cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marie Jeanne Clemens
Hun var datter til urmakeren Claude Joseph Crévoisier og Marie Thérèse Blot. Marie Jeanne var elev av den danske kunstneren Johann Friderich Clemens 1773-77, som hun giftet seg med i 1781 og fulgte med til Danmark, der ektemann fra 1779 var hoffkunstner. Hun ble raskt en del av byens kunstkretser og ble innvalgt som en av de første kvinnene i Kunstakademiet. Hun var en nær venn av hoffmarskalk Johan Bülow og deres korrespondanse er bevart.
Hun arbeidet med ektemannen i å lage kopperstikk av Jens Juels og Nicolai Abildgaards verk. Blant hennes verk finnes portrett av Jens Juel (1777), Johan Herman Wessel (1785), Frederik Schwarz (1785), En lille Pige med en Blomsterkurv (1785), Pasiphae med Minotaurus, selvportrett (1777), Christopher Ørsted (1785), Johanne Rosing (1785).
I 1788 flyttet hun med ektemannen til Berlin, der hun døde av tuberkulose.
Yvonne Visser
Yvonne Visser (født 9. juli 1965) er en canadisk tidligere skiskytter.
Hun representerte Canada under Vinter-OL 1992.
Etter at hun la opp som aktiv utøver har hun vært skiskyttertrener i hjemlandet.
Laudalstunnelen
Laudalstunnelen er en 180 meter lang tunnel i Suldal kommune i Rogaland. Tunnelen er en del av fylkesvei 46 og ble bygget samtidig som Sandsfjordbrua. Den åpnet i 2015.
Pietro Figlioli
Pietro Figlioli (født 29. mai 1984) er en italiensk vannpolospiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv med det italienske landslaget.
Parlamentsvalget i Italia 1983
Parlamentsvalget i Italia 1983 ble holdt den 26. juni.
Ellen de Vibe
Ellen Marit Schjelderup de Vibe (født 28. januar 1952) er en norsk arkitekt og byplanlegger, og er tidligere byplansjef i Oslo.
De Vibe er utdannet fra University of Wales, der hun tok en bachelorgrad i arkitektur i 1972 og en mastergrad i byplanlegging i 1975. Hun arbeidet deretter som plan- og reguleringssjef i Alta, byplansjef i Skien, avdelingsdirektør i Miljøverndepartementet og leder av Statens Byggeskikkutvalg. Hun var sjef for Oslo plan- og bygningsetat (PBE) fra 1998 til 2019. .
Ellen de Vibe er æresmedlem i Norske arkitekters landsforbund.
Jo-Ané van Dyk
Jo-Ané van Dyk (født 3. oktober 1997) er en sørafrikansk friidrettsutøver som konkurrerer i spydkast. Hun har gull i spydkast fra Juniorafrikamesterskapet i friidrett 2015 og bronse fra Panafrikanske leker 2015 som fremste internasjonale meritter.
Idrettskarriere
Van Dyk deltok ved ungdoms-VM i friidrett 2013 i juli. Der kom hun på 6.-plass i spydkast, med 50,16 meter som beste resultat i finalen. Hun hadde årsbeste i verden før dette mesterskapet, med 55,15 meter. Denne lengden oppnædde hun ved SASA High School Track and Field Championships i London den 23. mars.
I april vant hun spydkast i U17-klassen ved det sørafrikanske juniormesterskapet i friidrett. Hun deltok deretter ved ungdomsafrikamesterskapet i friidrett 2015 i mai, der hun også vant spydkast. Hun kastet her 47,62 meter.
Hun nådde finalen ved Sommer-OL for ungdom 2014, og endte det på 7.-plass med 48,93 meter. Her satte hun personlig rekord i kvalifiseringsrunden, med 52,60 meter.
Hun representerte Sør-Afrika ved Panafrikanske leker 2015, og kom der på 3.-plass med 50,52 meter.
Henrik Laurentius Helliesen
Henrik Laurentius Helliesen (født 20. desember 1824 i Bodø, død 22. juli 1900 i Fåberg) var en norsk embetsmann, stortingsrepresentant og statsråd.
Helliesen var amtmann i Nedenes amt i 1860–63. I 1862 blei han innvalgt på Stortinget som førsterepresentant fra Arendal og Grimstad.
I tida 1863 til 1884 (med enkelte svært korte avbrudd) veksla han mellom å være finansminister og å være medlem av den norske statsrådsavdelinga i Stockholm. Det leda arbeidet med myntreformen i 1875 (overgang til kroner og øre som myntenhet).
I 1871 leda han Indredepartementet noen måneder, og i 1884 var han kirke- og undervisningsminister i drøyt tre uker. Han var en av statsrådene som blei felt av riksretten i saken mot regjeringa Selmer.
I 1886 blei Helliesen igjen valgt inn på Stortinget, denne gang tilslutta det nye partiet Høyre.
Fra 1885 var han tollskriver i Christiania.
Æresbevisninger og utmerkelser
I 1876 blei Helliesen tildelt Storkorset av St. Olavs Orden. Billedkunstneren Th. Mathiasen malte et portrett av Helliesen der han bærer både Storkorset av St. Olavs Orden og Storkorset av Svenska Nordstjärnan; portrettet ble antagelig malt på 1880-tallet. Maleriet inngår i dag i Oslo Museums Byhistoriske samling.
Helliesens akvareller
I fritiden tegnet Helliesen akvareller med motiver fra Christiania. Akvarellene er av stor byantikvarisk verdi.
Licínio Rangel
Licínio Rangel (født 5. januar 1936 i Campos, død 16. desember 2002 i Rio de Janeiro) var en katolsk biskop.
Liv og virke
Licínio Rangel ble presteviet 24. september 1967. Den tradisjonalistiske biskop Bernard Tissier de Mallerais bispeviet ham uten pavelig mandat den 28. juli 1991 i São Fidélis i Rio de Janeiro, for prestebrorskapet St. Pius X (FSSPX); Alfonso de Galarreta og Richard Williamson var medkonsekratorer.
Mot slutten av 2000 fremforhandlet Licínio Rangel med Vatikanet en tilbakevenden for sitt lokale tradisjonalistiske fellesskap «St. Johannes Maria Vianneys forening» (SSJV) og dets 25 prester til den katolske kirkes fold. Avtalen med Den Hellige Stol innebar også at foreningen kirkerettslig den 18. januar 2002 ble en apostolisk personaladministratur innen bispedømmet Campos' territorium. Ekskommunikasjonen Rangel hadde pådratt seg ved bispevielsen, ble opphevet mot slutten av 2001, og han ble selv titulærbiskop og personaladministraturets første apostoliske administrator.
