cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ethereum
Ethereum ble laget i 2013 av programmereren Vitalik Buterin. Ytterligere grunnleggere av Ethereum inkluderte Gavin Wood, Charles Hoskinson, Anthony Di Iorio og Joseph Lubin. I 2014 startet utviklingsarbeidet og ble folkefinansiert, nettverket ble lansert 30. juli 2015. Plattformen lar hvem som helst distribuere permanente desentraliserte applikasjoner som brukere kan samhandle med. Desentralisert finans (DeFi)-applikasjoner gir et bredt spekter av finansielle tjenester uten behov for typiske finansielle mellomledd som meglerhus, børser eller banker, for eksempel å la kryptovalutabrukere låne mot beholdningen deres eller låne dem ut mot renter. Ethereum tillater også opprettelse og utveksling av NFT-er, som er tokens koblet til digitale kunstverk eller andre gjenstander fra den virkelige verden og solgt som unik digital eiendom. I tillegg fungerer mange andre kryptovalutaer som ERC-20-tokens på toppen av Ethereum-blokkjeden.
Grunnleggelse (2013–2014)
Ethereum ble opprinnelig beskrevet i et white paper av Vitalik Buterin, en programmerer og medgründer av Bitcoin Magazine, på slutten av 2013 med et mål om å bygge desentraliserte applikasjoner. Buterin hevdet overfor bitcoin-utviklere at Bitcoin og blockchain-teknologi kunne dra nytte av andre applikasjoner i tillegg til penger og trengte et mer robust språk for applikasjonsutvikling som kunne føre til å knytte virkelige verdier, som aksjer og eiendom, til blokkjeden. I 2013 jobbet Buterin kort med eToro-sjef Yoni Assia på Coloured Coins-prosjektet og utarbeidet et utkast til white paper som skisserte flere bruksområder for blockchain-teknologi. Etter å ha mislyktes i å oppnå enighet om hvordan prosjektet skulle fortsette, foreslo han utviklingen av en ny plattform med et mer robust skriptspråk – et Turing-komplett programmeringsspråk – som til slutt skulle bli Ethereum.
Ethereum ble annonsert på den nordamerikanske Bitcoin-konferansen i Miami i januar 2014. Under konferansen leide Gavin Wood, Charles Hoskinson og Anthony Di Iorio (som finansierte prosjektet) et hus i Miami med Buterin for å finne ut av hva Ethereum kan bli. Di Iorio inviterte vennen Joseph Lubin, som inviterte reporter Morgen Peck, til å vitne. Peck skrev deretter om opplevelsen i Wired. Seks måneder senere møttes grunnleggerne igjen i et hus i Zug, Sveits, hvor Buterin fortalte grunnleggerne at prosjektet ville fortsette som en ideell organisasjon. Hoskinson forlot prosjektet på den tiden og grunnla like etter IOHK, et blokkjedeselskap som har ansvar for kryptovalutaen Cardano.
Hermaeophaga
Utseende
Jordlopper er vanligvis små biller, de fleste under 5 millimeter lange, ofte bare ett par millimeter lange. De fleste er mer eller mindre metallisk fargede, ofte sterkt skinnende. Bakbeina er utviklet til hoppebein, med tykke lår og slanke, rette legger. Føttene (tarsene) er omtrent så lange som leggene med store tredeputer som gir godt fraspark når de hopper.
Ethereum
Grunnleggelse (2013–2014)
Ethereum har en uvanlig lang liste over grunnleggere. Anthony Di Iorio skrev: "Ethereum ble grunnlagt av Vitalik Buterin, meg selv, Charles Hoskinson, Mihai Alisie & Amir Chetrit (de første 5) i desember 2013. Joseph Lubin, Gavin Wood og Jeffrey Wilcke ble lagt til tidlig i 2014 som grunnleggere."
Utvikling
Formell utvikling av programvaren begynte tidlig i 2014 gjennom et sveitsisk selskap, Ethereum Switzerland GmbH (EthSuisse). Den grunnleggende ideen om å sette kjørbare smarte kontrakter i blokkjeden måtte spesifiseres før programvaren kunne implementeres. Dette arbeidet ble utført av Gavin Wood, den gang teknologisjefen, i Ethereum Yellow Paper som spesifiserte Ethereum Virtual Machine. Deretter ble også en sveitsisk ideell organisasjon stiftet, Ethereum Foundation (Stiftung Ethereum). Utviklingen ble finansiert av nettbasert folkefinansiering fra juli til august 2014, hvor deltakerne kjøpte Ethereum-token (Ether) med en annen digital valuta, Bitcoin. Mens det var tidlig ros for de tekniske innovasjonene til Ethereum, ble det også reist spørsmål om sikkerheten og skalerbarheten.
Hermaeophaga
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten, som kan være fra mange ulike plantefamilier. Arten som forekommer i Norge lever på skogbingel.
Utbredelse
Slekten forekommer i Europa, Asia og Afrika. Noen arter fra Karibia hører kanskje også til her.
Ethereum
Utvikling
I januar 2018 var Ethereum den nest største kryptovalutaen når det gjelder markedsverdi, bak Bitcoin. Per 2022 opprettholdt den den relative posisjonen.
I 2019 ble Ethereum Foundation-ansatt Virgil Griffith arrestert av den amerikanske regjeringen for å ha presentert på en blockchain-konferanse i Nord-Korea.
27. august 2021 opplevde blokkjeden en kort splittelse som var et resultat av at klienter kjørte forskjellige inkompatible programvareversjoner.
Etymologi
Buterin valgte navnet Ethereum etter å ha bladd gjennom en liste over elementer fra science fiction på Wikipedia. Han sa: "Jeg skjønte umiddelbart at jeg likte det bedre enn alle de andre alternativene jeg hadde sett; jeg antar at det var det faktum at [det] hørtes fint ut og det hadde ordet 'ether', med henvisning til det hypotetiske usynlige mediet som gjennomsyrer universet og lar lys reise." Buterin ønsket at plattformen hans skulle være det underliggende og umerkelige mediet for applikasjonene som kjører på toppen av den.
Lansering og milepæler
Flere kodenavn prototyper av Ethereum ble utviklet over 18 måneder i 2014 og 2015 av Ethereum Foundation som en del av deres proof-of-concept serie. "Olympic" var den siste prototypen og offentlige beta pre-release. The Olympic nettverket ga brukere en premie på 25 000 Ether for stresstesting av grensene for Ethereum-blokkjeden. I juli 2015 markerte "Frontier" den offisielle lanseringen av Ethereum-plattformen da Ethereum opprettet sin "genesis-blokk" (blokk nummer 0).
