cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oberea linearis
Utseende
En middelsstor (11–14 mm), svært slank, svart trebukk med oransje bein. Den er lett å kjenne på den smale kroppsformen og fargen. Antennene er svarte og tydelig kortere enn kroppen. Hodet er svart, noe rundet sett ovenfra. Pronotum er rektangulært, litt bredere enn langt. Dekkvingene er lange, slanke og parallellsidige, en tanke bredere enn pronotum, svarte, med grove punkter som danner punktrader i alle fall i den fremre delen, mellom punktradene med smale lengderibber. Beina er korte og oransje.
Levevis
Larvene utvikler seg i levende, tynne greiner og skudd av hassel. Årsskudd er foretrukket. Hunnen gnager av skuddet slik at toppen visner, og legger ett egg like under brekken. Larven gnager en 30-40 centimeter lang gang nedover i skuddet. Utviklingen tar to år. De voksne billene finnes i juni-juli, og eter av hasselens blader.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, bortsett fra den vestligste delen, østover til Kaukasus. I Norge er den funnet på noen steder ved Oslofjorden, men ikke siden 1938, så det er uvisst om arten fortsatt forekommer i landet.
Å (bokstav)
Bruk på norsk
Tegnet har oppstått ved at den andre a-en i bokstavparet aa ble satt over den første. Den øverste a-en er med tiden redusert til en ring. Den har alltid hatt plassen som alfabetets siste bokstav i norsk (og dansk), i motsetning til i svensk der Å er tredje sist og Ö er sist.
ISO 3166-2:CW
Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Curaçao. Territoriet har ingen definerte inndelinger.
Å (bokstav)
Bruk på norsk
Etter at bokstaven ble obligatorisk i Norge skal alle ord, også stedsnavn, staves med Å/å der man før hadde brukt Aa. Unntaket er egennavn: Etternavn som er stedsnavn kan fortsatt bruke den gamle Aa-formen, selv om gården/plassen har måttet endre sin offisielle stavemåte. Det er også lov å bruke Aa-form i fornavn, som for eksempel Aase, Paal, Haakon og så videre Bedrifter, lag, foreninger o.l. står også fritt til å velge stavemåte i sine navn, derfor henger Aa-formen igjen i noen eldre slike, blant annet Aalesund Fotballklubb og Smaalenenes Avis. Når det listes alfabetisk, skal norske navn som begynner på «Aa» sorteres under navn som begynner på «Å» og de fleste norske dataprogram gjør dette automatisk; dersom ikke-norske navn med Aa er med (for eksempel Aaron, som uttales med «A» og skal listes deretter) må dette rettes manuelt.
Sverige og Finland
I Sverige ble bokstaven tidlig vanlig etter at den ble brukt i bøkene Olavus Petri's katekisme og i Nya testamentet, som begge ble utgitt i 1526. Den ble offisielt innført etter et forslag fra rettskrivningsmøtet i Stockholm 1869. I Finland ble bokstaven innført samtidig som i Sverige (Finland var en del av Sverige på den tiden) og der blir den fremdeles kalt «svensk å»: den er ikke i bruk i noen finske ord overhodet, men brukes i enkelte svenske versjoner av stedsnavn, personnavn (særlig etternavn) og bedriftsnavn som stammer fra Sverige, samt noen få lånord og slanguttrykk fra svensk. I det finske språket uttales både O og Å på akkurat samme måte, altså som Å. Grunnen til at bokstaven Å fortsatt er i alfabetet, er at svensk er et offisielt språk i Finland, likestilt med finsk.
ISO 3166-2:CW
Curaçaos ISO 3166-1 alfa-2-kode er GI. Øya er også tildelt koden NL-CW i ISO 3166-2:NL, Nederlands del av ISO 3166-2.
Fartsgrense
Historie
Den første fartsgrensen ble innført i Storbritannia i 1861, da den ble satt til 10 miles per time (16 km/t) for de nye bilene som hadde begynt kjøre på veiene. I 1865 ble den senket til 6 km/t på landet og 3 km/t i byer. I 1896 ble den hevet til 14 miles per time, ca. 22,5 km/t. Denne hendelsen blir markert årlig med en veteranbilkortesje fra London til Brighton.
Fastsetting av fartsgrenser
Fartsgrensen er avhengig av hvor mye trafikk det er på stedet, for eksempel om en er i et boligområde eller på en landevei, og kvaliteten på veien, hvor for eksempel motorveier tillater mye høyere fart enn ellers. Tyskland er kjent for sin Autobahn der det i mange tilfeller ikke er fastsatt en øvre fartsgrense. Noen steder setter en også en nedre fartsgrense ettersom en mener sene kjøretøyer vil være en fare i trafikken. Dette gjør en for eksempel ved å forby traktorer, hestekjerrer og liknende på motorveier.
Å (bokstav)
Danmark
I Danmark ble bokstaven innført for alle ord inkludert stedsnavn (men unntatt personnavn) ved rettskrivningsreformen fra 1948. Rettskrivningsendringen ble overraskende godt mottatt i befolkningen, bortsett fra i stedsnavn som Århus (Aarhus), Ålborg (Aalborg), Grenå (Grenaa), Åbenrå (Aabenraa) og andre, hvor lokalbefolkningen helst ville beholde stedsnavnenes tradisjonelle skrivemåter. (Byens navn er Aabenraa, uden svenske Boller paa!) Men etter andre verdenskrig hadde danske myndigheter stort behov for å markere avstand til Tyskland, hvor substantiver skrives med stor bokstav. I stedet ønsket man å nærme seg norsk og svensk rettskivningsstandard. Men det tok rundt 20 år før å var innført i alle danske aviser på grunn av økonomiske og tekniske problemer rundt anskaffelsen av den nye bokstaven til settemaskinene. Den siste danske avisen som innførte å, skal ha vært Dagbladet Børsen i 1969.
Misnøyen lå fortsatt latent, og debatten blusset opp igjen med jevne mellomrom. I 1984 ble Aa-form tillatt i stedsnavn som alternativ form, men å-form skulle fortsatt være den offisielle. Først i 2010 ga Folketinget etter og fattet vedtak om at hver kommune selv kunne avgjøre skrivemåten til sine stedsnavn. De fleste berørte kommuner besluttet snart å gjeninnføre Aa-formen i sine stedsnavn; byrådet i Aarhus besluttet for eksempel i oktober 2010 at bynavnet skulle skrives med Aa i fremtiden. Senere har de fleste steder endret skrivemåten tilbake til Aa (aa), for eksempel Aabenraa. Hovedargumentet i nyere tid for gjeninnføring av Aa-form i stedsnavn er bruk i internasjonale sammenhenger, der man ikke har tilgang på å. Den eneste danske kommunen som i dag konsekvent bruker å i navnet, er Tårnby på Sjælland.