Rangel ble alvorlig syk senere i 2002, men fikk være med på å bispevie sin etterfølger, Fernando Areas Rifan, etter bispevielsesritualet fra 1962.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Man and His Soul
Man and His Soul er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av John W. Noble.
Enckes komet
Enckes komet er den kometen med kortest omløpstid, som bare er på 3 år. Kometen er periodisk, noe som ble påvist av den tyske astronomen Johann F. Encke som kometen er oppkalt etter.
Süper Lig 2018–2019
Süper Lig 2018–2019 offisielt kalt Spor Toto Süper Lig Lefter Küçükandonyadis, var den 61 sesongen av Süper Lig, den øverste divisjonen i tyrkisk fotball. Sesongen begynte 10 august 2018 og ble avsluttet i mai 2019. Regjerende mestere forsvarte tittelen og vant ligamesterskapet for 22. gang.
Sesongen ble oppkalt etter Lefter Küçükandonyadis, en tidligere tyrkisk landslagsspiller og legende.
Gabrielė Leščinskaitė
Gabrielė Leščinskaitė (født 25. mars 1996 i Pakruojis) er en litauisk skiskytter.
Hun representerte Litauen under Vinter-OL 2022.
Ryan Crocker
Ryan Clark Crocker (født 19. juni 1949 i Spokane i Washington i USA) er en karrierediplomat i den amerikanske utenrikstjeneste. Han ble i 2007 USAs ambassadør i Irak. Tidligere har han vært USAs ambassadør i Pakistan fra 2004 til 2007, i Syria fra 1998 til 2001, til Kuwait fra 1994 til 1997, og til Libanon fra 1990 til 1993.
Han ble i januar 2009 tildelt Presidentens frihetsmedalje. Noen dager etter, og fremdeles noen uker før sin fratreden i Bagdad, advarte han offentlig mot en forsert amerikansk tilbaketrekning fra Irak.
Are You Here (film)
Are You Here er en amerikansk dramakomedie fra 2013. Filmen er skrevet og regissert av Matthew Weiner, og har Owen Wilson og Zach Galifianakis i hovedrollene.
Handling
To barndomsvenner (Owen Wilson og Zach Galifianakis) legger ut på tur til deres hjemby etter at en av dem får greie på at han har arvet en stor sum med penger fra sin nylig avdøde far.
Mike Harari
Michael («Mike») Harari (født 18. februar 1927 i Tel Aviv, død 21. september 2014 samme sted) var en agent for den israelske etterretningstjenesten Mossad, og ifølge norsk påtalemyndighet en av lederne for Mossad-gruppen som i 1973 kom til Norge og utførte «Lillehammerdrapet».
Bakgrunn og virke
Michael Harari ble født i Tel Aviv 18. februar 1927, og i tenårene ble han med i den jødiske militsen Haganah. Etter andre verdenskrig var over ble han sendt til Europa for å hjelpe jødiske overlevende etter Holocaust å emigrere til Israel, noe som var forbudt i den britiske mandatperioden. Etter etableringen av staten Israel i 1948 arbeidet han for sikkerhetsorganisasjonen Shin Bet. Harari begynte å arbeide for Mossad i 1954, og i 1970 ble han leder for seksjonen for spesialoperasjoner, kjent som Caesarea.
Den 21. juli 1973 skjøt en gruppe fra Mossad ned den marokkanske kelneren Ahmed Bouchikhi på åpen gate i Lillehammer. Han ble forvekslet med Ali Hassan Salameh, en leder i den palestinske aksjonistgruppen Svart september som blant annet drepte elleve israelske idrettsmenn under OL i München i 1972.
Norsk etterforskning kom etterhvert til den konklusjon at en annen agent, Gustav Pistauer, var opprinnelig leder av aksjonen mot den mannen israelerne trodde var Salameh. Han skadet imidlertid benet og fikk legebehandling. Han synes å ha reist fra Norge før selve drapet. Etter dette ble lederfunksjonen overtatt av Mike Harari som antakelig anvendte identiteten Eduard Laskier.
I 1976 deltok Harari i planleggingen og utførelsen av Operasjon Entebbe, hvor palestinere hadde kapret et fly fra Air France og tvunget det til å lande i Entebbe i Uganda. Ved å utgi seg for å være italiensk forretningsmann skal Harari i forkant av aksjonen klart å komme inn på flyplassområdet.
Førstestatsadvokat Lasse Qvigstad sendte, etter at politiet i 1996 hadde igangsatt en fornyet granskning av saken, en rettsanmodning til Israel om avhør av Harari. Norske myndigheter mente med sikkerhet å vite at Harari befant seg i hjemlandet Israel. Etter dette ble han etterlyst internasjonalt i juni 1998. Oslo forhørsrett har utferdiget pågripelsesbeslutning 28. juni 1998. Men landet fulgte vanlig kutyme med ikke utlevere egne borgere, og viste dessuten til «nasjonens sikkerhet». Senere ble etterlysningen av Harari avlyst..
Ved Michael Hararis død uttalte daværende forsvarsminister i Israel, Moshe Ya'alon, at Harari tilhørte den sjeldne gruppen som hadde bidratt til å etablere Israel.
The Making of Maddalena
The Making of Maddalena er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Frank Lloyd.
Handling
George Hale, en ganske unyttig sønn av velstående foreldre, er forlovet med Marie. Hales sin kamerat, Augustus Foster en kunst-student, overbeviser Hale til å bli med ham til studioet hans i Roma. Hale begynner deretter karrieren som artist. Han møter snart Maddalena, en veldig vakker ung italiensk kvinne, som også er ansatt som modell.
De gifter seg kort tid senere, og hun føder en sønn. Men Hale blir syk, og mister jobben sin. Faren hans, som har fått høre om ekteskapet og sykdommen hans, bestemmer seg for å bringe ham til Amerika. Hale ønsker å ta med seg sønnen sin til hjem-landet, men hans kone nekter. Maddalenas brutale far, som ser en mulighet til å tjene penger, kidnapper babyen.
Statare
Stataren var i Sverige og Finland en gift landbruksarbeider. Ordningen har navn etter stat, lønn i form av naturalia og bolig. Både den ansatte og ektefellen var forpliktet til å arbeide for godseieren.
Systemet oppstod i Södermanland og Mälardalen. Det fantes ikke i Norrland. Stataren hadde rett til å sette en tønne poteter (tilsvarende 100 kilo) årlig på godsets jord, og melk og ved inngikk i lønnen. Når han flyttet, fikk han en «orlovseddel» som tjente både som attest fra siste arbeidsgiver og bevis for at han var ledig for nytt arbeid.
Ordningen var mest utbredt på de store landeiendommen i det sørlige Sverige, og arbeiderne ble ofte ansatt på ett-årige kontrakter, i motsetning til torpare som hadde lengre avtaler, fra 10 til 50 år.
