cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bijelo Polje
Transport og økonomi
Bijelo Polje er et transportknutepunkt med motorvei til Serbia og Beograd i nord, samt via Berane (35 km sørøst) til Kosovo og Albania. Det går også motorveier (E-65, E-80) sørover til hovedstaden Podgorica.
Byen ligger ved jernbanen fra Podgorica, og 60 km lengre nord krysser jernbanen grensen til Serbia mot Beograd.
Eksterne lenker
2003 and 2011 Censuses''], Monstat
Bjarte Vandvik
Bjarte Vandvik (født 17. juli 1972) er en norsk tidligere generalsekretær i European Council on Refugees and Exiles (Ecre). Han er oppvokst i Bærum og har studert psykologi, litteraturvitenskap og statsvitenskap. Han har tidligere vært generalsekretær i Norsk Organisasjon for Asylsøkere (Noas), utenlandssjef i Flyktninghjelpen og ambassaderåd for Justisdepartementet i Brussel.
Svennsgrunnen
Svennsgrunnen er et fiskefelt i Andfjorden, havområdet mellom Senja og Andøya.
Fiskefeltet er i stor utstrekning benyttet til linefiske av kystlinebåter fra Torsken, med overvekt av fartøy på om lag 15 meters lengde.
Fotios I av Konstantinopel
Fotios (født ca. 815 i Konstantinopel, død 6. februar 893 i Bordi i Armenia) var en bysantinsk sammenstiller av en encyklopedi og patriark av Konstantinopel. Han var en av sin samtids lærdeste menn, ble som lekmann valgt direkte til patriark. Han tok initiativ til slavermisjonen anført av Kyrillos og Methodios.
Bakgrunn
Allerede som ung begynte Fotios å undervise i grammatikk, filosofi og teologi, samt å skrive på verket sitt Bibliotheca eller Myrobiblos. Dette verket inneholder 279 epitomer av bøker han hadde lest. Han ble patriark av Konstantiopel 1. juledag 857, etter at patriarken Ignatius I av Konstantinopel var blitt avsatt. Ignatius klaget utnevnelsen av Fotios inn for pave Mikael I som erklærte Fotios for illegitim i 863. Fotios var patriark fram til 867 og ble gjeninnsatt fra 877 til 886.
På grunn av at hans bror giftet seg med keiserens moster, kunne Fotios raskt avansere og ble keiserlig sekretær og protospatharios – kaptein for den keiserlige livvakte I år 838 ble han sendt som ambassadør til kalifen i Bagdad.
Patriark
Juledagen 857 ble han utnevnt til patriark av Konstantinopel og kom dermed til å bli delaktig i den fremvoksende konflikt (som senere skulle bli et formelt skisma) mellom den katolske kirke og de ortodokse kirker.
Fotios er kanskje mest kjent for å ha skrevet verket Bibliotheke eller Myrobiblos. Dette verk inneholder 279 epitomer av bøker han hadde lest. Mange av disse er senere gått tapt og Fotios beskrivelser er derfor av en viss verdi.
Fotios skrev også et leksikon og et stort antall teologiske verker, hvorav Amfilochia (gresk: Αμφιλοχία) er det mest kjente. Disse verk er ofte kritiske mot paven. Også et nokså stort antall av Fotios brev er blitt bevart.
Fylkesvei 5358
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 280 (Hordaland).
Manica (provins)
Manica er en provins i Mosambik. Den har et areal på 61 661 km². Hovedstaden er Chimoio.
Boloria
Boloria er en slekt av sommerfugler som regnes til underfamilien Heliconiinae i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De fleste artene lever i de kjølige områdene på den nordlige halvkulen. Man regner i dag med litt over 40 arter, men det er mulig at den kan finnes flere. I Norge er det funnet hele 11 arter av denne nordlige slekten.
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 30 – 50 millimeter) sommerfugler, brunoransje med regelmessige svarte flekker og tverrbånd. Kroppen er forholdsvis slank, antennene omtrent halvparten så lange som forvingene og tydelig klubbeformede. Forvingenes underside er ofte blekt oransje, bakvingens underside har oftest sølvhvite flekker eller bånd. Larvene er tornete.
Arkeologiåret 1874
Arkeologiåret 1874 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1874.
Konklavet 1914
Konklavet 1914 ble holdt i Det sixtinske kapell i Vatikanet 31. august 1914–3. september 1914, etter pave Pius Xs død 20. august samme år.
Beskrivelse
Det var ved pavens død 65 kardinaler, som alle hadde stemmerett (aldergrensen på 80 år ble innført i 1970). Tre av dem kom for sent frem til Roma, og fem meldte forfall på grunn av dårlig helse. Det var dermed 57 som deltok i konklavet. På den fjerde dagen, i den tiende avstemningen, ble Giacomo della Chiesa valgt, og tok navnet Benedikt XV.
Man vet nøyaktig hvordan stemmene falt (gjengitt lenger nede). Kirkehistorikere har kunnet høste innsikt ved at den østerrikske kardinal Piffl brøt en av konklavenes grunnregler, om ikke å gjøre seg noen notater om forløpet av pavevalget. Reglene sier at kardinalene skal gi sine notater til camerlengoen (kammerherren) eller til valgkontrollørene, og disse brennes sammen med stemmesedlene. Ingen kardinal får lov til å beholde sine notater med avstemningsresultatene. Kardinalene får ikke forlate Det sixtinske kapell før stemmesedler og notater er brent. Når man likevel vet hvordan avstemningene foregikk i 1914 og 1922, er det fordi kardinal Piffl skrev ned resultatene i sin hemmelige dagbok. Den ble publisert i 1963.
Lesundøya
Lesundøya er ei halvøy i Aure kommune i Møre og Romsdal. Lesundøya er landfast med øya Skardsøya, hvor skillet går ved Drageidet. Fra Lesundøya går det bro over til Gridsvågøya.
Liberia under Sommer-OL 1988
Liberia under Sommer-OL 1988. Åtte sportsutøvere fra Liberia deltok i to grener under Sommer-OL 1988 i Seoul. De vant ikke noen medaljer.
30px|alt=|link= Friidrett
Løpsøvelser
Tekniske øvelse
Grønlandsbanken
Grønlandsbanken er en grønlandsk bank, med hovedsete i Nuuk.
Banken ble stiftet i 1967 av flere danske banker (2/3 av aksjekapitalen) og Danmarks Nationalbank (1/3). Dette regnes som Grønlands første bank, selv om den danske banken Bikuben ni måneder tidligere hadde åpnet en filial i Nuuk. Bankens åpningsdag var 1. juli 1967.