Det er likevel fortsatt «tillatt» å skrive danske stedsnavn med å, men det gjøres i liten grad i dag, også i norske tekster, selv om det norske Språkrådet anbefaler bruk av å i danske stedsnavn. Det er likevel vanlig å skrive åer, dvs. vannløp, med å, for eksempel Gudenå.
Andre språk
På chamorro er å den tredje bokstaven i alfabetet, mellom a og b. (Den første bokstaven er ', som representerer en glottal plosiv.) å representerer lyden.
40 spor: Nilsens 40 beste
40 spor: Nilsens 40 beste er en samleplate med Lillebjørn Nilsen fra 1996. Albumet lå 18 uker på VG-lista og endte med andreplass som beste plassering.
Sporliste
CD 1
Bartolomeu Dias
Bartolomeu Dias (ca. 1450 – 29. mai 1500 ) var en portugisisk oppdagelsesreisende. Han var den første europeer siden antikken som rundet Kapp det gode håp. Dette skjedde i 1488. Selv døpte han odden for «Stormkapp» (Cabo Tormentoso). Kong João II av Portugal døpte den senere om til «Kapp det gode håp» som skulle angi at man etter forbiseilingen hadde et godt håp om å nå India.
Dias døde etter å ha deltatt i en ekspedisjon ledet av Pedro Álvares Cabral. Skipet hans ble brutt ned av en storm da ekspedisjonen passerte – Kapp det gode håp.
Grunnlaget for Dias' ekspedisjon
Dias var en ridder av den kongelige orden, overinspektør av de kongelige varehus, og seilemester for et marine-skip ved navn São Cristóvão (Sankt Kristoffer). Kong Johan II av Portugal gav ham i oppdrag 10. oktober 1486 å lede en ekspedisjon for å finne og runde den sørlige enden av Afrika, i håp om å finne en sjørute til India. Dias fikk også i oppdrag å søke etter landet som var styrt av Prestekongen Johannes, en mytisk kristen hersker som man antok befant seg i det indre av Øst-Afrika.
Ekspedisjonen
Dias forlot Lisboa i august 1487 med fire skip. Hans flaggskip, karavellen São Cristóvão, ble styrt av Pêro de Alenquer. Den andre karavellen, São Pantaleão, ble kommandert av João Infante og styrt av Álvaro Martins.
Ekspedisjonen seilte sør langs Afrikas vestkyst, og hadde en stopp i den portugisiske kolonien Kapp Verde. Etter å ha seilt langs kysten av Angola, nådde  Dias Golfo da Conceicão (Walvis Bay) i desember. På grunn av vindforholdene valgte Dias å foreta en solid  "volta" (en "baut") mot vest for så å seile østover igjen. Stor var forskrekkelsen da de ikke fant land der de trodde de igjen skulle komme til de afrikanske kyster.Panikken steg da de dreide nordøstover og fremdeles ikke fant land på mange dager. Da de endelig nådde land var de kommet godt øst for det som senere skulle få navnet Kapp det gode håp. Her seilte de inn i det Dias kalte Aguada de São Brás (St. Blaises havn) – senere omdøpt Mossel Havn – 3. februar 1488. Ekspedisjonen nådde det østligste punktet på reisen 12. mars 1488, da de ankret opp i Kwaaihoek, nær munningen av Brushmans Elv, eller Great Fish River, hvor en markeringsstein med Kristusordenens kors ble reist. Dias ønsket å seile videre til India, men ble tvunget til å snu av mannskapet, som nektet å seile videre inn i de ukjente traktene mot nordøst. Det var først på tilbaketuren at sørspissen av Afrika ble oppdaget i mai 1488. Dias gav odden navnet "Stormenes Odde" (Cabo de Tormentas), ettersom ekspedisjon møtte stormvær da den skulle passere den. Dias og hans ekspedisjon vendte tilbake til Lisboa i desember samme år, etter å ha vært ute i 16 måneder. Da Portugals kong Johan II fikk rapport av Bartolomeu Dias om at han hadde lyktes med å runde sørspissen av Afrika, døpte kongen om odden til Kapp det gode håp (Cabo de Boa Esperanca). "Det Gode Håp" var håpet om at en sjøvei til India med dets rikdommer nå endeligs skulle bli funnet.
Bartolomeu Dias' død
Bartolomeu Dias ble valgt ut til å være kaptein på ett av skipene på Pedro Álvares Cabrals ekspedisjon til India i 1500. På veien sørover oppdaget ekspedisjonen kysten av Brazil. Cabral trodde imidlertid at de var kommet til en øy. og døpte stedet de kom i land "Det sanne korsets øy" (Ilha de la Vera Cruz). På ferden videre kom ekspedisjonen inn i en voldsom storm da de nærmet seg Kapp det gode håp. 4 av ekspedisjonens 13 skip gikk ned, bl.a. skipet til Bartolomeu Dias. Dermed møtte han sitt endeligt i en storm ved den samme sørspiss som han selv hadde oppdaget 12 år før, og som han ironisk nok hadde kalt "Stormenes Odde".
210 Isabella
210 Isabella er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Nemesis. Den ble oppdaga den 12. november 1879 av Johann Palisa fra Pula. Bakgrunnen for navnet er ikke kjent.
Bartolomeu Dias
Personlig liv
Dias var gift og hadde to barn:
Stian Kristoffersen
Stian Lindaas Kristoffersen (født 24. desember 1976 i Porsgrunn) er en norsk heavy metal-trommeslager.
Hans hovedband er det progressive metal bandet Pagan's Mind, som han var med på å starte i 2000. Stian har også spilt trommer for Jorn, Firewind, Dimension F3H, Trivial Act, blant andre.
Biografi
Stian Kristoffersen kom til verden på julaften i 1976. Han vokste opp i Oklungen, et lite sted utenfor Porsgrunn.
Sitt første trommesett fikk han til jul fra sine foreldre da han var 5 år gammel. Da han var 8 år ble han med i Langangen skolekorps som trommeslager, og var med der helt til han nærmet seg 20-årene. De siste 6 årene var han også trommelærer der. I tillegg til trommer lærte han å spille gitar, og tok pianotimer i 2-3 år. Men det var trommene han fortsatte med og har tatt en rekke kurs innenfor trommer og gikk videregående skole rettet mot musikkteori.
Karriere
Han var med på å forme sitt første heavy metal-band, Essex, i 1983. Dette var sammen med Steinar Gundersen. De to fulgte hverandre i en rekke ulike band frem til 1992. Det siste av dem var et teknisk metal-band ved navn King's Quest fra 1988-1992.
