cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Magi
På oldeforeldrenes tid
Alphonse Louis Constant (1810 – 1875) skapte under navnet Eliphas Levi en ny okkult bølge gjennom Europa. Til Levi kom på banen, hadde Agrippas okkulte bok vært eneste autorative kildeskrift til et magisk studium. Men i 1856 publiserte Levi Dogme et Rituel de la Heute Magie (Den høyere magis dogmer og ritualer), og senere kom det flere bøker fra Levis hånd. Blant annet revitaliserte han den hebraiske kabbala innenfor en europeisk, hermetisk ramme. Disse sammenvirkende ting la grunnlaget for interessen som skulle oppstå rundt personer som Helena Petrovna Blavatsky og selskaper som hennes; og for hemmelige ordener som The Hermetic Order of the Golden Dawn. Ettersom Levi på mange måter grunnla et nytt prinsipp: Den som studerte magi publiserte sine resultater, er de som skriver om dette tema blitt flere og flere.
Moderne magi
Moderne magi tar i første rekke utgangspunkt i litteraturen fra the Hermetic Order of the Golden Dawn og Aleister Crowley. Noen få andre har også spilt en rolle, men også for dem ligger enten Golden Dawns eller Crowleys lærdommer i bunnen. At det i det hele tatt er noen interesse for magi og det okkulte i et moderne samfunn skyldes imidlertid ikke bare nevnte innflytelse, men også påvirkningen fra forfattere som J.R.R. Tolkien (1892 – 1973) og J.K. Rowling (f. 1965).
Seremoniell magi
I arven etter Golden Dawn og Crowley utøves den praktiske delen av magien gjennom seremoniell virksomhet. Seremoniell magi kan utøves av flere sammen eller i ensomhet. Det er en akseptert, okkult teori at magi utøvd av flere sammen, har større effekt; enn om den samme magi ble utøvd av de samme personer – til samme tid – i ensomhet. Dette må man tro er noe av årsaken til at magi tradisjonelt er blitt utøvd i samlende losjer.
I dag later det til å eksistere flere magiske losjer enn noensinne. Mange har sitt utspring i USA, men har spredd seg til Europa, og både Vesten og Østen har fostret sine egne, magiske selskaper. Golden Dawn er eksempelvis til stede i en rekke skikkelser. Det samme er ordener med rot i Crowleys magiske teori – thelema. Blavatskys teosofiske samfunn lever videre.
Den seremonielle delen av magien kan anta mange former. Fra små renselsesritualer utført i ensomhet i løpet av minutter, til kompliserte innvielsesritualer som involverer mange aktører og rekvisitter, og som kan vare i timevis. Seremonien kan også utføres for å påkalle det magikeren oppfatter som eksistenser fra andre plan. Det være seg engler, demoner eller elementånder..
Seksualmagi faller også innenfor rammene av seremoniell magi. Her brukes samleie rituelt i tempelomgivelser for å oppnå forandring i samsvar med viljen.
Tahkoluoto kullkraftverk
Tahkoluoto kullkraftverk er et kullkraftverk i Björneborg i Västra Finlands län i Finland. Det har en installert produksjonskapasitet på 245 MW fordelt på 1 blokk/turbin. Operatør er Pohjolan Voima.
Magi
Magi i andre sammenhenger
Begrepet magi benyttes også i dagligtalen om underholdningsmagi i form av tryllekunster. Dette er en scenisk form for underholdning hvis magiske aspekt har sitt utspring i mytologiske magikeres evne til å frembringe tilstander som for utenforstående syntes mirakuløse.
Aleister Crowley brukte betegnelsen «magick» på sitt virke, for å skille det fra den «magic» som Crowley forbandt med tryllekunster. Dette er en distinksjon som ikke er mulig på norsk.
Tahkoluoto kullkraftverk
Anlegget ble utbygd i 1974–1977. Brenselstypen er kull.
Ludwig Mies van der Rohe
Han spilte en viktig rolle innenfor utviklingen av arkitekturen i det 20. århundre. Designene hans kjennetegnes av et klart formspråk og utbredt bruk av glass, stål og betong. Hans arbeide la grunnstenen for bygging av skyskrapere med rene glassfasader. Dette er kjent som Internasjonal Design eller også internasjonal stil. Han skal ha vært den første som sa mindre er mer (less is more), et velkjent sitat i arkitekturkretser.
Oppvekst
Han ble født i Aachen i Rhinlandet i 1886 som Ludwig Mies, og arbeidet i sin fars steinhuggerhandel før han flyttet til Berlin i 1905 og sluttet seg til kontoret til Bruno Paul. Han arbeidet på tegnestudioet hos Peter Behrens fra 1908 til 1912, hvor han ble kjent med tidens teorier innen formgiving og med progressiv tysk kultur.
Han startet sin uavhengige i 1913 sin profesjonelle karriere med å tegne overklassehjem i tradisjonell, tysk landlig stil. Han beundret de vide proporsjonene og de kubiske volumene fra den tidlig 1800-talls prøyssiske, nyklassisistiske arkitekten Karl Friedrich Schinkel, mens han avviste den eklektiske og overlessede klassisismen fra århundreskiftet.
Avantgardisme (1921-37)
De nyklassiske stilene ble dårlig ansett og av mange sett på som eksempel på en arkitektur som sto for det diskrediterte aristokratiske systemet. Ved dristig å forkaste alt som het ornamentikk gjorde Mies van der Rohe en dramatisk entre med sitt oppsiktsvekkende forslag til en skyskraper i bare glass i 1921, og fortsatte med en rekke utsøkte prosjekter, med den samtidige Tyske Paviljongen under Barcelonautstillingen i 1929 (en kopi er nå gjenreist på det opprinnelige stedet) og den elegante Villa Tugendhat i Brno, Tsjekkia, fullført i 1930.
Mies arbeidet for det radikale magasinet G som startet opp i juli 1923. Han avanserte til den fremtredende stillingen som arkitekturdirektør for Werkbund, hvor han organiserte de betydningsfulle boligprototypene i Weissenhof-prosjektet. Han var påvirket av det arkitektoniske credo til både russisk konstruktivisme og den nederlandske De Stijl gruppen, og var imponert over Frank Lloyd Wrights arbeider i præriestilen. Han sluttet seg til fakultetet på Bauhausskolen hvor han begynte å undervise i arkitektur og tegnet moderne møbler som er blitt førende klassikere, slik som Barcelona-stolen, det tilhørende bordet og Brno-stolen.
