89 % på Rotten Tomatoes.
Også de norske anmelderne gav den godt mottagelse.
Stemmeskuespillere
(de fremste rollene)
Geir Ståle Frantzen
Geir Ståle Frantzen (født 13. oktober 1967 i Sortland i Vesterålen) er en norsk forretningsmann.
Frantzen er utdannet siviløkonom fra BI i Oslo.
I 1994 startet han som praktikant ved Vesterålens Hermetikkfabrikk, og ble samme år disponent, senere også eier.
I 1998 ble Frantzen administrerende direktør i Frionor.
I 1999 ble han styreleder for The Arctic Challenge (TAC), og har også vært konserndirektør i Kjell Inge Røkkes selskap Norway Seafoods.
I 2005 ervervet Frantzen den britiske avdelingen av Findus frossenmat. I 2009 solgte Frantzen Findus til oppkjøpsfondet Lion Capital.
Han er nå bosatt i Doha i Qatar.
Skoghubro
Skoghubro (Bubo nipalensis) er en ugle i slekten Bubo.
Henriette Lien
Henriette Lien (født 20. desember 1969) er en norsk skuespiller, danser, programleder, yogainstruktør, forfatter, foredragsholder og coach.
Henriette Lien jobbet som danser i utallige musikaler og tv-show fra 1988 til 1998, og ble rikskjendis i såpeseriene Hotel Cæsar på TV 2, der hun spilte rollefiguren Ninni Anker-Hansen i periodene 1998–2000 og 2001–2003, og Hos Martin, der hun i 2004 og 2005 framstilte den karrierebevisste Elisabeth som var gift med kaféverten Martin (Sven Nordin). Hun spilte også mordersken Roxie Hart i musikalen Chicago på Oslo Nye Teater. I 2006 var hun programleder for underholdningskonkurransen Dansefeber på TVNorge sammen med Kjetil Tefke. I 2007 gjorde hun jobben alene og i 2008 delte hun programlederjobben med en svensk og en dansk programleder i So You Think You Can Dance Scandinavia. Hun har òg vært programleder for Hit og dit og Grease på TVNorge. Høsten 2009 gikk hun fra tv til radio og ble programleder i programmet Morgenklubben med Loven & co på Radio Norge frem til 2016. Hun debuterte som forfatter med boken En Yogareise i 2018 og jobber som idag hovedsakelig som yogalærer i hele verden.
I 2000 ble Henriette Lien kåret til den største merkevaren for norsk TV av analyseselskapet rampco.com, som hadde spurt ungdommer om hvilke TV-fjes de satte høyest.
Lakterved
Ordet lakter kom av det tyske ordet lachter, et lengdemål på rundt 2 meter ved bergverk for ved som ble brukt for å sprenge ut gruveganger inn i fjellet. Mindre varianter ned til rundt 60 centimeter har vært sett flere ganger i ulike industribedrifter.
Ordet lakterved har blitt en vanlig betegnelse på ved som ble fløtt på sjøer og elver noen ganger fritt, noen ganger i vedflak, de kunne dessuten benyttet de mindre farbare vannveger ved å være kortere og tynnere enn en vanlig tømmerstokk.
Napolitansk-kalabresisk språk
Napolitansk-kalabresisk er et romansk språk som blir talt i og rundt Napoli, i Campania og i store deler av Sør-Italia av om lag 7,5 millioner mennesker.
Utbredelse
Det er anerkjent som et offisielt språk i Campania den 14 .oktober 2008. I selve Campania har cirka 5,7 millioner mennesker napolitansk som morsmål, grovt beregnet tales og forstås napolitansk av cirka 1/3 av befolkningen i Italia, dels på grunn av den massive migrasjon som har pågått i årtier fra Campania til nordlige deler  av Italia og dels for at det i Sør-Italia finnes svært nært beslektede varianter av dette språk som apulisk, kalabrisk (i nordre Calabria; i sørlige Calabria tales en variant av siciliansk) og lukansk. Mange utvandrere til USA, Sydamerika og Australia taler napolitansk.
Historie
De første skriftene av en arkaisk napolitansk er daterte til 960-963 e.Kr. og kalles Placiti Cassinesi og er vitnemål fra munker som levde rundt Capua. Embryoet til den moderne italiensk oppkom først 300 år senere, først med Dante Alighieri og siden med Francesco Petrarca. Av politiske grunner har napolitansk og dessuten andre italiske minoritetsspråk alltid blitt betraktet som dialekter av italiensk. Napolitansk er dessuten blitt med urette betraktet som en fattig avart av italiensk. Napolitansk har en stor litterær historie i form av sangtekster, poesi, romaner og teaterstykker som strekker seg fra middelalderen og fremover. Verdt å nevnes er Giambattista Basile, Eduardo De Filippo, Salvatore di Giacomo og Totò (Antonio De Curtis).
Den italienske komponosten og sangsamleren Teodoro Cottrau nedtegnet og oversatte den såkalte Luciasangen fra napolitansk.
Sammenligning av en sang på napolitansk og lukansk
Under vises to versjoner av samme sang, den ene på napolitansk og den andre på lukansk.
Guineas flagg
Guineas flagg ble tatt i bruk 10. november 1958.
I tråd med de andre flaggene i regionen brukes den panafrikanske bevegelsens farger – rødt, gult og grønt. Som tidligere fransk koloni har landet valgt å bruke en trikolor.
Enya (navn)
Enya er en anglifisert form av det irsk-gæliske kvinnenavnet Eithne, som betyr «kjerne».
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
STS-123
STS-123 var en romferd til Den internasjonale romstasjonen (ISS), med den amerikanske romfergen Endeavour. Oppskytningen fra John F. Kennedy Space Center i Florida skjedde 11. mars 2008.
