cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Theodor Kittelsen
Reporter og naturlyriker
Akvarell-serien Tirilil Tove (1900) kan sees som en skoglandskapets oppfølger av Jomfruland-serien. Kittelsen hadde fått en uspesifisert, ny bestilling fra Olaf Schou på en billedserie. «Det er 'Skovpoesien' jeg denne gang har søgt ... ja nu haaber jeg Schou blir glad i Skaugen min». Tittelen har opphav i Andreas Fayes Fortellingen om Tirilil Tove og Tyvenborg, om en bortført seterjente. Også Welhaven bruker navnet i et av sine dikt. Bildene, som er utført i fargestift og akvarell, ble utstilt hos Blomquist i desember 1900. Serien er i privat eie.
Los
Historien om losvesenet i Norge
Bruk av los har i store trekk holdt seg uforandret opp til vår egen tid. Forandringene i lostjenesten er begrenset til nye forhold som fartøyenes størrelse, overgangen fra seil til motordrift, flere navigasjonshjelpemidler, forbedret manøvreringsdyktighet på fartøyene og mer trafikk. I mellomkrigstiden var det også i perioder losstasjoner på Svalbard, nærmere bestemt ved innseilingene til Svea (Bellsund) og Barentsburg/Longyearbyen (Isfjord).
I 1948 ble losvesenet underlagt Fiskeridepartementet og organisert i samsvar med lov om losvesenet av 9. april 1948. Losvesenet var administrert av et eget Losdirektorat under ledelse av en losdirektør. Hans stedfortreder var losinspektøren.
Theodor Kittelsen
Reporter og naturlyriker
Han laget i de «sene årene» 1900-1910 de fleste av sine naturlyriske bilder i blandingsteknikk. De fem akvareller som han i 1908 laget på bestilling fra Norsk Hydro (Rjukan-serien), en laget i et uttrykk som både er troll-natur, naturlyrikk, reklame-illustrasjoner og en slags foregripelse av mellomkrigstidens industrifresker.
Karikaturtegner
I den tidlige delen av sitt virke laget Kittelsen flere satirer og karikaturer. De to løsark-mappene Fra livet i de smaa forholde (1889 og 1890) er et gjennomført konsept med sin parodi-på-lokalavis-sjanger, 10 år før Trangvikspostens første utgave.
Los
Historien om losvesenet i Norge
Kystverket ble etablert 1. juni 1974 som et resultat av samordning av de tre tradisjonsrike etater Statens havnevesen, Fyr- og merkevesenet og Losvesenet. Kystens samferdselsetat har slik sett sine røtter i tallrike generasjoners arbeid for å sikre gode havner og trygge seilingsforhold for sjøvertstrafikk i Norge.
Theodor Kittelsen
Karikaturtegner
Samlingene Glemmebogen (1892) og Ordsprog (1898) er i større grad enruters vitsetegninger, ofte bygget rundt munnhell og faste ordbilder. Flere av motivene har en sosial snert mot pengefolk og overklasse.
Los
Historien om losvesenet i Norge
Norges første kvinnelige statslos, Solgunn Homme Breivik, ble uteksaminert i 2006.
Theodor Kittelsen
Karikaturtegner
Han tegnet også for det økende antall vittighetsblader, i noen grad i studietiden i Tyskland og mest i Norge. Han illustrerte hele 1907-årgangen av Trangviksposten, og bidro gjennom flere år til Korsaren. I Korsaren er et høydepunkt serien med «Norske Naturvidundre», hvor tegningene av Asbjørnsnatten, Ibsenholmen og Vinjefurua er blant de mest kjente.
Los
Historien om losvesenet i Norge
I 2012 ble det innført losplikt i Adventfjorden på Svalbard, og Longyear Havn fikk oppgaven med å stille tilbringerskip på oppdrag av Kystverket.
Erik Nodland
Erik Andreas Nodland (født 27. juli 1965 i Kragerø) er en norsk journalist. Han har tidligere jobbet i VG, og var reportasjeleder inntil han begynte å arbeide for Se og Hør i 1998. Han var ansvarlig redaktør for bladets nettsted Seher.no fra 2006 og frem til mai 2009.
Theodor Kittelsen
Karikaturtegner
Blant karikaturene må også regnes Kittelsens saftige illustrasjoner til Wessels Smeden og bakeren.
Småkryp
Kittelsen laget en lang rekke arbeider med «dyr som oppfører seg om mennesker». Disse omfatter for det første naturlige dyr med små og store trekk av menneskelig adferd (Haren som ler så kjeften revner (1884) og dans i måneglans (1901)). Men hovedsakelig arbeidet han regelmessig med små dyr (frosker, insekter, mus, snegler, fugler) som er kledt som mennesker og oppfører seg som mennesker, i scener som imiterer menneskers miljø (Har dyrene sjel? 1893). Slike arbeider som forener satiren med zoologisk interesse, var svært populært i 1880-årene.
Erik Nodland
Han er gift, har tre barn og er bosatt i Asker.
Theodor Kittelsen
Troll- og eventyrillustratør
Kittelsens arbeide som eventyrillustratør begynte med Asbjørnsen og Moes eventyr, og dette kunstneriske samlivet skulle vare ved i 29 år, til 1910. Mange mener at han én gang for alle har avgjort hvordan norske troll «egentlig ser ut».
Det aller første var Sjøtrollet som illustrerte Asbjørnsens «Tre nye eventyr» i Dybwads illustrerede folkekalender for 1882 (utgitt 1881). Deretter begynte et langvarig samarbeid med Asbjørnsen og med Erik Werenskiold. Werenskiold hadde hatt suksess med eventyrtegninger i 1879, og Asbjørnsen ønsket å fortsette samarbeidet. Werenskiold nådde ikke over oppgaven, og ba om at Kittelsen ble med i arbeidet. De to arbeidet sommeren 1882 sammen på Tåtøy utenfor Kragerø. I Første bind av Eventyrbog for Børn (1883) har Kittelsen med tolv tegninger. Det mest kjente av disse tolv må sies å være helfigur-bildet av den lubne, innfule Smørbukk. Samarbeidet mellom Kittelsen, Asbjørnsen og Werenskiold med ytterligere to bind, i 1884 og 1887. Samarbeidet med Werenskiold fungerte godt, og de to rendyrket hvert sitt uttrykk i tegningene: Werenskiold tegner i et stil som er lojal mot bildet av norsk bondekultur, mens Kittelsen dyrker overdrivelsene.
Erik Nodland
I februar 2015 ga han ut Den store Quizboka på Aller Forlag sammen med sin quiz-makker Vegard Eikemo Sande. De to har fast quizspalten «Erik og Vegards Mesterquiz» i Se og Hør Extra hver uke.