Mies tok på seg den ambisiøse og livslange oppgave å skape ikke bare en ny stil, men også en ny arkitektur, som skulle innvarsle en ny tid akkurat som gotikken gjorde i middelalderen. Men den verdensomspennende økonomiske nedgangen og fremveksten av nazismen avbrøt dette eventyret.
I 1930-årene var Mies en kort stund, etter ønske fra sin beste venn og konkurrent Walter Gropius, den siste direktør for det vaklende Bauhaus. Nazi-politisk press tvang Mies til å stenge skolen, som offer for tidligere omgang med sosialisme, kommunisme og andre progressive ideologier.
Han bygget svært lite i dette tiåret (hans største byggeoppdrag var Philip Johnsons New York-leilighet). Stilen hans ble forkastet av nazistene som «ikke-tysk». Han forlot nølende sitt fedreland i 1937 da han så mulighetene for fremtidige oppdrag smuldre hen. Han takket ja til et boligoppdrag i Wyoming og deretter et tilbud om å være leder for en arkitektskole i Chicago. Da han ankom USA etter 30 års virke i Tyskland, var hans rykte som pioner innen den moderne arkitekturen allerede grunnfestet av amerikanske forkjempere for den internasjonale stilen.
Karriere i USA (1937-)
Mies slo seg ned i Chicago, Illinois hvor han ble utnevnt som rektor på arkitektskolen i Chicagos Armour Institute (senere omdøpt til Illinois Institute of Technology – IIT). En av betingelsene for å overta stillingen var at han ville få oppdraget med å tegne de nye bygningene på universitetsområdet. Noen av de mest berømte bygningene står der ennå som Crown Hall, bygningene til IITs School of Architecture. I 1944 ble han amerikansk statsborger (naturalized citizen) og fullførte slik den endelige adskillelsen fra sitt tyske fedreland.
Hans 30 år som amerikansk arkitekt gjenspeiler en mer konsistent og moden holdning i forhold til det å nå målet med å skape en ny arkitektur for det 20. århundre. Han konsentrerte sine anstrengelser om ideen om store, åpne, universelle arealer innenfor klart ordnete bæresystem, kjennetegnet ved bruk av prefabrikkerte stålprofiler med ifylte vegger av tegl og glass. Hans tidlige prosjekter på universitetsområdet for IIT og for eiendomsutvikler Herb Greenwald åpnet øynene på amerikanerne for en stil som var i kulturell samklang med den naturlige progresjonen fra den nesten glemte 1800-tallets Chicagoskolens stil. Hans arkitektur, med aner i den sosialistiske internasjonale stilen, ble til en anerkjent byggemåte for store amerikanske selskaper.
Hans mest profilerte prosjekter i Amerika omfattet bolighøyhusene 860-880 Lake Shore Drive, Farnsworth House, Crown Hall School of Design, andre bygg i og rundt Chicago og Seagram Headquarters building i New York.
Mellom 1946 og 1951 tegnet og bygget Mies van der Rohe Farnsworth House, et fritidshus utenfor Chicago for en uavhengig yrkeskvinne, Dr. Edith Farnsworth. Dette viste verden at synlig, bærende stålkonstruksjoner og glass var materialer som kunne bli til stor arkitektur. Glasspaviljongen er hevet over sletten ved elvebredden ved Fox River på synlige H-søyler i parallelle rekker. Mellom søylene er det spent tre horisontale, stålomrammede betongplater (terrasse, hovedetasje og tak). Den rene, hvite konstruksjonen definerer et indre areal omsluttet av glass i full etasjehøyde, og lar naturen og lyset omslutte de indre arealer. En kjerne kledd med trepanel (som inneholder teknisk anlegg, kjøkken, ildsted og toaletter) er plassert i det åpne arealet og definerer areal for opphold, sove og spise uten å benytte avgrensende vegger eller rom. Ingen innvendige skiller berører de omgivende glassytterveggene. Gardiner i full høyde glir på skinner langs vinduene sikrer avskjerming og privatliv når det måtte være ønskelig. Farnsworth House og de tilhørende 60 mål skogbevokst tomt ble i 2004 kjøpt på auksjon for 7,5 millioner amerikanske dollar av grupperinger som ville bevare stedet som nå er underlagt Landmarks Preservation Council i Illinois som offentlig museum. Denne bygningen påvirket arkitekter verden over og avfødte hundreder av modernistiske glasshus, hvorav det mest kjente er Glass House av Philip Johnson, som ligger like utenfor New York City og som er nå eid av National Trust for Historic Preservation. Ikonet Farnsworth House er regnet blant Mies' største bedrifter, en legemliggjøring av hans prinsipper for orden, klarhet og enkelhet. I løpet av 1951-1952, tegnet Mies McCormick House, i Elmhurst, Illinois (22 km vest for Chicago Loop), for eiendomsutvikler Robert Hall McCormick Jr. som et sommersted. Konseptet tar utgangspunkt i en etasje i hans berømte Lake Shore Drive høyhus, og tjente som prototype for en serie rekkehus i Melrose Park i Illinois, selv om de aldri ble realisert. Huset er i dag en del av Elmhurst Art Museum.
I 1958 tegnet Mies van der Rohe Seagram Building i New York. Mies ble valgt av Phyllis Bronfman Lambert, datteren til en klient. Hun er nå selv er blitt en kjent skikkelse innen arkitekturen. The Seagram Building er blitt et ikon for det 20. århundre, arkitekturen for de store aksjeselskapene.
Under sterk motstand, valgte arkitekten å legge bygget tilbaketrukket, ta med en massiv plaza med fontene og å skape et åpent område i Park Avenue. Mies måtte argumentere med Bronfmans bank om hvordan området skulle utnyttes.
Det vakte enda mer motstand da Mies tegnet utvendige I-bjelker som ikke strengt tatt var nødvendige, men som «ga uttrykk for» strukturen i konstruksjonen, noe som ga støtet til en diskusjon om Mies hadde eller ikke hadde begått den forbrytelse å pynte på bygget. Philip Johnson hadde en rolle i tegningen av plazaen og restauranten Four Seasons. The Seagram Building er sagt å være den første større «ekspresstog»-konstruksjon hvor prosjektering og bygging skjer samtidig.
