cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Munkegribb
Habitat og ernæring
Habitatet består i hovedsak av skogkledde åser og fjell, i Spania typisk landmasser som ligger 300–1 400 moh, men opp i mye større høyder i Asia. I Kina og Tibet også i områder med krattskog opp mot 780–3 800 moh. og i gresskledd alpint sletteland typisk opp mot 3 800–4 500 moh.
Arten livnærer seg i hovedsak av åtseler, men den kan av og til også ta levende bytter, som øgler, slanger, skilpadder, og noen større insekter. Kosten varierer allikevel en god del gjennom utbredelsesområdet. På åtsler regnes arten som dominant. Hekkende par vender alltid tilbake til redet, som gjerne brukes som utgangspunkt for leting etter mat året rundt. Under leting etter mat bruker fuglene synet som den viktigste sansen.
Utbredelse
Arten er i hovedsak utbredt i den palearktiske sone, fra Den iberiske halvøy og det sørøstre Frankrike, Balearene og Balkan østover gjennom Tyrkia, Kaukasus. Iran, Afghanistan, Pakistan og muligens også det sørvestre Kashmir, til Sør-Sibir, Mongolia, og det nordøstre Kina. Om vinteren migrerer en del fugler så langt sør som til det nordlige Afrika.
Arten regnes for det meste å være resident i Europa, mens den i Asia om vinteren delvis regnes som en migrant, spesielt i sin nordligste utbredelse.
Zheng Bijian
Han ble partimedlem i 1952 og ble to år etter uteksaminert som politisk økonomi fra Renminuniversitetet. Han har utført foreskningsoppdrag for parti, statsledelse og Det kinesiske vitenskapsakademi.
Han begynte å arbeide for Sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti sent i 1970-årene. I 1980-årene var han spesialrådgiver for kommunistpartiets generalsekretær Hu Yaobang. Han var visedirektør for partiets propagangadepartement fra 1992 til 1997. Fra 2003 har han vært medlem av den stående komite for Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse.
Liang Wenbo
Liang Wenbo (født 5. mars 1987 i Heilongjiang, Kina) er en kinesisk profesjonell snookerspiller. Wenbo er venstrehendt og rangeres som den nest beste kinesiske spilleren, etter Ding Junhui.
I kvartfinalen ble Wenbo slått av 7–13 av Ronnie O'Sullivan, som til slutt vant hele turneringen. De gode resultatene fra verdensmesterskapet første til at Wenbo foran 2008/2009 sesongen klatret fra en 66.-plass til en 40.-plass på verdensrankingen.
Foran 2009/2010 sesongen klatret han ytterligere til en 27.-plass. Han startet sesongen med å spille seg frem til finalen i Shanghai Masters, men tapte denne med 5–10 for Ronnie O'Sullivan.
Texas Scramble
Texas Scramble er en spilleform i golf som er litt annerledes enn vanlig scramble.
Det spesielle med Texas Scramble er at i løpet av runden må minst fire utslag fra hver av spillerne på laget ha vært brukt. I vanlig scramble kan man nemlig ende opp med at utslagene til én av spillerne brukes gjennom hele runden. Texas Scramble fjerner denne muligheten, og sørger i stedet for at alle spillerne blir en viktig del av spillet.
Double LIVE!!
Double LIVE!! er et dobbelt konsertalbum fra den svenske gitaristen Yngwie Malmsteen.
Det ble innspilt i Brasil på 1998 verdensturneen. Albumet ble utgitt samme år.
Skogfoss kraftverk
Skogfoss Kraftverk (russisk: Скугфосс ГЭС) er et vannkraftverk ved Skogfoss i Pasvikelva i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark.
Kraftverket utnytter et fall på 20 meter i elven. Kraftverket er et elvekraftverk, men Enaresjøen er regulert som magasin for alle kraftverkene i vassdraget.
Elven er oppdemmet ved kraftverket og verket har et mindre inntaksmagasin i Langvannet. Som følge av oppdemmingen økte vannstanden med 9 meter og flere gårder og hytter måtte fraflyttes. En samisk gravplass ble også flyttet som følge av reguleringen.
Grensen Norge–Russland går langs elven og tvers over kraftverket. Deler av demningen går over på russisk side av grensen, men en overenskomst sier at Norge disponerer hele området (og Russland alt av de to russiske kraftverkene Boris Gleb og Hestefoss som ligger på grensen).
Det er installert to kaplanturbiner på totalt 48 MW. Midlere årsproduksjon er på 258 GWh. Eier er Pasvik Kraft som er eid av Varanger KraftProduksjon.
Togo under Sommer-OL 2000
Togo under Sommer-OL 2000. Tre utøvere, to menn og en kvinne fra Togo deltok i to grener, friidrett og judo i Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var sjette gangen som Togo deltok i et sommer-OL, de vant ingen medalje.
Veuglaire
Veuglaire (fra Tysk Vogler og Vogelfänger, og Flamsk Vogheler, etter en våpensmed ved navn Vögler) var en kanon i smijern, og en del av Frankrikes artilleri i middelalderen. Den ble brukt til beleiringsvåpen og under feltslag. Kaliberet varierte fra 2,5 til 25 cm, og lengde på løpet mellom 0,9 og 3m. Veuglaire var ikke bare ment til bruk på en ribaudequin ved siden av andre løp, men også på en hjullavett for kun et løp om gangen. En veuglaire har et stort, tungt jernløp, omkranset av en jernring, med samme utseende som den mye større bombard som var montert på en massiv trebjelke kalt stokklade og kunne forsynes med hjul som en hjullavett.
En Veuglaire var opp til 3 meter lang, veide mellom 150 kg og flere tonn, og kan sammenlignes med Crapaudins eller Crapaudaux, som var kortere (1,2–2,4 meter) og lettere enn en Veuglaire. Veuglaires var vanligvis bakladet og brukte derfor et separat kruttkammer (boîte à poudre) der krutt og kule lå når ladd.
Veuglaire, sammen med Crapaudin, ble ansett som å være et våpen av middels størrelse og pleide å ha mindre kammer enn en bombard. De tilhørte en kategori våpen som ble utviklet fra sent i 14. århundre, som hadde et trangere løp og flatere bane. Kategorien inkluderer culverin, curtall, serpentines, falcon (våpen) og arkebuse.
