cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piktere
Kunst
Spor fra piktisk metallarbeid er funnet over hele Piktland, men også lengre sør. Gjenstander funnet i sør består av tunge sølvlenker som er over en halv meter lange, og kan ha vært gaver eller fraktet av sted av røvere. Spesialiserte håndverkere synes å ha vært hovedsakelig tilknyttet steder av høy status som kongelige eller adelen. Fra Dunadd er det bevis på smeltedigler for gull og sølv, og støpeformer for fabrikkering av den berømte Tara-brosjen. Den tilsvarende Hunterston-brystnålen, datert til tidlig på 800-tallet, er funnet i Ayrshire. Dens rike og detaljerte motiver, som bærer arv fra henholdsvis keltisk kunst i formen og angelsaksisk kunst i stilen, viser at håndverkstradisjonene i Piktland ikke sto tilbake fra sine naboer. Disse brystnålene var statussymboler, og avbildninger på stein viser at kvinner bar dem på brystet og menn på skulderen, muligens et lån fra romerne.
Språk
Det faktum at sankt Columba måtte ha en oversetter da han kom til Piktland, kan tyde på at piktisk språk var annerledes enn det irsk-gæliske språket som Columba selv snakket. Beda forteller at pikterne hadde et eget språk lik irene hadde sitt, men som alle folk ble de forent i latin, kirkens språk.
Tilstedeværelsen av Romerriket var en katalyse for nye kongedømmer og nye identiteter, men tilsynelatende skapte det ikke en universell «keltiskhet», hevder historikeren Ian Armit. Selv om de brytonske kongedømmene Strathclyde, Gododdin og Rheged synes å ha anerkjent en form for slektskap med deres samtidige i Cumbria og Wales synes det ikke som om det var noen tilsvarende form for identitet med deres piktiske naboer.
Piktisk språk har ikke overlevd og bevis er begrenset til stednavn og til navn på mennesker funnet på monumenter, kongelister og i samtidige nedtegnelser. I tillegg til inskripsjoner er den viktigste kilden til piktisk personnavn Den piktiske krønike som muligens dateres fra 700-tallet, men den eneste tilgjengelige utgaven er nedskrevet på 900-tallet. Denne gir navnene på piktiske konger, noen av disse er betraktet å være med piktisk ortografi, som Urguist, Ciniod, mens andre er gjengitt med gælisk ortografi, som Fergus, Cinaed.
Mangelen på informasjon om det utdødde språket har åpnet for spekulasjoner i begge retninger. Den ene ytterpunktet er at piktisk var et ukjent før-indoeuropeisk språk, og den andre ytterpunktet er at det faktisk var et øykeltisk språk beslektet med sørlige brytoniske språk, gjerne forsøkt bevist i tilstedeværelsen av stedsnavn. Et antall inskripsjoner har blitt argumentert ved at de ikke var keltisk, og av den grunn har det blitt foreslått at ikke-keltiske språk var i bruk. Hensikten her er ikke å slå fast hverken det ene eller det andre, annet enn å peke på at vi ikke vet med sikkerhet hvilket språk pikterne snakket.
Mangelen på bevarte skriftlig materiale på piktisk betyr ikke at det var et førlitterært samfunn. Kirken krevde skrivekunnskaper og kunne ikke fungere uten skrivere for å produsere liturgiske dokumenter. Piktisk ikonografi viser at bøker ble lest, skjønt lese- og skrivekunnskap var ikke utbredt, unntatt for geistligheten og i klostrene.
Stedsnavn kan også avsløre framgangen av gælisk inn i Piktland. Atholl, som antagelig betyr «Ny-Irland», er attestert fra tidlig på 700-tallet. Dette kan være en indikasjon på gælisk framgang og spredning. Fortriu har også stedsnavn som antyder gælisk bosetning eller innflytelse. Introduksjonen og til slutt dominansen av gælisk i Piktland var langvarig og kompleks, men gælisk hadde den fordelen at det sannsynligvis også var et handelsspråk, et lingua franca rundt Irskesjøen, som både piktere som norrøne etterhvert behersket, først som andrespråk og sannsynligvis etter et par generasjoner også som førstespråk i en variant eller dialekt.
