cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jamestown
Koloniperioden
I 1670-årene var guvernøren i Virginia sir William Berkeley som tjente i sin andre periode i embetet. Berkeley hadde tidligere vært guvernør i 1640-årene og var en akademiker og forfatter av skuespill, i tillegg til å være veteran fra den engelske borgerkrigen. Han var over sytti år gammel. I midten av 1670-årene ankom en ung inngiftet fetter av ham, Nathaniel Bacon jr, i Virginia, sendt av faren i håp om at han ville modnes. Selv om han var lat, var Bacon intelligent, og Berkeley gav ham et landområde og en plass i kolonirådet i Virginia.
Doeg-indianerne raidet plantasjen til Thomas Mathews i juli 1675 for å få betaling for flere saker som Mathews hadde skaffet seg fra stammen. Flere indianere ble drept i raidet og kolonistene raidet så susquehanaugene som hevn. Dette førte til indianer-raid i stor skala. Berkeley forsøkte å roe situasjonen, men mange av kolonistene nektet å høre på ham og Bacon så bort fra en direkte ordre og fanget noen appomattox-indianere.
Etter etableringen av den lange forsamling i 1676 ble krig erklært mot alle fiendtlige indianere, og handel med indianerstammer ble regulert, noe som ofte ble sett på av kolonistene som favorisering av Berkeleys venner. Bacon og hans tropper satte seg fast ved Henrico til Berkeley ankom og Bacon og hans menn flyktet. Berkeley erklærte dem da for opprørere og tilbød benådning til dem som returnerte til Jamestown fredelig.
Bacon ledet utallige raid på indianere som var vennlige ovenfor kolonistene i et forsøk på å ta Berkeley. Guvernøren tilbød ham amnesti, men Burgesse-huset nektet og insisterte på at Bacon måtte anerkjenne sine feilgrep. Omtrent samtidig ble Bacon faktisk valgt til Burgesse-huset og møtte i sammenkomsten i juni 1676 hvor han ble tatt til fange, unnskyldt og benådet av Berkeley.
Bacon forlangte en kommisjon, men Berkeley nektet. Bacon og hans støttespillere omringet statshuset og truet med å begynne å skyte Burgessene dersom Berkeley ikke fikk kommisjonen som general over alle styrkene mot indianerne. Berkeley gikk til slutt av og forlot Jamestown. Han forsøkte et kupp en måned senere, men lyktes ikke. Berkeley lyktes derimot i september, og Bacon befestet området for en beleiring som resulterte i at han brente ned Jamestown 19. september 1676. Bacon døde 26. oktober og liket antas å ha blitt brent. Berkeley hengte hovedlederne av opprøret og ble avløst som guvernør og returnerte til London hvor han døde i juli 1677.
Den første fasen av historien til Jamestown i 1699 da det ble vedtatt å ikke gjenoppbygge statshuset som brant ned i 1698, men i stedet akseptere et forslag fra studenter ved College of William and Mary om å flytte hovedstaden i Virginia til et høyereliggende område rundt 20 km unna hvor deres skole lå, Middle Plantation, som snart ble omdøpt til Williamsburg.
1700-tallet
På grunn av flyttingen av hovedstaden til Williamsburg, begynte Jamestown å sakte forsvinne. Innen 1750-årene var området eid og kultivert hovedsakelig av familiene Travis og Ambler.
1800-tallet
Under den amerikanske borgerkrigen okkuperte konføderasjonens William Allen, som eide Jamestown-øya, i 1861 Jamestown med tropper han opprettet på egen bekostning med formålet å blokkere James-elven og dermed beskytte Richmond mot unionens marine. Han fikk snart selskap av løytnant Catesby ap Roger Jones som hadde tilsyn med byggingen av batterier og utførte utrustningen og våpentester for det første konføderate «ironclad», CSS Virginia (tidligere kjent som Merrimac) på stedet. Innen slutten av 1861 hadde Jamestown en styrke på 1200 menn som ble supplert tidlig i 1862 av en artilleri-bataljon. Halvøya ble forlatt av Konføderasjonen etter at unionens styrker landet ved Yorktown under general George B. McClellan i april.
Etter at stedet havnet i føderale hender ble Jamestown et møtested for rømte slaver som brant ned Ambler-huset, en plantasje fra det 18. århundre som sammen med den gamle kirken var de få gjenværende tegnene på Jamestown. Da Allen sendte menn for å vurdere skadene sent i 1862, ble de drept av tidligere slaver. Hovedsakelig hadde ikke Jamestown en aktiv rolle i borgerkrigen, selv om begge sider brukte den til avledningsmanøvrer.
Utstillingen i Jamestown i 1907
Utstillingen i Jamestown i 1907 var en av de mange verdensutstillingene som var populære i USA tidlig i det 20. århundre. Tidlig i århundret, ettersom 300-års jubileet for grunnleggelsen av Jamestown i 1607 nærmet seg, begynte ledere i Norfolk, Virginia, en kampanje for å ha en feiring der.
Ingen trodde at det faktiske isolerte og lenge forlatte opprinnelige stedet ville være egnet siden Jamestown-øya ikke hadde noen fasiliteter for store folkemengder, og festningen som huset bosetningen i Jamestown var antatt å ha blitt slukt av James-elven for lenge siden.
Det ble bestemt at den internasjonale utstillingen skulle plasseres på det 1,6 km lange området foran Sewell's Point nær munningen av Hampton Roads. Utstillingen i Jamestown ble holdt der fra 26. april til 1. desember 1907.
Kolonihistorisk nasjonalpark
Det finnes nå en kolonihistorisk nasjonalpark i Jamestown på et 91 100 m² stort område på den vestlige delen av Jamestown-øya. Området ble i 1893 gitt til Association for the Preservation of Virginia Antiquities («Foreningen for bevaring av fortidsminner i Virginia», fra 2003 kalt Preservation Virginia). Før dette hadde det sett en bosetning, et opprør (i 1676) og et slag under borgerkrigen. I 1934 fikk parken de resterende 6,1 km² av øya og innledet et samarbeid med foreningen for å ta vare på og presentere området til besøkende gjennom undervisning.
2000-tallet
I 2006 kom det ut en film om koloniseringen av landsbyen, The New World, skrevet og regissert av Terrence Malick. Den skildrer forholdet mellom kaptein John Smith (spilt av Colin Farrell) og Pocahontas.
I 2007 var det 400-årsjubileum for grunnleggelsen av bosetningen i Jamestown.