Theodor Kittelsen
Troll- og eventyrillustratør
Kittelsens eventyrillustrasjoner til Asbjørnsen og Moe kan deles inn i tre perioder. Til den første perioden regnes arbeidene i Eventyrbog for Børn (1883–87), som han samarbeidet med Werenskiold om. Dette er pennetegninger, stort sett utført i samme format som de xylografiske gjengivelsene i bøkene. Stilen ligger nær Werenskiolds.
Andre periode omfatter hans tegninger iil Illustrerede eventyr, udvalgte folkeventyr (1907) og Eventyrbog for børn (1908), begge redigert av Molkte Moe. Her er «figurframstillingen grovere, og det folkelig komiske er et fremtredende trekk». 1907-boken har 55 tegninger av Kittelsen, 1908-boken har 18 tegninger. I 1908-boken nytegner han eventyr som tidligere, i 1884-utgaven, var illustrert av Otto Sinding.
Tredje fase er Barne-Eventyr (1909) og Nye Barne-Eventyr (1910), begge redigert av Molkte Moe. I hver av disse bøkene har Kittelsen 30 tegninger. Strekstilen i disse tegningene karakteriseres som «kraftig, men upresis og uten sjarm».
I 1888 laget Kittelsen er serie pennetegninger som illustrasjoner til Ibsens Peer Gynt, men disse ble av forskjellige grunner aldri utgitt. Peer Gynt i Dovregubbens Hall ble i 1913 utført på ny, nå med fargeblyant. Noen tegninger til Garborgs Haugtussa ble trykket i det tyske tidsskriftet Pan i 1895.
Barneboken Soria Moria slot (1911) er utgitt i et klassisk billedbok-tverrformat. Den inneholder flere av Kittelsens mest kjente eventyrillustrasjoner, til hans egen tekst, som er holdt i en Asbjørnsen og Moe-imiterende stil. Bildene skriver seg stort sett fra 1900.
Pesta – hans mest personlige
Kittelsen arbeidet med boka og billedserien Svartedauen i 1894–1895. Serien ble likevel ikke utgitt før i 1900, da på Stenersens forlag. Boka er både en illustrert diktsamling og en billedserie, og verket omfatter 45 små og store tegninger, og 15 dikt. Diktene er for det meste frie vers, men også enkelte innslag i folkevisestil.
Hovedpersonen «Pesta» er formet etter en kvinne tegneren møtte på Skåtøy, og som han i en nokså sjikanøs stil omtaler i Glemmebogen (1892). Landskapsbildene er en kavalkade av norsk geografi og steder Kittelsen har vært: Lofoten, Telemarkskysten, høyfjellet, og Eggedal. Kittelsen fullførte bildene i 1896 etter at familien bosatte seg i Eggedal. Bildene veksler mellom middelalderimiterte vignetter i tykk strek, og tegninger i sort/hvitt utført med fettstift, kull, penn og lavering. Noen av bildene er formelt sett anakronistiske, både i klær og husskipnad, men dette rokker ikke ved hovedinntrykket av uhygge i bildene.
Et påfallende trekk er at mange av tegningene åpenbart er laget fra barnets synsvinkel, dvs fra en høyde over gulvet som svarer til barns størrelse, slik både «Pesta i trappen» og «Musstad».
Terabyte
Terabyte, ofte forkortet TB, er en måleenhet for datalagringskapasitet.
Theodor Kittelsen
Arven etter Kittelsen
Theodor Kittelsen var selv den første til å ta opp «arven etter Kittelsen», med sin gjenbruk av tidligere illustrasjoner i olje og akvarell. Hans enke videreførte denne gjenbruken.
Terabyte
Én terabyte tilsvarer 1000 gigabyter (GB), 1 000 000 (million) megabyter (MB), 1 000 000 000 (milliard) kilobyter (kB), 1 000 000 000 000 (billion) byter (B).
Lofoten Online
Lofoten Online er en nettavis som dekker Lofoten, og som ble etablert av NorNet i 2007.
Ansvarlig redaktør er Ben-Tommy Eriksen.
Ou (navn)
Ou (kinesisk: 區 eller 歐, pinyin: Ōu, kantonesisk: Au) er et kinesisk slektsnavn.
Ou er nokså vanlig navn i Hongkong. Mange av navnets bærere har sine røtter i områdene Longgang, Zhongshan, Shunde, Panyu eller Xinhui i provinsen Guangdong.
Både Ou (區 / 歐) og Ouyang (歐陽) nedstammer navnemessig fra herskerslekten for den kinesiske oldtidsstaten Yue i vår- og høstannalenes tid.
Åneby
Åneby er et tettsted i Nittedal kommune i Akershus. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger langs riksvei 4 omtrent seks kilometer nord for kommunesenteret Rotnes og 3,5 kilometer sør for tettstedet Løvstad. Åneby er det største tettstedet i Hakadal, og er det ene av to kirkesogn i Nittedal.
Tettstedet har navn etter Åneby gård på vestsiden av Nitelva. Navnet kommer av mannsnavnet Arne/Arnar, og býr som betyr gård, altså Arnes gård. Gården ble ryddet i vikingtida, kanskje enda tidligere. Under svartedauen ble gården lagt øde. Nordre Åneby, som ligger på østsiden av riksveien nærmere tetstedssenteret, ble fradelt i desember 1839. Kort tid senere, i mai 1840, ble også plassen Kvennstua fradelt. Denne har også blitt kalt Nedre Åneby.
Litt nord for tettstedet, ved Fossen gård, lå i 1941 den tyske fangeleiren Åneby fangeleir, som var i bruk en kort periode inntil fangene ble overført til Grini fangeleir.
Åneby stasjon er stoppested på Gjøvikbanen.
Theodor Kittelsen
Arven etter Kittelsen
Boken Løgn og forbandet digt (1912) er en samling med utdrag fra de «lettere bøkene» Glemmebogen, Kludesamleren og Billeder og Ord, med noen løse bidrag.
I perioden 1906–1908 ble minst syv motiver fra Kittelsen brukt på vaser og skåler fra Porsgrunds Porselænsfabrik.
Barneboken Soria Moria slot fra 1911, som bygger på billedserien fra 1900, har blitt gjenutgitt flere ganger de siste årene (1987, 1989 og 2005), og ble i 1988 også oversatt til engelsk.
Det norske black metalbandet Burzum har brukt tegninger av Kittelsen på plateomslagene til Hvis lyset tar oss og Filosofem.
Datteren Ingrid Kittelsen Treider utga i 1952 «den vemodige og lett idylliserende memoarboka» Tirilil Tove.