Våpenet var tatt i bruk som feltskyts etter ca. 1420 som et viktig våpen under de siste slagene i hundreårskrigen og under de burgundiske krigene fram til 1477. Deres tyngde i større kaliber gjorde disse mest egnet på bakken etter at hjulene var tatt vekk og stokkladen lagt på bakken for avfyring. I mindre kaliber kunne de avfyres fra sin hjullavett uten frykt for at hjulene skulle bryte sammen. De ble først laget av smijern, men utover 1400-tallet ble de støpt i bronse. Veuglairen som feltskyts ble oppgitt ved begynnelsen av 1500-tallet, erstattet av feltslanger: lange kanonskyts med stor rørlengde laget av bronse og smijern eller støpejern.
Kamil Stoch
Idrettskarriere
Kamil Stoch debuterte i verdenscupen 17. januar 2004 i hjembyen Zakopane, men kom ikke til finaleomgangen. Samme året ble han nummer 16 i junior-VM på Stryn. 11. februar 2005 fikk Stoch sine første verdencupoeng da han ble nummer 7 i «prøve-OL» i Pragelato. Stoch deltok for første gang i et stort internasjonal seniormesterskap i VM 2005 i Oberstdorf, der han var med på det polske laget som ble nummer seks i lagkonkurransen. I Vinter-OL 2006 i Torino ble han nummer 16 i normalbakken og nummer 26 i storbakken. I hoppuka 2006/07 ble han nummer 15 i sammendraget. Sommeren 2007 ble en god periode for Stoch, han vant Sommer Grand-Prix rennet i Oberhof. 12. januar 2008 fikk Stoch en 6.-plass i et verdenscuprenn i Val di Fiemme.
I Ski-VM 2009 i Liberec ble Stoch nummer 4 i normalbakken og nummer 24 i storbakken. I samme VM var han med på det polske laget som kom på 4.-plass.
I 2010 hadde Stoch en moderat sesong, i Vinter-OL 2010 i Vancouver ble han nummer 27 i normalbakken og nummer 14 i storbakken. Han var også med på det polske laget som kom på 6.-plass i lagkonkurransen. Samme sesong ble Stoch nummer 16 i VM i skiflyging i Planica.
Kamil Stoch fikk en meget god periode sommeren 2010, da han ble nummer 2 i sammendraget etter tre seiere totalt i Sommer Grand-Prix. Vinteren 2011 ble et skikkelig gjennombrudd for Kamil Stoch, han vant overraskende verdencuprennet i Zakopane 23. januar i et renn hvor Adam Małysz som da var Polens største hoppstjerne ble skadet. Samme sesong vant han også et renn i Klingenthal. I Ski-VM 2011 i Holmenkollen ble han nummer 6 i normalbakken og nummer 19 i storbakken. Stoch var også med på Polens lag som ble nummer 4 i normalbakken og nummer 5 i storbakken.
Stoch vant også det siste verdenscuprennet sesongen 2010/11 i Planica og sikret seg en 10.-plass i verdenscupen totalt. Dette rennet ble også det aller siste verdenscuprennet for Adam Małysz som fikk en 3.-plass. Kamil Stoch tok dermed over den polske hopp-tronen etter Adam Małysz, noe han bekreftet endelig da han ble verdensmester i stor bakke i Ski-VM 2013. I samme VM var han også med på historiens første medalje i en lagkonkurranse for Polen med bronsemedalje.
Stoch ble olympisk mester både i normalbakke og i stor bakke i Vinter-OL 2014 i Sotsji. Han vant verdenscupen 2013/14 sammenlagt. I 2015 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.
Stoch vant Hoppuka 2016/17 etter at han vant i Bischofshofen 6. januar 2017. I VM 2017 i Lahtis hoppet han på Polens lag som vant lagkonkurransen. De øvrige på laget var Piotr Żyła, Dawid Kubacki og Maciej Kot.
Han vant hoppuka igjen i 2017/18, og ble dermed den andre mannlige hopperen – etter Sven Hannawald – som hadde vunnet alle de fire rennene i hoppuka. I begynnelsen av februar 2018 vant han den første utgaven av Willingen Five, selv om han ikke vant de to rennene. I Vinter-OL 2018 i Pyeongchang forsvarte han gullet i storbakkerennet 17. februar, og tyske Andreas Wellinger og norske Robert Johansson tok de neste medaljene. Den 18. mars 2018 sikret han seg sammenlagtseieren for 2017/18-sesongen, før verdenscupfinalen i Planica. I tillegg vant han Raw Air og Planica 7 sammenlagt.
Meteorologiåret 1926
Meteorologiåret 1926 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1926.
Harold Little
Harold Boyd Little (født 27. juli 1893, død 1958) var en canadisk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Little vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den canadiske åtteren som kom på andreplass bak USA. Deltakerne på den canadiske åtteren besto av Arthur Bell, Robert Hunter, William Langford, Harold Little, John Smith, Warren Snyder, Norman Taylor, William Wallace og Ivor Campbell som var styrmann.
1: Man 2: Band
1: Man 2: Band er et dobbelt konsertalbum med Jarle Bernhoft, utgitt i Norge 25. januar 2010. Som tittelen tilsier, spiller han helt alene på første del av albumet, helt uten noen form for backingband. Det eneste han har med seg på scenen er loop-maskin hans og hans sett med instrumenter som består av forskjellige gitarer og et keyboard. Del 1 er spilt inn på Kampen Bistro i Oslo. På disk to spiller Jarle Bernhoft med sitt backingband, bestående av mange dyktige musikere, blant andre saksofonisten Trygve Seim. Disk to er spilt inn på to steder, Molde International Jazz Festival og Rockefeller i Oslo.
1: Man 2: Band inneholder alle sporene fra debutalbumet hans, Ceramik City Chronicles, i tillegg til noen nye sanger – noen som siden endte opp på albumet Solidarity Breaks – men også versjonen hans av The Hollies-låta «He Ain't Heavy, He's My Brother» opprinnelig fra 1969.
George Patching
George Herbert Patching  (født 15. september 1886 i Queenstown, død 31. mars 1944 i Pretoria) var en sørafrikansk friidrettsutøver som deltok i Sommer-OL 1912.
Ved OL 1912 kom han på fjerdeplass på 100 meter i friidrett. Han hadde tredjeplassen nesten inn til mål, men ble slått på målstreken av Donald Lippincott.
Han deltok også på 200 og 400 meter.
Xungen-bevegelsen
Xungen-bevegelsen (kinesisk: 寻根文学, pinyin: Xúngēn Wénxué = «rotsøkende litteratur»), xungen-litteratur eller søken etter røtter, er en kulturell og litterær bevegelse i Fastlands-Kina som legger vekt på lokalkulturer og minoritetskulturer.