I populærlitteraturen
Mange forfattere har blitt tiltrukket av ideen om pikterne og skapte fiktive fortellinger og mytologi om dem i fraværet av reell informasjon. Dette romantiske synet tenderer til å portrettere det forhistoriske folket i Skottland som edle ville, ganske likt det skjønnlitterære synet som også ble gitt av europeerne på indianere i Nord-Amerika.
Robert E. Howard (1906–1936), en amerikansk forfatter av triviallitteratur på 1930-tallet, særlig innenfor sjangeren av heroisk fantasilitteratur, var opptatt av piktere. Disse dukket opp i flere av Howards fortellinger, de fleste innenfor den fiktive verden til hans heroiske figur Conan, men han skrev også fortellinger om den siste piktiske konge, den fiktive Bran Mak Morn, plassert i en tilsynelatende historisk fortid i hans kamp mot sin fiende Cormac mac Art.
Terry Pratchett, en engelsk forfatter innenfor humoristisk fantasy eller fabelprosa, har i romanserien Discworld skrevet om et piktisklignende folk kalt «pictsies» som egentlig er en form for alver, blant annet ved at de er kun rundt 16 cm høy. Den piktiske gjenkjennelsen er at deres hud er blå fra tatovering og maling, og de har alle rødt hår.
I John Cowper Powys' arthurianske roman Porius (1951) er hans piktere referert til som «Gwyddyl-Ffichti» ved at de er alliert med et irsk folk kalt «Gwyddylaid».
Juliet Marillier har en romanserie i sjangeren fabelprosa om den faktiske piktiske kongen Bridei (egentlig én av flere med dette navnet), kalt for The Bridei Chronicles, og som begynner med romanen The Dark Mirror (2004).
Det andre Wedel-ministeriet
Det andre Wedel-ministeriet er en vanlig betegnelse på den norske regjeringa i perioden fra 1836 til 1840 eller 1844. Det har sitt navn etter grev Johan Caspar Herman Wedel Jarlsberg, som blei utnevnt til stattholder 19. september 1836.
Robinho
Karriere
Han startet som mange brasilianske fotballspillere som futsal-spiller. I en alder av 6 spilte han for Beira-Mar, som er et lokalt futsalakademi i Brasil. Der var han på lag med blant annet Marcelo. Laget hans tok pokalen med hjem i Robinhos debutsesong. I 1993 fikk mange se hva Robinho kunne gjøre ved å score 73 mål for Portuarios futsal-lag. Pelé fikk øye på den lille, kjappe brasilianeren, og tok han med til Santos FC Youth Academy.
Santos
I 2002 klarte Robinho å komme inn på førstelaget til Santos FC. Samme år vant klubben Série A, og to år etter gjentok de bedriften. I 2004 ble moren hans kidnappet. Det gikk lang tid før hun ble løslatt, og resulterte i at Robinho valgte å flytte fra landet for å unngå lignende hendelser.
Real Madrid
31. juli 2005 signerte han en femårskontrakt med Real Madrid, for 30 millioner dollar (193.000.000 NOK), og han ble lagkamerater med Ronaldo og Roberto Carlos. Ytterligere to av hans landsmenn fulgte Robinho til Real, Cicinho og Julio Baptista. Han debuterte for klubben 28. august i en 2-1-seier mot Cádiz, da han erstattet Thomas Gravesen i det 65. minutt. Robinho scoret åtte ganger i løpet av debutsesongen.
I sesongen 2006/2007 kom Jose Antonio Reyes, hvilket medførte at Robinho måtte slite benken i perioder. En personlig revansj var kampen mot Barcelona, El Clasico, hvor Robinho igjen var i startoppstillingen. Robinho ble utnevnt til banens beste i dette oppgjøret.
Robinho selv uttalte i 2008 at han ønsket å bli solgt, og sommeren 2008 verserte det rykter om at Robinho skulle selges, og han ble linket til Barcelona og til Manchester United i forbindelse med et bytte med Ronaldo , noe Robinho selv nektet å være med på. I august 2008 bekreftet så Chelsea at de hadde kommet med et formelt bud på 200 millioner kroner for Robinho.
