cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carl Axel Gottlund
Hans besøk avstedkom reisning av områdets første kirke, og tilfang av kristelig lesestoff og bøker på finsk. En dagbok fra disse reisene ble publisert (Dagbok över mina vandringar). Han er kjent som «Finnskogens apostel». Ved kirkeporten til Åsnes Finnskog kirke står det en bautastein med teksten: «Carl Axel Gottlund, Finnskogens Apostel, utpekte dette stedet som kirketomt i året 1821.» Litt lengre nede på steinen står det: «Gitt av Oleane og K. Hanssen 1950.»
Under Finnskogdagene arrangeres en minnemarsj i Gottlunds navn. Den svenske forfatteren Lars Lundin beskrev Gottlund i boken I Gottlunds fotspår (1995).
Zhang Chongyao
Zhang Chongyao (født 26. november 1985) er en kinesisk bryter som konkurrerer i fri stil i 74-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.
Georg Prahl
Georg Prahl er navnet til flere personer:
Pearlette Louisy
Calliopa Pearlette Louisy (født 8. juni 1946 i Laborie) var generalguvernør i Saint Lucia fra 19. september 1997 til 31. desember 2017.
Liv og virke
Louisy studerte engelsk og fransk ved University of the West Indies på Barbados og tok bachelorgrad i 1969. Hun studerte deretter i Canada og avla i 1975 mastergrad i lingvistikk ved Université Laval. I 1994 tok hun doktorgrad i pedagogikk ved University of Bristol i Storbritannia.
Louisy arbeidet i skolen som lærer og rektor og som dekan og rektor ved Sir Arthur Lewis Community College.
Den 17. september 1997 ble hun innsatt som generalguvernør og representerte dermed dronningen av Saint Lucia og utøvde funksjonene som statsoverhode i landet.
Ekstremvær
Ekstremvær er et norsk uttrykk avledet av Meteorologisk institutts prosedyre for ekstremvarsler. Betegnelsen brukes ofte om selve værsystemet, for eksempel Ekstremværet Hilde. Lignende varsler utsendes i en del andre land.
Meteorologisk institutt utsender ekstremvarsler når været kan utgjøre en fare for liv og verdier dersom det ikke igangsettes forebyggende tiltak. Instituttets ekstremvarsler gis for:
Meteorologisk institutts varsel om ekstremvær går først til Hovedredningssentralen og Norges vassdrags- og energidirektorat. Deretter til Justisdepartementet, fylkesmennene i de utsatte områdene, politiet, kommunale etater, riksdekkende radio/tv og NTB.
Ekstremvarsler er relative, siden graden av sårbarhet og beredskap kan variere geografisk. Eksempelvis er grensene for sterk vind lavere for utsending av ekstremvarsel for Østlandet enn for Nord-Norge eller kysten av Vestlandet: «Full storm ved Stad» er ikke ekstremt, mens «Full storm på Østlandet» vil være det.
Navngivning
Siden 1995 blir ekstremvær navngitt av Meteorologisk institutt. Navnene tildeles fra en forhåndsgenerert navneliste, med alternerende kvinne- og mannsnavn. Det første ekstremværet navngitt av Meteorologisk institutt var stormen Agnar, som rammet Nordmøre, Trøndelag og Helgeland med full til sterk storm 12. oktober 1995.
OBS-varsler
Meteorologisk institutt utsender også OBS-varsler. De varsler vær «man skal være oppmerksom på, men som ikke i første omgang er så omfattende at det sendes ut et ekstremvarsel»:
Ekstremvarsler og tilsvarende i andre land
I en rekke land utstedes varsler av de nasjonale meteorologiske institutter eller av private værvarslingsbyråer når det er fare for liv og helse. Men ellers er ikke kriteriene nødvendigvis de samme som i Norge.
I deler av Australia er hetebølger, tørke og skogbrannfare langt større trusler enn i Norge. Mens alle varslede ekstremvær i Norge har vært forårsaket av intense lavtrykk, kan således det farligste været noen steder utløses av langvarige høytrykk.
Ekstremvarslingen i USA skiller seg noe fra den norske. Varslene kan således omfatte tornadoer og ekstrem skogbrannfare. I tillegg skiller en mellom «watch» og «warning», for eksempel i orkanvarslingen. «Hurricane watch» er et varsel om at stedet kan bli utsatt for en tropisk orkan innen 48 timer, og at en bør ta forholdsregler. «Hurricane warning» gis når en forventer at vinden vil nå orkanstyrke, og at den innen 36 timer vil nå en styrke som minst tilsvarer en tropisk storm.
Valdis Zatlers
Valdis Zatlers (født 22. mars 1955) var president i Latvia fra 2007 til 2011. Han ble 8. juli 2011 etterfulgt av Andris Bērziņš.
Medisinsk karrière
Zatlers er utdannet ortopedisk kirurg fra Det latviske akademi for medisin i 1979. Etter studiene arbeidet han på Riga sykehus, og ble sjef for traumatologi-avdelingen der i 1985. Han var direktør i Det latviske hospital for traumatologi og ortopedi fra 1994, og var medlem i styret der fra 1998. Han forlot disse stillingene 5. juli 2007.
Zatlers deltok i oppryddingen etter Tsjernobyl-ulykken.
I april 2007 mottok han 3. klasse av Trīs Zvaigžņu Ordenis, Trestjerneordenen.
Van Wert County
Van Wert County er et fylke i den amerikanske delstaten Ohio. Det ligger nordvest i staten og grenser mot Paulding County i nord Putnam County i nordøst, Allen County i øst, Auglaize County i sørøst, Mercer County i sør. Det har også grense mot delstaten Indiana i vest.
Valdis Zatlers
Politisk karrière
Zatlers var styremedlem i Latvijas Tautas Fronte (den latviske folkefronten), et anti-sovjetisk organ, i 1988-1989. 22. mai 2007 ble han offisielt utpekt til å være presidentkandidat for den sittende, parlamentariske koalisjonen. Han vant presidentvalget 31. mai 2007 og ble innsatt som president den 8. juli 2007. Zatlers ble 8. juli 2011 etterfulgt av Andris Bērziņš.
Van Wert County
Van Wert Countys totale areal er 1,063 km² hvorav 1 km² er vann. I 2000 hadde fylket 29,659 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Van Wert.
Fylket ble opprettet 1. april 1820 og fikk sine fulle rettigheter 18. mars 1837. Van Wert County har fått sitt navn etter Isaac Van Wart som deltok i den amerikanske uavhengighetskrigen.
Valdis Zatlers
Politisk karrière
Zatlers er ikke medlem av noe politisk parti selv, men signerte Det latviske folkepartiets manifest da partiet ble stiftet i 1998.