Den begynte sent i 1980-årene. Dens premiss er at kulturrevolusjonen ødela en pluralistisk kinesisk identitet som hadde bestått i århundrer, og at en vellykket rekonstrusjon av denne identitet betinges av at man gjenvinner en sunn respekt for og glede over de lokale kulturer.
Ke Qingshi
Ke Qingshi (kinesisk: 柯庆施, født 1902 i She fylke i Anhui i Kina, død 9. april 1965 i Chengdu i Sichuan i Kina) var en kinesisk kommunistisk politiker i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Han var en av veteranene i den kommunistiske bevegelse, og var en sentral aktør allerede i 1930-årene, og stod Mao Zedong meget nær, også ideologisk.
Senere ble han partisjef i Shanghai og medlem av Sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti fra 1956 til sin død.
Togo under Sommer-OL 2004
Togo under Sommer-OL 2004. Tre sportsutøvere, to menn og en kvinne fra Togo deltok i to sporter, friidrett og padling under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var sjette gangen som Togo deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.
Northern Samar
Northern Samar er en filippinsk provins i regionen Eastern Visayas i landsdelen Visayas. Den omfatter den nordlige delen av øya Samar. Den grenser i sør mot provinsene Samar og Eastern Samar. Provinssetet er i Catarman.
Historie
Mellom 1599 og 1605 bygde misjonærer tilhørende jesuittordenen en misjonsstasjon i Palapag midt i ibabao-folkets område. Jesuittene ble på stedet til sent på 1700-tallet, til deres plass ble overtatt av andre katolske misjonærer, fra fransiskanerordenen.
Ettersom San Bernardino-stredet ble til en hovedled for den spanske galliontrafikk over Stillehavet mellom Acapulco i Mexico og Manila på de filippinske øyer, ble det anlagt en havn i Palapag. Her kunne de tungt lastede gallioner fra Manila ta tilflukt ved ugunstige vindretninger eller opprørt sjø før de la ut på selve stillehavsoverfarten.
Byen Capul, på øya av samme navn, var fra 1848 til 1852 sete for Samars regjering. Capul het tidligere Abak, etter dens tidligere hersker fra øya Java, som hadde tatt med seg de første nybyggere dit. Capul er del av provinsen Northern Samar. Navnet er avledet fra Acapulco.
I 1898, tidlig under den filippinsk-amerikanske krig, landet amerikanske soldater på Catarmans strender, og gikk til kamp mot en filippinsk styrke under general Vicente Lukban. Filippinerne kjempet med enkle slagvåpen, som bolo-kniver, og med selvlagede skytevåpen - paltiks, mens amerikanerne hadde kanoner og moderne skytevåpen. Nederlaget var ikke til å unngå, men filippinerne klarte å trekke seg unna og gikk over til geriljakrig mot amerikanerne. En av de mer betydelige kamphandlinger mot amerikanerne på den nåværende provinsens område var beleiringen av Catubig.
Under annen verdenskrig organiserte Samars befolkning frivillge styrker som skulle delta i kampen mot japanerne. Kontingenten ble del av den filippinske nasjonalgarde i Manila.
Flere år etter uavhengigheten fikk kongressmennene Eladio T. Balite fra det nordlige Samar, og Felipe J. Abrigo fra det øslige Samar ved Republic Act 4221 vedtatt en delingsplan av Samar i tre. Loven ble ratifisert ved folkeavstemning den 9. november 1965, og delte øya Samar i tre provinser: Northern Samar, Eastern Samar og Western Samar.
Politisk inndeling
Northern Samar er delt i 24 «municipalities» (landkommuner).
John Smith (roer)
John David Smith (født 17. oktober 1898, død 29. september 1973) var en canadisk roer som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Yankee Doodle
Første vers og refrenget lyder slik:
John Smith (roer)
Smith vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1924 i Paris. Han var med på den canadiske åtteren som kom på andreplass bak USA. Deltakerne på den canadiske åtteren besto av Arthur Bell, Robert Hunter, William Langford, Harold Little, John Smith, Warren Snyder, Norman Taylor, William Wallace og Ivor Campbell som var styrmann.
Gestalttekst
Gestalttekst er en tekst der tekstens utseende er viktigere enn den språklige informasjonen. Særskrivning forekommer ofte i gestalttekst.
Yankee Doodle
Norsk versjon
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst («Reise til Amerika»). Den ble utgitt som baksiden til «Jeg vil ha en blå ballong» på singlen Triola TN-309 i 1962.
Gestalttekst
Eksempler på gestalttekster er tekster i firmalogoer og på bokrygger.
Alte Kameraden
Alte Kameraden (Heeresmarsch II, 150) («Gamle kamerater») er en tysk militærmarsj komponert av den tyske komponisten Carl Albert Hermann Teike (1864–1922) i 1889 i Ulm. Marsjen var opprinnelig 136 takter (nærmere fem minutter lang), og skrevet for janitsjarorkester, men er senere utgitt i mange forskjellige arrangementer. Da Teikes overordnede ble presentert marsjen, var svaret «vi har mer enn nok marsjer. Du kan like godt kaste den i ovnen». Notene ble imidlertid ikke brent, og Alte Kameraden ble en av de mest spilte tyske marsjene. Under andre verdenskrig ble marsjen mye spilt av tyske militærorkestre, og ble populær også i land som var okkupert av Tyskland. Populariteten holdt seg etter slutten av krigen, og marsjen er i dag en av de mest spilte tyske marsjene i hele verden.
I Tyskland ble Alte Kameraden definert som konsertmarsj, og ikke som gatemarsj. Dette var en av grunnene til at den ikke ble tatt med i den tyske hærens marsjsamling før i 1939. Det finnes også en sangtekst til marsjen, men denne fremføres sjelden i dag.
Danskehjelpen
Danskehjelpen er det norske navnet på den danske matvarehjelpen til Norge under andre verdenskrigen, i Danmark het den Norgeshjælpen. Danskehjelpen er en av de største humanitære aksjoner i dansk historie. Mer en 42 millioner danske 1945-kroner kom inn. Pengene ble samlet inn fra alle samfunnslag i Danmark og ble brukt til å kjøpe mat, som ble sendt til Norge. Hjelpen nådde vidt ut i Norge. Daglig gikk det i gjennomsnitt over 22 tonn matvarer fra Danmark til Norge fra 1942 til 1945. I alt ble det sendt mer enn 32 000 tonn matvarer. Hver nordmann mottok i løpet av krigen i gjennomsnitt mer enn 10 kg matvarer gjennom dette hjelpeprogrammet.