Manchester City
Den 1. september 2008 ble Robinho solgt til Manchester City for ca. 33 millioner euro.
AC Milan
Den 31. august 2010 ble det klart at den Robinho hadde signert for den italienske klubben AC Milan i en overgang verdt 220 millioner kroner.
Landslagsspill
I 2003 ble han kalt opp til det, og deltok i CONCACAF Gold Cup. I denne turneringen viste Robinho seg for første gang frem for hele verden. I 2006 ble han tatt med til Tyskland under VM, hvor han som regel ble byttet inn mot slutten av hver kamp. Mot Japan, derimot, startet han kampen og gjorde stor suksess. I det påfølgende Copa América imponerte han stort, og ble toppscorer med 6 mål. I tillegg til dette ble han kåret til Copa Américas beste spiller.
Robinho ble imidlertid nektet å spille for Brasil under OL i Beijing 2008, til hovedpersonens store skuffelse.
Meritter
Santos
Real Madrid
Det andre Wedel-ministeriet
Fram til parlamentarismen blei innført i 1884, var det kongen som på egen hånd utnevnte statsrådene. Disse stillingene var da lite politiske – og mer å regne som avansementsmuligheter for embetsmenn. Det var derfor ingen faste regjeringsskifter slik vi har i dag, men derimot hyppige skifter av departementssjefer. Dette blei forsterka av ordninga med ei statsrådsavdeling i Stockholm. Denne bestod av en statsminister og to statsråder. Disse to skulle skiftes ut årlig, og det ble dermed ofte flyttinger mellom Christiania og Stockholm og mellom departementene.
Wedel Jarlsberg døde 27. august 1840. Regjeringa etter dette betegnes – i kilde 1, se nedafor – som Løvenskiold/Vogt-ministeriet (oppkalt etter stattholder Severin Løvenskiold og førstestatsråd Jørgen Herman Vogt). Kilde 2 regner imidlertid at det andre Wedel-ministeriet fortsatte fram til 8. mars 1844, da kong Karl Johan døde og Oscar I overtok.
Departementsinndeling
Regjeringsavdelinga i Christiania bestod i denne perioden av følgende departement:
Visekonger og stattholdere
Embetet som visekonge var ikke besatt i denne perioden.
Statsministre og statsråder
I nedenstående tabell betyr «Stockholm» statsråd ved statsrådsavdelinga i Stockholm. (+) indikerer at vedkommende leda to departement. «Forrige» betyr at han hadde samme posisjon mot slutten av det første Wedel-ministeriet. «Neste» betyr at vedkommende fortsatte i samme posisjon i Løvenskiold/Vogt-ministeriet. Tabellen gjelder for perioden 1836 til 1844.
Statssekretærer
Posten som statssekretær i Christiania var vakant fra Georg Jacob Bull gikk av 21. september 1836 inntil 14. januar 1837. Da tiltrådte Ulrik Frederik Anton de Schouboe, som blei i embetet inntil 1859.
Frederik Due var statssekretær i Stockholm fra 1822 til han blei statsminister 27. februar 1841, med unntak av en kort konstitusjon som statsråd i Stockholm i juni og juli 1837. Johan Frederik Monrad overtok embetet 15. mars 1841 med tittel ekspedisjonssekretær.
Christian Holst var sekretær for den norske regjerings formann i heile perioden.
Sverresborg Hoops
Sverresborg Hoops Basket er en bydelsklubb innen basketball som holder til på vestsiden av Trondheim. Klubben har i overkant av 200 medlemmer og har lag i alle aldrene fra 1 klasse til senior i regional 1. divisjon både for gutter og jenter. Klubben spiller og trener hovedsakelig i Munkvollhallen men trener også i andre haller som Åsveihallen, Thora Storm VGS, Husebyhallen, Ugla skole og Sverresborg skole.
Om klubben
Klubbens herre og damelag spiller i regional 1. divisjon. Sverresborg har de siste årene vært en av de største og den mest dominerende klubben i NBBF Midt. Man har også siden 2013 deltatt i flere U16NM og U19NM. Størst suksess ble det under U19NM i 2018 da G19 laget vant en historisk gullmedalje som det første trønderske laget som vinner et NM. Det var også det andre i norsk basket utenfor Østlandsregionen og Bergen som vinner, etter Harstad Vikings finaletriumf i BLNO- og NM-sluttspillet i 2006. Laget ble ledet av Ron Billingslea som fra 2013 til han la opp i 2018 var ansatt i klubben som hovedtrener.