Regierungsbezirk Braunschweig
Regierungsbezirk Braunschweig er den minste av de fire regionene i delstaten Niedersachsen. Den omfatter 8 099,08 km² og har 1 664 019 (2003) millioner innbyggere.
Grønlandsbanken
I 1997 fusjonerte banken med Nuna Bank, som ble etablert i 1985, ved å overta Bikubens fire avdelinger på Grønland. Beslutningen ble gjort i de to respektive bankers generalforsamlinger i april 1997, med virkning fra 1. januar 1997.
Regierungsbezirk Braunschweig
Eksterne lenker
Regioner i Niedersachsen:
Grønlandsbanken
Pr. mars 2008 har banken ca. 60 000 kunder.
Regierungsbezirk Braunschweig
Eksterne lenker
Braunschweig    | Hannover    | Lüneburg    | Weser-Ems
Oliver Goldsmith
Oliver Goldsmith (født 10. november 1728, død 4. april 1774) var anglo-irsk romanforfatter, dramatiker, og poet. Han er best kjent for sin roman The Vicar of Wakefield (1766), for sitt pastorale dikt The Deserted Village (1770), og sine skuespill The Good-Natur'd Man (1768) og She Stoops to Conquer (1771, første gang framført i 1773). Han skrev også An History of the Earth and Animated Nature. Det er foreslått at han var den anonyme forfatteren bak den klassiske barnefortellingen The History of Little Goody Two-Shoes, og således kilden til den engelske frasen «goody two-shoes».
Biografi
Goldsmiths fødselsdato og år er ikke sikkert kjent. I henhold til USAs nasjonalbiblioteks autoritetsfil fortalte han en biograf at han var født den 10. november 1728. Fødestedet er også usikkert. Han ble født enten i bydistriktet Pallas i nærheten av Ballymahon i grevskapet Longford på Irland hvor hans far var en anglikansk kapellan ved sognet Forgney, eller ved residensen til besteforeldre på morssiden, ved Smith Hill House i sognet Elphin i grevskapet Roscommon hvor hans bestefar Oliver Jones var en prest og rektor ved Elphins sogneskole, og hvor Oliver Goldsmith selv var elev. Da han var to år gammel ble hans far utpekt til rektor av sognet Kilkenny West i grevskapet Westmeath. Familien flyttet til prestegården ved Lissoy, mellom Athlone og Ballymahon, og de ble boende der til hans far døde i 1747.
I 1744 dro Goldsmith til Trinity College i Dublin. Hans lærer var Theaker Wilder. Da han stort sett neglisjerte sine studier i teologi og juss havnet han på bunnen av sin klasse. I 1747, sammen med fire andre studenter, ble han utvist for opptøyer etter at de hadde forsøkt å storme det beryktede fengselet Marshalsea. Han tok eksamen i 1749 som filosofikandidat (Bachelor of Arts), men uten den utmerkelse som ville ha gitt ham adgang til en profesjon i kirken eller ved domstolen. Derimot synes det som om hans utdannelse ga ham en smak for å gå kostbart kledd, spille kort, synge irske folkesanger, og spille på fløyte. Han levde for en kort sammen med sin mor, forsøkte ulike yrker uten større suksess, og begynte planløst å studere medisin ved Universitetet i Edinburgh og ved Leiden før han dro ut på en lengre vandringstur i Flandern, Frankrike, Sveits og nordlige Italia. Han levde da stort sett hva han fikk til ved sitt vett og tigge brød ved å spille fløyte.
På denne tiden fikk han innpass i selskapet til Samuel Johnson, og han var en av de som opprett «The Club» (Klubben). Kombinasjonen av hans litterære arbeid og hans utsvevende livsstil fikk Horace Walpole til å karakterisere ham som en «inspirert idiot». Som skribent fikk Goldsmith et ry for å være «noe av en intellektuell lettvekter». Han hadde en egenskap for å banke sammen en handling og figurer som kunne interessere et publikum for en stakket stund. I løpet av denne perioden benyttet han pseudonymet «James Willington», som egentlig var navnet på en medstudent ved Trinity, for i 1758 å utgi en oversettelse av selvbiografien til hugenotten Jean Marteilhe. Bokmarkedet i London ekspanderte raskt på denne tiden og bokhandlernes inntekter var ofte store, men det var et problem å skaffe nok bøker. Det var et stort behov for oversettelser og Goldsmith var villig til å oversette hva det måtte for dekke middelklassens litterære tørst etter kunnskap. «Hans produksjon de neste fjorten år var like omfattende som den var ujevn og kvaliteten på hans bøker var bortimot omvendt proporsjonal med deres omfang. Hans åttebinds History of the Earth and Animated Nature, hans firebinds History of England, og hans History of Rome i to bind er i dag verdiløs og uleselig.» I sin tid ga denne typen utgivelser mye informasjon til den interesserte leser, en del var riktig, men mye var direkte feil, og det hele var pakket inn i en lett, smidig prosa fra de forfattere han uten problemer plagierte fra.
Goldsmith ble beskrevet av sine samtidige som tilbøyelig for misunnelse, en likeartet, men oppfarende og rotete personlighet som en gang planla å emigrere til Amerika, men klarte det ikke da han ikke nådde skipet i tide. Joshua Reynolds, som kanskje forsto Goldsmith bedre enn mange andre, innså at ingen mann kunne oppnå et slikt rykte for absurditet uten at det var en grunn for det. Han levde for hardt, spilte for mye kort, arbeidet for mye til hans helse brøt sammen. Isteden for å gå til en anerkjent lege, valgte han å behandle seg selv, og tok heller råd fra tilfeldige apotekere. 45 år gammel døde han den 4. april 1774.
Goldsmiths altfor tidlige død kan delvis ha vært framskyndet av hans egen feilaktige diagnose av sin nyreinfeksjon. Han ble gravlagt i Temple Church i London. Inskripsjonen lyder: «Her ligger / Oliver Goldsmith». Det er et monument for ham i senter av Ballymahon, også i Westminster Abbey med en gravskrift skrevet av Samuel Johnson.
She (språk)
She (kinesisk: 畲語, pinyin: shēyǔ), talt av folket she i Kina, er et hmong-mien-språk.