Siden den første lanseringen har Ethereum gjennomgått flere planlagte protokolloppgraderinger, som er viktige endringer som påvirker den underliggende funksjonaliteten og/eller insentivstrukturene til plattformen.
Etter Constantinople -oppgraderingen 28. februar 2019 ble det gjort to nettverksoppgraderinger innen en måned sent på året: Istanbul 8. desember 2019 og Muir Glacier 2. januar 2020.
Det var to nettverksoppgraderinger i 2021. Den første var «Berlin»-oppgraderingen, implementert 14. april 2021. Den andre var «London», som trådte i kraft 5. august. London-oppgraderingen inkluderte Ethereum Improvement Proposal ("EIP") 1559, som introduserte en mekanisme for å redusere transaksjonsgebyrvolatiliteten. Mekanismen fører til at en del av Etheren som betales i transaksjonsgebyrer for hver blokk blir ødelagt i stedet for å gis til minere, noe som reduserer inflasjonsraten til Ether og potensielt resulterer i perioder med deflasjon.
The DAO hendelsen
I 2016 samlet en desentralisert autonom organisasjon kalt The DAO, et sett med smarte kontrakter utviklet på plattformen, inn rekordhøye 150 millioner dollar i et folkefinansiering for å finansiere prosjektet. The DAO ble utnyttet i juni 2016 da 50 millioner dollar av DAO-tokens ble stjålet av en ukjent hacker. Hendelsen utløste en debatt i krypto-fellesskapet om hvorvidt Ethereum skulle utføre en omstridt "hard fork" for å tilegne seg de berørte midlene. Det resulterte i at nettverket delte seg i to blokkjeder: Ethereum med tyveriet reversert og Ethereum Classic som fortsatte på den opprinnelige kjeden. "Hard forken" skapte en rivalisering mellom de to nettverkene. Etter dette utførte Ethereum en "Hard fork" to ganger i fjerde kvartal 2016 for å håndtere andre angrep.
Bedriftsadopsjon
I mars 2017 kunngjorde forskjellige blokkjede start-ups, forskningsgrupper og Fortune 500-selskaper opprettelsen av Enterprise Ethereum Alliance (EEA) med 30 grunnleggende medlemmer. I mai 2017 hadde den ideelle organisasjonen 116 bedriftsmedlemmer - inkludert ConsenSys, CME Group, Cornell Universitys forskningsgruppe, Toyota Research Institute, Samsung SDS, Microsoft, Intel, JP Morgan, Cooley LLP, Merck KGaA, DTCC, Deloitte, Accenture, Banco Santander, BNY Mellon, ING og National Bank of Canada. I juli 2017 var det over 150 medlemmer i alliansen, inkludert MasterCard, Cisco Systems, Sberbank og Scotiabank.
I mars 2021 kunngjorde Visa Inc. at de begynte å håndtere stablecoin-transaksjoner med Ethereum. I april 2021 kunngjorde JP Morgan Chase, UBS og MasterCard at de investerte 65 millioner dollar i ConsenSys, et programvareutviklingsfirma som bygger Ethereum-relatert infrastruktur.
Ethereum 2.0
Åpen kildekode-utvikling pågår for tiden for en større oppgradering til Ethereum kjent som Ethereum 2.0 eller Eth2. Hovedformålet med oppgraderingen er å øke transaksjonsgjennomstrømningen for nettverket fra dagens på ca 15 transaksjoner per sekund til opptil titusenvis av transaksjoner per sekund.
Nawaz Khizar
Nawaz Khizar Bajwa (født 20. september 1942), pakistansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1964 i Tokyo. Khizar vant en olympisk sølvmmedalje i landhockey under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det pakistanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen. Pakistan vant semifinalen med 3-0 over Spania men de tapte finalen mot India med 0-1. Khizar spilte en kamp i turneringen.
Ana Barros
Ana Barros (født 16. februar 1993) er en angolansk håndballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på tiendeplass med det angolanske landslaget.
Tønsberg Vikings
Historie
Tønsberg og Omegn Ishockeyklubb ble grunnlagt 4. april 1963. I det meste av sin historie konkurrerte klubben i de nedre divisjonene av norsk ishockey, og nådde aldri opp på elitenivå.
Tysklands Grand Prix 2012
Tysklands Grand Prix 2012 (offisielt navn: Formula 1 Grosser Preis Santander Von Deutschland 2012) var et Formel 1-løp som ble arrangert 22. juli 2012 på Hockenheimring i Tyskland. Det var den tiende runden i Formel 1-sesongen 2012. Løpet ble vunnet av spanske Fernando Alonso i Ferrari, som også hadde pole position.
Tønsberg Vikings
Historie
I 2002 satte klubben seg som mål å bli et etablert lag i 1. divisjon innen 2006. Kanadiske Dave Flanders ble ansatt som hovedtrener foran 2002–03 sesongen, og ville også spille for laget. I mange år hadde Tønsberg satset på å utvikle ungdomsspillere; med det første laget på den tiden som slapp i 3. divisjon, flyttet disse spillerne alltid andre steder etter å ha nådd en viss alder. I de påfølgende sesongene slet Tønsberg i bunnen av tabellen. Til tross for å ha rykket opp til 2.divesjon i ligasystemet, fortsatte klubben å miste sine mest talentfulle unge spillere. Mangelen på et regionalt ishockeyakademi førte til at ungdomslandslagsspillere fra Tønsberg fortsatt flyttet til Bærum eller Oslo da de kom på videregående skole. Fra 2006 til 2008 hadde ikke klubben nok kvalifiserte spillere til et eget juniorlag. I sin andre og siste sesong som hovedtrener kritiserte Sandø også lagets manglende evne til å vedta en skikkelig treningskultur. Med utnevnelsen av Andreas Toft som hovedtrener i 2007 begynte en samordnet innsats for å løfte klubben opp til et høyere nivå, både på og utenfor isen. Som klubbens første hovedtrener på heltid var Toft uerfaren bare 25 år, men hadde oppnådd positive resultater med Jutuls juniorer fra 2005 til 2007. Innen sesongen 2008–09 var en mer robust ledelse på plass for å støtte ham, og som lyktes i å bringe flere tidligere junior tilbake til klubben, samt å signere den tidligere tsjekkiske profesjonelle Jiri Jantovsky. Det en vellykket sesong, der Tønsberg vant 2. divisjon og opprykk.
Tysklands Grand Prix 2012
Løpet
Noter til tabellene:
Stillingen i mesterskapene etter løpet
Førermesterskapet
Tønsberg Vikings
Historie
Tønsberg rykket opp til 1. divisjon i 2009. De ble i sesongen 2010/2011 seriemestere i 1. divisjon, og igjen seriemestere i 1. divisjon sesongen 2011/2012 med opprykk til GET-ligaen 2012/13.