Heddernheimer Landstraße bybanestasjon
Heddernheimer Landstraße er en holdeplass på Frankfurts undergrunnsbane.
Kári á Rógvi
Kári á Rógvi (, født 4. mai 1973 i Tórshavn, død 14. februar 2015) var en færøysk jurist og politiker (Sj.).
Han var sønn av sparebankdirektør Eyðun á Rógvi og sykepleier Sunneva Dalsgaard på Argir. Etter Føroya Studentaskúli tok han juridisk embedseksamen ved Københavns Universitet i 1998, Master of Laws (LL.M.) ved University of Aberdeen i 1999 og PhD ved Háskóli Íslands i 2009. Han fikk advokatbevilling i 2004. Etter å ha forelest og undervist ved Háskóli Íslands og Háskóli Akureyrar på Island, Københavns Universitet og Universitetet i Oslo, ble han universitetslektor i jus ved Fróðskaparsetur Føroya i Tórshavn i 2008 og professor i 2014. Han var en pådriver for å etablere jusstudiet ved Fróðskaparsetur Føroya.
Han var formann i Sjálvstýrisflokkurins velgerforening på Streymoy 2008–2011 og innvalgt på Lagtinget i samme tidsrom. På Lagtinget var han medlem av utenrikskomiteen og kulturkomiteen. Kári á Rógvi var Sjálvstýrisflokkurins nestformann 2008–2010 og formann 2010–2011, og redaktør for partiorganet Tingakrossur 2009–2011. Han tilhørte en urban og akademisk del av partiet, til forskjell fra partiets flertall av håndverkere og sjøfolk fra bygdene, som Kári P. Højgaard hadde stått i spissen for.
Han døde etter kort tids sykeleie, 41 år gammel, og etterlot seg ektefelle og tre barn.
Ole Petter Andreassen
Ole Petter Andreassen (født 22. september 1970) er en norsk musiker og musikkprodusent fra Flekkefjord. Han er også kjent under aliasene El Doom, Ollis og Ztalin.
Andreassen er leder, vokalist, gitarist og produsent i progrockbandet El Doom & The Born Electric, og gitarist/hovedkomponist/produsent i rockebandet Thulsa Doom og The Cumshots, og han er trommeslager i Black Debbath.
Han driver Caliban Studios og har spilt inn/produsert plater med bl.a Raga Rockers, Minor Majority, Mayhem, Kvikksølvguttene, Gluecifer, Oslo Ess, Hurra Torpedo og El Cuero.
I 2004 ble Andreassen og Cumshots-kollega Kristopher Schau dømt til å betale 10 000 kroner hver i bot for sin medvirkning til en sexskandale under Quartfestivalen.
El Doom & the Born Electric første og selvtitulerte CD/LP utkom i 2012 på den norske labelen Rune Grammofon og ble kåret til en av årets 10 beste plater i VG i desember 2012. På denne første plata er bla. Nikolai Eilertsen, Ståle Storløkken og Jon Eberson blant besetningen.
Clement Arrindell
Clement Athelston Arrindell (født 19. april 1931 i Basseterre, død 27. mars 2011) var den første generalguvernør i Saint Kitts og Nevis. Arrindell ble innsatt i embetet da landet fikk sin selvstendighet fra Storbritannia i 1983. Perioden som generalguvernør varte fra 1983 til 1995. Han var fra 1981 til 1993 guvernør i den britiske kolonien.
Arrindell var jurist og arbeidet som advokat og fra 1964 som magistrat. I 1978 ble han dommer ved høyesterett for De assosierte vestindiske stater.
Arrindell var storkorsridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden og Den kongelige Victoriaordenen. Han var dermed adelig og hadde rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn.
Lorena Gale
Lorena Gale (født 9. mai 1958 i Montréal, Quebec Canada, død 21. juni 2009) er en canadisk skuespillerinne. Hun har spilt i mange serier og filmer siden 1982, men er mest kjent i Norge for sin rolle som «Prestinne Elosha» i science fiction-serien Battlestar Galactica.
Fjernsyn og film
Gale har spilt i flere større filmer som Fantastic Four, The Chronicles of Riddick, og The Exorcism of Emily Rose. Hun har hatt gjesteroller i tv-serier som The X-Files, Smallville, og Kingdom Hospital.
Battlestar Galactica
I 2003 ble tv-serien fra 1970-tallet, Battlestar Galactica brakt tilbake til live, selv om det i første omgang var i form av en tre timer lang miniserie. Miniserien ble etter hvert en pilot for den nye science fiction-serien Battlestar Galactica. Battlestar Galactica ble filmet for det meste i Vancouver, Canada, og varte i fire sesonger. Gale hadde en birolle som «Prestinne Elosha» i de to første sesongene av serien, samt en episode i sesong fire.
Når det gjaldt hennes rolle i Battlestar Galactica, har Gale sagt at det hun likte best, var scenene kvinne-til-kvinne med Mary McDonnell som spilte «President Laura Roslin». Gale tror at det ikke er noen ting som heter «kunstig intelligens», bare «intelligens». Hun liker å se på tv-serien som en fan.
Teater
Hennes skuespill, Angélique, historien om en henrettet slavekvinne Marie-Joseph Angelique, ble vinneren av prisen 1995 duMaurier National Playwriting Competition i Canada.
Utvalgt filmografi
Listene under er ikke komplett, se Internet Movie Database – Lorena Gale
Haiger
Haiger er en by og kommune nord i landkreisen Lahn-Dill-Kreis i den tyske delstaten Hessen. Den nærmeste storby er Siegen, ca 17 km nord for Haiger.
Haiger er den eldste av tre byer langs elven Dill. Den eldste skriftlige kilde hvor Haiger nevnes er et gavebrev fra Lorschklosteret i 778.
Byen ligger i møtet mellom tre små daler formet av elvene Haigerbach, Aubach og Dill og var i middelalderen et sentralt trafikknutepunkt i området.
Flatøya landskapsvernområde
Flatøya landskapsvernområde er et landskapsvernområde i den nordlige delen av Harstad kommune i Troms. Området omfatter store deler av Flatøya, med nærliggende holmer og skjær, og Kvitholmen, om lag en kilometer øst for Flatøya. Det har et samlet areal på 1 468 dekar, hvorav 839 dekar består av mark og 364 dekar består av myr.
Landskapsvernområdet ble opprettet 4. juni 2004 for å bevare naturen og kulturlandskapet og dets dyreliv. Av de rundt hundre registrerte fugleartene som er registrert på Flatøya og havområdet rundt er det om lag 45 hekkende arter. Vegetasjonen består i hovedsak av nedbørsmyr, fattigmyr, kreklinghei, skog og på Kvitholmen av urterik gressmark.