Starten
Danskehjelpen hadde sitt opphav i norske miljøet i Danmark. Blant de mange dansk gifte norske kvinnene i København startet det i september 1940 en innsamling av klær til de krigsramte i norske byer. Det ble opprettet en komite med Jenny Madsen som formann. Innsamlingen var vellykket, men på grunn av utførselsrestriksjoner stanset dette arbeidet sommeren 1941. Danmark fikk nesten alt tøy og garn fra utlandet, og derfor kunne ikke Handelsministeriet tillate videre utførsel. Skulle hjelpearbeidet fortsette, var det derfor nødvendig å finne andre varer som det var rikelig av i Danmark og som det var behov for i Norge.
Den Norske Damekomité og Norgesfonden
I motsetning til Norge var det overskudd av matvarer i Danmark. Norge var sterkt avhengig av tilførsler utenfra, mens Danmark kunne eksportere store deler av sin landbruksproduksjon. Den danske hjelpen til Norge kom derfor til å fortsette som matvarehjelp. I løpet av sommeren 1941 dannet tre norske kvinner i København Den Norske Damekomité. Med i komitéen var Petra Sletten, forretningskvinne og innehaver av Norsk Fars-butikkene, Asbjørg la Cour, som var gift med den danske historiker Vilhelm la Cour og Borghild Hammerich, som var initiativtaker og ble hoveddrivkraften i arbeidet. Komitéens uskyldige navn tjente til å dempe tyskernes mistankene om at det var et okkupasjonskritisk foretagende. I ly av  dette navnet kom en stor og profesjonell nødhjelpsorganisasjon til å ta form. Damekomitéen fikk et så godt navn hos de danske myndighetene at de fikk lov til å sende ut alt hva de hadde råd til å kjøpe.
Pengene til Damekomitéens arbeid kom til å begynne med fra små og store private innsamlinger. I mars 1942 ble Norgesfonden stiftet, med Borghild Hammerich mann, admiral Carl Hammerich, som formann og bankdirektør Holger Bech som kasserer. På dette viset ble hjelpearbeidet delt opp slik at Norgesfonden stod for pengeinnsamlingen og Damekomitéen for innkjøp og forsendelse av matvarene. Gjennom Carl Hammerichs oppsøkende arbeid spredde innsamlingen seg til hele Danmark. 65 lokale komitéer ble opprettet. I tillegg til de private innsamlingene gjennom lokalavdelingee av Norgesfonden, kom det også i gang en stor skoleinnsamling i 1943: «Dansk Skoleungdoms Hjælp til norske Kammerater».
Den danske statens bidrag
Fra sommeren 1944 kom de største bidragene til Norgesfonden fra den danske staten. Fra juli til november 1944 gav staten i alt 2,1 mill. kr til Norgesfonden. Totalt bidro den danske staten med over 30 mill. kr til hjelpearbeidet. Av disse ble 16 millioner gitt på særlige betingelser. I januar 1945 ble det avtalt at staten via Damekomitéen skulle sende sukker og flesk til en verdi av 16 mill. kr til Norge med det norske forsyningsdepartementet som mottaker. Varene skulle inngå i den alminnelige norske rasjoneringen og distribueres gjennom vanlige kommersielle kanaler slik at de kom hele folket til gode. Meningen var ikke at den danske staten skulle tjene penger på dette. Inntektene av salget ble satt inn på en sperret konto i Norges bank, og de kom etter krigen til å bli benyttet til opprettelsen av Fondet for dansk-norsk samarbeid.
Motivene bak innsamlingene
Til tross for sensuren var den danske befolkningen godt orientert om hvordan det stod til i Norge. Ikke minst var de norske kvinnene i Danmark velorientert gjennom familie og venner i Norge. Ikke bare politikerne, men hele befolkningen var svært opptatt av det nordiske. Bevisstheten om at nordmennene ikke hadde nok mat, gjorde at Norge ble betraktet og diskutert med særlig interesse. Danskehjelpen bygde på et bredt fundament av folkelig sympati. Men sympatien omfattet ikke bare Norges forsyningssituasjon, men også Norges sak. Norge hadde valgt motstandens vei med de omkostninger det medførte. Fra motstandsorienterte kretser i Danmark ble den norske motstanden satt i kontrast til den danske kompromisspolitikken. Stigningen i Danskehjelpens inntekter må ses i sammenheng med den skjerpede motsetningen mellom den tyske okkupasjonsmakten og den danske befolkningen, særlig etter at den danske samarbeidspolitikken tok slutt 29. august 1943. Danskehjelpen ble en ventil for misnøye og harme over tyskerne og en politisk manifestasjon og protest.
Sendingene
Matvarene ble sendt til Norge med skip i store engrosforsendelser. Fordelingen av f.eks. mel og gryn i mindre porsjoner foregikk først i Norge. Disse sendingene utgjorde den største del av Danskehjelpen målt i kg. En annen type sendinger var gavepakkene, som ble sendt fra Damekomitéen direkte til mottakere i Norge. I København var der flere firmaer som hadde spesialisert seg på slike gavesendinger. Et av dem var O. Evensen. Mot betaling sørget O. Evensen for å lage standardpakker på 5 kg med smør, bacon, hermetikk og buljongterninger. O. Evensen kom til å stå for hovedparten av de i alt over 400 000 gavepakkene som ble sendt fra København. Damekomitéen la vekt på at gaven var ment som en oppmuntring og gitt av hele det danske folk, og derfor ble det før de store høytidene trykt hilsener med oppmuntrende ord fra København.
De som stod bak Danskehjelpen, var meget oppsatte på at hjelpen ikke skulle komme nazistene til gode. Hjelpen ble framstilt som en hjelp fra folk til folk, men samtidig var det fra mange av givernes side et politisk motiv med hjelpen. Dersom det ble mistanke om at nazistene fikk nytte av hjelpen, ville innsamlingen i Danmark meget hurtig stoppe. Måten som varene fra Danmark ble fordelt i Norge var derfor avgjørende.
Hovedleddet i utdelingene ble norske prester og leger. Danskehjelpens hovedtillitsmann i Norge var, presten, senere biskop Dagfinn Hauge. Sentrale i arbeidet var også Solveig Widerøe og Gudrun Collett. Fra sognene ble varene fordelt til blant annet skolebarn. Særlig kjent ble den havresuppen som mer enn 50 000 norske barn daglig ble bespist med. Barnerike familier i byene var noen av de mest utsatte gruppene i det norske samfunnet, og de fikk hjelp gjennom bespisningene av barna på skolene og ved matvarehjelp direkte til familiene. Legenes rolle i Danskehjelpen var å dele ut varer til syke ved konsultasjoner og på sykehusene.
