cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mouna Benabderrassoul
Mouna Benabderrassoul (født 12. mai 1984) er en marokkansk tidligere taekwondoutøver.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 9.
Lynde Dupuy McCormick
Lynde Dupuy McCormick (født 12. august 1895 i Annapolis i Maryland, død 16. august 1956) var en fire-stjerners admiral i den amerikanske marinen som var visesjef for sjømilitære operasjoner i 1950 og 1951.
Han satt som øverstkommanderende for USAs Atlantic Fleet mellom 1951 og 1954, og han var den første allierte øverstkommanderende for alle NATO-styrkene i Atlanterhavet.
Biografi
McCormick studerte ved St. John's Preparatory School og College, og senere ved den militære skolen i Annapolis. I 1911 ble han utnevnt av president William Howard Taft til å studere ved United States Naval Academy, hvor han også spilte lacrosse og amerikansk fotball. Da han var uteksaminert fra Annapolis begynte han i United States Navy fra juni 1915. Hans første oppdrag var ombord på slagskipet USS «Wyoming» (BB-32), som opererte i Det karibiske hav og langs østkysten av USA.
Første verdenkrig
I november 1917 meldte USA sin inntreden i første verdenskrig, og McCormick samt resten av mannskapet på det amerikanske krigsskipet sluttet seg til den britiske Grand Fleet som deres sjette Battle Squadron.
Pink Slush Twilight
Pink Slush Twilight er en EP med Gerilja, utgitt i 2010.
Lynde Dupuy McCormick
Første verdenkrig
I mai 1931 begynte han på en tre års tur ved Naval Academy som assistent for den nye administrative lederen, kontreadmiral Thomas C. Hart. Han tok kommandoen over marinens oljetanker USS «Neches» (AO-5) i april 1936. I juni 1937 ble han innskrevet som student på et seniorkurs ved Naval War College i Newport i Rhode Island. Etter endt kurs i mai 1938, forble han ved Naval War College for et ekstra år som medlem av staben.
Andre verdenskrig
I juni 1939 ble han utnevnt til operasjonsoffiser i staben til viseadmiral Charles P. Snyder ombord på flaggskipet USS «West Virginia» (1921). McCormick ble siden ansvarlig for krigsplaner hos Stillehavsflåten i februar 1941, og han hadde denne stillingen under angrepet på Pearl Harbor og under den påfølgende sjefen Chester W. Nimitz.
Den 30. juni 1942 ble McCormick skadet i en ulykke med et sjøfly mens han eskorterte Chester W. Nimitz til Naval Air Station Alameda. Til tross for en brukket ryggvirvel, sto McCormick aldri på sykelisten, da han valgte å fortsette i aktiv tjeneste mens han var iført en gipsmodell i tre måneder etterpå. Han ble forfremmet til kontreadmiral den 15. juli 1942.
McCormick ble tildelt medaljen Legion of Merit for «usedvanlig fortjenstfull opptreden i utførelsen av fremragende tjenester til regjeringen i USA som offiser for krigsplaner for Stillehavs-området ved staben til hans kommanderende offiser». I februar 1943 tok han over kommandoen over slagskipet USS «South Dakota» (BB-57), som opererte utenfor atlanterhavskysten og senere sammen med den britiske Home Fleet.
Personlig
McCormick giftet seg med den Lillian Addison Sprigg, den 2. oktober 1920, og de fikk tre sønner sammen: Marine-kommandant Montrose Graham, som ledet en ubåt under andre verdenskrig og ble drept i en flyulykke i Australia i 1945, marine-offiser Lynde Dupuy Junior og marinesoldaten James Jett II, som ble alvorlig såret i slaget ved Okinawa. McCormicks far var viseadmiral Albert Montgomery Dupuy McCormick, en spansk-amerikansk krigsveteran og tidligere kirurg på forskjellige hangarskip i den amerikanske flåten.
Den 16. august 1956, led McCormick av et hjerteinfarkt og han døde fire timer senere ved Naval Hospital i Newport i en alder av 61 år. Hans dekorasjoner omfatter Legion of Merit med to gullstjerner, Victory Medal, Grand Fleet Clasp, Defense Service Medal, Middle Eastern Campaign Medal og World War II Victory Medal.
Who Knows Where the Time Goes?
«Who Knows Where the Time Goes?» er en sang skrevet av den engelske folkrock sangeren og låtskriveren Sandy Denny.
Denny spilte opprinnelig inn sangen som en demo i 1967, hun sang og spilte gitar på sporet. Senere samme år ble hun med i folkerock bandet Strawbs, og spilte inn sangen på nytt, igjen kun med sang og gitar, til det som ble albumet All Our Own Work, som ikke ble gitt ut før i 1973.
Den amerikanske folkesangeren Judy Collins hørte den originale demo-innspillingen i 1968 og bestemte seg for å spille inn sangen. Hun ga ut innspillingen først som B-siden av coverversjonen av "Both Sides, Now", og deretter som tittelsporet til albumet Who Knows Where the Time Goes, begge utgitt i 1968. Hennes utgivelse ble dermed den første som kom ut på markedet.
I 1968 ble Denny med i folkrock bandet Fairport Convention. Hun spilte inn sangen på sitt andre album med bandet, 1969-albumet Unhalfbricking. Denne versjonen var ikke kun med kassegitar og var mer typisk folkrock.
"Who Knows Where the Time Goes?" ble en signaturlåt både for Denny og for Fairport Convention, og er blitt en av Fairports mest kjente sanger.
Sangen er spilt inn av en rekke andre artister.
Versjoner med andre artister
I tillegg til Judy Collins (1968), Fairport Convention (1969) og Strawbs (1973) har også mang andre artister spilt inn sangen, Mia Doi Todd, 10.000 Maniacs, Mary Black, Eva Cassidy, Nana Mouskouri, Lonnie Donegan, Nanci Griffith, Michel Griffith, Susanna Hoffs & Matthew Sweet, Deanna Kirk, Charlie Louvin, Cat Power, Eddi Reader, Julianne Regan (med Fairport Convention), Kate Rusby, Nina Simone (på hennes 1970 live album Black Gold), Barbara Dickson, Kate Wolf, Lumiere & Sinéad O'Connor, The Lasses, Heather Masse (i radioprogramet A Prairie Home Companion), Dez Mona, Itsuwa Mayumi, The Last Hurrah!, Linde Nijland, Robert Gass & On Wings of Song, Daniel Martin Moore, Dave Kelly, Liz Simmones, Sandy Lamont, Tallie Gabriel, Lily Duval, Rick Smith, Julie July Band, Rondi Charleston, Nussy Andrews, Valeryan, Susan Cowsill, Gathering Time, Marylee Nicholas, Neptune's Keep, Stephen Still & Judy Collins, Fiona, Bridgette, Gina MacLeod, Clannad, Maggie Reilly, Pamela Polland, Maggie & Mr. Rogers, Inis Fail, Ron Kavana, Michael Hanrahan, Evelyn Laurie, Dave Pegg, Joanne Rand, Gretchen Lieberum, The Marty Tocci Trio, Eleanor Tomlinson, Nanette Natal, Christy Wessler, Coreen Scott og flere andre. En rekke av disse artistene har også valgt å kalle albumet sitt for Who Knows Where the Time Goes.