Monolog
Revy og stand-up
I stand-up og revy er det vanlig med en morsom åpningsmonolog. Dette finner vi også i The Tonight Show på TV. Noen av de mest kjente amerikanske monologskuespillere er Bill Cosby, Jay Leno og Jerry Seinfeld. Mange norske skuespillere har også dyrket denne formen, for eksempel Harald Heide-Steen jr. og Rolv Wesenlund
Norske
Noen av de norske forfatterne som har skrevet monologer:
Massageterne
Massageterne var et iransk folk i antikken. Ifølge Herodot døde Kyros den store av Persia i et slag med massageterne som levde på den andre siden av Jaxartes-elven, et folk fra de sørlige ørkenene i Khwarezmia i dagens Usbekistan. Dronningen av massageterne, Tomyris, vant etter at Kyros tidligere hadde beseiret Tomyris sin sønn Spargapises.
Ammianus Marcellinus regnet alanerne som de tidligere massageterne.
På gammelpersisk betyr massa «stor».
Hans Leo Hassler
Hans Leo Hassler von Roseneck (også Haßler og Hasler; døpt 26. oktober 1564 i Nürnberg, død 8. juni 1612 i Frankfurt am Main) var en tysk komponist, organist og urmaker.
Liv
Foreldrene, Isaac Haßler og Kunigunde Schneider, sørget for at sønnen fikk orgelundervisning allerede fra ung alder. Seinere fikk han undervisning av Leonhard Lechner. Fra 1584 studerte Hassler med Andrea Gabrieli, og ble venn av Andreas nevø og elev, Giovanni Gabrieli.
I 1595 hevet keiser Rudolf II de tre brødrene Hassler (Hans Leo, Caspar og Jakob opp i adelsstanden, og i 1604 fikk de adelspredikatet von Roseneck.
Hans Leo Hassler var i kurfyrst Johann Georg I av Sachsens følge i Frankfurt am Main i anledning kroningsfesten for keiser Matthias i 1612 da han døde av tuberkulose.
Alfred Olsen
Alfred Olsen (født 1947) er en færøysk politiker og kommunal tjenestemann. Han var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra 1998 til 2015. Han representerte Sambandsflokkurin.
Liv og virke
Han vokste opp på Toftir på Eysturoy som sønn av Jens Christian Olsen og halvbror av Jógvan I. Olsen, som begge har vært lagtingsmenn. Han har også, som sin far, tatt del i misjons- og avholdslag.
Han var kontorsjef i Nes kommuna fra 1977 til han gikk av med pensjon i 2013.
Alfred Olsen ble første gang innvalgt på Lagtinget i 1998. Han var formann i Lagtingets velferdskomité fra 2002 til 2004 og Lagtingets justiskomité fra 2004 til 2007. Han ble valgt til nestformann i Sambandsflokkurin i 2001, men ble løst fra både nestformannsvervet og komitévervene i 2007, etter å ha trukket sin støtte til Eidesgaard-regjeringen. Olsen var imot å lovfeste et forbud mot diskriminering på bakgrunn av seksuell legning.
Fra 2008 til 2015, så lenge partiformannen Kaj Leo Johannesen var regjeringssjef, var Olsen formann i Sambandsflokkurins lagtingsgruppe. Han var også Lagtingets 2. nestformann fra 2008 til 2011 og formann i Lagtingets næringskomité fra 2011 til 2015. Han ble ikke gjenvalgt ved lagtingsvalget i 2015.
Dietrich Bonhoeffer
Dietrich Bonhoeffer (IPA [ˈdiːtrɪç ˈboːnhœfɐ]) (født 4. februar 1906 i Breslau, død 9. april 1945 i konsentrasjonsleiren Flossenbürg) var en tysk luthersk teolog, prest og aktiv i den tyske motstandskampen mot nasjonalsosialistene.
Bakgrunn
Dietrich Bonhoeffer ble født som det sjette av Karl Bonhoeffers og Paula von Hases åtte barn. Hans far var en av sin tids førende psykiatere og nevrologer. Familien hadde mange kontakter innen den tyske offisersklassen. I 1911 flyttet familien til Berlin, der Bonhoeffer avla grunneksamen ved Berliner Grunewald-Gymnasium i 1923. Deretter begynte han på teologistudiet i Tübingen. Dette gjorde han unna på langt under normal tid, og fikk sin eksamen som 21-åring.
1928-1932
I 1928 ble han vikar i den tyske evangeliske kirken i Barcelona, og i 1929 assistent ved universitetet i Berlin. Her gjorde han seg bemerket med utgivelsen av verket Akt und Sein. Etter dette fulgte ett år ved Union Theology Seminar i New York. Da han kom tilbake til Tyskland fikk han i 1931 en lærerstilling ved universitetet i Berlin, og i november samme år ble han ordinert til prest.
I årene som fulgte markerte Bonhoeffer seg som en kraftig og uredd kritiker av den tyske nasjonalsosialismen og den voksende makt Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti fikk i samfunnet. I april 1933 offentliggjorde han et skrift, Die Kirche vor der Judenfrage, der han på teologisk grunn gikk i rette med det økende jødehatet som vokste frem rundt ham. Som en av de aller første talte han sterkt imot den antisemittisme Hitler og hans maktfeller i økende grad gjorde til politisk virkelighet. Han var hovedforfatter sammen med Hermann Sasse på den lutherske Bethelbekjennelsen i 1933 som klart tok avstand fra nazistenes jødehat.
1933-1939
I oktober 1933 reiste han til England, hvor han var prest i to tyskspråklige kirker syd i London. Her knyttet han mange kontakter, men i 1935 reiste han tilbake til Tyskland for å fortsette kampen mot nazismen. I årene som fulgte hadde han flere steder (bl.a. Zingsthof, Finkenwald og Sigurdshof) stillinger innen presteutdanning. I denne perioden ble han kjent med Eberhard Bethge, hans første prestestudent, som senere skulle skrive Bonhoeffers biografi. De to brevvekslet i krigsårene, og mange av disse brevene står å lese i boken Widerstand und Ergebung (Motstand og hengivelse) som ble utgitt etter krigen.
I 1938 knyttet han kontakt med folk som Wilhelm Canaris, Hans Oster, Karl Sack og Ludwig Beck – som alle sammen senere ble mistenkt for å ha stått bak et attentat på Hitler. I denne tiden var Bonhoeffer aktiv i den økumeniske bevegelse i inn- og utland, i et forsøk på å vekke den verdensvide kirke til motstand mot krigsforberedelsene som foregikk over hele Europa.