Tysklands Grand Prix 2012
Stillingen i mesterskapene etter løpet
Konstruktørmesterskapet
Tønsberg Vikings
2012-2014 i GET-ligaen
Da Tønsberg sikret opprykk til GET-ligaen i 2012 var de den første laget fra Vestfold og den “nye byen” på kartet siden Comet Halden nesten ti år tidligere. Rune Gulliksen ble ansatt som trener for Tønsberg Vikings i 2012. Da hadde det allerede vært spilt hockey i byen siden 60-tallet og klubben som endte opp som Vikings var en sammenslåing av flere lokale klubber. Det var stor entusiasme, men selv om de leverte gode enkeltresultater ble det to sisteplasser i de to sesongene de ble værende. De navigerte seg gjennom to kvalifiseringer med hell, men måtte til slutt overgi plassen sin på grunn av økonomiske vansker.
Tilbake i 2. divisjon
Tønsberg Vikings la ned eliteavdelingen sommeren 2016 etter en lang periode med økonomiske problemer. Sensommeren 2016 startet klubben opp et nytt seniorlag i regi av breddeklubben som i sesongen 2016/2017 spillet i 2. divisjon ishockey for menn og Klubben rykket opp i 2017/18 til 1. divisjon igjen. Med spil i 1. divisjon varte kortvarig, etter 2020/22 sesongen rykket Tønsberg ned i 2. divisjon igjen.
Vikingssupport
«Vikingssupport» er en supporterklubb for Tønsberg Vikings. Vikingssupport ble stiftet i juni 2012, da den forrige supporterklubben ble oppløst med tvang for å luke ut Casuals og høyreekstreme krefter tilknyttet klubben. Det første året til Vikingssupport bød på mange utfordringer. Både det å få medlemmer, samt samarbeid mellom klubb og andre supportere. Det har også vært voldstrusler og politianmeldelser angående supporterklubben. Vikingssupport samarbeider med Tønsberg Vikings for å samle interessen for ishockey i Tønsberg og Vestfold.
Cecil Bendall
Cecil Bendall (født 1. juli 1856 i London i Storbritannia, død 14. mars 1906 i Liverpool) var en britisk indolog.
Bendall foretok reiser i 1884–85 og 1899 i Nord-India og Nepal som fikk betydning for den indiske arkeologien og epigrafikken. Han var bibliotekar ved British museum fra 1882 til 1898 og i tillegg professor i sanskrit i London 1885–1903 og i Cambridge 1903–06. Bendall utga de betydelige arbeidene Catalogue of the Buddhist Sanskit manuscripts in the University library, Cambridge, og A journey of literary an archaeological research in Nepal and Northern India (1886).
Niende slaget ved Isonzo
Niende slaget ved Isonzo ble utkjempet mellom Italia og Østerrike-Ungarn mellom 14. og 17. september 1916 på Italiafronten under første verdenskrig. Dette var det niende av til sammen tolv slag ved Isonzo.
Som de foregående slagene, var også det niende slaget et italiensk forsøk på å utvide erobringene fra det sjette slaget i august samme år.
Salget startet med et angrep på Vertoiba og de nordlige og sentrale delene av Kras-platået. Også denne gangen brukte de østerriksk-ungarske kommandantene de fordelene som terrenget en forsvarer. Ingen av partene tålte de store tapene som disse kampene medførte, særlig ikke Østerrike-Ungarn som opplevde at deres forsvarslinjer ble stadig strukket. De anmodet atter en gang om tysk assistanse, noe som ikke kom før nesten et år senere.
Heller ikke denne gangen nådde den italienske øverstkommanderende Luigi Cadorna sine mål, og etter fire dager med store tap måtte aksjonen avblåses. Det var nå så sent på året at dette frontavsnittet tok vinterpause fram til det neste store slaget, med tiende slaget ved Isonzo som ble innledet først 12. mai 1917.
Lars Erik Eriksen
Han fikk kongepokalen i 1983. Han ble også tildelt Holmenkollmedaljen i 1984 og Lahtimedaljen i samme år.
Han har også 3 NM-gull i stafett for Bjerke IL- i 1980, 1981 og 1983
Rolf Waaler
Rolf Waaler (født 15. februar 1898 på Hamar, død 10. juli 2000 i Oslo) var en norsk sivilingeniør og organisasjonspsykolog. Han var Norges første professor i arbeidspsykologi og personalforvaltning. Waaler ble professor ved NHH i 1950 etter at Stortinget bevilget midler til stillingen. Han var rektor samme sted 1958–1962 og broren Erik Waaler var samtidig (1954–1959) rektor ved Universitetet i Bergen. NHH hadde på den tiden lokaler på Nygårdshøyden i samme strøk som universitetet. Waaler var en sentral person i utviklingen av organisasjon og ledelse som fagfelt i Norge. Han var blant annet initiativtaker til opprettelse av Administrativt forskningsfond (AFF) i 1952. Han var nestformann i lærerrådet ved NHH 1953–1957.
Han var sønn av Fredrikke Waaler, og bror av Erik Waaler og Georg Waaler (begge brødrene var professorer i medisin), og far til Bjarne A. Waaler. Sønnen Bjarne var professor i medisin og rektor ved Universitetet i Oslo.
The Conspiracy of Pontiac
The Conspiracy of Pontiac er en amerikansk stumfilm fra 1910, regissert av Sidney Olcott.
Handling
Major Gladwynn, kommandant ved Fort Detroit i 1763, hadde erklært sin kjærlighet til en ung, vakker indianer-kvinne. I løpet av denne perioden var indianer-høvdningen Pontiac på høyden av sin makt, og han hadde sendt utsendinger som oppfordret til krig i håp om å drive vekk alle de hvite nybyggerne fra området. De endelige planene deres innebar blant annet å ta kontroll over den samme festningen som major Gladwynn hadde det øverste ansvaret for.
Men Gladwynn hadde imidlertid blitt informert om disse planene fra den indiske kvinnen han var så glad i, så major Gladwynn og hans soldater var godt forberedt - og erobringen av fortet ble snart forhindret.
Luftschutzwarndienst
Luftschutzwarndienst (LSW) (tjeneste for varsling av luftangrep) var en tysk sivil organisasjon som hadde ansvar for varsling av luftangrep på tyske byer og installasjoner under andre verdenskrig.
LSW ble styrt av det tyske Luftwaffe.
Heteropterygidae
Heteropterygidae er en delgruppe av spøkelsesinsektene som igjen tilhører de «gresshoppelignende insekter». De er mestere i kamuflasje og ligner korte tynne pinner fra busker eller trær.
Levevis
Som andre spøkelsesinsekter er de planteetere som kryper langsomt rundt i vegetasjonen, godt vernet av sin utmerkede kamuflasje.
