cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bodø
Næringsliv
Varehandelen er spredt i flere deler, der det er spesielt bykjernen og avlastningssentrumet på Stormyra som skiller seg ut som de to store handelssentra. I sentrum finnes byens over en kilometer lange hovedgate, Storgata, som nesten utelukkende består av varehandel og forretninger. Ellers er det sentrumspreg over de fleste kvartalene mellom Bankgata i øst, Rensåsgata i sør og Hålogalandsgata i vest, samt moloområdene vest for dette igjen. De siste årene har Stormyra sørøst for sentrum tatt en stor del av handelsmarkedet i Bodø med kjøpesentret City Nord. På Stormyra finnes også de større kjøpesentrene Trekanten og Bodø storsenter. I tillegg er det også etablert et handelssentrum i bydelene Mørkved og Hunstad. .
Næringsvirksomheten er hovedsakelig spredt rundt om i Bodøs indre by, som i tillegg til bysentrumet inkluderer bydelene Østbyen, Vestbyen og Rønvik. Det største sammenhengende næringsområdet finnes på Rønvikleira og Burøya, begge i Rønvik bydel. Her finnes blant annet jernbanestasjonen med tilhørende godsterminal. Plasskrevende varehandel, slik som eksempelvis Biltema og Bygger'n, er lokalisert på Rønvikleira. Det finnes også større kontorbygg, slik som Nord-Norges-administrasjonen til Statens vegvesen og Energihuset.
I de senere åre har Bodø hatt økning i turistnæringen, selv om Bodø fortsatt i stor grad er inngangsportal til resten av Nordland, og spesielt til Lofoten. Bodø hadde 17 anløp av cruiseskip i 2018, noe som var en økning på seks skip i forhold til 2017. .
Bodø har flere kjente turistattraksjoner, som Saltstraumen og Kjerringøy. Saltstraumen er verdens sterkeste tidevannsstrøm. Kjerringøy er en halvøy med rundt 400 innbyggere nord i kommunen, og er kjent for Kjerringøy Handelssted som hadde sin storhetstid på 1800-tallet og som også er knyttet til Knut Hamsuns liv og romaner.
Fra forhistorisk tid til det attende århundre
Trygge og gode fangstmuligheter for fiskeri i Saltstraumen gjorde området bebodd for rundt 10 000 år siden. Helleristningene og boplassene i området er landets tredje eldste, og er fra steinalderen. En spesielt kjent helleristning ved Vågan er av en elg, og symboliserer et rikt dyreliv, og er datert til år 6 000 f.kr.. Musikkinstrumentet Brummeren er nesten 5 000 år gammel og anslås å være Norges eldste instrument.
Bodøregionen var et lite bygdedistrikt i århundrene som fulgte, men det som senere skulle bli by, ble i 1663 det første poststedet i Nord-Norge. Til tidlig på 1700-tallet fungerte amtmennene, som også holdt til i området, som poståpnere, siden var prestene poståpnere i cirka hundre år.
Handelsbyen Bodø blir til
Bodø lå under Danmark ved inngangen til det attende århundre. Da ble det vurdert om det skulle grunnlegges en ny handelsby for nordnorske fiskere, slik at ikke all fisken måtte gå gjennom Bergen, som hadde hatt et handelsmonopol på lofotfisken. I forslaget, som var under sterke protester fra bergenserne, var tre alternative lokasjoner oppe til debatt. Disse var Vågan, Brønnøy og Hundholmen, der sistnevnte var navnet på stedet som idag er Bodø sentrum. Bodø, eller Hundholmen, ble valgt i 1813. Begrunnensen var at stedet lå mer sentralt enn Brønnøy, samt at det var lettere tilgang på trevirke her enn i Vågan. Jens Rathke er å regne som den viktige bidragsyteren til realiseringen av Bodø by.
Napoleonskrigene og Norges overdragelse fra Danmark til Sverige utsatte bygrunleggelsen. I 1814 tok biskop Mathias Bonsach Krogh opp: «Forslag til en Kjøpstæds Anlæggelse paa Bodøe i Nordlandene». Forslaget skapte store protester fra Bergen. Stortinget opprettet en kommisjon for å utrede saken. Protestene fra Bergen førte ikke fram og Stortinget stemte over saken i 1816. 50 representanter stemte for ny by og 6 imot. Forslaget om opprettelsen av Bodø ble sanksjonert av kongen 20. mai 1816.
Bodøs funksjon som handelssentrum var langt unna det ønskelige, og handelsmønsteret fortsatte i stor grad å gå mellom Lofoten og Bergen. Bodø hadde knappe 228 innbyggere ved folketellingen i 1855. Det store vendepunktet kom med en enorm oppsving i 1864, da vintersilda årlig kom til havområdene rundt Bodø. Fisket skapte ny økonomisk grunnlag for byen og Bodø vokste raskt. I 1870-årene var Bodø et av de områdene i Norge med størst økonomisk vekst. Da sildefisket avtok på 1880-tallet var det skapt såpass mange nye næringsvirksomheter som sikret fortsatt vekst. Rundt 1900 var det om lag 6,000 innbyggere i Bodø. Den eksplosjonsartede veksten i antall innbyggere stoppet opp rundt 1900, men i tiden mellom 1865 til 1900 hadde Bodø vokst fra å være Nord-Norges minste by til å bli tredje størst etter Tromsø og Narvik.
På slutten av 1800-tallet ble en rekke nye virksomheter etablert i byen, slik som forretningsbank, hermetikkfabrikker, skipsverft og dampskipsselskap. Ved overgangen til et nytt århundre hadde Bodø etablert seg som et handels- og kommunikasjonssentrum. Kommunikasjonsrollen ble befestet i 1904 da byen fikk ferdigstilt en molo og dampskipskai. Med opprettelsen av Saltens Dampskibsselskab fikk Bodø havn en nøkkelrolle i handelen i Salten-regionen. Nødvendige varer fra inn- og utland ble fraktet med Hurtigruta til Bodø, omlastet i Bodø og transportert lokalt via det lokale dampskipsselskapet.
I tiden mellom 1900 og 1940 fikk byen en stabil, men mer moderat vekst. Den økonomiske veksten var sentrert rundt bankvirksomhet, handel, transport og fiskeindustri.