Odd Hølaas utga i 1941 biografien Den norske faun, «som har prega oppfatninga av Kittelsen som ein nasjonal skatt og eit tragisk naturtalent». Leif Østbys «populær og velfunderte» biografi fra 1975, inneholder mye og grundig dokumentasjon fra studier i brevmateriale mm. Kunsthistorikeren Holger Koefoed og forfatteren/samleren Einar Øklands biografi fra 1999 er den tredje egentlige biografien om Kittelsen. De samme forfatterne stod bak boken Fra Lauvlia til våre hjerter, som ble publisert av Lauvlia, Th. Kittelsens kunstnerhjem i 2007.
Hølaas var også redaktør for «omnibusutgaven» Theodor Kittelsen i tekst, tegninger og malerier, utgitt av Gyldendal i 1950. Boken er en omfattende og etterspurt presentasjon av kjent og ukjent, men skjemmes av uvøren ombrekking.
Samleren Arnt Bryde Sundseth utga i 1944 en bibliografi over bøker og tidsskrift illustrert av Th. Kittelsen. Bibliografien var et foregangsarbeid i sin sjanger, og omfattet 186 registernummer. Den er opptrykt i Koefoed/Øklands biografi.
Blaafarveværket har publisert flere omfattende utstillingskataloger. Den første ble utgitt i 1980 og har en ledsagende tekst av Sidsel Helliesen. I 1995 hadde katalogen tekster av Christian Krohg, Christian Skredsvig, Theodor Kittelsen og flere andre. I 2007 skrev Aud-Kristin K. Haldorsen og David Aasen Sandved tekster. Til jubileet i 2014 ble en omfattende bok publisert, med tekstbidrag fra Arnhild Skre, Trond Berg Eriksen, Finn Skårderud, Hans Fredrik Dahl, Per Inge Torkelsen, Svein Strømmen, Jérôme Lefèvre og Unni Wikan.
Arnhild Skre ga ut en biografi over ham i 2015.
Fødestedet i Kragerø er bevart; Kittelsenhuset er en del av Telemark museum og viser utstillinger om Kittelsens liv og virke. I hjembyen finnes også Per Palle Storms byste av kunstneren og på Skåtøy finnes Per Elsdorfs Pesta-skulptur.
Hjemmet Lauvlia i Sigdal ble museum i 1995. Lauvlia hadde vært i privat eie som feriested siden Kittelsens flyttet i 1910. Stedet eies av kommunen siden 2005. I Prestfoss i Sigdal er det reist et fantasifullt minnesmerke over ham, laget av billedkunstneren Kari Rolfsen.
Nasjonalgalleriet har den største samlingen av Kittelsens verk.
På Skuterudåsen i Modum, samme sted som Koboltgruvene ved Blaafarveværket, ligger det nasjonale Theodor Kittelsen-museet. Museet ble åpnet i 1993, etter at Kittelsens familie i 1987 hadde spurt om Blaafarveværket kunne åpne et museum for Kittelsen, der Kittelsens etterlatte eiendeler var en grunnstamme. Senere har museet bygget opp samlingen med en rekke malerier og tegninger gjennom årlige innkjøp til museet. Her kan man se hovedverk som Nøkken på hvit hest, 1909, Nyttårsny, 1905, Husmand, 1913, Soleglad, 1906 og Bergtrold, 1905. Humoristen Kittelsen kommer frem i verker som Nisser og dverge bygger i berget, 1907, En taler ved Stegen og Å hutte tu! 1903. Flere verker som eies av Sparebankstiftelsen DNB er også deponert til museet og kan sees her, deriblant Trollene på vei til Gilde i Soria Moria Slot, 1904 og Dompap (Morgengry), 1903.
Blaafarveværket har tatt initiativ til å markere Th. Kittelsen i forbindelse med at det i 2014 er 100 år siden hans død. Dette gjøres med den største utstilling i moderne tid, som ledsages av en omfattende katalog med bidrag av Arnhild Skre, Trond Berg Eriksen, Finn Skårderud, Hans Fredrik Dahl, Per Inge Torkelsen, Svein Strømmen, Jérôme Lefèvre og Unni Wikan. Samtidig vil kunstnerens omfattende betydning bli markert ved flere arrangementer i regi av Nasjonalbiblioteket, Nasjonalmuseet viser hans Jomfruland-serie og Lauvlia viser en særskilt utstilling. På hans 100. dødsdag 21. januar 2014 ble en egen nettside lansert for ham.
Kittelsens illustrasjoner har fire ganger vært brukt som motiv på norske frimerker
Gatenavn
Theodor Kittelsen er hedret med gatenavn i flere norske kommuner.
Europas Grand Prix 2006
Europas Grand Prix 2006 var et Formel 1-løp arrangert 5. mai – 7. mai 2006 på Nürburgring i Tyskland. Det var det femte løpet i Formel 1-sesongen 2006.
Kvalifisering
Noter til tabellen:
Løpet
Noter til tabellen:
Gunnar Prokop
Gunnar Prokop (født 11. juli 1940 i St. Pölten) er en østerriksk håndballtrener. Han ledet klubben Hypo Niederösterreich i en årrekke, og har også trent det østerrikske damelandslaget.
Prokop var med på å grunnlegge Hypo Niederösterreich på 1970-tallet. Siden 1977 har Hypo vunnet alle østerrikske seriemesterskap. Gjennom 1980-tallet bygde Prokop laget opp til et av Europas beste, og Hypo har pr. 2009 åtte seire i EHF Champions League.
Prokop var gift med Liese Prokop fra 1965 frem til hennes død i 2006.
Utestengelse
Prokop har vært kjent som en kontroversiell og temperamentsfull trener. 29. oktober 2009 overtrådte han alle fair play-regler i sportens verden, da han i en EHF Champions League kamp mot Metz Handball sju sekunder før slutt på stillingen 27-27 gikk inn på banen og stoppet en fransk spiller på vei mot mål. Deretter forlot han smilende banen igjen; i etterfølgende intervjuer unnskyldte han ikke overfallet, men kalte det «taktisk smart». 3. november var han kommet på andre tanker og meddelte at han trådte tilbake som trener og ville oppsøke psykolog.
Den 4. november 2009 idømte det europeiske håndballforbundet Prokop tre års karantene fra all håndball, og han ble utestengt på livstid fra alt politisk og organisatorisk arbeid med håndball internasjonalt. Han fikk en personlig bot på 45 000 euro, Hypo Niederösterreich ble fratatt det ene poenget og ble ilagt en bot på 30 000 euro. Både Prokop og Hypo Niederösterreich anket dommen inn for EHFs appelldomstol som lempet betydelig på straffen: Utestengelsen fra alle håndballaktiviteter er redusert til ett år regnet fra 4. november 2009; den personlige boten er redusert til 10 000 euro og boten til Hypo Niederösterreich frafalles.