Oliver Goldsmith
Forfatteren
Det er ikke Goldsmiths voldsomme produksjon av populærvitenskapelig sakprosa som har gitt ham en plass i litteraturhistorien, men hans skjønnlitterære virksomhet. På 1770-tallet fikk den glade komedien ny popularitet. Med She stoops to conquert: or, the mistakes of a night (1773), på norsk oversatt til Hun fornedrer seg for å seire og En natts forvekslinger, frambrakte han et lystspill som tidvis kan minne, kanskje bevisst, om Shakespeares romantiske komedier. «Som tittelen antyder, må den rike landadelsfamilien Hardcastles aktive datter ty til deklasserende rollespill for å nå sine mål på Amors domene.» Stykket har vist seg levedyktig og har stadig stått på repertoaret til engelske teatre, og da Irland gjenoppdaget Goldsmith som en irsk forfatter har han også blitt satt opp på den nasjonale scene i Dublin.
She (språk)
De fleste av de over 700.000 she taler i dag hakka. De få som holder fast på sitt opprinnelige språk – om lag 1200 personer i provinsen Guangdong – kaller seg selv Ho Ne («fjellfolk», kinesisk: 活聶, pinyin: huóniè).
Oliver Goldsmith
Forfatteren
Goldsmiths vandringsår til fots over Europa ga ham inspirasjon og materiale til et langt dikt, The Traveller (1764) som i henhold til Samuel Johnson var det beste siden Alexander Popes dager. Han skrev også en rekke sentimentale romaner, og takket være diktets popularitet klarte han å få utgitt sin roman The Vicar of Wakefield (1766), en kort fortelling i pikaresk stil om den godhjertede og rørende pastor Primrose opplevelser. Handlingen er ikke troverdig: på noen få sider rammes den stakkars presten av den ene katastrofale ulykken etter den andre uten at det får tilsvarende konsekvenser; eksempelvis nyheten om at datteren var død, viser seg at hun likevel ikke var død, sønnen som er anklaget for mord, blir tilsvarende frikjent, og så videre i samme opplegg. Det er mulig at Goldsmith hadde en ironisk distanse til prestens fortelling ved å legge inn så mange vanskeligheter som mulig, men boken har blitt populær, selv etter sin tid, og oversatt til flere språk.
She (språk)
She er noe vanskelig å klassifisere mer detaljert. Vanligvis anses det som enten et språk innen hmong-grenen av hmong-mien, eller det blir anestt som en egen tredje gren av språkgruppen.
Innflytelsen fra hakka (og vice versa) har vært betydelig. Det har blant de she som bor i det østlige Fujian også vært en viss språklig påvirkning fra mindong. Der uttales første person entall 我 som [ŋuai] （lignende fuzhoudialektens nguāi）, den diminutive partikkel 囝 uttales [kiaŋ], akkurat som i fuzhoudialekten.
Guichón
Guichón er en by i Paysandú-departementet i det vestlige Uruguay. Byen har om lag 5 025 innbyggere.
Historie
Guichón ble grunnlagt i 1903 av Pedro Luis Guichón.
Befolkning
Kilde:
Kommune
Byens ordfører (alcaldesa) er Lourdes Suárez fra Partido Nacional.
Transport
Ruta 25 forbinder Guichón med Young og Tacuarembó.
Zoe Karbonopsina
Zoe Karbonopsina, også Karvounopsina eller Carbonopsina, "med kullsvarte øyne" (gresk: Ζωή Καρβωνοψίνα, Zōē Karbōnopsina) var den fjerde kona til den bysantinske herskeren Leo VI. Hun var mor til Konstantin VII Porfyrogennetos, og leda til og med en formynderregjering for ham. Hun døde i et kloster en gang etter 920.
Indie
Indie er en forkortelse for engelsk independent, som betyr «uavhengig». I utgangspunktet var indie en betegnelse på musikk av artister som var på uavhengige plateselskaper, eller ikke på plateselskaper i det hele tatt. Begrepet brukes også om indiefilmer, det vil si spillefilmer som er produsert av små, uavhengige filmselskaper.
Indiemusikk
Opprinnelig ble indie brukt utelukkende om band på små, uavhengige selskaper, noe som tilsier at sjangeren omfattet en mengde musikkstiler, særlig ulike undersjangre innen rocke- og popmusikken. Et uavhengig plateselskap (indie record label) er et selskap som ikke hører til et stort selskap. Virgin er et stort selskap, mens Creation er uavhengig, for å ta et eksempel.
Etter hvert har indierock og indie pop, og for den saks skyld bare indie, blitt egne sjangre uten at artistene trenger å være på små selskaper. På 1980-tallet ble betegnelsene indie og alternativ rock brukt om hverandre om rock som ikke var kommersiell, eller fulgte andre retninger enn det som var vanlig på den tida. Utover 1990-tallet ble indie dratt opp av undergrunnen ved hjelp av store band som Nirvana og Pearl Jam.
Det er, av flere grunner, vanskelig å definere sjangeren indie musikalsk. Når det gjelder indierock og indiepop, kan man si at musikken i hovedsak er gitardrevet, og kan omfatte andre sjangere som britpop, madchester, tweepop, emo, støyrock og grunge. Band som ofte nevnes i forbindelse med indie-sjangeren er amerikanske Pixies og britiske The Smiths. Innenfor sjangeren elektronika finnes det også ulike indieband.
Indiepop
Indiepop som en sjanger har sine røtter i åttitallets Storbritannia. Selve navnet er en forkortelse for «independent pop» og er i utgangspunktet kun en betegnelse på popmusikk utgitt på uavhengige plateselskap. Etter hvert har det imidlertid blitt vanlig å bruke indiepop som en betegnelse på en bestemt type musikk og i dag tenker man gjerne på indiepop som en sjanger.
Det finnes ingen klar og entydig definisjon på indiepop som en sjanger, men den utviklet seg fra den britiske punk, post-punk og Do-It-Yourself (DIY) scenen. Band som Television Personalities, Orange Juice og The Pastels, for å nevne noen, spilte pop, gjerne inspirert av sekstitallets gitarpop. Drevet av punkens og DIY scenens vilje til å skape, uavhengig av de store plateselskapenes velvilje, opererte disse bandene på slutten av 1970- og begynnelsen av 1980-tallet. I 1986 bestemte det britiske musikkmagasinet NME seg for å dokumentere hva som skjedde i den britiske undergrunnen på en kassett de kalte C86. Her samlet de forskjellige typer band som spilte ulike sjangere. En stor del av disse bandene spilte imidlertid pop i samme gate, og muligens inspirert av de nevnte bandene. Med NMEs posisjon som et av de største musikkmagasinene ble dermed musikken spredt til et mye videre publikum og nye band lot seg inspirere. C86 ble fort en betegnelse på band som spilte «jangly»-popmusikk. Dette til tross for at musikken på den opprinnelige kassetten var mye mer variert enn hva man endte med å kalle C86.