Foruten det ble han fra 1998 med i et prog metal-bandet Trivial Act, hvor han spilte sammen med Steinar Krokmo for første gang. De er fremdeles med i bandet, men det har lite aktivitet.
I 2002 ble han med i black metal-bandet DIMENSION F3H. Her spilte han også sammen med Krokmo. Fra 2003-2006 var han med i bandet Firewind sammen med Gus G. I tillegg var han i en periode fra 2003 med i det norske Jorn.
Siden 2013 har Kristoffersen vært med i det amerikanske heavy metal-prosjektet Chastain.
Hvitfjesugle
Hvitfjesugle (Ptilopsis leucotis) er en ugle i slekten Ptilopsis. Den er nært beslektet med rødøyeuglen som lever sør for Sahara, og som tidligere ble regnet som en underart.
Beskrivelse
Hvitfjesuglen er en temmelig liten ugle, den er mellom 22 og 28 centimeter lang og veier mellom 185 og 220 gram. Den er lys gråbrun med striper på oversiden, og striper på buken, men disse er mindre markante enn hos rødøyeugle. Den har hvite flekker på fjærene ved vingeroten. Ansiktet er hvitt med en sort kant, og sort rundt de store øynene. Øyefargen varierer fra gult til rødt. Hodet har to korte øredusker med sorte tupper. Ungfugler har grålige ansikter.
Habitat og utbredelse
Den lever i Afrika sør for Sahara og nord for Ekvator.
Levevis
Reiret legges som regel i det forlatte redet etter en annen fugl. Det er to eller tre egg per kull, og de klekkes etter ca. 30 dager. Ungene forlater reiret etter omtrent en måned.
Al Jolson
Al Jolson (født Asa Yoelson; 26. mai 1886 i Srednik i guvernementet Kovno i Det russiske keiserdømmet - det sted som nå er Seredžius i Litauen, død 23. oktober 1950 i San Francisco i California) var en amerikansk sanger og skuespiller. Han var jødisk familie som utvandret til USA fra tsarens Russland.
Bakgrunn
Jolson kom til USA som barn og sang i en synagoge der hans far var kantor. I Washington D.C. begynte han og broren Hirsch begynte å opptre i vaudeville-forestillinger. Først var han innom sirkus, og senere svertet han ansiktet og opptrådte på kaféer for svarte og i varietéer.
Karriere
Jolson ble kjent for sine komiske innslag, teatralske framførelser av sentimentale sanger og bruken av «blackface», svartmalt ansikt med lyse klovnelepper. Artister i de populære minstrel-showene hadde siden 1830-tallet parodiert afroamerikanere når de framførte «negermusikk» for et hvitt publikum i USA, og Jolson opptrådte i denne typen karikert teatersminke i sangnumre gjennom hele sin karriere, som startet på Broadway med oppsetningen La belle paree på Winter Garden (1911), og sluttet med Hold on to your hats (1941).
Filmkarrieren tok for alvor av med hovedrollen i Jazz-sangeren, i 1927, verdens første lydfilm som fikk en oppfølger med The singing fool året etter, der han fremførte storhiten «Sonny boy». Jolson populariserte en rekke melodier som George Gershwins Swanee og I'm sitting on top of the world og satte stadig salgsrekorder hva angikk platesalg. Han ble også radiostjerne gjennom The Al Jolson Show (1933–49). Under andre verdenskrig reiste han som en av de første Hollywood-stjerner verden over og underholdte amerikanske tropper. Etter en periode med inaktivitet havnet han igjen i rampelyset i 1946 med den biografiske filmen The Jolson story hvor han ble spilt av Larry Parks, men Jolson selv dubbet sangstemmen. Formelen ble gjentatt igjen i 1949 med filmen Jolson sings again.
Jolson var gift med den kanadiskfødte skuespilleren og danseren Ruby Keeler (1909–1993) fra 1928 til 1940.
Under den andre verdenskrig og Koreakrigen turnerte Jolson for å styrke kampmoralen blant amerikanske soldater. For sin patriotiske innsats mottok Jolson den amerikanske «Medal of Merit» like før han døde i 1950.
Jolson har tre stjerner på Hollywood Walk of Fame, har figurert på et amerikansk frimerke og gitt navn til Al Jolson Way på Manhattan. Jolson: the musical, en musikal om sangartisten, gikk på West End, London i 1995.
Joseph Peroteaux
Joseph Peroteaux (født 8. januar 1884, død 23. april 1967 i Paris) var en fransk fekter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Peroteaux ble olympisk mester i fekting under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på det franske laget som vant lagkonkurransen i florett foran Belgia og Ungarn.
Santa Maria (Kapp Verde)
Santa Maria (portugisisk for «jomfru Maria») er en liten fiskerby beliggende på sørsiden av øya Sal, Kapp Verde. Dette er Kapp Verdes tredje største by.
Eresfjord
Eresfjord er ei bygd i Molde kommune (Nesset kommune til 2020) i Møre og Romsdal fylke. Stedet har cirka 450 innbyggere. Bygda er spesielt kjent for sine fjell og tilhørende turområder.
Geografi og klima
Bygda Eresfjord ligger i en u-dal omkranset av fjell innerst i Eresfjorden, en gren av Langfjorden. Elva Eira renner gjennom bygda, fra Eikesdalsvatnet lengst i sør, og ut i Eresfjorden i nord. Eikesdalsvatnet blir demmet opp av enorme morener på Øverås. Den lakse- og sjøørretførende elva er kjent for rikt fiske, og tiltrekker fiskere fra både inn- og utland. Ved elvas utløp har det dannet seg et delta av grus og sand. «Engelskhuset» ligger ved den nordlige enden av elva, og ble bygd for å huse engelske laksefiskere som kom til Eresfjord for å fiske og feriere. Nært dette huset ligger det et gravfelt. Vann fra fjellene på østsiden samler seg i Dokkelva, som også munner ut i Eresfjorden. Dokkelva er hovedkilde for drikkevann. Ekstreme nedbørsmengder 14-15. august 2003 førte til storflom i Eresfjord da Dokkelva tok nytt løp. Sira kirke fra 1869 ligger midt i bygda. Lengst nord i Eresfjord på Nauste finner vi Naustrekka. På Nauste ligger det også en godt bevart sandstrand.
Det finnes fremdeles mange spor etter gammelt kulturlandskap i Eresfjord, som steingarder, beite- og slåtteteiger, utløer og seterbuer. En del av kulturlandskapet bærer i dag preg av gjengroing.