Sesongen 2013/14 Spilte Sverresborg Hoops Elite i BLNO for menn. Laget måtte rykke opp da Norges Basketballforbund bestemte seg for å legge ned nasjonal 1. divisjon og omstrukturere til 5 regionale 1 divisjoner. For å beholde elitebasketen i Trondheim spilte Sverresborg en sesong på øverste nivå før det i forkant av BLNO 2014/15 sesongen ble stiftet en ny klubb Nidaros Jets som skulle være en klubb som omfavnet hele Basketregionen. Siden den gang har Sverresborg spilt regional 1. divisjon i NBBF Midt. Laget har stort sett vært et relativt ungt lag der flere av sesongene har blitt spilt med rent G19 lag.
Spillere
Sverresborg har de siste sesongene hatt flere spillere innom yngre landslag. Sverresborg fikk sin første landslagsspiller i Christian Dischington Tøfte født 1999 i 2014 da han var en del av Norges Norges G16 landslag i Nordisk og U16EM divisjon B. Året etter var Christian igjen en del av Norges G16 landslag. i 2016 Var Christian med på Norges G18 landslag mens hele 3 Sverresborg spillere ble uttatt til Norges G16 landslag til Nordisk og U16EM divisjon B. Disse var Sigurd Lorange, Jørgen Bjørke og Jørgen Kvalvaag Kjesbu. Hedda Finnøy ble første jentespiller i klubben til å representere Norge da hun spilte for Norges J16 landslag i U16EM divisjon B 2017. Christian og Sigurd var begge med for Norges G18 landslag da de tok bronse i Nordisk og 1 plass i U18EM Division C i 2017. Sigurd Lorange deltok også for Norges U23 landslag under Sommeruniversiaden 2019. Sigurd Lorange spiller i dag college basket for Valparaiso Crusaders i NCAA Division I Men.
Petter Wanvik som spilte i Sverresborg gjennom hele sin ungdomstid og fram til 2016 ble i BLNO sesongen 2016/17 første tidligere Sverresborggutt til å vinne en kongepokal som spiller for Centrum Tigers.
Scania Cup
Som eneste klubb i NBBF Midt har Sverresborg blitt invitert og deltatt i uoffisielt Nordisk mesterskap for klubblag kalt Scania Cup.
Sverresborg har deltatt 5 ganger:
Jan Mazoch
Jan Mazoch (født 5. september 1985) er en tsjekkisk skihopper. Han debuterte i verdenscupen i 2002.
20. januar 2007 falt han i hoppbakken i polske Zakopane og måtte holdes i kunstig koma i flere dager, og han lå flere uker på sykehus med brudd i hjerneskallen. Ironisk nok fikk han sitt beste resultat i verdenscupen i dette rennet med en 15.-plass (andreomgangen ble avlyst). Dette var dog ikke første gang Mazoch falt stygt i en hoppbakke. Han har tippet rundt i Harracov. Da uten alvorlige skader.
Hans personlige rekord er 186,5 meter fra Planica i 2005.
Seeding til VM i fotball 2010
Trekningen til fotball-VM 2010 fant sted kl. 19:00 lokal tid (UTC+2) den 4. desember 2009 i Cape Town, Sør-Afrika. I forberedelsene til trekningen ble de kvalifiserte lagene seedet og organisert i potter.
Seeding
Kriteriene for seedingen ble utgitt 2. desember og var i motsetning til kriterier for tidligere VM-seeding, kun basert på FIFA-rankingen fra oktober 2009. Bruk av nyeste rankingliste før trekningen (november 2009) var tenkt å gi urettferdig fordel til de landene som hadde spilt med et konkurranselignende kampoppsett i VM-kvalifiseringen i løpet av denne måneden, på bekostning av de nasjonene som allerede hadde booket sin plass i turneringen.