Kontraktene gikk ut i siste uken av oktober, under den såkalte slankveckan. Det var da mulig for stataren å flytte og prøve å få arbeid ved andre gods. Det var vanlig at de flyttet ofte. Uttrykket slankveckan stammer fra at denne uken var de uten arbeid og inntekt.
Statarne bodde dårlig i statarlängor, vertikaldelte langhus, ofte med en familie i hvert rom. Dette var særlig utbredt i Skåne. noen fikk bo i en- eller to-familiehus som kunne være av bedre standard.
Selv om statarna formelt sett bare var bundet av en uoppsigelig ettårskontrakt, ble mange statare i praksis livegne for landeieren hvor de var ansatte, gjennom den gjeld de stiftet på landeierens butikk. Så lenge gjelden ikke kunne løses ut, kunne de heller ikke ta arbeid andre steder, og måtte forlenge avtalen.
Godseieren hadde ifølge den svenske legostadgan (lov om tjenestefolk) fra 1833 rett til å straffe sine ansatte fysisk. Her stod at «''tjenere skal i sin adferd være gudfryktige, trofaste, flittige, lydige, edrue og respektfulle, og de skal ikke unndra seg det arbeide og de oppgaver husbonden med rimelig grunn pålegger dem. Pådrar tyendet seg advarsel eller fysisk straff og utvist forsømmelse, trass, upålitelighet, ulydighet, fyll eller annen uskikk, skal de motta advarsel og korreks, underkaste seg og forbedre seg. Holder tyende likevel frem med sin feilaktige adferd eller viser seg upålitelige, ukyndige eller på annet vis udugelige, kan de etter husbondens anmodning sies opp med tap av hele lønnen, og motta slik attest som de har gjort seg fortjent til.» Den svenske legostadgan'' stod ved makt til 1926.
Stataresystemet ble først avskaffet i 1945 i forbindelse med overgang til kontantlønn. Statarne er behandlet i svensk litteratur av blant andre Ivar Lo-Johansson og Moa Martinson.
Mikael II
Mikael II (gresk: Μιχαήλ Β), født 770, død 2. oktober 829, med tilnavnet Amorianeren '(ὁ ἐξ Ἀμορίου) eller den stamme (ὁ Τραυλός eller ὁ Ψελλός), regjerte som keiser i Østromerriket (Bysants) fra 25. desember 820 til sin død den 2. oktober 829 som den første herskeren i det frygiske eller amoriske dynastiet.
Liv og oppvekst
Han ble født i 770 i byen Amorium i theme Anatolic sørvest for Ankara i dagens Tyrkia. Hans familie var profesjonelle bondesoldater som fikk land fra regjeringen for sin militærtjeneste. Mikael var soldat som steg til høy rang sammen med sin kollega Leo den armenske (østromersk keiser 813-820).
Familien hans tilhørte den jødisk-kristne sekten athinganerne hvis medlemmer var folk i Kappadokia som adopterte jødiske ritualer. Athinganerne var tallrike i Anatolia og sammen med grekere og armenere dannet de ryggraden i den bysantinske hæren på denne tiden.
Mikael startet sin karriere som rådgiver (spatharios) hos generalen Bardanes Tourkos sammen med sine framtidige fiender, Leo V og Thomas slaveren. Han giftet seg med Bardanes’ datter Thekla mens Leo giftet seg med hennes søster. Mikael og Leo forlot Bardanes Tourkos kort tid etter at han hadde forsøkt å gjøre opprør mot keiser Nikeforos i i 803, og de ble belønnet med høyere militær rang. Mikael deltok aktivt i Leos kupp mot Mikael I Rangabe i 813 etter Rangabes stadige militære nederlag mot bulgarerne. Under Leo V ble Mikael satt til å lede et regiment av keiserens elitestyrker.
Keisertiden
Mikael hjalp Leo til å styrte keiser Mikael I Rangabe og overta makten i 813. Men de røk senere uklar på grunn av at Leo skilte seg fra Mikaels svigerinne, og Leo anklaget Mikael for konspirasjon og dømte ham til døden julaften 820. Henrettelsen ble utsatt til etter jul. Fra fengslet organiserte Mikael en sammensvergelse som resulterte i drapet på Leo under juledagsmessen i 820.
Etter attentatet på Leo V dro attentatmennene direkte til fengslet og fikk satt Mikael fri. Han ble øyeblikkelig utropt til ny keiser mens han enda hadde fotlenker på. Senere samme dag ble han kronet av patriark Theodotos I av Konstantinopel.
Mikael hadde på sin side støtte fra khan Omurtag av Bulgaria, sønn av den avdøde Krum. Våren 823 klarte Mikael med bulgarsk støtte å bryte beleiringen av Konstantinopel. Mikael beleiret Thomas i Arkadiopolis (Lüleburgaz) og tvang fram hans overgivelse i oktober samme år.
I sin innenrikspolitikk støttet Mikael ikonoklasmen samtidig som han forsiktig oppmuntret til forsoning med ikonodulene som han sluttet å forfølge, og også tillot å vende tilbake fra eksil. Dette inkluderte blant andre patriarken Nikeforos I av Konstantinopel og abbed Theodore av Stoudios. Disse klarte imidlertid ikke å påvirke keiseren til å forlate den ikonoklastiske troen. En av de få som ble forfulgt av keiseren var den framtidige patriarken Methodios I av Konstantinopel. De siste årene av hans regjeringstid ble preget av to store militære nederlag som kom til å prege riket i lang tid. Det var starten av den muslimske erobringen av Sicilia og sarasenernes erobring av Kreta. Innenlands støttet og styrket Mikael gjenopptakelsen av ikonoklasmen som var gjeninnført av Leo V.
På grunn av Mikaels jødisk-kristne opprinnelse og det at han var tilhenger av ikonoklasismen, var Mikael II ikke populær blant ortodokse prester som framstilte ham som en uvitende og dårlig utdannet bonde, men Mikael II var en kompetent statsmann og administrator. Han brakte stabilitet til det meste av Det bysantinske riket for første gang på mange generasjoner, og startet omleggingen av det bysantinske militærvesenet. Regjeringsapparatet og militærvesenet som han organiserte gjorde imperiet under hans barnebarn Mikael III i stand til å stå imot angrep fra abbasidene. Mikael II’s direkte etterkommere i det amoriske dynasti og etterføgerne i det makedonske dynasti hersket i Østromerriket i mer enn to århundrer.