Andre verdenskrig
Bodø var en av de norske byer som ble bombet under krigshandlingene i Norge. I mai 1940 ble Bodø utsatt for en rekke små bomberaid, men det var det store bombeangrepet 27. mai 1940 som la største delen av byen i grus. Under angrepet 27. mai ble det i løpet av timene fra 18.00 til 20.30 sluppet over 200 sprengbomber og mer enn 1000 brannbomber. I alt omkom 15 personer i angrepene. Bombeangrepet førte til at 420 hus ble ødelagt, derav 380 bolighus. Av byens cirka 6,300 innbyggere ble mer enn 3,700 husløse. Det nedbrente området utgjorde et område på ca. 900 × 400 meter. De husløse bodde hos slekt i distriktet og i provisorium som telt, sommerhytter eller uthus. Enkelte bodde under forhold som var uutholdelig i vintermånedene. Alt av kommunale kontorer, skoler, banker og nesten samtlige av byens serviceinstitusjoner ble lagt i ruiner, og sykehuset ble midlertidig satt ut av drift på grunn av skadene.
Sommeren 1940 startet det første arbeidet med å skaffe de husløse tak over hodet. Statlig lån finansierte brakker, men gjenreisningen ble heftet av nazistenes innblanding. Byreguleringen ble ikke vedtatt før i 1943. Nasjonalhjelpen fikk samme år tilbud fra Svenska Røde Korset om prefabrikkerte trehus. Alt av tømmer- og snekkerarbeid var ferdig og husene var klart til montering ved leveringen. Problemet med disse husene var at disse svenske estimatene ikke var tilpasset nordnorske forhold. Dårlig vær og mangel på fagfolk sinket arbeidet. Svenskenes gave sto for nesten all sivil boligbygging i krigsårene, og den akutte boligkrisen ble løst. Men gjenreisningen ble ikke ferdigstilt før sju år etter tyskernes tilbaketrekning.
Gjenreisning og etterkrigstid
Etter freden i 1945 startet gjenreisningsarbeidet i Bodø for fullt. Administrasjons- og butikkbygg var provisoriske brakker under krigen. I løpet av 1946 sto byggearbeidet i stampe. For å få fortgang i arbeidet, ble det oppnevnt en gjenreisningsnemnd. Denne nemnden var i virke til 1952, som da kan regnes som det «offisielle» sluttåret for gjenreisningen i byen. Kommunens siste gjenreisningsbygg ble ferdigstilt i 1959 med Rådhuset. Til tross for en treg start på boligbyggingen i 1945 hadde Bodø i 1950 like mange leiligheter som før bombingen i 1940.
Den kalde krigen 1950–1990
I etterkrigstiden fikk Bodø en spesiell stilling under den kalde krigen mellom Vest-Europa og USA (Vestblokken) mot Sovjetunionen (Østblokken). Militærflyplassen i Bodø var et ledd i NATOs forsvarsstrategi. Bodø hovedflystasjon skulle ha rolle som framskutt flyplass i et eventuelt gjengjeldelsesangrep på Sovjetunionen. I perioden 1950–1955 ble flybasen bygget ut og huset hovedkvarteret for Luftkommando Nord-Norge. Jagerfly fra blant annet Bodø skulle i en eventuell krig angripe og åpne det sovjetiske luftforsvaret, slik at amerikanske strategiske bombefly kunne komme gjennom de sovjetiske luftforsvaret med sine atomvåpen.
Fra 1958 fram til 1974 ble installasjoner i Bodø bygd ut for å huse den øverste militære ledelsen i landsdelen. På Reitan utenfor Bodø ble det sprengt ut anlegg i fjellet, og i 1963 flyttet øverstkommanderende i Nord-Norge dit. Sjøforsvarskommando Nord-Norge ble også lagt i distriktet, og i 1971, da det hele ble integrert i et felles, integrert hovedkvarter for landsdelen – Forsvarskommando Nord-Norge – så ble denne også lagt i byen. I tillegg ble det sprengt ut en atomsikker flyhangar i fjell på den militære flyplassen. Anlegget fikk navnet Anlegg 96 og sto ferdig desember 1960.
Flyplassen i Bodø kom i verdens søkelys i U2-affæren, da et amerikansk U-2 spionfly på tokt fra Pakistan til Bodø ble skutt ned over Sovjetunionen 1. mai 1960 og den daværende leder av Sovjetunionen Nikita Khrusjtsjov truet med å bombe Bodø.
Kommunesammenslåinger
Bodø omfatter idag de tidligere kommunene Kjerringøy, Bodin og Skjerstad. Kjerringøy ble skilt ut fra den tidligere kommunen Nordfold-Kjerringøy den 1. januar 1906. Den 1. januar 1964 ble Kjerringøy innlemmet i Bodin, sammen med deler av Skjerstad og Øyjordområdet i Sørfold kommune. Den 1. januar 1968 ble deretter Bodin innlemmet i Bodø.
Den 1. januar 2005 ble Skjerstad innlemmet i Bodø. Den tidligere kommunen fikk et servicetorg for å ivareta deres behov for kommunale tjenester, lokalisert til deres tidligere administrasjonssenter på Misvær.
Europeisk Kulturhovedstad 2024
I 2019 ble Bodø med regionen Nordland tildelt status som Europeisk kulturhovedstad i 2024. Det er første gang en by nord for polarsirkelen har fått denne statusen. Det er opprettet et interkommunalt selskap kalt Bodø2024 IKS, med Bodø kommune og Nordland fylkeskommune som likeverdige eiere. .
Byvåpenet
Bodø kommunes byvåpen ble sist modernisert i 2008, med klarere farger og et moderne tekstrekk, selv om selve våpenet fortsatt er det samme som fra 1959.
Det var J.C. Koch og Oscar Thue som tok initiativet til å skaffe Bodø et byvåpen. Under en fiskeriutstilling sommeren 1889 tegnet Stadsingeniør Vetlesen bymerket som ble vedtatt av bystyret 14. august 1889. Dette bymerket ble ikke tatt i bruk før mellomkrigstiden, da førstearkivar Hallvard Trætteberg omtegnet de gamle skissene med farger i 1937.
Siden bymerket var et detaljrikt maleri, var det vanskelig å bruke, og ble brukt som et symbol for ordføreren og formannskapet, selv om det ikke var offisielt godkjent. Det ble ofte brukt i forskjellige former da andre kopierte merket, og rundt 1900 hadde solen et ansikt. . Debatten om hvorvidt byen skulle ha et offisielt landskapsvåpen ble tatt opp igjen i 1930-årene, uten at det førte til noe.
Etter krigen og bombingen av byen ville bystyret ha en dekorasjon både på det nye rådhusets fasade og interiør, og Trætteberg ble utnevnt til oppgaven. Siden styret villa ha et enkelt våpen, uten at det gamle våpenet skulle bli helt glemt, foreslo Trætteberg ganske enkelt en gull sol på rød bakgrunn. Dette var fordi han selv ønsket at våpenet skulle ha én farge, ett metall og ett motiv.
Tusenårssted
Bodøs tusenårssted er Nyholmen skandse, som ligger ytterst på Burøya i bydelen Rønvik. Skansen består av tre anlegg, selve skansen (1810-1835), Nyholmen fyr (1873-1907) og Kystverkets bygninger (1875-).