Jordskip
Et jordskip (engelske: earthship) er en type passivt hus laget av naturlige og resirkulerte materialer. De er designet og markedsført av Earthship Biotecture i Taos. Hjemmene er først og fremst konstruert for å fungere autonomt og er laget av jordfylte bildekk. De utnytter thermisk masse for å naturlig regulere innendørs temperatur. De har også vanligvis sin egen naturlige ventilasjon. Jordskip er vangligvis ikke koblet til noe lysnett og man søker å begrense avhengigheten av offentlig kraftforsyning og bruken av fossilt brensel.
Jordskip er bygget for å utnytte de tilgjengelige lokale ressurssene, særlig solenergi. For eksempel er vinduer bygget på solsiden av huset for å slippe inn lys og hete. Bygningen er ofte bygget i hesteskoform for å få fullt utbytte av naturlig lys, særlig i vintermånedene. På samme måte gir de tykke ytre veggene effektiv beskyttelse mot solen.
Istanbul Park
Løpet i Tyrkia kalles Tyrkia Grand Prix og foregår på den asiatiske siden av Istanbul, rett ved siden av TEM motorveien som går fra Istanbul til Ankara. Det er heller ikke langt til den relativt nybyggede flyplassen Sabiha Gökçen internasjonale lufthavn.
Jordskip
Innvendig er de ikke-bærende veggene ofte laget i honningkubemønster av resirkulerte kanner og betong. Disse refereres til som «tinnboksvegger». Disse er vanligvis dekket av tykke lag med stukkatur.
Taket på et jordskip er ofte tykt foret med jord eller adobe for å utnytte energi mer effektivt.
Istanbul Park
Formel 1, MotoGP, GP2, DTM, Le Mans Series, GT og WTCC
Banebeskrivelse
Banen er en av tre baner som kjører i motsatt retning av klokka, de to andre er Autodromo Enzo e Dino Ferrari bedre kjent som Imola og Autódromo José Carlos Pace på Interlagos. Banen er 5 340 m lang med en gjennomsnittlig bredde på 15 meter. 12,5 på det smaleste og 21,5 på det bredeste.
Banen består av 14 svinger, seks høyre og åtte venstre, den skarpeste har en radius på snaut 15 meter. Den har en start/mål-strekning på over 650 meter.
Den totale racedistansen i Formel 1-løp er 309,72 km over 58 runder.
Hovedtribunen har en kapasitet på 25 000 mennesker. I tillegg gir de andre tribunene og de naturlige omgivelsene banen plass til enda 155 000 mennesker.
Banerekorden på 1.24,770, ble satt av formel 1 føreren Juan Pablo Montoya i 2005. På den runden hadde han en gjennomsnittshastighet på 226,693 km/t.
Meninger om banen
Banen og øvrige fasiliteter er designet av den kjente racetrackarkitekt Hermann Tilke, som sa at han hadde designet banen på en måte som fanget førerne.
Sving nummer åtte er en lang rask sving med ikke mindre enn fire apex-punkter ikke helt ulik en av svingene på gamle Nurburgring. Førere og tilskuere sammenligner den med legendariske svinger som Eau Rouge og 130R. Banen blir av mange sammenlignet med Circuit de Spa-Francorchamps.
Banen har også sine kritikere. Etter kvalifiseringen sa Jenson Button at banen ble mer humpete ettersom helgen gikk, særlig rundt den omtalte sving nummer åtte der mange førere spant av.
Formel 1
Maks hastighet er beregnet til å ligge i overkant av 320 kilometer i timen med moderne Formel 1 biler.
Metallica
Metallica er et Grammy-belønnet amerikansk heavy/thrash metal-band som ble stiftet i Los Angeles i USA 28. oktober 1981. Siden 1991, og den til da største salgssuksessen Metallica (The Black Album), har det kommersielt sett vært et av de mest suksessfulle bandene i heavy metal-historien. Med 57 millioner solgte album i USA (ifølge RIAA-tall) og tilnærmet det samme i resten av verden, er det totale antallet solgte album rundt 100 millioner (2007). Metallica plasseres per 2011 som nummer 7 på listen over mestselgende artister i amerikansk historie. Bandet ble rangert som nummer fem på VH1s 100 Greatest Artists of Hard Rock. I 2009 ble Metallica innvitert i Rock and Roll Hall of Fame.
Etter å ha bygget opp en lojal fanbase gjennom sin rolle i utviklingen av thrash metal i 1980-årene, fikk de et merkbart bredere publikum tidlig i 1990-årene da de begynte å spille en moderne form for heavy metal. Som en kontrast, kom Metallicas kommersielle suksess i kjølvannet av en stilforandring som fikk mange til å beskylde dem for å «selge ut». Til tross for at de siste albumene har solgt meget godt, mente deler av fanbasen at Metallica hadde distansert seg for langt fra sine thrash metal-røtter. I tillegg ble Metallicas syn på og sentrale deltakelse i saken mot fildelingsprogrammet Napster i 2001/2002 for kontroversiell for mange fans.
I 2003 ble det åttende studioalbumet, St. Anger, utgitt. Det var en samling av de mest aggressive låtene og musikken som de hadde skrevet på lenge. Albumet splittet kritikere og fikk ikke fullt så gode salgstall sammenliknet med tidligere album. Derimot, på grunn av Metallicas suksess som startet i 1980-årene, var det meste av den påfølgende «Madly in Anger with the World»-turneen utsolgt.
12. september 2008 ble det niende studioalbumet deres, Death Magnetic, utgitt i hele verden. En påfølgende turné skal starte 21. oktober i USA. Mange fans og kritikere har klaget på at miksingen på albumet er altfor høy og at det er et resultat av the loudness war. Til tross for disse påstandene gikk albumet til topps i mange land, inkludert USA, hvor det solgte ca. 500,000 kopier, selv om det ble sluppet på en fredag, istedenfor mandag som er vanlig.
Tidlig historie
Metallica ble startet i Downey i California den 28. oktober 1981 av trommeslager Lars Ulrich og gitarist/vokalist James Hetfield. NWOBHM-frelste Ulrich hadde en periode prøvd å starte et band uten suksess, men etter å ha satt inn en annonse i det amerikanske bladet The Recycler, kom han i kontakt med Hetfield. Det første møtet ble imidlertid ikke positivt. Hetfield ble ikke imponert over Lars Ulrichs ferdigheter på trommer, mye fordi cymbalen hans falt ned da han slo på den, og ble nødt til å avbryte spillingen. (Hvilket Hetfield burde tatt som et omen, de seneste årene er det først og fremst Ulrichs manglende ferdigheter på trommer som har gitt bandet negativ omtale.)