Mies tegnet og bygget mange moderne høyhus i Chicagos indre byområder og andre steder. Disse innbefatter Federal Building (1959), IBM Plaza (1966) og 860-880 Lake Shore Drive (1948–52) var den første bygning hvor man benyttet yttervegger av bare stål og glass i konstruksjonene, selve kjennetegnet på den moderne skyskraper. Hans to siste større prosjekter var Toronto-Dominion Centre i 1967 i Toronto i Ontario, den første av skyskraperbankene som ble bygget der, og Neue Nationalgalerie kunstmuseum i Berlin.
Arven etter Mies
Mies hadde en betydelig rolle som lærer, overbevist om at ideer om arkitektur kunne læres. Han arbeidet personlig og intenst på løsninger med prototyper, og lot sine studenter både på skolen og på kontoret utvikle løsninger utledet for spesifikke prosjekter under hans veiledning. Men da ingen kunne leve opp til hans forhåpninger, plaget han seg selv med tanken på hva som hadde sviktet.
Mies la stor vekt på å utdanne arkitekter som kunne videreføre hans ideer. Han ofret mye tid og krefter på arkitekturprogrammet på IIT. Hans egen praksis var basert på en intens og personlig deltagelse. Anstrengelsen for å skape prototypeløsninger for ulike bygningstyper (860 Lake Shore Dr, the Farnsworth, Seagram, Crown Hall, The New National Gallery), for så å la sine assistenter utvikle derivative løsninger under hans veiledning. Mies' barnebarn, Dirk Lohan og to partnere ledet firmaet som han døde fra i 1969. Lohan, som hadde samarbeidet med Mies om New National Gallery, fortsatte å arbeide med igangsatte prosjekter, men ledet snart firmaet inn på en uavhengig linje. Andre disipler fortsatte hans undervisning i noen år, spesielt Gene Summers, David Haid, Myron Goldsmith, Jacques Brownsom, Helmut Jahn, og andre arkitekter i firmaet C.F. Murphy and Skidmore Owings & Merrill.
Mies van der Rohe ligger begravet i Uptowns Graceland Cemetery.
Eksterne lenker
<!-- Born in Aachen, Germany, he worked in the family stone-carving business before he joined the office of Bruno Paul in Berlin. He entered the studio of Peter Behrens in 1908 and remained until 1912.
Under Behrens' influence, Mies developed a design approach based on advanced structural techniques and Prussian Classicism. He also developed a sympathy for the aesthetic credos of both Russian Constructivism and the Dutch De Stijl group. He borrowed from the post and lintel construction of Karl Friedrich Schinkel for his designs in steel and glass.
However he fled reluctantly in the late 1930s as he saw the Nazis growing in power. When he arrived in the United States, he was already a somewhat influential designer. He had been the director of the Bauhaus design school for several years and had won the commission for several architectural projects.
Famous for his dictums 'Less is More' and 'God is in the details', Mies attempted to create contemplative, neutral spaces through an architecture based on material honesty and structural integrity. Over the last twenty years of his life, Mies achieved his vision of a monumental 'skin and bone' architecture. His later works provide a fitting denouement to a life dedicated to the idea of a universal, simplified architecture
Mies settled in Chicago where he was appointed as head of the architecture school at Chicago's Armour Institute of Technology (later renamed Illinois Institute of Technology – IIT) His one condition on taking this position was that he would be able to redesign the campus. Some of his most famous buildings still stand there including Crown Hall, the home of IIT's School of Architecture.
In 1958 van der Rohe built what has been regarded as the ultimate expression of the International Style of architecture, the Seagram Building in New York. It is a large glass work, but controversially, van der Rohe chose to include a massive plaza and fountain in front of the structure, creating an open space in Park Avenue.
Mies designed and built many modern high-rises in Chicago's downtown and elsewhere. Some of his credits include the Federal Building (1959), the IBM Building (1966) and 860-880 Lake Shore Drive (1948–52), the first building to use an all glass and steel curtain wall in its construction, the hallmark of the modern skyscraper. -->
Paragraf
I et regelverk vil vanligvis et antall paragrafer være innlemmet i et kapittel som omhandler mer vidtfavnende forhold.
Paragraftegnet (§, Unicode, HTML enhet  ), som også heter signum sectiōnis og seksjonstegn, er typografisk tegn. Det brukes ofte med avsnittstegnet alinea (¶), som påpeker bestemt paragraf innenfor en lov. Er paragraftegnet fordoblet, som i §§, leses det som flertallig «paragrafer» (for eksempel §§ 13–21). Paragraftegnet opprinnelse er fra det latinske signum sectionis).
Som kors (†) og dobbeltkors (‡), brukes det av og til for å lenke til fotnote når asterisk (*) bruktes allerede på en side; men, disse bruk avtar til fordel av nummeriske fotnoter, som regel lenket til med numre hevet og/eller i hakeparenteser.
Petropol
Petropol var et program under Forskningsrådet for å drive forskning på petroleumsvirksomheten i Norge.
Programmet ble finansiert av Olje- og energidepartementet, Utenriksdepartementet, Statoil, Saga Petroleum og Norsk Hydro (1996–2000) og Olje- og energidepartementet, Statoil og Norsk Hydro (2001–2005).
Pinerolo
Pinerolo er en by med 33 269 innbyggere i Storbyområdet Torino i Italia. Den militære hovslagerskolen (grunnlagt 1882) som finnes her, er den eneste i sitt slag i Italia.
Geografi
Byen ligger 37 km fra Torino på lavlandet ved munningen av Val Chisone. Kommunen ligger på elven Chisones venstre side, like før den munner ut i elven Pellice, som i sin tur straks munner ut i Po.
Sport
Under de olympiske vinterleker 2006 ble konkurransene i curling arrangert her. Målby for den 17. etappen av Tour de France 2011.
Prince George’s County
Prince George's County er et fylke i den amerikanske delstaten Maryland. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Anne Arundel County i øst, Calvert County i sørøst, Charles County i sør, Howard County i nord og mot Montgomery County i nordvest. Det har også grense mot delstaten Virginia i sørvest og mot Washington, D.C. i vest.