Fortet var bygd for å beskytte Hundholmen, datidens navn på Bodø, for britiske krigsskip under Napoleonskrigene. Dette var ett av Nord-Norges to kystfort på den tiden, sammen med et i Hammerfest. Etter krigene, i 1835, ble fortet nedlagt, og forfalt sakte, men sikkert, til det ble oppbygd etter originale tegninger på 1960-tallet. Festningen drives idag av Nyholms Skandses Compagnie, og har tolv reproduserte og velfungerende kanoner.
Nyholmen fyr er fyret like ved festningen, som ligger rett ved innseilingen til Bodø havnebasseng. Fyret ble opprettet i 1875 under navnet Bodø fyr. Fyret ble nedlagt i 1907 etter endringer i Bodø havn, og har siden blitt stående som et minnesmerke på Bodø. Fyret ble fredet i 1999 og ble overrakt til Fortidsminneforeningen i Nordland i 1987, som foreningens eneste eiendom i Nordland.
Språk og dialekt
Bygdemålet, som er spesielt kjent for sine apokope former og palatalisererte uttale, er blitt mer og mer borte med tiden, og den tjukke l-en er blitt utskiftet med mer standard østnorsk uttalelse, der også. Til tross for dette er fortsatt Bodø kjent for apokope, siden Salten tradisjonelt har vært det stedet i Norge med størst grad av dette språklige fenomenet. For eksempel sir man «Æ skal kjøøp». Apokoperingen fører til at det blir lang lyd på vokalen, som er beskrevet som å synge på vokalen. Dette er en av grunnene til at utenforstående som skal etterligne bodødialekten får vanskeligheter i uttalelsen.
Den lokale dialekten skiller mellom hankjønn, hunkjønn og intetkjønn, selv om hunkjønnsartikkelen ei i noen grad har blitt mindre brukt, noe som er en nasjonal utvikling. Imidlertid bøyes hankjønns- og hunkjønnssubstantivene nesten likt, og eneste unntak er bestemt entall. Det er «en gutt», «den guttn», «flere gutta» og «alle guttan», mens det er «ei jente», «den jenta», «flere jenta» og «alle jentan». Intetkjønn bøyes «et hus», «det huse», «flere hus» og «alle husan».
Innen verbene blir infinitivsformen apokopert, slik som «å spille», som blir «å spill». Videre blir det «nå spilla æ», «igår spilla æ» og «æ har spilt». Både regelrette a- og e-verb får denne bøyningen. Nå-verb blir mer eller mindre bøyd på samme måte som bokmål.
Bibliotek
Det første biblioteket i Bodø ble åpnet 22. desember 1899. Dette ble finansiert ved innsamlede midler, mens bøkene kom fra Folkeskolen, Middelskolen og frøken Nærregaards leiebibliotek. Dette utgjorde til sammen 5700 bind. Den første bibliotekaren var Christian Lie, som tidligere hadde vært lærer. Biblioteket drift ble opprettholdt ved stønad fra Sparebanken og Brændevinssamlaget. Biblioteket flyttet til museet i 1903 og fikk først kommunal støtte i 1904.
I 1945 ble nazipropaganda fjernet, og beslaglagt litteratur returnert. I 1967 flytter biblioteket til Rådhuset, og de første fagutdannede bibliotekarer ble ansatt. En egen barneavdeling ble åpnet i 1972. I 1994 kom ny struktur i biblioteket, katalog og utlånssystemer på EDB. Fire år senere ble katalogen tilgjengelig på nettet. I 2003 ble det ombygging, og i 2011 startet byggingen av Stormen, hvor det nye biblioteket og litteraturhuset nå ligger.
Museer og kunstgallerier
Bodø har et variert utvalg av museer, der den lokale kulturen og historien står sentralt i mange. Mest kjent er Norsk Luftfartsmuseum. Vitensenteret består av Luftforsvarsmuseet og et museum for sivil luftfart. Museet er lokalisert på Stormyra, der blant annet også Bodø krigshistoriske museum holder til. Nordlandsmuseet har utstillinger om kystkultur, samisk kultur, vikingkultur og en utstilling om Bodøs byhistorie.
Saltstraumen Museum, som ligger ved tidevannsstrømmen Saltstraumen har en sommeråpen utstilling om strømmen, bygda og deres historie, i tillegg til flere forestillinger og rollespill. Området rundt Saltstraumen har de eldste arkeologiske funnene etter bosetning i Bodø, som kan dateres tilbake til eldre steinalder.
Kjerringøy handelssted er Norges best bevarte handelssted og ligger 50 minutter nord for Bodø sentrum med bil. Handelsstedet er fra slutten av 1700-tallet. Kjerringøy var en periode det rikeste handelsstedet i Nordland, takket være handelen og overnattingstilbudet med og for lofotfiskerne. Stedet er også kjent fra filmer som Telegrafisten og Jeg er Dina, samt TV-serien Benoni og Rosa.
Galleri Bodøgaard er Bodøs mest kjente galleri, med kulturhistorisk samling fra distriktet, ikonsamling og stor samling av nordnorske kunstnere.
Kulturminner
I Bodø er det registrert 665 kulturminner. Enkelte er datert tilbake til eldre steinalder. Mange av disse er automatisk fredet da de er fra tiden før reformasjonen. Andre er fredet på grunn av sin kulturhistoriske verdi, slik som kirker og bygg som ikke ble bombet under den andre verdenskrigen.
Av Bodøs eldste bygg finner vi flere båtstøanlegg, som tilsammen teller seks stykker på fredningslista. På den finner vi også 18 gårdstun, to skipsfunn og et sjeldent ringformet tunanlegg, alle spredd over en stor historisk epoke helt fram til vår tid.
Av andre eldre bygg i kommunen er Bodø prestegård (reist i 1510) som er Norges eldste trebygning nord for Trondheim og Kjerringøy handelssted. Bygg innenfor Bodøs daværende grenser, som sto tilnærmet i god stand etter det tyske bombeangrepet i mai 1940, inkluderer Nordlandsmuseet og Bodø tollkammer. Av nyere bygg som står på Riksantikvarens lister er de mest kjente stasjonsbygningen i Bodø, Bodø domkirke og Bodin kirkested, som har historie tilbake til henholdsvis 1961, 1956 og 1240. Andre bygg som er fredet er de to fyrtårnene ved Nyholmen og Landegode, en villa på Reinsletta og Bodø hovedflystasjon.