Annegret Strauch
Strauch ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Hun var med på den østtyske båten som vant konkurransen i åtter for damer foran Romania og Kina. Mannskapet på den østtyske åtteren var Annegret Strauch, Judith Zeidler, Kathrin Haacker, Ute Wild, Anja Kluge, Beatrix Schröer, Ramona Balthasar, Ute Stange og styrmann Daniela Neunast.
Standard reduksjonspotensial
Standard reduksjonspotensial er en liste over elektriske potensial målt i en elektrokjemisk celle hvor den ene elektroden velges som referanse. Denne er vanligvis en standard hydrogenelektrode som består av platina i saltsyre hvor hydrogengass bobles rundt metallet. Konsentrasjonen av syren skal være en 1 molar og gassen skal være under et trykk på 1 atm ved en temperatur på 25 C°. Potensialet for denne halvcellen defineres å være E0 = 0,00 V. Trykk, temperatur og eventuelt syrekonsentrasjon i den andre halvcellen skal være de samme.
Seo Yoon-hee
Seo Yoon-hee (født 10. november 1984) er en sørkoreansk badmintonspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i andre runde i singelturneringen.
Standard reduksjonspotensial
Når det skjer en reduksjon i den andre halvcellen ved at ett eller flere elektroner blir tatt opp, har elektroden der det oppgitte reduksjonspotensialet. Denne defineres da som katoden til cellen. Potensialet for den motsatte reaksjonen hvor denne elektroden mister ett eller flere elektroner ved oksidasjon, vil ha motsatt fortegn og kalles for et oksidasjonspotensial. Elektroden vil da være en anode i cellen.
Forkortelser i tabellen: (s) – fast stoff; (l ) – flytende væske ; (g) – gass; (aq) – vannlig oppløsning.
Papuansk kina
Kina (valutakode: PGK) er valutaen i Papua Ny-Guinea. Den er delt inn i 100 toea. Navnet kina kommer fra kuanuaspråket og refererer til perleskjell benyttet som valuta.
Kina ble innført 19. april 1975 og erstattet australsk dollar i overgangsfasen før Papua Ny-Guinea ble selvstendig fra Australia 16. september 1975. Den australske dollaren sluttet å være gangbar valuta i Papua Ny-Guinea 1. januar 1976. Tidligere har både Ny-Guineapund (australsk kolonivaluta) og Ny-Guineamark (tysk kolonivaluta) vært brukt.
Himlad
Himlad er et kaldt land i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Landet lå mellom elvene Aros og Celon i den nordvestre del av Beleriand. Landet ble holdt av Celegorm og Curufin helt til Dagor Bragollach.
Mord i klosteret
Mord i klosteret (originaltittel: Suor Omicidi) er en italiensk filmthriller fra 1979 med Anita Ekberg i hovedrollen. Regi er ved Giulio Berruti. Filmen handler om en rekke grusomme drap ved et sykehus drevet av nonner.
Filmen er også kjent under den engelske tittelen Killer Nun.
Om filmen
Filmen blir ofte klassifisert som en såkalt «nunsploitation» og «giallo». Filmen ble omstridt på 1980-tallet på grunn av dens grafiske skildringer av drap og sex, og den ble derfor forbudt eller sluppet i klippet versjon i flere land.
Filmen ble omtalt som såkalt «video-nasty» i Storbritannia på 1980-tallet, og ble raskt plassert på deres liste over forbudte filmer. Den ble relansert på VHS i en klippet versjon i 1993 og kom uklippet på DVD i 2006.
I Norge
Filmen fikk ikke kinovisning i Norge, men ble på slutten av 1981 lansert på video under den svenske tittelen Mord i Klostret (norsk: Mord i klosteret), utgitt av svenske Mariann Video. Denne versjon ble i Norge distribuert av Arne Bendiksen Video.
I rollene
(utvalg)
Láttegeađggit
Láttegeađggit er et stedsnavn på Skogerøya i Finnmark. Stedet kalles Svenskesteinene på norsk. Sagnet sier at kvenske røvere sine lik drev i land på stedet. Dette sagnet finnes i Just Qvigstads verk Lappiske eventyr og sagn 1, Oslo 1927 nr. 164 og 165.
Påfuglhale
Påfuglhale (Caesalpinia pulcherrima) er en eviggrønn busk i erteblomstfamilien.
Den er som regel 3–4 m høy, men kan bli 6 m. Greinene har korte torner. Bladene er dobbeltfinnete. De består av 4–8 par finner, hver med 7–11 par småblad. Småbladene er avrundede og 2–2,5 cm lange. De rødgule blomstene sitter i tette, endestilte topper. 10 røde pollenbærere stikker langt ut av blomsten. Det finnes også en varietet med gule blomster, var. flavida. Pollineringen gjøres av sommerfugler. Frukten er en flat belg med vanligvis 6–8 frø.
Arten er dyrket som hageplante og forvillet overalt i tropene. I litteraturen oppgis det ofte at den hører hjemme i Asia, men genetiske studier viser at alle de nærmeste slektningene er neotropiske. Gagnon et al. (2016) mener at den sannsynligvis kommer fra Guatemala og den meksikanske delstaten Sonora.
Sandro Sambugaro
Sandro Sambugaro (født 6. juli 1965 i Gallio) er en italiensk tidligere skihopper som representerte SC Gallio.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1983-1990. I Hoppuka var 30.-plass i 1987/88 hans beste sammenlagtplassering, i verdenscupen var 57.-plass i 1986/87 hans beste sammenlagt. Beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 9.-plass i Örnsköldsvik 4. mars 1987 og på hjemmebane i Gallio 17. januar 1988.
Leucocraspedini
Leucocraspedini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger.
Sandro Sambugaro
Sambugaro deltok i OL i 1984 og 1988, med 39.-plass (av 55 deltakere) i storbakken i Calgary i 1988 som beste resultat. Han var med i VM i 1985, 1987 og 1989, med 9.-plass i normalbakken i Oberstdorf i 1987 som beste plassering. I VM i skiflyging ble han nummer 41 av 44 deltakere i Planica i 1985 og 29 av 45 deltakere i Bad Mitterndorf (Kulm) i 1986.
Sandro Sambugaro ble italiensk mester i skihopping i 1987. Han har i senere år vært teknisk delegert i FIS.
Leucocraspedini
Utseende
Små (ca. 1,5-3 millimeter), mer eller mindre dråpeformede, blanke, gjerne rødbrunlige kortvinger. Kroppen er fint hårkledt. Hodet er som oftest gjemt under pronotum sett ovenfra, pronotum er nærmest halvsirkelformet. Bakkroppen er kjegleformet med ganske kraftige børster på sidene.