Familie
Med sin hustru Thekla hadde Mikael bare en kjent sønn, den etterfølgende keiser Teofilos (813 – 20. januar 842). Eksistensen av en datter ved navn Helena er mulig, men kildene er usikre. Denne Helena ble gift med Theophobos, en aristokrat som ble henrettet i 842 for å ha konspirert mot keiseren. Både den samtidige kronikøren George Hamartolus og Theofanes bekjenneren rapporterte at Theophobos var gift inn i keiserfamilien, men det er usikkert om Helena var Teofilos’ søster eller svigerinne.
Etter at hustruen Thekla døde i 823 ble Mikael II gift med Euphrosyne, en datter av den tidligere keiser Konstantin VI og Maria av Amnia. Dette ekteskapet var trolig ment å styrke Mikaels posisjon som keiser, men det førte til mer motstand fra presteskapet ettersom Euphrosyne tidligere hadde vært nonne. Michael II døde den 2. oktober 829.
Yushu
Yushu kan være:
Tarzan (film, 2013)
Tarzan er en tysk animert motion capture-familiefilm fra 2013. Filmen er regissert av Reinhard Klooss, som også har skrevet manuset sammen med Jessica Postigo og Yoni Brenner. Kellan Lutz innehar hovedrollen som Tarzan, mens Spencer Locke spiller rollen som Jane Porter.
Håndball under Middelhavslekene 1987
Håndball under Middelhavslekene 1987. Håndball var en av flere sporter under de tiende middelhavslekene som ble arrangert i Latakia i Syria i perioden 11. til 25. september 1987. Det var femte gangen som håndball var med på programmet under Middelhavslekene. Det var to turnerninger, en for menn og en for kvinner. Åtte herrelag og fire damelag deltok. Det var første gangen som kvinner deltok i håndball i middelhavslekene. Algerie vant herreturneringen og Italia vant dameturneringen
Tarzan (film, 2013)
Handling
Tarzan og Jane Porter møter på en armé sendt av direktøren av Greystroke Energies, den samme mannen som tok over selskapet etter Tarzans avdøde far døde i en flyulykke sammen med moren.
Hawaii Pacific University
Hawaii Pacific University er et privat, ikke-kommersielt universitet i Honolulu og Kane'ohe i delstaten Hawaii, USA. Det ble grunnlagt 1965, og slått sammen med Honolulu Christian College i 1966 og Hawaii Loa College i 1992. Siden 2003 er HPU tilknyttet Oceanic Institute.
Foruten klassiske liberal arts-program tilbys det studier i sykepleie, journalistikk, oseanografi og business.
Campuser og colleger omfatter:
Ved HPU var det 8 080 studenter og 618 vitenskapelig ansatte i 2006, og skolepengene var US$ 13 080 per år. Det tilbys studier opp til Mastergrad. Det tilbys 50 bachelorprogrammer og elleve masterprogrammer. Noen av studenter studerer via fjernundervisning på Internett.
Megan Bankes
Megan Bankes (født 22. august 1997) er en canadisk tidligere skiskytter.
I 2017 ble Bankes den første canadiske kvinne som ble juniorverdensmester i skiskyting.
Hun representerte Canada under Vinter-OL 2022, og la opp som aktiv utøver etter den sesongen.
Portugal under EM i friidrett 1962
Portugal deltok med tre utøvere under EM i friidrett 1962 som ble arrangert 12.–16. september 1962 i Beograd. Utøverne fra Portugal oppnådde ingen plasseringer blant de åtte beste i noen øvelser under mesterskapet.
Bilruta Os-Bergen
AS Bilruta Os-Bergen var et privat transportselskap i Hordaland, opprinnelig opprettet som jernbaneselsap i 1893. Selskapet trafikkerte Nesttun–Osbanen fram til 1935. Fra 1927 hadde selskapet både tog- og busstilbud fram til jernbanen ble nedlagt i 1935. Etter dette var selskapet et rent rutebilforetak.
Opprinnelig var Bilruta Os-Bergen en avlegger av det privateide jernbaneselskapet A/S Nesttun-Osbanen, som ble opprettet i 1893. Dette var den første jernbanen i Norge som ble bygget og drevet med privat kapital og risiko. Staten ble imidlertid etter hvert en av de største aksjonærene i selskapet. Selve jernbanedriften gikk etter hvert godt, men gjelden var stor, og det ble aldri betalt ut noe utbytte til aksjonærene. Toppen av trafikkmengden kom omkring 1920. Etter 1924 gikk driften med underskudd som følge av synkende passasjertall, og det ble klart at selskapet ville gå under om ingenting ble gjort.
Som en konsekvens av dette kjøpte Nesttun-Osbanen åtte busser og materiell fra konkurrenten Brødrene Hatlestad i 1927. Jernbanen fortsatte å gå med underskudd, og selv om staten i 1929 dekket deler av tapet kunne ikke jernbanedriften reddes. Den 1. september 1935 gikk den siste turen på Osbanen, og bussene overtok trafikken. Busstrafikken gikk med overskudd allerede fra starten. Driften fortsatte etter nedleggelsen av jernbanen som et rent busselskap, under navnet Automobil-ruten Osøren-Bergen. I 1937 kjøpte selskapet godsruten til Steffen Irgens Hagevik, som startet 1933. I 1946 moderniserte selskapet navnet til Bilruta Os-Bergen.
I årene fram til 2. verdenskrig økte trafikken sterkt, og bilparken vokste. Under krigen økte passasjertallet og selskapet fikk store overskudd, dels takket være samtrafikk med Det Midthordlandske Dampskibsselskab, og kunne eliminere all gjelden etter jernbanedriften.
Press fra myndighetene om en samordning av busstrafikken i Fana og Os, resulterte i at Bilruta Os-Bergen fusjonerte med Bilruta Fana-Bergen og Bilruta Milde-Bergen 16. oktober 1964, og dannet Bilruta Fana-Os-Milde.
Arkiv
Arkivmaterialet etter Bilruta Os-Bergen (A-3815) og datterselskapet Os Bensin & Service (A-3831) finnes ved Bergen byarkiv. Arkivet etter Os-Bergen L/L spenner over en periode fra 1894 til 1966. I møtebøker og årsmøteprotokoller finnes opplysninger om driften fra 1935-66. Her finnes pensjonsforsikringspoliser, timetabeller for jernbanen 1910-1934, noe regnskap fra 1894-1965, forrådsprotokoller 1895-1929, samt en udatert film fra AS Nesttun-Osbanen. Etter datterselskapet Os Bensin & Service finnes møtebøker for perioden 1986-1994 og noe regnskap fra 1957-1984.
Plaesiorrhina
Plaesiorrhina er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Premier League 2019/20
Premier League 2019/20 var den 28. sesongen av Premier League.