De syv toppseedede lagene ifølge rankingkriteriene og vertsnasjonen Sør-Afrika (som også var forutbestemt til å være i Gruppe A) ble plassert i pott 1.
Øvre Lykka (Arendal)
Øvre Lykka er en kommunal vei på Eydehavn i Arendal kommune, Aust-Agder.
Seeding til VM i fotball 2010
Trekningen
Lagene ble organisert i fire potter, hver pott bestående av åtte lag. De seedete lagene ble plassert i potte 1 og de resterende lagene ble plassert i pott 2-4 på geografisk grunnlag, som nedenfor.
Øvre Lykka (Arendal)
Veien går fra krysset Trygve Næss vei / Doktor Samuelsens vei til veis ende. Veien er 110 meter lang.
Seeding til VM i fotball 2010
Trekningen
Den grunnleggende prosedyren for trekningen var å trekke ut pottene ved å begynne med pott 1. Et lag fra hver pott skulle plasseres i én av åtte grupper fra A til H, alt etter trekningen. Etter at hvert lag hadde blitt fordelt på en gruppe, ble også dets plassering i gruppa trukket. Dette bestemte lagets plassering i det forhåndsbestemte kampoppsettet. Dette gjaldt ikke for de seedede lagene, som ble plassert automatisk på øverste posisjon i sine respektive grupper.
My Heart Will Go On
«My Heart Will Go On» (ofte titulert som «My Heart Will Go On (Love Theme from Titanic)») er en sang fra storfilmen Titanic, regissert av James Cameron. Sangen ble fremført av Céline Dion, komponert av James Horner, skrevet av Will Jennings, og produsert av Simon Franglen, Horner og Walter Afanasieff. . Den kom først ut i 1997 på albumene Titanic: Music from the Motion Picture og Let's Talk About Love, og ble en hitsang i land som USA, Canada, Irland, Storbritannia, Australia og Norge. «My Heart Will Go On» kom ut i Australia og Tyskland den 8. desember 1997, og i resten av verden i januar og februar 1998. Det var den største hitlåten til Dion og ble senere en av de mestselgende singlene gjennom tidene, i tillegg til å bli den mestselgende i 1998.
Spor
Europeisk CD-singel
Europeisk CD-singel #2
Fransk CD-singel
Fransk CD-singel #2
Fransk CD-singel #3
Japansk CD-singel
UKs kassett-singel
USAs CD-singel
Engalsk (Australia) CD-singel (maxi) #2
Portugisisk (Brasil) CD-singel (maxi) #2
Europesk CD-singel (maxi) #2 / UKs 12"-singel
Japansk/Koreansk CD-singel (maxi)
UKs CD-singel (maxi) #2
Brigitte Bardot
Brigitte Anne-Marie Bardot (født 28. september 1934 i Paris) er en tidligere fransk skuespiller, sanger og modell, også kjent som B.B., hennes initialer. Hun trakk seg tilbake fra underholdningsbransjen i 1973 men er fortsatt et populært kulturelt ikon.
Bakgrunn
Brigittes far var ingeniør og arbeidet i et familiefirma. Moren var 14 år yngre enn faren, og de giftet seg i 1933. Moren oppmuntret datteren til å ta leksjoner i musikk og dans. Hun begynte som fotomodell da hun var 15 år, og bilder av henne ble allerede den gang publisert i det franske motemagasinet Elle.
Skuespiller
I 1953 spilte hun i sin første amerikanske film, De møtte kjærligheten, med Kirk Douglas. Hun fortsatte også å spille i franske filmer. I 1965 spilte hun seg selv i den amerikanske filmen Kjære Brigitte, mot James Stewart. Hun sluttet å medvirke i filmer før hun fylte 40 år. Hun trakk seg tilbake som skuespiller etter filmen: L'Historie très bonne et très joyeuse de Colinot trousse-chemise.
Etter dette har hun levd et tilbaketrukket liv for å unngå nysgjerrige fans og fotografer.
Politikk
I sin bok Le Carré de Pluton, utgitt 1999, kritiserte hun den rituelle slakt av sauer i den muslimske høytid eid al-adha.