Musikk og musikkfestivaler
Bodø Kulturhus KF er et kommunalt foretak som blant annet eier og driver Bodø kulturhus. Kulturhuset har årlig rundt 70,000 besøkende fordelt på over 250 arrangementer. I tillegg til egen administrasjon huser også Bodø Kulturhus Nordnorsk Opera og Bodø Sinfonietta og Nordnorsk Symfoniorkester som alle er en del av Nordnorsk Opera og Symfoniorkester.
Av musikkinstitusjoner kan Hovedscenen Sinus og Kulturhuset Gimle nevnes, som har eksistert i Bodø siden 1980-tallet. På disse scenene arrangeres det jevnlig konserter i regi av blant annet Ad Lib, Bodø Bluesklubb, X Rockeklubb, Bodø Metal Klubb og Klubb Nødutgang. Sinus alene har mellom 150 og 200 konserter i året. X Rockeklubb er utgiver av musikkmagasinet Feedback.
Bodø har også en rekke musikkfestivaler som arrangeres hvert år, blant annet Nordland Musikkfestuke som sammen med Parkenfestivalen er de to mest kjente musikkfestivalene i Bodø,. Musikkfestuka er spesielt kjent for sine ulike lokasjoner på konsertene, slik som på byfjellet Keiservarden og Nyholmen. Bodø Hardcore Festival arrangeres hver høst eller vinter, mens Nødutgangfestivalen arrangeres hver sommer. Bodø Internasjonale Orgelfestival er holdes hver vår, og som ble arrangert for første gang i 2002.
Sport
Bodøs mest kjente idrettsklubb er Fotballklubben Bodø/Glimt, som i flere år har vært i 1. divisjon. Også Bodøs damefotball har markert seg nasjonalt, der IK Grand Bodø har spilt 11 sesonger i Toppserien. Innen håndball er Bodø Håndballklubbs herrelag i øverste divisjon. Tidligere har I.K. Junkeren deltatt i eliteserien i håndball for kvinner
Blant aldersbestemte klasser har ungdommer markert seg innen blant annet klatring, orientering, judo og cheerleading, der samtlige har representanter som har vunnet NM-gull innen sine grener. Det er også betydelig aktivitet innen langrenn, sykling og turn, med henholdsvis tre, én og to aktive klubber. Det internasjonale sykkelrittet Arctic Race of Norway 2013, som da ble arrangert for første gang, hadde åpningsetappe i Bodø. NM i buldring ble arrangert i Bodø i 2013, mens Norgesmesterskapet på ski 2012 del 2 ble arrangert i nabobyen Fauske, der Bodø kommune samarbeidet med Fauske kommune om arrangementet.
Bodøs største idrettsanlegg
Bodø Spektrum er Bodøs største innendørs idrettsanlegg. Hallen har et areal på 12 600 m² og benyttes av om lag 250 000 i året. Bodøhallen i Spektrum er hjemmebanen til Bodø Håndballklubb, og ligger i den nyeste delen av Spektrum. Hallen tar opp mot 2 000 tilskuere.
Aspmyra stadion er Bodøs hovedfotballbane og hjemmebanen til FK Bodø/Glimt. Fotballstadionet ble bygd i 1964 og ble ombygd i 2001 for å møte UEFAs krav for Europacupspill. Fotballbanen er av kunstgress, og hadde tidligere 400 meters løpebane. Stadionets kapasitet er 7 400. Det er Bodø kommune som eier idrettsanlegget som drives av Bodø/Glimt.
Mørkvedlia Idrettspark ligger i Mørkvedlia i Mørkved bydel. Første del sto ferdig i 1991. Mørkvedhallen har to idrettshaller, der begge er tilegnet ballspill. Utendørs er det komplett friidrettsarena med 400 løpebane og utstyr for høyde, lengde, diskos og spyd. Rett sør for arenaen ligger en kunstgressbane for ellevefotball med tribuner under tak, og lenger bort en mindre grusbane. I et eget bygg ligger svømmehallen Mørkvedbadet og treningsstudioet Stamina HOT. Idrettsparken var ment til å dekke bydelene Hunstad, Mørkved og Støver, samt studenter ved Bodin vgs og Universitetet i Nordland.
Kjente personer fra Bodø
Bodø har med sine vel 50,000 innbyggere en rekke kjente kulturpersonligheter. Visesangeren Halvdan Sivertsen blir gjerne sett på som den typiske bodøværing,og har lenge vært kultur-Bodøs ansikt. Den andre kjente visesangeren fra byen er Terje Nilsen. Yngre musikere har også markert seg, som brødreparet Magnus og Erik Eliassen, som utgjør duoen Sirkus Eliassen. Under Spellemannprisen 2012 fikk de prisen for årets hit, etter at «Æ vil bare dans» var 28 uker på VG-lista. Bodø er også kjent for jazz og har vært oppvekststed for brødene Tore og Roger Johansen.
TV-underholdning er også en bransje flere bodøværinger har markert seg i, blant annet den tidligere Melodi Grand Prix-generalen Per Sundnes. Maria Bodøgaard har også markert seg. Innen kunsten er det mange Bodøkunstnere som har brukt den lokale naturen som inspirasjon, som eksempelvis Oscar Bodøgaard.
Vennskapsbyer og internasjonale forbindelser
Vennskapsbyordningen er et prosjekt for å knytte internasjonale bånd mellom byer med noenlunde lik befolkning, næringsliv og historie. Bodø har fire vennskapsbyer. Disse er Jönköping i Sverige, Svendborg i Danmark, Kuopio i Finland og Vyborg i Russland.
Bodø kommune har hatt Vyborg i Russland som vennskapsby siden 1990. Dette er en del av Nordland fylkeskommunes samarbeidsavtale med Leningrad fylke fra 1987. Avtalen med Vyborg legger stor vekt på næringssamarbeid. Det er i alt syv kommuner i Nordland som har vennskapskommune i Leningrad fylke.
Bodø deltok også i prosjektet Nordic-Russian Green Growth Arena (NARFU) 2011-2013 hvor deltakerne formidlet erfaringer knyttet til bærekraftig og miljøvennlig utvikling i nordområdene med et spesielt engasjement for å bedre klimaforurensningene i det nordvestlige Russland. Bodø har også, på grunn av Bodø hovedflystasjon, hatt kontakt med flystasjonen North Weald i Epping Forest, siden deler norsk luftforsvar var stasjonert her under andre verdenskrig.
Internasjonal uke i Bodø er ei uke med ulike tiltak for å formidle om internasjonale utfordringer. Ukas mål er blant annet å gi økt kunnskap og forståelse for FNs bærekraftsmål og øke intrnasjonal forståelse gjennom kulturell mangfold.
BMW E9
BMW E9 er en todørs sportscoupe produsert fra 1968 til 1975, og designmessig har bilen laget ut i fra sedanen E3. Alle motorene var rekkeseksere med 2.5, 2.8 og 3.0 liters motorer. E9 ble avløst av 6-serien, E24, i 1976.