Vinteren i Eresfjord er relativt lang og kald. Nærmeste offisielle målestasjon for vær ligger i Tingvoll kommune, 22,1 km fra Eresfjord.
Fjell
National Geographic Adventure uttalte i 2008 at Eresfjord hadde verdens vakreste skiterreng. Under følger en oversikt over de høyeste fjellene rundt Eresfjord og Eikesdalsvatnet:
Avstander og ankomst
Riksvei 660 går gjennom bygda.
Eresfjord Småbåthavn, eid av Eresfjord Småbåtlag, ligger ytterst ved utløpet til elvadeltaet Eira på «Paulen». Havnen har plass til 33 småbåter, og tilbyr blant annet eget klubbhus, danseplatting og gjestehavn. Gjestehavnen fikk i 2003 kongebesøk. Ved innseilingen er det en grunne man bør være oppmerksom på.
Historie
Navnet Eresfjord kommer fra norrønt Øyrisfjǫrðr, første ledd sannsynligvis laget til elvenavnet Aura av aurr, «aur», «grus».
De to bygdene Eresfjord og Vistdal ble opprettet som en selvstendig kommune 1. januar 1890, da Nesset kommune ble delt i to. Kommunen ble igjen slått sammen med Nesset kommune 1. januar 1964.
Næring og arbeidsplasser
Hovednæringen er jordbruk. Laksefiske og turistvirksomhet er attåtnæringer. Eresfjord har også sitt eget settefiskanlegg (bygd i 1956) som leverer laks og ørret til Eira og Eikesdalsvatnet. Anlegget ble bygd for å kompensere for tap av naturlig rekruttering av laks og sjøørret. Anlegget setter årlig ut 50 000 laksunger og 2500 sjøørret. Eresfjord Bofellesskap i Frisvollhagen gav tidligere arbeidsplass for syke- og hjelpepleiere, men er nå nedlagt. På Coop Eresfjord BA er det butikk, kafeteria, post og husflid.
Det er også bygd flere småkraftverk i Eresfjord, finansiert av blant annet Småkraft.
Idrett og kultur
Eresfjord Idrettslag driver både med sommer- og vinteridrett, deriblant ski, klatring og turgåing. Sammen med Norsk Folkehjelp avd. Nesset arrangerer idrettslaget hvert år Skjortarennet. Det er et fjellskirenn opp og ned Skjorta. Sykkelløpet Eresfjord Classic arrangeres også hvert år. Løpet ble startet av bygdas egen Kurt Asle Arvesen i 2006.
Langs stranda i Eresfjord er det laget en rekke klatreruter på de mange svaveggene. Løypa «Borr Skulemeister» på Forklesvaet har eksempelvis 10 taulengder, mens «Balansekoden» har 15 taulengder. Andre ruter er «Giro Italia» og «Klatreløypa». Her blir det også arrangert klatrekurs i regi av Norges Klatreforbund.
Eresfjord Husflidlag ble stiftet 13. oktober 1997. De har eget utsalg ved Coop Eresfjord BA, og selger blant annet strikke- og hekletøy, tre og glass.
Eira Ungdomslag ble stiftet i 1921 og driver i dag hovedsakelig med revy og teater. Siden 1995 har de hatt årlige visninger, og i 2007 kom revyen «Vill, vakker og våt». I 2008 presenterte de «Ein ronde te».
I august 2015 ble det i Eresfjord gjennomført en vellykket testversjon av triatlonkonkurransen Fjord Xtreme, med 3,8 km svømming i Eikesdalsvatnet, 180 km sykling og til slutt 42 km løping med målgang på Skjorta (1711 moh.).
Fugle- og dyreliv
Eiratangen er registrert som yngleområde for fiskemåse. Det er ved flere anledninger observert moskusfe i Eresfjorden. Bygdebøkene beskriver også observasjoner av både bjørn og ulv. Det utøves betydelig hjortejakt i bygda. For småviltjakt finner en mest fjellrype og skogsrype, men også en del hare.
Maurice Van Damme
Maurice Van Damme (født 1888, død ukjent) var en belgisk fekter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Van Damme vant en olympisk sølvmedalje i fekting under Sommer-OL 1924 i Paris. Han var med det belgiske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i florett bak Frankrike. I den individuelle konkurransen i florett ble han nummer tre.
The Joshua Tree
The Joshua Tree er det femte studioalbumet fra det irske rockebandet U2, utgitt i mars 1987. Albumet anses av mange som bandets beste album. The Joshua Tree ble kåret til verdens beste album av musikkanalen VH1s seere i 2003. Albumet ligger på 27.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «Verdens 500 beste album». Siden lanseringen i 1987 har albumet blitt solgt i over 25 millioner eksemplarer.
Traksjon
Traksjon er et fremdriftsprinsipp som går ut på direkte kontakt mellom det som beveger seg og underlaget. En utnytter den eksisterende friksjonen ved å la bevegelsens resultantkraft bevege seg langs det som er mothold. Eksempler på dette er gående mennesker eller dyr, biler, jernbane, og taubaner. Motholdet kan være tilnærmet loddrett som i visse former for fjellklatring.
Begrepet finnes igjen i traktor, som betyr trekkraft, drakraft.
På biler kaller man traksjonen for veigrep. Man kan for eksempel øke veigrepet ved å ha lavere dekktrykk eller ved hjelp av aerodynamiske innretninger som spoiler for økt nedoverkraft.
211 Isolda
211 Isolda er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 10. desember 1879 av Johann Palisa fra Pula. Den er oppkalt etter Isolde, fra legenden om Tristan og Isolde.
Fritz Reuter
Reuters far var borgermester i fødebyen. Reuter studerte jus, men ble dødsdømt i Preussen for sin deltagelse i studentenes frihetsbevegelse. Han slapp imidlertid med fengselssoning fra 1834 til 1840, da han ble benådet. En av medfangene i Silberberg var Wilhelm Wolff. I flere år drev han med landbruk. Deretter reiste han omkring som lærer og avismann. I 1863 slo han seg ned i Eisenach som forfatter. Reuter skrev realistiske og humoristiske folkelivsskildringer på plattysk. Hans roman Ut mine Stromtid fra 1862 er blitt filmatisert i 1924 og 1943.
Barcarena kullkraftverk
Barcarena kullkraftverk er et kullkraftverk under bygging ved byen Barcarena i delstaten Pará i Brasil. Det får en installert produksjonskapasitet på 600 MW og åpnes i 2012. Utbygger er selskapet Vale.