STS-123 leverte den første modulen av det japanske laboratoriet Kibō, og den kanadiske toarmede roboten SPDM til romstasjonen. Oppdraget var den den tiende siste romfergeferden til Den internasjonale romstasjonen før romfergeprogrammet legges ned i 2010.
Ferden varte i 15 dager 18 timer og 12 minutter, og er dermed den lengste romfergeferden som er foretatt.
Mannskap
Tall i parentes angir antall romferder den enkelte har vært med på, inkludert denne romferden.
MT «Haakon Hauan»
«Haakon Hauan» var en motortanker som ble levert ferdigbygget i 1935 ved Akers mekaniske verksted som byggenummer 465. Det var den gang det største skipet Aker hadde bygget. Skipet, som var på 9870 tonn, hadde sort skrog, hvite overbygninger, grå skansekledninger med rekkverk og luker, gule master og en kledelig skorstein i gult, hvitt og blått, hvor en på lang avstand kunne lese bokstavene Ø.P.C. (Østlandske Petroleumscompagni). Fra skipet ble bygget og ut til april 1940 da andre verdenskrig brøt ut, gikk MT «Haakon Hauan» for Ø.P.C.
Den 9. april 1940 var skipet underveis til Norge fra Baton Rouge. Da skipet var kommet omtrent halvveis på sin ferd, kom meldingen om at Norge var overfalt av tyske tropper og i ferd med å bli okkupert av det nasjonalsosialistiske Tyskland. Det var da ikke aktuelt for kaptein Karl A. Johannessen å fortsette til Norge. Han bestemte seg for å snu og sette kursen mot New York. Standard Oil var nå meget interessert i å overta skipet, og sette det under amerikansk flagg, men dette ble ikke akseptert av kaptein Johannessen som hadde kommandoen over skipet.
Han bestemte at skipet skulle seile videre under norsk flagg. Dermed ble det overtatt av Nortraship og gikk så mellom USA og Europa med bensin under hele krigen. Fra april 1940 og til fredsdagen 8. mai 1945 krysset skipet Atlanterhavet omkring 50 ganger. Over 200.000 nautiske mil ble tilbakelagt og bortimot 220 000 tonn olje og bensin ble ført frem til krigsfronten. Skipet fraktet også en del fly, i alt 60, i de siste krigsårene.
«Haakon Hauan» gikk ikke usåret gjennom krigen. På en sjøreise i ballast fra Norfolk til Galveston første pinsedag 1942 (25. mai) 1942, ble skipet torpedert og skadet av den tyske ubåten U-753 («von Mannstein»), 28°45'N 90°03'W ved innløpet av Mississippi. Ved eksplosjonen la skipet seg så sterkt over at mannskapet trodde det skulle gå rundt. Men så snart man fikk bragt på det rene at maskinen var i brukbar stand, ble kursen satt til New Orleans, hvor skipet ble dokksatt. Skipet ble skadet i en lengde av ca. 60 fot og i en høyde tilsvarende det halve. Skaden ble utbedret i Mobile, og verkstedet brukte tre måneder på reparasjonen som pågikk dag og natt.
«Haakon Hauan» kom tilbake til Norge med første anløpssted Bergen 6. januar 1946. Deretter gikk den under Ø.P.C., (som senere ble til Norske Esso), delvis på USA, Aruba, Tyskland, England og Italia.
I mars måned 1960 ble skipet solgt til British Iron and Steel Corporation. 6. mars 1960 hadde skipet sin aller siste tur til Inverkeithing i Skottland og Thomas W. Ward Ltd. for opphugging etter nesten 25 års tjeneste under norsk flagg.
Skipet ble i sin levetid ført av kaptein Olsen, kaptein Johannessen som førte det under hele krigen, kaptein Stavem og kaptein Sørheim.
Grønning
Grønning er ei grend i Valldalen i Norddal kommune på Sunnmøre. Den ligger om lag 17 km fra kommunesenteret Sylte, mellom Gudbrandsjuvet og Langdal. Fylkesvei 63 fra Romsdal og Trollstigen passerer gjennom bygda.
Etter sagaen skal Olav den hellige ha bedt valldølenes høvding, Bruse fra Muri, om å rydde gård på Grønning fordi kornet her aldri ville fryse. Og ifølge historien så har det heller aldri gjort det.
Fra Snorres saga om Olav den hellige, reisen gjennom Valldal til Lesja (nr 179):
Fjellbolt
En fjellbolt er en bolt, vanligvis av jern, med et øye i enden, som brukes i klatresporten, hovedsakelig ved teknisk klatring. Fjellbolter blir slått inn i sprekker og riss i fjellet med en boltehammer, og fungerer både som sikring i tilfelle fall, og som et belastningspunkt for videre progresjon opp veggen.
Fjellbolter var tidligere det viktigste sikringsmiddelet ved all type klatring, og blir fremdeles brukt der det ikke finnes andre alternativer. Men gjentatt bruk av fjellbolter på en etablert klatrerute vil skade fjellet og over tid også endre rutas karakter og vanskelighetsgrad. Etterhvert som andre former for sikringsmidler har blitt bedre, har disse i stor grad erstattet bruken av fjellbolter.
The Chronic
The Chronic er Dr. Dres første soloalbum, utgitt i 1992. På denne tiden var Dr. Dre kjent fra bandet N.W.A. som han hadde forlatt på grunn av pengekrangler med Eazy-E. Albumet introduserer Kurupt, Nate Dogg, Lady of Rage, Dat Nigga Daz og viktigst: Snoop Doggy Dogg. Sangene handler stort sett om ghettolivet, damer, dop («chronic» viser til en type cannabis) og hat mot Eazy-E. Albumet er blitt kåret sammen med Nirvanas Nevermind som 1990-tallets viktigste album.