Levevis
Disse artene lever på bakken, lite synes å være kjent om dem.
Utbredelse
Slekten er utbredt i varme områder av den Gamle verden.
Carlos Rio
Carlos Rio eller  Carlos Alberto Benjamin Alvarez Río som er hans fulle navn (født 8. september 1962 i Oviedo i Spania) er en tidligere norsk frisbeeutøver.
Han har mange VM-, EM- og NM-titler. Carlos var den første nordmann som tok gull i ett VM i 1987 i Colorado. Han var også den første til å ta Kongepokal i Frisbeegolf, August 2005 i Arendal. Carlos er (foreløpig) den eneste utøver i Norge som har tatt NM-gull i samtlige frisbeegrener (inkludert Ultimate og Guts som ikke er i listen under).
Jan Małachowski
Jan Małachowski (født i 1623 i Bąkowa Góra nær Sieradz i den polske del av Det polsk-litauiske samvelde, død 20. august 1699 i Kraków) var den 58. biskop av Kraków og sekretær og storkansler for kronen.
Bakgrunn
Małachowski var stammet fra den polske adelsslekten Nałęcz. Hans oldefar, Mikołaj Małachowski (1519-1575), ga opphav til Małachowski-grenen av adelsslekten. Nevøen hans var Stanisław Małachowski, vojvod i Poznań.
Prest
Han ble presteviet i 1655 i Lwow. For sine tjenester som kapellan for kong Jan II Kasimir av Polen ble Małachowski utnevnt til sekretær for kronen i 1666.
Biskop
Den 22. juni 1676 ble han i en alder av 53 år utnevnt til biskop av Chelmno (Kulm), og ble bispeviet 4. februar 1677. Den 12. mai 1681 ble han utnevnt til biskop av Kraków.
Hans forgjenger Andrzej Trzebicki vurderte å bringe lasaristene til Krakow. Biskop Małachowski fikk denne planen til å gå i oppfyllelse. Han bragte også Visitasjonsordenen (salesianersøstrene) til Kraków og grunnla en klosterkirke for dem, Frans av Sales-kirken.
Małachowski, introduserte som storkansler for kronen «Podatek wieczysty» for å beskatte 20 prosent av inntektene fra den kirkelige eiendom og 10 prosent av inntektene for adelseiendom. I likhet med forgjengeren Andrzej Trzebicki forsøkte han å sette Louis II av Bourbon («den store Condé)» på den polske trone.
Małachowski ble gravlagt i Wawel-katedralen. Han donerte serien Jakobs historie til katedralen i Kraków og testamenterte syv gobeliner til Visitasjonsordenen.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Surinamsk dollar
Dollar (valutakode: SRD) er valutaen i Surinam. Den er delt inn i 100 cent.
Dollaren erstattet surinamsk gylden (SRG) 1. januar 2004 med vekslingsforholdet 1 dollar for 1000 gylden. I begynnelsen var det kun tilgjengelig mynter på grunn av problemer med trykkeren Bank of Canada.
Den gamle valutaen benyttet også inndelingen i cent (100 cent = 1 gylden). I overgangen til dollar beholdt myntene pålydende verdi, slik at sentralbanken slapp å produsere nye mynter.
Hamid Hassani
Hamid Hasani (persisk: حمید حَسَنی; født 23. november 1968 i Saqqez, Kurdistan-provinsen i Iran) er en iransk akademiker og forsker, som har konsentrert seg om persisk leksikografi, ordbokutvikling og persisk korpuslingvistikk. Han er også en ekspert på persisk, arabisk, og kurdisk prosodi.
Han har gitt tre internasjonale foredrag: to forelesninger på engelsk og persisk i Oslo, Norge (september 1997, ved Universitetet i Oslo, Blindern), og en forelesning i persisk i Dusjanbe i Tadsjikistan (mars 2006).
Oslo Internasjonale Poesifestival
Oslo Internasjonale Poesifestival • OIPF var to litterære arrangementer som ble avholdt i Oslo. Den første fra 14. til 16. juni 1985 hadde tittelen «Fra Shamanisme til High-Tech»", og den neste, 14.–20. august 1986 bar tittelen «Verden i Oslo – Oslo i Verden».
Poesifestivalen skapte oppmerksomhet i Norge og utlandet. En rekke poeter, forfattere og vitenskapsmenn deltok. Albert Nordengen åpnet festivalene og Åse Kleveland var konferansier. Et stort lerret ble hengt opp mellom Oslo rådhus to tårn, der det ble vist laserprojeksjoner. Initiativtager var opprinnelig forfatteren Olav Angell, og Axel Jensen ledet festivalen fra sitt skip «Shanti Devi», som lå fortøyd ved Aker Brygge. Selve bryggeområdet var nedlagt, og dagens bygningsmasse var ennå ikke kommet på plass, slik at festivalen hadde hele området til disposisjon.
Sponsorer var blant annet DnC ved Leif Terje Løddesøl, Oslo kommune ved ordfører Albert Nordengen, Utenriksdepartementet ved ekspedisjonssjef Knut Sverre, Hertz og SAS. Begivenheten foregikk på Oslo Konserthus, Waterfront, Nordraak, Aker Brygge, Nationaltheatret og Karl Johan.
Deltakere var blant andre:
Forfatteren Axel Jensen var styreformann i OIPF i 1985 og 1986. I komiteene var også:
The Converted Deacon
Handling
May Sanders er datter av en bonde, diakon Saunders, som er nesten like fattig som han er religiøs. May drar til storbyen for å søke arbeid, og faren hennes advarer henne om å unngå teater og annet dårlig selskap. Hennes første jobb blir som hushjelp i hjemmet til fru Carr, kona til en teater-sjef. Mrs. Carr oppdager at May kan synge og danse eksepsjonelt bra, og ektemannen hennes gir May en mulighet på teater-scenen. Hun aksepterer også kjærligheten til John De Lacy, en velstående ung mann fra byen. Men May tørr ikke fortelle foreldrene sine om hennes nye kall.
Men plutselig kommer diakonen uventet på vesøk til byen. May arbeider fremdeles som hushjelp til fru Carr, og faren finner henne i huset deres når han ringer. Han forteller henne at moren hennes har blitt syk, og hun trengs hjemme. Hun går, og blir prompte satt i arbeid på gården. John velger å følge etter sin kjære til landsbygda hvor hun kommer fra. For å være i nærheten av henne later som han er fattig, og sikrer seg jobb ved gården hennes. Men faren hennes oppdager snart sannheten om dem.
Weber
Symbolet for weber er Wb. 1 Wb er definert som 1 V·s (voltsekund).