Videre har musikken utviklet seg, gjennom nittitallet og frem til i dag og har underveis blitt bedre kjent for mange som indiepop. Nye band henter inspirasjon fra ulike genre og det kan være stor variasjon mellom det musikalske uttrykket til forskjellige band. Det er allikevel noen fellestrekk som går igjen, som gjør at det gir mening å samle det under en sjanger. Det kan være vanskelig å sette fingeren på hva det er, men de fleste band som spiller indiepop vil på en måte identifisere seg med selve sjangeren og ha noen felles referanser og inspirasjon. Musikken er gjerne lystig og lett og vil ofte av kritikere avfeies som for søt. Samtidig kan den være støyende og energisk og befinne seg et sted i skjæringspunktet mellom punk og pop. Et mål kan det virke som, er å spille enkel, men perfekt pop.
Indierock
Blant de mest vanlige kjennetegn er såkalt low fidelity-lyd, det vil si at produksjonen ikke er teknisk påkostet. Et eksempel er det amerikanske bandet Giant Sand. Band som Sonic Youth og Pixies nevnes ofte som indierockens forløpere.
Indie i Norge
I Norge har indiepop pop og indierock hatt spredt suksess. Indiepopbandet Highasakite slo gjennom i 2014 og har markert seg internasjonalt. Ida Marias musikk kan også kalles indie.
Indiefilm
En indiefilm, er per definisjon en uavhengig spillefilm. Uttrykket kommer av en forkortelse av det engelske uttrykket independent film. I USA brukes indiefilm for å beskrive film som er laget utenfor de store filmstudioene. I Norge brukes indiefilm når man snakker om filmer som ikke har mottatt produksjonsstøtte fra Norsk filminstitutt (NFI).
Det kan være flere grunner til at en film blir laget som indiefilm i Norge, for eksempel at NFI har valgt å ikke gi den støtte/prioritert andre søknader, eller fordi filmprodusenten har valgt å ikke søke. Resultatet av at en spillefilm blir produsert som en indiefilm i Norge er som regel av filmen har et lavere budsjett og/eller har høyere risikokapital enn filmer som er laget med støtte fra NFI. Det er også en vanlig, og ofte nødvendig faktor blant indiefilmer at stab og skuespillere investerer deler av sin egen lønn som arbeidskreditt i filmens egenkapital.
Gnocchi
Gnocchi (italiensk, «klumper») er en type pasta.
Den er formet som store skjell, med bølgete kant. Hovedingrediensen er normalt potet, men den kan også lages av durumhvete.
I Toscana kalles gnocchi som for smakens skyld er tilsatt spinat- eller ricotta (ost) for strozzapreti («prestekvelere»), fordi en prest en gang skal ha blitt kvalt og dødd etter å ha spist gnocchi for raskt.
I Uruguay, Argentina og Brasil kalles gnocchi ñoquis. Her spises dette tradisjonelt den 29. i hver måned, dagen før lønningsdag, og dermed den dagen de hadde minst penger.
Det finnes også en variant som er lik gnocchi, men litt mindre, som heter gnocchetti.
Per-Mathias Høgmo
Han kommer fra Gratangen kommune.
Han har vært spiller og trener for en rekke lag i Sverige og Norge, blant annet Tromsø IL, Moss Fotballklubb, Rosenborg Ballklub, det norske kvinnelandslaget, og det norske herrelandslaget, samt flere aldersbestemte landslag, blant dem U21-landslaget for menn. Han er den eneste treneren som har trent både det norske dame- og herrelandslaget i fotball. Han trente det norske kvinnelandslaget som tok gull under OL i Sydney i 2000.
Sonni Holtedahl Andersgaard
Andersgaard startet i NRK i 1948 og i 1950-årene var hun sammen med Lauritz Johnson programleder for Lørdagsbarnetimen. Langt ut i 1980-årene arbeidet hun i NRK som hørespillkonsulent. Andersgaard utvalgte, oversatte og stod for dramatiseringen av hørespill for Lørdagsbarnetimen. Hun arbeidet også meget med Barnetimen for de minste. Andersgaard var én av dem som initierte Barnetimeboka.
Per-Mathias Høgmo
Karriere som spiller
Per-Mathias Høgmo var spiss på 1980-tallet da spilte seg opp i norsk eliteserien for første gang. Han kom til klubben i 1983 i en overgang til Tromsø Idrettslag sammen med Tore Rismo. Overgangssummen var tilsammen 25,000 kroner, 20,000,- for Høgmo og 5,000,- for Rismo. Med trenere som Torkild Brakstad og Tommy Svensson oppnådde laget sølv og bronse i serien, samt å bli cupmester i 1986.
Sonni Holtedahl Andersgaard
Andersgaard skrev dessuten teksten til «Jungelsangen» som ble spilt inn på plate med Carsten Byhring og Ragnar Danielsens orkester. Melodien ble komponert av Bjarne Amdahl.
Per-Mathias Høgmo
Karriere som spiller
Høgmo var profesjonell i IFK Norrköping i Allsvenskan en kort periode midt på 1980-tallet etter å ha blitt solgt fra for 100,000 kroner, men vendte tilbake til samme klubb midt i 1986-sesongen. Høgmo spilte 95 seriekamper og 26 cupkamper for TIL og laget til sammen 32 mål.
Han debuterte for TIL 2. august 1981 mot Sunndal og spilte sin siste kamp for laget mot Moss 25. mai 1989.
Girolamo Rusticucci
Girolamo Rusticucci (født januar 1537 i Carcoceto nær Fano i Italia, død 14. juni 1603 i Roma i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han ble tilknyttet den romerske kurie, men ble også biskop av Senigallia.
Per-Mathias Høgmo
Karriere som spiller
Som spiller har Høgmo cup-gull med Tromsø IL etter seieren over i 1986. Han spilte én A-landskamp, og fire G19-kamper for.
Girolamo Rusticucci
Han ble kreert til kardinal den 17. mai 1570 av pave Pius V, med Santa Susanna som tittelkirke.
Per-Mathias Høgmo
Karriere som spiller
Etter å ha sagt seg ferdig på øverste nivå, spilte Høgmo ferdig 1989-sesongen som spillende trener for moderklubben Gratangen.
Karriere som trener
Han ble ansatt som hovedtrener for 8. august 2005, med kontrakt frem til 1. januar 2008, men trakk seg fra jobben 31. oktober 2006 med bakgrunn i at han ville «gjøre noe annet». Dette kom i en tid hvor Høgmo ikke hadde trent klubben i en periode, etter at han sommeren 2006 ble sykmeldt. Han hadde derfor permisjon fra jobben da Rosenborg sikret seriemesterskapet høsten 2006.