Khmer Issarak
Khmer Issarak (khmer: ខ្មែរឥស្សរៈ) var en anti-fransk khmer-nasjonalistisk politisk bevegelse som kjempet mot Frankrike under den første indokinesiske krig, side om side med Viet Minh og Pathet Lao. Den hadde som mål å opprette et fritt Kambodsja. Organisasjonen mottok støtte fra Thailand.
Organisasjonen var politisk nøytral, men de forskjellige politiske meningene innad i organisasjonen førte til slutt til at den gikk i oppløsning.
Jonas Drentwett
Jonas Drentwett (født 7. juni 1650 i Augsburg, død 26. januar 1720) var en tysk kunstner. Han har bl.a. arbeidet med freskene i rådhuset i Pressburg, slottet Schönborn i Niederösterreich, og han har skapt freskene i Belvedere i Wien.
McCartney
McCartney er det første studioalbumet som soloartist av det tidligere Beatles-medlemmet Paul McCartney. Albumet, som kom i 1970, er i dag kanskje mest kjent for at McCartney selv spiller alle instrumenter på platen og for sangen «Maybe I'm Amazed» som regnes som en av de beste sangene han noen gang har skrevet, Beatles eller solo.
Bakgrunn
Mot slutten av 1969 var The Beatles i oppløsningsfasen. John Lennon hadde allerede annonsert for de andre medlemmene at han ville forlate gruppa, men av forretningsmessige årsaker ble dette holdt hemmelig en stund. Det pågikk fortsatt forhandlinger mellom Beatles-manager Allen Klein og plateselskapet EMI. Et nytt og siste Beatles-album skulle dessuten utgis.
Denne perioden var en tøff tid for McCartney. Han ville ikke at gruppa skulle oppløses, men måtte innse at ingen kunne holde de fire individene sammen lenger. Han trakk seg derfor tilbake med sin kone Linda McCartney og bosatte seg på en gård i Skottland. Med hjelp fra kone og barn kom Paul seg gjennom den vanskelige perioden og begynte å skrive låter til sitt første soloalbum.
Rundt juletider ankom Paul London for å spille inn sitt nye album. Han spilte alle instrumenter på platen, inkludert trommer, og synger alt selv (med unntak av noen få harmonier av Linda). Platen ble spilt inn hjemme i hans eget studio, hvor han brukte et firebånds opptakersystem. På flere av låtene tok han turen til et skikkelig studio. Han booket seg inn i Abbey Road Studios og Morgan Studio i London under pseudonymet Billy Martin. Dette for at de andre ikke skal vite om det hemmelige prosjektet hans.
Den gylne porten (Kyiv)
Porten ble bygget midt i det ellevte århundre, i regjeringstiden til Jaroslav den vise. Den skal visstnok ha hatt den gylne porten i Konstantinopel som forbilde. I 1240 ble porten delvis ødelagt av Batu Khan under mongolenes invasjon av Russland. Siden forfalt porten gradvis, selv om den var i bruk frem til 1700-tallet.
McCartney
Bakgrunn
Innspillingene tok fire måneder og var dermed ferdig like før det siste Beatles-albumet Let It Be skulle slippes. Det ble avtalt at albumet skulle slippes den 8. april 1970. Men så endrer John, George og Ringo mening og vil at Let It Be skal utgis før McCartney. Paul, som fikk klarsignal om den 8. april, misliker denne endringen. Det ender med at releasedatoen blir flyttet til 10. april 1970.
Den gylne porten (Kyiv)
I 1832 begynte utgravninger på stedet, og man begynte å arbeide for bevaring. På 1970-tallet ble det bygget en tilhørende paviljong og et museum som omhandler porten og det gamle Kievriket. I 1982 var restaureringsarbeidet ferdig, i forbindelse med 1500-årsjubileet til Kiev.
McCartney
Utgivelse
April 1970 ble en begivenhetsrik måned. Først ble det endelig offentliggjort: Den 10. april kunngjorde Paul McCartney at han forlot bandet, og dermed er tidenes mest suksessfulle gruppe oppløst (selv om gruppa på dette tidspunkt i realiteten hadde vært oppløst i nærmere ett år allerede). Kun en uke etter blir hans solodebut McCartney tilgjengelig i platebutikkene, og albumet skulle vise seg å bli en suksess. Men McCartneys utgivelsesdato ble ikke tatt godt imot av de tre andre eks-medlemmene John Lennon, George Harrison og Ringo Starr. For det er nemlig ikke lenge til gruppas siste album Let It Be skal slippes, og dette gjorde tvisten mellom de tidligere bandkameratene enda bitrere.
McCartney ble likevel en opptur for Paul. Selv om kritikerne ikke tok den godt imot på grunn av dens enkelhet og hjemmesnekrede sound, lot ikke publikum seg affisere av den grunn. I England solgte plata meget bra, men ble likevel holdt borte fra 1.-plassen av Simon & Garfunkels Bridge Over Trouble Water. I USA gikk den derimot helt til topps og holdt seg på listen i 47 uker. Faktisk var albumet som tok over 1.-plassen til McCartney, hans tidligere gruppes siste album, den etterlengtete Let It Be-plata.
McCartney bestemte seg for å ikke utgi noen singler fra plata selv om sangen «Maybe I'm Amazed» gjorde seg bemerket av både kritikere og radiostasjoner som spilte den hyppig. Paul ble fortalt at dette ville være en sikker førsteplass på listene, men ingen singler ble utgitt.
Ettermæle
Plata McCartney har fått et helt annet ry i ettertid enn hva den hadde rundt utgivelsesdatoen i 1970. Plata er i dag allment akseptert som et hjemmesnekret prosjekt fra McCartney med sjarme, varme og en personlig vri som gjør platen helt unik. Dette vises blant annet ved at platen er inkludert i boken 1001 album du må høre før du dør, som ble utgitt på Orion Forlag.