Mikojan-Gurevitsj MiG-23
Mikojan-Gurevitsj MiG-23 (NATO-kallenavn Flogger) er et jagerfly produsert av Mikojan-Gurevitsj, fortrinnsvis for det tidligere Sovjetunionen. Flyet ble imidlertid produsert i stort antall og eksportert til en rekke land hvor det fortsatt er i aktivt bruk. MiG-23 er et en-motors fly med variabel vingegeometri, det vil si at vingenes vinkel kan varieres i forhold til resten av flykroppen.
MiG-23
MiG-23 er utelukkende et jagerfly. Flyet var tenkt som en erstatning for MiG-21 som hadde for dårlig radar, for kort rekkevidde, og for liten våpenkapasitet.
Brukerland
Tidligere: Bulgaria, Tsjekkia, Folkerepublikken Kina (testet egyptiske), Tsjekkoslovakia, Øst-Tyskland, Egypt, Ungarn, Irak, Polen, Romania, Russland/Sovjetunionen, Sudan, Ukraina.
Nåværende: Algerie, Angola, Cuba, Etiopia, India, Jemen, Kasakhstan, Libya, Nord-Korea, Syria, Turkmenistan, Zimbabwe.
Boknasundbrua
Boknasundbrua er ei 385 meter lang fritt frambyggbru langs europavei 39. Brua krysser Boknasundet mellom øyene Vestre Bokn og Austre Bokn. Den ble åpnet i 1991.
Ikke bevist
Ikke bevist (skotsk: No pruiven) er en kjennelse som kan avsies av skotske domstoler. Realiteten i kjennelsen er frikjennelse på grunn av bevisets stilling.
Under skotsk rett kan en straffesak ende i en av tre kjennelser: «skyldig», «uskyldig» eller «ikke bevist». Utenfor Skottland kalles «ikke bevist»-kjennelsen iblant for «skotsk kjennelse».
Kjennelsen var etablert i skotsk rett i løpet av 1728, men de lærde strides om opprinnelsen.
Is There Anybody Out There? The Wall Live 1980–81
'Is There Anybody Out There? The Wall Live 1980–81' er et konsertalbum fra Pink Floyd, satt sammen av ulike opptak fra konserter under The Wall-turneen bandet spilte i 1980 og 1981. Konserten ble kun fremført i fire byer: Los Angeles, New York, London og Dortmund. Konsertene ble fremført mange ganger på samme stedet, og nærmest samtlige konserter var utsolgt. CD-en er utgitt i et vanlig dobbel-CD-boks og i en limited edition, der CD-ene ligger inni en bok med bilder og intervju av bandmedlemmene og crewet.
Krediteringer
Dette er en ufullstendig liste over krediteringer på albumet.
Ryggsvømmermalle
Ryggsvømmermalle er en fiskeart som har fått navn etter sin karakteristiske måte å svømme på. De er populære akvariefisk, og later til å ha blitt holdt i århundrer, da de er avbildet i gammel egyptisk kunst.
Voksne individer blir opp til 20 cm lange. De har store øyne og tre par skjeggtråder. Den lysebrune kroppen er dekket med mørke flekker i forskjellige størrelser. Epitetet nigriventris betyr «svart mage». Fisken har fått dette navnet fordi undersiden av kroppen er mørkere enn oversiden, motsatt av det som er vanlig hos fisk. Dette tjener til kamuflasje når fisken svømmer på rygg nær vannflaten. .
Anne Therese Tveter
Anne Therese Tveter (født 5. mai 1976) er en norsk tidligere skøyteløper. Hun representerte Idrettsforeningen Fram.
Tveter vant NM på skøyter, allround i 1999. Hun vant gull på NM på skøyter, enkeltdistanser, 5000 meter i 1999, 2001 og 2002 samt gull på 3000 meter i 2000 og 2001.
Sammenlagt i Verdenscupen
Poeng i parentes er rangeringspoeng som rangeres under verdenscup-poeng, men som likefullt er oppnådd under verdenscup-løp.
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Komorene under Sommer-OL 1996
Komorene under Sommer-OL 1996. Fire sportsutøvere, tre menn og en kvinne fra Komorene deltok i friidrett under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Det var første gangen Komorene deltok i et sommer-OL, de vant ingen medaljer.
Jädraås
Jädraås er et tettsted i Ockelbo kommune i Gävleborgs län i landskapet Gästrikland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 220 innbyggere.
Stavanger International Church
Stavanger International Church (SIC) er en engelsk-språklig kristen menighet i Stavanger, tilsluttet AICEMEA (Association of International Churches in Europe, the Middle East and Africa). I år 2011 hadde SIC medlemmer fra over 20 land og Dr. Olav Bjørgaas var menighetens første prest i 1971.
Gudstjenestene avholdes kl. 11:00 hver søndag i aulaen på Misjonshøyskolen som ligger på Kampen like ved Kampen kirke, adressen er Misjonsmarka 12. Pastor i menigheten er Joeli Baleiwai.
Dorian Grey
Dorian Grey er første studioalbumet til Håvard Lothe. Det ble utgitt 31. august 2009 på Reel Noise Records
Medvirkende
Andre: Arne Pareli, Bjørn Mattis Eng, Charlotte Jensen, Ida Kathrine Tverbakk, Ingrid Kinne Solsvik, Linda Bønes, Maria Leite Olsen, Miriam Jakobsen, Ole-Jørgen Storsæther, Stefan Peter Bivand, Sunniva Seim, Thomas Gallatin, Tor Erik Hellesen, Trond Foss, Werner Bryn
Brødtekst
Brødtekst er den vanlige løpende teksten i en bok, trykt avis, i trykksaker eller på en nettside, i motsetning til for eksempel overskrifter og bildetekster. Ingress (innledning) regnes heller ikke som del av brødteksten.
Brødtekst er gjerne i antikva (seriffer), da disse oppfattes som mer lettlest i trykt brødtekst, mens grotesk (sans-serifer) egner seg bedre for kortere biter, som i overskrifter, samt på dataskjermer.
Kari Embretsdatter
Kari Embretsdatter (født 1793, død 1869) var den første jordmoren i Rendalen. Hun kom fra gården Oppstu Kvernnes i Rendalen og ble ferdig på jordmorskolen i Christiania i 1827.
Embretsdatter giftet seg i 1830 og fikk to barn i ekteskapet. I tillegg fødte hun tvillinger allerede i 1816. Hun virket som jordmor i Rendalen inntil hun som 67 åring fikk avskjed på grunn av alderdomssvakhet. Kari Embretsdatters navn er nevnt flere steder i litteraturen om jordmødre i landet.