Historie
Fylket ble grunnlagt i 1696 av land som ble utskilt fra fylkene Charles og Calvert County. Det har fått sitt navn etter prins George av Danmark, som var bror til Christian V, konge av Danmark og Norge.
Liste over kristeligdemokratiske partier
Liste over Kristendemokratiske partier.
Stillhet
Stillhet er et totalt eller relativt fravær av lyd. Begrepet skildrer det motsatte av bråk. Omgivelser hvor lydnivået ikke overstiger 20 decibel betraktes som stillhet.
Sanatorium
Sanatorium er en eldre betegnelse på et helsehjem, kursted, rekreasjonssted og en klinikk for langtidsbehandling. Begrepet har sin opprinnelse fra det latinske ordet «sanare» hvilket betyr helbrede eller gjøre frisk igjen, og ble særlig benyttet i Norge og andre land om institusjoner for behandling av personer med tuberkulose. En senere anvendelse av begrepet var nervesanatorium. Disse ble primært innrettet til å ta mot og behandle pasienter med nevroser og nervøse lidelser der pasienten ikke var så virkelighetsforskjøvet og urolig at lukket behandling ble nødvendig.
Stillhet
I mange kulturer benytter mennesker seg av stillhet for vise sin respekt for noe, eksempelvis sorg. Et minutts stillhet blir stundom holdt ved en minnemarkering etter en ulykke eller ved begravelser av offentlige personer.
Sanatorium
Sanatoriene hadde sin glanstid før antibiotikaens tid. Den tyske legen Herrmann Brehmer hevdet i 1853 at den alvorlige lungesykdommen tuberkulose kunne helbredes, og åpnet i 1863 det første sanatoriet, Brehmerschen Heilanstalt für Lungenkranke i Görbersdorf, Sokołowsko i Polen. Behandlingen måtte starte tidlig etter sykdomsutbruddet, pasientene skulle være i frisk luft og landlige omgivelser, spise næringsrik mat, ha mye ro og hvile, og drive forsiktig trening. Rasjonalet var at pasienters immunforsvar ville styrkes, og dermed i større grad være i stand til overvinne pulmonologiske tuberkuløse infeksjoner.
Stillhet
En utstrakt gestus for å markere eller mane til stillhet eller taushet er sette en finger vertikalt framfor leppene. Mindre alvorlig kan man signalisere det samme ved å føre tommel og pekefinger langs leppene for å mime at munnen er stengt med glidelås.
Sanatorium
Tuberkulose-sanatorier ble vanlige over hele Europa fra slutten av 1800-tallet og frem til effektive medisiner ble oppdaget.
Stillhet
Målt etter støyplageindeksen (SPI) står industri, bygge- og anleggsvirksomhet, flytrafikk og togtrafikk hver for 5% av den totale støyplagen.
Sanatorium
Litteratur
Øverland, Birger: Håndbok for tuberkuløse og i tuberkulosearbeidet interesserte, Den norske Nasjonalforeningen mot tuberkulosen, Oslo (1926)
Rullebane
Rullebane er en betegnelse på det området som er beregnet nyttet for luftfartøy for avgang og landing ved en flyplass. En rullebane kan være av fast dekke (betong, asfalt) eller løst (grus, gress).
Lengde på rullebaner oppgis som regel i meter etter anbefaling av den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO), mens enheten fot fremdeles brukes på mange rullebaner i Nord-Amerika.
Nummerering
På de fleste rullebaner kan det foretas avgang og landing i to retninger, og i luftfarten betegnes dette med et to-sifret tall som angir banens magnetiske retning på et 360-graders kompass avrundet til nærmeste 10 hele grader og deretter dividert med 10 (hvis 0 så brukes 36). For eksempel vil en baneretning på 268 grader bli avrundet til 270 og angitt som 27. Noen rullebaner kan ha restriksjoner på avgang og/eller landing i enkelte retninger.
Ved bruk av bane 18, landes det fra nord mot sør (sør er 180 grader). Den motsatte baneretningen er 36 (landing mot nord, 360 grader). Videre følges dette for en bane som ligger øst-vest – bane 09 ved avgang og landing mot øst og bane 27 ved avgang og landing mot vest. Dersom det er to parallelle rullebaner, skilles de fra hverandre ved at det legges det til en «L» (for «left») på banen til venstre, og «R» (for «right») på banen til høyre. For eksempel har de to parallelle rullebanene på Oslo lufthavn, Gardermoennumrene 01L/19R og 01R/19L. Der det er tre parallelle baner legges det til en «C» (for «centre») på banen i midten, dette ser man for eksempel ved Schiphol lufthavn i Amsterdam. Er det fire eller flere rullebaner er det vanlig å forskyve tallet et hakk på noen av banene, for eksempel er det fire parallelle nord-syd rullebaner i Denver, og de er nummerert 16R/34L, 16L/34R, 17L/35R og 17R/35L.
Varmepumpe
En varmepumpe er en apparatur som flytter varme fra et område med en gitt temperatur til et annet område med høyere temperatur slik at en gunstig temperaturforskjell etableres og opprettholdes. Vanligvis blir varmepumpe-begrepet brukt om en apparatur for oppvarming, dvs. at varme pumpes inn i et begrenset rom fra et ytre, ubegrenset reservoar. Men teknisk sett er apparaturen i f.eks. et kjøleskap en varmepumpe, bare at det her pumpes varme ut av et begrenset avlukke. De fleste såkalte luft-til-luft-varmepumpene er for øvrig reversible slik at de både kan pumpe varme inn i en bygning om vinteren og ut av bygningen om sommeren.
Bruksområder
De fleste varmepumper til hus kan også fungere som klimaanlegg for kjøling.
Virkemåten
En varmepumpe er en apparatur som fremskaffer varme på en spesielt effektiv måte. Den benytter høyverdig energi (ofte elektrisitet) til å transportere lavverdig energi. Varmepumpen benytter seg av prinsippet at et fluid blir varmere hvis trykket økes, og blir kaldere hvis trykket reduseres. Ved å komprimere og ekspandere fluidet er det dermed mulig å flytte («pumpe») varme fra en relativt kald omgivelse til et varmere behovssted.