Oyggjaframi (m-l)
Oyggjaframi (marx-leninistar) (norsk oversettelse: «Øyenes fremme (marxist-leninistene)») var en kommunistisk organisasjon på Færøyene, dannet i august 1972, da Tórshavn-avdelingen av Oyggjaframi – Føroyskir Sosialistar brøt ut. Organisasjonen publisiserte Arbeiðið mellom 1976 og 1984 og var antagelig oppløst rundt 1984.
Til og begynne med tok Oyggjaframi del i det samarbeidet som eksisterte mellom de marxist-leninistiske partiene i Norden, altså Arbeidernes kommunistparti i Norge, Kommunistiska Förbundet Marxist-Leninisterna i Sverige, Kommunistisk Arbejderparti i Danmark, Marxist-leninistiske grupper i Finland og Einingarsamtök kommúnista (marx-lenínistar) på Island. Fra det kinesisk-albanske brudd i 1978, var Oyggjaframi og Einingarsamtök kommúnista orientert mot Arbeidets Parti i Albania. I de siste årene hadde Oyggjaframi nær kontakt med det proalbanske Danmarks Kommunistiske Parti/Marxister-Leninister.
Tenochtitlan
Tenochtitlan var en aztekisk by, grunnlagt 13. mars 1325.
Grunnleggelsesmyte
Ifølge aztekiske legender skulle deres lange vandring fra urhjemmet Aztlán avsluttes når de fant en ørn som spiste en slange på en kaktus. Dette så de på en øy i Texcocosjøen, og det ble tatt som et tegn på at man hadde kommet frem. Denne scenen kan gjenfinnes i Mexicos flagg og riksvåpen.
Historie
Altepetl Tenochtitlán ble grunnlagt i 1325 av mexicaene Tlatoani (Tenoch) som etterhvert betød formidler eller talsmann (fra tlatoa for «å tale»).
Fra en sped begynnelse utviklet byen seg raskt på grunn av chinampajordbruket. Chinampaer var kunstige øyer som det ble dyrket grønnsaker på, og byen grodde utover i sjøen. Etter hvert kontrollerte også aztekerne store deler av Mesoamerika, og byens betydning steg.
I 1428 dannet Tenochtitlan den aztekiske trippelalliansen sammen med Texcoco og Tlacopan, og ble raskt den dominerende parten i alliansen.
Utover på 1400-tallet utviklet Tenochtitlan seg til å bli Amerikas største by, og anslagene for innbyggertall i 1519 er på mellom 500 000 og 1 000 000, som var langt mer enn de største byene i Europa hadde på denne tiden. Tar man med overslag fra Østens store byer burde Tenochtitlan da ha vært i det minste verdens åttende største by.
Store dikeanlegg beskyttet byen mot oversvømmelser i sjøen, og moloer knyttet byen til fastlandet i nordvest, vest og sør. Markedet lå i bydelen Tlatelolco, som tidligere hadde vært en egen by, men som grodde sammen med Tenochtitlan. Templo Mayor, den store tempelpyramiden, sto midt i Tenochtitlan.
Byen ble angrepet av spanske tropper under Hernán Cortés og deres allierte fra forskjellige undertvungne nasjoner i april 1521, og i august samme år opphørte kampene i bydelen Tlatelolco. Da lå hele byen i ruiner.
Byen heter nå Mexico by, og er Mexicos hovedstad. Ruinene av aztekernes majestetiske byggverk kan ses blant annet i byens historiske sentrum og i Tlatelolco.
Tekster på norsk
Diego Durans tekster «Reisen fra Aztlán og grunnleggelsen av Tenochtitlan» og «Reisen tilbake til Aztlán» er utgitt på norsk i antologien Myter fra Meso-Amerika, 2007.
Terrorangrepet i Legutiano 14. mai 2008
'''Terrorangrepet i Elgoibar 20. april 2008''' skjedde da en bombe ble sprengt utenfor partikontoret til PSOE i Elgoibar (nær Bilbao), Spania.
Bakgrunn
Separatist- og terrorgruppen ETA har kjempet for selvstendighet for Baskerland fra Spania. Mer enn 820 mennesker er drept på grunn av terrorgruppens angrep mot ulike mål og personer i en periode på ca. 40 år, tre av dem er drept etter at ETA i 2007 avbrøt en selvpålagt våpenhvile. Statsminister Jose Luis Rodriguez Zapatero gjorde kampen mot ETA til en av sine saker i valgkampen, og for selve regjeringen etter parlamentsvalget i Spania i mars 2008. Forrige gang som ETA slo til, var med en bombe mot partikontoret til PSOE i Elgoibar 20. april.