Aslak Bolts jordebok
Aslak Bolts jordebok er en jordebok, en oversikt over Nidaros erkebispedømmes jordegods og eiendommer, og inntektene fra det. Jordeboken har navn etter Aslak Bolt (erkebiskop 1428–1450), som skrev boken, sannsynligvis vinteren 1432-33. Bolt stod for mesteparten av nedtegnelsene, men også senere erkebiskoper, først og fremst Gaute Ivarsson (erkebiskop 1475-1510), har kommet med tilføyelser.
Philip Øgaard
Philip Remi Øgaard (født 6. april 1948) er en norsk filmfotograf.
Han har fotografert et trettitalls filmer siden 1985, og er blant Norges mest fremtredende innen sitt fag.
Han er utdannet ved Central Academy i London. Han ble tildelt Amandakomitéens gullklapper 17. august 2019.
Aslak Bolts jordebok
Kilde til norsk middelalder
Boken er en viktig kilde til norsk administrativ og økonomisk historie i senmiddelalderen. For å øke erkestiftets inntekter, gjeninnførte biskop Bolt en rekke mindre avgifter som hadde gått i glemmeboken, hvilket slettes ikke var populært blant egnens borgere. Man regner med at erkebiskop Bolt fikk nedtegnet den eksisterende boken på grunnlag av et eldre, som nå er tapt, jordebok eller eiendomsregister. Til sammen angir jordeboken omkring 2600 jordebokenheter, dvs. gårder og gårdparter på Aslak Bolts egen tid, av dem er ca. 1560 enheter fra Trøndelag. Det er oppført både gammel landskyld; den leien som gjaldt i første halvdel av 1300-tallet, og ny landskyld; slik den stabiliserte seg på Aslak Bolts tid på første halvdel av 1400-tallet. At erkebiskopen førte inn ny landskyld viser at kirken erkjente at forholdene ikke ville vende tilbake til slik de var før pesten. Inntektene fra jord var sunket til en fjerdedel, grunnet befolkningsnedgang og ødelegging av gårder.
I det hele gir Aslak Bolts jordebok viktige opplysninger om administrative og topografiske forhold i erkestiftet i senmiddelalderen. Jordeboken er også viktig for stedsnavnforskning, da alle de middelalderlige navneformer er bevart gjennom den. Det er likevel tydelig at en del navneformer er endret fra norrønt og viser påvirkningen fra birgittinersvensk.
Trykte utgaver
P.A. Munch gav ut et nytt trykk av Aslaks Bolts jordebok allerede i 1852, som har vært en viktig middelalderkilde i Norge i halvannet hundreår. Oluf Rygh sammenlignet Munchs utgave med originalmanuskriptet da han arbeidet med Norske Gaardnavne, og Ryghs korrigerte utgave finnes i Riksarkivet.
I 1997 gav Riksarkivet ved Jon Gunnar Jørgensen ut en ny utgave av jordeboken. Denne utgaven er tospråklig, slik at venstre oppslagsark gir en mest mulig skrifttro tolkning eller avskrift, mens høyre oppslagsark er teksten gjengitt på moderne norsk. En del stedsnavn har imidlertid ikke latt seg identifisere og er således gjengitt i originalform.
I oversikten under gjengis den administrative inndelingen i fylker og skipreider som er gitt i jordeboken. Det antas å være enkelte lakuner i jordeboken, og disse er merket med "●" og korrigert for som angitt i 1997-utgaven. Det tidsriktige navnet og avgrensning er da ikke kjent for disse skipreidene.
Sunnmøra fylki
Nørdra lutanom: Sydra lutanom:
Nomedals fylki
J yttre halffuo:
Better Together
«Better Together» er en sang skrevet og sunget av Jack Johnson. Det er første spor på albumet In Between Dreams, som ble gitt ut i februar 2005. Det ble gitt ut som singel i januar 2006. Sangen nådde plass #24 i Storbritannia.
Kaori Mori
Kaori Mori (født 23. august 1979) er en japansk badmintonspiller.
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i andre runde i singelturneringen.
Fengfeng gruvedistrikt
Fengfeng Kuang (kinesisk: 峰峰矿区; pinyin: Fēngfēng Kuàng Qū) er et gruvedistrikt i byprefekturet Handan i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 353 km² og teller rundt 500 000 innbyggere.
Administrative enheter
Kommuner:
Type 69 (motorvognsett)
Type 69 er motorvognsett som brukes i strekningene Stabekk-Ski, Notodden-Porsgrunn og Nelaug-Arendal. På strekningene Spikkestad-Lillestrøm, Oslo S-Gjøvik, Oslo S-Mysen/Rakkestad og Stabekk-Moss er de erstattet av type 72 eller 75. De siste årene før Follobanen ble åpnet i desember 2022, ble togtypen fortsatt brukt på rushtidsavganger Stabekk–Moss. Siden har de bare vært brukt på rute L2, hvor de betjener holdeplassene på den gamle Østfoldbanen mellom Oslo S og Ski.
Type 69 er et typisk pendlertog, men er unntaksvis brukt på lengre strekninger. Toppfarten er 130 km/t.
Planlegging og levering av type 69A
Motorvognsettene av type 65 og 67 som for det meste gikk i lokaltrafikken rundt Oslo, var ut på 1960-tallet blitt modne for utskiftning: Det var også et ønske om å øke kjørehastigheten og bedre akselerasjonen slik at man kunne rekke å kjøre fram og tilbake mellom Oslo og endestasjonene Ski, Lillestrøm og Asker på én time. 65/67-settene brukte 35–37 minutter på strekningen én vei, og man måtte ned i 25 minutter for å få til 60-minutters omløpstid.
Planleggingen startet i 1962 som et samarbeidsprosjekt mellom Hovedadministrasjonens maskinavdeling i Storgata 33, Oslo og Oslo jernbanedistrikt som holdt til på Østbanestasjonen. Det ble foretatt en rekke studieturer i Europa, men mest interessant fant man de svenske motorvognsettene, og særlig type X1 som kom i drift fra 1966. Vinteren 1966 kom man fram til hovedtrekkene ved de nye settene som kom til å avvike fra de tidligere motorvognsettene på en rekke punkter:
Nosodendron
Nosodendron er en slekt av biller. De ligner mye på pillebiller (Byrrhidae) og ble tidligere regnet som nære slektninger av disse, men dette er trolig ikke korrekt. Én art er funnet i Sverige og Danmark, men ikke i Norge.