I Hedmark var helsetilbudet begrenset på 1800-tallet og behovet for jordmortjenester stort. Det var 24 bønder i Rendalen som så behovet for en lokal jordmor og som selv tok initiativ til at Embretsdatter fikk finansiert utdannelsen sin. Dette gjorde de ved å skrive et brev til Hedmarken amt i mai 1825 der de forklarte situasjonen med jordmordmangel i bygda samtidig som de anbefalte en slik utdannelse for Kari Embretsdatter. Bøndene var selv villige til å betale for utdannelsen, men den ble trolig betalt av Hedmarkens amt.
Komorene under Sommer-OL 2000
Komorene under Sommer-OL 2000. To sportsutøvere, en mann og en kvinne fra Komorene deltok i friidrett under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var andre gangen Komorene deltok i et sommer-OL, de vant ingen medaljer.
Johan Willoch Erichsen
Johan Willoch Erichsen (født 15. februar 1842 i Kristiansand, død 22. august 1916 i Gol) var en norsk teolog og biskop i Den norske kirke. Han var biskop i Bjørgvin bispedømme fra 1899 til 1916.
Bakgrunn
Johan Willoch Erichsen var født og oppvokst i Kristiansand. Hans far, Hans Erichsen, var teolog og tjenestegjorde som klokker ved domkirken. Faren døde i 1860, året etter at Johan W. Erichsen hadde blitt uteksaminert fra katedralskolen. Erichsen fulgte i farens fotspor og studerte teologi ved Det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo, og kom slik til å tilhøre den generasjonen prester som hadde Gisle Johnson som lærer. Erichsen tok teologisk embetseksamen i desember 1864.
Han arbeidet noen år som lærer før han begynte sin prestegjerning, han var ansatt ved Nissens skole i Kristiania og senere ved sin tante, Katinka Willochs, pikeskole i samme by.
Prest
I 1868 ble han personellkapellan i Eidsvoll, først hos prosten Nils Vogt og fra 1870 hos Eilert Sundt. Samarbeidet mellom Sundt og Erichsen skal ikke ha vært av de beste, og ved årsskiftet 1873/74 forlot han Eidsvold for å bli personellkapellan hos Kristian Vilhelm Koren, som var sokneprest i Bragernes og prost i Drammen. Han ble imidlertid ikke lenge i Drammen heller, i mai 1875 ble han oppnevnt til residerende kapellan i Skien etter Fredrik Petersen som var blitt ny professor i systematisk teologi. Han ble i Skien i 15 år, til han i 1890 ble oppnevnt til sokneprest i Gjerpen.
Blant tidligere sokneprester i Gjerpen var det flere biskoper, som Knud Gislesen, Johannes Nilssøn Skaar og Andreas Grimelund. Erichsen skulle få følge dem også i den tjenesten. Den tidligere minister Jakob Sverdrup var blitt utnevnt til biskop i Bergen etter Fredrik Waldemar Hvoslef, men grunnet sykdom hadde han ikke tiltrådt tjenesten.
Biskop
Sverdrup døde i 1899, og den 30. september samme år ble Erichsen utnevnt til ny biskop i Bergen.
Han fikk avskjed som biskop den 1. mai 1916 på grunn av sviktende helse, og døde 22. august samme år.
Familie
Erichsen ble i 1869 gift med Kristiane Sofie Rogstad Boeck, født 17. november 1833. Kristiane døde i 1873, og i 1877 giftet han seg på nytt, med hennes yngre søster Helga Marie Margrete Boeck, født 1847. I sitt første ekteskap fikk han to døtre, i sitt andre fem døtre og en sønn.
Soppmygg
Soppmygg (Mycetophilidae) er en gruppe av tovingene (Diptera). Navnet kommer av at de fleste artene har larvestadiet i sopp. De er fra 3 mm. til ca. 15 mm, de fleste under 10 mm. Det er mer enn 600 arter i Norge. I verden er det beskrevet omtrent 4 500 arter, men det finnes trolig mange flere.
Utseende
Soppmygg ligner noe på stikkmygg, men ser er en godt etter mangler den lange rette sugesnabelen som stikkemygg har. De fleste soppmyggene har et stort oppsvulmet brystparti, hodet er lite og er festet langt ned foran på brystet, slik at soppmyggen ser pukkelrygget ut. Hodet dekkes av store fasettøyne, som ikke møtes (støter sammen) på toppen av hodet. De har punktøyne. palpene er svært korte eller manglende mens antennene er forholdsvis lange og vanligvis trådformede (leddene kan være avflatede). Beina er lange, særlig de bakerste, hoftene (coxae) er ekstra store. Ofte er hoftene like «store» som brystpartiet. Alle leggene har en stiv spore ytterst på enden. Vingene er oftest glassklare eller gulaktige, men kan ha mørke tverrbånd. De fleste artene er mer eller mindre brun-gule på farge, men noen er svarte og det finnes også noen få som er mer fargerike.
Myster kraftverk
Myster kraftverk er et vannkraftverk som ligger Eksingedalen i Vaksdal kommune i Vestland. Kraftverket er et elvekraftverk uten eget reguleringsmagasin og utnytter den naturlige vannføringen i de regulerte elvene. Produksjonen ble startet i 1987.
Kraftverket forsynes gjennom en 8,7 km lang tunnel fra inntaksmagasinet i Nesevatnet og i elven Leiro. Tunnelen har en fallhøyde på 240 m.
Soppmygg
Generelt om mygg
Mygg tilhører tovingene, de har som navnet sier bare ett par vinger, eller to vinger, det bakerste vingeparet er erstattet av (omdannet til) to svingkøller eller kølleformede balanseorganer. Bare noen få arter stikker eller biter. Mygg kan bare skilles fra fluene ved å se på antennene, som skal ha mer enn 4 ledd og være av typen trådformede, der leddene er mer eller mindre like store. (vanskelig å se, kan kreve forstørrelse). Mygg har ofte litt mer spisse og lengre vinger, lengre bein og en litt slankere kropp enn fluer. Men det ytre utseendet til noen mygg kan være svært likt en flue, som hos Gjødselmyggene og Knotten. Alle mygg gjennomgår en fullstendig forvandling.
Norske arter
Gammelmo & Søli (2006) listet 473 arter fra Norge. Senere har dette tallet øket til 575 (Søli & Kjærandsen 2008), 589 (Søli, Rindal & Hansen 2009) og 603 (Søli & Rindal 2012).
Myster kraftverk
Kraftstasjonen er utstyrt med en francisturbin på 107 MW. Midlere årsproduksjon er på 307 GWh.
Kraftverket eies og driftes av Eviny AS.
Borghild Marie Nilsen
Borghild Marie Nilsen, (pikenavn Jacobsdtr) født på Hegna i Mælum, Telemark den 2. desember 1893 ble kjent som superhundreåring da hun rundet 110 år i 2003.
I 1924 reiste hun til Vestfold, og begynte som hushjelp på Spetalen gård, i daværende Tjølling kommune. Så giftet hun seg med sønnen på gården, Nils Kristian Nilsen (1884–1965).