Platen passet også meget godt som debut for Paul McCartney. Ikke bare fikk han realisert sin visjon om et «tilbake til røttene»-album knust da Phil Spector overtok produsentjobben på Let It Be og produserte den på en måte Paul ikke likte. Denne plata er også det reneste McCartney noensinne har gitt ut. Her har han bestemt alt. Han har spilt alle instrumenter, sunget alle vokalene og produsert platen på egen hånd – i sitt eget hjem.
Platen anses i dag som å være blant hans 10 beste utgivelser som soloartist, mye på grunn av platas unike lydbilde. Den er på grunn av denne enkelheten derfor en favoritt blant mange fans, som muligens føler at han har blitt for overdreven i produksjonen av enkelte andre soloprosjekter.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Paul McCartney.
Svein Knutsson
Svein Knutsson eller Svein Alfivason (som han helst kalles i kildene) var sønn av Knut den mektige av Danmark og en angelsaksisk frille ved navn Aelfigja eller Ælfgifu (på dansk ble hun kalt Alfiva), som visstnok skal ha vært av angelsaksisk adelsslekt. Svein styrte Norge fra ca. 1030 til 1035. Det danske navnet er Svend. Han ble født ca. 1016 og døde i 1035. Han styrte Norge på vegne av Knut den mektige.
I 1029 ble Håkon Eiriksson borte på havet, og det oppsto et maktvakuum i Norge. Dette ville Olav Haraldsson benytte seg av, og prøvde å gjenerobre kongedømmet, men mislyktes.
Knut sendte sønnen sin, Svein Alfivason, sammen med sin mor og en rekke andre danske menn til Norge, og lot Svein være visekonge i Norge.
Dette kom som en stor skuffelse for en del nordmenn som hadde ønsket å tre inn i Ladejarlenes sted. Spesielt skuffet var stormenn som Einar Tambarskjelve og Kalv Arnesson, som begge mente de hadde fått løfter av Knut om å få makten.
Svein Alfivason var angivelig en uselvstendig person, og mange mener at det var hans mor, den engelske frillen Alfiva, som i praksis styrte landet. De skal angivelig ha styrt landet med hard hånd og av den grunn ble deres styre sterkt mislikt blant folk.
1030-tallet var vanskelige år i Europa, og omtales som uår. Den danske politikken i Norge var annerledes enn tidligere, og hadde et sterkt kongelig nærvær med meget strenge reaksjoner på mange områder. Ifølge sagaen vakte Svein og morens skattekrav og nye lover sterk uvilje.
Snorre skriver at «Kong Svein førte nye lover til landet om mange ting. De var satt etter det som var lov i Danmark, men noen var mye hardere. Ingen mann skulle fare ut av landet uten lov av kongen, og gjorde han det, så tilfalt eiendommen hans kongen. Hver den som drepte en annen, skulle ha forbrutt land og løsøre. Om en mann som var fredløs fikk en arv, skulle kongen ha arven. Til jul skulle hver bonde gi kongen en mæle (mellom 15 og 20 liter) malt fra hvert ildsted og et lår av en tre års okse, det kaltes vinjartodde, og dessuten et spann smør.»
Det skapte grunnlag for en folkelig motstand mot det nye regimet som kan karakteriseres som en motstand av samme karakter som den Olav den hellige hadde møtt tidligere.
I 1033 sto et slag i Soknasund i Ryfylke. Det var en mann som kom med en styrke fra England og som kalte seg Tryggve Olavsson. Han påsto han var sønn av Olav Tryggvason og krevde kongedømmet over Norge etter ham. Imot sto Svein Knutsson med en styrke, antakelig for det meste danske elitetropper. Svein vant slaget og Tryggve Olavsson ble drept.
Senere den samme vinteren møttes Kalv Arneson og Einar Tambarskjelve og bestemte seg for å reise til Gardarike for å hente hjem Olav den helliges sønn Magnus. Da Magnus kom til Norge sluttet folk seg til ham og mot danskene. Svein måtte rømme hjem til Danmark hvor han døde kort tid senere. Slik gikk det til at danekongen måtte oppgi kravet på Norge for denne gangen.
Olav Magnusson
Olav Magnusson (norrønt: Óláfr Magnússon), født 1099, død 22. desember 1115 i Nidaros, var Norges konge fra 1103 til 1115. Olav var sønn av kong Magnus Berrføtt, og ble tatt til konge sammen med de eldre brødrene Øystein I Magnusson og Sigurd I Magnusson Jorsalfare. Han døde kun 16 år gammel og blir av den grunn flere steder ikke regnet med i den offisielle norske kongerekka, han har heller ikke fått noe nummer.
Torkel Opsahl
Torkel Opsahl (født 17. mars 1931 i Stavanger, død 16. september 1993 i Genève) var en norsk jurist og internasjonalt anerkjent menneskerettighetsekspert, som var professor ved det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.
Torkel Opsahl var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Han tok sin juridiske embetseksamen i 1955. Som student var han formann (titulert «Formand») i Det Norske Studentersamfund i 1954. I 1976 ble han valgt inn som medlem av den nyopprettede europeiske menneskerettighetskommisjonen. Han var senere styremedlem for det internasjonale menneskerettighetsinstituttet i Strasbourg. Han var, sammen med Asbjørn Eide, drivkraft bak opprettelsen av et norsk Institutt for menneskerettigheter i 1987 (nå: Norsk senter for menneskerettigheter), og ble instituttets første styreleder. Torkel Opsahl og Asbjørn Eide startet i 1982 det nordiske tidsskriftet Mennesker og Rettigheter (senere: Nordisk tidsskrift for menneskerettigheter).
I 1992 ble Opsahl utnevnt av FNs generalsekretær som medlem av FNs krigsforbrytelseskommisjon for det tidligere Jugoslavia. I de siste seks ukene han levde, var han leder for denne kommisjonen.