Angrepet
Bomben detonerte nær noen brakker som ble brukt av det spanske politiet.
Skader
Minst en ble drept i angrepet, flere ble meldt skadet og minst to mennesker ble fanget under bygningsruiner etter eksplosjonen.
Ansvar
ETA ble mistenkt for angrepet, da de har vært ansvarlige for tilsvarende angrep tidligere i dette området. Det ble ikke gitt noen form for forhåndsadvarsel før angrepet.
Butterdeig
Butterdeig (norsk: smørdeig) lages ved å kjevle ut en deig laget av mel, vann og smør. Deretter smører en ut bakefett, som smør eller margarin, på deigen. Lagene blir lagt oppå hverandre og kjevlet videre. Typisk legges fire lag oppå hverandre fire ganger, slik at det tilsammen blir 256 fettlag og 257 deiglag. Ofte kjøles deigen ned for å gjøre den lettere å håndtere. Resultatet blir et smøraktig, lagdelt bakverk. Wienerdeig er ikke det samme som butterdeig, da den i tillegg inneholder egg, sukker, salt og kardemomme, og har bare 27 lag med smør, og 28 lag med deig (3x3).
Historien om butterdeig
Butterdeig ble oppfunnet av en fransk konditorlærling ved navn Claudius Gele rundt 1645. Claudius ville bake et lekkert brød til sin syke far, som gikk på en diett bestående av vann, mel og smør. Claudius lagde en deig som han pakket smøret inn i. Han klappet deigen utover bordet. Etter å ha gjentatt dette 10 ganger formet han deigen til et brød.
Læremesteren til Claudius frarådet ham å steke brødet. Læremesteren hadde nemlig sett hvordan han satte det sammen og trodde at smøret ville renne utover, men til tross for rådet, ble det satt inn i ovnen. Både Claudius og læremesteren ble mer og mer overrasket mens de så brødet stekes. De ble forbauset både over størrelsen og formen brødet fikk.
Bakverket croissant lages av butterdeig. Lignende forberedt deig finnes også til noen sorter strudel.
Cort Adelers gate (Oslo)
Cort Adelers gate (17-41, 2-30) er en gate i Oslos bydel Frogner, oppkalt etter den norsk-danske admiral Cort Adeler. Gaten går fra Henrik Ibsens gate til Munkedamsveien, der Dokkveien fortsetter ned til Aker Brygge.
Brownie
Brownie er en amerikansk sjokoladekake, men faller også inn under kategorien «cookie» og er ofte formet som små, kvadratiske stykker. Brownie er karakterisert av sin sprø utside og saftige, karamellaktige innside. Brownie kan i tillegg til et mykt, sjokolademettet indre, også glaseres med sjokolade, både for å gi ekstra smak og for å sikre konsistensen.
Browniedagen kommer fra USAs National Brownie Day og inntreffer 8. desember.
Den første brownie
Den første dokumenterte nevnelsen av brownie var i 1897 i Sears-katalogen. Brownie var opprinnelig en amerikansk bakverk som ble populær også i utlandet. Den ble introdusert i USA på slutten av 1800-tallet og popularisert i både USA og Canada i løpet av første halvdel av 1900-tallet.
Desserten lages i en lav, kvadratisk bakeform som gjør det enkelt å dele opp den ferdige retten i stykker med riktig størrelse og form. Brownie er også å finne som dessert på restauranter og som tilbehør til drikkene på kaffebarer. I dag har de aller fleste matvarebutikker «ferdigbrownies» i pose, hvor ferdigblandet pulver bare tilsettes vann (eventuelt egg og smør).
Doktor Samuelsens vei (Arendal)
Doktor Samuelsens vei (1, 2–10) er en kommunal vei på Eydehavn i Arendal kommune, Aust-Agder.
Veien går fra krysset Trygve Næss vei / Øvre Lykka til veis ende. Veien er 130 meter lang.