1940-1945
Den 17. mars 1940 stengte Gestapo presteseminaret ved Köslin og Sigurdshof. Bonhoeffer hadde nå, gjennom sitt økumeniske arbeide, knyttet kontakter både på alliert og tysk side. Det ble planlagt et attentat mot Hitler, men Bonhoeffer var ikke selv involvert i planleggingen, annet enn som mellommann. Dette endret seg etter hvert som jødeforfølgelsene økte i system, omfang og grusomhet. Hjemme hos foreldrene sine traff han flere høytstående personer innen Abwehr (etterretningstjenesten) og Wehrmacht (hæren), og de diskuterte hvordan de kunne ta livet av Hitler ved et attentat. Etter en ny gjennomtenking av sitt tidligere ikkevoldelige standpunkt ble Bonhoeffer delaktig i planleggingen.
17. januar 1943 forlovet Bonhoeffer seg med Maria von Wedemeyer (1924—1977), en etterkommer etter den prøyssiske dikteren Heinrich von Kleist. Den 5. april ble han arrestert og fengslet i Tegel fengsel på grunn av «nedbrytende virksomhet mot Wehrmacht». Dette gjaldt ikke planleggingen av attentatet, men tilfeldige andre og langt mindre alvorlige motstandshandlinger.
Det gamle ærverdige kors
«Det gamle ærverdige kors», eller «The Old Rugged Cross», ble skrevet av George Bennard (1873–1958) fra Ohio i 1912/1913. Sangen er også kjent i Norge under titlene «I det fjerne jeg skuer» og «Det eldgamle kors». Den norske oversettelsen er ved signaturen C. Hansson.
Dietrich Bonhoeffer
1940-1945
Den 20. juli 1944 ble det utført et mislykket mordattentat mot Hitler (20. juli-attentatet) – men det var gjennomført av en annen gruppe enn Bonhoeffers. Den 5. oktober forsøkte han på en mislykket flukt fra fengselet. Han ble derfor overført til Gestapo tre dager senere og plassert i deres fengsel i Prinz-Albrecht-Straße.
Det gamle ærverdige kors
George Bennard var født i Youngstown, Ohio, men ble oppfostret i Iowa. Etter sin omvendelse under et Frelsesarmémøte, ble han og hans hustru med i armeen, først som soldater, og senere som frelsesoffiserer. Med rangen som brigadér (en offisersgrad som ikke brukes mer i Frelsesarmeen), forlot de organisasjonen til fordel for Metodistkirken. Som metodistevangelist skrev Bennard det første verset til gospelsangen «The Old Rugged Cross» i Albion, Michigan, høsten 1912. Charles A. Gabriel, en velkjent gospelsangkomponist, hjalp ham med harmoniene.
Dietrich Bonhoeffer
1940-1945
Den 7. februar 1945 ble Bonhoeffer overført til det strengt bevoktede KZ Buchenwald. Han var nå under mistanke for å ha deltatt i attentatet den 20. juli. Den 8. april ble han og andre mistenkte overført til KZ Flossenburg, og en hurtig sammensatt jury dømte dem samme dag til døden for attentatforsøket.
Det gamle ærverdige kors
Den fullstendige versjonen ble første gang fremført 7. juni 1913 av et kor på fem, akkompagnert av en gitar.
Sangen ble publisert i 1915, og den ble popularisert under Billy Sundays evangeliseringskampanje av to medlemmer av hans kampanjestab: Homer Rodeheaver (som kjøpte rettighetene til sangen for $ 500) og Virginia Allen, som kanskje var den første til å spille den inn på plate i 1921.
«The Old Rugged Cross» har en sentimental populær sangform med et vers/refreng-mønster i 3/4-takt, og teksten taler om opphavsmannens kristne opplevelse fremfor tilbedelse av Gud.
Bennard trakk seg tilbake til Reed City, Michigan, og i byen finnes et museum tilegnet hans liv og prestegjerning.
«The Old Rugged Cross» har blitt fremført av noen av 1900-tallets viktigste plateartister, innbefattet:
Sangen spiller også en større rolle i Gridlock (2007), en episode av den langlivete sci-fi dramaserien Dr. Who.
Jerome Young
Jerome Young (født 14. august 1976) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver (sprinter). Han ble født på Jamaica, men ble amerikansk statsborger i 1995.
I 1995 satte han Connecticut state-rekord på 400 meter, med tiden 45,01. Han deltok på det amerikanske stafettlaget som vant gull på 4 x 400 meter ved VM i friidrett 1997, sammen Antonio Pettigrew, Chris Jones og Tyree Washington), men de ble diskvalifisert og fratatt medaljene i 2008, da Antonio Pettigrew innrømmet bruk av HGH og EPO mellom 1997 og 2003. Sammen med Antonio Pettigrew, Tyree Washington og Michael Johnson satte han verdensrekord på 4 x 400 meter med 2:54,2 i 1998.
Det gamle ærverdige kors
Norsk versjon
Carl Hanson har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen som er mest kjent, er «Det gamle ærverdige kors». Det finnes nemlig to norske utgaver av teksten. Den ene begynner slik: «I det fjerne jeg skuer et eldgammelt kors», den andre «På en høy langt her fra». Den er laget av T.B. Barratt
Jerome Young
Ved VM i friidrett 2001 var Young igjen med på stafettlaget som vant gull (Leonard Byrd, Antonio Pettigrew, Derrick Brew og Angelo Taylor løp finalen), men de ble diskvalifisert i 2008 pga. Antonio Pettigrews dopingsak. Også ved VM i friidrett 2003 vant USA opprinnelig gull på 4 x 400 meter, med Calvin Harrison, Tyree Washington, Derrick Brew og Jerome Young på finalelaget, men ble fratatt gullet da Jerome Young og Calvin Harrison ble dopingtatt i 2004.
Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst
Chlodwig Karl Victor zu Hohenlohe-Schillingsfürst, prins av Ratibor og Corvey (født 31. mars 1819 i Rothenburg an der Fulda, død 6. juli 1901 i Bad Ragaz i Sveits) var en politiker i Det tyske keiserrike (Liberale Reichspartei og Deutsche Reichspartei). Han var ministerpresident i Bayern, statssekretær og dermed leder av det keiserlige utenriksdepartement, og ministerpresident i Preussen. Endelig ble han Tysklands tredje kansler, etter Leo von Caprivi.
Det gamle ærverdige kors
Norsk versjon
Det finnes også en nynorsk versjon,«Eldgamal kross» av Jan Olav Eeg (2003).