Før han overtok Rosenborg jobbet Høgmo som ekspertkommentator i NRKs fotballmagasin 4-4-2.
Høgmo var ansatt som toppfotballsjef i Norges Fotballforbund mellom desember 2006 og desember 2008.
I januar 2009 overtok han. Han skrev under en 2-årskontrakt og tok dermed fatt som trener for klubben for tredje gang i karrieren. Høgmo varslet sommeren 2012 at han kom til å slutte etter sesongslutt.
Han startet i 2010 arbeidet med en doktorgrad i prestasjonskultur ved Universitetet i Tromsø. Den var planlagt ferdigstilt i 2016. Han gikk inn i 2013 som fulltidsstudent. 15. mai 2013 offentliggjorde Høgmo at han tok over som trener for svenske Djurgården.
Den 27. september 2013 ble Høgmo ansatt som ny landslagssjef for.
Den 11. oktober 2013 debuterte Høgmo som landslagssjef i 3-0-tapet borte mot i kvalifiseringen til VM i Brasil 2014. Etter 10 seire, 7 uavgjorte og 18 tap, sluttet han som landslagstrener i november 2016.
Den 1. desember 2017 ble han ansatt som ny hovedtrener for.
Sommeren 2021 ble han hovedtrener for BK Häcken i Allsvenskan.
I 2022 vant og Høgmo Allsvenskan 2022. Dette var også første seriegull.
Monaco under Sommer-OL 1988
Monaco under Sommer-OL 1988. Ni sportsutøvere fra Monaco deltok i Sommer-OL 1988 i Seoul. De vant ingen medaljer.
Strozzapreti
Strozzapreti (italiensk for «prestekveler») er en type pasta. Den er en forlenget variant cavatelli, eller pasta rullet for hånd. I regionene Emilia-Romagna, Toscana og Umbria i Italia brukes navnet om bakte «melboller» med ost og grønnsaker, som også kalles gnocchi.
Salme 29
Salme 29 er en salme i Salmenes bok i Det gamle testamente. Salmen er en lovsang eller hymne. Og er særlig kjent fordi den i så stor grad ligner på tekster som er funnet i Ugarit (ca. 1350-1200 f. Kr.) Det blir derfor ofte hevdet at teksten er blant de eldste i Det gamle testamente. Teksten er språklig vanskelig. Både vokabularet og grammatikken går flere steder på tvers av vanlige former. Det har følgelig vært foreslått en hel mengde ulike endringer og forbedringer av teksten i forskningen.
Det har vært vanlig innen forskningen å forestille seg at teksten har vokst i ulike stadier. Rainer Müller tegner et nokså tradisjonelt bilde når han forestiller seg at grunnsjiktet av teksten er en sang om Jahves stemme (vers 3-9a utenom 3b) og at det påfølgende sjiktet er en hymnisk ramme (vers 1b-2, 3b, 9b-10.) Deretter kommer det et kollektiviserende tillegg (vers 11,) til slutt ble overskriften lagt til. Dette bildet av tekstens utvikling har bred støtte blant forskere, og virker plausibelt, selv om kriteriene for disse slutningene i hovedsak bare kommer av teksten selv.
Kommentarer til den norske oversettelsen 1978/85 (NO)
Dersom de hebraiske ordene og grammatikken i teksten er riktig forstått, er hovedsakelig den norske teksten en korrekt gjengivelse, med noen unntak.
Argumenter for fønikisk opprinnelse
Noen forskere har foreslått at Salme 29 kan være en gammel fønikisk hymne til Baal som har blitt overlevert med gudsnavnet Jahve. De viktigste grunnene til å anta at første, og muligens andre sjikt av Salme 29 har fønikisk opprinnelse er:
Bruksområde for Salme 29
Den nære språklige sammenhengen mellom 2 Mosebok 15 og Salme 29, gjør at man har tenkt Salme 29 som en seiershymne. I 2 Mosebok 15:8 og 10 står det om storm (Også Dommerne 5:4-5, 19-21). Ordene (styrke) og  (navn) finnes i 2 Mosebok 15:2, 13 og Salme 29:1, 10-11. Det finnes også referanser til et guddommelig råd i begge (2 Mosebok 15:11; Salme 29:1). Peter Craigie konkluderer med at hymnen stammer fra det 11. eller 10. århundre før Kristus, og at den trolig var skrevet til bruk for seier over kanaanittiske fiender - derav de språklige sammenhengene. Man kan tenke oss en feiring som den som fulgte Elias seier over Baal-profetene på Karmel som en mulig historisk sammenheng hvor et dikt som dette kunne blitt til:
Det er herfra ikke langt til den jødiske løvhyttefesten hvor den greske oversettelsen angir dens bruk ( = Schemini Azereth, den siste dag av løvhyttefesten - exodion Leviticus 23:36), for denne festen tolkes også som seiersfest relatert til hvordan Jahve reddet folket under flukten fra Egypt (Se kommentar til hebraisk tekst Vers 1). Man finner forøvrig ingen holdepunkter i Talmud som støtter at Salme 29 skal ha vært brukt som festsalme denne dagen. Det finnes bare ett belegg i Jødisk tradisjon for Salme 29 som minnesang i en av mellomdagene i Løvhyttefesten (Rashi til Joma 3a). I synagogeoverleveringen kjenner man Salme 29 som en festsalme den første dagen av Schebuoth (jødisk pinse). Der regnes Salme 65 som Schemini Azereth.
De ulike stadiene av tekstens utvikling
Det finnes ingen ytre bevitnelse som kan hjelpe å avgjøre stadiene i denne tekstens tilblivelse. Men det er vel kjent fra gammelorientalsk litteratur at de skriveføre heller skrev av og justerte eldre tekster enn å produsere helt nye. Følgelig har man både fra Qumran og fra de akkadiske kildene svært mange tekster som ligner på hverandre, uten å være helt like. Dette fører til at tanken om at tekstene skal ha blitt til i en operasjon er meget usannsynlig. Følgelig ville det å lese tekstene som moderne dikt, skrevet av en enkelt forfatter være anakronistisk - og en postulering av ulike tekstsjikt vil gi et mer plausibelt bilde av detaljene i teksten enn å la være å gjøre dette. Dette har igjen blitt gjengs oppfatning i forskermiljø, etter omfattende diskusjoner, særlig på 80 og 90-tallet.