Også norske artister har gitt ut sangen, Sissel Kyrkjebø på sitt album Reflections I fra 2019, Susanna Wallumrød på albumet Flower of Evil fra 2008 og Kari Bremnes på You'd Have to Be Here fra 2003.
Sangen er benyttet i filmer og TV-serier
Fairport Convention versjonen ble brukt som avslutningsmusikk i siste episode, sesong 2017, av Netflix-serien Grace and Frankie, i BBC s Mysterier med George Gently, episode "The Lost Child" hvor handlingen er lagt til 1968, og i den britiske mørke komedien The End of the F***ing World. Den spilles også en gang på slutten av filmen fra 2009 Don't Worry About Me og to ganger i den irske filmen Silence fra 2012. I 2011 Broadway-produksjonen av Jerusalem av Jez Butterworth, spilles liveopptaket fra BBC Radio fra 1973 i sin helhet mot slutten av siste akt.
Eva Cassidys versjonen er med i sesong 1, episode 10 av Netflix-dramaet Firefly Lane.
Judy Collins versjonen er med i 1968-filmen The Subject Was Roses og i 1999-filmen A Walk on the Moon, mens Nina Simone-versjonen brukes i 2002-filmen The Dancer Upstairs, i den britiske TV-serien Save Me fra 2018, og sesong 3 av Master of None.
Backhand Smash!
Backhand Smash! er et musikkalbum med Jon Eberson Stash. Albumet ble utgitt i 1989.
Sandrothoe
Sandrothoe er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.
Gruppens taksonomi
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor med basis i 2013-revisjonen og oppdatert ifølge arbeidet som gjøres i WoRMS-databasen.
Sandra Šarić
Sandra Šarić (født 8. mai 1984) er en kroatisk tidligere taekwondoutøver.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 11. Hun tok bronse under Sommer-OL 2008.
Mounira Nahdi
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 11.
2021 i Norge
Begivenheter i året 2021 i Norge.
Britisk–baltisk trelasthandel
Britisk–baltisk trelasthandel (på engelsk gjerne bare kalt British timber trade) var importen av tømmer fra landene rundt Østersjøen til Storbritannia. I middelalderen og tidlig moderne tid hadde Storbritannia store egne skoger, særlig med britisk eik. Dette tømmeret var grunnlaget ikke minst for skipsbygging. På 1700-tallet måtte Storbritannia begynne å importere skipstømmer til erstatning for den stadig minkende eikebestanden i Storbritannia, og den britiske skipsbyggingsindustrien brukte i økende grad baltisk tømmer. På den ene siden var Storbritannia kommersielt og militært avhengig av import av baltisk tømmer, på den andre siden skapte den et handelsunderskudd med de baltiske landene i Storbritannias disfavør som bekymret merkantilistiske økonomer på den tiden og var utsatt fordi den måtte krysse det trange Øresund. Den britisk–baltiske tømmerhandelen hadde sin storhetstid på 1700-tallet og på 1800-tallet, særlig før man begynte erstatte tre med metall i skipsbygging mot slutten av århundret. Konkurrerende markeder til Østersjøregionen var særlig Norge og Nord-Amerika.
2021 i Norge
Statsledere
Fra 9. oktober: Fra 14. oktober: Fra 25. november:
Hendelser
Pågående: Norge under koronapandemien
Sport
Se også Norge under Sommer-OL 2020
Mikal (bibelsk person)
Mikal (hebraisk: מיכל; i betydning ‎«bekk», se nedenfor) var den yngste av Saul, den første kongenes Konge av Bibelens Israels to døtre. Mikal elsket og ble gift med David, i henhold til Første Samuelsbok 18:20-27 som senere ble konge av Judea og senere av Det forente kongedømme Israel. Mikals eldre søster var Merab.
Mikal og David
Deres fortelling er nedtegnet i Samuelsbøkene hvor hun valgte å være lojal med sin ektemann David framfor sin fars ønsker. Da Sauls folk lette etter David for å drepe ham lot Mikal ham i all hemmelighet rømme mens hun avledet Sauls mordere ved å late som han var syk og lå til sengs. Hun lot David rømme ved å hale seg ned fra et vindu. «Etterpå tok hun husguden og la den i sengen. Hun la et teppe av geiteragg ved hodet på den og bredte sengeteppet over.»
Mens David var på flukt for å redde livet ga Saul sin ulydige datter Mikal videre til en Paltiel, en sønn av Lajisj fra Gallim. På den annen side levde ikke David et kysk liv i ødemarken, men skaffet seg en rekke hustruer, blant andre Abigajil og Ahinoam fra Jisreel Da David senere ble konge av Judea etter Sauls død ble Sauls sønn Isjbosjet konge over Israel. David krevde da at Mikal ble levert tilbake til ham om freden mellom dem skulle bli opprettholdt. Overfor denne krigstrusselen tok Isjbosjet sin søster fra Paltiel og til tross for dennes gråtkvalte protester.
Etter at Mikal kom tilbake til David var hennes forhold til ham endret. Hun kritiserte ham for at han danset naken i religiøs ekstase på tross av henne da han frakte Paktens ark til det nyerobrede Jerusalem i en prosesjon. Mikal døde barnløs, noe Andre Samuelsbok 6:23 hevdet var Guds straff for at hun kritiserte David. Steven McKenzie, forfatteren av en biografi over David, King David: A Biography (2002), antyder at David hindret Mikal og hennes andre overlevende slektninger, som Mefibosjet, å få barn for å utrydde ætten til Saul, og således hindre potensielle rivaler til kongetronen.