Stereopathetic Soulmanure
Stereopathetic Soulmanure er det andre studioalbumet til den amerikanske musikeren Beck. Det ble utgitt på Flipside i 1994, bare en uke før debuten sin hos Geffen Records, med albumet Mellow Gold. Albumet består for det meste av hjemmedemoer, liveopptredener og abstrakte støyeksperiment. Selv om det er en lo-fi innspilling med høy anti-kommersiell faktor, er Stereopathetic Soulmanure faktisk Becks tredje offisielle innspilling, utgitt før suksessen med «Beck». Albumet fikk omtrent ingen oppmerksomhet rundt utgivelsen, men virker interessant og noen ganger en slags bisarr kuriositet for hardcore Beck-tilhengere. Beck kom senere til å returnere med en ny uavhengig utgivelse, One Foot in the Grave—hans tredje album i 1994—før han spilte inn Odelay for det større selskapet Geffen.
Torkel Opsahl
Et av Torkel Opsahls siste bidrag for fred og menneskerettigheter, var hans arbeid fra 1992, som leder for en uavhengig granskningskommisjon («the Opsahl Commission») som arbeidet for fredsløsninger i en fastlåst situasjon i Nord-Irland.
Norsk senter for menneskerettigheter arrangerer årlig «the Torkel Opsahl Memorial Lecture».
Stereopathetic Soulmanure
Fram til juli 2008, har Stereopathetic Soulmanure solgt 146,000 kopier i USA.
Sporliste
Alle låter er skrevet av Beck, unntatt hvor annet står.
Det er en alternativ versjon av platen som deler «No Money No Honey» over spor 7 og 8. Og bryter deler av «One Foot in the Grave» og «Aphid Manure Heist» over spor 12, 13 og 14. Derfor er alle låtene etter «Crystal Clear (Beer)» forskjellig fra det som står på baksiden av coveret. Denne pressingen utelater også den lille dialogen kalt «Ken» og beholder «Bonus Noise» på samme spor som «Modesto». Denne pressingen gjør slik at noen sporlister på nettet, som for eksempel sporlisten på Allmusic, til å bli ukorrekt. Hvordan sporlisten skal være, på den alternative versjonen er som følgende:
Olav Magnusson
De eneste norske myntene vi kjenner fra perioden bærer Olavs navn.
VM i badminton 2015
VM i badminton 2015 var det 22. verdensmesterskapet i badminton, og fant sted i Jakarta i Indonesia fra 10. til 16. august 2015. Det ble konkurrert i singel og dobbel for begge kjønn, samt en blandet dobbel. Dette er tredje gang Jakarta arrangerer VM i badminton.
Underdogs
Da sangen ble annonsert utlyste man også en konkurranse som ba fans sende inn bilder, filmer og annet visuelt media man trodde ville passe sangen og dens tema. Den endelig musikkvideoen, laget av klipp fra tidligere videoer av bandet og materiell sendt inn av fans, ble lansert på bandets nettside 12. april 2007.
Kiribatis flagg
Kiribatis flagg: Den øvre halvdelen er rød med en gullfarget fregattfugl (Fregata minor) som flyr over en oppstigende sol. Den nedre halvdelen er blå med tre horisontale bølgeformede striper som representerer havet og de tre øygruppene (Gilbert-, Phoenix- og Linjeøyene). De 17 solstrålene representerer de 16 Gilbert-øyene og Banaba.
Jyllinge
Jyllinge ligger på Østsjælland ved Roskilde Fjord og er en by med 10,126 innbyggere (2013) i Roskilde kommune. Jyllinge ligger ca. 7 kilometer fra Stenløse og 17 kilometer fra Roskilde. Fjordbyen tilhører Region Sjælland.
Byen har tre havner: Den store lystbåthavnen i syd, den gamle fiskerihavnen og en privateid lystbåthavn i nord. Fiskerihavnen er fra den tiden da Jyllinge var bebodd av fiskere som daglig reiste ut for å fiske ål på Roskilde Fjord.
I den tidligere Gundsø kommune var byen kommunens største, men har siden 2007 tilhørt den nye Roskilde kommune som følge av kommunalreformen i 2007.
Paul Piaget
Paul Piaget (født 1905, død ukjent) var en sveitsisk roer som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Piaget vant en olympisk bronsemedalje i roing under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var styrmann på den svetsiske toeren som kom på tredjeplass bak Italia og Frankrike. Roerne var Édouard Candeveau og Alfred Felber.
Bombardier Regina
Regina er et svenskkonstruert, elektrisk drevet motorvognstog som Bombardier (tidligere Kalmar Verkstad) satte i produksjon i 2000. Det finnes ulike varianter med betegnelsene X50, X51, X52, X53 og X54.
Teknisk sett har Regina-togene store likheter med Öresundståg, ettersom de kommer fra samme leverandør. Allikevel er fronten og karosseriets bredde forskjellig. På Regina er karosseriet 480 mm bredere og gir dermed akseptabel setebredde for regionaltog selv med fem seter i bredden. Fordelen med bredere togsett istedenfor dobbeltdekkere er at passasjerene slipper trapper (noe som ville kreve lengre tid ved stasjonsopphold).
Toget har elektrisk moter, med tilbakeføring av energi til kontaktledningen via regenerativ motorbrems (motorene arbeider som generatorer). Den maksimale hastigheten er 180 eller 200 km/t avhengig av versjon. Til tross for den høye hastigheten er toget relativt stille. Toget leveres normalt med to eller tre vogner, selv om det er konstruert for maksimalt 11 vogner. Inntil tre togsett kan kobles sammen. Karosseriet er i hovedsak produsert i rustfritt stål. Døråpningene er brede for å sikre rask av- og påstigning. Toget har klimaanlegg og strømuttak ved alle sitteplasser.