Det kollektiviserende tillegget Vers 11
Reinhard Müller mener at Salme 3:9; 28:8-9; 29:11 og 68:36 står nær hverandre, og at de muligens stammer fra samme hånd. Vekten som legges på folket i disse versene tyder på at de stammer fra en tid lenge etter at kongedømmet var borte. Man ser at alle disse tekstene er lagt til som avslutning på tekster som ellers virker å være ganske gamle – og de gir hele teksten en mer kollektiv tolkningsramme. De omhandler i større grad folket, og i mindre grad guden, eller en enkeltperson.
Den hymniske utvidelsen i vers 1b-2, 3b, 9b-10
Denne delen handler om hymnisk lovsang i et tempel. Ordene herlig og hellig  gjentas både i åpningen og i slutten. Dette skaper en klar ramme rundt midtdelen som er en åpenbar tordenteofani. I vers 3 er det en linje som tilhører rammen, og som gjør en god bikolon (tolinjers-parallellisme) om til en dårlig trikolon (trelinjers-parallellisme). Det er her åpenbart at den midterste linjen danner innledning til det påfølgende diktet, imens resten av vers 3 tilhører rammen. Som man ser underforstår ordet «røst (lyder)» i den første linjen. Når så den midterste linjen blir skutt inn, rotes meningen i den siste linjen til. Man ser også at ordet «gud» i 3b griper tilbake til «gudesønner» i vers 1. Man ser også at denne hymniske rammen har et annet fokus enn det øvrige vers 3-9a, hvor det er gudens egne handlinger som skildres, ikke lovsangen. Dette bør være grunn til å hevde at denne hymniske delen er et senere tillegg, men selv om man skulle sette dette i tvil, er det uansett klart at litterært sett er den hymniske rammen en frittstående del.
Grunnsjiktet av - vers 3a, 3c-9a
Det er godt tenkelig at teksten i vers 3a, 3c-9a har eksistert i omtrent den form vi nå har den før rammene ble lagt til. Litterært og poetisk er denne delen en enhetlig og billedrik fremstilling av en torden-teofani. Men omvendt kan ikke den hymniske utvidelsen lese uavhengig av dette grunnsjiktet, siden særlig imperativene forutsetter den videre handlingen i diktet. Det copula-et «og» som man finner i vers 9b mangler i NO Alt i hans tempel roper
Naum av Preslav
Naum av Preslav eller Sankt Naum av Ohrid (bulgarsk og makedonsk: Свети Наум, Sveti Naum; født ca. 830 i Moesia, død 23. desember 910 i Ohrid i det som i moderne tid er Nord-Makedonia ) var en bulgarsk lærd, forfatter og teologisk lærer. Sammen med Kyrill og Metodius knyttes han til utviklingen av glagolittisk skrift og kyrillisk skrift.
Liv og virke
Det vites lite om hans tidligste bakgrunn. Ifølge Sankt Naums annet liv vokste han opp i Moesia, som var det bysantinske navn på Bulgaria. .
Ifølge hagiografien om Kyrillos og Methodios av Klemens av Ohrid deltok Naum i deres misjonerende virke i Stormähren, og ble presteviet i 867 eller 868 i Roma.
I 885 ble Naum bortvist fra Stormähren etter å ha sittet fengslet en stund på grunn av hans motstand mot det tyske presteskapet der. Samme år eller året etter kom han til Bulgaria sammen med Klemens av Ohrid, Sava, Angelarios og kanskje Gorazd (ifølge andre kilder var Gorazd allerede død på dette tidspunktet).
Naum var en av grunnleggerne av Pliskas litterære skole (seinere Preslavs litterære skole) der han arbeida mellom 886 og 893. Etter at Klemens ble biskop av Drembica (Velika) i 893 fortsatte Naum Klemens arbeid ved Ohrids litterære skole. I 895 grunnla Naum et kloster ved Ohridsjøen, som seinere fikk hans navn.
Naum døde i 910. Han ble begravet i det klosteret som bærer hans navn, i Nord-Makedonia tett ved grensen til Albania.
Naum kalles «Bulgarias opplyser» og æres som hellig i den bulgarske ortodokse kirke. Minnedag er 23. desember / 5. januar. Han minnes dessuten den 27. juli, dagen for «de syv hellige» (Свети седмочисленици, Kyrill, Metodius og deres fem ledsagere).
Ham til ære er det foretatt en fjellnavnegivelse i Antarktis, St. Naum Peak på Livingstonøya
Espen Gangvik
Espen Gangvik (født 1958 i Tromsø) er en norsk bildekunstner og kurator.
Kunstnerisk virke
Espen Gangvik er en norsk kunstner, kurator, produsent og direktør (Trondheim Elektroniske Kunstsenter – TEKS og Trondheim internasjonale biennale for kunst og teknologi – Meta.Morf).
Som kunstner arbeider Gangvik bl.a. med tredimensjonal persepsjon, ofte visualisert gjennom geometrisk baserte skulpturer og 3D objekter. Kunsthistoriker Øivind Storm Bjerke har karakterisert ham som en kunstner som fra et konstruktivistisk ståsted arbeider i grenselandet «…mellom realitet og virtualitet. Hans skulpturer – som oftest utført i metall eller i andre materialer som gir en følelse av å besitte masse og en fast form – er basert på manipulasjon av rom ved hjelp av geometri og matematikk som de grunnleggende verktøy.»
Gangvik presenterte i 1996 skulpturserien Compustructions under utstillingen Electra'96 ved Henie Onstad Kunstsenter. Skulpturene var konstruerte med hjelp av data-assisterte utregninger og 3D verktøy, hvor den digitale informasjonen ble overført til et automatisert tre-akset freseverktøy. Dette var det første heldigitaliserte norske skulpturprosjektet fra konstruksjon til fysisk objekt.
I 1996 og 1997 var Espen Gangvik engasjert som konstituert direktør ved Trondheim kunstmuseum, og  i samarbeide med professor Jeremy Welsh var han samme år ansvarlig for Trondheim bys 1000-årsjubileums kunstutstilling Screens. Etter Electra'96 var denne utstillingen Norges andre kollektive mønstring for teknologirelaterte kunstprosjekter.
I 2002 opprettet Gangvik stiftelsen TEKS – Trondheim Elektroniske Kunstsenter, som har som formål å tilrettelegge for produksjon og formidling av kunst som nyttiggjør seg nye teknologier og nye vitenskapelige gjennombrudd. Fra 2002 til 2009 arrangerte TEKS en årlig kunst- og teknologifestival – Trondheim Matchmaking – og fra og med 2010 opprettet «Trondheim internasjonale biennale for kunst og teknologi».