Lars Ulrich dro så til England i et år for å følge favorittbandet Diamond Head på turné. Da han returnerte til USA hadde han muligheten til å spille inn en sang på samlealbumet Metal Massacre. Han hadde truffet Brian Slagel, produsenten av platen, gjennom «tape trading»-miljøet som bestod av heavy metal-fans som kopierte og byttet kassetter. Det var også via «tape trading» at Lars Ulrich oppdaget og fikk sin store lidenskap for heavy metal. Lars Ulrich tok kontakt med James Hetfield igjen og lurte på om han var interessert i å spille inn en sang på Metal Massacre-albumet. Med tanke på hvilke muligheter en slik innspilling kunne medbringe, svarte Hetfield ja.
Navnet «Metallica»
Metallica fikk navnet sitt da Lars Ulrich hjalp heavy metal-promotør Ron Quintana fra San Francisco med å velge et navn til et nytt heavy metal-magasin han hadde ansvaret for. Magasinet skulle handle om amerikansk og britisk heavy metal. Quintana hadde to navneforslag; det ene var «Metal Mania», og det andre var «Metallica». Lars Ulrich foreslo at han kunne bruke navnet «Metal Mania» og valgte så å bruke det andre navnet til bandet han og Hetfield nettopp hadde startet.
Metallica formes
Lars Ulrich og James Hetfield skrev så og spilte inn den første sangen til Metallica, «Hit the Lights», som ble gitt ut på Metal Massacre-albumet i 1982. De hadde fått hjelp av en ekstra gitarist ved navn Lloyd Grant til å spille inn sangen. Metallica hadde brukt en del midlertidige gitarister, i tillegg til Lloyd Grant, blant andre Brad Parker og Jeff Warner. Kun Lloyd Grant var med Metallica lenge nok til å regnes som et medlem, men forsvant fort. Desperate etter en permanent sologitarist, satte Lars Ulrich inn annonser i lokale aviser i 1982. Dave Mustaine fra Huntington Beach i California, en gitarist som spilte i bandet Panic på den tiden, svarte på annonsen. Under lydprøvene ble Hetfield og Ulrich så imponerte at de spurte ham om å bli med før de rakk å teste ham. Litt senere fikk Metallica sin første bassist, Ron McGovney. Bandet begynte å skrive nye sanger og deres første demo, No Life 'Til Leather, ble utgitt i 1982. Denne demoen ble så spredt gjennom «tape-trading»-miljøet og ble fort populær blant heavy metal-fans.
Konflikter med Dave Mustaine (og resten av bandet for øvrig) førte til at bassist Ron McGovney valgte å forlate bandet. Han ble senere erstattet av Cliff Burton fra Castro Valley i California, som tidligere hadde spilt i bandet Trauma. Cliff Burton hadde gjort et så godt inntrykk på Metallica at bandet valgte å flytte til hans hjemsted for å få ham med i bandet.
Da de ankom Castro Valley, bygget de raskt opp en lojal fanskare i det som ble kalt for Bay Area thrash metal-scenen, via jungeltelegrafen og live opptredener. Metallica flyttet til New York i 1983 etter råd fra de lokale promotørene Jon og Marsha Zazula. Etter et par opptredener signerte bandet en avtale med Zazulas nye plateselskap, Megaforce Records. Kort tid etter de ankom New York, ble Mustaine sparket fordi han stadig var overberuset og skapte misnøye og konflikter i bandet. Mustaine fikk ingen sjanser til å skjerpe seg og ble erstattet av Kirk Hammett fra thrash metal-bandet Exodus. Mustaine gikk videre og etablerte senere bandet Megadeth. Som en elev av Joe Satriani tok Kirk Hammett med seg en mer progressiv stil enn det Mustaine hadde.
Ride the Lightning
Ett år etter Kill 'Em All ble Ride the Lightning utgitt. Metallica hadde nå forandret stilen litt. De var ikke lenger like aggressive og sangene ble lengre, inneholdt instrumentale låter og sangtekster som gikk litt dypere enn det som ble gjort tidligere. Mens debutalbumet bestod av «rett fram»-thrash metal, ble andrealbumet et mer kompleks album. Det mest tydelige var låten «Fade to Black», en rolig og dyptgående sang som mange tror handler om en person som vurderer selvmord, men som faktisk handler om at bandet ble frastjålet en del utstyr på turné samt jobben med å komme seg videre i livet på tross av problemer. «Fade to Black» er den første av mange sanger i denne sorten. Senere eksempler er «Welcome Home (Sanitarium)» fra Master of Puppets og «One» fra …And Justice for All. Disse sangene var noe av det som skilte Metallica fra de fleste andre thrash metal-bandene som Anthrax, Slayer og Megadeth på denne tiden.
Master of Puppets
Etter at Metallica fikk mer og mer oppmerksomhet og en større og større fanskare, fikk bandet signert en platekontrakt med plateselskapet Elektra Records i 1984, før de ga ut Master of Puppets 21. februar 1986. Dette albumet sees på av mange fans som det beste albumet noensinne laget. Til tross for at det ikke ble utgitt noen singler fra albumet, og kun «Master of Puppets» og «Welcome Home (Sanitarium)» fikk minimal tid på radio, solgte albumet til 29.-plass på Billboard Top Album Charts.
Tragedie rammer Metallica
27. september 1986 under sin Europa-turné døde bassisten Cliff Burton i Ljungby, Sverige i en bussulykke. Bussen skled på is og veltet rundt. Burton ble kastet ut av bussen, og bussen landet på ham. Det er usikkert om han var død på dette tidspunktet, for vinsjen som skulle løfte bussen røk og den falt da over ham for andre gang. Hans død var et stort slag for de gjenværende medlemmene, både personlig og musikalsk. James Hetfield har ved flere anledninger sagt at Burton hjalp ham med å utvikle seg musikalsk. Hetfield ble blant annet inspirert til å skrive låten «One» etter å ha lest boken Johnny Got His Gun av Dalton Trumbo som Burton ga ham.
Ny bassist og EP
Til tross for den åpenbare nedturen da Burton omkom, fant de relativt fort ut at de skulle fortsette Metallica og det ble holdt auditions etter bare to uker. Blant de lovende som prøvde seg var Les Claypool, en barndomsvenn av Kirk Hammett. Bandet likte han, men mente han var litt for «funky». Les Claypool startet med tiden sitt eget band, Primus.