En varmepumpe utnytter i sekvens følgende fysiske fenomener:
Direkte og indirekte anlegg
Det er alltid en fordamper (eller flere) på den kalde siden og en kondensator (eller flere) på den varme siden av varmepumpen for henholdsvis å hente varme til og avgi varme fra arbeidsmediet i hovedkretsen. Dersom disse varmevekslerne opererer direkte på mediet som er målet for kjølingen eller oppvarmingen, kalles anlegget direkte, slik som i en «luft-til-luft»-varmepumpe. I motsatt fall sies anlegget å være indirekte, typisk «vann-til-vann»-varmepumper. Her er det en ekstra mediumkrets og en ekstra varmeveksler mellom arbeidsmediet og varmekilden og tilsvarende mot inneluften.
En «luft-til-vann»-varmepumpe anvender begge prinsipper. Varmepumpens utendørsenhet er da direkte og innendørsenheten indirekte. Dersom utedelen er indirekte, er mediet mellom fordamperen og varmekilden som oftest en lake, dvs. vann innblandet med en glykol eller et salt slik at den ikke fryser under normal drift. Dessuten vil laken ha korrosjonsdempende tilsetninger.
Luft-til-luft-varmepumpe
En luft-til-luft-varmepumpe kan monteres i eneboliger, tomannsboliger, leiligheter og rekkehus, og i løpet av et år får du normalt igjen to til tre ganger så mye varme som den strømmen varmepumpen bruker. Jo lengre fyringssesongen er der du bor, desto mer gunstig er en luft-til-luft-varmepumpe. De fleste luft-til-luft-varmepumpene tilpasset nordisk klima kan hente ut energi fra uteluften helt ned mot -25 °C. Men ytelsen blir gradvis dårligere når utetemperaturen synker. Det gjelder alle typer varmepumper som henter energi fra uteluften.
Luft-til-vann-varmepumpe
Skal du bygge ny bolig, kan det være gunstig å investere i en luft-til-vann-varmepumpe. Den kan varme opp både tappevannet og rommene i boligen. Har du et olje- eller el-fyrt vannbårent oppvarmingssystem, kan det være fornuftig å bytte ut olje- eller elkjelen med en luft-til-vann-varmepumpe. Med denne varmepumpetypen vil du normalt få igjen 2,5 til 3,5 ganger så mye varme som den elektrisiteten varmepumpen bruker. Med andre ord: 1 kWh tilført energi gir opptil 3,5 kWh varmeenergi til boligen. En luft-til-vann-varmepumpe vil dekke varmebehovet store deler av året, men på de kaldeste dagene om vinteren må du bruke annen varme i tillegg. Felles for alle varmepumpetyper som henter energien fra uteluften, er at maksimal varmeytelse (kapasitet til å levere varme) blir mindre jo kaldere det er ute.
Uteluft
Uteluft er den mest brukte varmekilden i Norge. Små enheter blir stadig mer effektive og billige, og kan koste 25 000 kroner. De kan lett etterinstalleres og kan typisk halvere strømforbruket. Tilbakebetalingstiden kan da være 3-10 år. Dette avhenger selvsagt av mange faktorer som størrelsen på huset, hvor stor andel av bygningsoppvarmingen varmepumpen kan stå for, og været.
Uteluft har den fordelen at den er lett tilgjengelig og gratis. Uteluft har derimot store temperaturvariasjoner over fyringssesongen. På de kaldeste dagene når man har behov for mest varme i huset, er det også mest krevende å hente varme fra utelufta. Varmepumpens ytelse reduseres betraktelig og man må i stor grad benytte seg av tilleggsvarme som vedovn, panelovner etc. På steder med høy årsmiddeltemperatur, som ved kysten, kan det derimot være fordelaktig å bruke luft-luft-varmepumpe. Utelufta har dessuten lav varmekapasitet noe som krever et stort fordamperareal. Ved utelufttemperaturer lavere enn 3°C oppstår frost og rim på fordamperen, og det er da behov for energi/varme til avriming. Støy fra vifter i fordamper og kondensator kan være et problem, men dette er blitt bedre de senere år.
Ventilasjonsluft som varmekilde kan være et godt alternativ ettersom temperaturen på ventilasjonslufta holder jevn temperatur på rundt 20°C gjennom hele vinteren dersom det ikke benyttes varmegjenvinner. Mengden tilgjengelig varme i ventilasjonslufta er riktignok begrenset og kan som regel bare bidra med en liten del av det totale romoppvarmingsbehovet.
Sjøvann
For bygninger ved Norges langstrakte kyst er tilgangen på sjøvann ofte god, og for store anlegg er sjøvann en av de mest brukte varmekildene. Minimumstemperaturen ved kysten er sjelden lavere enn 2°C. Sjøvannskollektoren for private boliger er i all hovedsak 40 mm PE-rør som ligger i en sløyfe ut i sjøen, og tilkobles ved direkte-anlegg til vann-til-vann-varmepumpens fordamper.
Det er påkrevd med vann/glykol-blanding som forhindrer isdannelse ned til ca. -12 °C i sjøvannskollektoren. Det bestrebes å opprettholde ca. 3 °C (K) temperaturdifferanse over varmeveksleren (varmepumpens fordamper) som er tilkoblet sjøvannskollektoren eller jordvarmekollektoren. Det er ikke normalt å sirkulere åpent sjøvann inn i varmepumpeanleggene, fordi da vil det bli marin begroing i varmeveksler.
Å benytte sjøvann som direkte varmekilde innebærer bedre totaløkonomi ettersom varmefaktoren til varmepumpen øker betraktelig. Det er uproblematisk å anvende en vann-til-vann-varmepumpe til det meste av varmebehovet i privatboliger, dersom varmepumpen blir dimensjonert for dette.
Har man behov for kjøling om sommeren, er sjøvann en veldig god kuldekilde, i og med at temperaturen på det aktuelle dypet holder seg rundt 12–15°C på denne tiden.
Grunnvarme
Med grunnvarme menes varme som er lagret i grunnen, enten i jord, berg eller grunnvann. I løpet av noen få meter er temperaturen tilnærmet lik årsmiddeltemperaturen på overflaten, og variasjonene neglisjerbare. Et normalt borehull stikker 100 til 200 meter ned og utstyres med rør der det sirkuleres en lake. Dypere enn 200 meter utføres sjelden, siden dette øker slitasjen og kostnaden på boreutstyret. Kapasiteten økes gjennom flere parallelle hull. Beregnet effekt ligger normalt på 25 til 40 W per meter samlet rørlengde.