Tolkninger
Hendelsene hvor David tok flere hustruer mens Mikal ble gitt videre til en annen mann har fremmet flere moralske spørsmål i jødedommen, særlig i kontekst av forbud i Femte Mosebok 24:1-4 På den ene side har det blitt argumentert at det er tillatt å gjenetablere et ekteskap med en tidligere ektefelle som har deretter blitt gift. På den andre side har en del bibeltolkere forklart at David ikke hadde skilt seg fra Mikal på denne tiden, men at det var heller Saul som brøt opp deres ekteskap ved å gifte henne bort til en annen mann uten Davids tillatelse. Dette synet at de ikke var teknisk sett adskilt ved skilsmisse da David ikke hadde utstedt et skriv om skilsmisse i henhold til den bibelske lov.
Før David ble gift med Mikal lovte Saul ham sin eldste datter Merab til ekte. Isteden ble hun gitt til en Adriel fra Mehola. Til tross for den bibelske redegjørelsen har en del bibeltolkere foreslått at David faktisk ble gift med begge døtrene. En slik handling ville dog være i strid med Halakhá, jødisk lov i Tora, og det forklares med at David ble først gift med Merab, og deretter giftet seg med Mikal etter Merabs død. En annen rabbinsk posisjon nekter for at David ble gift med Merab.
Merab fikk fem sønner, og Mikal fikk ingen barn med David, men var antagelig fostermor til Merabs barn da Merab synes å ha dødd etter at det femte var født. Denne tradisjonen søker å løse en motsigelse mellom Første Samuelsbok 18:19, hvor Merab giftet seg med Adriel, og Andre Samuelsbok 21:8 som forteller om Mikals ekteskap med Adriel og de fem sønnene hun fødte. Den mulige forklaringen er at dette var Merabs barn, men ble tilskrevet til Mikal da hun oppfostret dem. Som konge utleverte David disse fem sønnene til gibeonittene for at de skulle bli henrettet som hevn for at deres bestefar, Saul, hadde angrepet denne stammen.
Navnet Mikal
Mikal er ett av de mange bibelske kvinnenavnene som har blitt omfavnet av sionismen og er i dag ganske vanlig i dagens Israel.
På tross av hva som mange tror og gjentatt av mange nettsteder for fødselsnavn er Mikal ikke likestilt og det samme som mannsnavnet Mikael eller Michael (Miyka'el) som har betydningen «Hvem er som Gud?» Det er to likelydende, men fullstendig adskilte navn. Mikals hebraiske betydning er «bekk», «elv», men kan også bety «perfekt».
Annen litteratur
Den jødiske dikteren Rachel Bluwstein (1890–1931) så en parallell mellom seg selv og Mikal: «Som du er jeg trist, o'Mikal... og som deg fordømt til å elske en mann jeg avskyr.» i diktet «Michal» i hennes bok Flowers of Perhaps, utvalgte dikt i engelsk oversettelse 1995.
Caroline Bartasek
Caroline Bartasek (født 14. oktober 1978) er en australsk tidligere taekwondoutøver.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 11.
Menaikhmos
Menaikhmos (gresk: Μέναιχμος, født ca. 380 f.Kr., død 320 f.Kr.) var en gresk matematiker som var elev av Eudoxus og Platon. Ingen av hans arbeider har overlevd opp igjennom årene, og lite er kjent om hans liv. Det meste kommer fra omtale i verkene til Proklos og Eratosthenes.
Menaikhmos regnes for å være den første matematiker som studerte kjeglesnitt systematisk. Disse fremkom ved å betrakte et plan som snitter en kjegle og står vinkelrett på dennes sidekant. Avhengig om kjeglens åpningsvinkel var spiss eller stump, ville kjeglesnittet bli henholdsvis en ellipse eller hyperbel. Det spesielle tilfellet med en rettvinklet kjegleåpning, ville gi en parabel. Han brukte disse kurvene til å finne løsninger av det deliske problemet med kubens fordobling.
Mye tyder på at Menaikhmos var lærer for Aleksander den store. I den forbindelsen tilskrives han fyndordet: «Det finnes ingen kongsvei til matematikken».
Gabriela Perianu
Gabriela Perianu (født 20. juni 1994 i Brăila) er en rumensk håndballspiller, som spiller for den rumenske storklubben, på utlån fra , og for det rumenske landslaget.
Perianu fikk sin mesterskapsdebut for det det rumenske kvinnelandslaget under Håndball-VM 2013 og var med på laget som tok bronsemedalje i Håndball-VM 2015
Serigne Mor Mbaye
Serigne Mor Mbaye (født 3. januar 1996) er en senegalesisk fotballspiller som for Kristiansund Ballklubb.
Adam von Itzstein
Itzstein opplevde Mainzrepublikken på nært hold, og var selv medlem av Frankfurtparlamentet.
Biografi
Han ble født 28. september 1775 i Mainz, som det 14. barnet av en geheimeråd og leder (Direktor) av Hofgericht (hoffretten) i Mainz, statens øverste domstol. Familien eide i tillegg en vingård på 40 morgen (måleenhet), i Hallgarten i Rheingau. Hallgau er i dag en del av byen Oestrich-Winkel. Itzstein-familien hadde bodd i Hallgarten i mange generasjoner, og vingården kom i inn i familien gjennom bestefarens giftermål med Maria Klara Hardy.
Storhertugdømmet Baden var på denne tiden en av de få tyske stater som hadde en forfatning som gjorde det mulig for folk å delta i den politiske beslutningsprosessen. Men også Itzstein ble møtt med sensur og forfølgning av myndighetene. På et tidspunkt gikk han ut av forvaltningen og startet som publisist i kretsen rundt statsviteren og historikeren Karl von Rotteck og initiatitvtakeren til Hambachfesten, Georg August Wirth.
Den norske historikeren P.A. Munch beskrev i 1848 i et tillegg til en oversettelse av Heinrich Hermes verk De europæiske Staters Historie efter Wiener-Congressen, forhandlingene i Badens andre landdag, som varte fra 18. mars til 31. desember 1831:
Den politisk liberale Hallgarten-kretsen ble etablert hjemme på Itzteins vingård, første gang i 1832 og deretter årlig fra 1839. I kretsen ble det helt frem til Frankfurtparlamentet drøftet grunnlaget for et parlamentarisk styresett. Medlemmer av kretsen var blant andre Friedrich Daniel Bassermann, Karl Mathy, Robert Blum, Heinrich von Gagern og Johann Jacoby. Til kretsen hørte også flere kunstnere, blant andre forfatteren av Deutschlandlied, Hoffmann von Fallersleben. I 1844 ble Itzstein feiret av sine tilhengere, i en stor fest i Mannheim. Det ble laget en minnemynt til hans ære, og Fallersleben skrev et hyllingsdikt:
Også andre steder ble det arrangert demonstrasjoner til hans ære, som da han sammen med sin venn Franz Hecker fra Nord-Tyskland dro til Berlin, og deretter ble utvist av byen av de prøyssiske myndigheter. Dette markerte også høydepunktet for Itzsteins politiske arbeid og innflytelse.