Tre uker etter Burtons begravelse 28. oktober 1986, ble Jason Newsted offisielt medlem av Metallica. Han kom fra bandet Flotsam and Jetsam. Med Newsted fullførte Metallica turneen som de hadde startet på, deretter spilte de inn The $5.98 EP: Garage Days Re-Revisited i juli 1987. Albumet inneholdt coverlåter av totalt ukjente britiske band (i USA).
…And Justice for All
I 1988 spilte de inn …And Justice for All, et album som inneholder noen av de mest komplekse låtene Metallica har skrevet. Lengden på låtene var dessuten noe av det lengste og det var det første studioalbumet etter Cliff Burtons død. Han hadde vært ansvarlig for mye av bandets tidlige lyd og arrangement, noe som kunne merkes på sangen «…And Justice for All». Jason Newsted spilte bass på albumet, men han kan nesten ikke høres. Senere innrømmet de tre andre medlemmene at de hadde mikset ned bassen så mye de kunne. Det ble spekulert i at de gjorde dette som en reaksjon på Cliff Burtons bortgang. Andre sier igjen at Newsted ikke var tilstede under miksingen og derfor ikke kunne ytre sin mening. …And Justice for All er for mange en milepæl innen heavy metal-musikken. Sangtekstene kretset rundt politiske temaer som offentlig kontroll og individuell uavhengighet. Produksjonen av platen ble dog kritisert, men samtlige musikere i Metallica beviste at de hadde vokst musikalsk og mestret mer komplekse spillestiler. På grunn av lengden på enkelte sanger, sluttet Metallica å spille de fleste sangene på konserter. Ut fra dette albumet kom også Metallicas første musikkvideo, «One». Temaet var første verdenskrig og i video var det klipp fra filmen Johnny Got His Gun som var basert på boka ved samme navn som Hetfield hadde fått av Burton før han døde. Videoen var populær på MTV og gjorde at bandet fikk masse oppmerksomhet. Da videoen kom ut, spyttet en Metallica-fan Hetfield i ansiktet og beskyldte dem for å «selge ut». Albumet inneholder også den instrumentale låten «To Live Is to Die». Det var på en måte en hyllest til Cliff Burton da det inneholdt mange ubrukte Burton-riff samt et dikt på slutten som Burton delvis hadde skrevet. Diktet ble ikke sunget, men lest opp av James Hetfield. Metallica fortsatte som de hadde gjort tidligere og konsentrerte seg om konserter.
Metallica (The Black Album)
I 1991 kom albumet Metallica (også kjent som The Black Album) og med dette introduserte bandet metal-sjangeren til 1990-årene. For å få et mer kommersielt produkt ble albumet co-produsert av Bob Rock som hadde jobbet med band som Bon Jovi og Mötley Crüe. Mesteparten av tiden som ble brukt til å lage albumet og den påfølgende turneen ble filmet og senere utgitt som dokumentaren A Year and a Half in the Life of Metallica.
Åpningslåten «Enter Sandman» er et godt eksempel på den store endringen etter …And Justice for All, og er blitt Metallicas kanskje mest kjente låt. En annen kjent sang er «Nothing Else Matters» som var den første balladen de hadde spilt som ikke ble røffere etter hvert som sangen utviklet seg. Denne låten skapte en del misnøye blant de eldste fansene. Albumet var en massiv kommersiell hit og brakte Metallica virkelig inn i «mainstreamen». Det var med dette albumet de for alvor begynte å møte anklagene med å «selge ut».
Disse anklagene ville følge Metallica stort sett gjennom hele 1990-årene. Bandet spøkte ofte med det og sa at de hadde «solgt ut», hver og eneste billett på hele turneen. Den påfølgende turneen var meget vellykket for Metallica. Mange konserter inneholdt en introduksjonsfilm/dokumentar istedenfor supportband. Introduksjonsfilmen inneholdt bilder fra innspillingen av A Year and a Half in the Life of Metallica som ikke kom med i selve dokumentaren. En kjent hendelse fra denne turneen var fra konserten i Montreal der Hetfield pådro seg flere andre- og tredjegrads forbrenninger på den venstre armen under fremføringen av «Fade to Black». Dette resulterte i at han ikke kunne spille gitar en god del av turneen. Tidligere Metallica-roadie og Metal Church-gitarist John Marshall steppet inn mens Hetfield fortsatte å synge.
Load og ReLoad
Etter en nesten treårig turné etter Metallica (The Black Album), tok Metallica en pause til sent i 1995. Da gjorde de det de liker best, å spille andres låter. 13. desember spilte de inn øvelsen for Lemmys (Motörhead) 50-årsfest, der de spilte fire Motörhead-sanger. Disse fire sangene og sangen «Hero of the Day» ble senere utgitt på en single. Etter dette brukte de rundt ett år på å skrive nye låter som resulterte i albumet Load. På grunn av begrensninger på hvor mye man kan ha på én CD og bandets motvillighet til å utgi en dobbel-CD med originalt materiale, ble albumet ReLoad utgitt året etter. Noen sanger hadde forandret seg fra da de ble skrevet før Load ble utgitt og til da ReLoad kom. Spesielt hadde låten «Fuel» forandret seg. Sangen hadde en annerledes tekst enn fra da de turnerte etter Load-utgivelsen. Sangen het da «Fuel for Fire».
Disse to, nesten identiske albumene, representerte en stor forandring for Metallica. Bandets kommersialisering fortsatte, og den raske thrash metal hadde blitt helt erstattet med en mer blues-aktig hard rock, full av varme gitarer, slidegitar (veldig ofte forbundet med blues), og mange andre ukjente elementer for Metallica. Hetfields vokaler fikk mer plass enn før og flere sanger viste at bandet eksperimenterte med andre lyder og sjangere. «Low Man's Lyric» og «Mama Said» er gode eksempler på dette. I «Mama Said» brukte de steelgitar, som nesten utelukkende har blitt brukt i amerikansk countrymusikk, og i «Low Man's Lyric» brukte de fiolin og dreielire. Bandet mottok veldig blandet kritikk for disse to albumene, og mange fans følte at stilen hadde endret seg for drastisk, da med tanke på hele imaget som de presenterte. Innen 1996 hadde alle i bandet klippet håret kort og klesstilen endret seg også.
Mange av forandringene på disse to albumene var forutsett med tanke på hva som ble presentert i The Black Album, men lyttere var generelt enige om at de var et vendepunkt for Metallica. Salget var lavere enn de tre foregående albumene, og mange fans som tidligere hadde anklaget dem for å «selge ut», kalte dem nå sarkastisk for «Poptallica» og «Alternica».