Plaesiorrhina
Utseende
Middelsstore (ca. 25-40 millimeter), avlange gullbasser, vanligvis med sterke, metalliske farger. Hos disse artene har ikke hannen horn. De har et gult eller rødlig tverrbånd i dekkvingenes bakerste del.
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.
Premier League 2019/20
gikk inn i sesongen som regjerende mestere. vant Football League Championship 2018–2019 og rykket direkte opp sammen med til Premier League. sikret seg den tredje og siste opprykksplassen etter å ha slått i playoff-finalen på Wembley Stadium 27. mai 2019.
Da den 31. serierunden var ferdigspilt 25. juni 2020, ble det klart at Liverpool FC hadde tatt sin første ligatittel siden 1990.
Terminliste
Terminlisten for sesongen 2019-20 blir offentliggjort 13. juni på ligaens hjemmeside. Tidspunkt for kamper ble endret etter hvert som TV-overføringer ble satt opp. Etter at serien ble stoppet etter 29. serierunde på grunn av Covid-19 utbruddet, slapp Premier League ut ny terminliste for kampene som ikke er spilt i runde 28, samt runde 30, 31 og 32 den 5. juni 2020. Kampoppsettet for serierundene 33, 34 og 35 som ble spilt i perioden 4. til 13. juli ble offentliggjort den 18. juni, og kampoppsettet for serierundene 36 og 37 som vil bli spilt i perioden 14. til 22. juli samt info om siste serierundens avspark tidspunkt.
1. serierunde
'''Fredag 9. august''' '''Lørdag 10. august''' '''Søndag 11. august'''
2. serierunde
'''Lørdag 17. august''' '''Søndag 18. august''' '''Mandag 19. august'''
3. serierunde
'''Fredag 23. august''' '''Lørdag 24. august''' '''Søndag 25. august'''
4. serierunde
'''Lørdag 31. august''' '''Søndag 1. september'''
6. serierunde
'''Fredag 20. september''' '''Lørdag 21. september''' '''Søndag 22. september'''
8. serierunde
'''Lørdag 5. oktober''' '''Søndag 6. oktober'''
9. serierunde
'''Lørdag 19. oktober''' '''Søndag 20. oktober''' '''Mandag 21. oktober'''
10. serierunde
'''Fredag 25. oktober''' '''Lørdag 26. oktober''' '''Søndag 27. oktober'''
11. serierunde
'''Lørdag 2. november''' '''Søndag 3. november'''
14. serierunde
'''Lørdag 30. november''' '''Søndag 1. desember'''
15. serierunde
'''Tirsdag 3. desember''' '''Onsdag 4. desember''' '''Torsdag 5. desember'''
16. serierunde
'''Lørdag 7. desember''' '''Søndag 8. desember''' '''Mandag 9. desember'''
17. serierunde
'''Lørdag 14. desember''' '''Søndag 15. desember''' '''Mandag 16. desember'''
18. serierunde
'''Lørdag 21. desember''' '''Søndag 22. desember''' '''Onsdag 29. januar'''
Liste over vulkaner i Tanzania
Dette er en alfabetisk liste over aktive og utdødde vulkaner i Tanzania.
Premier League 2019/20
19. serierunde
'''Torsdag 26. desember''' '''Fredag 27. desember'''
21. serierunde
'''Onsdag 1. januar''' '''Torsdag 2. januar'''
23. serierunde
'''Lørdag 18. januar''' '''Søndag 19. januar'''
24. serierunde
'''Tirsdag 21. januar''' '''Onsdag 22. januar''' '''Torsdag 23. januar'''
25. serierunde
'''Lørdag 1. februar''' '''Søndag 2. februar'''
26. serierunde
'''Lørdag 8. februar''' '''Søndag 9. februar''' '''Fredag 14. februar''' '''Lørdag 15. februar''' '''Søndag 16. februar''' '''Mandag 17. februar''' '''Onsdag 19. februar'''
27. serierunde
'''Lørdag 22. februar''' '''Søndag 23. februar''' '''Mandag 24. februar'''
28. serierunde
'''Fredag 28. februar''' '''Lørdag 29. februar''' '''Søndag 1. mars''' '''Onsdag 17. juni'''
29. serierunde
'''Lørdag 7. mars''' '''Søndag 8. mars''' '''Mandag 9. mars'''
30. serierunde
'''Fredag 19. juni''' '''Lørdag 20. juni''' '''Søndag 21. juni''' '''Mandag 22. juni'''
31. serierunde
'''Tirsdag 23. juni''' '''Onsdag 24. juni''' '''Torsdag 25. juni'''
32. serierunde
'''Lørdag 27. juni''' '''Søndag 28. juni''' '''Mandag 29. juni''' '''Tirsdag 30. juni''' '''Onsdag 1. juli''' '''Torsdag 2. juli'''
33. serierunde
'''Lørdag 4. juli''' '''Søndag 5. juli''' '''Mandag 6. juli'''
34. serierunde
'''Tirsdag 7. juli''' '''Onsdag 8. juli''' '''Torsdag 9. juli'''
35. serierunde
'''Lørdag 11. juli''' '''Søndag 12. juli''' '''Mandag 13. juli'''
36. serierunde
'''Tirsdag 14. juli''' '''Onsdag 15. juli''' '''Torsdag 16. juli''' '''Fredag 17. juli'''
37. serierunde
'''Lørdag 18. juli''' '''Søndag 19. juli''' '''Mandag 20. juli''' '''Tirsdag 21. juli''' '''Onsdag 22. juli'''
38. serierunde
'''Søndag 26. juli'''
Air Pirates
Air Pirates («Luftpiratene») var en gruppe av tegneserietegnere som framstilte to hefter av en undergrunnstegneserie kalt Air Pirates Funnies i 1971. Utgivelsene førte til en berømt og langvarig rettssak med Walt Disney Company. Air Pirates var både tittelen på heftene og på kollektivet som sto bak. Det var grunnlagt av Dan O'Neill, og gruppen besto også av Shary Flenniken, Bobby London, Gary Hallgren og Ted Richards.
Kollektivet delte en felles interesse i stilartene til tidligere tegneserietegnere, og med de seriene hver av dem tegnet forsøkte de å imitere eller tegne i ånden til tidligere mestre i seriemediet; Flenniken tegnet i ånden av Clare Briggs og H. T. Webster i hennes serie Trots and Bonnie, Londons tegneserie Dirty Duck var hyllest til stilen til George Herrimans Krazy Kat, Richards' Dopin' Dan var antatt å være påvirket av Bud Fisher, men viste egentlig mer likhet med stilen til Mort Walkers serie Billy. Gary Hallgren tegnet en serie kalt Pollyanna Pals i en stil som minnet om Cliff Sterretts Polly and Her Pals. Dan O'Neill var opptatt av Walt Disneys seriefigurer, særlig Floyd Gottfredsons klassiske avisstripe med Mikke Mus. Begrepet «Air Pirates» hadde sin opprinnelse tilbake til en gjeng Mikke Mus-motstandere på 1930-tallet. O’Neill betraktet Mikke Mus som et symbol på konformistisk hykleri i amerikansk kultur og derfor egnet for satire.