Jógvan Sundstein
Jógvan Sundstein (født 25. mai 1933 i Tórshavn) er en tidligere, færøysk revisor og konservativ-liberal politiker (Ff.). Han var innvalgt på det færøyske Lagtinget fra 1970 til 1994, og ble en ledende politiker i 1980-årene og tidlig i 1990-årene som Fólkaflokkurins partiformann fra 1980 til 1993 og Færøyenes statsminister fra 1989 til 1991.
Familie og yrke
Jógvan Sundstein gikk realskolen i Tórshavn, og begynte deretter i lære i Sjóvinnubankin. Han har økonomisk-administrativ utdannelse med eksamen i revisjon fra 1962. I 1963 ble han statsautorisert revisor, som den første på Færøyene, og etablerte sitt eget firma i Tórshavn. Han solgte seg ut av firmaet og avgikk med pensjon i 2000, og flyttet med sin kone til Holbæk i Danmark i 2003.
Politiske og offentlige verv
Etter en ti uker lang regjeringskrise i etterkant av lagtingsvalget i 1988, klarte Jógvan Sundstein å samle en flertallskoalisjon bestående av Fólkaflokkurin, Tjóðveldisflokkurin, Sjálvstýrisflokkurin og Kristiligi Fólkaflokkurin den 18. januar 1989. Signar Hansen fra Tjóðveldisflokkurin ble visestatsminister, mens Sundstein (foruten statsministervervet) tok seg av saker knyttet til blant annet lovgivning og pensjoner (og ikke sosial- og helseminister Tordur Niclasen). Den eneste partikollegaen i regjeringen ble finans- og kommunalminister Anfinn Kallsberg. Allerede 22. juni samme år måtte regjeringen gå av. Sundstein klarte å forene Fólkaflokkurin med Sambandsflokkurin og Tjóðveldisflokkurin, på nytt med Signar Hansen som sin stedsfortreder. Olaf Olsen fra Fólkaflokkurin ble industri-, helse- og landbruksminister. Også denne koalisjonen brøt sammen etter kort tid i 1990, og Sundstein skrev ut nyvalg til november samme år.
15. januar 1991 var regjeringsforhandlingene mellom Fólkaflokkurin og valgvinner Javnaðarflokkurin avsluttet, og Atli Dams sjette regjering kunne presenteres. Her ble Sundstein ny finans- og kommunalminister, i selskap med partikollega Svend Aage Ellefsen. Begge ble sittende etter at Marita Petersen tok over styringen av regjeringen i januar 1993, men samarbeidet mellom de to partiene ble ikke videreført da Marita Petersens regjering ble presentert i april samme år.
Sundstein fortsatte etter tiden i regjering sitt virke i Lagtinget, men trakk seg som partiformann i 1993. Han tok ikke gjenvalg ved lagtingsvalget 1994.
Sundstein har også vært styreformann ved Føroya Handilsskúli (1972–1988).
I 2008 utgav Jógvan Sundstein, som den første færøyske politikeren, sin selvbiografi i bokform.
Æresbevisninger
Sundstein ble i 1990 utnevnt til kommandør av Dannebrogordenen.
Sixten Sason
Sixten Sason, eg. Karl-Erik Sixten Andersson, født 12. mars 1912 i Skövde, død 1. april 1967 i Solna, Råsunda, var en svensk industridesigner.
Tidlige liv
Sixten Sason vokste opp utenfor Skövde der faren arbeidet som stenhugger. Sason ble tidlig interessert i teknikk og som tenåring begynte han å lage tegninger og illustrasjoner til ulike motortidsskrifter. 15 år gammel sendte han en tegning til Husqvarna og etter denne tegningen skal en bensintank ha blitt produsert. I 1928 fikk han i oppdrag å tegne en motorsykkel for Husqvarna.
I hele sin karriere brukte han Pierre Olofsson som fargeekspert, blant annet i forbindelse med fargevalg til Saabs modeller.
Sasons arbeid hos Saab
Sason har en stor plass i Saabs historie som skaperen av Saab-designen. Han ble ansatt i 1939 hos Saabs flydivisjon. Her lagde her ulike skisser og illustrasjoner til selskapet kataloger og produktblad. Når Saab senere starter sin bilproduksjon var Sason allerede med ved skapelsen av «ur-Saaben» – SAAB 92.
Sason skulle som sjefsdesigner hos SAAB være med i den videre utviklingen gjennom modellene 93, 95 og til slutt 99 – Sasons største verk. SAAB 99 var Saabs førsta store bil og Sason skapte designen som den dag i dag fortsatt finnes hos Saab sine biler. SAAB 99 ble senere utviklet til Saab 900. Sason rakk aldri å se sitt verk i produksjon da han døde brått rett før lanseringen i 1967. Björn Envall som var ansatt hos Sason Design allerede som 18-åring tok over som Saabs sjefsdesigner etter Sason. I løpet av sin tid hos Saab lagde Sason også konseptbilen Saab Catherina.
I tillegg til konstruksjonarbeidet hos Saab tok Sason oppdrag som formgiver for andre selskap som Husqvarna, der han designet symaskiner, husholdningsapparater og motorsykler. For Electrolux designet han blant annet kjøleskap, gulvbonere og utenbordsmotorer. Han formga også Hasselblads-kamera.
Vaasan Palloseura
Vaasan Palloseura (også forkortet VPS) er den finske byen Vasas mest kjente fotballag. Klubben ble grunnlagt i 1924.
Leevan Sands
Leevan Sands (født 16. august 1981 i Nassau, Bahamas) er en bahamansk friidrettsutøver.
Han har en persolig rekord i tresteg på 17.50 meter, fra mai 2002 i Odessa, som også er bahamansk rekord. I lengdehopp har han som best 8.13 meter. Han var utestengt fra mars 2006 til september 2006 etter å ha testet positivt på levmetamfetamin.
Eksterne lenker
[
Keplers lover
Keplers lover for planetenes bevegelser er Johannes Keplers viktigste bidrag til astronomi og astrofysikk. Kepler (1571–1630) var en tysk matematiker. Han studerte planetariske observasjoner gjort av den legendariske danske astronomen Tycho Brahe, og fant mellom 1605 og 1619 at disse observasjonene fulgte tre forholdsvis enkle matematiske lover. Den fysiske forklaringen på planetenes bevegelser kom imidlertid ikke før nesten 100 år senere, da Isaac Newton i sitt verk Principia viste hvordan Keplers lover kunne utledes fra sin bevegelseslov og gravitasjonslov ved hjelp av matematisk analyse.