Kjetil Løvvik
Tidlig karriere
Løvvik begynte karrieren i håndball men fant fotballen senere i klubbene Skjold IL og SK Nord. I 1994-sesongen scoret han 36 mål på 20 kamper for Nord i tredjedivisjon. I 1995 gikk Løvvik til førstedivisjonslaget FK Haugesund. I en god sesong for Haugesund fikk Løvvik 14 obligatoriske kamper og ble lagets toppscorer med 8 mål.
1996: Fra Brann til VIF og tilbake igjen
I 1996 gikk Løvvik til Brann, der han kombinerte fotballen med økonomistudier ved Norges Handelshøyskole. Løvvik markerte seg tidlig, og scoret allerede i debuten borte mot Vålerenga. Likevel var kampen om en plass på laget hard, da Løvvik konkurrerte med spillere som Tore André Flo, Eivind Karlsbakk og Mons Ivar Mjelde om spissplassene. I juni 1996 ble han derfor lånt ut til Vålerenga for resten av sesongen, etter at Oslo-klubben slet i bunnen av tabellen med måltørke. I sin åttende kamp for VIF kom Løvvik på scoringslisten, i seieren over bunnkollega Moss i august. Sensongen endte likevel med nedrykk for Vålerenga, og etter nedrykket gav Løvvik beskjed om at han ikke ble med Oslo-klubben ned i førstedivisjon. Løvvik valgte å tegne en ny toårskontrakt med Brann etter sesongen, og begrunnet klubbvalget med bergensernes sterke satsning og gode lag.
Løvvik slår igjennom i Brann
I mai 1997 var Løvvik hovedmannen bak bergensernes seier mot Kongsvinger, og superlativene haglet. Brann-trener Kjell Tennfjord sammenlignet Løvvik med Ole Gunnar Solskjær, samtidig som hovedpersonen selv sa at han ikke tenkte på proffspill og kun konsentrerte seg om å gjøre jobben i Brann. Utover sesongen fortsatte det gode spillet, og med to mål mot Bodø/Glimt i juli ble Løvvik Brann-toppscorer og satte den Chelsea-klare partneren Tore André Flo helt i skyggen. 1997-sesongen endte med sølv til Løvvik og Brann, noe som var bergensernes første medalje siden 1976. På spillerbørsen til avisen VG endte Løvvik som den tredje beste angriperen denne sesongen, kun slått av Jostein Flo og Daniel Berg Hestad.
Våren 1998 skrev Løvvik under ny kontrakt, og ble knyttet til klubben frem til 2002. 1998 ble den rake motsetning til 1997-sesongen. Kjell Tennfjord forsvant fra trenerjobben på sommeren, og det var ikke før i juli, etter 1080 minutter med eliteseriefotball, at Brann tok sin første serier. Løvviks sviktende form gjorde også at han ble benket, og Brann kjøpte inn Bjarki Gunnlaugsson og Raymond Kvisvik for å få fart på angrepsspillet. Ting gikk noe bedre utover i sesongen, og i august scoret Løvvik to mot Vålerenga. Samtidig skal han ha vært i søkelyset til flere italienske klubber. Senere på høsten begynte også samarbeidet med Thorstein Helstad å bli bedre, og 12. september nettet Løvvik alle tre mål da Brann slo Viking i Stavanger. Det ble tilsammen 12 seriemål i 1998, og etter sesongen dro Løvvik på prøvespill i tyske Eintracht Frankfurt. Løvvik ble ikke ønsket i Frankfurt, men spekulasjonene om salg til utlandet fortsatte, og Hannover 96 skal ha vært interessert i nordmannens tjenester.
Grasshoppers
Løvvik signerte fire års kontrakt med Grasshoppers. Etter et par uker i klubben fikk treneren som hentet ham, Roger Hegi, sparken. Den nye treneren, Roy Hodgson, viste seg ikke ha samme tiltro til ham. Etter bare to kamper fra start og fire som innbytter vendte Løvvik i februar 2000 hjem til Norge på lån til. Han forble på utlån til Lyn ut 2002, hvorpå Grasshoppers ble enig med Løvvik om å avslutte kontrakten et halvt år før den utløp.
På utlån i Lyn
Til Lyn ble han hentet av Vidar Davidsen som hadde vært hans trener under låneoppholdet i Vålerenga i 1996. Løvvik var på lån i Lyn fra 2000 til 2002, og fikk 72 obligatoriske kamper for Oslo-klubben. Han scoret 18 mål i Lyn-trøyen.
Wisła Stadion
Stadion Miejski er Wisła Krakóws hjemmebane og ligger i Kraków i Polen. Stadionet tar 33 326 tilskuere, men på 1980-tallet, da Wisła Kraków skulle spille mot Celtic, hadde laget et publikum på 45 000.
Santa Maria
Santa María eller Santa Maria kan vise til:
Standard Online
Standard Online AS er standardiseringens salgselskap i Norge. Selskapet eies av Standard Norge (80 %) og Norsk Elektroteknisk Komite (20 %). Selskapet ble etablert i 2002, og het tidligere Pronorm AS. Hos Standad Online får man tilgang til Norsk Standard, Norsk Elektroteknisk norm, europeiske standarder som alltid fastsettes som Norsk Standard, standarder fra ISO og IEC, i tillegg til en rekke ulike utenlandske standarder.
Virksomheten skal bidra vesentlig til finansiering av standardiseringsoppgavene hos de to eierne. Standard Online er totalleverandør av standarder og tilhørende produkter til hele det norske samfunn: bedrifter, organisasjoner, offentlig forvaltning, skoler, universiteter og enkeltpersoner. Selskapet har felles nettsted med de to eierne.
Jørn Viggo Lofstad
Jørn Viggo Lofstad (født 14. oktober 1974) er en norsk heavy metal-gitarist. Han har blitt beskrevet av skribent Torgrim Øyre i Dagbladet som «en gitarvirtuos av internasjonalt format»
Biografi
Han ble født i Mosjøen, men familien flyttet til Skien når han var bare 3 år gammel. Der vokste han opp og bodde i mange år før han bosatte seg i Trondheim.
I en alder av 7-8 år lærte han å spille litt på keyboard, men det var ikke noe han ble revet med av. Hans første virkelige instrument var bassgitar, som han begynte å spille da han var 13 år gammel, og hans venners band hadde behov for en bassist.
14 år gammel oppdaget han derimot gitaren og begynte for fullt å spille el-gitar. På denne tiden var han sterkt inspirert av band som Dio, Metallica og King Diamond. Senere ble spesielt Van Halen en stor inspirasjonskilde, i perioden hvor han utviklet sin egen stil som musiker.
Porto do Açu kullkraftverk
Porto do Açu kullkraftverk var et planlagt kullkraftverk i delstaten Rio de Janeiro i Brasil. Det skulle få en installert produksjonskapasitet på 1 400 MW og var planlagt åpnet med 700 MW i juli 2012 og ytterligere 700 MW i 2013. Utbygger er selskapet MPX Energia S.A.