Den første utgaven av Air Pirates Funnies var datert juli 1971, og andre hefte var datert august 1971. Begge ble utgitt under merket Hell Comics og ble distribuert via Ron Turners forlag Last Gasp. Begge heftene er betraktet som meget ettertraktede samleobjekter i dag.
Hovedfortellingene i begge heftene, skrevet og tegnet av O'Neill, Bobby London og Hallgren, fokuserte på Walt Disneys tegneseriefigurer, hovedsakelig Floyd Gottfredsons utgave av Mikke Mus, og lot disse figurene være engasjert i samtidens voksende interesse i sex og dop. O’Neill insisterte på at det ville svekke parodien dersom navnene på figurene ble endret. Hans figur ble derfor hetende «Mickey» (= Mikke Mus). Ted Richards benyttet seg av Big Bad Wolf (Storeulv) og de tre små griser i en andre bølge av parodi ved å angripe Disneys utilbørlige tilegnelse av samtidige amerikanske og europeiske eventyr og folkeminne.
Opprinnelsen
Den opprinnelige kjernen i Luftpiratenes kollektiv begynte da Bobby London møtte Ted Richards i kontorene til Berkeley Tribe, en undergrunnsavis hvor begge jobbet som tegneserietegnere. London tegnet senere en meget fiktiv redegjørelse av deres erfaringer ved Berkeley Tribe i tegneserien «Why Bobby Seale is Not Black» i Merton of the Movement. I 1970 var de til stede ved musikkfestivalen Sky River Rock Festival i Portland og møtte Shary Flenniken og Dan O'Neill ved mediakiosken hvor Flenniken produserte et daglig nyhetsbrev for festivalen på en stensildublikator. Før festivalen var over hadde de fire produsert en tegneserie på fire sider, Sky River Funnies, hovedsakelig tegnet av London. Etter festivalen dro Flenniken og Richards til Seattle hvor Flenniken tegnet illustrasjoner for Seattle Liberation Fronts kortvarige undergrunnsavis Sabot. London dro sammen med O’Neill som hadde en tegnestudio og en syndikalisert tegneserie Odd Bodkins i San Francisco, og begynte å jobbe sammen med ham. London bidro med en «kjellerserie», en serie på en stripe som sto nederst på siden og under O’Neills serie Odd Bodkins. Tidlig i 1971 inviterte de Flenniken og Richards, sammen med Gary Hallgren, en tegneserietegner fra Seattle som også var blitt kjent med O’Neill på festivalen, til å komme til San Francisco og danne kollektivet Luftpiratene.
Etter at piratene var blitt etablert begynte Willy Murphy, Larry Todd og Gary King å henge sammen med kollektivet og bidro til deres prosjekter, dog ikke med de opprinnelige to heftene med Air Pirates Funnies, men i trykket i senere Air Pirates-serier som Merton of the Movement og Left Field Funnies. Sammen med disse prosjektene utga Luftpiratene også Dan O'Neill's Comics and Stories, en samling av Bobby Londons Dirty Duck, og et hefte med Dopin’ Dan av Ted Richards med sidefortellinger av de andre medlemmene av kollektivet. Det ble meldt at en Trots and Bonnie-tegneseriehefte av Flenniken skulle komme, men dette prosjektet ble aldri fullført. De fleste av disse seriene ble distribuert via Last Gasp, en del med logoen «Cocoanut Comics» på omslaget.
Søksmål
O’Neill var så ivrig etter å bli saksøkt av Walt Disney Company at han fikk smuglet kopier av Air Pirates Funnies inn på et styremøte via en sønn av en i styret. Ved slutten av 1971 hadde han fått sitt ønske oppfylt da Disneys advokater kom med et søksmål hvor de anklaget, blant annet, brudd på opphavsrett og urettferdig konkurranse mot kollektivmedlemmene O'Neill, Hallgren, London og Richards (men ikke Flenniken da hun ikke hadde bidratt med serier i de nevnte heftene). Disney føyde senere til Turners navn til søksmålet. Luftpiratene på sin side hevdet at parodien var «fair use», rettferdig eller rimelig bruk (av andres verk), et juridisk begrep som ikke har sin direkte parallell i nordisk rettssystem.
Det er vanskelig å formidle den nøyaktige fortellingen om det langvarige søksmålet til Disney mot Luftpiratene da de involverte har motstridende minner, men det er rimelig å påstå at gjennom hele søksmålet var O'Neill trassig og utfordrende. Den innledende beslutningen til dommer Wollenberg ved Californias distriktsrett, avlevert den 7. juli 1972 gikk imot Luftpiratene, og O'Neills advokater appellerte til United States Court of Appeals for the Ninth Circuit, den amerikanske appellretten. O'Neill forslo at de øvrige piratene inngikk forlik og lot ham forsvare saken alene. Hallgren og Turner fikk et forlik med Disney, men London og Richards besluttet å fortsette kampen. For å skaffe penger til Air Pirates Defense Fund, Luftpiratenes forsvarsfond, begynte O'Neill og de andre undergrunnstegnerne å selge originaltegningene, hovedsakelig dominert av Disney-figurer, på seriefestivaler.
I løpet av de juridiske forhandlingene og i strid med det midlertidige rettslige påbudet utga Luftpiratene en del av det materialet som var påtenkt det tredje nummeret av Air Pirates Funnies i tegneserieheftet The Tortoise and the Hare. Bortimot 10 000 hefter ble raskt konfiskert etter ordre fra retten. I 1975 ble Disney tilkjent 200 000 dollar i en preliminær dom, og ytterligere et rettslig påbud som O'Neill utfordret ved å fortsette å tegne Disney-parodier.
Saken trakk ut i flere år. Først i 1978 avsa appellretten kjennelse som gikk imot Luftpiratene i tre til null for brudd på opphavsrettigheter, skjønt de avviste Disneys påstand om brudd på varemerke. I 1979 avviste Supreme Court, De forente staters høyesterett, å behandle en anke. O'Neill hevdet at hans plan med søksmålet var å tape, anke, tape igjen, fortsette å tegne sine parodier og til sist tvinge rettssystemet til å enten la ham fortsette eller sette ham i fengsel. «Å gjøre noe tåpelig en gang,» har han uttalt, «er bare tåpelig. Å gjøre noe tåpelig to ganger er en filosofi.» O'Neills firesiders Mikke Mus-serie i Communiqué #1 fra M.L.F. (Mouse Liberation Front – Musenes befrielsesfront) kom på trykk i magasinet CoEvolution Quarterly #21 i 1979. Disney ba retten om å fengsle O'Neill for forakt for retten og dømme ham som kriminell sammen med Stewart Brand, utgiveren av CoEvolution Quarterly.