Pionslekta
se egen seksjon
Beskrivelse
De urteaktige artene blir 0,5–1,5 m høye, og buskene blir opptil 3,5 m. Røttene er tykke og lagrer næringsstoffer om vinteren. Bladene er ganske store, spredte og sammensatte. Blomstene er tvekjønnede og sitter som regel enkeltvis og endestilt. Det er 1–6 høyblad, 2–9 begerblad og 4–13 kronblad med varierende farge. Det er svært mange pollenbærere, opptil 230. Frukten er en belgkapsel med mange svarte eller mørkebrune frø som blir opptil 13 mm i diameter.
Bladverk og blomster ligner overfladisk på dem hos soleiefamilien, og pionene ble tidligere regnet til denne familien. Mer grundige morfologiske undersøkelser viser derimot at pionene står fjernt fra soleiefamilien, og i Takhtajan-systemet ble de plassert i en egen familie og en egen orden, Paeoniales. I Cronquist-systemet tilhørte pionfamilien ordenen Dilleniales. Molekylærgenetiske analyser har ført til at pionene i APG III-systemet regnes til ordenen Saxifragales.
Pioner inneholder en rekke ulike kjemiske stoffer, som monoterpenoide glukosider, flavonoider, tanniner, stilbenoider, triterpenoider, steroider, paeonol og fenol. Mange av disse stoffene har biologisk virkning. Pion er giftig for mennesker, katter og hunder, og forgiftningen fører til kvalme, oppkast og diaré. Plantesaft kan føre til hudirritasjoner.
Dyrking
Pionrøtter (Radix Paeoniae) er blitt brukt til medisinske formål i flere tusen år, og planten har fått navn etter den greske legeguden Paian. I Europa var klosterpion (Paeonia officinalis) og Paeonia mascula viktige legeurter, og i Øst-Asia brukes silkepion (Paeonia lactiflora) og  Paeonia obovata. I Øst-Asia er planten tradisjonelt blitt brukt mot blant annet betennelseslignende tilstander og menstruasjonsproblemer. Moderne forskning viser at ekstrakt fra pion kan lindre betennelser, blodpropp, magesår og allergi.
Pioner er også lenge blitt plantet som prydplanter. I Europa fantes det former med doble kronblad i senmiddelalderen. Kina var likevel det viktigste landet for pionkultivering, og her dyrket man fram mange kultivarer allerede under Song-dynastiet (960–1279). I Japan begynte man tidlig å foredle pioner importert fra Kina og tilpasset dem til japanske skjønnhetsidealer med enkle eller doble blomster. På 1800-tallet kom kinesiske pioner til Europa, og mange nye typer oppstod, spesielt i Frankrike, men også i Tyskland og England. De var et populært motiv hos datidens kunstmalere, som Manet, Renoir, Fantin-Latour, Gauguin, Bazille og Delacroix.
Når en skal dyrke dem i hagen, bør pioner plantes alene eller sammen med andre pioner. De blomstrer best på solrike steder i god jord, og de bør stå i fred på samme plass i mange år så røttene kan utvikle seg. Hagepioner er kultivarer av ulike viltvoksende arter, og de opprinnelige artene dyrkes sjelden. Blomstene kan være enkle, doble eller fylte, og noen sorter dufter. En kan dele hagepionene i følgende grupper.
Seksjon Oneapia
Urter, pollenbærerne danner en skive og kronbladene er små, kjøttfulle og konkave.
Seksjon Moutan
Busker, pollenbærerne danner en skive, og kronbladene er store og åpne. Alle artene er endemiske for Kina.
Seksjon Paeonia
Urter, pollenbærerne danner ingen utpreget skive, og kronbladene er store og enten åpne eller skålformede.
Toowoomba (Queensland)
Toowoomba (også kjent som «Hagebyen»), er med sine 119 133 innbyggere (2005), den nest største innlandsbyen i Australia, og den 15 største totalt. Toowoomba ligger i staten Queensland, 132 km vest for delstatshovedstaden Brisbane. Toowoomba er Australias nest største innenlandsby.
Byen er en universitets- og katedralby. Kallenavnet «Hagebyen» har den fått etter sitt berømte Australian Carnival of Flowers, som arrangeres i september hvert år.
Toowoomba har et undermuseum av Queensland Museum dedikert til hestedrosjer og kjerrer: Cobb & Co Museum.
Holttangen
Holttangen ble opprinnelig kalt Gullatangen, trolig etter tømmerkjøper Engebret Larsen Gulla og sønnen Ole Engebretsen Gulla som virket her på 1700-tallet, og er et villaområde på Nordsiden i Hønefoss. Tangen ligger på vestsiden av en meander som dannes nært utløpet av Randselva, og da elva gjør en ny meander motsatt vei dannes Vesterntangen like nedenfor.
Gullagata er den sentrale gata inn på Holttangen, som tok over som stedsnavn etter at Gullatangen (som det opprinnelig ble kalt) ble lagt inn under den nye bykommunen Hønefoss fra 1852. Området preges av eldre villahusbebyggelse.
Ytterst på Holttangen, som ligger i gangavstand fra Hønefoss sentrum, finnes et friluftsområde med en bra badeplass. Barn fra området tilhører Hønefoss skole på barnetrinnet og Hov ungdomsskole på ungdomstrinnet, til tross for at tangen ligger innenfor (sør for) den gamle bygrensen (Grensegata). Valgteknisk tilhører Holttangen Ullerål.
Den primære ferdselsåra over tangen er Gullagata. I 1888 var denne og tverrgate Holtgata de to eneste gatene som fantes på bykartet.
KIL Supporterklubb
KIL Supporterklubb er Kongsvinger IL Toppfotball sin supporterklubb. Supporterklubben ble stiftet 16. februar 1977, og regnes som Norges eldste supporterklubb uten noen form for navnbytte eller pauser. Lederen i 2016 er Kim Michaelsen
Supporterklubben har sitt eget felt på Gjemselund Stadion, felt J, nærmest klubbhuset.
MF «Dem»
MF «Dem», tidligere «Gloppen», er en bilferge som er bygd i 1984 for Rutelaget Askøy-Bergen.
Fergen trafikkerte i mange år sambandet Kleppestø–Bergen og i en periode også en nattrute mellom Bergen og Stavanger. Da Askøybroen åpnet i 1992 ble Kleppestø–Bergen lagt ned. Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane (senere Fjord1 Fylkesbaatane) kjøpte da fergen og døpte den «Gloppen». «Gloppen» gikk i fast rute på Lavik–Oppedal frem til august 2014.
I 2014 ble fergen solgt til Norled og blir brukt som reserveferge for rederiet. Den ble solgt til Atlantic Sea Cargo AS i Kristiansund i 2020, som har planer om å bruke fergen for transport av industriavfall. Den ble solgt i 2022 til et ukjent rederi i Gambia i Afrika og endret navn til «Dem».
«Bergen» ble bygget ved Mjellem og Karlsen som byggenummer 113. Fergen har en kapasitet på 112 personbiler og 521 passasjerer. Den var søsterskip til «Melderskin» som nå er hugget
2022 Solgt til Gambia ukjent rederi
Vilhelm Schjelderup
Kristian Vilhelm Schjelderup (født 7. desember 1931, død 14. oktober 2017 ) var en norsk lege og akupunktør. Schjelderup var en av pionerene innen naturmedisin i Norge, og en viktig brobygger mellom konvensjonell skolemedisin og alternativ medisin. Han var sønn av professor Harald Krabbe Schjelderup.
Skolemedisin
Vilhelm Schjelderup tok medisinsk embetseksamen i 1956. Han arbeidet deretter suksessivt innen psykiatrien, som distriktslege i Asker, i Helsedirektoratet, som overlege for fengselstjenesten i Oslo, som rådgivende lege ved trygdekontor, i Blå Kors og ved et senter for helhetsterapi i Tønsberg. I tillegg drev han med forskning, foredrags- og forfattervirksomhet.
Alternativ behandling
Som en av de første legene i Norge utdannet Schjelderup seg i perioden 1973–1976 til akupunktør ved Nordisk akupunkturskole. Han deltok senere på en rekke internasjonale kongresser i akupunktur, og publiserte flere faglige artikler i utlandet. Han ga ut flere omstridte bøker om alternativ medisinsk behandling, og var også faglig medarbeider i Nordisk Tidsskrift for Biologisk Medisin.
Schjelderup var æresmedlem i British Medical Acupuncture Society og Norsk Forening for Helhetsmedisin. Han bodde de siste årene på Tjøme i Vestfold. I 1991 meldte han seg ut av Den norske lægeforening.
Tso Pema Fadderforeningen
Vilhelm Schjelderup var i tillegg til legegjerningen initiativtaker og pådriver for Fadderforeningen Tso Pema, som har støttet opprettelse og drift av etterhvert flere skoler i Nord-India og Nepal. Skolene er primært opprettet for å gi barn av tibetanske flyktninger og tibetansktalende og -kulturelle barn i Nepal en god utdannelse, der undervisning i deres eget språk og deres egen kultur inngår i fagkretsen.
Gezendedemningen
Gezendedemningen er en demning med vannkraftverk i Tyrkia. Den er anlagt ikke så langt fra byen Mersin. Byggingen av kraftverket og demningen startet i 1980 og var ferdig i 1994. Installert vannkraftproduksjon er 159 MW.
Hysj! Hysj!
'''Hysj! Hysj!''' var en av Norges ledende musikkbutikk-kjeder på 1990-tallet før den ble slått konkurs 11. juni 2002.
Hysj! Hysj! hadde i 2000 en omsetning på drøyt 349 millioner kroner, men resultatet før skatt var likevel ikke bedre enn 2,3 millioner i minus. I tillegg til sine 41 butikker fra Mosjøen til Kristiansand, hadde kjeden også to utsalgssteder i Stockholm, og drev dessuten både postordre og nettsalg i samarbeid med det innfusjonerte selskapet Compact Huset. Nedleggelsen kom som følge av likviditetsproblemer så kraftige at kjeden ble nektet å kjøpe inn titler fra distribusjonskanalen ENS, som består av Universal Music, EMI og Sony.
Tretten av de 41 utsalgene var franchise-foretak, og mange av disse gikk etter konkursen inn i kjeden Musikkverket.
Radioplanet
Radioplanet var en norsk nettradio med fokus på ungdom i alderen 15-25 år. Radioen ble drevet av ungdom, og hadde per 2007 rundt ti frivillige. I 2006 ble Radioplanet nominert til «Årets Nettradio» av RadioAssistant.com.
Bakgrunn
Radioplanet ble startet i 2002. Den gangen var det Eirik Sandmo som stod som eier og ansvarlig. I 2005 fikk radioen nye eiere, med Christian Laland og Stian Røste i spissen. Stian Røste var daglig leder, mens Christian Laland var ansvarlig redaktør. Radiokanalen hadde en redaksjon med ungdommer i alderen 18–26 år. Radioens nettside var en viktig del av satsingen. Radioen var kun tilgjengelig via Internett, og hadde som mål å gi ungdom i Norge et radiotilbud, utenom de kommersielle stasjonene på FM-båndet. Radioen fikk tilskudd fra Frifond til drift og betaling av blant annet TONO-avgiften. Radioplanet ble lagt ned i slutten av 2009 etter syv års drift.
Parlamentarisk republikk
En parlamentarisk republikk er en republikk, som er bygget opp rundt parlamentarisme. Dette betyr som regel at statsoverhodet, ofte titulert som «president», ikke er det funksjonelle statsoverhodet, men kun har en seremoniell rolle. Istedenfor er det funksjonelle statsoverhodet (og regjering) valgt på grunnlag av flertallet i parlamentet, heller enn gjennom direkte valg. På denne måten kan en parlamentarisk republikk minne om et konstitusjonelt monarki, ikke minst siden det titulerte statsoverhodet gjerne ikke velges ved direkte valg som i en republikk, men utpekes gjennom en annen mekanisme, som valg i parlamentet. Det funksjonelle statsoverhodets rolle kan derfor minne om det til en norsk statsminister, som har et mandat basert på flertall i Stortinget. Dette gjør at man unngår en situasjon der en direkte valgt president ikke kan få gjennomslag for sin politikk på grunn av manglende flertall i den lovgivende forsamling, noe som er mulig i en republikk der presidenten står for personlig valg, og velges uavhengig av parlamentet. Det finnes unntak til dette systemet, blant annet har Botswana et system der parlamentet velger presidenten, som er både landets funksjonelle og titulære statsoverhode.
Et eksempel på en parlamentarisk republikk er Tyskland, der statsoverhodet er forbundspresidenten som velges av Forbundsforsamlingen for en periode på fem år av gangen. Regjeringssjef er forbundskansleren. Andre eksempler på parlamentariske republikker er Israel og India.
Til sammenligning står både den franske presidenten og amerikanske presidenten til direkte valg. Disse utnevner så sine egne regjeringer, uavhengig av flertall i parlamentet, noe som kan føre til dragkamper mellom et parlament og regjering. I Frankrike kan nasjonalforsamlingen tvinge regjeringen til å gå av, og presidenten må så utpeke en ny regjering. I USA har presidenten vetorett på det Kongressen vedtar. Det kan føre til dødt løp hvis det blir et skifte i flertallet i Kongressen midt i en presidentperiode, der presidenten nekter å signere Kongressens lovforslag og Kongressen nekter å endre lovforslagene slik at presidenten er villig til å signere dem (en tredjedel av alle senatorer og hele Representantenes hus skiftes ut annet hvert år, mens en presidentperiode varer fire år). Kongressen kan snu presidentens veto ved å stemme for et lovforslag med 2/3 flertall i begge kamre (Representantenes hus (underhuset) og Senatet (overhuset)).
Referanser
Parlamentarisches Regierungssystem
Rebecca Nyandeng De Mabior
Nyandeng har blant annet sittet som vei-og samferdselsminister i den sørsudanske regjeringen og etter løsrivelsen fra Sudan ble Nyandeng utnevnt til rådgiver for den sør-sudanske presidenten.
Nyandeng er enken etter John Garang De Mabior som døde i en helikopterulykke 30. juli 2005. Nyandeng har blant annet besøkt USA der hun møtte tidligere president George W. Bush. Nyandeng besøkte også University of Iowa hvor hennes avdøde ektemann var blitt utdannet, før den andre borgerkrigen i Sudan brøt ut på 1980-tallet. Hun hadde i mange år hatt et stort engasjement for sørsudansk uavhengighet og frihet fra Sudan.
Sophus Larpent
Sophus Edmé Conrad Larpent (født 1838 i København, død 3. mars 1911) var en norsk kunstsamler (tegning), mest kjent som mesén til Gustav Vigeland og donor til Nasjonalmuseet.
Den såkalte Sophus Larpents samling teller rundt 700 tegninger fra 1500-1800 og befinner seg ved Statens Museum for Kunst i København og Nasjonalmuseet i Oslo. Ingen nordmenn er med, da tegning her til lands var lite vanlig før 1800. 73 av disse ble vist ved Nasjonalgalleriet i 1999 ved konservator Bodil Sørensen som hadde avlagt magistergrad på samlingen.
Larpent etterlot seg også 146 notatbøker og en mengde brev til norske kunstnere og forfattere. Han var av den norske slekten Mathiesen fra Linderud som drev trelastfirmaet Tostrup & Mathiesen.
Pyeongchang
Pyeongchang (uttales på koreansk [pʰjʌŋtɕʰaŋ]) er et fylke i provinsen Gangwon i Sør-Korea.
Fylket var arrangør av Vinter-OL 2018, etter å ha søkt om lekene to ganger tidligere og tapt. Pyeongchang ble det tredje asiatiske arrangørstedet for vinter-OL, etter de to japanske byene Sapporo og Nagano. I forbindelse med OL ble stavemåten endret til PyeongChang. Den uvanlige stavemåten ble innført for å skille klarere fra Pyongyang i Nord-Korea.
Asiatiske vinterleker
Pyeongchang ønsket først å arrangere de asiatiske vinterlekene i 1996, men de ble tildelt Harbin i Kina.
Asiatiske vinterleker 1999 ble avholdt i Pyeongchang, i tillegg til andre deler av Gangwon. Alpint, langrenn, skiskyting, kortbaneløp og kunstløp ble arrangert i Pyeongchang.
Olympiske leker
22. juni 2006 var byen en av tre finalister til å få arrangere Vinter-OL 2014, men tapte kampen sammen med østerrikske Salzburg mot russiske Sotsji. Pyeongchang har tidligere tapt kampen om å få arrangere Vinter-OL 2010. Byen arrangerte VM i skiskyting 2009. Byen bestemte seg tidlig for å delta i konkurransen om Vinter-OL 2018, OL-søknaden er bygget rundt vintersportsstedet Alpensia Resort, etter å ha tapt avstemningen om å få bli arrangørsted i 2014. IOK valgte byen som en av tre kandidater til å få arrangere vinter-OL i 2018, der de to andre var München og Annecy. Beslutningen om hvem som fikk arrangementet, ble tatt i Durban 6. juli 2011.
Kulturarv
Området har mange buddhisttempler, blant annet Sangwansa-tempelet fra 705. Under koreakrigen ble tempeldørene brent. Woljeongsa er et tempel fra 643, og er hovedtempel for jogye-ordenen innen koreansk buddhisme. Bygninger på området har vært revet og gjenoppbygd flere ganger. Fjellområdet der disse to templene ligger ble nasjonalpark i 1975.
Rybczynski-teoremet
Rybczynski-teoremet ble utviklet av den polsk-fødte engelske økonomen Tadeusz Rybczynski (1923–1998). Teoremet ble publisert i 1955 for å forklare hvordan produksjonen endres når ressursene i en økonomi endres. Det slår fast at: Økt tilgang på en innsatsfaktor fører til økt produksjon av den vare som er intensiv i bruken av vedkommende faktor, og redusert produksjon av den andre varen.
Teoremet viser hvordan endringer i en innsatsfaktor påvirker ferdigproduktet av goder når full sysselsetting opprettholdes. Teoremet er nyttig til å analysere effekten av investering i kapital, immigrasjon og emigrasjon, innenfor konteksten av Heckscher-Ohlin- modellen. I diagrammet nedenfor er begrensningene i arbeidsmarkedet markert med rødt og begrensningene i kapital med blått. Anta produksjonen kommer på produksjonsmulighetskurven (PMK) på punkt A.
Anta at det skjer en økning i arbeidssokken. Dette vil føre til en bevegelse av arbeidsbegrensningen utover. Produksjonen vil derfor tilpasses i punktet B. Produksjon av arbeidsintensive goder som klær vil øke fra C1 til C2. Produksjonen av kapitalintensive goder som bilder vil falle fra S1 til S2.
Dersom det skjedde en økt tilgang på kapital, så ville det motsatte skje. Da ville en økning i kapital medføre en reduksjon produksjon av klær, mens det vil være en økning i produksjon av biler. Siden helningen i faktortilgangskurven er brattere enn den kapitalintensive, så regnes biler for en kapitalintensiv næring og klær som en arbeidsintensiv.
Generelt kan man si at ved gitt forhold mellom produktprisene, vil økt tilgang på én av produksjonsfaktorene føre til økt produksjon av den vare som bruker denne faktoren intensivt, mens produksjonen av den andre varen vil avta.
Siden det forutsettes uendrede produktpriser, så skjer det ingenting med faktorprisene, og derfor ingenting med forholdet mellom arbeids- og kapitalinnsatsen i den enkelte bransje.
En implikasjon av teoremet er at det er mer effektivt å tilpasse seg til endret ressurstilgang ved å endre næringsstrukturen enn ved å endre faktorsammensetningen i den enkelte bransje.