Prosjektet var kontrolversielt, og ble skrinlagt til fordel for et gasskraftverk.
Jørn Viggo Lofstad
Biografi
Sin første konsert spilte han sammen med et band med kompiser på gymnaset, som kalte seg for Mortification.
Karriere
Hans første skikkelige band var Cry Free, som senere ble hetende Cabo Wabo. De arbeidet i starten mest med egenskrevet materiale, men etterhvert begynte de å spille coverlåter av diverse band som de spilte til fest med.
I 2000 ble han med i bandet Pagan's Mind, hvor han har vært gitarist siden. De har gitt ut 5 studioalbum.
I 2007 startet Jørn Viggo Lofstad et prosjekt med vokalist Floor Jansen (kjent fra Nightwish). I 2018 slapp de albumet Northward. Prosjektet er dog sagt å være kun et sideprosjekt som ikke har planer om å opptre live.
Diskografi
Pagan's Mind
Jorn
Andre band
Hectopsyllidae
Hectopsyllidae er en gruppe (familie) som hører til ordenen lopper (Siphonaptera). Som andre lopper er de parasitter som lever i bolene eller reirene til varmblodige dyr. Lopper regnes til de vingede insektene til tross for at alle artene er helt vingeløse.
Liv og utvikling
Disse loppene utmerker seg ved at hunnene har oppsvulmet bakkropp og er temmelig ubevegelige. De setter seg gjerne fast på verten og produserer store mengder egg. Arten Hectopsylla narium fester seg inne i nesegangene og under tunga på en gravende papegøye i det sørlige Sør-Amerika. Sandloppe (Tunga penetrans), som gjerne er kjent som "chigoe" eller "chigger" i engelskspråklige lang, kan bore seg inn under tåneglene på mennesker. I verste fall kan disse loppene forårsake infeksjoner som gjør at man må amputere tær. Tunga penetrans finnes særlig på sandete steder i varme områder av Amerika og Afrika sør for Sahara, og er der et stort problem. I Norge forekommer angrep på mennesker som har reist i områder hvor disse loppene er vanlige.
Utbredelse
Familien er utbredt i varme. tørre områder av Sør-, Mellom- og Nord-Amerika, og Afrika sør for Sahara.
Systematisk inndeling
Klassifikasjonen følger. Familien blir ofte regnet som en undergruppe av Pulicidae. Den har også vært kjent som Tungidae.
Bushehr
Bushehr (alternativt Bandar-e-Bushehr, persisk بوشهر) er en iransk havneby ved Persiabukten. Byen er administrasjonssenter i provinsen Bushehr og hadde 169 966 innbyggere ved folketellingen i 2006.
Historie
Den moderne Bushehr ble grunnlagt i 1736 av kong Nadir Shah. Men byens historie går tilbake til den sassanidiske tiden, da den var en viktig havneby for den persiske handelsflåten. I Rishehr, rett sør for den nåværende byen finnes det rester etter en forhistorisk elamitisk bosetning. På 500-tallet ble Bushehr et viktig sentrum for iranske nestorianere i det sassanidiske riket.
Etter 1500-tallet, under safaviderne, kom grupper fra Øst-Afrika og spesielt fra Zanzibar til Bushehr og bosatte seg, og de kom til å sette sin preg på byens kultur og musikk.
I 1737 åpnet det hollandske Østindiakompaniet en handelsstasjon i Bushehr som besto frem til 1753. Ti år senere ga den persiske regenten Karim Khan Zand det det britiske Østindiakompaniet lov til å åpne en handelsstasjon i byen. Det ble en viktige base for den britiske flåten på slutten av 1700-tallet. På 1800-tallet ble Bushehr et stadig viktigere knutepunkt for handel i Persiabukten og Det indiske hav. På grunn av sterk hete og dårlig ferskvannsforsyning var Bushehr preget av dårlige sanitærforhold på denne tiden.
I 1856 ble byen okkupert av den engelske kolonimakten. Gjentatte opprør ledet av Rais Ali Delvar førte til slutt til at britene måtte trekke seg ut igjen. I 1915 ble byen igjen okkupert av engelskmennene som ledd av den anglo-russiske invasjonen av Persia i første verdenskrig.
Den gamle delen av sentrale Bushehr har mange eksempler på tradisjonell Persiagulf-arkitektur fra perioden 1870-1920.
Næringsliv og forskning
I tillegg til å være en av de viktige havnebyene ved Persiagulfen, har byen en internasjonal flyplass, og motorveier knytter byen til Ahvaz i nordvest og Shiraz i nordøst. En annen kystvei knytter Bushehr til Bandar-e Abbas i sørøst.
Fiske og fiskematindustri er viktige næringer i Bushehr. I utkanten av byen er det blant annet produksjon av blant annet metallarbeid, matter og andre tekstiler, sement og kjemisk industri. Bushehr er dessuten et viktig marked for jordbruksnæringen i naboprovinsen Fars, og byen har en del matprosesseringsindustri. Den iranske marineflåten har en base i byen.
Bushehr huser universitetet Persian Gulf University.
Kjernekraftverk
Irans første kjernekraftverk ligger 12 km fra Bushehr. Kraftverket har én trykkvannsreaktor på 1000 MW og ble tilkoblet det nasjonale strømnettet i 2011.
Det Danske Sprog- og Litteraturselskab
Det Danske Sprog- og Litteraturselskab (DSL) er et dansk litterært selskap, stiftet 1911, som utgir og dokumenterer dansk språk og litteratur fra de eldste tider til nåtiden. Utgivelsene skjer såvel i bokform som på internett.
Selskapet ble stiftet av Lis Jacobsen og Carl S. Petersen i 1911, og Lis Jacobsen ble valgt som selskapets første formann, en post hun hadde inntil 1931. Selskapets nåværende formann siden 2001 er Finn Hauberg Mortensen.
Selskapets administrative ledelse har vært bestyrt av Lis Jacobsen 1931–51, Albert Fabritius 1951–74, Erik Dal 1974–91, Iver Kjær 1991–2002, Jørn Lund 2002–2011, Lasse Horne Kjældgaard 2011–2015 og Karen Skovgaard-Petersen fra 2015.
Det Danske Sprog- og Litteraturselskab har utgitt mere enn 200 titler i mere enn 800 bind. Verkene som er utgitt dekker et bredt spekter; fra store verker som Ordbog over det danske Sprog (28 bind), fortsettelsen Den Danske Ordbog (6 bind), samlede skrifter av bl.a. Tycho Brahe, Steen Steensen Blicher, Thomas Kingo, m.fl., serien Danske Klassikere (fra 17.-20. årh.) og ordbøker, som strekker seg fra Gammeldansk Ordbog til Korpus 2000, som dokumenterer dansk språk anno 2000.