I Bob Levins bok fra 2003, The Pirates and The Mouse: Disney's War Against the Counterculture («Piratene og Musen: Disneys krig mot motkulturen»), fortalte professor Edward Samuels ved New York Law School: «Jeg var forbløffet. Han fortalte meg at han hadde vunnet saken. ‘Nei, Dan,’ sa jeg til ham, ‘du tapte.’ ‘Nei, jeg vant.’ ‘Nei, du tapte.’» For Dan O'Neill var det at han ikke måtte gå i fengsel en seier. Imidlertid, mener Samuels, satte luftpiratene konseptet parodi tilbake med tyve år. Saken forble kontroversiell og et diskusjonstema blant både tegneseriekritikere og forsvarere av ytringsfriheten.
VM i seiling 2003
VM i seiling 2003 (verdensmesterskapet i seiling) ble arrangert i Cadiz i Spania i 2003. Dette var det første verdensmesterskapet i seiling der flere øvelser var samlet.
Hadia Tajik
Hadia Tajik (født 1983) er en norsk politiker (Ap) som er stortingsrepresentant fra Rogaland. Hun var fra 14. oktober 2021 til 4. mars 2022 arbeids- og inkluderingsminister i Jonas Gahr Støres regjering; Tajik gikk av som statsråd som følge av pendlerboligsaken.
Hun ble valgt til en av to nestledere i 2015, Hun var eneste nestleder fra 2018 etter Trond Giskes avgang og igjen en av to nestledere fra 2019. 6. mars 2022 trakk hun seg også som nestleder.
Hun ble i 2009 valgt inn på Stortinget fra Oslo, og var fra 2012 til regjeringsskiftet etter stortingsvalget 2013 statsråd med ansvar for Kulturdepartementet i Jens Stoltenbergs andre regjering. Hun ble med dette den til da yngste statsråden i Norge, og den første muslimen. Hun ble gjenvalgt til Stortinget fra Oslo i 2013, og ved stortingsvalget 2017 skiftet hun til sitt hjemfylke Rogaland hvor hun var Arbeiderpartiets førstekandidat.
Vinteren 2014 var Tajik programleder for NRK-serien På bortebane, hvor hun ble konfrontert med andre løsninger på samfunns- og verdispørsmål enn dem som preger norsk debatt til hverdags.
Tajik ble tidlig kalt «kronprinsessen av Arbeiderpartiet» såvel som en politisk stigende stjerne, som tilhørte «en ny generasjon» av unge arbeiderpartipolitikere. Hun ble også utpekt som mulig fremtidig statsminister og leder av Arbeiderpartiet av Gro Harlem Brundtland og politiske eksperter. Spådommene ble delvis oppfylt da Tajik ble valgt som en av de to nestlederne i partiet i 2015.
Tajik ble den første kvinnen med minoritetsbakgrunn som ble oppført som den mektigste kvinnen i Norge, på en liste av Kapital i november 2021.
Bakgrunn og tidlig arbeid
Tajik ble født den 18. juli 1983 i Bjørheimsbygd i Strand i Rogaland, der vokste hun også opp, og har nynorsk som hovedmål. Foreldrene hennes innvandret fra Pakistan i begynnelsen av 1970-årene. Hennes farfar kom fra Den tadsjikiske sosialistiske sovjetrepublikk.
Tajik har en bachelorgrad i journalistikk fra Høgskolen i Stavanger, en mastergrad i menneskerettigheter fra Kingston University i England og en mastergrad i rettsvitenskap fra Universitetet i Oslo.
Hun har arbeidet som journalist i blant annet Aftenposten, VG og Dagbladet samt skrevet kommentarartikler i Morgenbladet og Stavanger Aftenblad. I 2001 var hun redaktør for tekstsamlingen Svart på Hvitt av norske ungdommer med innvandrerbakgrunn.
Odón Alonso
Odón Alonso (født 28. februar 1925 i La Baneza i provinsen Leon i Spania, død 21. februar 2011 i Madrid) var en spansk dirigent og komponist. Han skrev også musikken til en rekke filmer.
Hadia Tajik
Bakgrunn og tidlig arbeid
Fra 2014 til 2016 var hun gift med Stefan Heggelund, stortingsrepresentant for Høyre. Hun har siden 2019 vært gift med Kristian Skard, tidligere journalist og senere partner i kommunikasjonsselskapet Try Råd.
Odón Alonso
Alonso studerte i Madrid, Siena, Salzburg og Wien. Hans første oppdrag som dirigent var på 1950-tallet da han dirigerte et orkester, hvis sanger ble spilt på radiostasjoner i Spania. I 1960 tok Alonso over stillingen som sjefsdirigent ved Philharmonic Orchestra i Madrid, og han hadde denne stillingen mellom 1968 og 1984. Alonso var også den musikalske lederen for Orquesta Sinfonica de Radio Television Española. Fra 1986 til 1994 gjennomførte Alonson flere stykker for Symphonic Orchestra of Puerto Rico.
Hadia Tajik
Politisk rådgiver i regjeringsapparatet
Tajik ble ansatt i Arbeids- og inkluderingsdepartementet 1. desember 2006 som politisk rådgiver for statsråd Bjarne Håkon Hanssen. Deretter hadde hun et lengre vikariat som politisk rådgiver for statsminister Jens Stoltenberg i 2008, som den yngste ved Statsministerens kontor noensinne, mens politisk rådgiver Mina Gerhardsen var i permisjon. Hun vikarierte også for Eirik Øwre Thorshaug, som var politisk rådgiver for tidligere justisminister Knut Storberget, da Thorshaug hadde et halvt års permisjon. I 2009 var hun i medienes søkelys da justisdepartementet sendte ut en pressemelding der det ble informert om at politiets uniformsreglement skulle endres for å tillate hodeplagget hijab. Det har siden fremkommet at hun ikke hadde noe med det å gjøre. I 2015 foreslo hun for øvrig å forby bruk av hijab i den norske barneskolen.
I april 2009 var Tajik tilbake i Arbeids- og inkluderingsdepartementet som politisk rådgiver for sin statsråd Dag Terje Andersen.