Jerome Young
USAs stafettlag på 4 x 400 meter OL 2000, der Alvin Harrison, Antonio Pettigrew, Calvin Harrison og Michael Johnson løp finalen, mens Young løp i innledningen, ble formelt diskvalifisert i august 2008, av IOC. Også dette var grunnet Pettigrews dopingsak.
Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst
Bakgrunn
Hohenlohe-Schillingsfürst ble født i Rotenburg an der Fulda i dagens Hessen. Prins Clodwig var sønn av fyrst Franz Joseph (1787–1841) og prinsesse Konstanze av Hohenlohe-Langenburg. Han ble oppdratt i en katolsk konfesjon.
Det gamle ærverdige kors
Innspillinger
Sangen er blant annet innspilt på platene
Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst
Karrière
I 1847 giftet han seg med prinsesse Marie zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg (1829–1897), som han fikk tre sønner og to døtre med. En av sønnene ble fyrst Alexander zu Hohenlohe-Schillingsfürst (1862–1924).
Politiker i Bayern, revolusjonen i Tyskland 1848
Under revolusjonen 1848 gikk han inn for et samlet Tyskland, og stilte seg til disposisjon for den midlertidige regjering i Frankfurt am Main. Han ble i 1848 ambassadør i Athen og i 1849 ambassadør i London.
Ministerpresident i Bayern
Etter den østerriksk-prøyssiske krig i 1866 gikk han inn for en tettere union med Preussen, og senere samme år ble han utnevnt til ministerpresident i Bayern.
Hohenlohe var som ministerpresident opptatt av å styrke båndene mellom Bayern og Det nordtyske forbund. Han reorganiserte den bayerske hær etter prøyssisk forbilde, fikk istand et militært forbund mellom Det nordtyske forbund og de tyske statene i sør. Han inntok en ledende rolle i etableringen av tollparlamentet, hvor han i 1868 ble valgt til visepresident. En kombinasjon av ultrakonservative katolikker og antiprøyssiske nasjonalister, tvang ham imidlertid til å gå av i begynnelsen av 1870. En særlig foranledning var hans avvisning av dogmet om pavelig ufeilbarlighet.
Riksdagsmedlem, diplomat og prøyssisk ministerpresident
Etter Tysklands samling i 1871, ble han 23. mars innvalgt i Riksdagen. Der ble en av visepresidentene, og var en ledende figur i grunnleggelsen av det liberale rikspartiet. Partiet arbeidet for å støtte opp under det nye riket, sikre en liberal utvikling og var imot «klerikal aggresjon», særlig representert ved Det katolske sentrumspartiet. Hohenlohe var en av støttespillerne for Bismarcks antipavelige Kulturkampf, og gikk inn for et forbud mot jesuittordenen. Han støttet også den såkalte prekestolsparagrafen og muligheten for å inngå borgerlig ekteskap.
Hohenlohe ble utnevnt av Bismarck til ny ambassadør i Paris i 1874, hvor han ble i sju år. I 1878 deltok han på kongressen i Berlin som tredje tyske representant.
Skelligøyene
Skelligøyene (irsk: Na Scealaga), en gang kjent som «the Skellocks», er to små bratte klippeholmer som ligger om lag 16 kilometer vest for Bolus Head på Iveraghhalvøya i grevskapet Kerry i Irland. Den største av de to er Skellig Michael (også kjent som Great Skellig) som sammen med Little Skellig som er i sentrum av et 364 hektar stort (899 acre) viktig fugleområde med blant annet store bestander av havsule og lundefugler, etablert av BirdWatch Ireland i 2000. Skellig Michael er også kjent for et tidlig kristent kloster som står på UNESCOs verdensarvliste.
Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürst
Tysk kansler
På anmodning fra keiseren akseptert han å bli Leo von Caprivis etterfølger som tysk kansler, og samtidig Preussens statsminister. Som kansler holdt han seg mye borte fra offentligheten, og besøkte parlamentet svært sjeldent. Han gikk av som kansler og statsminister 17. oktober 1900, og døde ved Ragaz 6. juli 1901.
Skelligøyene
Lille Skellig
Den minste øya er Little Skellig (Sceilig Bheag på irsk). Øya ligger halvannen kilometer øst den større Skellig Michael. Den er stengt for publikum, og har verdens nest største koloni av havsuler med nesten 30 000 par og er av internasjonal betydning. Øya er 134 m høy og ligger omtrent 1,5 km øst-nordøst for Skellig Michael.
Skellig Michael
Den største øya er kjent som Skellig Michael (Sceilig Mhichíl på irsk) eller bare Great Skellig («Store Skellig»), og er den største av de to øyene. Den strekker seg over 230 meter over havet. På toppen av øya er det et tidlig kristent kloster fra 500-tallet på en høyde av 160 m over havet på en bergklippe nær øverste punkt av den nedre bergtoppen. Øya er erklært som et verdensarvområde av UNESCO.
Også kjent som Great Skellig (Sceilig Mhichíl på irsk[5]), er dette den største av de to øyene, med to topper som stiger til over 230 m (750 fot) over havet. Med et kristent kloster fra det sjette århundre som ligger på 160 m (520 fot) over havet på en hylle nær toppen av den nedre toppen, er Great Skellig utpekt som et UNESCOs verdensarvsted.
Naturvernorganisasjonen Birdwatch Ireland var bekymret for at den irske regjeringen tillot filming på et sjøfuglreservat uten tredjeparts samtykke. I løpet av hekkesesongen 2014 ble krykkjeunger i reir feid ut på havet av nedslaget fra et helikopter og fortært av måker.
Natur
Blant de artene som hekker her er havsule, havhest, krykkje, havsvale, havlire, alke, lomvi og lunde (mer enn 4 000 lundefugl bare på Skellig Michael). I mindre antall forekommer også alpekråke (Pyrrhocorax pyrrhocorax) og vandrefalk.
Det er et rikt dyreliv i havet rundt øyene også. Havert (gråsel) er vanlig, og brugde, vågehval, delfinarter og havlærskilpadde har også blitt observert. Det er mange interessante steder for dykking rundt øyene, siden vannet er svært klart og det er undervanns­klipper ned til om lag 60 meters dyp.
Innspillingssted for film
Den siste scenen av filmen Star Wars: The Force Awakens ble filmatisert på Skellig i juli 2015, med ytterligere filming som fant sted der i september 2015 for Star Wars: The Last Jedi (2015), den påfølgende filmen i serien. Restene av Skellig Michael-klosteret vises i filmen, og da representerer et gammelt Jedi-tempel.