Motorboggiene i Regina-toget har en akselavstand på 2 700 mm og boggieavstand (sentrum) på 19 000 mm. Hver enkelt drivmotor har en effekt på 265 kW og toget er utstyrt med tre ulike bremsetyper: tilbakeførende elbrems, skivebrems og magnetbrems. Den maksimale aksellasten er 18,5 tonn.
Historie
For sammenlignings skyld har en Boeing 737 med 6 seter i bredden en gulvbredde på 3 250 mm, det vil si omtrent det samme som Regina.
Regina er til en viss grad handikapptilpasset siden enkelte vogner har en lavgulvsdel og en heis innenfor døren som kan løfte rullestoler til det høyere golvnivå i resten av toget.
Regina ble opprinnelig utviklet for regiontogstrafikk, men brukes også som lokaltog for Upptåget og også delvis for Pågatåg. For den stasjonstette og intensive Stockholms-trafikken viste imidlertid Regina-toget seg å ha for dårlige akselerasjonsegenskaper.
Tre av fire boggier i tovognssvarianten er motorisert. For å oppnå raskere akselerasjon er det mulig å få samtlige boggier motorisert.
Drivmotortypen er en trefaset asynkronmotor som reguleres med den siste generasjonen av IGBT-halvledere.
Togets egenskaper
Regina finnes i seks ulike versjoner med hver sin benevnelse:
Produsenten har markedsført togene ikke bare som lokal- og regiontog, men også som fjerntog ("Intercity").
Hastighetsrekorder
26. juli 2006 kom et ombygget Reginatog under en test opp i 281 km/t på rettstrekningen mellom Skövde og Töreboda på Västgötaslätten. Dermed ble den gamle svenske hastighetsrekorden på 276 km/t, satt av et X 2000-tog forbedret. 18. juli 2007 ble rekorden igjen forbedret på samme strekning, nå med 282 km/t som målt hastighet. 23. juli 2008 ble rekorden slått enda en gang. På strekningen Regumatorp -Töreboda lykkes man med å komme opp i 295 km/t. Den siste rekorden ble satt 14. september 2008 på Västra stambanan nord for Skövde da hastigheten kom opp i hele 303 km/th. Spesialversjonen har ingen kjent egen betegnelse. Det har også fraktet vanlige passasjerer, blant annet i Tåg i Bergslagen-nettet, riktignok da kun i vanlige hastigheter. Formålet med testene er å utvikle et nytt svensk høyhastighetstog, Gröna tåget. Nye motorer, boggier, strømavtagere, samt ett nytt bremsesystem testes. Det nye hurtigtoget er planlagt å bli tatt i bruk i 2015, når deler av strekningen Stockholm – Malmö skal vare klar for hastigheter opp til 250 km/t.
Regina Intercity
Det statlige SJ bestilte i mai 2008 20 stk Regina-tog bestående av fire permanent sammenkoblede vogner. De nye togsettene vil bli innredet for fjerntogstrafikk med fire seter i bredden og kafévogn. De nye togene skal i første omgang erstatte X2000-togene på eksempelvis strekningene Karlstad–Stockholm og Falun–Stockholm. På denne måten frigjøres en del X2000-tog som skal settes i trafikk på linjene Göteborg–Stockholm, Sundsvall–Stockholm og Malmö–Stockholm.
Karosseri, boggier og elutstyr baseres på tidligere versjoner, mens innredning og fargesetting skal ligne X2000 i størst mulig grad.
Tog til Kina
Bombardier har solgt tog til Kina, som utseendemessig ligner Regina. De er cirka 200 millimeter smalere en den svenske varianten. Togene har åtte vogner og 670 sitteplasser (med fem seter i bredden).
EM i friidrett 1950 – 400 meter menn
Dette er de offisielle resultatene for øvelsen 400 meter herrer ved EM i friidrett 1950 i Brussel, Belgia.
Norge var ikke representert i øvelsen.
Rekorder
Det ble satt ny mesterskapsrekord under konkurransen:
Biserica Neagră
Biserica Neagră (tysk: Schwarze Kirche, den sorte kirken) er en luthersk katedral i Brașov i Romania. Den ligger i Brașovs gamleby, og er byens viktigste, historiske byggverk.
Katedralen fikk sitt navn etter en brann i 1689, da byen var okkupert av østerrikske tropper. Katedralen er imidlertid ikke sort i dag, men er tvert i mot hvit innvendig. Biserica Neagră er også kjent for sin samling av anatolske tepper, bragt av Siebenbürgen-saksiske handelsmenn i senmiddelalderen.
Ehrhart Neubert
Ehrhart Neubert, pseudonym Christian Joachim (født 2. august 1940 i Herschdorf) er en tysk teolog, tidligere DDR-opposisjonell og CDU-politiker.
Bakgrunn
Neubert vokste opp i en protestantisk prestefamilie, og studerte protestantisk teologi ved Friedrich-Schiller-Universität Jena.
Fra 1964 til 1984 virket han som vikar og sogneprest i Niedersynderstedt ved Weimar. Fra 1973 var han samtidig studentprest i Weimar. Han ble medlem av blokkpartiet CDU i DDR i 1976 og deltok i partiets arbeid i rammen av Demokratischer Block. Han forlot partiet i 1984.
Opposisjonelt arbeid
Fra 1984 var han sekretær for menighetssosiologi ved den teologiske studieavdelingen i Bund der Evangelischen Kirchen in der DDR. Samtidig engasjerte han seg i opposisjonelt arbeid og sympatiserte med Robert Havemanns borgerrettslige krav.
Fra 1979 var han aktiv i fredsbevegelsen, og kom dermed i konflikt både med de kommunistiske makthaverne og de deler av sin egen kirke som tilpasset seg regimet. Han deltok også på Christliche Friedenskonferenz. Hans bøker ble utgitt i vest under pseudonymet Christian Joachim.