Itzstein ble valgt som visepresident i førparlamentet, en større forsamling som forberedte Frankfurtparlamentet. Han var medlem av det såkalte sjuerutvalget i Heidelberg, og sørget gjennom dette for at den radikale krets under Friedrich Hecker fikk delta i førparlamentet. I Frankfurtparlamentet representerte han det venstreorienterte partiet Deutscher Hof, og fikk 32 stemmer i valget av riksforstander.
Etter Frankfurtparlamentets oppløsning reiste Itzstein til Stuttgart der han deltok i det såkalte Rumpfparlamentet (etter engelsk: Rumpparlament, et parlament bestående av restene av de opprinnelige), inntil det ble oppløst med makt av regjeringstropper. Han ble siktet for høyforræderi og uriktig anklaget for medvirkning til oppstanden i Baden i 1849. Deretter dro han i eksil i Sveits og Elsass. Han døde i Hallgarten i 1855.
Hans organisatoriske og diplomatiske egenskaper ga ham tilnavnet Den liberale Metternich, etter Klemens von Metternich. Hans politiske syn gikk i retning av republikken, noe som er forklart med at den franske revolusjon skjedde i hans egen levetid, innflytelse fra hans lærer Andreas Josef Hofmann og medlemskapet i jakobinerklubben i Mainz.
Songs From Östra Knoll 1:22
Songs From Östra Knoll 1:22 er et musikkalbum med Grand Island, utgitt i 2010.
Tegneserieåret 1959
Tegneserieåret 1959 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1959.
Marijana Mišković
Marijana Mišković (født 8. juli 1982) er en kroatisk judoka, som konkurrerer i vektklassen -63 kilo. Hun ble tatt ut til å representere Kroatia under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i andre runde.
Sarah Bainbridge
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 11.
Familien Pit Pot
Familien Pit Pot er et musikkalbum med Espen Stenhammer, Helge Hummervoll og Øyvind Lyse. Albumet ble utgitt høsten 2003.
Junior-VM i friidrett 2014 – 200 meter menn
200 meter for menn under Junior-VM i friidrett 2014 ble arrangert på Hayward Field i Eugene i USA, 24. og 25. juli 2014.
Finale
Vind +2,3
Semifinaler
24. juli De to beste i hvert heat (Q) og de to raskeste for øvrig (q) gikk videre til finalen
Detaljer
De to beste i hvert heat (Q) og de to raskeste for øvrig (q) gikk videre til finalen
Lucas Ferreira de Araújo
Lucas Ferreira de Araujo (født 14. mai 1994) er en brasiliansk handikappet bocciaspiller, som konkurrerer i klassen BC2, som er en av klassene for utøvere med cerebral parese.
Junior-VM i friidrett 2014 – 200 meter menn
Semifinale 1
25. juli Starttid: 18:38 Temperatur: 23 °C  Luftfuktighet: 44 % Vind: +1,9 m/s
Semifinale 2
25. juli Starttid: 18:44 Temperatur: 23 °C  Luftfuktighet: 44 % Vind: +1,3 m/s Kommentar: IAAFs regel 163.3(a) - Løpe utenfor sin tildelte bane
Lucas Ferreira de Araújo
Idrettskarriere
Ved Parapanamerikanske leker 2015 i Torino vant Brasil lagkonkurransen i klassen BC1/2, og han kom også på 4.-plass individuelt, etter at han tapte bronsefinalen 5-6 for argentinske Sebastián Gonzales.
Junior-VM i friidrett 2014 – 200 meter menn
Semifinale 3
25. juli Starttid: 18:53 Temperatur: 23 °C  Luftfuktighet: 44 % Vind: +1,8 m/s
I kraft
I kraft er et musikkalbum med Gjerstad Funk- Og Fiskarlag, utgitt i 2009.
Junior-VM i friidrett 2014 – 200 meter menn
Forsøksheat
24. juli De to beste i hvert heat (Q) og de seks beste tidene for øvrig (q) gikk videre til semifinalene
Detaljer
De to beste i hvert heat (Q) og de seks beste tidene for øvrig (q) gikk videre til semifinalene
Heat 1
25. juli Starttid: 10:44 Temperatur: 16 °C  Luftfuktighet: 68 % Vind: -0,8 m/s
Heat 2
25. juli Starttid: 10:49 Temperatur: 16 °C  Luftfuktighet: 68 % Vind: -0,1 m/s
Heat 3
25. juli Starttid: 10:55 Temperatur: 16 °C  Luftfuktighet: 68 % Vind: +0,7 m/s
Heat 4
25. juli Starttid: 11:02 Temperatur: 16 °C  Luftfuktighet: 68 % Vind: -0,3 m/s
Heat 5
25. juli Starttid: 11:08 Temperatur: 16 °C  Luftfuktighet: 68 % Vind: -0,6 m/s Kommentar: IAAFs regel 163.3(a) - Løpe utenfor sin tildelte bane
Heat 6
25. juli Starttid: 11:13 Temperatur: 19 °C  Luftfuktighet: 56 % Vind: -0,2 m/s Kommentar: BIB 1087 Ismael Tjiramba - Gult kort - 162.5(b) Ikke umiddelbart etterkomme starters kommando (forsinke starten av løpet)
Heat 8
25. juli Starttid: 11:26 Temperatur: 19 °C  Luftfuktighet: 56 % Vind: +0,1 m/s
Deltakere
Ifølge en uoffisiell telling deltok 66 utøvere fra 48 land i denne øvelsen.
Daniela Castrignano
Daniela Castrignano (født 11. desember 1980) er en italiensk tidligere taekwondoutøver.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 5.
Gram Per Person (album)
Gram Per Person er et musikkalbum med Gram Per Person, utgitt i 2008. Dette er bandets debutalbum.