Tidligere fungerte Skelligøyene som lokasjon i Werner Herzog-filmen Hjerte av glass fra 1976, hvor øyene er med i en av profetiene til seeren Hias.
Enkelte scener fra vampyrfilmen Byzantium (2012) ble også filmet her.
Leonid Spirin
Leonid Vasiljevitsj Spirin (russisk: Леонид Васильевич Спирин) (født: 21. juni 1932, død 23. februar 1982) var en sovjetisk kappgjenger som hovedsakelig deltok på distansen over 20 km.
I sommerolympiaden 1956 i Melbourne, Australia vant han gull for Sovjetunionen i OL-grenen 20 kilometer kappgang.
Spirin ble i 1957 tildelt æresordenen, en sivil tildeling gitt av sovjetiske myndigheter.
Folkeavstemningen over Ukrainas selvstendighet 1991
Folkeavstemningen over Ukrainas selvstendighet 1991 fant sted 1. desember 1991. Et flertall på 90,3 % gikk inn for selvstendighet. Flertallet var størst i Ternopil oblast med 98,67 % og minst i Den autonome republikken Krim med 54,19 %. Samtlige regioner viste flertall for selvstendighet. Av landets etniske russere stemte 55 % for uavhengighet.
Idrettsgallaen
Idrettsgallaen er en seremoni for å hedre de største idrettsnavnene og beste prestasjonene samt andre som har gjort en stor innsats for norsk idrett i forrige idrettsår. Idrettsgallaen er et samarbeid mellom Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité, Norsk Tipping og NRK. Gallaen ble første gang arrangert i Hamar OL-Amfi i 2002 og har vært holdt den første helgen i januar hvert år siden.
Idrettsgallaen har siden starten blitt overført direkte av NRK med Dan Børge Akerø som programleder hvor de nominerte blir presentert og prisene blir delt ut. I 2009 ble Akerø erstattet med Bård Tufte Johansen som også ledet showet i 2010. I 2011 var Erik Solbakken og Haddy Njie programledere, mens Anne Rimmen overtok for Solbakken i 2012. Rimmen var programleder til 2016, i 2013 sammen med N'jie. Det er en rekke kulturinnslag mellom utdelingene.
Priser
Gjennom årene er det utdelt ulike priser under idrettsgallaen. Fra 2007 blir følgende priser utdelt: «Årets navn», «årets trener», «årets kvinnelige utøver», «årets mannlige utøver», «årets ildsjel», «årets forbilde», «årets funksjonshemmede utøver» (delt i to kategorier for mannlig og kvinnelig fra 2013), «årets lagspiller», «årets gjennombrudd», «åpen klasse», «utøvernes pris», «lagspill» og «Idrettsgallaens hederspris».
Tidligere ble også «Kniksens hederspris», Kniksenprisen, Den olympiske orden og «IOKs Frivillighetspris» utdelt på Idrettsgallaen. Kniksenprisene deles nå ut i forbindelse med de andre fotballprisene helga før cupfinalene.
Ulike kategorier har også vært prøvd, endret eller forkastet. Disse har vært brukt: «konsentrasjon», «styrke, hurtighet og spenst», «styrke og kraft», «spenst og estetikk», «lagkonkurranser», «kondisjon/utholdenhet», «utholdenhet», «mellomdistanse», «nykommer», «årets idrettskommune», «årets idrettsøyeblikk» og «årets idrettsblinkskudd». I 2009 ble «juryens tilleggspris» tildelt Magnus Carlsen for hans innsats i sjakk.
Kandidatene i kategorien «årets ildsjel» blir plukket ut av de ulike forbundene i Norges Idrettsforbund. For resten av kategoriene er det en jury bestående av fremtredende sportspersonligheter som nominerer. Prisene blir stemt frem gjennom interaktive- og telefonavstemninger. Utøvernes pris blir tildelt den som får flest stemmer fra de øvrige aktive idrettsutøverne.
Raghib al-Nashashibi
Raghib al-Nashashibi (arabisk: راغب النشاشيبي, Ragheb al-Nashashibī, født i 1881 i Jerusalem i Det osmanske rike, død i april 1951 på Auguste Viktoria Hospital i Jerusalem) var en velstående landeier og offentlig skikkelse under Det osmanske rikes, det britiske Palestinamandatets og det jordanske styre av Jerusalem. Han var medlem av al-Nashashibi-klanen, en av de mest betydningsfulle familier i Palestina, og var borgermester i Jerusalem fra 1920 til 1934.
Bakgrunn
Nashashibiene var en av de eldste og mest innflytelsesrike jerusalemittiske familier, og historiske rivaler til al-Husayni-familien. Raghid al-Nashashibi tok eksamen fra universitetet i Istanbul og ble Jerusalems distriktsingeniør.
Borgermester
Nashashibi etterfulgte Musa Kazim al-Husayni som borgermester i Jerusalem i 1920, og frem til 1927 hadde han ved sin side viseborgermestrene Haym Salomon og Jacob Faradj. Han var en ledende opponent mot Husayni-klanen i Palestina. Hans innsettelse som borgermester skjedde nettopp fordi den britiske guvernør var misfornøyd med al-Husayni-borgermesteren; under Nabi-Musa-opptøyene i 1920 hadde ikke Musa Kazim al-Husaini levd opp til britiske forventninger.
I 1937 støttet Raghib al-Nashashibi i hemmelighet en forening med Transjordan. Nashashibi var et grunnleggende medlem av Den høyere arabiske komité, og en leder av National Defence Party (Hizb al-Difa' al-Watani).
Selv om hans parti formelt fremført antibritiske krav, var de i mer sentrale sammenhenger i en form for interessefellesskap med britene - man ønsket først og fremst stabile betingelser for økonomien. Under det store arabiske opprør fra 1936 til 1939 støttet al-Nashashibi og hans klan den britiske mandatsmyndighet ved å oppstille små pro-britiske paramilitære enheter, kalt Fasa'il al-salam, som britene kalte «peace bands». De ble for det meste satt inn som selvbeskyttelse for arabiske landsbyboere mot pengekrav fra opprørere. Noen uttrykt proislamsk politikk som den al-Hussaini bedrev, var det ikke fra al-Nashashibis side. I juli 1937 ble alle arabiske partier i Paletina forbudt, med unntak av Raghib an-Nashashibis nasjonale forsvarsparti. Dette kostet Nashashibi meget av anseelse. Som følge av oppstanden gikk det tydelig nedover med Nashashibis betydning, mens al-Hussaini-linjen kom fra begivenhetene med økt prestisje. Fra 7. februar til 17. mars1939 var medlemmer av Nashashibi-klanen representert på den ufruktbare St.-James-konferansen i London.