Espen Gangvik har siden 1984 deltatt i en rekke kollektivutstillinger i inn- og utland. Han har gjennomført flere større utsmykninger og er innkjøpt av blant andre Norsk kulturråd, Riksgalleriet og Nasjonalmuseet.
Stein Buan
Stein Buan (født 14. april 1952) er en norsk skribent og forfatter fra Roa på Hadeland, nå bosatt på Harestua. Buan har arbeidet som telemontør og vaktmester.
Han er aktiv i kulturlivet som skribent, forteller og musiker, og kombinerer gjerne kåserier med sang og musikk. Han har opprettet Steinbrøttet forlag der han har gitt ut egne bøker. Hans første bok Gerhardsenlandet er en oppvekstroman fra Roa. Den ble kjøpt inn av bibliotekenes innkjøpsordning i 2005, i kategorien «Ny norsk skjønnlitteratur for voksne».
Buan er også leder for organisasjonen kulturBANEN (2010), en organisasjon som arbeider for kulturarkitiviteter langs Gjøvikbanen: «Vi ønsker at hver enkelt aktivitet skal framstå som del av et helhetlig kulturtilbud, som perler på et spor, fra Operaen til Skibladner».
Fylkesvei 59
Fylkesvei 59 går mellom Tvedthjørnet og Tufte i Skien.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 59 (Telemark).
Kjell Magne Bondeviks andre regjering
Kjell Magne Bondeviks andre regjering, også benevnt Samarbeidsregjeringen, ble utnevnt av Kongen i statsråd den 19. oktober 2001. Den var en mindretallsregjering utgått av Høyre (H), Kristelig Folkeparti (KrF) og Venstre (V).
Regjeringens tilkomst
Stortingsvalget i 2001 ga Kristelig Folkeparti en oppslutning på 12,4 prosent, Høyre 21,2 prosent og Venstre 3,9 prosent. Venstre havnet med det under sperregrensen på fire prosent og partiet fikk dermed kun to representanter på Stortinget. Samme valg hadde Arbeiderpartiet gjort sitt dårligste valg siden 1924. Ifølge Kjell Magne Bondevik inviterte Jens Stoltenberg KrF til et regjeringssamarbeid med Ap etter valget, men Bondevik avviste invitasjonen.
De tre partiene fikk 62 mandater, og var avhengig av støtte fra Fremskrittspartiets 26 mandater for å få det nødvendige flertall på 83 mandater.
De første sonderingene mellom partiene pågikk frem til 24. september 2001, da de brøt sammen. Både KrF og Venstre meldte da at de mente avstanden mellom partiene var for stor, og at Høyre burde danne regjering alene. Høyre vant 38 mandater i valget, fire færre enn sentrumspartiene hadde vunnet i 1997 (da Bondevik dannet sin første regjering). Etter at Frp-leder Carl I. Hagen ga tilbakemelding om at partiet hans ikke ville støtte en ren Høyre-regjering valgte de tre partiene å gå i nye sonderinger, og deretter forhandlinger fra 2. oktober.
16. oktober avklarte Hagen at Frp ville støtte en trepartiregjering med ett års prøvetid, og etter dette søkte Stoltenberg avskjed. Bondeviks andre regjering ble utnevnt 19. oktober 2001.
Høyre fikk 10 statsråder – deriblant utenriksministeren, Kristelig Folkeparti seks statsråder – deriblant statsministeren, mens Venstre fikk tre statsråder. Venstre fikk dermed flere statsråder enn representanter på Stortinget (tre statsråder og to stortingsrepresentanter).
Den 18. juni 2004 ble det foretatt utskiftninger av seks statsråder i seks departementer. I to av disse ble partitilhørigheten endret fra H til KrF; i to andre fra KrF til H. Styrkeforholdet mellom de tre partiene forble derfor uendret.
28. november 2001, under debatten om statsbudsjettet for 2002, stilte statsminister Bondevik kabinettsspørsmål for å få forslaget til statsbudsjett vedtatt. Statsbudsjettet ble vedtatt, og regjeringen ble dermed sittende.
Avgang
Etter stortingsvalget 2005 mistet regjeringen sitt parlamentariske grunnlag. De tre regjeringspartiene fikk 44 mandater. Dersom vi legger til Fremskrittspartiets 38 mandater, hadde den støtte av 82 mandater på Stortinget. De tre opposisjonspartiene Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet fikk samlet 87 mandater og kunne danne en ny flertallsregjering.
Kjell Magne Bondeviks andre regjering ble innvilget avskjed den 14. oktober 2005. Den fortsatte som forretningsministerium frem til 17. oktober 2005, da Jens Stoltenbergs andre regjering overtok.
Propolis
Propolis kommer fra «pro polis» som betyr foran byen. Propolis fremstilles ved at harpiks fra planter blir tygd av honningbier. Propolis er svært klebrig og blir hardt når det herder. Biene bruker dette stoffet til å tette uønskede sprekker eller åpninger i f.eks bikuben. Propolis benyttes av mennesker som legemiddel fordi det er bakteriedrepende.
Fredslilje
Fredslilje (Spathiphyllum wallisii) er en meget populær potteplante. Den har hvite blomster som ser ut som hodet til kobraslangen. De grønne bladene er spisse i enden, og vokser direkte opp av jorden på egne stilker.
Fredsliljen er en tropisk eviggrønn plante. Den ble oppdaget på slutten av det 19. århundre i Sentral-Amerika.
Pakistan under Sommer-OL 1988
Pakistan under Sommer-OL 1988. Trettien sportsutøvere fra Pakistan deltok i seks sporter under Sommer-OL 1988 i Seoul. Det var tiende gangen som Pakistan deltok i et sommer-OL. De kom på delt 46.-plass med en bronsemedalje.
Svømming under Sommer-OL 2008 – 50 meter fri kvinner
Øvelsen 50 meter fri damer ved Sommer-OL 2008 fant sted mellom 15. og 17. august i Beijing nasjonale vannsportsenter.
Det ble avholdt tretten innledende heat. Plasseringene som blir oppnådd i de enkelte heatene hadde ikke direkte betydningen, bare utøverne med de seksten beste tidene gikk videre til semifinalene. De to semifinaleheatene som ble avholdt bestod av åtte svømmere. Svømmerne med de åtte raskeste tidene igjen gikk til finalen. Kvalifikasjonskravene for øvelsen var 25,43 sekunder (A-krav) og 26,32 sekunder (B-krav). De nasjonale olympiske komiteene med to eller flere svømmere som tilfredsstilte kunne stille med inntil to av svømmerne, ellers kunne de stille med en svømmer som hadde oppnådd B-kravet.