Lovene er:
Selv om Kepler fant lovene for planetenes bevegelser i Solsystemet, ble det raskt klart at de gjelder for all bevegelse i et tolegemesystem som beveger seg ikke-relativistisk slik at Newtons gravitasjonslov er gyldig.
I dag utledes disse lovene mer direkte fra Runge-Lenz-vektoren som er konstant i dette tilfellet, eller mer generelt ved bruk av Lagrange-mekanikk.
Kepler-bevegelse
Med disse koordinatene er nå
det konstante impulsmomentet. Ved bruk av Lagrangemekanikk ville man ha forklart dette ved at vinkelen θ er en syklisk variabel da den ikke opptrer i uttrykket for energien til planeten.
Den totale energien til planeten
er også konstant for bevegelsen. Det kan nå brukes til å finne ligningen r = r(θ) for banen til planeten. Det gjøres enklest ved å bruke den konstante dreieimpulsen til å skrive den tidsderiverte som
etter å ha innført den spesifikke dreieimpulsen λ = L/m. I tillegg er det hensiktsmessig å benytte den inverse radialavstand u = 1/r som avhengig variabel. Da blir
Benyttes denne omskrivningen i uttrykket for energien, tar den ligningen den nye formen
etter å ha innført den spesifikke energien ε = E/m og hvor u' = du/dθ. Deriverer vi nå begge sidene her med hensyn på vinkelen θ, gir venstresiden null da energien til planeten er en konstant. Høyresiden gir da en andre ordens differensialligning
En løsning er opplagt u = GM/λ2 som tilsvarer bevegelse i en sirkel. Dette spesielle tilfellet ser vi foreløbig bort fra.
Hvis høyresiden var null, ville løsningen av differensialligningen være en oscillerende bevegelse u = u0 cos(θ - θ0) hvor u0 og  θ0 er integrasjonskonstanter. Men her er høyresiden en positiv konstant slik at den generelle løsningen blir u = u0 cos(θ - θ0) + GM/λ2. Går man så tilbake til den opprinnelige koordinaten r = 1/u, finner man at banen er gitt ved ligningen
som beskriver et kjeglesnitt. Konstanten p = λ2/GM er semi latus rectum og e = u0 /p er eksentrisiteten for banen. Denne kan finnes ved å sette denne løsningen inn i uttrykket for energien. Det gir at
Når energien ε > 0 er derfor e > 1 og banen er en hyperbel, mens for ε < 0 blir e < 1 og banen er en ellipse. I det spesielle tilfellet at energien ε = 0 degenerer denne til en sirkel som har null eksentrisitet.
Newtons gravitasjonslov har samme form som Coulombs lov for kraften mellom to elektriske ladninger. Har disse motsatt fortegn, er den elektriske kraften tiltrekkende og begge ladningene vil kunne ha en bundet Kepler-bevegelse i en ellipse. Denne egenskapen ligger bak Bohrs atommodell. Men for ladninger med samme fortegn er kraften frastøtende, og deres gjensidige bevegelse vil kun ha positiv energi. Derfor er eksentrisiteten e > 1 slik at banen alltid må være en hyperbel. Dette er relevant i forklaringen av Rutherfords gullfolieeksperiment med spredning av positiv ladete α - partikler på positive ladete atomkjerner.
Keplers tre lover
Basert på sine observasjoner av planeten Mars som han hadde gjort som assistent for Tycho Brahe, publiserte Kepler sine to første lover i 1609 i sitt verk Astronomia Nova. Ti år senere formulerte han sin tredje lov i det nye verket Harmonices Mundi.
Første lov
Planeten beveger seg i en ellipse som er nærmest solen for θ = θ0. Det er hensiktsmessig å legge koordinatsystemet slik at θ0 = 0. Da er ellipsen beskrevet ved ligningen
slik at for θ = 90° blir r = p som vist i figuren ved siden av.
Når θ = 0 er planeten i sitt perihelium (nærmest solen) ved minimumsavstanden
mens den for θ = 180° er ved sitt  aphelium (lengst fra solen) ved maksimumsavstanden Den store halvaksen er det aritmetiske gjennomsnittet mellom rmin og rmax,
Hild Sofie Tafjord
Hild Sofie Tafjord (født 4. januar 1974 i Langevåg) er en norsk musiker (valthorn), kjent fra flere innspillinger og band, da spesielt i eksperimentell elektronika.
Keplers lover
Første lov
Herav følger at b2 = ap.
Hild Sofie Tafjord
Hun studerte ved Toneheim folkehøgskole blant annet med Maja Ratkje, og ble deretter første med eksamen i valthorn fra Jazzlinja på Norges musikkhøgskole (2001). Sammen med Ratkje har hun spilt i kvartetten SPUNK med Lene Grenager og Kristin Andersen (siden 1995), duoen Fe-mail (siden 2000), og trioen Agrare (med danserinnen Lotta Melin). I Slinger spiller hun med Grenager og Lisa Dillan, og i Lemur spiller hun med Grenager, Michael Francis Duch og Bjørnar Habbestad. Hun spiller mye i duo med Håkon Kornstad og har samarbeidet med Zeena Parkins, Fred Frith, Ikue Mori og Matmos. Videre har hun spilt i Crimetime Orchestra, No Spaghetti Edition og Norwegian Noise Orchestra.
Keplers lover
Andre lov
Den andre loven sier at baneradien sveiper ut like store arealer i løpet av like lange tid. Denne loven er også kjent som loven om like arealer.
Hild Sofie Tafjord
Av andre samarbeid nevnes Kjetil Manheim fra Mayhem og Øyvind Berg. Solo kommer i samarbeid med Lasse Marhaug.
Hun er datter til jazztubaist Stein Erik Tafjord og niese til hornist Runar Tafjord.
Keplers lover
Andre lov
Om vi antar at en planet bruker en dag på å bevege seg fra punkt A til B, vil linjene fra solen til A og B som vist i figuren, utgjøre en vinkelsektor. Keplers andre lov sier at arealet av denne vinkelsektoren vil være like stort som arealet av sektoren som dannes mellom solen og C og D, dersom det også tar en dag for planeten å bevege seg fra C til D.