I august 1949 ble han utpekt til guvernør for Vestjordanlandet for palestinske flyktninger leder av det nye jordanske ministerium for flyktninger og var også som guvernør Vokter for de begge Haram i Jerusalem og Hebron. Dette embede, som gjorde ham til overintendent for Haram al-Sharif i det i Jordan administrativt integrerte Øst-Jerusalem, var imidlertid fortrinnsvis av symbolsk art.
I 1950 ble han jordansk landsbruksminister, og senere transportminister. Han ble også utnevnt til custos for De hellige steder i Jerusalem med kabinettmedlems rang.
Hans annen hustru, en fransk jødinne, bodde på Kantura Street. Deres eldste sønn var Mansur.
Tikk Takk
Tikk Takk er et musikkalbum med Elin Furubotn, utgitt i 1999. Dette er hennes debutalbum som soloartist.
Potters Bar-ulykken
Potters Bar-ulykken var en togulykke som inntraff 10. mai 2002 i Potters Bar, rett nord for Stor-London i Hertfordshire i England, da et nordgående tog sporet av i høy fart. Syv omkom og elleve ble alvorlig skadd. Det har vært tre togulykker ved Potters Bar. Den første i 1898, en i 1946, og den siste i 2002.
1898
Den 19. mars 1898 gikk toget 7,50 pm fra Hatfield til King's Cross forbi faresignalene da det nådde Potters Bar. Toget raste gjennom bufferpunktet og krasjet inn i plattformen. Fronten på maskinen ble ødelagt og nærmeste vogn ble også ødelagt. Ingen ble drept, og togføreren sammen med en brannmann og en vakt unnslapp på håret å bli skadet. En del passasjerer klagde på at de var rystet, men de var i stand til å gå hjem.
Hendelsen
Toget fra West Anglia Great Northern forlot King's Cross stasjon i London kl. 12.45, med King's Lynn i Norfolk som mål. I en fart på omkring 160 km/t krysset det en sporveksel rett før Potters Bar stasjon kl. 12.55. Da den siste vognen kjørte over sporvekselen sporet den av og snudde seg 90 grader. Den skled inn på stasjonen, hvor den for opp på plattformen i rett vinkel og stoppet under plattformtaket. Den ene enden av vognen traff siden på en bro, og vrakgods ble da slengt ned på veien nedenfor.
Seks av de omkomne var passasjerer på toget, mens den syvende ble drept av fallende vrakgods.
Etterforskning
En rapport fra Health and Safety Executive (HSE) ble publisert i mai 2003. Den konkluderte med at sporvekselen var dårlig vedlikeholdt, og at dette var hovedårsaken til ulykken. En av boltene som holdt avstandstykket mellom de bevegelige skinnedelene hadde løsnet eller manglet fullstendig, noe som førte til at det var bevegelse i sporvekselen mens toget kjørte over. Sporvekselen hadde blitt sjekket 1. mai av en gruppe arbeidere fra det private selskapet Jarvis, og det hadde blitt foretatt en visuell kontroll dagen før ulykken, uten at problemer hadde blitt rapportert.
Rett etter ulykken hevdet Jarvis at sporvekselens tilstand var et resultat av sabotasje, og at det ikke var vedlikehold som var problemet. Ingen beviser for sabotasje har blitt funnet. HSEs rapport fant også at andre sporvekseler i området ved Potters Bar hadde lignende defekter, dog ikke like alvorlige. I rapporten het det at det dårlige vedlikeholdet «antagelig oppstod på grunn av manglende forståelse for designen og sikkerhetskravene».
Etterspill
Ulykken utløste en stor debatt om hvorvidt private vedlikeholdsfirmaer var for lite opptatt av opplæring og sikkerhet. I 2003 annonserte Network Rail, som eier sporene og infrastrukturen i den britiske jernbanen, at alt vedlikehold av sporene ville bli gjort av selskapet selv. Bruken av private entreprenører er dermed avsluttet med unntak av større utviklingsprosjekter.
28. april 2004 sendte Jarvis et brev til ofrenes pårørende hvor selskapet innrømte ansvar for ulykken, og forklarte at de ville akseptere økonomiske krav innenfor lovens rammer. 3 millioner pund ble satt av til kompensasjoner. Selskapets direktør ba også om unnskyldning for de svarene som var gitt rett etter ulykken.
Ofrene
De omkomne i ulykken var:
Forfatteren Nina Bawden ble alvorlig skadet, og hennes mann, Austen Kark, omkom.
César-Guillaume de La Luzerne
César-Guillaume de La Luzerne  (født 17. juli 1738 i Paris i Frankrike, død 21. juni 1821 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Langres 1770–1821, men måtte – på grunn av sin avvisning av sivilkonstitusjonen for kleresiet i 1791 – flykte fra den franske revolusjon og ta tilflukt i Sveits, Østerrike og til sist i Venezia, og vendte ikke tilbake til hjemlandet før i 1814. Hans bispedømme var også nedlagt av det franske regime mellom 1801 og 1817.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i juli 1817.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Georg C.C.W. Prahl
Georg Carl Christian Wedel Prahl (født 28. september 1798 i Grimstad, død 29. mars 1883 i Bergen) var en norsk litograf og militær. Prahl var utdannet ved Krigsskolen og ble etter fullført utdanning utnevnt til sekondløytnant i det norske Jegerkorpset. Han hadde en rekke stillinger i den norske Hæren og gikk av som kompanisjef i 1878.
Prahl som litograf
I 1827 etablerte han et stentrykkeri i Bergen. Dette var det første trykkeriet i sitt slag i Bergen, og det andre i hele landet. Før dette ble nedlagt i 1864 hadde han publisert en rekke litografiske bilder og notetrykk, bl.a. ti nummer av et musikalsk periodikum ved navn Apollo, i 1840. Han var også utgiver av flere norgeskart, atlas og et praktverk om norske nasjonaldrakter. Han var også eier av et boktrykkeri i noen år.
ST-506
ST-506 er kjent som verdens første platelager for privat bruk i 5,25-tommers størrelse. Den ble bygget av Seagate i 1980 for å bli installert i den personlige datamaskinen IBM Personal Computer eller konkurrentene Apple II og Apple Lisa som nettopp hadde kommet på markedet. Enheten var 5,25 tommer bred og "full height", det vil si like bred og dobbelt så høy som de fleste moderne CD-ROM-enheter. Lagringskapasiteten var 5 MB, rotasjonshastigheten på skivene var 3600 rpm, og lese-/skrivehastigheten var 85 millisekunder. Ledningene var de samme som på diskettstasjonene, forskjellen var at det hadde to ledninger i stedet for en. Kontrolleren kaltes MFM. Høsten 1981 ble den dyrere og ellers identiske ST-412 med 10 MB presentert.