Jules Bernard Luys
Jules Bernard Luys (født 17. august 1828 i Paris, død 21. august 1897) var en fransk nevrolog som gjorde viktige oppdagelser innen nevroanatomi og nevropsykiatri
Luys var ferdig utdannet lege i 1857 og utførte omfattende forskning innen sentralnervesystemets anatomi, patologi og funksjoner. I 1865 publiserte han avhandlingen Recherches sur le système cérébro-spinal, sa structure, ses fonctions et ses maladies. ("Studier vedrørende cerebrospinal-systemets struktur, funksjon og sykdommer"), i denne avhandlingen fulgte det også med en tredimensjonalt atlas av hjernen. Det var i denne boken at Luys kom med den første beskrivelsen av strukturen som i dag kalles nucleus subthalamicus. Luys kalte dette området for bandelette accessoire des olives supérieures (accessory band of the superior olives) og konkluderte at det var et senter for fordeling av påvirkning av cerebellær påvirkning av striatum. Luys kartla også projeksjonene fra nucleus subthalamicus to globus pallidus og projeksjonene til nucleus subthalamicus fra hjernebarken. I dag anses disse banene og strukturene å være sentrale i patofysiologien ved Parkinsons sykdom, hvor nucleus subthalamicus er et viktig målområde for dyp hjernestimulasjon.
Borghild Marie Nilsen
Hennes foreldre var gårbruker og tømmerkjører Jacob Thomassen, født i Lunde i Telemark 1871 eller 1872 og Karen Isaksdatter, født i Solum 1868. Faren sin så hun siste gang julen 1906. Da reiste han til Amerika, og siden verken så eller hørte de noe til han. Moren hennes døde i 1913, da hun var bare nitten år.
Pan (navn)
Pan (kinesisk: 潘, pinyin: Pān) er et kinesisk slektsnavn. Det romaniseres også ofte som is Poon, Pun eller Pon.
Jules Bernard Luys
Auguste Forel (1848–1931) gav nucleus subthalamicus navnet 'corpus Luysii'' (Luys' nucleus), et navn som i dag fortsatt benyttes av enkelte.
Pan (navn)
Navnet finnes også i nabolandene uttalt som Ban (tidligere Pan) i Korea og skrevet Phan i Vietnam.
Petter Sørlle
Petter Martin Mattias Koch Sørlle (født 16. februar 1884 i Tønsberg, død 29. mai 1933 i Tønsberg) var en norsk hvalskytter og fangstbestyrer. Sørlle er kjent for å ha patentert opphalingsslippen på flytende hvalkokerier i 1922.
Sørlle fikk i 1922 patent på en opphalingsslipp i akterenden på flytende hvalkokerier hvor hvalen kunne trekkes direkte fra sjøen og inn på dekket for videre bearbeidelse. Oppfinnelsen økte fangstresultater til det mangedobbelte og var en viktig forutsetning for ekspansjonen av pelagisk hvalfangst etter 1927, som da ble uavhengig av britiske konsesjoner, lisenser og eksportavgift. Opphalingsslippen ble først brukt i Antarktis på FLK «Lancing» i sesongen 1925-26 De fleste av landstasjonene på Sør-Georgia ble de i påfølgende årene stengt, Godthul i 1929, Prince Olav Harbour, Husvik og Strømnes i 1931. Kun Grytviken og Leith Harbour overlevde.
Øya Signy Island, som er en del av Sør-Orknøyene, er oppkalt etter hans kone, Signy Sørlle. I tillegg er flere av de omkringliggende øyene oppkalt etter hans døtre. Petter Sørlle var kaptein på en norsk hvalfangstekspedisjon i området med skuta «Paal» i 1912-1913.
Tommys inferno
Tommys inferno er en norsk filmkomedie fra 2005. Filmen er skrevet og regissert av Ove Raymond Gyldenås. Tommys inferno ble sett av over 100 000 publikummere og betegnes dermed som en suksess. Filmen vant ungdomsjuryens hovedpris under filmfestivalen i Zlín i 2006 og ble nominert til Amandaprisen 2006 i klassen beste barne- og ungdomsfilm. Dessuten ble den i 2007 kåret av Dagbladets lesere til den beste norske filmen lagd mellom 1982 og 2007.
Handling
Filmens hovedperson er Tommy. Han og kjæresten, Maria, har vært sammen lenge nok til at hun synes det er på tide med noe mer enn bare klining. Tommy derimot, som er sønn av en prest han aldri har møtt og har ekstrajobb som altergutt, har en idé om at sex er noe som høres ekteskapet til og vil «vente litt». Tommys kamerat Ahmed er født inn i en familie av strengt praktiserende muslimer, men har selv et avslappet og heller liberalt forhold til islam. Ahmed ønsker i motsetning til Tommy sterkt å benytte seg av friheten som voksen, og skriver historier for et pornoblad inspirert av Tommy og Marias forhold. Etter hvert får Maria nok av Tommys unnvikenhet, og dumper ham til fordel for en annen. Tommy forsøker desperat å få henne tilbake, men da blir tilværelsen bare enda mørkere for ham.
Xenasteiidae
Xenasteiidae er en liten og nokså nyoppdaget (1980) familie av knøttsmå fluer. De fleste av de kjente artene er beskrevet fra øyer i varme hav, og de synes å være knyttet til havstrender.
Utseende
Små fluer (1,3 – 1,7 mm), nokså tettbygde med brede vinger. Hodet er ganske stort, rundt, med store fasettøyne. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter det tre børster, de to bakerste bakoverbøyde og den fremste fremoverbøyd. I pannen er det en stor, skinnende trekant (frontaltriangel) der punktøynene sitter. Antennene er av vanlig fluetype, tre-leddete. Det andre leddet har en børste på oversiden. Det ytterste leddet er rundt og bærer en lang, fint hårete antennebørste (arista) nær roten. En kraftig kinnbørste (vibrissa) sitter i fremhjørnet av munnkanten. Munndelene er av vanlig fluetype, ganske små. Brystet (thorax) er nokså skinnende, med fine hår og korte børster. Vingene er ganske brede, uten fargeflekker eller bånd. Årenettet er nokså redusert, bare to lange årer når ut til vingekanten. Den bakerste åren (CuA1) er rett og når nesten til vingebakkanten. Beina er ganske korte og slanke, uten kraftige børster. Bakkroppen er sylindrisk hos hannene, nær halvkuleformet hos hunnene. Larvene er ukjente.
Levevis
Lite er kjent om leveviset til disse fluene. De aller fleste artene er beskrevet fra øyer i varme hav. De har blitt funnet på og ved strender, og det er sannsynlig av larvene lever i oppskyll på strendene. De voksne fluene besøker bomster og kommer også gjerne til lys om natten.