I 1998 returnerte Metallica kort til røttene som et coverband og ga ut dobbeltalbumet Garage Inc.. Den første CD-en inneholdt nyinnspilte coverlåter. På den andre platen hadde de samlet mange tidligere utgitte coverlåter. Albumet inneholdt mange av Metallicas åpenbare innflytelser som The Misfits, Diamond Head, Thin Lizzy, Motörhead og Black Sabbath, men også noen overraskelser i form av Nick Cave og Bob Seger.
S&M
7. mars 1999 ble Metallica innviet i San Francisco Walk of Fame. Ordføreren i San Francisco, Willie Brown, erklærte at dagen skulle være «offisiell Metallica-dag» i San Francisco. En måned senere, 21. og 22. april, holdt de to konserter med San Francisco Symphony for anledningen med Michael Kamen. Det var han som hadde foreslått dette for Metallica. Kamen hadde skrevet symfonidelen til sanger som var med på Ride the Lightning. Det ble skrevet to nye sanger for konserten, «-Human» og «No Leaf Clover». Opptak fra de to konsertene har blitt utgitt på konsertalbum og DVD under navnet S&M («Symphony & Metallica»).
Newsted forlater bandet
Da Hetfield ble skrevet ut av avvenningsklinikken begynte bandet å skrive på sitt nye studioalbum, uten å skaffe seg en ny bassist. Plateprodusenten deres, Bob Rock, spilte bass imens.
Robert Trujillo
I 2003 fant Metallica sin nye faste bassist, Robert Trujillo, en tidligere Ozzy Osbourne-bassist (ironisk nok ble Jason Newsted ansatt av Ozzy like etter Trujillo ble medlem av Metallica). 6. mai 2003 spilte Metallica sin første opptreden med Trujillo på mtvICON:Metallica, som var et show for å hedre bandet. Mange band spilte sine versjoner av Metallicas låter, blant annet Sum 41 (medley av flere Metallica sanger), Staind fremførte «Nothing Else Matters», Avril Lavigne med «Fuel», Snoop Dogg fremførte «Sad but True», Korn fremførte «One» og Limp Bizkit med «Welcome Home (Sanitarium)». Showet inneholdt også flere klipp med intervjuer hvor bandmedlemmene snakket om historien bak bandet. Newsted var også med på disse intervjuene, men var ikke tilstede under selve showet. Det hele ble rundet av med at Metallica spilte en medley av sine sanger som startet med «Hit the Lights», deretter «Enter Sandman», «Blackened», «Creeping Death» og «Battery». Etter en kort tale avsluttet de med premieren på «Frantic».
St. Anger
I juni 2003 slapp Metallica sitt åttende studioalbum, St. Anger. De valgte navnet St. Anger fordi alle sammen, spesielt Lars Ulrich og James Hetfield, satt inne med mye aggresjon og ikke hadde klart å være åpne før nå, noe man også kan høre på tekstene. Albumet gikk rett inn på førsteplass på albumlistene, med rykte om å være bandets mest aggressive album på over ti år. Det kunne virke som Metallica med vilje hadde spilt inn et røft og upolert album som svar på all kritikken og de sosiale konfliktene innad i bandet. Til tross for at igjen mange fans ytret misnøye, høstet Metallica veldig god kritikk og vant også en Grammy-pris i 2004 for albumet. Dokumentaren Some Kind of Monster fulgte albumet, hvor vi kunne følge dagliglivet til Metallica på nært hold. Filmen fokuserte veldig på det personlige forholdet mellom medlemmene og avslørte at Metallica hadde fått hjelp av terapeuten Phil Towle (som kaller seg «performance enhancement coach») for å overkomme sine interne problemer. Spesielt fokuseres det på maktforholdet og kampen mellom Hetfield og Ulrich. Metallica dumpet Phil Towle på slutten av dokumentaren.
Tiden etter St. Anger
Etter å ha turnert intenst i to år etter utgivelsen av St. Anger, tok Metallica en pause og brukte mesteparten av 2005 blant venner og familie. 13. og 15. november 2005 spilte Metallica to konserter med The Rolling Stones i San Francisco. Metallica åpnet begge konsertene som foregikk i SBC Park, og de spilte for første gang siden Cliff Burtons begravelse «Orion» i sin fulle lengde.
Death Magnetic
16. februar 2006 annonserte Metallica at deres samarbeid over de siste 15 årene med Bob Rock var over. Rick Rubin, som tidligere har jobbet med blant annet Red Hot Chili Peppers, Weezer, Audioslave, Slipknot, System of a Down, Johnny Cash og Slayer, vil ta over som Metallicas plateprodusent.
Bandet startet å gå gjennom riff-opptak og skrive nye sanger i 2006. Etter noen måneder med låtskriving valgte bandet å gjenta «Escape from the Studio»-turneen fra 1995 (denne gangen med navnet «Sick of the Studio») og begynte å turnere. Denne turneen resulterte blant annet i at Metallica spilte for første gang på det afrikanske kontinent. Deres kommende studioalbum ble som følge av turneen utsatt. I et intervju med magasinet Revolver har Lars Ulrich sagt at stemningen i Metallica er mye bedre nå og at det er samme stemning i bandet som det var i 1980-årene. Bandet har skrevet omtrent 25 nye sanger, men har plukket ut 10 sanger som skal utgjøre det nye albumet. Gitarist Kirk Hammett har uttalt at han mener det nye albumet er det beste de har lagd på 15 år, og sier det inneholder en mellomting av progressiviteten til …And Justice For All og de melodiske sangene på The Black Album. Bassist Robert Trujillo har sammenlignet det med Master of Puppets og The Black Album. I motsetning til St. Anger vil det kommende albumet inneholde flere gitarsoloer. Ifølge Lars Ulrich vil de fullføre albumet i august, og albumet vil komme i salg 12. September 2008.
Death Magnetic er deres niende studioalbum og det første på fem år. Førstesingelen fra Death Magnetic, The Day That Never Comes. gikk rett til topps på de norske hitlistene. Metallica har hatt seksten singler inne på Topp 10 i Norge.
Beyond Magnetic
I 2011 ga Metallica en EP på fire sanger som ikke ble med på Death Magnetic. De er spilt inn samtidig som Death Magnetic (2007)
Hardwired...To Self-Destruct
I 2016 ga Metallica ut deres tiende studioalbum med navnet Hardwired...To Self-Destruct. Albumet inneholder 12 sanger og er produsert av Greg Fidelman. Det er det andre albumet med alle de fire nåværende medlemmene: James Hetfield, Lars Ulrich, Kirk Hammet og Robert Trujillo.