Gjerstad Funk- og Fiskarlag (album)
Gjerstad Funk- og Fiskarlag er et musikkalbum med Gjerstad Funk- og Fiskarlag, utgitt i 2007. , Dette er bandets debutalbum.
Ramila Yusubova
Ramila Yusubova (født 28. juli 1989) er en aserbajdsjansk judoka, som konkurrerer i vektklassen -63 kilo. Hun ble tatt ut til å representere Aserbajdsjan under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i andre runde.
NM i vektløfting 1986
Norgesmesterskapet i vektløfting 1986 ble arrangert i Bergen 8. februar. Arrangør var Atletklubben Bjørgvin. Bare menn deltok. Kongepokalen ble vunnet av Øystein Holt.
Joseph Franz Allioli
Joseph Franz Allioli (født 10. august 1793 i Sulzbach i Pfalz-Sulzbach, død 22. mai 1873 i Augsburg i kongedømmet Bayern i keiserdømmet Tyskland) var en tysk katolsk prest, orientalist og teolog.
Han ble presteviet i 1916 i Regensburg; fra 1838 var Allioli domprost i Augsburg. Han utarbeidet der en tysk bibeloversettelse med anmerkninger.
Borrowed Time (kortfilm)
Filmen ble nominert til Oscar for beste animerte kortfilm under Den 89. Oscar-utdelingen i 2017.
The Complete Silver Beatles
The Complete Silver Beatles er et musikkalbum fra 1982 som inneholder 12 av de 15 låtene som The Beatles spilte inn for Decca Records og som senere ble sendt rundt til andre plateselskap. Albumet er ikke en offisiell utgave. Samtidig dreier det seg ikke om en bootleg.
Albumet inneholder et utvalg av sporene som bandet spilte inn den 1. januar 1962 hos Decca Records. De tre sangene som mangler er Lennon/McCartney-låtene Like Dreamers Do, Hello Little Girl og Love of the Loved. Dette kan muligens skyldes problemer med rettigheter til sangene.
Bakgrunn
Assisterende produsent Mike Smith hørte The Beatles på The Cavern Club, og fikk et positivt inntrykk. Da Brian Epstein foreslo at bandet skulle prøvespille for Decca var derfor innstillingen positiv. Innspillingen ble avtalt til 1. januar 1962, en dato som dengang var arbeidsdag i England.
Imidlertid hadde The Beatles festet nyttårsaften, og var både bakfulle og forsinket til møtet. Brian Epstein hadde også nektet dem å spille altfor rockete låter, og ville heller at de skulle holde seg til «mer sofistikert materiale», det vil i hovedsak si covere. De hjalp heller ikke at det i 1962 var store fordommer mot Liverpool, som opplevdes som svært provinsielt.
Agenten Dick Rowe takket nei, og forklarte rett ut at «''For å være ærlig, herr Epstein, vi liker ikke lyden til guttene dine. Grupper med gitarister er på vei ut. Du har en bra plateforretning i Liverpool. Hold deg til det''.». I stedet fikk Brian Poole and The Tremeloes tilbudet, delvis fordi de holdt til i Dagenham, en forstad til London. Demotapen fra Decca ble sendt rundt til andre plateselskap som også takket nei.
The Renegades
The Renegades var ei Birmingham-basert rockegruppe, etablert som instrumentalt Shadowsband omkring 1963, men også influert av rhythm and blues. Som så mange andre slike ble de omdannet til beatband etter å ha deltatt i et beat-treff i Birmingham i 1964. Bandet begynte dessuten å opptre i uniformskostymer fra Den amerikanske borgerkrigen.
Matt Hyde
Matt Hyde er en amerikansk produsent, lydtekniker, mikser og musiker. Fra 1982–1985 gikk han på Berklee College of Music i Boston. Mens han fortsatt gikk på Berklee (1984) fikk han samtidig erfaring med studiojobbing ved Pyramid recording studio i Boston. Etter å ha tatt eksamen turnerte han med flere forskjellige band, der han spilte gitar og keyboard. Etter å ha fått nok av livet på veien, begynte han å jobbe mer i studio, først i Boston og fra 1989 i Los Angeles. Men han har i ettertid også vært aktiv som musiker.
The Renegades
Historie
Etter at bandet kom i kontakt med finske Leo Heinonen, flyttet de i oktober 1964 til Finland. Heinonen var blitt intodusert for The Renegades av Ian Malletts bror, Keith, som studerte i Helsinki, fikk kontrakt med, og etter å ha hørt dem opptre tilbød han å bli deres manager.
Da The Renegades kom til Finland, ble de først møtt av halvtomme saler, men ryktet om de eksotiske uniformsklærne førte til at stadig flere søkte til konsertlokalene. Det var heller ikke til å unngå at bandet etterhvert kom til å bli oppfattet som finsk.
The Complete Silver Beatles
Albumet
Den 10. september 1982 kom «The Complete Silver Beatles» ut, da på offisiell utgivelse. I kommentarene til dette albumet ble Lennon kreditert to sanger som «The Decca Tapes» hadde kreditert McCartney, Searchin’ og Sure To Fall (in Love with You), men det er mer sannsynlig at det er McCartney, ettersom han sang begge på Live at the BBC i 1963.
Edwige Gwend
Edwige Gwend (født 11. mars 1990) er en italiensk judoka, som konkurrerer i vektklassen -63 kilo. Hun ble tatt ut til å representere Italia under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i andre runde.
Matt Hyde
Han var programmerer og lydtekniker på flere forskjellige prosjekter, inkludert noen låter på No Doubts Tragic Kingdom. Han produserte også en del egne små rocke- og hiphop-prosjekter, inkludert en demo for da ukjente Cypress Hill, noe som viste hans forkjærlighet for å bringe ut det beste fra upolerte talenter.
The Complete Silver Beatles
Side 2
* Lennon oppgitt på albumet
Matt Hyde
Han møtte Perry Farrell fra Porno for Pyros og var en tid både produsent og medlem av bandet. Etter noe tid oppdaget han at han følte seg mer hjemme i studio enn på scenen. Han forlot Porno for Pyros i 1994. Han gjenopptok da karrieren som produsent og har siden jobbet med dette.
The Renegades
Historie
Deres største hitsingler var "Cadillac", "Seven Daffodils", "Matelot" og "My Heart Must Do the Crying", av Danny, en låt som ble registrert med finsk tittel; "Salattu suru" (= "Hemmelig sorg"). Foruten vinylsinglene spilte de også inn et par LP-er, og utvidet sin popularitet til Sverige, Danmark og Nederland.