Xiao (navn)
Xiao (tradisjonell kinesisk: 蕭, forenklet kinesisk: 萧 eller 肖; pinyin: Xiāo, Wade-Giles: Hsiao) er et kinesisk slektsnavn. Det kan, alt etter anvendt romaniseringssystem, også gjengis som Siew, Siow eller Siu.
Korps
Korps har en rekke betydninger:
Xiao (fløyte)
Xiao (kinesisk: 簫, pinyin: xiāo) er en kantblåst fløyte med opphav i Kina, vanligvis laget av bambus. Den har en historie som går tilbake til nesten 1000 år f. Kr.. En eldre versjon av fløyten antas å være forbilde til Japans shakuhachi. Den ble benyttet til meditasjonsmusikk av buddhistiske munker i Kina i 500 år før den ble tatt i bruk i Japan og videreutviklet.
Korps
Корпус Корпус Korpus Korpus Corpus Corpus Korpuss Corpus Corpus Корпус Corpus Korpus Korpus (razločitev) Kår Корпус
Xiao (fløyte)
Xiao har en myk og behagelig klang og egner seg vel for solospill. Den spilles gjerne sammen med strengeinstrumentet qin (også kalt guqin).
Kunståret 1544
Kunståret 1544 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1544.
Judoordliste
Dette er den offisielle japansk/norske Judoordlisten som Norges Judoforbund bruker.
Siu
Siu kan sikte til:
SIU, forkortelse for
Charles Lindbergh
Charles Augustus Lindbergh (født 4. februar 1902 i Detroit, Michigan, død 26. august 1974) var en amerikansk flyger, kjent for å være den første som alene fløy non-stop over Atlanterhavet i 1927. Han skrev også to bøker.
Bakgrunn
Lindbergh var sønn av advokat og kongressrepresentant Charles August Lindbergh og sønnesønn av bonden Ola Månsson i Gårdlösa nr 15 (Smedstorps socken, Skåne), riksdagsledamot for bondestanden i Sverige årene 1847–1857 som emigrerte til USA i 1860.
Lindbergh studerte mekanikk ved University of Wisconsin, og beskjeftiget seg fra 1922 med flyving. Han tok i 1924 hærens flyutdannelse og ble kaptein i flyvåpenets reserve og i 1926 postflyver.
Flygningen over Atlanterhavet
Charles Lindbergh var den første som fløy over Atlanterhavet alene uten stopp, men han var ikke den første som fløy over Atlanterhavet. Britene Alcock og Brown fløy over Atlanterhavet i 1919.
Den 20. mai 1927 lettet Lindberghs fly, «Spirit of St. Louis», fra Roosevelt flyplass i New York. Flyet var designet av Donald Hall og spesialtilpasset av Ryan Airlines i San Diego i California. Flyturen tok 33 og en halv time. Den 21. mai landet han i Paris. Lindbergh vant Orteigprisen på 25 000 USD. Han ble også tildelt en Medal of Honor. I 1967 ble han innlemmet i National Aviation Hall of Fame.
Kidnapping
Den 1. mars 1932 ble hans første sønn, Charles Augustus, som var bare 20 måneder gammel, bortført. Sønnen var oppkalt etter farfaren, kongressmann Charles August Lindbergh. Moren Ann Marrow hadde lagt sønnen i sengen ca. klokken 20, men da hun senere skulle se til ham ca. klokken 22 var barnesengen tom. På utsiden av huset stod det en stige som var reist opp mot vinduet til barnerommet. Det ble funnet et dårlig skrevet brev som framsatte et krav om 50 000 dollar i løsepenger. Mot sin vilje ble Charles tvunget til å be gangstere, blant annet Al Capone, om hjelp. Til slutt betalte de løsepengene, men det førte ikke til noen oppklaring og søket ble trappet opp. Sønnen ble funnet død 12. mai samme år, bare noen kilometer fra hjemmet, etter et ti uker langt landsomfattende søk. Obduksjonsrapporten viste at sønnen døde av fallskader og at kidnapperen sannsynligvis hadde mistet ham fra toppen av stigen som ble brukt til bortføringen. Bruno Hauptmann ble dømt for bortføringen og henrettet 3. april 1936 etter en rettssak som varte i over ett år. Det var stor tvil om skyldspørsmålet, men juryen fant ham skyldig. Det er den dag i dag stor tvil i hans skyld. Ett av de avgjørende bevisene var at de fant løsepengene i boligen hans dårlig gjemt i noen tomme oljekanner.
Holdning til Tyskland
På invitasjon fra den amerikanske militærattasjé besøkte Lindbergh og hans hustru Berlin i 1936 for å inspisere Tysklands flyvåpen. Han besøkte blant annet de olympiske sommerleker i 1936 som gjest av Luftwaffes øverstkommanderende Hermann Göring, men framfor alt fabrikker og flyplasser. Göring gjorde dette til en stor mediebegivenhet og propaganda for Nazityskland. Dette førte til at Lindberghs popularitet i USA dalte sterkt.
Under de kommende to år besøkte han Tyskland to ganger til og ble stadig mer imponert av den tyske opprustningen. Han ble overbevist om at ingen europeisk makt skulle kunne stå imot et tysk angrep (og at det skulle bli opp til Russland). Derfor tok han imot en tysk medalje, Den tyske ørns fortjenesteorden, noe som gav negativ kritikk i USA. Men den amerikanske ambassadør Hugh R. Wilson har senere notert at medaljen ble overlevert uten forvarsel, at Lindbergh stakk den uten seremoni rett i lommen og at det ville ha innebåret en diplomatisk katastrofe å ikke ta den imot, og gjort Lindberghs spionasje mot det tyske flyvåpen vesentlig vanskeligere. Det innebar imidlertid slutten for Lindberghs planer om en karriere innen politikken.
Han begynte å propagere for at USA skulle holde seg utenfor den kommende konflikt, noe som fikk blandet mottakelse i USA, der isolasjonister hadde en konflikt med dem som bekymret seg for nyheter om forfølgelser av jøder. Dette førte til at hans helteglorie bleknet.
I 1938 begynte paret Lindbergh å legge planer for å bosette seg i Berlin. Straks etter at Lindbergh hadde tatt imot medaljen fant Krystallnatten sted, forfølgelsene øket markant og omkring 20-30000 personer ble sendt til konsentrasjonsleirer. Dette fikk ekteparet Lindbergh til å omgjøre sine planer.
Tilbake i USA argumenterte Lindbergh for at USA skulle forholde seg nøytralt, noe som førte til dyp konflikt med president Franklin D. Roosevelt. I 1940 uttalte Franklin D. Roosevelt: «Om jeg skulle dø i morgen, så vil jeg at dere skal vite dette: Jeg er absolutt overbevist om at Lindbergh er nazist.» Lindbergh var imidlertid ikke nazist, selv om han delte Hitlers fascinasjon for rasehygiene.