Metallica i Norge
Metallica har besøkt Norge femten ganger totalt. Tre av gangene spilte de to kvelder på rad, så totalt blir det 19 konserter. Første gangen de spilte var 25. september 1986. Den gangen ble konserten holdt i Skedsmohallen. Da Metallica besøkte Valle Hovin stadion 10. juli 2007, ble 40 000 billetter utsolgt på én time og 48 minutter. De 22 000 billettene til Metallicas konsert på Bergenshus Festning 16. juli 2008 ble utsolgt på 50 minutter. Dette var eneste konsert Metallica spilte i Skandinavia i 2008. Billettene til konserten i Spektrum i 2009 ble utsolgt på 15 minutter.
Priser
Metallica har vunnet tre Kerrang!-priser:
Triklosan
Triklosan er en organisk antibakteriell struktur som har kjemiske funksjonelle grupper som gjør det til både en fenol og en eter.
Kjemisk struktur og egenskaper
Denne organiske forbindelsen er et hvitt pulverisert faststoff med en svak fenollukt. Det er en klorert aromatisk forbindelse som har representanter fra de funksjonelle gruppene til både etere og fenoler. Fenoler har ofte antibakterielle egenskaper. Triklosan er svakt oppløselig i vann, men oppløselig i etanol, dietyleter og sterkere basiske løsninger som 1M natriumhydroksid (kaustisk soda). Triklosan kan lages av partiell oksidasjon av benzen, benzosyre eller av kumenprosessen. Triklosan kan også finnes som et produkt av kulloksidasjon.
Bruk
Triklosan brukes i et flertall hygieneprodukter som deodoranter, såpe, tannkrem, munnvann, rengjøringsmiddel og andre forbrukerartikler som kjøkkenredskaper, leketøy, sengetøy, sokker og søppelsekker, noen ganger som Microban-behandlingen. I de seneste årene har antallet produktgrupper minsket. Det har blitt vist at trikloban er effektiv til å redusere og kontrollere bakterieforurensning på hendene og på behandlede produkter. Nylig har dusjing og bading med 2% triklosan blitt en anbefalt fremgangsmåte for avkolonisering av pasienter med hud som bærer meticillinresistante Staphylococcus aureus (MRSA) noe som har gitt vellykket kontroll av MRSA-utbrudd i atskillige kliniske tilfeller. . Triklosan er i Europa regulert av EU.
I løpet av avløpsvannsbehandling blir en del av triklosan brutt ned mens resten absorberes i kloakkslammet eller det går ut av anlegget i avløpsvannet. I naturen kan triklosan bli brutt ned av mikroorganismer eller reagere med sollyset og danne andre forbindelser som kan inneholde klorfenoler og dioksin, eller så kan triklosan adsorbere til partikler som setter seg utenfor vannsøylen og danner sediment. I innsjøen Greifensee ved Zürich ble det funnet over 30 år gammel sediment som inneholdt triklosan. Dette kan tyde på at triklosan brytes ned eller fjernes langsomt i sedimenter.
Handlingsmekanismer
Ved konsentrasjoner i bruk oppfører triklosan seg som en biocid med multiple cytoplasmatiske og membranmål. Ved lavere konsentrasjonen oppfører triklosan seg bakteriostatisk og det er observert at det angriper bakterier hovedsakelig ved å hemme fettsyresyntesen. Triklosan binder seg til bakterielle enoyl-acyl bæreproteinreduktase-enzym (ENR), som er kryptert av genet FabI. Denne bindingen øker enzymenes tiltrekning for nikotinamid-adeninnukleotid (NAD+). Dette resulterer i dannelsen av et stabilt trefoldig kompleks av ENR-NAD+-triklosan, som ikke er i stand til å delta i fettsyresyntese. Fettsyre er nødvendig for å reprodusere og å bygge cellemembraner. Mennesker har ikke et ENR-enzym og blir derfor ikke berørt. Noen bakterielle arter kan utvikle lavnivå-resistente til triklosan på grunn av FabI-mutasjoner som senker effekten av triklosan på ENR-NAD+-binding, som vist i Escherichia coli and Staphylococcus aureus. En annen måte som disse bakteriene kan få lavnivå-resistanse til triklosan er å overfremstille FabI. Noen bakterier har naturlig resistans til triklosan som Pseudomonas aeruginosa som har multimedisinsutstrømningspumper som pumper triklosan ut av cellen. Andre bakterier, slik som noen av Bacillus-slekten, har alternative FabI-gener (FabK) som triklosan ikke binder seg til og derfor er de mindre mottakelige.
Resistensbekymringer
En artikkel medforfattet av dr. Stuart Levy i det nummeret av tidsskriftet Nature som kom ut 6. august 1998 advarte at overforbruk av triklosan kan forårsake utvikling av resistente stammer av bakterier, på en liknende måte som antibiotika-resistente bakteriestammer utvikler seg. Dette var basert på en spekulasjon om at triklosan oppførte seg som et antibiotikum. Basert på disse spekulasjonen rapporterte den skotske avisen Sunday Herald i 2003 at noen britiske supermarkeder og andre detaljister vurderte å fase ut produkter som inneholdt triklosan.
Siden har det vist seg at laboratoriemetoden som dr. Levy brukte ikke var effektiv nok til å forutsi bakterieresistanse for biocider som triklosan, dette er basert på arbeid gjort av dr. Peter Gilbert i Storbritannia som gjør forskning som er støttet av det amerikanske forbrukervarefirmaet Procter & Gamble. Minst sju fagfellevurderte og publiserte studier som er gjort har demonstrert at triklosan ikke er betydelig assosiert med bakteriell resistens på kort sikt. Dette inkluderer en studie medforfattet av dr. Levy og publisert i august 2004 i Antimicrobial Agents and Chemotherapy.
Et visst nivå av triklosanresistens kan oppstå i noen mikroorganismer, men av større bekymring er potensialet for kryssresistens eller koresistens til andre antimikrobiske midler. Det har vært få studier som undersøker dette.
Norske myndigheter og eksperter har advart mot triklosan i tannkrem fordi det kan føre til resistente bakterier. Mattilsynet vil forby triklosan og vil prøve å overtale Europakommisjonen om at det er nødvendig å forby bruken av triklosan i kosmetiske produkter.