Etter et kort tidsinterval gitt ved differensialet dt, vil vinkelsektoren  få et tillegg fra en liten trekant som har sider r og rdθ. Den har arealet dA = (1/2)r2dθ slik at flatehastigheten blir
Da dreieimpulsen L er konstant, vil også denne hastigheten være konstant og Keplers andre lov er bevist.
Planeten får altså større fart jo nærmere solen den kommer. Dette skyldes at solens tyngdefelt akselererer planeten mens den nærmer seg mot solen, og bremser den mens den beveger seg bort fra solen. Kepler kjente imidlertid ikke til denne fysiske forklaringen av fenomenet, han bare fastslo at det var slik det skjedde og beskrev det matematisk.
De to lovene ga Kepler muligheten til å beregne posisjonen til en planet ut fra tiden t som var gått siden planeten befant seg i sitt perihelion, og dens omløpstid T. Beregningen kan gjøres i fire trinn:
Det var ved en lignenede prosess at Kepler kom frem til sine epokegjørende oppdagelser.
Tredje lov
Den tredje loven sier at forholdet mellom kvadratet av omløpstiden T og middelavstanden a fra Solen i tredje potens er det samme for alle planeter som går i bane rundt det samme legemet:
Denne loven kan bevises ved å benytte at planeten i løpet av omløpstiden T beskriver en full ellipse med areal A = π ab. Men fra den konstante arealhastigheten følger at dette er også gitt som A = λT/2. Settes disse to uttrykkene lik hverandre, får man
ved å kvadrere begge sidene. Samtidig har man den geometriske sammenhengen b2 = a p, som ble tidligere utledet, hvor nå p = λ2/GM. Dermed blir resultatet
som er Keplers tredje lov. Forholdet T 2/a3 har altså samme verdi for alle planeter i Solsystemet. Ved å innføre vinkelhastigheten ω = 2π/T for det periodiske omløpet, kan denne loven også skrives som ω2 a3 = GM.
Keplers lover gjelder for alle bundne planeter eller stjerner som beveger seg om en sentral masse. Spesielt kan den tredje loven brukes til å påvise nye masser i Universet. Ved å observere hvordan stjerner beveger seg rundt forskjellige galakser kan man utfra omløpstider T for en stjerne og dens avstand fra sentrum bestemme massen M innenfor banen. Det var slike observasjoner Vera Rubin gjorde og som først påvist eksistensen av ny, usynlig masse som måtte være tilstede i de fleste galakser. Dette kan være ukjent, mørk materie. Videre kan man studere hvordan stjernene beveger seg i sentrum av vår egen galakse. De roterer rundt et eller annet med en masse som tilsvarer flere millioner ganger massen til Solen. Mest sannsynlig er dette et supermassivt sort hull.
Bedriftsidrett
Bedriftsidrett er organisert sportsaktivitet innen bedrifter, yrkesgrupper, fagforeninger og offentlige etater. Organiseringen er et alternativ til tilbud gjennom nasjonale idrettsforbund og deres særforbund. Bedriftsidrett omfatter de fleste idretter, og det arrangeres konkurranser idrettsutøvere organisert utenfor bedriftsidretten ikke har anledning til å delta. Innen en rekke ordinære idrettsarrangementer er det åpnet for bedriftsidrettsutøvere i egne klasser, eksempelvis i Holmenkollstafetten.
Den mest grunnleggende oppgaven til bedriftsidretten likevel å legge til rette for økt aktivitet innen trim, mosjon og konkurranser blant grupper som til vanlig har liten kontakt med den ordinære idrettsbevegelsen. Slike aktiviteter kan være egne bedriftsserier innen populære lagidretter som fotball, håndball og bandy, men vel så sentralt er aktivisering, helse og trivsel, gjennom arrangementer som familiemosjon, pensjonistmosjon, pausegymnastikk og idrettsmerkeprøver.
Det europeiske forbundet for bedriftsidrett er European Federation for Company Sport (EFCS), mens det internasjonale forbundet er World Federation for Company Sport (WFCS).
Bedriftsidrett i Norge
I Norge er bedriftsidrett organisert under Norges Bedriftsidrettsforbund (NBIF), som er det tredje største særforbundet under Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité (NIF).
Gjøvik Skøiteklub
Gjøvik Skøiteklub (stiftet 1886, som Gjøvik Idrettsforening forkortet til GIF) og er den eldste skøyteklubben i Gjøvik.
Historie
Til visse tider var det nær 100 deltakere på klubbløp.
Tidligere ledere
Rolf Backe (30- og 40-tallet) og Odleif Olsen (60-tallet) var fremtredende ledere for klubben.
Domesday Book
Domesday Book («Dommedagsboken», også kalt Domesday eller Book of Winchester), er nedtegningen av den store folke- og boligtellingen som ble foretatt i England i 1086 etter ordre fra Vilhelm Erobreren.
Domesday book er blitt regnet som verdens eldste, virkelige matrikkel.
Boken
Domesday Book er egentlig to uavhengige arbeider. Den ene, kjent som Little Domesday, dekker Norfolk, Suffolk og Essex, mens Great Domesday dekker resten av England med unntak av områdene som senere ble Westmorland, Cumberland, Northumberland og Durham. Noen av disse områdene ble ikke med fordi de var under skotsk kontroll, mens Cumberland ikke ble erobret før noe senere og Durham kun ble skattlagt av biskop William av St. Carilef. London, Winchester og enkelte andre byer er også utelatt, antagelig fordi det var for komplisert å få oversikt over eiendomsforholdene innenfor de tidsrammene som var gitt. Deler av Durham bispedømme ble dekket i Boldon Book i 1183.
Little Domesday er, til tross for navnet, den største av de to bøkene. Den er langt mer detajert, blant annet fordi husdyr er talt opp. Det er mulig at det var meningen å utføre undersøkelsen på et så detaljert nivå for hele landet, men at man gav opp og gikk over til den enklere ordningen i Great Domesday.
Skiskyting under Vinter-OL 1980
Under Vinter-OL 1980 i Lake Placid ble det arrangert tre øvelser i skiskyting.
Domesday Book
Boken
Innholdet ble i begge bøker sortert etter len (fiefs) og ikke geografisk. Man valgte altså å ikke bruke byer eller hundreder som inndeling, men satte opp eiendommene etter hvilke baroner som kontrollerte dem på vegne av kronen.
Publimetro México
Publimetro México er en meksikansk gratisavis. Den kom ut første gang den 18. mai 2006 i Mexico by, og ble til den første daglige gratisavisen som ble distribuert til et stort publikum med et opplag på omtrent 130 000 eksemplarer.