The Complete Silver Beatles
Side 2
Det er mer sannsynlig at The Decca Tapes her også hadde riktig informasjon.
Laurence Rase
Laurence Rase (født 4. april 1977) er en belgisk tidligere taekwondoutøver.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 9.
The Renegades
Historie
Debutsingelen, "Cadillac", ble spilt inn høsten 1964 og nådde innen jula satte inn førsteplassen på de finske hitlistene. De merket låta med sine egne navn, til tross for at den var bygget på Vince Taylors "Brand New Cadillac " fra 1959. I Skandinavia var det The Hep Stars-versjonen som ble kjent, men også The Pussycats fikk en formiddabel suksess med låta, som også de hadde kreditert medlemmene av The Renegades. Det kom til rettssak, men oppnådd forlik ved at også Vince Taylor kom med. Og i ettertid er "Cadillac" gjerne tilskrevet Taylor / Brown.
Østre Romerike Fotballkrets
Østre Romerike Fotballkrets er en tidligere krets i Norges Fotballforbund.
Princess Dudu
Princess Dudu (født 20. oktober 1978) er en nigeriansk tidligere taekwondoutøver.
Hoppuka 2013/14
Hoppuka 2013/14 inngikk i verdenscupen i skihopping og var den 62. utgaven av hoppuka. Hoppuka startet med kvalifisering i Oberstdorf den 28. desember 2013 og avslutningsrennet gikk 6. januar 2014 i Bischofshofen.
Princess Dudu
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 11.
Hoppuka 2013/14
Vinneren sammenlagt ble svært overraskende Thomas Diethart fra Østerrike som knapt hadde hoppet i verdenscupen tidligere.
Teateråret 1890
Teateråret 1890 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1890.
The Renegades
Historie
Bandets neste singelsuksess var "Seven Daffodils", bygget på en gammel folkesang. The Renegades var med i George Tähteläs film  Topralli  (1966). Men populariteten dalte raskt i Finland da bandet etter en suksessrik opptreden på musikkfestivalen i San Remo, Festival di Sanremo, i februar 1966, bestemte seg for å flytte til Italia. Med Equipe 84 fikk de nå en kjempehit med sangen "Un giorno tu mi chercherai" (= En dag vil du komme til meg). Her fikk de også suksess med låter som Thirteen Women, en coverversjon etter en Bill Haley-klassiker, og med Brand New Cadillac . Til og med i Tyskland og Nederland oppnådde bandet suksess. Derimot floppet de fire singlene de utga i Storbritannia.
De fosøkte seg nå med en mykere og mer kommersiell sound, og oppnådde forholdsvis gode salgstall for sin coverversjon av Elvis Presleys Lettere d'Amore og av L'Amore è blu. En mer "progressiv" retning tok de med soundtracket til filmen "L'Interrogatorio" (= Avhøret) av Vittorio De Sisti, som kom i 1970. I pressen verserte det nå også rykter om en romanse mellom Kim Brown og den britiske skuespilleren Margaret Lee.
The Renegades kom etter hvert bare til å spille sammen mer sporadisk i ulike sammenhenger, fram til i februar 1971, for deretter å forsvinne uten noen formell oppløsning av bandet. En kort gjenforening fant dessuten sted i 1972.
Men så døde Ian Mallet av et hjerteinfarkt i 2007, og Kim Brown etter langvarig strupekreft i Helsinki medio 2011, 66 år gammel. . Mick Webley har senere bosatt seg i San Diego, USA, mens Graham Johnson returnerte til Italia, hvor han har ansettelse i postvesenet. Johnson er dog i blant å se på sceneopptredener med Trutz.
Tegneserieåret 1962
Tegneserieåret 1962 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til tegneserier i 1962.
Charmie Sobers
Charmie Sobers (født 19. januar 1973) er en nederlandsk tidligere taekwondoutøver.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 9.
Ptychotelson
Ptychotelson er en av de mange slektene av krepsdyr i Stenothoidae-familien, som i sin tur er plassert direkte (Incertae sedis) i den relativt store og artsrike underordenen Gammaridea av amfipoder. Gruppen består av bentiske bunndyr med relativt sett stor bevegelsesradius og små øyne, sammenliknet med de planktonisk frittsvevende og mer storøyde Hyperiidea-artene.
Gruppens taksonomi
Gruppen har, i likhet med hele Gammaridea-ordenen, gjennomgått en betydelig revisjon av sin systematiske plassering og sammensetning. Taksonomien til krepsdyrene er generelt komplisert og usikker. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor med basis i 2013-revisjonen og oppdatert ifølge arbeidet som gjøres i WoRMS-databasen.
Natalya Mikryukova
Natalya Mikryukova (født 20. september 1985) er en usbekisk tidligere taekwondoutøver.
Hans-Jürgen von Blumenthal
Hans-Jürgen Graf von Blumenthal (født 23. februar 1907 –  død 13. oktober 1944) var tysk aristokrat og offiser i andre verdenskrig som ble henrettet av nazi-regimet for sin rolle i 20. juli-attentatet for å drepe Adolf Hitler.
Biografi
Hans-Jürgen ble født i Potsdam, sønn av grev Hans von Blumenthal, og ble døpt Hans-Jürgen Adam Ludwig Oscar Leopold Bernard Arthur. Hans far var oberst i Den prøyssiske armé, og var blitt såret i første verdenskrig hvor han tjenestegjorde som militærguvernør i det belgiske distriktet i Neufchâteau.
Blumenthal-familien hadde mistet alt i den tyske hyperinflasjon og flyttet til Neustrelitz i 1926. Han ble utdannet ved Potsdam Gymnasium i 1928, etterfulgt av Realgymnasium der. Blumenthal studerte jus og økonomi i to år ved Universitetene i Königsberg og München. Han var en nær venn av den eldste sønn av Prins Wilhelm av Preussen, til den grad at folk sa de oppførte seg som tvillinger.
I ung alder ble han et ledende medlem av Stahlhelm, Bund der Frontsoldaten, eller Stålhjelm organisasjonen, en konservativ og fundamental monarkistsk paramilitær organisasjon som ble opprettet etter slutten av første verdenskrig for menn som hadde tjenestegjort i krigen. Senere ble den åpen for militære menn generelt. Blumenthal redigerte Stahlhelm nyhetsbrev til nazistene og overtok foreningen i 1935. Han var instruktør i en «skjult hær». I 1928 ble han kontaktet av sin fetter, første verdenskrigs-helten Paul Emil von Lettow-Vorbeck med et forslag om å danne en felles front mellom det tyske National People's Party og Stahlhelm mot fremveksten av nasjonalsosialismen. Resultatet ble den såkalte "Vorbeck-Blumenthal-Pakten".