Etter Tyskands gjenforening
Under den demokratiske revolusjonen i DDR i 1989 hørte Neubert til grunnleggerne av Demokratischer Aufbruch og utviklet det nye partiets program. Han ble også valgt til partiets nestleder og deltok i rundebordssamtalene.
Etter intern strid gikk han likevel ut av partiet i januar 1990 og meldte seg inn i De grønne i DDR. Han ble også medlem av Komitee Freies Baltikum.
Neubert ble medlem av CDU i 1996. I 1997 ble han ansatt som faglig leder i avdelingen for utdannelse og forskning hos den føderale kommissæren for Stasi-arkivene (Bundesbeauftragte für die Stasi-Unterlagen). Han har skrevet en rekke bøker om DDRs politiske historie, og spesielt om den demokratiske opposisjonen.
Fra 1998 til 2003 var han styremedlem i Stiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur. Han har siden 1996 også engasjert seg for ofrene for SED-diktaturet gjennom foreningen Bürgerbüro Berlin e.V., Verein zur Aufarbeitung von Folgeschäden der SED-Diktatur. Han etterfulgte Bärbel Bohley som denne foreningens leder.
Europeisk makroseismisk skala
Europeisk makroseismisk skala er en skala som brukes som utgangspunkt for å vurdere intensiteten til jordskjelv. Skalaen ble siste gang oppdatert i 1998 og blir angitt med forkortelsen EMS98.
EMS98 er delt inn i 12 trinn hvor romertall I angir den minste effekten og romertall XII angir den største effekten som med ord angir at skjelvet har hatt totalt ødeleggende effekt.
Riksvei 853
Riksvei 853 (Rv853) var en forbindelsesvei mellom Andselv og Bardufoss lufthavn i Målselv med en lengde på 1,8 km.
2019 ble veien del av europavei 6.
General Register Office
General Register Office (GRO) er en britisk offentlig etat med ansvar for registrering av fødsler, ekteskaps og dødsfall i England og Wales, og arkivering av disse opplysningene. Etaten ble opprettet i 1836, og begynte sitt arbeid i 1837. Den ledes av Registrar General.
Neste endring i strukturen kom i 1996, da OPCS, og dermed også GRO, ble innlemmet i det nye Office for National Statistics. Sjefsstillingen i Government Statistical Service ble da innlemmet i embetet Registrar General.
Man kan bestille kopier av fødsels-, vigsels- og dødsattester fra GRO, enten på internett, på Family Records Centre i Clerkenwell eller fra et lokalt GRO-kontor.
Skottland og Nord-Irland har egne etater som ivaretar de samme funksjonene.
USS «San Francisco» (SSN-711)
USS «San Francisco» (SSN-711) er en amerikansk angrepsubåt i Los Angeles-klassen. Ubåten har fått navnet sitt etter byen San Francisco og ble satt i tjeneste i 1981.
USS «San Francisco» var involvert i en alvorlig ulykke i 2005 da den kolliderte med et undersjøisk fjell sør for Guam. Kollisjonen skjedde med full hastighet og på mer enn 150 meters dyp og var så alvorlig at ubåten nesten gikk tapt. Ett besetningsmedlem ble drept og 23 skadd i ulykken.
Thiers
Thiers er en kommune i departementet Puy-de-Dôme i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sentralt i Frankrike. Thiers er underprefektur i departementet.
Tidligere kjent for sin handel, eksporterte Thiers allerede sine produserte produkter i det sekstende århundre i Europa med Spania eller Italia ved kontinuerlig elv til Durolle og Dore, to elver som krysser Thiers. Thiers våpenskjold, sammensatt av et skip, symboliserer denne handelen. Thiers er den franske hovedstaden, det er også den største bassin cutler verden med nesten hundre selskaper i dette området og et museum dedikert til det ; 80% av knivene produsert i Frankrike for lommen, kjøkkenet eller bordet er produsert av selskaper i Thiers. Kunnskapen til cutlers thiernois trekker sin kilde i en tradisjon uavbrutt i over syv århundrer.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Thiers
Adam Dixon
Adam Dixon (født 13. august 1989 i Midland i Ontario) er en canadisk kjelkehockeyspiller. Han fikk diagnosen Ewings sarkom da han var 10 år gammel, og måtte erstatte sitt høyre lårbein med et donorbein, festet med metallplater og skruer.
Han begynte å spille kjelkehockey da han var 11 år gammel, for Elmvale Bears. I 2006 ble han med på Canadas landslag, og han spiller forsvar.
Edward Foxe
Edward Foxe (født ca. 1496, død 8. mai 1538) var biskop av Hereford under Henrik VIII av England. Han var den mest luthersk inspirerte av Henrik VIIIs biskoper, og hadde hovedansvaret for Ten Articles fra 1536. Dette var de første retningslinjer for  Church of England idet den ble gjort uavhengig fra Roma.
Hellerud videregående skole
Hellerud videregående skole er en skole i Oslo. Den ligger på Tveita ved Tveita senter. Skolen har utdanningsprogram for studiespesialisering, bygg og anleggsteknikk Vg1 med byggteknikk Vg2, medier og kommunikasjon og påbygging til generell studiekompetanse.
Edward Foxe
Bakgrunn
Foxe ble født i Dursley i Gloucestershire. Det er mulig at han var i slekt med Richard Fox, biskop av Exeter og lordseglsbevarer under Henrik VII.
Hellerud videregående skole
I skoleåret 2021–2022 hadde skolen ca. 650-700 elever.