Georg C.C.W. Prahl
Prahl Støperi
Georg Prahl grunnla Bergens første jernstøperi våren 1845. Prahl Støperi lå opprinnelig sentralt i byen, i Marken 1-3. For å utvide produksjonen ble virksomheten flyttet til Tørrisneset på Laksevåg. For å skaffe kapital solgte Prahl støperiet i Marken til Wingaard Jernstøperier i 1855. Det nye støperiet, Laxevaags Værk, ble samtidig etablert. Laxevaags Værk ble solgt i 1882. Firmanavnet og varebeholdningen ble kjøpt av kjøpmann Christoffer Faye Huun og ingeniør Niels Henrik Brun som anla et støperi på gården Stranden på Laksevåg under navnet Laxevaag Værk (Huunværkene).
ST-506
Kabelforbindelsen til platelageret ble i den følgende perioden brukt også for andre platelager og ble derfor i praksis en standard med samme betegnelse som det platelageret der den først hadde blitt brukt, ST-506.
Botn
En botn er en halvsirkelformet og gryteformet forsenkning innerst i en dal; en landform skapt ved erosjon av isbreens øverste del.
Botnene er erodert av isbreer, og dette er en vanlig type landform i Norge og andre steder der landskapet er formet av isbreer. Botnene kan bli dannet på steder det ellers ikke er breer på grunn av lokale klimaforhold. Typiske botner på den nordlige halvkulen ligger i et skyggeparti på en nordvest-vendt fjellside og i le for den vanlige vindretningen, som gjør at snø blir akkumulert her.
Dersom breen trekker seg tilbake eller forsvinner kan endemorenen nederst i botnen demme opp en liten innsjø som kalles en botnsjø.
Botn, som også kan skrives Botten, er også mye brukt som stedsnavn, på bygder, grender, gårder og gårdsbruk, og i mange sammensatte stedsnavn.
Se også
Glaciar
Bilel Ouechtati
Bilel Ouechtati (født 15. februar 1991) er en tunisisk bryter som konkurrerer i fri stil i 74-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.
Sjóvar kommuna
Sjóvar kommuna er en kommune på Færøyene. Kommunen omfatter stedene Strendur (senter), Innan Glyvur, Selatrað, Morskranes og Kolbanargjógv. Navnet på kommunen har sitt opphav i Sjóvar sogn, som var et kirkesogn med grenda Sjógv i Strendur som sentrum. 1. januar 1952 ble Sjóvar kommuna delt, og Skáli og Skálabotnur dannet den nye Skála kommuna (siden 2005 en del av Runavíkar kommuna). De gjenværende bygdene dannet den nåværende Sjóvar kommuna.
1. januar 2010 hadde Sjóvar kommuna 1 005 innbyggere.
Politikk
Siste kommunestyrevalg ble gjennomført 11. november 2008, og valgte kommunestyre med virkning fra 1. januar 2009.
Vipperød
Vipperød er en stasjonsby på Nordvestbanen på Sjælland med 2,233 innbyggere (2013). Byen ligger 4 kilometer syd for Holbæk og er en del av Holbæk kommune under Region Sjælland.
I Vipperød ligger Ågerup kirke, Sønder Asmindrup kirke og Grandløse kirke.
Steinavær landskapsvernområde
Steinavær landskapsvernområde er et landskapsvernområde i den nordlige delen av Harstad kommune i Troms. Området består av Ytre og Indre Steinavær, som ligger i Andfjorden mellom Andøya i vest og Senja i øst. Det har et samlet areal på 5 766 dekar, hvorav 368 dekar er landareal.
Landskapsvernområdet ble etablert 4. juni 1994 for å bevare en skjærgård og et kulturlandskap med stor betydning for sjøfugler. I området hekker blant annet fiskemåke, gråmåke, svartbak, krykkje, teist, toppskarv og ærfugl. Det er forekomster av koraller i havområdet mellom Indre og Ytre Steinavær.
Elin Furubotn
Elin Furubotn (født 1. januar 1963 i Tydal) er en norsk sanger, tekstforfatter, komponist og gitarist. Hun deltok i Melodi Grand Prix 1994 med låten «Mor». Hun platedebuterte i 1999 og siden den gang har hun også utgitt syv andre album. På hennes sjette album fra 2014 Å nærme seg det nære medvirker 17 musikere fra Stavanger Symfoniorkester, og her synger hun sangen Så lett det kan ver i duett med Morten Abel. Etter at hun ga ut sitt internasjonale album, Heilt Nye Vei, i 2012 har hun turnert også i Tyskland med sine norske tekster. Også i USA (Colorado) fikk hun oppmerksomhet for sitt internasjonale album Heilt Nye Vei og hun vant en Indie Award pris for beste album i hennes kategori. I oktober 2017 ga hun ut sitt syvende album Ikkje gå deg vill, og alle låtene har hun skrevet i en gammel skrivestue på sørvestlandet i fjelldalen Sirdal hvor hun tilbrakte mesteparten av barndommen. Elin Furubotn er en hyppig radiospillt artist med flere sanger på NRK P1 sine rotasjonslister som f eks. I det stille, Slepp tvilen fri, Så lett det kan ver, Et rom. Hun turnerer bl.a. sammen med Torbjørn Økland (fra Vamp). Elin har bodd mange år i Stavanger, men bor nå i Oslo.
Andunge
Andunge er en 22-fots langkjølet båt, konstruert i 1944 av ingeniør Thorvald Gjerdrum og bordet opp på tradisjonelt vis i furu på eikespant. En særegenhet ved Andunge er at den er en spissgatter. De fleste andre konstruksjoner på den tid fikk kutterhekk, så som Knarr og Kutter.
Jan Mathisen «Mattis på Børsholmen» tok båten med seg inn i plastalderen i 1970. Siste Andunge i tre, N40, tjente som plugg til plastbåten. Det er i dag flere i plast enn i tre, men båten har aldri fått noen stor utbredelse ut over Asker Seilforening i Asker. Det er i dag 10 skolebåter i Asker Seilforening som foreningens medlemmer kan bruke fritt, så fremt at de har rormannssertifikat.
Båten har tre seil, spinnaker, fokk og storseil og totalt seilareal på ca. 27 m².
Hovedmiljøene for båttypen finner man i dag i Asker Seilforening, Børsholmen, og på den svenske vestkysten. I Seilforeningen Julaften af Indre Havn, Horten er det etterhvert blitt mange Andunger og et ganske stort miljø for disse.