Dampfløyteorgel
Dampfløyteorgel eller calliope er et musikkinstrument for dampfløyter, opprinnelig for damplokomotiver. Det var ofte montert på Mississippi-elvebåter eller i bruk som sirkusmusikk. Amerikanske sirkus brukte å paradere inn i en by, og orgelet ble da trukket av hester.
Kalliope i gresk mytologi har gitt navn til instrumentet. Hun var datter av Zevs og mor til Orfeus – og den fremste av musene med ansvar for musikk. Navnet betyr vakker røst.
Et dampfløyteorgel er høyrøstet og høres på lang avstand.
Historien
Joshua C. Stoddard fra Worcester, Massachusetts tok ut patent 9. oktober 1855, basert på allerede eksisterende elementer som dampfløyte(lansert i 1832 uten patent) og knasthjul til lirekasser og spilledåser.
Stoddard hadde opprinnelig tenkt på orgelet som erstatning for kirkeklokker, men det var på hjuldamperne det tok av. De fortsatt eksisterende hjuldamperne har alle damporgler bygd av Thomas J. Nichol, Cincinnati, Ohio, som bygde dem mellom 1890 og 1932. De nye utgavene kan enten spilles mekanisk eller ved hjelp av et klaviatur, og brukes regelmessig når båtene er i gang med turister ombord.
Rundt 1900-tallet ble drivverkene endret til valsene som var i bruk på mekaniske pianoer. Musikeren ble dermed overflødig, selv om det var mulig å kople om etter ønske. Dampen ble også erstattet med trykkluft. Dette reddet orglene etterhvert som dampmaskinene ble faset ut.
Musikeren Tom Waits album fra 2002: Blood Money har en låt for trompet og dampfløyteorgel.
Alle mine kjære (film)
Alle mine kjære (originaltittel: The Lovely Bones) er en amerikansk dramafilm med overnaturlige elementer fra 2009 regissert av Peter Jackson. Saoirse Ronan spiller hovedrollen som Susie Salmon, med Mark Wahlberg og Rachel Weisz i birollene som hennes foreldre. Filmen er basert på Alice Sebolds bok med samme tittel fra 2002.
Handling
I 1973 drømmer 14 år gamle Susie Salmon om å bli fotograf. Når Susie går hjem gjennom en kornåker, møter hun en nabo, George Harvey, som lokker henne inn i et underjordisk skjul han har bygd. Susie forsøker å gå sin vei. Harvey tar tak i henne og scenen forsvinner, til hun blir sett skynde seg forbi sin skremte klasse-kamerat Ruth Connors, tilsynelatende på flukt fra Harvey's skjulested. Familien blir bekymret når Susie ikke kommer hjem fra skolen. Faren hennes, Jack, leter etter henne. Men hennes mor, Abigail, venter på politiet.
Susie innser at hun aldri slapp unna den underjordiske hiet, og at Harvey myrdet henne. Susie blir trukket inn i "In-Between" som verken er himmel eller jord. Derfra overvåker Susie sine kjære, og motstår sin nye etterliv som hennes venn Holly oppfordrer henne til å gi slipp på. Abigails alkoholiske mor, Lynn, flytter hjem hos dem. Abigail føler seg fremmedgjort fra ektemannen sin og reiser til California. Susie, i etterlivet, får vite at Harvey har myrdet seks andre jenter, inkludert Holly, og at han puttet kroppen til Susie i en stor safe i kjelleren hans.
Om filmen
Jackson og de andre produsentene skaffet seg rettighetene til filmen på egen hånd og skrev manuset, som de senere solgte til DreamWorks. Innspilling av filmen begynte i oktober 2007 i New Zealand og Pennsylvania i USA. Senere forlot DreamWorks prosjektet, og Paramount overtok som filmens eneste utgiver.
Stanley Tucci ble nominert til Golden Globe og Oscar for beste mannlige hovedrolle for sine prestasjoner i filmen.
Åndalsnes Avis
Avisa kommer ut tre dager i uka: tirsdag, torsdag og lørdag. Den er eid av Romsdals Budstikke AS, som igjen er en del av Polaris Media. Omsetning i 2014 var 13,5 millioner kr. Ansvarlig redaktør er Per-Kristian Bratteng.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Fylkesvei 3540
Fylkesvei 3540 går mellom Rise og Libru i Arendal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 174 (Aust-Agder).
Skjoldlusmarihøne
Skjoldlusmarihøne (Chilocorus renipustulatus) er en av marihønene (Coccinellidae), en av de mange polyphage billene.
Utseende
Skjoldlusmarihøne er mellom 3 og 4,5 millimeter lang, kroppsformen er ganske bred, oval. Dekkvingene skinnende blanke og mørke med to store rødorange flekker.
Levevis
Skjoldlusmarihøne finnes på løvfellende trær.
HTC Touch Pro
HTC Touch Pro er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (smartphone) som blir produsert av HTC. Den ble lansert høsten 2008.
Touch Pro er en etterfølger av HTC TyTN II, og ble etterfulgt av HTC Touch Pro2 høsten 2009. Den har berøringsskjerm, med grunnleggende knapper foran, og utskyvbart fullt QWERTY-tastatur. Menysystemet er HTCs Touch Flo 3D, det samme som også bl.a. HTC Touch Diamond har.
Askvik kapell
Askvik kapell er en langkirke bygd som gravkapell i 1918 i Alver kommune, Vestland fylke. Det er en del av Den norske kirke og hører til Nordhordland prosti i Bjørgvin bispedømme.
Byggverket er i tre og har 70 sitteplasser.
Det har vært gravplass i Askvik siden 1896. På 1920-tallet kom det forslag om å få utvide gravkapellet til kapellkirke slik at det kunne brukes til gudstjenester. Dette ble vedtatt og kapellet utvidet.
Josef Ertl
Josef Ertl (født 7. mars 1925 i Oberschleißheim i München, død 16. november 2000 i Murnau am Staffelsee i Oberbayern) var en tysk politiker fra FDP.
Ertl var fra 1969 til 1983 Forbruks- og landbruksminister. Han tjenestegjorde i både Brandt I, Brandt II, Schmidt I, Schmidt II og Schmidt III og endelig i Kohl I.
Han meldte seg inn i NSDAP i 1943 og deltok fra samme år som soldat i Luftwaffe under andre verdenskrig hvor han var stupbomber.