Type 69 (motorvognsett)
Planlegging og levering av type 69A
Det ble sendt ut anbud på nye motorvognsett 5. august 1966, men det var nesten selvinnlysende at det var Strømmens Verksted som fikk anbudet på den mekaniske delen, for «Statens anbudsforskrifter, beskyttelse av norsk produksjon» gjaldt. Hvem som skulle produsere den elektriske utrustningen, var derimot mer uklart. Norsk Elektrisk & Brown Boveri (NE&BB) på Skøyen og svenske ASEA (representert ved Per Kure) var aktuelle, særlig siden det var ASEA som stod bak tyristorstyringen i de svenske X1-settene. Det ble en kombinasjon ved at ASEA leverte boggiene tilpasset NE&BBs elektriske utrustning. Bestillingen ble formelt gjort av NSBs Hovedstyre 12. april 1967.
Nosodendron
Utseende
Små til middelsstore (2,7 – 5,5 mm), ovale, brede biller. Antenner og bein er korte og kan foldes helt inn i furer på undersiden av dyret. Oversiden er hvelvet.
Hodet er bredt med små, flate fasettøyne. Overleppen er trukket ut til en kort snute. Antennene er korte, 11-leddete, det tredje leddet er noe forlenget. De tre ytterste leddene danner en kraftig kølle, den åttende leddet er ganske kort. Brystskjoldet (pronotum) er ganske kort og bredt, ved roten så bredt som dekkvingene over skuldrene. Dekkvingene er gjerne bredest litt bak skuldrene, med tydelige punktstriper. Den europeiske arten, Nosodendron fasciculare, er lett å kjenne på at dekkvingene har mange rekkevis ordnede tufser av gullige hår. Beina er korte og kraftige, lår og legger er flate og brede. Føttene er ganske korte og tynne, fem-leddete. Leggene (tibiae) har fine tenner på utsiden.
Levevis
Nosodendridene er skogsinsekter. De voksne billene kan finnes, ofte tallrikt, på blomster eller ved utflytende sevje på gamle løvtrær. Larvene lever under barken på døde trær, der de voksne også kan finnes.
Type 69 (motorvognsett)
Planlegging og levering av type 69A
Planen var at fem sett skulle leveres i 1969 og fem sett i 1970. Det oppstod forsinkelser, med det resultatet at disse ti første settene ble levert mellom 29. mai 1970 og 25. januar 1971. Man hadde opsjon på flere sett, og fem til ble levert mellom 7. mai 1971 og 27. august 1971. Disse 15 første settene fikk betegnelsen 69A. Motorvogna fikk litra BM og styrevogna BS.
Kvantespranget i lokaltrafikken
Type 69 hadde langt bedre ytelser enn eldre motorvognsett – både lokaltogene av Type 65 og Type 67 med toppfart 70 km/t – og mellomdistansetogene med topphastighet 100 km/t Type 68, mye brukt som hurtigtog f.eks. Oslo–Halden. I tillegg var de lettere. Toppfarten for lokaltog ble økt fra 70 til 100 og senere til 130 km/t, en hastighet som ikke var tillatt på norske jernbaner før den nye linjen Asker–Drammen med Lieråstunnelen ble åpnet i 1973. Viktigere for tog med hyppige stopp var at akselerasjonen ble økt fra 0,3 til 1 m/s²; den ble riktignok noe redusert i de togsettene som fikk mellomvogner og (D og E) tyngre motorvogner. Kjøretiden Oslo–Ski med stopp på alle stasjoner ble redusert fra 35–37 til 26 minutter – og er fortsatt kortere enn før 1971 til tross for mellomvognene, flere stopp og flere passasjerer. Tilsvarende gevinster ble oppnådd mellom Oslo og Lillestrøm, Oslo–Asker og etter hvert de lengre pendlerstrekningene rundt Oslo og lokalstrekninger utenom Oslo. Bortsett fra forbedringer som skyldes utbedringer av traseene, er kjøretidene ikke redusert med senere generasjoner lokaltog. Også i lokaltrafikken på Jæren utgjorde innsettingen av type 69 tidlig på 1990-tallet en revolusjon i både frekvens og reisetider.
Type 69 var og er et typisk pendlertog, og mer enn noe annet norsk tog var det de siste tiårene før 2000 denne togtypen som gjorde lengre hverdagsreiser praktisk mulig. Til dette bidrog også åpningen av Lieråstunnelen, Oslotunnelen (1980) og Romeriksporten (1998). På den måten kunne togene opprettholde konkurranseevnen overfor biler og busser, til tross for en voldsom utbygging av motorveier parallelt med jernbanen.
Støysvake
Type 69-togene var langt mer støysvake enn forgjengerne, både innvendig og utvendig – særlig ved nedbremsing, selv om også bremsesystemet var forbedret. Også dørene ble åpnet og lukket med mindre støy enn i typene 65 og 67. Derimot ble tutingen (bruk av tyfon) mer lydsterk fordi farten var større, og dessuten med høyfrekvent.
Ulemper
Høy akselerasjon kombinert med tyristorteknikk førte til langt hardere belastninger på strømforsyningen enn hva man var vant til. Denne har derfor måttet bygges ut i takt med økt antall 69-sett i drift og større toglengder. Den høyere hastigheten førte ikke bare til et behov for kraftigere tuting. Den skapte også økt slitasje på kontaktledningene, slik at disse oftere enn før ble revet ned – inntil de ble oppgradert i 1980-årene.
Vognsammensetning
Togsettene består av enten to eller tre vogner, der vogn 1 eller 3 er påkrevet, mens vogn 2, mellomvogna, er et tillegg som altså ikke fantes opprinnelig. Det er bare togsettene 69-75 til 69-69-83 som aldri har gått som tovogns og settene 69-01-69-23 og 6-26-69-35 som aldri fikk noen mellomvogn. Vogn 1 er en motorvogn. Her er ett førerrom og alt av elektriske komponenter som fire motorer (én for hver hjulaksel), kompressor, strømavtaker, trafo osv. (lok-delen). Motorvogna har litra BM69 og nummereres fra 69001 og oppover. Angivelsen 69.001 osv kan også ses. Vogn 2 er en mellomvogn med sitteplasser. Mellomvogna har litra B69 og nummereres i 698xx-serien (ev. 69.8xx). Vogn 3 er en styrevogn som for det meste ligner motorvogna, men har ikke elektrisk utrustning utover det som tilhører førerplassen. Styrevogna har litra BS69 og nummereres fra 69601 og oppover (alt. 69.601-). Ledningsopplegg for styring av toget er gjennomgående for alle vognene og føres ut til en mangepolet kontakt i sentralkobbelet. Dermed kan flere togsett kobles sammen og styres fra førerrommet på første vogn. Enkeltvogner i et sett betegnes med deres vognnummer slik beskrevet over. Angivelse av et helt sett under ett gjøres med å erstatte det tredje sifferet (som angir vogntypen) med bindestrek. Eksempel: 69055 + 69855 + 69655 = 69-55. Settnummeret følger motorvognas nummer i de få tilfellene der det ikke er match mellom de to siste sifrene på alle vognene i settet. De femte første togsettene hadde opprinnelig firesifret nummerering, motorvognene 69.01-69.15 og styrevognene 69.61-69.75. Dette ble endret da det ble bestemt å bestille så mange togsett at dette nummersystemet ville sprekke.