Edward Foxe
Bakgrunn
Han ble utdannet ved Eton College og King's College i Cambridge. Etter å ha fullført studiene i 1520 ble han sekretær for Thomas Wolsey i 1527. I 1528 ble han sendt sammen med biskop Stephen Gardiner til Roma for å få tillatelse til å føre saken om ugyldiggjøring av ekteskapet mellom Henrik VIII og Katarina av Aragón i England.
Hellerud videregående skole
Historie
Skolen ble ferdigstilt i 1984, og mottok da elever og ansatte fra Teisen Gymnas som samtidig ble lagt ned.
Matematikkseksjonen på skolen vant Holmboeprisen i 2015.
Edward Foxe
Biskop
Han flere innbringende kirkelige embeter, som erkediakonatet Leicester (1531), dekanatet Salisbury (1533) og bispeembetet i Hereford (1535). I 1535 og 1536 var han i Tyskland for å diskutere politisk og teologisk forståelse med lutherske fyrster og teologer. Han hadde flere samtaler med Martin Luther, som ikke lot seg overbevise om rettmessigheten ved Henrik VIIIs ekteskapsannullering.
I 1534 publiserte han traktaten De vera differentia regiae potestatis et ecclesiae. Annen utgave av verket kom i 1538, og i 1548 kom en oversettelse til engelsk.
Goran Marjanovic
Goran Marjanovic alternativt Goran Marjanovic-Gori eller Goran Marjanovic' (født 28. august 1974 i Smederevo i Serbia), er en svensk skuespiller og manusforfatter.
Flak (tømmerfløting)
Flak er et lokalt ord for tømmerflåte i det indre Østlandet, tømmeret ble fløtet i flåter på sjø og vann på Glommavassdraget inkludert Mjøsa. Men ordet betyr også en egne eiendommelig farkost med seil eller åre. Ulike typer flåter hadde eksisterte i lang tid så lenge det var et behov for transport av trevirke.
Fløterens flåten
I rolige og grunne deler av et vassdrag kunne man greie seg uten båt. Det var ofte tilstrekkelig med å slå sammen en smal flåte av noen tømmerstokker som ble bundet sammen med mindre stokker lagt på tvers. Fløteren deretter stake seg fram ved hjelp av en lang stang. Tømmerstokkene som utgjorde flåten, ofte er en del av tømmeret.
Det vanlige flaket
I fløtingen ble metodene for tømmerstokkene bestemt av forholdene, på stri elv eller elv med sterk strøm gikk tømmeret av seg selv fritt noenlunde under kontroll. Men i de større elvene er ikke strømmen så sterk og over sjøer samt større vann måtte fløtere benyttet andre metoder for å få tømmeret videre. Tømmeret ble lagt opp i flate og tynne flaker som ble holdt sammen av stokker som ble lagt tvers over. Noen ganger ble tømmeret samlet på nytt i flaker for å selge de merkede stokkene i et stykke.
Det lagvise flaket
I Skiensvassdraget, en del av Telemarkvassdraget, hadde tømmerfløtere tatt i bruk en forskjellig måte å flåtelegge fløtingstømmer i den siste etappen ned til trelasthandelens kjøpere. Stokkene ble lagt lagvis, men ikke vinkelrett på hverandre og på skrå. For å hindre stokkene fra å forskyve seg sidelengs, ble det satt såkalte strøhon, lange planker fra side til side med endeplugger som holder sammen stokkene. Denne flåtetypen ble innført nederst i Glommavassdraget i Nedre Eiker av fløtere fra Stenberg lense. For folk langs vassdraget ble denne typen kjent som «Stenbergflåter».
Spillflåte
Grensen mellom en midlertidig tømmerflåte og en faktisk flåte er tynn, men merkbart. En av de mest avanserte flåtefarkostene er den såkalte spillflåte, en sterk flåte utstyrt med et vertikalt stående spill midt på. Dette er et gangspill som brukt på større seilskip som kunne vinde opp eller ut et tau. Et slikt tau kunne være 400 meter langt.
Dette spillet ble brukt for å varpe seg og tømmeret over lange avstander, robåten tok slepetauet med seg og slapp ankeret langt foran flåten. Deretter dreide fire mann spillet ved hjelp av to lange, krysslagte stokker slik at tauet kunne bindes inn. Slepetauet kunne også festes til en stein, fjell eller kraftige trær. Når flåten var framme ved ankeret eller festepunktet, ble dette ført over på båten rodd videre. En slik operasjon ble kalt et «fløtt» eller et «kast» framover mot målet.
Denne metoden ble holdt lenge i hevd over rolige vann og sjøer fordi det ble mulig å flytte enorme mengder med tømmer samlet i ringbommer (løst tømmer med lense omkring) festet til flåten med tau eller kjetting. Det var noe lettere med kun mekanisk kraft fremfor vindkraft med et seil.
En typisk spillflåte har vanligvis over 20 stokker i bredden med et slett gulv av planker oppå stokklaget. En av de siste ble dokumentert på Ulvsjøene i Tverrenavassdraget øst for Osensjøen i Trysil kommune med fargebilder i 1968.
En mindre versjon av spillflåten ble brukt noen steder i vassdragene og ble kalt «tylt». En slik tylt var lagd av en tylft (12) tømmerstokker.
Vedflak
Et vedflak er en seilførende farkost med et enkelt råseil reist på en mast midt på en hul flåte i to vinkelrette lag stilt ovenpå en bærebunn med minst åtte stokker, gjennomboret og forbindet med en lang kjeppe samt to vinkelrette stokker over som på en laftet bygning. Midt på bærebunnen ble det boret et hull for masten, ofte var en grov stokk lagt for det formålet. På masten ble det heist opp en råstang med en trosse festet til et kakk på toppen. Råseilet kunne være lang helt ned til «dekket». Et slikt vedflak er hult fordi det ble lagt stokker på i flere omganger opp til minst 3 alen over bunnen. Trevirket ble losset ned i den hule flåten.