Varmeoverføringsegenskapene til materialene i grunnen er veldig viktig for hvor mye varme man kan hente ut av en brønn. Tørr jord transporterer varme dårlig og kan «ødelegge» et varmepumpeprosjekt basert på grunnvarme. Derfor er det viktig at vanninnholdet er høyt, helst full metning, fordi vann har gode varmeoverføringsegenskaper samt kan bidra med frysevarme. Borer man i fjell, bør bergarten ha høy termisk konduktivitet og/eller være porøs og samtidig inneholde mye vann. Det er eventuelt mulig å fylle på med varmeledende fyllmasse av sement og sand for å øke varmeopptaket.
Det er også mulig å hente ut grunnvarme i det øverste overflatelaget med horisontale rørslynger. Her er det spesielt viktig med godt varmeledende og fuktig materiale. Innfrysing av varmekilden er en forutsetning for god økonomi. Det vil også kunne lønne seg å regenerere varmekilden om sommeren/høsten. Slike anlegg er sjeldne i Norge.
Når en går til større dybder, dvs. mange hundre eller tusen meter, snakker en om geotermisk varme. Økonomisk utnyttelse av slik varme krever store anlegg.
Endring av arbeidsmedier de senere årene
For rundt 50 år siden brukte man i stor grad klorfluorkarboner (KFK), f.eks. KFK-12, ettersom disse mediene var svært stabile og derfor lokalt uproblematiske i bruk. Etter at man oppdaget at de klorholdige av disse gassene ved utslipp bryter ned ozonlaget, gikk man gjennom internasjonale lovereguleringer (Montrealprotokollen) over til hydroklorfluorkarboner (HKFK) som var mindre stabile, og senere til de klorfrie hydrofluorkarboner (HFK).
Både de opprinnelige kuldemediene og disse erstatningsmediene gir imidlertid meget store spesifikke bidrag til drivhuseffekten. De har mellom 1300 og 3800 ganger så stort GWP-verdi-potensial som karbondioksid (CO2). De naturlige kuldemediene ammoniakk, propan, butan og CO2 har derfor fått en renessanse. Riktignok er ammoniakk svært giftig og propan og butan er brennbare, men med de rette forholdsreglene (sikkerhetsbarrierer, ventilasjon etc.) er det mulig å kontrollere disse ulempene. CO2 er veldig krevende å benytte fordi man opererer i transkritisk område med høyt trykk (opptil 130 bar). På grunn av dette kondenserer ikke mediet, men kjøles med stor temperaturglidning. Det er derfor gunstig å benytte CO2-varmepumpe til oppvarming av tappevann, som i Norge typisk varmes opp fra 5°C til 60-70°C.
Varmepumper i Norge
Installasjon av varmepumper, som dessuten kan anvendes til kjøling, har tatt av de seneste årene. Den eldste varmepumpen man kjenner i en norsk bolig, er fra 1978. I 1990-årene ble det installert om lag 1000 i året, mens det i 2006 ble satt inn 78.532. I alt er det per 23. juni 2008 installert varmepumper i 300.000 norske boliger.
Pr. år bruker norske bygg 82 TWh med energi. 33 TWh av dette, eller omtrent 25% av det totale norske el-forbruket, er strøm som går med til å varme opp byggene. En god del av dette kan lett reduseres med varmepumpeoppvarming. I 2005 produserte varmepumper i Norge tilsammen 6 TWh varme. Bolig- og næringsbygg stod for 2.3 TWh hver, mens resten er varme til industri og fjernvarmeanlegg. Varmepumpene ga en energisparing på 4 TWh, hvor væske/vann-varmepumper bidro mest (omtrent 75%).
Kostnader for vann-til-vann-varmepumpe
En vann-til-vann-varmepumpe består av veldig få komponenter. Anskaffelseskostnad (2013) er fra ca. 20 000 - 80 000, der de billigste varmepumpene er Kina-import. En varmepumpe har enten integrert eller ekstern bereder/gulvvarmemagasin. En varmepumpe med integrert bereder/gulvvarmemagasin har fysisk størrelse tilsvarende en vaskemasin og tørketrommen som er stablet. Det er langt mindre arbeid for rørleggeren å tilkoble en varmepumpe med integrert bereder/gulvvarmemagasin, men investeringskostnaden er langt høyere for denne varianten varmepumpe. Total installasjonskostnad for vannrør i alle gulv, rørleggerarbeid, oppkobling og driftssetting, kryper nok opp til 100.000+, avhengig av størrelsen på anlegget. I budsjettering for en enebolig med 200-250m2 gulvvarme vil 150.000 være en realistisk sluttkostnad.
Eksempel på varmepumpeprosess
For å beskrive varmepumpeprosessen kan man benytte seg av et trykk-entalpi-diagram, populært kalt h-logp-diagram. Slike diagrammer viser spesifikk entalpi for kuldemedier i forhold til trykket, der trykket er logaritmisk fremstilt. Linjer for konstant temperatur (Isotermer) og tetthet (Isokorer) er ofte angitt i slike diagrammer. Punkter for tilstanden mellom hovedkomponentene blir satt inn i diagrammet for å angi energiomsetningen og trykknivåene. Man kan da se hvor mye varme per sirkulerende kuldemedium (kg/s) som tas opp fra omgivelsene, hvor mye som blir avgitt og hvor mye høyverdig energi (ofte strøm) som må tilføres prosessen.
Figuren viser et trykk-entalpi-diagram av kuldemediet HFK-134a. Det er tegnet inn en prosess hvor mediet har en utetilstand på 3 bar / 0°C og en innetilstand på 17 bar / 60°C. Disse tilstandene kan f.eks. brukes til å hente varme fra sjøvann på 4°C og levere varme til et vannbårent anlegg med temperatur på 50°C.
Den krumme streken i diagrammet viser hvor fluidet skifter tilstand mellom væske og gass. Området innenfor streken viser tofase-området, hvor mediet består av både væske og gass. I dette området er temperaturen konstant for et gitt trykk (for en-komponentmedier). All tilført energi går med til å fordampe mediet og avgitt energi kommer kun fra kondensering av mediet.