Lindbergh ble rekruttert av America First, som motarbeidet en amerikansk innblanding i andre verdenskrig mot Tyskland. Han var av den oppfatning at Storbritannia og Frankrike ikke skulle gå til krig mot Tyskland, som han så som en viktig sivilisasjonens bastion mot sovjetkommunismen. Denne innstilling endret imidlertid Lindbergh etter Pearl Harbor. Han forsøkte å verve seg igjen (han hadde sagt seg opp fra det amerikanske flyvåpen to år tidligere), men på grunn av antijødiske uttalelser og sin kobling til Tyskland før krigen ble han imidlertid ansett som upålitelig av den amerikanske regjering. I stedet begynte han å arbeide med Henry Ford (som i 1920-årene stod fram som antisemitt etter å ha utgitt firebindsverket "The International Jew") med å produsere fly. Han ble sendt til Stillehavet og utførte omkring 50 flyoppdrag. Han skjøt ned minst et fly og lærte dessuten pilotene teknikker for å spare på brenselet. Til tross for sin innsats under krigen ble han fortsatt kritisert, ikke minst for at han hadde propagert for at USA skulle forbli uforberedt for krig.
I 2003 ble det fastslått at Lindbergh under sin tid i Tyskland hadde satt barn på to søstre som han hadde møtt i München, foruten den affære han hadde med sin sekretær.
Komorene under Sommer-OL 2004
Komorene under Sommer-OL 2004. Tre sportsutøvere, to menn og en kvinne fra Komorene deltok i to sporter, friidrett og vektløfting under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var tredje gangen Komorene deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.
Galicia
Galicia (galisisk også Galiza) er en autonom region i det nordvestlige Spania. Arealet er 29 575 km² og folketallet er 2,8 millioner. Det milde, fuktige kystklimaet gjør regionen til den grønneste i landet. Kysten domineres av bukter og nes og små fjorder, eller rias. Her er høye fjell og skogkledde åser. Galicia deles inn i fire provinser, som på galisisk (galego) heter A Coruña, Lugo, Ourense og Pontevedra.
Galisierne er av keltisk opprinnelse, men språket deres, galego, er romansk og mest i slekt med portugisisk. Det keltiske preget viser seg blant annet i folkemusikken deres. Galisierne er stolte av sitt språk og sin kultur og har oppnådd et visst indre selvstyre.
I middelalderen var Santiago de Compostela et av de viktigste pilegrimsmålene; bare Jerusalem og Roma rangerte foran. Byen trekker fortsatt store mengder pilegrimer hvert år. Vikingfestivalen i Catoira er et annet populært arrangement.
La Coruña er fra gammelt av en av Spanias viktigste sjøfartsbyer. Her la Den spanske armada ut mot England i 1588. Ved byen ligger verdens eldste fyrtårn som ennå er i drift, Torre de Hércules, og som stammer helt tilbake til romersk tid.
Vigo er provinsens største by og Spanias største fiskerhavn.
Geografi
Et merkverdig geografisk fenomen man finner i Galicia er de mange fjordlignende åpningene langs kysten. Dette er estuarier som ble druknet da havet steg etter istida. Disse kalles rías og deles inn i Rías Altas og Rías Baixas. Det fins mye fisk i disse områdene og gjør den galisiske kysten til et viktig fiskeområde. Det spektakulære landskapet og villheten rundt kysten trekker til seg mangfoldige turister.
Galicias grønne kyst i hjørnet av Den iberiske halvøya er også kjent som A Costa do Marisco («sjømatkysten» på galisisk)
Galicia har bevart lite av sine tette atlantiske skoger med rikt dyreliv. Galicia er relativt lite forurenset og landskapet består av grønne åser, klipper og rias er veldig forskjellig fra det som vanligvis oppfattes som spansk landskap.
Innlandet i regionen er ikke veldig befolket og mange som bor her flytter til kysten og de store spanske byene. Terrenget her består av flere lave fjellkjeder krysset av mange små elver som ikke er farbare, men som har blitt brukt til vannkraft fra mange oppdemninger. Galicia har så mange små elver at regionen har blitt kalt «landet med de tusen elver». De viktigste elvene er Minho-elven og Sil-elven som er omgitt av spektakulære canyoner.
Fjellene i Galicia er ikke høye, men har isolert befolkningen på landet og har tatt motet fra dem når det gjelder utvikling av indre områder. Det finnes et skisenter i Cabeza de Manzaneda (1778 m) i Ourenseprovinsen. Det høyeste fjellet er Trevinca (2127 moh.) på grensen til León- og Zamoraprovinsene i Castilla y León.
Galicia har ingen omfattende naturområder og har hatt flere miljøproblem i den seneste tiden. Avskoging er et problem i mange områder. Faunaen, mest merkbart den europeiske ulven, har lidd på grunn av handlingene til husdyreiere og bønder. Hjortebestanden har blitt mindre som følge av jakt og utvikling. I det siste har oljesøl blitt et stort problem, spesielt med Mar Egeo-ulykken i A Coruña og det upopulære Prestige oljesølet i 2002, et råoljesøl større enn Exxon Valdezulykken i Alaska. Andre miljøsaker som kan nevnes er gassutslipp forårsaket av maritim trafikk, forurensning fra fiskeoppdrett ved kysten, overbeskatning av fiskebestanden og den største hyppigheten av skogbranner i Spania, til tross for det våte galisiske klimaet.
Økonomi
Galicia er et område med store økonomiske forskjeller. Vestkysten, hvor de store befolkningssenterne og det meste av industrien befinner seg, har hatt en positiv økonomisk og befolkningsmessig utvikling. I øst, i provinsene Ourense og Lugo, er økonomien først og fremst basert på tradisjonelt landbruk, og småbrukene dominerer. Økt turisme, og satsing på bærekraftig skogbruk og økologisk landbruk, gir nye muligheter. Det satses også mye på forskning og utvikling, spesielt innen bioteknologi og næringsmiddelindustrien.
Det er lite storindustri i Galicia. Det som finnes er Alcoas aluminiumsfabrikk i San Cibrao (Cervo), bilfabrikken til Citroën i Vigo, Endesas gruvedrift i As Pontes de García Rodríguez, et raffineri i A Coruña og skipsverft i Ferrol og i Vigo. I tillegg finnes klesprodusenten Inditex (Zara, Pull and Bear, etc.), med hovedkontor i Arteixo.
Landbruksindustrien er i tilbakegang, spesielt melkeproduksjon og produkter laget av melk, og landbruket er nå inne i en omstruktureringsprosess. Antallet bruk er kraftig redusert, og denne prosessen pågår fortsatt.