Domesday Book
Boken
Listene for hvert grevskap begynner med kongens egne eiendommer. Deretter følger kirkelige eiendommer, så baronene, kvinner, kongelige tjenere, de få angelsaksiske thegnene som fortsatt hadde eiendommer og til slutt eventuelle andre typer eiendom. I noen grevskap ble en eller flere større byer skilt ut i en egen seksjon. Enkelte omstridte eiendommer, clamores, ble også behandlet for seg. I Great Domesday har man ikke klart å gjennomføre dette systemet hele veien.
Publimetro México
Eksterne lenker
Metro (diari) Metro (deník) Metro (Zeitung) Μετρό (εφημερίδα) Metro (journal) Metro (quotidiano) Metropol (napilap) Metropol Metro (lehti)
Festiviteten
Festiviteten er navnet på flere tradisjonsrike konsert- og kulturhus i Norge, blant annet
Domesday Book
Boken
De fleste byer er tatt med i Domesday Book, men i mange av dem er det bare noen få eiendommer av spesiell interesse for kronen som er nevnt. Man finner blant annet fragmenter av eldre tollavtaler, opptegninger om militærtjeneste, markeder, myntslagerier og annet. Det er også nevnt enkelte tradisjonelle avgifter til kronen, som faste leveringer av honning fra flere byer og grevskap.
Undersøkelsen
Ifølge Den angelsaksiske krønike ble undersøkelsen planlagt i 1085, og ifølge kolofonen ble den gjennomført i 1086. Det er usikkert når Domesday Book ble sammenstilt fra de mange rapportene, men det ser ut til at én person skrev hele manuskriptet.
For hundredene i Cambridgeshire er det som ser ut til å være en komplett avskrift av utspørringen bevart. Inquisitio Eliensis og Exon Domesday som dekker Cornwall, Devon, Dorset, Somerset og Wiltshire inneholder også detaljer fra den opprinnelige undersøkelsen.
Ut fra sammenligninger av hva som er nedtegnet i ulike grevskap kan man identifisere seks regioner:
Formål
Det finnes tre kilder som forteller om formålet med undersøkelsen:
Det er ikke mulig å forene de tre kildene helt, men det er generelt akseptert at hovedformålet var å fastlå grunnlaget for kongens skattlegging. Skatteinntektene kom primært fra:
Etter normannernes invasjon ble det meste av eiendommene til den angelsaksiske adelen beslaglagt og fordelt til normanniske baroner. Det var i kongens interesse å sikre at ikke kronen ble lidende i denne omfordelingen. Det står klart at de normanniske baronene hadde en tendens til å forsøke å unngå å betale de samme avgifter som deres angelsaksiske forgjengere hadde betalt. Undersøkelsen satte derfor opp en oversikt over navnene på jordeierne, og overslag som dannet grunnlag for skattlegging.
Men Domesday Book er mer enn bare et skattemanntall. Den er også et forsøk på å lage en oversikt over alle verdier i landet på tre tidspunkter: Da Edvard bekjenneren døde, da de nye eierne tok over og da undersøkelsen ble foretatt. Det ser også ut til at man ønsket å finne den potensielle fremtidige verdien, men dette er ikke grundig gjennomført. Det er ut fra dette åpenbart at Vilhelm ønsket å ha oversikt over sitt nye rikes økonomiske ressurser. Det fantes eldre, mindre omfattende oversikter som han antagelig sammenlignet sin egen undersøkelse med. For hver herregård er det oppgitt hvor mye dyrkbar mark som finnes, antallet ploglag (hver bestående av åtte okser), enger, skog, beitemark, fiskeplasser, vannmøller, saltkokerier på eiendommer ved kysten og andre inntektskilder. Bøndene telles i forskjellige klasser etter sin status, og til slutt ble verdien til hele herregården anslått. Det er tydelig at overslagene er nokså grove.
Fordi undersøkelsene, som ble foretatt på geografisk basis, ble omorganisert etter hvem som eide jorden, fikk kongen oversikt over hva hver enkelt av baronene eide. Han fikk også innsikt i om baronene hadde leid ut jorden videre og i så fall hvor mye de hadde delt den opp. Dette var viktig for ham fordi han ønsket å få leietagerne til å sverge en troskapsed direkte til kongen. Egentlig var de underlagt baronen og hadde dermed sverget troskap gjennom ham. Kun fornavn er oppgitt for leietagere, så det er ikke alltid mulig å finne ut hvem som var normannere, men det er gjort en del forskning på dette. En betydelig andel hadde normanniske fornavn.
I tillegg til den vanlige skattleggingen var også undersøkelsen viktig for at kongen skulle vite hvor han kunne henvende seg for å skaffe ekstraordinære midler.
Senere historie
Domesday Book ble opprinnelig oppbevart i det kongelige skattkammeret i Winchester, som var normannerkongenes hovedstad. Den ble derfor kalt Book of Winchester, og i en sen utgave er dette navnet bruk i selve boken. Da skattkammeret ble flyttet til Westminster, antagelig under Henrik II, fulgte boken med. Den nevnes i Dialogus de scaccario som en samling avgjørelse som det ikke finnes ankemulighet mot, og det er muligens fra denne kommentaren at dommedagsnavnet har kommet. Den ble i middelalderen ofte brukt som bevis for eiendomsforhold under rettssaker. Selv i moderne tid hender det at den blir trukket frem under eiendomssaker.
Boken ble i Westminster inntil dronning Victorias regjeringstid. Fra 1696 lå den i kapittelhuset i Westminster Abbey, og ble bare tatt frem ved visse helt spesielle anledninger, som da den ble sendt til Southampton for fotosinkografisk reproduksjon. Den ble til slutt sendt til Public Record Office, og er nå utstilt i en glassmonter i museet til The National Archives i Kew. I 1869 fikk den ny innbinding, og i forbindelse med nihundreårsjubileet i 1986 ble Great Domesday delt i to bind mens Little Domesday ble delt i tre. Kisten som den ble oppbevart i tidligere er også utstilt i Kew.
Trykking av boken ble påbegynt av regjeringen i 1773, og den ble utgitt i to bind i 1783. I 1811 kom et bind med indekser, og i 1866 kom et tilleggsbind med Exon Domesday, Inquititio Eliensis, Liber Winton (undersøkelse fra Winchester foretatt tidligere i det 11. århundre) og Boldon Book (undersøkelse over Durham fra det 12. århundre). I årene 1861–1863 ga regjeringen ut fotografiske faksimiler av bøkene. De ble publisert i et bind for hvert grevskap.