Type 69 ble opprinnelig bygget i sju undertyper: A, B, C og fire serier av D. I tillegg har undertype E, G og H oppstått som følge av ombygginger.
69A (1970–71)
69A sett 01–15 (BM 69001-015 + BS 69601-015 (benevnt 69.01-15 og 69.61-75 fra starten)) var den første serien på 15 sett, bygget fra 1970 til 1971. De 4 siste settene i drift (03, 05, 11 og 12) ble tatt ut av trafikk og utrangert ved ruteendring i desember 2015. Unntaket er styrevogn BS 69602 og omnummerert til 69.647. Denne er koblet til BM 69047 og derfor fortsatt i drift.
69B (1974–75)
Noen av settene i B-serien ble ombygget med et stort lasterom i motorvogna, noe som gjør dem egnet for litt lengre reiser, for eksempel Bergen-Myrdal der ski og sykler er ofte med.
B-serien var beregnet for mellomdistanse og har bare én dør på hver side av mellom/styrevognen, i stedet for to. Dette gir 15 ekstra sitteplasser, men øker tiden for av- og påstigning. Disse vognene ble derfor ofte ansett som sinker i lokaltrafikken rundt Oslo.
69618 er blitt ombygget til mellomvogn i 69-24 og 69.619 til mellomvogn 69.825..
69C (1975–76)
69C sett 36-49 ble bygget i 1975–1976. De består av tre vogner. De 14 togsettene brukes som lokaltog i likhet med 69D serien. Alle sett unntatt 69-41 er i trafikk.
Alle er ombygget til type C2 med unntak av 69–41 som ble ombygget til en prototyp før resten av serien ble ombygget til C2. Settet var ustabilt i driften etter ombyggingen og er blitt utrangert og hugget. Ombyggingen til C2 omfattet blant annet omlakkering, nytt interiør, klima i kupeer, ny WC, brannvarslingsanlegg + noen andre tekniske fornyelser. 69036 er noe kortere enn de andre settene da mellomvogna er en gammel styrevogn (69.654) som fronten er kuttet av og ombygd. 69037 går med mellomvogna til 69868, men denne er nummerert om.
69D (1983–93)
69D består av fire serier: 50-74 (levert 1983-84), 75-80 (1990), 81-83 (1993), 84-88 (1993). De skiller seg fra tidligere serier ved en mer kantet front, vanlige buffere, dører mellom inngangsparti og kupeer, og et generelt oppgradert interiør med hensyn til endret mote. Noen mellomvogn med siste sifre 80 er ikke bygget.
Karin
Karin er en svensk variant av kvinnenavnet Katherine som har gresk opprinnelse, med betydningen "ren" fra det filosofiske begrepet Katharsis, som Platon brukte om sjelens renselse fra det sanselige.
Type 69 (motorvognsett)
69E (1994)
69E er sett 50 og 51 som ble ombygget i 1994 fra 69D serie 1 til bruk på noe lengre strekninger. Bl.a. fikk de nye seter tilsvarende type 70. For eksempel er de vanlige fem sitteplassene mot hverandre erstattet med fire sitteplasser mot hverandre. De har blitt brukt på Gjøvikbanen og Jærbanen, senere mellom Bergen og Myrdal/Voss. I 2016 ble begge settene solgt til NSB-eide Svenska Tågkompaniet, for å brukes som reserve. Settene ble sendt til Sverige i to-vogners versjon i starten av 2017, mens mellomvognene ble skrotet senere samme år. De kom aldri i trafikk i Sverige. I 2019 ble begge solgt videre til Taraldsvik maskin i Narvik og kjørt dit samtidig med 69-70.
Karin
Utbredelse
Karin er kjent i Sverige siden 1400-tallet. I Norge var navnet på sitt mest populære i 1940-årene.
Type 69 (motorvognsett)
69G (2005–06)
69G er settene 56, 60,61,62,63, 65,66,67 og 70 som er ombygget fra 69D i 2005-2006. De er utstyrt med flere fasiliteter, slik som salgsautomat for mat og drikke, WC og mer komfortable seter i deler av togsettet, inkludert en egen komfortdel. De ni togsettene i G-serien ble ombygd i Danmark og ble brukt på Gjøvikbanen av datterselskapet NSB Gjøvikbanen fram til type 75 overtok. Settene blir fra og med høsten 2017 fortløpende erstattet av type 75 (75-52 til 75-61) etter som de blir levert, og deretter satt inn i trafikk på Bratsbergbanen/Arendalsbanen. 69-70 er i 2019 solgt til Taraldsvik Maskin i Narvik som bruker dette i turisttog på Ofotbanen fra og med 2020.
Karin
Utbredelse
Carin og/eller Karin er i dag svært vanlige navn i Tyskland og Sverige. Karin er også mye brukt i Norge.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Type 69 (motorvognsett)
69H (2015–17)
Mellom høsten 2015 og våren 2017 ble ti sett av type 69D serie 1 tatt inn til oppgradering og bygget om til 69H for bruk på Vossebanen og til Myrdal. Det ombygde settene er nummer 52–53, 55, 58–59, 64, 69 og 72–74, og etter det var det kun to sett, nummer 57 og 71, igjen av 69D serie 1 som på det tidspunktet ikke var ombygd eller utrangert. Det hadde lenge vært klaget på standarden på materiellet i Bergensområdet, og det ble derfor besluttet å oppgradere disse settene i påvente av nytt materiell. Foruten generell oppussing fikk mellom- og styrevognene (litra B og BS) montert inn de stolene som i sin tid ble tatt ut av type 74, hvor de var montert 3 + 2 i bredden. Siden type 69 er en del smalere enn disse ble de montert som kun 2 + 2 i bredden, noe som førte til færre sitteplasser og dermed behov for å skille dem ut fra de andre med betegnelsen 69H. Etter at Gjøvikbanen har fått sine sett av type 75, vil også Vossebanen få ti sett (nummer 75-62 til 75-71) som vil erstatte 69H. To av settene (52 og 53) er fra 2020 satt inn på Arendalsbanen som to-vognssett uten mellomvogner. 69-59 ble utrangert i desember 2020 De øvrige sju går pr. februar 2020 i rushtidsavganger på Østfoldbanen, L2x og L21x.
Utrangerte vogner
Status over utrangerte/huggete vogner:
Omnummererte vogner
Følgende enheter har fått nytt nummer i løpet av driftstiden pga. ombygginger eller annet: