cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sofía Vergara
Vergara innehar nå rollen som Gloria Delgado-Pritchett i ABC-serien Modern Family. For denne innsatsen har hun blitt nominert til fire Golden Globe Awards, fire Primetime Emmy Awards og sju Screen Actors Guild Awards for. i 2020 dukket hun opp som ny dommer i sesong 15 av America's Got Talent.
Tidlig liv
Vergara ble født i Barranquilla, Colombia. Hennes mor, Margarita Vergara Dávila de Vergara, er husmor, og hennes far, Julio Enrique Vergara Robayo, produserte storfe for kjøttindustrien. «Toti» var kallenavnet Vergara fikk av sine fem brødre og søstre og mange søskenbarn. Hun vokste opp i Barranquilla, ble oppdratt som troende katolikk i en velstående familie og gikk på en privat tospråklig spansk/engelsk skole, kjent som Marymount School Barranquilla.
Etter å ha giftet seg som 18-åring og skilt seg to år senere studerte Vergara odontologi ved et universitet i Colombia i tre år. Etter hvert fikk hun muligheten til å jobbe i modellbransjen og i showbusiness, og Vergara bestemte seg for å utnytte dette. Hun forlot studiene to semestre før hun var ferdig med bachelorgraden. Snart bestemte hun seg for å flytte til Miami i USA blant annet for å komme unna uroen i Colombia (hennes eldre bror ble myrdet i 1998 i et kidnappingsforsøk). Hun tok med seg sønnen, moren og søsteren til USA. Hun har en fetter og en adoptivsøster, Sandra, som også er TV-skuespillere i USA.
Privatliv
Vergara giftet seg da hun var 18 med sin barndomskjæreste Joe Gonzalez. Hun fødte sønnen Manolo i september 1992, mens paret ble skilt i 1993. I 1998 ble Vergaras bror, Rafael, myrdet i Bogotá. Vergaras yngre bror, Julio, ble deportert 9. mai 2011 fra USA til Colombia etter å ha blitt arrestert i april: Julio hadde også en langvarig narkotikaavhengighet og var på kant med loven. «Å se noen dø over 10 år, litt etter litt, det er den verste straffen», fortalte Vergara Parade Magazine. «Nå er han som en annen person.»
Vergara ble diagnostisert med skjoldbruskkjertelkreft i 2000. Hun fikk skjoldbruskkjertelen fjernet, fikk strålebehandling og ble frisk igjen. Hun tar medisiner daglig for å kontrollere symptomene på hypotyreose.
Den 10. juli 2012 ble det rapportert at Vergara og hennes forretningskjæreste, Nick Loeb, var forlovet. Hennes adoptivsøster, Sandra Vergara, er også skuespiller. Biologisk er Sandra hennes kusine, men hun ble adoptert av Sofias foreldre.
Påtegninger
I 2011 ble Vergara det nye ansiktet til CoverGirl, med de første annonsene vist i januar 2012. I april 2011 dukket Vergara opp i en Pepsi-reklame med David Beckham, og en annen i januar 2012. Også i 2011 ble det annonsert at Vergara skal designe en kleskolleksjon for K-Mart, og hun dukket senere opp i en rekke reklamefilmer for Comcast's Xfinity og State Farm.
Stortinamu
Stortinamu (Tinamus major) er en fugl i tinamufamilien. Den lever i Mellom-Amerika og Sør-Amerika.
Sofía Vergara
Påtegninger
I 2013 signerte hun sponsorkontrakter med Pepsi, Rooms To Go og medisinen Synthroid.
Stortinamu
Beskrivelse
Stortinamuen er ca 44 cm lang og veier 1,1 kg. Den er på størrelse med en kalkun. Fargen går fra lys til mørk olivenfarge.
11. serierunde i Toppserien 2017
11. serierunde i Toppserien 2017 ble spilt tirsdag 27. og onsdag 28. juni 2017.
Fakta
'''Tirsdag 27. juni''' <div id="Stabæk v LSK Kvinner"> '''Onsdag 28. juni''' <div id="Trondheims-Ørn v Røa"> <div id="Arna-Bjørnar v Klepp"> <div id="Vålerenga v Grand Bodø">
Ekkjestølen kraftverk
Ekkjestølen kraftverk er et vannkraftverk ved Røldalsvatnet i Odda kommune i Vestland fylke.
Kraftstasjonen ligger ved Ekkjevika. Avløpet fra turbinen går i rør under RV 13 og med neddykket utløp i Røldalsvatnet.
Bygget ved siden er et sauefjøs.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 461 meter i Ekkjeåna.
Installert effekt er 4 MW fra en horisontal peltonturbin. Årsproduksjon er 17 GWh.
Mecomycter
Mecomycter' er en slekt av biller.
Utseende
Små (3-4 millimeter), avlange, mørke biller. Kroppen er kledt med fine, korte hår. Hodet er avrundet, foran trukket ut til en kort snute. Fasettøynene er forholdsvis små og litt utstående. Antennene er forholdsvis korte, uten klubbe, men litt fortykkede mot spissen. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte "skuldre" og fine, jevnt fordelte punkter, ingen punktrader.
Utbredelse
Gruppen finnes bare i USA, fra Kansas i øst til California i vest.
Systematisk inndeling
Gruppen ble tidligere plassert i underfamilien børstebiller (Dasytinae) i familien Dasytidae.
Tegeozetes tunicatus tunicatus
Tegeozetes tunicatus tunicatus er en midd (underart) som er plassert i inndelingen under edderkoppdyr.
Police Lëtzebuerg
Police Lëtzebuerg er politiet i Luxembourg. Det sorterer under innenriksministeriet og ble dannet 1. januar 2000 da politiet og gendarmeriet ble slått sammen.
Politiet har 59 politistasjoner organisert i fire regioner.
55 Cancri b
55 Cancri b (forkortet 55 Cnc b), av og til betegnet 55 Cancri Ab (for å skille den fra stjernen 55 Cancri B), også kalt Galileo, er en eksoplanet i bane rundt den sollignende stjernen 55 Cancri A, med en omløpstid på 14,65 dager. Den er den andre planeten etter avstand fra stjernen, og er et eksempel på en hot Jupiter, eller snarere en «varm Jupiter».
Nattfugl (Maroder-album)
Nattfugl er et musikkalbum med MarOder. Albumet ble utgitt den 17. januar 2011.
NACAC-mesterskapet i friidrett (U23)
NACAC-mesterskapet i friidrett (U23) ble arrangert første gang i 2000 i Monterrey (som U25), og blir arrangert annenhvert år. NACAC-mesterskapet er for deltakere fra Nord-Amerika og Karibia.
Mesterskapet blir arrangert av NACAC.
Canada under Paralympiske sommerleker 1972
Canada deltok med en tropp under Paralympiske sommerleker 1972 i Heidelberg, Vest-Tyskland. Troppen bestod av førti utøvere, 27 menn og 13 kvinner.
Intertel
Intertel er en internasjonal interesseorganisasjon for mennesker med høy IQ, grunnlagt i Storbritannia i 1966 av Ralph Haines. I motsetning til Mensa som har et krav på minst 130 (98% percentil) for medlemskap, er Intertel åpen for alle som har en score på minst 135 (99% percentil) på ulike standardiserte intelligenstester som er godkjent av Intertel. Det er delt inn i syv regioner med hver sin leder, og har over 1500 medlemmer i over 30 land. Intertel utgir tidsskriftet Integra. I tillegg har Intertel også en Hall of fame for utvalgte medlemmer.
Metopa mirifica
Metopa mirifica er en art av slekten Metopa som er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.
Gruppen ble første gang beskrevet av den norske havforskeren Jonas Axel Boeck i 1871.
UFC 2
The Ultimate Fighting Championship Part II (senere omnavnet til UFC 2 eller UFC 2: No Way Out) var et mixed martial arts-arrangement holdt av Ultimate Fighting Championship den 11. mars 1994 i Mammoth Gardens i Denver, Colorado. Arrangementet ble sendt live på pay-per-view i USA og ble senere gitt ut på VHS.
Historie
UFC 2 hadde seksten deltakere i et turneringsformat med en førstepremiepott på 60 000 USD. De første syv kampene ble ikke vist live på pay-per-view, men var inkludert på VHS-utgaven. Turneringen hadde ingen vektklasser. Kampene hadde ingen tidsbegrensinger eller runder, og ingen dommere ble brukt.
Utøverne kunne vinne kampene gjennom submission, knockout eller ved at motstanderens hjørnemann kastet inn et håndkle. UFC 2 var debuten for dommeren Big John McCarthy, som kan bli sett på av mange som en av de mest kjente dommerne i MMA.
Siden dette var den eneste turneringen med seksten deltakere i UFC sin historie er Royce Gracie den eneste personen som har deltatt i og vunnet fire kampern på en kveld i UFC.
UFC 2-turneringen
1 Frank Hamaker måtte trekke seg på grunn av skade. Han ble erstattet av Fred Ettish.
Nihotunga
Nihotunga er en slekt av krepsdyr i Nihotungidae-familien innenfor den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppens arter er alle bentiske bunndyr. Artene har små øyne, til forskjell fra gruppen Hyperiidea hvor artene har større øyne og er frittsvevende planktoniske.
Familien har 1 slekt.
Gruppens taksonomi
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Metopa koreana
Metopa koreana er en art av slekten Metopa som er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.
Gruppen ble første gang beskrevet av den norske havforskeren Jonas Axel Boeck i 1871.
Fossabekken kraftverk
Fossabekken kraftverk er et vannkraftverk på Gjerde ved Maurangsfjorden i Kvinnherad kommune i Vestland.
Det eies av lokal grunneier, og har installert en horisontal peltonturbin.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 240 meter.
Installert effekt er 460 kW. Årsproduksjon er 0,75 GWh.
Jørg Lian
Jørg Lian (født 1968) er en norsk soldat i Hæren. Han er sersjantmajor og tjenestegjør som Forsvarets logistikkorganisasjons sjefssersjant.
Karriere
Lian startet i 1987 sin karriere i Forsvaret. Han har tjenestegjort i en rekke avdelinger, blant annet Artilleribataljonen, 2. bataljon og Telemark bataljon. I perioden 2000-2014 arbeidet han som spesialist på eksplosivrydding i Forsvarets spesialkommando/Hærens jegerkommando (FSK/HJK). Han har hatt tjeneste i Afghanistan i fem perioder, først i 2002 og deretter i 2007, 2008, 2009 og 2012. Flere av periodene gikk over 2 eller flere kontingenter. Han har også tjenestegjort i Libanon, Kosovo og Irak, samt bidratt med operativ støtte i Bosnia og FYROM.
Lian startet som den første sjefssersjanten for Forsvarets kompetansesenter for logistikk og operativ støtte (FKL) i 2015. 1. januar 2019 ble han tilsatt i den nyopprettede stillingen som sjefssersjant for Nasjonalt logistikkoperasjonssenter (NLOGS). Hovedoppgaven var å være sjefssersjant for hele Forsvarets logistikkorganisasjon (FLO), stillingen ble derfor raskt omgjort til sjefssersjant FLO. I 2018 ble han og sersjantmajor Øystein Mjelle de to første fra Norge til å fullføre US Army Sergeants Major Academy (USASMA). Lian tjenestegjorde i Irak fra august 2020 til mars 2021, hvor han og en fransk offiser dannet Command team-et til den helt nyopprettede Military Advisor Group - Joint Operation Command Advisor Team (MAG JOCAT), en multinasjonal styrke med rådgivere som bistod det operative hovedkvarteret i Irak. Med dette ble Lian den første norske sjefssersjant med Sersjantmajor grad til å inneha en slik toppstilling i internasjonale operasjoner.
Utmerkelser
Han ble i en seremoni på Akershus festning 8. mai 2011 tildelt Krigskorset med sverd «for å ha utvist særlig fremragende tapperhet og ledelse under internasjonale operasjoner i Afghanistan i 2009.» Under samme seremoni ble også Trond André Bolle (post mortem) og Eirik Johan Kristoffersen tildelt medaljen. Disse tre ble de første som mottok Krigskorset for tjeneste etter andre verdenskrig.
Lian har også mottatt Navy Presidential Unit Citation. Han var blant de 50 soldatene fra Forsvarets spesialkommando/Hærens jegerkommando som sammen med 28 marinejegere mottok denne 8. februar 2005 på bakgrunn av Forsvarets spesialkommandos innsats under «Operation Enduring Freedom» i Afghanistan. De norske soldatene var en del av den multinasjonale styrken Styrke K-Bar. Åtte land deltok med mannskap i operasjonen. Enhetene ble hedret for sin innsats i perioden fra oktober 2001 til mars 2002. Utmerkelsen ble tildelt på bakgrunn av fellesstyrkens: «Enestående mot, taktisk dyktighet og evne til operativ utførelse».
Lian mottok US Army Commendation Medal for sin innsats i MAG JOCAT.
I tillegg til de tre ovennevnte utmerkelsene har Lian mottatt Forsvarsmedaljen med stjerne, Forsvarets medalje for internasjonale operasjoner med to stjerner, Forsvarets operasjonsmedalje for Afghanistan med romertall Ⅸ, Forsvarets operasjonsmedalje for Irak med romertall Ⅱ, Hærens vernedyktighetsmedalje med tre stjerner, FN-medaljen for UNIFIL med 3-tall, NATO-medaljene for Kosovo og for ISAF med 3-tall, Forsvarets medalje for skyting og Forsvarets medalje for feltsport.
Visekonstabel
Visekonstabel er en miltær grad i det norske Sjøforsvaret.
Visekonstabel ble innført i Norge på OR-2 nivå i forbindelse med innføringen av den nye ordningen for militært tilsatte. Graden tilsvarer visekorporal i Hæren og i Luftforsvaret visespesialist.
Visekonstabel (OR-2) i ulike NATO-land
Visekonstabel brukes i en rekke andre NATO-land.
Dødsone
En dødsone er et område hvor en radiooverføring ikke kan mottas. Sonen er ringformet og ligger i omådet mellom direkte radiooverføring langs bakken og signaler reflektert fra ionosfæren. Fenomenet må ikke forveksles med radioskygge som skyldes tilfeldige hindringe som bygninger og fjell i siktlinjen for radiotransmisjonen.
Når man bruker frekvensområdet til kortbølgeradio for telekommunikasjon vil radiobølger forplantes både parallelt med bakken og mot ionosfæren, referert til henholdsvis som en jordbølge og en rombølge. En dødsone er et ringformet geografisk område mellom de ytterste punktene hvor jordbølgen kan bli mottatt, og den nærmeste punktet som de reflekterte rombølgene kan bli mottatt. Innenfor dette geografiske området kan ingen signaler mottas på grunn av forholdene i det lokale ionosfæren, hvor relevante rombølger ikke reflekteres, men bryter igjennom ionosfæren.
Dødsone er et naturlig fenomen som ikke kan bli påvirket av tekniske hjelpemidler. Bredden avhenger av høyde og form av ionosfæren og på den lokale ionosfæriske maksimale elektrontetthet preget av kritisk frekvens foF2. Det varierer hovedsakelig med denne parameteren, og blir større for lav foF2. Med en fast arbeidsfrekvens det er store av natten og kan til og med forsvinne av dagen. Sending på natten er mest effektivt for kommunikasjon over lang avstand, men dødsonen blir da betydelig større. Bølger med svært høy frekvens og høyere normalt reiser gjennom ionosfæren, og derfor er kommunikasjon via rombølger eksepsjonelt. Et sterkt ionisert es-lag som av og til kan dukke opp om sommeren kan produsere et slikt eksempel.
Populærkultur
Dødsonen er gjenstand for filmen 'Skipzone" laget i 1992 av den britiske kunstneren Peter Lee-Jones. Filmen handler om områder i det skotske høylandet der det er vanskelig å få tak i radio- og TV-signaler.
Carmen Phillips
Carmen Phillips (født 9. januar eller juni 1895 - 9. desember 1936 ) var en amerikansk skuespiller av den tause æra. Hun dukket opp i 61 filmer mellom 1914 og 1926. Hun ble født i San Francisco, California.
Tegeozetes angolensis
Tegeozetes angolensis er en midd (art) som er plassert i inndelingen under edderkoppdyr.
Tyrifjord barne- og ungdomsskole
Skolen ble etablert 18. mars 1996. Adressen er Tyrifjordveien 32, 3530 Røyse.
Det er veldig få elever på denne skolen, gjennomsnittlig personer på denne skolen er 40.
Gjerde kraftverk
Gjerde kraftverk er et vannkraftverk på Gjerde, Mauranger, Kvinnherad kommune, Vestland fylke.
Installert effekt er 1,7 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 5,7 GWh.
Heimdal
Heimdal kan ha flere betydninger:
Stedsnavn:
Mytologi:
Anvendt mytologi:
Tegeozetes tunicatus breviclava
Tegeozetes tunicatus breviclava er en midd (underart) som er plassert i inndelingen under edderkoppdyr.
Vatle
Vatle kan vise til:
Raoul Peck
Han skrev og regissert spillefilmen Sometimes in April fra 2005 om folkemordet i Rwanda. Filmen vant Amandaprisen 2006 i klassen beste DVD-Amanda, ble nominert til Gullbjørnen under filmfestivalen i Berlin og fikk en nominasjon under Primetime Emmy Awards. I 2016 kom hans dokumentarfilm I Am Not Your Negro basert på avdøde James Baldwins manuskript om borgerrettighetsbevegelsen i USA på 1960-tallet. Filmen vant pris for beste dokumentar under BAFTA-utdelingen i 2018 og ble nominert til Oscar for beste dokumentarfilm under den 89. Oscar-utdelingen i 2017.
Magne Hesmyr Nilsen
Magne Hesmyr Nilsen (født 10. februar 1981 i Porsgrunn) er en norsk fotballspiller. Som barn startet han å spille fotball i Idrettsforeningen Herkules i Skien. I 1997 ble han juniorspiller i Odds Ballklubb, der han spilte i tre sesonger. Deretter spilte han én sesong i Idrettsklubben Start. I 2002 ble han spiller i Flekkerøy Idrettslag (Fløy), der han var i to sesonger. Fra 2004 til 2008 spilte han i Mandalskameratene. I denne perioden rykket Mandalskameratene opp til Adeccoligaen, men Nilsen var også med på nedrykket fra ligæn.
Nilsen flyttet deretter til Bergen, og startet som spiller i Fyllingen, som seinere ble FK Fyllingsdalen. I 2010 var han med på å slå Brann i cup-mesterskapet. Laget fikk 2.-plass i 2.divisjon med FK Fyllingsdalen.
Nilsen gikk i 2015 til Sandviken som trener for herrelaget, og i hans første sesong som hovedtrener ble Sandvikens A-lag både seriemester og kretsmester.
Nilsen er nå lærer på Mjølkeråen skole.
Arleen Whelan
Arleen Whelan (født 1. september 1914, død 7. april 1993) var en amerikansk filmskuespiller. Hun dukket opp i 25 filmer mellom 1937 og 1957, angivelig etter at 20th Century Fox-direktør H. Bruce Humbers oppdaget henne i en barbersjappe. Etter hennes prøveinnspilling ble Whelan valgt til den kvinnelige hovedrollen i en filmatisering av Robert Louis Stevensons Kidnapped (1938).
May Robson
May Robson (født 19. april 1858 i Melbourne i Victoria, død 20. oktober 1942 i New York City i New York) var en australsk-amerikansk skuespillerinne og dramatiker som hadde en karriere som spente over hele 58 år fra starten i 1883 i en alder av 25 år. Hun var en av de større teaterskuespillerne på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet. Hun er best kjent idag for sine dusinvise filmer i 1930-årene som hun spilte inn i en alder av over 70 år gammel. Hun spilte vanligvis tverre gamle kjerringer med hjerter av gull.
Robson var den tidligst fødte person som fikk en større karriere i Hollywood og som ble nominert til en Oscar.
Teater
Det følgende er en ufullstendig liste over sine sceneopptredener:
Filmografi
Det følgende er en ufullstendig liste over mer enn 60 spillefilmer som Robson laget i løpet av sin karriere:
Metopa timonovi
Metopa timonovi er en art av slekten Metopa som er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.
Gruppen ble første gang beskrevet av den norske havforskeren Jonas Axel Boeck i 1871.
Friidrett under Sommer-OL 2012 – Tikamp menn
Tikamp herrer under sommer-OL 2012 i London ble arrangert den 8. - 9. august 2012 på Olympiastadion. 30 utøvere stilte på start, og 26 av dem fullførte alle øvelsene.
Norge var ikke representert ved noen utøvere.
Konkurransens format
Tikamp krever øvelser både på løpebanen og på gresset, dette gir et poengsystem der høyeste poengsum tildeles for bedre resultat. Poengene på alle 10 øvelsene blir lagt sammen, og utøveren med flest poeng vinner konkurransen.
Sammenlagt resultater
{{legend|#F2F5A9|Den høyeste poengsummen, vinneren av den enkelte øvelsen, er markert i gult|border=solid 1px #AAAAAA}}
Bristol Scout
Bristol Scout var et enseters britisk biplan med roterende motor, opprinnelig bygget for konkurranser. Tilsvarende raske, lette fly i perioden ble brukt av RNAS og RFC som "speidefly", eller til hurtig rekognosering. Det var et av de første enseters fly som ble brukt som jagerfly, selv om det ikke var mulig å utstyre det med en effektiv foroverrettet bevæpning før det første britisk-konstruerte synkroniserte maskingevær ble tilgjengelig sent i 1916, og da var Scout blitt avleggs. Enseters jagere fortsatte å bli kalt "scouts" i britisk bruk til tidlig på 1920-tallet.
Bakgrunn
Bristol Scout ble konstruert i andre halvdel av 1913 av Frank Barnwell og Harry Busteed, Bristols sjeftestpilot som tenkte på bygging av en liten dobbeltdekker med høye ytelser mens de testet en Bristol X.3, et prosjekt som hadde blitt konstruert i en egen separat hemmelig konstruksjonsavdeling, ledet av Barnwell. Konstruksjonen hadde opprinnelig arbeide nr. SN.183, arvet fra en kansellert konstruksjon for den italienske regjering. Ledet av  Henri Coanda ble det halvferdige skrog som fortsatt befant seg i fabrikken og tegningene for flyet hadde dette nummer.
Konstruksjon og utvikling
Konstruksjonen var et enseters biplan med lke lange staggervinger. De var paralelle med rette vingetipper, og balanseror på begge vingepar. Vingeseksjonen var konstruert av Coanda og hadde blitt brukt på Bristol Canada Biplan. Den rektangulære seksjon av skroget var en ortodoks wire-avstivet trekonstruksjon av ask og furu, men den fremre seksjon var kledd med aluminiumplater, og bakre seksjon kledd med duk. Den ble drevet av en 80 Hk Gnome Lambda roterende motor montert i en cowling som ikke var åpen foran, selv om bunnen var åpen for å slippe kjølig luft til motoren. Den hadde rektangulært balanseror uten noe fast vertikalt sideror og delt høyderor. De faste horisontale haleflater var av stålrør med ribber av tre og rorene av bare stålrør.
Den første flyvning foregikk på Larkhill 23. februar 1914 med Busteed og den ble så plassert på utstilling i mars 1914 på Aero Show i Olympia i London. Etter mer flyving på at Larkhill ble prototypen senere referred til som Scout A returnert til fabrikken i Filton og utstyrt med 15 cm større vinger. Andre endringer omfattet større ror og en ny Cowling med åpning i front, og stoffkledde hjulskjermer. Den ble evaluert av britiske militære 14. mai 1914 på Farnborough Airport da den ble fløyet av Busteed. Flyet nådde en toppfart på 157 km/t, mens stallhastigheten var 64 kmt. Flyet ble så påmeldt for Aerial Derby i 1914, men deltok ikke på grunn av været var så dårlig at Bristol ikke ville risikere flyet. Nå var ytterligere to flere eksemplarer under bygging og prototypen ble solgt til Lord Carbery for 400 pund uten motor. Carbery utstyrte den med en 80 Hk Le Rhône 9C ni-sylindret roterende motor og meldte den på til London–Manchester race den 20. juni, men skader på flyet under landing på Castle Bromwich gjorde at den måtte trekke seg. Etter reparasjoner, inklusive modifisering av understellet ved å øke hjulavstanden, meldte Carbury det til London–Paris–London race den 11. juli, men han måtte nødlande i Den engelske kanal på tilbaketuren. Mens den stod i Frankrike ble, ved mistak bare en av de to drivstofftanker fylt opp. Carbury klarte å lande langs et skip og slapp fra det, men flyet var tapt.
Nummer 229 og 230, senere kalt Scout B da Frank Barnwell i ettertid ga typen nummer til tidlige Bristol fly som var identiske til den modifisere Scout A, unntatt en modifisert nedre vinge og ror. Fullført like etter utbruddet av første verdenskrig i august 1914, ble de rekvirert av War Office.
War Office ble så imponert over flyets prestasjoner at de bestilte ytterligere tolv eksemplarer den 5. november og Admiraltetet bestilte ytterligere 24 den 7. desember. De produserte fly, senere kalt Scout C, skilte seg fra sine forgjengere, vesentlg i konstruksjonsdetaljer, selv om cowling ble byttet ut med en med mindre frontalåpning.
Operativ historie
Perionden da Bristol Scout (1914–1916) var i bruk markerte genesis av jagerfly som en distinkt type og mange av de tidligste forsøk på å bevæpne britiske traktor konfigurerte fly med foroverrettet maskingevær ble testet i kamp med Bristol Scouts. Disse begynte med å armere den andre Scout B med to rifler, en på hver side, rettet utover og forover for å gå klar av propellerbuen.
To av Royal Flying Corps'tidlige Bristol Scout C fly, fløyet av kaptein Lanoe Hawker ved No. 6 Squadron RAF, ble begge, i tur og orden avskrevet på grunn av skader påført under kamp. 1611 fikk sin geværmontasje med byttet ut med et Lewis maskingevær på venstre side av skroget, nesten identisk med måten riflene ble prøvd på den andre Scout B. En montering som Hawker hadde konstruert. Da Hawker skjøt ned to tyske fly og tvang ned en tredje 25. juli 1915 over Passchendaele og Zillebeke ble han tildelt det aller første Victoria Cross for kamp med et britisk enseters speide/jagerfly i luftkamp mot en fiendtlig tyngre enn luft fly, som etterfulgte VC tildelt til William Rhodes-Moorhouse (som fløy et B.E.2 toseters observasjonsfly) og Reginald Warneford (som fløy mot en Zeppelin) i april 1915 og i 1915. henholdsvis.
Noen av de opprinnelige 24 Scout C for RNAS var bevæpnet med en (eller tilfeldigvis to) Lewis maskingevær, noen ganger med Lewis montert på den sentrale vingeseksjon på samme måte som i Nieuport 11, mer vanlig var et tvilsomt valg av plassering av noen av RNAS piloter, i montering av Lewis maskingevær forrest på skroget på deres Scout C, akkurat som om det hadde vært et til synkronisert våpen som skjøt direkte forover gjennom propellerbuen, en aksjon som ville føre til alvorlige skader på propellen. Typen hadde blitt prøvd av Roland Garros på hans Morane-Saulnier Type N monoplan. Det ble også forsøkt på noen av RFC's siste Scout C., men siden dette synes å bli brukt på Morane Type Ns omfattende "kaserolle" spinner som nesten totalt blokkerte kjøleluften. Fra å nå motoren, ble denne metode ikke fulgt videre med Bristol.
Første take-off fra hangarskip
En RNAS Scout Pear var det første landfly som tok av fra et skip da løytnant H. F. Towler som fløy No. 1255 fra hangardekket på et hangarskip, HMS Vindex den 3. november 1915. i et forsøk på å forsvare seg mot tyske luftskip. Da RNAS Scout D ble utstyrt med Ranken Dart med 0,45 kg eksplosiver per prosjektil frigjort fra et par vertikale  sylindriske containere, noen ganger under pilotens sete, hver innholdende 24 flechetter. Den 2. august 1916 fløy løytnant C. T. Freeman en Scout fra dekket på Vindex og  Zeppelin L 17 med Ranken Darts. Ingen av disse Darts påførte noe skade på Zeppelineren, og siden Freemans fly ikke kunne lande på Vindex og var for langt fra land for en sikker retur, måtte han nødlande på vannet med sin Scout D etter angrepet.
Synkroniserte maskingevær
I mars 1916 ble RFC Scout C No.5313 utstyrt med et Vickers maskingevær, synkronisert til å skyte gjennom propelleren med det håpløse Vickers-Challenger synkroniseringsutstyr, det eneste tilgjengelige for RFC på den tid. Seks andre Scouts, Scout C og tidlige Scout D ble også montert med den samme kombinasjon. Typer som brukte dette, (inklusive B.E.12, R.E.8 og Vickers F.B.19) hadde alle geværet montert på høyre side av skroget. Forsøk på å bruke dette til synkronisering av et, sentralt montert på Bristol Scout var mislykket og testene fortsatte, i det minste til mai 1916. Det resulterte i at ideen ble forlatt og ingen Vickers-bevæpnet Bristol Scout ble brukt operativt.
Scout D-kopi
I 1962 startet Leo Opdycke, grunnleggeren av karvartalspublikasjonen AERO, å bygge en reproduksjon av modellen Scout D i sin hjemby Poughkeepsie i New York. Planen var å installere en roterende motor av typen Le Rhône 9C 80 Hk. Byggingen skred langsomt opp gjennom 1980-tallet. Da flyet var ferdig bragte han det til Old Rhinebeck Aerodrome. Han gjennomførte en overveiende vellykket jomfrutur, med et feiltrinn som ikke forårsaket noen personskade. Flyet ble deretter satt på utstilling, uten motor, på Fleet Air Arm Museum i Yeovilton i Storbritannia.
Scout C-kopi
En annen kopi som har blitt bragt på vingene var en reproduksjon av Bristol Scout C nr. 1264, som var et av de første 24 Scout C-flyene som ble bygget for RNAS. David og Richard Bremner fra Storbritannia, som var barnebarn av den opprinnelige føreren av Scout C nr. 1264, ønsket å bygge en flydyktig kopi til ære for sin farfar, RNAS-pilot Francis Donald Holden Bremner, ved å bruke gjenstander fra bestefarens opprinnelige fly. De startet planleggingen i 2002, og begynte å bygge skroget i 2008. I likhet med Opdycke utstyrte de sin kopi med en roterende motor av typen Le Rhône 9C. Den 9. juli 2015 kunne de ta flyet på vingene, og fløy rundt Gallipoli hvor deres bestefar var stasjonert fra desember 1915 til august 1916 og fløy den opprinnelige Scout C-maskinen i krigen mot Sentralmaktene. I denne kopien var det installert en original joystick og en fremdeles fungerende Bosch startmagnet fra det originale No. 1264-flyet.
Downhill Domination
Downhill Domination er et racerspill utviklet av Santa Monica Studio til PlayStation 2. Det kom ut i 2003 i Nord-Amerika og 2004 i Europa.
Rauf Məmmədov
Rauf Məmmədov (Rauf Mamedov; født 26. april 1988 i Baku) er en aserbajdsjansk stormester i sjakk, som har vunnet det nasjonale mesterskapet tre ganger (2006, 2008, 2015).
Məmmədov lærte sjakk som syvåring, og ble stormester rett før sin 16-årsdag i 2004 etter Dubai Open.
Məmmədov har representert landet sitt under flere lagturneringer, som Sjakk-OL i 2008 og 2012, samt Lag-EM i 2009, 2013, 2017 og 2019.
Han tok gullmedalje i lynsjakk under EM i hurtig- og lynsjakk 2015 i Minsk og sølvmedalje i hurtigsjakk under EM i hurtig- og lynsjakk 2019 i Tallinn.
Julio Ángel Fernández
Julio Ángel Fernández Alves (født 5. april 1946 i Montevideo) er en uruguayansk astronom og medlem av avdelingen for astronomi ved Universidad de la República i Montevideo. Han er også et medlem av PEDECIBA (programmet for utviklingen av basisvitenskap i Uruguay). Fra 2005 til 2010 var han også dekanus ved Universidad de la Republicas fakultet for vitenskap. Asteroiden 5996 Julioangel er oppkalt etter ham.
Gujin tuixu jicheng
Gujin Tushu Jicheng er en svært omfattende encyklopedi som ble til i Qingdynastiets tid, i epokene til Kangxi-keiseren og Yongzheng-keiseren. Verket ble ferdig i 1725.
Julio Ángel Fernández
Under Den internasjonale astronomiske unions generalforsamling i 2006, foreslo Alves dagens klassifiseringssystem for himmellegemer i solsystemet.
Gujin tuixu jicheng
Arbeidet ble trykket i 1726 med bruk av flyttbare enkelttegnstyper av kobber. Det omfattet rundt 10 000 bind (卷, juǎn). Det ble trykket i om lag seksti eksemplarer.
En av Yongzhengs brødre holdt lenge sin ledende hånd over prosjektet, men Yongzheng var oppsatt på å gi alene ære til sin far Kangxi i stedet.
Ole Edvard Møller
Ole Edvard Møller, mest kjent som «Postmester Møller», (født 4. januar 1829, død 18. november 1910), var postmester og toller i Svinesund, Østlandets port til Sverige og Europa, den gang alt måtte fraktes i båt over fjorden.
Han var også aktiv i kommunepolitikken i Berg kommune, nå en del av Halden, og ble landskjent som seiler, båtbygger og sitt arbeid for seilsporten i dens fødsel i Norge. Han engasjerte seg også mye i fiskeriforvaltningen.
Utdannelse og yrkesliv
Møller gikk til sjøs i ung alder og i 1849 tok han styrmannseksamen. Han seilte som styrmann til 1852 da hans far døde i pinsen under en ulykke. Etter faren arvet Møller en jordbrukseiendom som han drev og ekspanderte. Han overtok også farens jobb som postmester og tollbetjent i Svinesund.
Både post- og tollkontoret ble nedlagt ut på 1860-tallet etter at varer ble stadig mer fraktet med skip og med jernbanen etter at den var bygget. Møller fikk tilbud om ny postmesterstilling et annet sted, men valgte å bli på gården og han var dessuten også aktiv i lokalpolitikken.
Lokalpolitiker
Møller ble valgt inn i Berg Herredsstyre i 1862. Han ble også ordfører, en stilling han hadde i omtrent 30 år til han gikk av i 1899. I Berg ble han også medlem av lignings- og overligningskommisjon, skolestyre, og formann i den matrikuleringskommisjonen. Han var også distriktets valgmann ved stortingsvalgene og medlem av styret for Kalnæs landbruksskole. Møller var også aktiv i fiskerispørsmål med bl.a. forvaltning av sildestammen og sendte prøver til Oslo. En gang på 1870-tallet ble han forespurt om han ville ta en stilling som fiskeriinspektør for hele Østlandet, men takket nei.
Båtbygger og seiler
For å utnytte dødtid for hans ansatte på gården og tollkontoret, begynte han et lite båtbyggeri. Det ble først bygget prammer og fraktebåter for tollstedet, men etter hvert større båter og i 1862 fikk han solgt en skøyte til Fredrikshald tollkammer. Han fikk også bygget båter til seg selv og ble en ivrig seiler. Møller hadde mening om båtenes linjer og konstruerte dem selv som en variant av Hvalerskøyta. I 1865 hadde han en på 10,15 m lengde (33,3 eng. fot) med 3,75 m bredde. Siden han var opptatt av fiskeriene, seilte han til fiskeriutstillingen Bergen i 1865.
Bergensregattaen i 1865
Etter at Eilert Sundt hadde påpekt i 1861 i en artikkel i «Folkevennen» at omtrent 750 mennesker omkom årlig på havet, og Nord-Norge med de store fiskeriene der var overrepresentert, hadde det blitt mye diskusjon rundt bedre båttyper.
Det deltok 12 båter, to Hvalerskøyter, en Kristiansandsskøyte, tre Listerbåter, to Stavangerbåter, tre vestlandsbåter og en Nordlandsbåt. Møllers Hvalerskøyte og en Hardangerbåt, var de eneste med dekk hvilket ikke er en fordel i regatta da båtene blir tyngre og får et høyere tyngdepunkt. Men Møller tok en suveren førsteplass etter 51,5 minutters seilas, 4 minutter foran den andre Hvalerskøyta som igjen var 3,5 minutt foran tredje som var en Listerbåt.
Av komiteen fikk Møller denne omtalen: «Ved Undersøgelsen af Baadene, forsaavidt deres Konstruktion og Udførelsen af Arbeidet paa dem angik, fandt Juryen, at den af Committeen i Fredrikshald udstillede, Postmester Møller tilhørende, Hvaløerbaad, der havde viist sig at være en god Seiler, havde en god Konstruktion, ligesom den i det Hele taget var bygget med mere Omhu end Tilfældet er med de almindelige Hvaløer-Lodsbaade, hvorfor den tilkjendtes «hædrende Omtale».»
Møller fikk solgt båten og satte i gang å bygge en ny og større båt.
Båtstevnet i Stavanger 1868
Etter regattaen i Bergen, gikk diskusjonen høyt rundt hele kysten om hvilken båttype som var best. Stavanger by inviterte til et stort båtstevne med kappseilas for bruksbåter. Kystkommuner landet rundt sponset loser, fiskere og båtbyggere til å stille med det beste deres distrikt kunne oppdrive.
Omtrent 200 båter deltok. Møller deltok med sin nye båt i en losbåtklasse med 21 båter. Han vant igjen, denne gangen i en fire timers seilas hvor han slo nestemann med 42 minutter, raskest av alle uansett klasse. Stavanger Amtstidende omtalte seilasen, her gjengitt i Bergensavisen 13/8-1868, med Møller som «den berømte Møllerske Skøite fra Svinesund, der indtog Hæderspladsen».
Regattaen i Stavanger var god reklame for Møller som fikk solgt sin båt til en Bergensmann for 720 Spd, omtrent det dobbelte av hva en ny losskøyte kostet fra en båtbygger.
Regattaen i Gøteborg 1871
I mai 1871 utlyste Gøteborg en internasjonal regatta som skulle gå i august for både lystbåter og bruksbåter. 81 lystbåter og 61 bruksbåter meldt seg på.
På seilasen nedover fikk Møller med seg en journalist fra Fredrikshalds Tilskuer som beskrev turen, med bl.a. denne beskrivelsen, gjengitt 8. august 1871 i Aftenposten : «''Postmester Møllers kravelbyggede Dæksbaad, med hvilken Deres Brevskriver fulgte, viste sig som en fortrinlig Seiler, let at styre og saa smidig i sine Bevægelser, at man knapt kunde mærke Bølgernes Slag mod dens Boug. Vinden var hele Tiden sydlig, saa vi jevnlig maatte krydse og paa lange Strekninger vende hvert Øieblik i de trange Løb, hvorigjennem vi for; men alligevel avancerede vi dog daglig i Gjennemsnit en Mil i Timen'' [red. anm: Mil = 1 sjømil = 4 n.m, dvs. 4 knop] og — endskjønt jeg ikke for nogens Vedkommende vil foregribe den Dom, som en høiere Autoritet snart skal fælde over den smukke Regattaflaade, der nu ligger fortøiet ved "Påleverket" paa Gøteborgs Havn med Mast ved Mast, indhyllet i en broget Sky af Flag og Vimpler, og en stadig Gjenstand for Beskuelse, Bemærkninger og Gisninger, om denne eller hin vil vinde Prisen — kan jeg dog ikke afholde mig fra at fortælle, at vi seilede forbi alle de Fartöier, som var i fölge med os, naar herfor maatte undtages en Lystkutter fra Kristiania [Oslo], der under en svag bris vandt et Par Kabellængder foran oss paa en Mils Vei, medens vi havde Overtaget i Søgang og under den vanskelige Krydsing i Skjærene.»
Møller deltok med sin nye lystkutter «Duen». Båten er i de ovenstående avisartikler omtalt som kutter og han var denne gang plassert i en av lystbåtklassene. På ny var han først i mål. Prins Oscar som delte ut premiene, påpekte at Møller riktignok hadde gjort et lite brudd på seilreglementet, men da han lå så langt foran sine konkurrenter både «i seilas og manøverferdighet», ble han likevel tilkjent 1. premie, et sølvfutteral.
Hvalerskøytene, både fiskeskøytene og losbåtene, gjorde så godt som rent bord i sine klasser. I fiskebåtklassen vant en mann man skulle høre mer fra opp gjennom årene, Bartold Hansen. Premien her var 30 makrellgarn. Barthold Hansen var fisker og los og bygget sine egne Hvalerskøyter. Som Møller solgte han dem etter noen gode regattaer, og etter sigende, ofte med god fortjeneste.
En annen senere kjent person som også deltok i denne regattaen, var Colin Archer. Han stilte med sine to første lystbåter bygget 1867 og 1870. Disse var av engelsk form med lengde 26 fot og således mindre enn Hvalerskøytene, og de var klinkbygget og halvdekket. Archer lå en stund i teten med den han seilte i en lystbåtklasse, men endte på 3. plass. Vel hjemme etter denne seilasen, bygde han sin første losskøyte inspirert av Hvalerskøyta kombinert med lystbåtenes linjer.
Regattaresultater ga båtbyggeroppdrag
I 1871 deltok Møller også i en regatta i København og fikk 2. premie.
I Vallø-regattaen ved Tønsberg i 1872 tok han 1. premie.
I 1873 prøvde man å få til en stor landsregatta ved Jomfruland. Det ble imidlertid i hovedsak bare deltagere fra Østfold til Telemark, men likevel hele 43 båter stilte til start. Møller måtte denne gang se seg slått av Archer som hadde bygget seg en ny og større lystkutter, men Møller med «Duen» skal ha hatt et uhell underveis og likevel slo han fire andre i klassen. På premieutdelingen ble det utbrakt skål for Møller og Archer, men regattakomiteens medlem, Johan Dahll, påpekte at det fortsatt var alt for mange forlis med loser, ikke minst siste år: «''Denne kantring, som vore Lodsbaade skal være udstatte for, naar de i svær Sø faar en krap eller saakaldt forkert Sø under Flakket paa Luv Side, idet den Krænger over for Sejlet, maa være en væsentlig Feil i Konstruktionen; thi en Lodsbaad skal ikke kunne kantre i aaben Sø under en øvet Haands Styrning. Muligens ligger Skylden i et for bredt Flak og for lidet Dybgaaende.''» Selv om taleren her klart poengterte problemet, skulle det gå nesten et 10-år før båtbyggerne hadde løst problemet fult ut for losskøytene.
I 1880 skulle Møller delta i en regatta ved Bastøy ved Horten, men da han ankom og fikk programmet, fikk han se at det sto at det nå ikke lenger var lov å smøre bunnen med talg. Dette hadde han akkurat gjort og trakk seg fra regattaen. Seilasen ble en drivseilas i nesten vindstille, så det var ikke den verste regattaen å miste.
I 1882 stilte Møller med ny båt til regattaen i Hankø. Denne var fortsatt en skøyte av Hvalertypen, men den hadde utvendig ballastkjøl i støpejern. Utvendig ballastkjøl var nå blitt vanlig på lystbåter, men ennå ikke på losskøyter. Året før hadde Norges mest kjente los, Ulabrand, forsvunnet på havet, mest sannsynlig ved kullseiling. I 1883 innførte Colin Archer jernkjøl på sine losskøyter. Det hadde dermed gått 10 år før taleren under Jomfruland-regattaen fikk oppfylt sitt ønske om trygge losskøyter. Det var lite vind i Moss regattaen og Møllers båt hadde, etter sigende, liten seilføring, mer som enn losbåt enn lystbåt, så det ble ikke noe uttelling for jernkjølen og han kom ikke opp på premielisten.
Redningsskøyte komiteen
I 1892 ble Møller valgt til å sitte i komiteen som skulle vurdere innsendte modeller og tegninger til en redningsskøyte etter en konkurranse det nystartede redningsselskapet hadde utlyst. Komiteen besto ellers av Hvalermannen Barthold Hansen, båtkonstruktør Sinding og Colin Archer som komiteleder.
Komiteen fikk et vanskelig arbeid da det var delte meninger både i redningsselskapet og i opinionen om hva det burde satses på; flytetanker i fiskebåter, losskøyter eller større redningsskøyter, og dette var også gjenspeilet i de innsendte forslag. Møller fremhevet at det måtte være en god seiler og komiteen fant at redningsskøyta måtte være større enn losskøytene selv om disse nye med jernkjøl hadde vist seg fullt sjødyktige. Komiteens avgjørelse ble ikke bifalt av alle, særlig ikke i nord og vest, da dette ble kostbare skøyter, men det skulle ikke gå lang tid før den nye redningsskøyta RS 1 «Colin Archer» viste at komiteen hadde tatt det riktige valget.
Æresbevisning
Den 21. januar 1899 blev Møller av kong Oscar tildelt fortjenstmedaljen i guld som belønning for fortjenstfuld virksomhet.
Møller ble 82 år gammel. Under begravelsen, var en av kransene fra fiskeriforeningen i Halden med påskriften «Fiskerens trofaste ven».
Byfjellene (vei)
Byfjellene er et nettverk av turveier i Bergen, fra Munkebotsvatnet i nord, over Sandviksfjellet og Fløyfjellet, via Fløyen opp til Midtfjellet og videre opp mot Blåmanen. Veiene er stort sett gruslagt, men også asfaltert og kun for prioritert trafikk da de er beregnet for turfolket.
Friluftsområde
Byfjellene, både som turvei og som de mer omfattende fjellområdene Byfjellene er friluftsområder med stor popularitet og svært mye benyttet. Om vinteren også med tilliggende lysløyper. Utgangspunktet er for mange Fløibanens øvre stasjon dersom man tar Fløibanen opp, og er et populært turområde i seg selv eller på vei til og fra områdene på og rundt Fløyen. Både via Søre Kamvei (Knattenveien) og Skansemyren kommer man hit. Fortsettelsen går videre på veier eller stier til Søre Midtfjellet med Brushytten, og til Blåmanen eller Rundemanen.
Fylkesvei 523
Fylkesvei 523 (Fv523) går mellom Solbakk og Oanes i Strand.
Strekningen ble fastlagt 2020 etter at Ryfylketunnelen ble tatt i bruk 30. desember 2019, og består av en tidligere delstrekning av riksvei 13.
Nasjonale turistveier
Sammen med en delstrekning av, og delstrekninger av  har hele strekningen fått status som nasjonal turistvei Ryfylke. Turistveien er 183 km lang.
Laugarbrekka
Laugarbrekka er en nedlagt gård nær bygda Hellnar på sørsida av Snæfellsnes på Island. Gården er fødestedet til Gudrid Torbjørnsdatter, som var gift med Torfinn Karlsevne, som bosatte seg i Vinland rundt år 1000. Gudrid Torbjørnsdatter var den første europeiske kvinnen som fødte et barn i Amerika.
Fram til 1881 var det en kirke på Laugarbrekka, og stedet var i mange århundre møtested for det lokale tinget.
Rester av den siste torvkirka og gårdsbygningene kan fremdeles ses. Ifølge legenden var Laugarbrekka også hjemstedet til Bård Snæfellsås, den mytiske helten i sagaen som er oppkalt etter han.
Metopa kobjakovae
Metopa mirifica er en art av slekten Metopa som er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.
Gruppen ble første gang beskrevet av den norske havforskeren Jonas Axel Boeck i 1871.
Cacoscelini
Cacoscelini er en gruppe av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore til ganske store, brune eller svarte trebukker, oversiden ganske blank og ikke påfallende hårete. Hannene har ofte kraftig forstørrede, mer eller mindre sigdformede kjever.
Levevis
Larvene borer i død ved, ofte i døde røtter. De etterlater seg grove ganger i veden. Utviklingen tar flere år. Disse billene besøker ikke blomster, og mange arter er nattaktive. En del av dem kommer til lys.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Afrika.
Petits Chanteurs à la Croix de Bois
Det ble opprettet i 1907 i Paris, flyttet til Lyon under annen verdenskrig, men flyttet tilbake til Paris. Det har turnert både i og utenfor Frankrike.
Metopa wiesei
Metopa wiesei er en art av slekten Metopa som er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.
Gruppen ble første gang beskrevet av den norske havforskeren Jonas Axel Boeck i 1871.
Katharina Truppe
Katharina Truppe (født 15. januar 1996) er en østerriksk alpinist.
Under VM i alpint 2019 i Åre tok Truppe sølv med det østerrikske laget i lagkonkurransen. De øvrige på laget var Franziska Gritsch, Christian Hirschbühl, Katharina Liensberger, Michael Matt og Marco Schwarz.
Tom Holland (forfatter)
Thomas (Tom) Holland (født 5. januar 1968) er en britisk historiker og forfatter. Han har utgitt både skjønnlitteratur og sakprosa, med fokus på antikken og middelalderen.
Tectocepheus americanus
Tectocepheus americanus er en midd (art) som er plassert i inndelingen under edderkoppdyr.
Tom Holland (forfatter)
Holland er utdannet ved Queens' College (Cambridge). Sakprosaen hans er fokusert på overgangen mellom den romerske republikken og keiserriket, antikkens Hellas og Perserriket, og tidlig islamsk historie.
Bøkene Rubicon: Romerrepublikkens triumf og tragedie (2006), Perserkrigen (2007), I skyggen av sverdet (2013) og Dynasti: huset Cæsars vekst og fall (2016) er oversatt og utgitt på norsk av Gyldendal forlag.
Tidlig liv og utdannelse
Holland ble født i Oxfordshire og oppvokst i landsbyen Broad Chalke nær Salisbury, Wiltshire i England, hans yngre bror James Holland er også en forfatter som fokuserer på andre verdenskrig. Han har sagt at hans to lidenskaper som barn var dinosaurer og gamle sivilisasjoner.