VM i skiskyting 1981
Det '''18. verdensmesterskapet i skiskyting''' ble arrangert i Lahtis i Finland i 1981.
Badminton under Asialekene 1966
Badminton under Asialekene 1966 ble arrangert i Bangkok i Thailand i desember 1966. Det var andre gangen badminton var med på programmet i Asialekene. Det ble spilt single, double og lagkonkurranse for både damer og menn, i tillegg til en mixeddoble. Indonesia ble beste nasjon foran Malaysia og Japan alle med to gullmedaljer hver.
Hans van Steenwinckel den yngste
Hans van Steenwinckel den yngste (født 1639, død 1700) var en dansk arkitekt og billedhugger.
Biografi
Som sin far Hans van Steenwinckel den yngre, farbror Lorenz van Steenwinckel og farfar Hans van Steenwinckel den eldre ble han utdannet arkitekt, og han fulgte i deres fotspor ved i 1669 å bli utnevnt til kongelig byggmester for Christian V.
Hans største opgave var byggeriet av Holmen i København, med det berømte Søkvæsthuset (1684–1686). Videre har han tegnet gravkapellet ved Sankt Petri Kirke (1681–1683), Hubertushuset i Jægersborg Dyrehave samt medvirket til byporten Nørreport. De to siste byggverker eksisterer ikke lenger.
Hans eget kunstneriske virke, som ikke er fullt belyst, synes preget av idealene fra den litt eldre nederlandske kunst. Han formådde å gi forskjellige nyttebygninger en klar og tydelig form.
CITES
CITES (forkortelse for Convention on International Trade in Endangered Species of Wild Fauna and Flora), også kalt Washingtonkonvensjonen, er en multilateral internasjonal avtale mellom land for å kontrollere handel med truede dyr og planter. Formålet med avtalen er en bærekraftig handel – det vil si at man ikke fjerner mer fra bestandene av dyr og planter enn de tåler.
Pippi Langstrømpe (1949)
Pippi Langstrømpe er en svensk filmkomedie fra 1949 basert på Astrid Lindgrens barnebøker om Pippi Langstrømpe. Hovedrollen som Pippi spilles av Viveca Serlachius.
Sparekassen Bikuben
Banken ble stiftet som en sparekasse og forsørgelsesforening i København 3. mars 1857 under navnet «Dansk Spare- og Præmieforening samt Børne- og Alderdomsforsørgelsesforening». Den overtok etterhvert, særlig fra 1967, stadig flere andre finansinstitusjoner, og fusjonen med Girobank var den 73. i rekken.
Pippi Langstrømpe (1949)
Filmen hadde premiere på kinoen Royal Stockholm 9. desember 1949. Lindgren hadde ikke vært involvert i manuskriptarbeidet, som er utviklet ut over handlingen i bøkene. Hensikten var å skrive inn roller for tidens kjendiser fra nordisk showbiz. Her finnes blant annet et ungt kjærlighetspar, Birgit og Magnus. Lindgren likte ikke den ferdige filmen, og den styrket hennes beslutning om å ha bedre kontroll over bruken av egne verk.
Sparekassen Bikuben
Banken etablerte i 1966 filial i Nuuk på Grønland. Senere hadde banken fire filialer der, og disse ble i 1985 omdannet til Nuna Bank, som i 1997 fusjonerte med Grønlandsbanken.
Pippi Langstrømpe (1949)
Handlingen
Innledningsvis skildrer filmen den etter hvert velkjente fortellingen om hvordan Pippi flytter inn i Villa Villekulla, blir kjent med Tommy og Annika og inviterer dem inn for å spise pannekaker. Senere får Pippi besøk av tyvene Dunder-Karlsson og Blom, som er ute etter Pippis gullmynter. Men de klarer ikke å hamle opp med verdens sterkeste jente.
CITES
Konvensjonen trådte i kraft i 1975 og pr. 2021 har 183 land tiltrådt konvensjonen.
Pippi Langstrømpe (1949)
Handlingen
I neste sekvens gjør Pippi et mislykket forsøk på å begynne på skolen for å kunne få ferie akkurat som Tommy og Annika. I motsetning til i filmversjonen fra 1960, dreier det seg her om sommerferie og ikke juleferie.
CITES
Klassifisering
Over 38,700 arter totalt, hvorav cirka 5,950 dyrearter og 32,800 plantearter, er omfattet av konvensjonen. Mer enn 1,000 av dem er så sterkt truet at all handel med dem i praksis er forbudt. Disse artene klassifiseres i CITES Appendix I. For de øvrige artene er internasjonal handel enten begrenset eller det foreligger krav om spesielle tillatelser for inn- og utførsel. Disse klassifiseres i enten CITES Appendix II eller CITES Appendix III, avhengig av trusselgraden. Forbud og reguleringer gjelder både levende og døde eksemplarer, såvel som deler av organismer og produkter som skinn, fjær og tenner med mer.
Pippi Langstrømpe (1949)
Handlingen
Deretter kommer det to politimenn for å hente Pippi til et barnehjem – men de sier at Pippi hverken får ta med apen eller hesten, og da vil hun ikke bli med dem. Det blir en ellevill jakt over hustakene i byen, inntil politimennene gir opp.
CITES
Norge
I Norge har konvensjonen vært gjeldende siden 25. oktober 1976. Miljødirektoratet er forvaltningsmyndighet for CITES i Norge og regulerer internasjonal handel av truede dyr- og plantearter inn til, og ut av, Norge gjennom '''Forskrift om innførsel, utførsel, besittelse mv. av truede arter av vill fauna og flora''' (også kalt CITES-forskriften).
Pippi Langstrømpe (1949)
Handlingen
Så fjerner filmen seg fra Astrid Lindgrens originale fortelling. I helt nyskrevne scener passer Pippi deretter en grammofonforretning bare for at innehaverens datter Birgit skal kunne treffe kjæresten sin, Magnus. Pippi tester i mellomtiden hvor solide grammofonplatene i butikken er. Så dukker innehaveren opp og finner til sin bestyrtelse en butikk full av istykkerslåtte plater.
CITES
Norske reservasjoner
Det er spesielt for marine arter av kommersiell interesse at Norge har gjort reservasjoner mot oppføring på CITES listene. Reservasjonene er vanligvis et uttrykk for at Norge anser at artene er så tallrike at de ikke oppfyller de kriterier som er fastsatt av CITES for listing. Dette er naturligvis omdiskutert utenfor Norge, men det er på ingen måte unikt. Andre land har gjort tilsvarende reservasjoner.