Kompressortrinnet
Ved inngangen til kompressoren har kuldemediet en temperatur på 0 °C, et trykk på 3 bar og en entalpi på 400 kJ/kg. Kompressoren trykker sammen gassen (1-2) og temperaturen stiger til 95 °C og trykket til 17 bar. (Ved såkalt adiabatisk (tapsfri) kompresjon, komprimeres gassen fra 1 til 2', og temperaturen stiger bare til 65 °C.) Fluidets entalpi øker fra 400 til 470 kJ/kg, det er også den mengden elektrisitet (eksergi) per sirkulerende massestrøm (kg/s) som kreves for å drive varmepumpen.
Varmeavgivning
Kuldemediet føres så inn i kondensatoren hvor temperaturen raskt synker til 60 °C, men trykket er fortsatt 17 bar. Fluidet har da nådd kondensasjonslinjen hvor gassen starter å kondensere til væske (2-3). Fluidet avgir varme gjennom denne tilstandsendringen fra gass til væske uten å endre hverken temperatur eller trykk. Fluidet avgir varme helt til all gass er kondensert til væske (3). Entalpien til fluidet er nå 290 kJ/kg. Det betyr at fluidet har levert varme tilsvarende 180 kJ/kg til omgivelsene, representert ved qk.
Strupning
Kuldemediet er nå i veskeform, føres gjennom et filter og renner videre i væskeform til ekspansjonsventilen. Denne reduserer trykket til 3 bar (4) og fører mediet inn i varmepumpens fordamper, normalt som en blanding av væske og gass. Dersom mediet er kraftig underkjølt, kan det være kuldemedium i ren væsketilstand som kommer ut av ventilen.
Fordamping
Kuldemediet er nå kaldere enn omgivelsene og vil varmes opp. Fordi det befinner seg i tofaseområdet, vil det koke eller fordampe. Det tar til seg varme uten å endre trykk eller temperatur. All tilført varme går med til å omdanne væskeandelen til gass, helt til kuldemediet er 100% damp. På ny går mediet inn i kompressoren (1) og har da tatt til seg energi tilsvarende 110 kJ/kg, representert ved q0. Dette representerer den energien i varmepumpeprosessen som vi gjerne betegner som «gratis» fordi den er hentet fra omgivelsene.
Vann/vann-varmepumpens fordamper
Det er optimalt å ha 6-10 grader temperaturdifferanse på kjølemediet (typisk luft, vann eller lake) som tilføres fordamperen for å få høyest mulig COP (varmefaktor) på varmepumpen. Massestrømmen av kjølemediet justeres i forhold til fordamperens overføringsflate og varmeoverføringskoeffisient, samt mediets spesifikke varmekapasitet, for å oppnå en slik temperaturdifferanse.
Effektivitet
Varmepumpers effektivitet angis gjerne gjennom den såkalte varmefaktoren eller COP som står for «Coefficient of Performance». Dette er forholdet mellom avgitt effekt som varme, og tilført effekt. Hvis man bruker 1 kW strøm til å drive varmepumpen og får 2,5 kW med varme ut, har den en varmefaktor på 2,5. Ved moderate temperaturløft (15-25 °C) er det vanlig med verdier på 3-4. Jo større temperaturforskjellen inne kontra ute er, jo nærmere vil denne nærme seg 1.
Teoretisk varmefaktor-maksimum for en varmepumpeprosess er gitt av Carnot-syklusen:
Her er Qo varme, gitt i Joule inn i prosessen, mens Qk er varmen som prosessen leverer.
SCOP (årsvarmefaktor)
SCOP (Seasonal Coefficient of Performance) forteller hvor mye varme anlegget leverer i forhold til hvor mye strøm som brukes i løpet av et år. Jo høyere tall, jo mindre strøm bruker varmepumpen i forhold til varmen som produseres. Siden SCOP sees igjennom et årlig perspektiv, og tar hensyn til forandringer i luftfuktighet og utetemperaturen igjennom året, vil den gi en mer korrekt måling på hvor energibesparende varmepumpen faktisk er.
Raúl Campero
Raúl Campero Núñez (født 29. november 1919, død 31. oktober 1980) var en meksikansk rytter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Campero vant en olympisk bronsemedalje i hestesport under Sommer-OL 1948 i London. Med hesten «Tarahumara» var han med på det meksikanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i feltritt bak USA og Sverige. De andre på laget var Humberto Mariles på «Parral» og Joaquin Solano Chagoya på «Malinche».
Biologisme
Biologisme betegner ideologisk bruk eller misbruk av biologiske funn eller teorier. Ifølge en vanlig definisjon brukes biologisme om forsøk på å tolke biologien på en normativ, heller enn en deskriptiv måte. I motsetning til biologisk determinisme hevder ikke biologismen at man må, men at man bør handle i tråd med biologien: Ifølge biologisk determinisme er vi ikke i besittelse av friheten til å handle annerledes enn biologien vår bestemmer; biologismen derimot forutsetter en slik frihet, men tilkjenner biologiske forklaringer en funksjon som moralsk rettesnor.
Biologisme følger ikke av biologi og har per i dag praktisk talt ingen uttalte tilhengere blant biologiske eller filosofiske fagpersoner. Selv om det historisk har funnets enkelte biologer som har argumentert biologistisk, kan ikke biologismen begrunnes gjennom biologi. Biologisme bruker biologi normativt; men hvorvidt denne bruken er legitim, er ikke et biologisk, men et metaetisk spørsmål.
Ulike definisjoner
I tråd med denne definisjonen har begrepet biologisme historisk blitt brukt for å betegne bestemte varianter av scientisme, men også bl.a. vitalismen. Slike strøminger var kjennetegna av bruken av biologiske forklaringer på fenomener der disse ikke har noen forklaringsverdi.
Ulempen med slike definisjoner er at de nødvendigvis forblir uskarpe. Mens grensen mellom deskriptive og normative utsagn er entydig, er det ikke like entydig hva som er biologiens «legitime område». Grensen for fagfeltet biologi har for det første endra seg over tid, og er for det andre ikke på noe tidspunkt skarpt definert. Således vil enkelte kunne oppfatte human sosiobiologi som en form for biologisme (i vid forstand), mens dette fagfeltet for andre er en selvskreven del av biologien.