Ole Petter Ottersen
Ole Petter Ottersen (født 17. mars 1955 i Kongsberg) er en norsk lege og hjerneforsker. Ottersen har siden 1992 vært professor i medisin ved Universitetet i Oslo og var valgt som universitetets rektor i to perioder fra 2009 til 2017. Han ble i 2017 utnevnt til rektor ved Karolinska Institutet i Sverige og tiltrådte stillingen 1. august 2017. Ottersen forsker på hjernens signalmolekyler og vannkanaler, og er en av de mest siterte norske forskerne internasjonalt.
Karriere
Ottersen ble utdannet cand.med. ved Universitetet i Oslo i 1980 og ble dr.med. ved samme universitet i 1982. Han var prosektor ved Anatomisk institutt ved Universitetet i Oslo 1982–92, og ble professor samme sted i 1992. Ottersen har undervist medisinske studenter siden 1976.
Rektor ved Universitetet i Oslo
I 2009 ble han valgt til rektor ved Universitetet i Oslo sammen med prorektor Inga Bostad for perioden 2009–2013, og tiltrådte 1. august 2009. Han ble gjenvalgt for sin andre periode som rektor i 2013 sammen med prorektor Ruth Vatvedt Fjeld; Fjeld trakk seg året etter som følge av uenighet. Ottersen ble styremedlem ved Oslo universitetssykehus i 2011 og styreleder i Universitets- og høgskolerådet i 2013. Han deltok på Bilderberg-konferansen i 2011.
Rektor ved Karolinska insitutet
I 2017 ble han foreslått av styret ved Karolinska Institutet i Sverige som instituttets nye rektor og 27. april 2017 ble han formelt utnevnt av den svenske regjeringen til rektor for perioden fra 1. august 2017 til 28. februar 2022.
Faglig arbeid
Han har publisert over 500 vitenskapelige artikler om cellebiologi og nevroanatomi, med vekt på signaloverføring og synaptisk transmisjon. Ifølge Google Scholar er Ottersen sitert over 45000 ganger i vitenskapelig litteratur (15.09.2021) og han er en av Norges mest siterte forskere internasjonalt.
Ottersen ledet The Lancet–UiO-kommisjonen om global helse, som resulterte i rapporten The political origins of health inequity: prospects for change.
Kinetisk teori
Kinetisk teori (eller kinetisk gassteori) forsøker å forklare makroskopiske egenskaper ved gasser, som trykk, temperatur eller volum, ved å ta for seg gassenes molekylære sammensetninger og bevegelser. Teorien sier hovedsakelig at trykk ikke er en konsekvens av statisk frastøtning mellom molekyler, som var Isaac Newtons gjetning, men på grunn av kollisjoner mellom molekyler som beveger seg med forskjellige hastigheter. Kinetisk teori er også kjent som kinetisk-molekylær teori eller kollisjonsteorien.
Historie
I 1740 publiserte Daniel Bernoulli Hydrodynamica, som la grunnlaget for den kinetiske gassteorien. I dette arbeidet foreslo Bernoulli at gasser består av et stort antall molekyler som beveger seg i alle retninger, at deres støt mot en overflate er opphavet til gasstrykket som kan måles og føles av oss, og at det vi opplever som varme simpelthen er molekylenes kinetiske energi. Denne modellen brukes fortsatt i dag, men ble ikke akseptert med en gang; delvis fordi energikonservering ikke enda var akseptert, og fordi det ikke var åpenbart for fysikere hvordan kollisjonene mellom molekylene kunne være helt elastisk støt elastiske.
Forblindelsen
Forblindelsen (originaltittel: Die Blendung) er en roman av Elias Canetti, bulgarsk-fødte forfatter og av nobelprisvinneren i litteratur for 1981. Han skrev romanen på tysk i åra 1930-1931, og den ble utgitt på forlaget Reichner Verlag i Wien i 1936. Den norske oversettelsen ved Niels Magnus Bugge kom på Solum forlag i 1993. Forblindelsen er en omfangsrik roman; den tysk førsteutgaven er på 560 sider. På engelsk har romanen fått tittelen Auto-da-Fé, en henvisning til brenningen av påståtte kjettere av inkvisisjonen.
Kinetisk teori
Historie
Andre foregangsmenn for den kinetiske teorien (som ble oversett av deres samtidige) var Dani Bernhardt (1747) , Georges-Louis Le Sage (ca. 1780, utgitt 1818) , John Herapath (1816) og John James Waterston (1843) , som koblet deres forskning med sin utvikling av mekaniske forklaringer på gravitasjon. I 1856 utviklet August Krönig, sannsynligvis etter å ha lest en avhandling av Waterston, en enkel kinetisk gassmodell, som bare tok for seg partiklenes translasjonsbevegelse.
I 1857 utviklet Rudolf Clausius, ifølge ham selv uavhengig av Krönigs arbeider, en lignende, men mer sofistikert versjon av teorien. Denne tok for seg partiklenes translasjonsbevegelse, og, i motsetning til Krönigs teori, i tillegg deres rotasjons- og - vibrasjonsbevegelse. I det samme arbeidet introduserte han konseptet om en partikkels midlere fri veilengde. I 1859, etter å ha lest en avhandling av Clausius, formulerte James Clerk Maxwell Maxwell-distribusjonen for molekylhastigheter, som ga andelen molekyler i et visst hastighetsintervall. Dette var den aller første statistiske loven innen fysikk. I sin tretten sider lange artikkel, Molecules, utgitt i septemberutgaven av Nature, sier Maxwell: «det blir fortalt oss at et 'atom' er et materielt punkt, inngytt med og omgitt av 'potensialkrefter', og at når 'flyvende molekyler' stadig treffer et hardt legeme dannes det som kalles luftens eller gassens trykk»
Heddal stavkirke
Heddal stavkirke (Heddal stavkyrkje), tidligere også kjent som «Hitterdals stavkirke» eller «Ryen kirke i Hitterdal», er en stavkirke i Notodden kommune i Vestfold og Telemark fylke. Planformen er en trearmet korskirke og er den største gjenværende stavkirken med lengde 20 meter og høyde 26 meter.
Nasjonalbudsjettet
Nasjonalbudsjettet i Norge er en stortingsmelding som presenteres av regjeringen samtidig med statsbudsjettet i begynnelsen av oktober hvert år. Meldingen inneholder oppdaterte hovedtall for norsk økonomi og regjeringens syn på gjennomføringen av den økonomiske politikken.
Nasjonalbudsjettet har blitt utarbeidet årlig fra 1947, og hensikten er å se økonomien i en sammenheng, og få best mulig styring på den økonomiske utviklingen i landet.