Turne til USA
I 1930 reiste Hans-Jürgen på en tre-måneders debatt-turne til USA, inkludert et besøk på Columbia University. Omtrent på denne tiden begynte hans interesse i spørsmålet om hvordan etablere internasjonal fred og et forenet Europa. I 1931 på Stahlhelms "Potsdam Dag" møter han og Prins Wilhelm Hitler. Begge fant ham usympatisk. I sine nærmeste sirkler refererte von Blumenthal til Hitler som "Emil". Han hadde først vært en entusiastisk nazist, og var Sturmbannführer i Sturmabteilung (SA), men han distanserte seg fra nazistene mer og mer. Hans mor sa han utviklet et «glødende hat» mot Hitler. Hans nærmeste venn ble drept under De lange knivers natt, kanskje fordi han ofte så Goering gjennom Prins Wilhelm og Mussolinis datter grevinne Ciano.
I 1935, etter å ha avsluttet sine studier reiste Hans-Jürgen tilbake til Neustrelitz, hvor han sluttet seg til det 48. Infanteri Regiment som løytnant. I desember 1936 ble han forfremmet til løytnant. I hæren ble han gjenforent med sin barndomsvenn, Mertz von Quirnheim og kom i kontakt med andre medlemmer av den tyske motstanden, som Hans Oster.
I løpet av sommeren 1938 ble Hans-Jürgen kompanisjef og gikk to måneder på krigsskolen i München. I det samme året skrev han et bidrag til en illustrert bok for gutter Wir Soldaten men det er umulig å si hvilke stykker var skrevet av ham. Da han skrev sitt bidrag til boken, var han allerede med i en sammensvergelse mot Hitler. Han hadde kommet til å akseptere den sannhet vanlig blant adelen, at krigen var i strid med Tysklands interesser.
Det var fortsatt lenge før Münchenavtalen og invasjonen av Tsjekkoslovakia da Hans-Jürgen ble medlem av den tyske motstanden. En gruppe offiserer ledet av General Beck var motstandere av krig, og det var ikke vanskelig å forutse Hitlers intensjoner. Beck og hans tilhengere, Hans Oster og Erwin von Witzleben, planlagt et Statskupp. Idéen var en stormtropp av offiserer, inkludert Hans-Jürgen, til å marsjere inn i Rikskanselliet, overvinne SS-vaktene der og arrestere Hitler. Imidlertid, ettergivelses politikken mot Hitler var garantert av den britiske statsminister Chamberlain, fikk de medsammensvorne til å konkludere med at det planlagte kuppet ikke hadde noen fremtid.
Andre verdenskrig
I august 1939 ble Hans-Jürgen kaptein. Han holdt kontakten med motstandsbevegelsen mens han arbeidet i Abwehr under admiral Canaris og 9. september giftet Hans-Jürgen seg med Cornelia von Kries, født Schnitzler, en 34 år gammel skilt kvinne. Hennes første ektemann var Otto von Kries, som hun hadde en datter med, falt i Leningrad i 1941. Hennes mor var en Borsig, en familie med lokomotivfabrikk i Berlin, en av de største foretakene i landet.
Fra september 1939 til mai 1940, under den såkalte Phony War var Hans-Jürgen basert i Saarbrücken, ledet en maskingeværfabrikk. Da dette opphørte, deltok han i offensiven i Alsace, men i juli ble hans regiment overført til Tomaszew i det sentrale Polen, i nærheten av Warszawa, nærmere den nye sovjetiske grensen, hvor det på tross av hans unge år fikk kommando over en bataljon.
Hans-Jürgen førte sin bataljon til porten av Kiev, der, i juli 1941 ble han alvorlig såret av en dumdumkule. Hans høyre arm ble ubrukelig. Han var innlagt i hærens sykehus i Leipzig til desember 1942. Hans eneste sønn, Hubertus, ble født i mai 1942.
Etter å ha kommet seg, sluttet han seg til Führer Reserve i Berlin og jobbet i War Office. Der ble han kjent med andre motstandere av regimet og introdusert til Mertz von Quirnheim av Grev Claus von Stauffenberg, som var en god venn av Hans-Jürgens kusine Albrecht von Blumenthal. Hun hadde introdusert Stauffenberg til den mystiske poeten Stefan George, fra hvis sirkel andre medsammensvorne ble trukket. Videre, i slutten av 1930-tallet hadde Dietrich Bonhoeffer operert et seminar for opplæring Bekjennelseskirkens pastorer på Albrechts eiendom på Schlönwitz.
Natalya Mikryukova
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 11.
Hans-Jürgen von Blumenthal
Forfremmet til major
I april 1943 ble Hans-Jürgen forfremmet til major. Han var forbindelsesoffiser mellom Berlin-gruppen og Stettins overkommando i Distrikt II, og dermed involvert i planleggingen av 20. juli-attentatet 1944. I sin bok Vondergeist der Freiheit (1956), skrev Eberhard Zeller ''Det er kjent at i ukene før 20. juli, ble major Hans-Jürgen von Blumenthal ofte kjørt til Stauffenberg hver kveld. Hans sjåfør ventet på ham – han gikk utslitt [Trainingsanzug] – til et utpekt sted i nærheten av barrakkene i Düppel, som var i nærheten av der hans avdeling (General Weidemann) ble antatt å ha vært av Bendlerstrasse''.
Andre steder nevner Zeller at han arbeidet i avdelingen til oberst Siegfried Wagner og som satte ham i kontakt med Goerdeler.
Den dagen Stauffenberg plantet sin mislykkede bombe var Hans-Jürgen på vakt i OKH i Bendlerstrasse. Det var hans oppgave å kontrollere meldingene som var å ment å iverksette Operasjon Valkyrie i favør av kuppet. Da navnet hans stod på toppen av vaktlisten var han den første til å få kunnskapen. Han unngikk å bli tatt til fange, men kunne ikke komme seg ut av bygningen. Han tilbrakte natten under en buegang hvor han ble vitne til henrettelsen av Stauffenberg, Olbricht og sin venn Mertz von Quirnheim.