Senaid Kobilica
Senaid Kobilica (født 17. januar 1974 i Zenica i Bosnia) er sjefsimam for Det Islamske Fellesskap i Bosnia og Hercegovina, noe han har vært siden 1999 da han kom til Norge. Han ble valgt som leder av paraplyorganisasjonen Islamsk Råd Norge i 2007, hvor han satt frem til 2013, da Mohammad Bouras ble valgt til ny leder.
Mägo de Oz
Mägo de Oz er et folk metal/heavy metal-band fra Madrid i Spania, som ble startet i 1989 av Txus di Fellatio.
Senaid Kobilica
Kobilica lærte arabisk, tyrkisk og engelsk da han gikk på videregående skole i Sarajevo, 70 km fra hjemstedet Zenica. Etter fullført videregående skole fikk han stipend til å studere islam i Islamabad i Pakistan. Etter fem år tok han mastergrad i islamske studier ved International Islamic University.
Olaf Thommessen (1966)
Liv og virke
Thommessen er sønn av fransk-ættede Annette Thommessen som stiftet Norsk Organisasjon for Asylsøkere (NOAS), og bror av Christian Thommessen. Thommessen er skilt fra supermodellen Vendela Kirsebom etter elleve års ekteskap og har to barn. Han bor på Vinderen i Oslo.
Han ble i 2004 lansert som motkandidat mot Lars Sponheim som leder i Venstre, men endte opp med å trekke seg før avstemningen på landsmøtet. Hans foreslåtte kandidatur var allikevel opphavet til kortvarig lederstrid i Venstre. Thommessen ga i 2007 ut den selvbiografiske boka På innsiden utenfor, hvor han blant annet omtaler denne striden. Han stilte ikke til gjenvalg som nestleder i Venstre.
Thommessen har blant annet deltatt på en rekke TV-programmer som Grosvold og Rikets Røst.
Thommessen gikk på Ullern gymnas i Oslo, og var russepresident i 1985. Han tok så et ekstra år på privatgymnaset Bjørknes. Deretter gikk han ved Handelshøyskolen BI, før han tok mastergrad på International Institute for Management Development, IMD i Lausanne, Sveits og ett år med politiske studier på Sciences Po i Paris.
I yrkeskarrieren har han vært innom Eksportrådet, Orkla, NERA og Storebrand. Han har også arbeidet i New York.
Thommesen startet eget selskap, Etheco, som spesialiserte seg på etikk og samfunnsansvar. I 2011 overtok det franske konsulentselskapet Steria dette firmaet, og Thommessen ble daglig leder for Sterias satsing i Norge.
Thommessen var inntil 2007 styreleder i Annette Thommessens minnefond.
I 2012 oppnevnte finansbyråd Kristin Vinje Thommessen som ny leder av styringsgruppen for Fairtrade-arbeidet i Oslo.
Vindkraft
Vindkraft er den kinetiske energien til vinden, og en måte å omdanne denne energien til elektrisitet, er ved hjelp av vindturbiner. Ved hjelp av store vindturbiner samles energien fra vinden i en generator som omdanner energien til elektrisitet. Vindturbinene er vanligvis knyttet til det nasjonale energinettet. Vindkraft og vannkraft er komplementære energiformer, ved at vannkraften kan representere grunnlasten som økes og reduseres ettersom hvor mye det blåser. Det blåser mest om vinteren og sammen med et godt utbygd nett og de gode reguleringsmulighetene i vannmagasinene er den uregulerte vindkraft godt egnet i det norske energisystemet.
Olaf Thommessen (1966)
Liv og virke
Han var generalsekretær i Plan Norge fra høsten 2013 til januar 2015.
Thommessen var administrerende direktør i næringslivsorganisasjonen SMB Norge fra 2016 til 2021..
Vindkraft
Vindturbiner plasseres normalt på land, men flere land, spesielt i Europa, installerer turbiner til havs hvor de står på grunne farvann. Horns Rev i Danmark er et slikt sted. Det finnes planer om offshore vindkraftverk flere steder langs kysten. Men havdybden utenfor norskekysten er raskt dyp og bunnfast vindkraft ofte uaktuelt. Equinor har laget en fullskala flytende vindturbin kalt HyWind. HyWind har siden 2009 operert og levert gode driftsresultater utenfor Karmøy. Sway er et annet selskap som også har installert en nedskalert flytende turbin utenfor Bergen.
Vindkraft fremstår som en av flere alternative kilder til elektrisitet produsert ved hjelp av fossile brennstoffer. Norge har et betydelig utbyggingspotensial og blant Europas beste vindressurser. Vindkraft er i dag avhengig av økonomisk støtte for å være økonomisk lønnsom for eier av verket. Støtten gis ved at alle produsenter av ny fornybar elektrisk energi tildeles elsertifikater som forbruker er pålagt å kjøpe. Det betyr at alle fornybare energiformer, både sol, vind, bio, vann og andre fornybare, som levere elkraft får lik støtte. Dette gjør at de billigste og mest egnede fornybare energiformene blir bygget ut. Elsertifikatmarkedet har eksistert i Sverige siden 2003 og Norge ble en del av systemet i 2012. Norge og Sverige har et felles mål om å bygge 26,4 TWh innen 2021. Landene finansierer halvparten hver og begge lands myndigheter tror halvparten vil bli bygget i hvert land. Av de 13,2 TWh vil trolig vindkraft og vannkraft, hovedsakelig småkraft, levere 6-7 TWh hver innen 2021. Dette betyr i praksis rundt 1000 kommersielle vindturbiner på 2-3 MW.
På global basis var det ved utgangen av 2011 en installert elektrisk effekt på 240,000 MW vindkraft.
Vindkraft til havs
Havvind eller offshore vindkraft er produksjonen av elektrisk energi ved bruk av vindparker konstruert over vannmasser. Vi differensierer mellom flytende og bunnfaste havvind.
Flytende
Flytende vindturbiner er laget for å flyte i vannet og er ankret fast til havbunnen. Langt til havs er vinden sterkere, men på grunn av vanndybden ville det vært uøkonomisk å bruke bunnfaste turbiner. Derfor åpner flytende vindturbiner opp for å utnytte den sterke vinden.
Bunnfast
Bunnfaste vindturbiner har faste fundamenter og står for mesteparten av vindkraft til havs i dag. Bunnfaste turbiner står på havdyp under 60 meter.