Stortingsrepresentant
Nominasjonskomiteen i Oslo Arbeiderparti foreslo i 2008 å innstille Tajik til sjetteplassen på partiets liste til stortingsvalget 2009. Hun erstattet Saera Khan, som hadde trukket seg få dager tidligere. Samme år ble Tajik valgt som medlem av Arbeidernes ungdomsfylkings sentralstyre. Hun var tidligere politisk nestleder i AUF i Rogaland. Tajik ble i 2009 valgt inn på Stortinget da Arbeiderpartiet fikk seks mandater i Oslo. Hun ble medlem av Stortingets kirke-, utdannings- og forskningskomité.
I juni 2010 tok Haijik initiativ til en protest blant stortingsrepresentantene i etterkant av at israelske marinestyrker hadde bordet en internasjonal skipskonvoi som var underveis til Gaza, med ni drepte og 27 sårede som resultat. Flere sluttet seg til Tajiks initiativ, slik at totalt 12 representanter fra AP og SV iførte seg palestinaskjerf og Hamas-skjerf under stortingets sesjon 1. juni 2010. Da det senere ble lagt planer om å organisere en ny konvoi, var Tajik og Anette Trettebergstuen blant dem som meldte seg til å være med, og da Tajik året etter trakk seg fra planene, var det fordi tidspunktet ikke passet. Blant dem som advarte de unge AP-respresentantene om risikoen rundt disse planene, var daværende utenriksminister Jonas Gahr Støre.
Tajik ble i 2013 gjenvalgt til Stortinget fra Oslo og ble leder av Stortingets justiskomité. Fra 2017 har hun representert Rogaland på Stortinget. Hun var 1.nestleder i Stortingets arbeids- og sosialkomité fra 2017 til 2019, og 1. nestleder i Stortingets finanskomité og Arbeiderpartiets finanspolitiske talsperson fra oktober 2019 til oktober 2021. Hun var nestleder i Arbeiderpartiets gruppestyre fra 2015 til 2021. Tom Kalsås møtte for Tadjik på stortinget fra høsten 2021 mens hun var statsråd.
Utøya
Den 22. juli 2011 var Tajik på besøk på Arbeidernes ungdomsfylkings sommerleir på Utøya sammen med tidligere statsminister Gro Harlem Brundtland. De dro noen timer før Anders Behring Breivik ankom, og unngikk dermed massakren.
Medlem av Ap-utvalg
Tajik var medlem av Arbeiderpartiets integreringsutvalg som la fram sin innstilling i 2011. Hun var medlem av Arbeiderpartiets programkomité for 2013–2017, der hun ledet en undergruppe som behandlet velferdsspørsmål. Velferdsutvalgets forslag ble presentert 19. september 2012 og inkluderte blant annet forslag om å oppheve den generelle aldersgrensa på 70 år i arbeidslivet, og å redusere visse trygdeytelser for mottakere bosatt i utlandet.
Rolle i «Giske-saken»
Nestleder Tajik spilte en viktig rolle da det dukket opp #metoo-varsler mot partiets andre nestleder Trond Giske. Ifølge boken Arbeiderpartiet : Alle skal ned av Lars Joakim Skarvøy og Marie Melgård ble det ene anonyme varselet sendt inn av Tajiks rådgiver. På et krisemøte i Arbeiderpartiet leste Tajik høyt fra to av varslingssaken mot Giske, noe som ifølge VG skal ha vært imot partileder Støres ønske. Det vakte oppsikt da Hajik senere ble kjæreste med journalisten Kristian Skard, som sto bak flere av avsløringene som førte til at Trond Giske måtte gå av som nestleder.
Skattespørsmål om tidligere pendlerbolig
Den 20. februar 2022 avslørte VG at Tajik i 2006 hadde brukt en leiekontrakt for en leilighet i Rogaland for å slippe å betale skatt ved bruk av en pendlerbolig i Oslo; hun hadde aldri brukt eller betalt for leiligheten i Rogaland, og arbeidsgiveren ble aldri informert. I 2006 var Tajik politisk rådgiver for daværende arbeidsminister Bjarne Håkon Hanssen.
Tidsskriftet Kapitals sjefredaktør Trygve Hegnar var blant Tajiks krasseste kritikere da forholdet ble kjent gjennom VGs oppslag..
Bokutgivelse
Høsten 2020 utga hun boken Frihet - en politisk og personlig historie (Tiden Norsk Forlag).
Naarden
Naarden er en by i Nederland i provinsen Noord-Holland. Byen Naarden er en festningsby og Fort Ronduit befinner seg nord for byen. Fram til 2016 var Naarden by og omegn egen kommune, som da ble slått sammen med Bussum og Muiden til den nye kommunen Gooise Meren.
Stenopterini
Stenopterini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, slanke, svarte eller gul- eller brunaktige trebukker. Antennene er middels lange. Pronotum har rundede sider og ingen pigger eller knøler. Dekkvingene smalner kraftig inn bakover, den bakerste delen er båndlignende og dekker ikke hele bakkroppen. Beina har sterkt klubbeformede lår.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
The Man from Bitter Roots
The Man from Bitter Roots er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Oscar Apfel.
Handling
Bruce Burt, og hans partner Slim Naudain, er på leting etter gull. Men under en konfrontasjon blir Slim drept av Bruce, i selvforsvar. Bruce oppdager deretter at Slim har en søster, og bestemmer seg for å finne henne og gi henne halvparten av sitt eget gull som erstatning.
Men før han rekker dette, møter han Victor Sprudell som har blitt fanget i en snøstorm på jakt. Men det oppstår snart en rekke komplikasjoner for alle parter.
Svartedauden
Svartedauden antas å ha fått navnet sitt på grunn av misfarging av mange pestdøde. I Europa omkom anslagsvis 75–200 millioner mennesker av pesten, som nådde en topp i Europa i tidsrommet 1347-1351. Rundt 1400 hadde Europas befolkning sunket med 50 prosent; i 1430 var folketallet opptil 70 prosent lavere enn i 1290. Norge ble antagelig rammet langt hardere enn nabolandene Sverige og Danmark, ettersom folketallet falt under den kritiske grensen som forutsettes for et effektivt riksstyre. Ved svartedaudens første utbrudd antas at rundt 2/3 av befolkningen døde, og at Oslos befolkning ble redusert med 80 prosent mellom 1350 og 1400.
Pestens opphav og tidlige spredning
De tidligste kjente spor av Yersinia pestis hos mennesker er rundt 5.000 år gamle, funnet mange steder i Europa og Asia.
Det er tidligere blitt foreslått at utbruddet som er kjent som svartedauden, begynte enten i Kina, Sentral-Asia, Vest-Asia, Nord-India eller Uganda, men forskningsresultater bygget på DNA-analyser av tannmateriale som ble offentliggjort i magasinet Nature i 2022 kan tyde på en opprinnelse i Sentral-Asia i nærheten av innsjøen Issyk-Kul i dagens Kirgisistan.