Han tilbrakte helgen med sin familie på Kümmernitz i Vest Prignitz hvor han så det uforklarlige at speil falt fra veggen og tok det som et dårlig tegn. Neste dag, den 23. juli 1944 ble han arrestert av tre medlemmer av Gestapo som dukket opp i en bil og tok ham bort uten at han var i stand til å si farvel til sin kone, som deretter ble ute av stand til å kommunisere med ham. Alt dette fant sted i løpet av en halv time. Mellom da og til rettssaken for den tyske "Folkedomstol" (Volksgerichtshof) og den umiddelbare gjennomføring av hengingen i Plötzensee fengselet den 13. oktober 1944, er nesten ukjent, bortsett fra de få detaljer som er nevnt i hans siste brev til sin kone. Dommen ble som følger
Siste brev
von Blumenthal kom fra Potsdam, hans far hadde vært veileder for Hohenzollerns, men ifølge F. W. Heinz, tidligere redaktør av Stahlhelm Brev, hadde han fra begynnelsen sett den tyske nasjons pakt med Hitler som en ulykke, en mening som vokste seg stadig sterkere, og gjorde ham stadig mer rastløs etter hvert som årene gikk. Han var venn av Dohnanyi og Oster, og en barndomsvenn av Albrecht Mertz von Quirnheim. Vi vet fra øyenvitner til hans avhør at han ikke avsløre navnene på sine medsammensvorne. ''Min Mest Ømme Kjærlighet!.Når disse linjene når dine gode, vakre hender, vil jeg ikke lenger være i denne verden. Jeg har blitt dømt til døden, og jeg er røkt min siste sigarett. Om kort tid vil jeg gå inn i evigheten, hvor vi vil finne hverandre igjen, og aldri mer bli adskilt. Jeg tar med meg en dyp takknemlighet for alt du har vært for meg og gitt meg i disse siste år... I går drømte jeg at Pappa sto i døren med frakken og hatten, og han sa: «Kom, gutten min, er det på tide!»'' ''Gi min kjærlighet til barna. Det er også en vanskelig skjebne for dem, og de vil bare begynner å forstå det mye senere. I tankene mine, tar jeg deg igjen i armene mine. Snart at du er en udødeligdel av meg, vil være med deg og barna, til vi alle går inn i evigheten, og du og jeg er igjen'' Din sincerest kjærlige Peter. Hvorfor han undertegnet med Peter, er et mysterium. Det var muligens et avtalt tegn til hans kone at brevet var enten ekte eller ikke ekte. Det var imidlertid en av hans sønn, Christians andre navn. De barna han viser til i sitt brev, er hans sønn, Hubertus Peter, som da var tre år gammel, og hans stedatter.
Vanina Sánchez
Vanina Sánchez (født 13. mars 1979) er en argentinsk tidligere taekwondoutøver.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 11.
Johnny Frederiksen
Johnny Frederiksen (født 31. juli 1975) er en dansk curlingspiller som spiller som tredjespiller. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han deltok sammen med Rasmus Stjerne, Mikkel Poulsen, Troels Harry og Lars Vilandt (reserve).
Philippe Henriot
Philippe Henriot (født 7. januar 1889 i Reims, død 28. juni 1944 i Paris) var en fransk politiker, journalist, poet og kollaboratør. Han er mest kjent for å ha vært informasjonsminister i Vichyregimet fra desember 1943 til sin død i juni følgende år. Han hadde tidligere vært medlem av Frankrikes deputertekammer 1932–1936 og 1936–1940.
Bakgrunn
Henriot stammet fra en katolsk konservativ familie. Hans far var en kollega av marskalk Philippe Pétain fra den tid de begge fikk sin miniltære utdannelse ved militærakademiet École spéciale militaire de Saint-Cyr.
Karriere
Henriot var lærer ved en katolsk skole i Gironde. Senere gikk han over til den høyreekstreme Fédération républicaine, og for dette partiet satt han under den tredje franske republikk for valgkretsen Bordeaux i nasjonalforsamlingen fra 1932 til 1936.
Hans taler fra denne tiden viser at han var antisemitt, antikommunistisk, antiparlamentarisk og anti-frimurer. Lenge var dette til en dypt antitysk innstilling. Blant hans hovedmål i det politiske engasjement var kommunismen, den spanske republikk og politikeren André Marty.
I 1938 ble Henriot en glødende tilhenger av Münchenavtalen, og støttet i 1940 Pétains politikk, hans Révolution nationale og Vichyregimet med bidrag til de kollaborasjonistiske organenr Gringoire og Je suis partout, Etter Det tredje rikes angrep på Sovjetunionen (Operation Barbarossa) i 1941 radikaliserte han seg og støttet også Nazi-Tyskland. Senere ble han med i Milice française.
Etter eget utsagn gikk han over til den tyske side fordi han så det som nødvendig i bekjempelsen av bolsjevismen. Han gjorde karriere innen Vichyregimets propagandaapparat under årene som fulgte og ble i desember 1943 utnevnt til informasjonsminister. Han kom dermed også til å bli dets propagandasjef og offisielle talsperson. Under sin tid som minister lot han blant annet skape en rekke radioprogrammer som formidlet antisemittisk og tyskvennlig propaganda via den Vichykontrollerte radiostasjonen Radio Paris. Han deltok personlig i mange av sisse programmer. Han havnet også i en propagandakrig med den frie franske radiostasjonen Radio Londres, som sendte fra London, og dens frontfigurer Pierre Dac og Maurice Schumann.
Philippe Henriots rolle som Vichyregimets talsperson og propagandasjef gav ham tilnavnet Frankrikes Goebbels.
Den 28. juni 1944, mindre enn to månrder før befrielsen av Paris, ble han myrdet av medlemmer av motstandsfolk. Han fikk statsbegravelse i Paris og begravelsesseremoneien ble holdt i Notre Dame.
Andrew Scott
Andrew Scott (født 21. oktober 1976) er en irsk film, tv og teaterskuespiller. Han spiller Jim Moriarty i BBC-serien Sherlock, og har hatt hovedrollen i en produksjon av Hamlet på Almeida Theater regissert av Robert Icke. Scott har mottatt en rekke priser, inkludert to Laurence Olivier Awards for sine roller i Cock og A Girl in a Car with a Man ved Royal Court Theatre. Han har også vunnet to IFTA-priser for sine roller i filmene Dead Bodies og The Stag, en British Academy Television Awards for beste mannlige birolle i Sherlock, en Bifa Award for beste mannlige birolle i Pride, og to BBC Audio Drama Awards for sitt radioarbeid.