Eksempler på biologismer
Tida rundt offentliggjøringen av Darwins bok Artenes opprinnelse (1859) og frem til 1940-tallet var rik på ulike former for biologisme. De mer konservative av disse sammenfattes ofte som sosialdarwinisme (selv om de verken utgjorde noen sammenhengende strømning eller hadde spesielt mye overlapp med den vitenskapelige darwinismen). Kjennetegn for flere av disse biologismene var at konkurransen i naturen («kampen for tilværelsen») ble opphøyd til et samfunnsideal.
NM i bandy 1952
'''Det 35. Norgesmesterskapet i bandy – 1952'''
Beste lag i hver pulje til finale
Skull and Bones
Skull and Bones er et lukket selskap for innvalgte studenter ved Yale University.
Selskapets statutter er slik: 15 nye medlemmer innvelges i sitt første studieår ved Yale, og forblir medlemmer livet ut. Slik sett er de medlemmer i hele studietiden ved Yale, også som doktorgradsstudenter. Selskapet ble dannet av William Russell i 1832. Den antas å være et nettverk med innflytelse. Det verserer mange rykter om hva som skjer i selskapet og hva dens formål er, kun få opplysninger er offentlig bekreftet. Det er dokumentert at ritualene ble bragt fra Tyskland av grunnleggeren Russell på midten av 1800-tallet. Pga. symbolikken som blir brukt hevdes det at Skull and Bones i utgangspunktet baserte seg på frimureriets tredjegrad. Viktige symboler er: tiden, døden og sosialt samvær etter opptagelser og rituelle møter.
Hvert år foreslås det blant medlemmene hvem i Yales førsteårskull man vil invitere til å bli eventuelle medlemmer. I dag er det ca. 800 levende medlemmer, flere med betydelig høy sosial status i USA, både innenfor politikk, næringsliv og i det militære. Organisasjonen er liberale i den forstand at de i dag tillater både kvinner, homofile, ulike religioner og raser. Rent praktisk fungerer organisasjonen som et lukket eksklusivt nettverk som varer livet igjennom.
Blant de fremste medlemmer er:
Toril Brekke
Toril Brekke (født 24. juni 1949 i Oslo) er en norsk forfatter. Brekke er utdannet typograf. Hun har arbeidet som typograf, lærer, fabrikkarbeider og journalist. I 1976 debuterte hun med romanen Jenny har fått sparken. Brekke er særlig kjent for sine historiske romaner.
Brekke har hatt tillitsverv i forfatter- og ytringsfrihetsorganisasjoner. Hun har vært formann i Den norske Forfatterforening (1987–1991) og formann i Norsk PEN (1992–1997). Fra 2001 til 2006 var hun juryformann for Riksmålsforbundets litteraturpris.
Brekke har også satt musikk til Rudolf Nilsens dikt «Revolusjonens røst».
Brekke er datter av dikteren Paal Brekke, og skrev i 2002 hans biografi ''Paal Brekke – En kunstner. Et liv''.
Killers
Killers har flere betydninger:
Alkyner
Alkyner er stoffgruppenavnet til hydrokarboner med en trippelbinding mellom karbonatomene i molekylet. Et alkyn er følgelig en umettet organisk forbindelse, ettersom det ikke bare består av enkeltbindinger. Et alkyn består kun av karbon- og hydrogenatomer. Alkyner har endelsen -yn, og formelen CnH2n-2. Det enkleste alkynet har derfor formelen C2H2 og navnet Etyn, men er bedre kjent i dagligtale som acetylen.
Umettede hydrokarboner som alkyner kan påvises ved å tilsette en løsning av Br2. Da vil fargen til Br2 forsvinne gjennom denne addisjonsreaksjonen:
CHCH → BrHCCHBr
CH2CH2 → BrH2CCH2Br
Joaquín Solano Chagoya
Joaquín Solano Chagoya (født 2. juni 1913 i Chicontepec i Veracruz i Mexico, død 15. februar 2003) var en meksikansk rytter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Solano vant en olympisk bronsemedalje i hestesport under Sommer-OL 1948 i London. Med hesten «Malinche» var han med på det meksikanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i feltritt bak USA og Sverige. De andre på laget var Humberto Mariles på «Parral» og Raúl Campero på «Tarahumara».
Grunnkretser i Sandefjord kommune
Grunnkretser i Sandefjord kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Sandefjord kommune, Vestfold, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Vayana
Vayana er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore, glatte og blanke, ovale til litt pæreformede skarabider.
Levevis
Larvene lever i råtten ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Staffordshire bull terrier
Staffordshire bull terrier (FCI #076) er en mellomstor britisk terrierrase som kan ha oppstått i Staffordshire, selv om selve opprinnelsen er både usikker og omdiskutert. Typen utkrystalliseres i siste halvdel av 1800-åra. Staffordshire bull terrier er også kjent under tilnavnene staff og staffe i Norge. I 2016 var det den mest populære rasen i Oslo målt i antall nye valper. I 2019 var dette den mest populære rasen i Tromsø. Den var nest mest populær i Norge som helhet i 2019.
Rasen er forbudt i mange land, da den kan være farlig for mennesker.
Opprinnelse og alder
Staffordshire bull terrier er trolig et resultat av krysninger mellom lokale terriere og bulldogger, men forholdet dem i mellom er ukjent. Rasen stammer fra England, der lignende hunder ble brukt til baiting (slåsskamper mellom dyr), som okse- og hundekamper. Slåsskamper mellom dyr var vanlig på De britiske øyer fra midten av 1100-tallet og framover, men det er uvisst om kamphandlingene ble utført med en spesiell type hund. Kullgraverdistriktet i Staffordshire var neppe noe unntak, der typen hevdes å ha oppstått og denne hunderasen har fått sitt navn fra.
APEC
APEC (Asia-Pacific Economic Cooperation) er en gruppe av 21 Stillehavsland som møtes årlig for å forbedre sine økonomiske og politiske bånd. Det første møtet ble holdt i Canberra i Australia etter initiativ av Australia i 1989. Medlemmene i APEC utgjør 60 prosent av verdensøkonomien. Det årlige møtet mellom de ulike landenes statsledere (utenom Taiwan, som representeres av en person på ministernivå) kalles APEC Economic Leaders Meeting.