Cairns
Cairns er by som ligger nordøst i staten Queensland på nordøstkysten av Australia. Den er Austalias 14. mest folkerike by med sine 144 730 innbyggere (2016). Byen er populær p.g.a sitt tropiske klima, og sin beliggenhet. Verdens største korallrev, The Great Barrier Reef, kan nås på under en time med båt fra byen. Ca 130 km nord for Cairns ligger et par nasjonalparker (Daintree National Park og Cape Tribulation) hvor turister kan oppleve regnskog.
BMW E90
Sammenligning med E46
E90 sedan er 49 mm lengre, 78 mm bredere og 9 mm høyere enn den forrige utgaven av 3-serien, E46. Akselavstanden er økt med 35 mm. Til tross for den økte størrelsen, er E90 lettere enn E46, noe som skyldes økt bruk av lette metaller som aluminium og magnesium.
E90 leveres med punkteringsfrie dekk som standard og leveres derfor ikke med reservehjul.
Coupé (E92)
Coupéversjonen ble lansert i august 2006 og er den første coupéen fra BMW hvor det er mulig å få firehjulstrekksystemet xDrive. Coupéen er lengre og smalere enn sedanutgaven.
Eksterne lenker
BMW 3-serie
Bjørn Erik Thon
Bjørn Erik Thon (født 6. februar 1964) er en norsk jurist. I februar 2022 tiltrådte han som likestillings- og diskrimineringsombud i Norge. Fra 2000 til 2010 var han forbrukerombud, og fra 2010 til 2022 var han direktør i Datatilsynet.
Utdannelse og yrkesliv
Thon er utdannet jurist (cand.jur.) fra 1989. Tidlig i karrieren arbeidet han blant annet som seksjonssjef i Forbrukerrådet, advokatfullmektig og dommerfullmektig. Han var politisk rådgiver (V) for Odd Einar Dørum i Justisdepartementet fra 1999 til 2000.
Han har skrevet flere kriminalromaner og bøker om forbrukerspørsmål.
I 2000 ble han utnevnt til forbrukerombud. Som forbrukerombud fikk Thon internasjonal oppmerksomhet da ombudet la an sak mot Apple for Markedsrådet ettersom selskapets produktlåsing av digital musikk kjøpt i iTunes Store bare kunne avspilles på Apples egne iPod-spillere. Søksmålet ble senere etterfulgt av flere europeiske land og fikk støtte fra den europeiske forbrukerorganisasjonen BEUC. Saken ble løst da Apple i 2009 bestemte å fjerne kopibeskyttelse på musikkfiler kjøpt gjennom iTunes.
Thon ble i 2010 utnevnt som Georg Apenes' etterfølger som direktør i Datatilsynet. I april 2016 ble han utnevnt til ny åremålsperiode som direktør i Datatilsynet.
Thon sitter i styret til NorSIS samt fakultetsstyret ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo.
Skolebibliotekarforeningen i Norge
Skolebibliotekarforeningen i Norge er en interesseorganisasjon for skolebibliotekarer og andre som arbeider for å bedre skolebibliotekenes kår i Norge. Foreningens formål, gjengitt fra foreningens nettsider, er å arbeide for
Siden 1982 har foreningen årlig utdelt Skolebibliotekarforeningens litteraturpris til en norsk forfatter av barne- eller ungdomslitteratur.
Joseph Lagu
Joseph Lagu (født 21. november 1931 i Madiland, i dagens Sør-Sudan) er en sudansk politiker.
Lagu ble uteksaminert fra den militære høyskolen i Omdurman i mai 1960 før han begynte som offiser i den sudanske hæren. I juni 1963 deserterte han fra det sudanske militæret og han sluttet seg til den sørsudanske motstandsbevegelsen mot den muslimske regjeringen i Sudan. Etter å ha flyttet til Storbritannia sammen med sin familie, holdt Lagu en ganske lav politisk profil, selv om han noen ganger dukket opp i politiske debatter.
CD (andre betydninger)
CD, Cd, cD og cd kan bety:
Kes – haukungen
Handling
Filmen handler om Billy (David Bradley), en 15 år gammel gutt fra en gruveby i England på 1960-tallet. Han blir hundset av alle; den eldre broren, skolekameratene og lærerne. Hans eneste venn og hobby er en tårnfalkunge som han temmer. Hans interesse for falkeungen fører til at han går på biblioteket for å låne en bok om emnet. Som følge av det nye interessefeltet får han også utvidet sin egen horisont, og øyner et håp om å unnslippe den skjebnen som gjelder for de fleste guttene på stedet: et yrkesliv i byens kullgruver. Men i håpet om at fremtiden skal by på noe annet for ham, møter han på motstand på flere måter.
Mottagelse
Filmen fikk god mottakelse av anmelderne; den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert omtalte den som «den beste og varmeste filmen på flere år». Filmen fikk også ros av anmelderen i tidsskriftet Variety. I 1999 kom filmen på en syvendeplass på British Film Institute s liste over de 100 beste britiske filmene i det 20. århundre.
Innspillingssted
Filmen ble innspilt i Barnsley i South Yorkshire, England.
Priser
I 1970 ble Kes tildelt «Krystallkulen» på Karlovy Vary International Film Festival.
I 1971 vant filmen to BAFTA-priser, i kategoriene «beste birolle» (Colin Welland) og «beste nykommer» (David Bradley), og ble nominert i ytterligere tre kategorier. Den ble samme år tildelt en Writers' Guild of Great Britain Award.
I rollene
(utvalg)
Metropolis 2000: Scenes from New York
Metropolis 2000: Scenes from New York er en musikkvideo fra det amerikanske progressiv metal bandet Dream Theater.
Videoen ble utgitt både som VHS og DVD 21. april 2001 av Elektra Records. Den inneholder den siste konserten på Metropolis 2000-turneen, fra Roseland Ballroom, New York City, 30. august 2000. VHS utgaven inneholder kun selve konserten, mens DVD-en har bonusspor.
Resonator
Eksempler på to fremtredende fysiske resonatorer er
En resonators frekvens bestemmes av de to førstnevnte komponentene som er tapsløse og altså ikke avgir energi som varme. Friksjonen eller motstanden bestemmer tapet, energiforbruket, samt viktige karakteristiske trekk ved resonatorens oppførsel. For matematiske sammenhenger, se Andreordens dynamisk system.
Motstanden (friksjonen) bestemmer om systemet er underkritisk, kritisk eller overkritisk dempet. Gitt at systemet tvinges ut av hviletilstanden og så slippes, eller opplever en permanent tilstandsforskyvning:
Den kritiske dempningen er derfor den hurtigste for å oppnå stillstand etter et sjokk.
Resonatoren er en fundamental funksjonsenhet i fysikken og kan beskrives nøyaktig med relativt enkle formler.