ISO 3166-2:SX
ISO 3166-2:SX er Sint Maartens del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization, som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Sint Maartens ISO 3166-1 alfa-2-kode er SX. Området er også tildelt koden NL-SX i ISO 3166-2:NL, Nederlands del av ISO 3166-2.
Endringer
Følgende endringer i Sint Maartens oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Norsk Organisasjon for Asylsøkere
Norsk organisasjon for asylsøkere (NOAS) er en organisasjon som arbeider for asylsøkere i Norge og Europa. NOAS gir bistand til asylsøkere i form av informasjon, rådgivning og rettshjelp; påvirkning av beslutningstakere og opinion; innsamling og formidling av kunnskap om asylrelevante emner, samt deltakelse i forskjellige samarbeidsprosjekter og støtte til annet asylrelatert engasjement. NOAS ble grunnlagt i 1984 av blant andre Annette Thommessen, som ledet organisasjonen frem til 1994.
NOAS besto pr. 2015 av om lag 30 ansatte. Organisasjonen har kontor i Torggata i Oslo, Ankomstsenter Østfold i Råde og ved transittmottaket Mysebu i Eidsberg. Generalsekretær siden november 2020 er Pål Nesse.
Den Danske Ordbog
Den Danske Ordbog er en ordbok i seks bind over det danske språk i perioden fra ca. 1950 og fungerer som en fortsettelse av Ordbog over det danske Sprog. Ordboken utgis av Det Danske Sprog- og Litteraturselskab, og siste bind ble utgitt i november 2005 (første bind utkom i november 2003). Den omfatter rundt 100 000 oppslagsord.
Den Danske Ordbog er basert på et meget omfattende, elektronisk tekstkorpus på ca. 40 millioner ord. De tekster som inngik i korpuset, stammer fra vidt forskjellige kilder spennende fra dagboksopptegnelser fra forskningsprosjekter som Nationalmuseets Vi skriver dagbog over tekster fra Folketinget og Københavns borgerrepresentasjon til skjønnlitterære tekster fra forskjellige forlag. På dette punkt adskiller Den Danske Ordbog seg markant fra «forgjengeren» Ordbog over det danske Sprog, som hovedsakelig er basert på tekster fra forfattere og andre profesjonelle språkbrukere og således ikke dekker samme spredning hva angår genrer, stil og dialekter som den moderne etterfølger.
Dansk litteratur
Middelalderen
De tidligste bevarte tekster fra Danmark er runeinskripsjoner på minnesteiner og andre objekter. En del av disse består av korte dikt i stavrim. Innføringen av kristendommen på 900-tallet førte Danmark i kontakt med den europeiske lærdom, inkludert det latinske alfabetet og det latinske språk, men det var ikke før på slutten av 1100-tallet at dette ga betydelig resultat i form av Gesta Danorum (Danernes bedrifter), et ærgjerrig historieverk på latin om Danmarks fortid, skrevet av Saxo Grammaticus.
Den er en samtidsaktuell politisk fortelling, men med dens omfattende legendariske fortellinger om de første danske kongene har store deler et eventyrlignede preg med spennende historier som bidro til å skape en dansk selvforståelse fram mot renessansen da boken første gang ble trykket i Paris i 1514. Saxo har vært kilden til legenden om Hamlet som ble hovedperson i William Shakespeares berømte drama. Hans tekst er en viktig primærkilde for studiet av skandinaviske myter og legender foruten også en livlig redegjørelse av dansk historie opp til forfatterens egen tid. Selv om Saxo antagelig tilhørte kirken var hans verk verdslig i sin natur. Erkebiskop Anders Sunesen (ca. 1167–1228) konstruert en dansk teologisk skapelsesdikt på latin, Hexaëmeron, skrevet på heksameter. Dens 8 040 vers framstilte den skolastiske teologis dogmer.
Annen dansk middelalderlitteratur var danske ballader, mer enn 500 stykker er kjente. Balladene ble formidlet muntlig, hovedsakelige fortellende dikt, men alderen til disse er fortsatt diskutabelt; mellom 1200-tallet og slutten av 1400-tallet er det tidsrommet som oftest har blir foreslått. Balladenes innhold omfattet ridderromanser og eventyr, men også svært burleske sanger. Allerede på 1500-tallet begynte adelens kvinner å skrive ned disse muntlige balladene, noe som antagelig også er grunnen til deres enhetlige form. På grunnlag av disse utga presten og historikeren Anders Sørensen Vedel (1542–1616) sin bok Hundreviseboka i 1591, og den var da den første i sitt slag i Nord-Europa. Vedels visesamling har vært et viktig referanseverk for norsk balladeforskning. Han utga også en oversettelse til dansk av Saxos Gesta Danorum i tiden 1570–1575. I 1695 utga presten og språkforskeren Peder Syv (1631–1702) en ny utgave av Vedels visesamling med utvidelse på hundre nye ballader som han kalte Kjempeviseboka. Boken ble meget populær, ikke bare i Danmark, men også i Norge og på Færøyene. Danske ballader ble oversatt av blant annet den tyske litteraten Johann Gottfried von Herder i hans samling fra 1778–1779 hvor Johann Wolfgang Goethe fant inspirasjon til sitt kjente dikt Erlkönig (Alvekongen, 1782)
Reformasjonen
1500-tallet brakte den lutherske reformasjonen til Danmark og en ny periode i nasjonens litteratur. Betydelige forfattere i denne tiden omfattet humanisten Christiern Pedersen (ca. 1480–1554), som oversatte Det nye testamente til dansk, og humanisten Poul Helgesen (1485–1534) som heftig motsatte seg reformasjonen. På latin håndskrev han Skibbykrøniken, et historisk verk, som særlig behandlet samtiden i sterkt polemisk form.
På 1500-tallet ble de første skuespillene skrevet i Danmark, blant annet verkene til Hieronymus Justesen Ranch (1539–1607): Kong Salomons hylding (1584), Samsons fængsel (1599), Karrig Niding (1633) og Fuglevisen (1876).
Først på 1600-tallet ved begynnelsen av eneveldet begynte en bevisst kultivering av litteraturen ved at de lærde etablerte et regulert skriftspråk. Presten Thomas Kingo (1634–1703) var den store salmedikteren i denne epoken. Han debuterte i bokform i 1655 med Seeby-Gaards-koe-klage (dikt), og fra 1665 ga han jevnlig ut diktsamlinger og skrev salmer. Mange av salmene hans ble skrevet til verdslige melodier. Kingos salmebok, dens offisielle tittel var «Dend Forordnede Ny Kirke-Psalme-Bog» ble i 1699 autorisert av kongen for bruk i alle kirker i Danmark-Norge.