Metatese
Metatese (fra gresk μετάθησις metáthesis, «omstilling») viser til at to deler bytter plass innenfor et hele. Begrepet blir brukt i språkvitenskap, der det viser til at fonemer bytter plass i et ord, og i kjemi, der deler av stoff i en reaksjon bytter plass i sluttproduktet.
Metatese i språk
Metatese er i lingvistikken en forflytning av en lyd i et ord, det vil si når to fonemer ved siden av hverandre bytter plass i ulike varianter av det opprinnelig samme ordet. Et kjent eksempel på at nærliggende språklyder bytter plass forekommer i bokmålsordet kors og det nynorske kross (engelsk cross og latin crux).
Årsaker til slik metatese kan være flere:
Andre eksempler på språklig metatese er det engelske dirt og norske dritt, sykdommen kopper som har blitt banneordet pokker, det norske krokodille (latin crocodilus) og spanske cocodrilo. Lydforflytning forekommer også blant annet i akkadiske ordenstall.
Metatese i kjemi
En generell metatesereaksjon kan skrives slik:
En slik kjemisk reaksjon kan for eksempel skje mellom to uorganiske salter når ett produkt er uløselig i vann, for eksempel:
I organisk kjemi er en av de viktigste nye reaksjonene olefinmetatese, som ofte bare blir kalt 'metatese', og den liknende alkynmetatesen. I olefinmetatesen får en metallkatalysator to deler av it olefin til å bytte plasser, for eksempel:
Marcel Hansenne
Marcel Hansenne (født 24. januar 1917, død 22. mars 2002) var en fransk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Fylkesvei 1142
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 506.
Marcel Hansenne
Hansenne vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass på 800 meter med tiden 1.49,8 bak amerikanske Mal Whitfield og Arthur Wint fra Jamaica.
Haley Joel Osment
Bakgrunn
Osment var student ved Flintridge Preparatory School i La Cañada Flintridge i California. Som barn var han med i mange idretter, blant annet basketball, fotball, bryting og golf. Osments karriere som skuespiller begynte da han var fire år gammel, da moren tok ham med til en butikk som nylig hadde åpnet, der en talentspeider var på jakt etter nye mulige skuespillere. Etter en rekke roller i fjernsyn og film tidlig på 1990-årene, inkludert en mindre rolle i filmen Forrest Gump fra 1994 som sønnen til karakteren til Tom Hanks, ble Osment anerkjent for sin rolle som Cole Sear i filmen Den sjette sansen fra 1999 som gjorde ham fortjent til en nominasjon for Academy Award i kategorien beste mannlige birolle.
Barneskuespiller
Gjennom store deler av 1990-tallet hadde Osment regelmessige eller tilbakevendende roller i flere forskjellige TV-serier, deriblant The Jeff Foxworthy Show og den siste sesongen av Murphy Brown, der han erstattet Dylan Christopher som Murphys sønn, Avery. I tillegg hadde han en rekke gjesteopptredener i TV-programmer som Walker, Texas Ranger der han spilte et barn som dør av aids, The Larry Sanders Show, Touched by an Angel, Chicago Hope, The Pretender, og en episode av Ally McBeal som heter «Engler og luftskip», der han spilte et barn som dør av leukemi.
Skuespillerkarriere
Senere hadde han ledende roller i flere høyt profilerte Hollywood-produksjoner, inkludert Pay It Forward og A.I. kunstig intelligens. Han er også kjent for å gi sin stemme til seriens hovedperson Sora og skurken Vanitas i videospillserien Kingdom Hearts. Haley Osment er også broren til Emily Osment, som er kjent for sin rolle som Lilly i Hannah Montana. Osment har lånt bort sin stemme til flere animerte filmer, som The Country Bears, Ringeren i Notre Dame II og The Jungle Book 2. I 2003 spilte han i actionfilmen Secondhand Lions.
Osmont spilte hovedrollen i filmen Bogus fra 1996, der han spilte mot Whoopi Goldberg og Gérard Depardieu, og han spilte i TV-filmen The Lake i 1998, sammen med Yasmine Bleeth. En av Osments setninger i The Sixth Sense «Jeg ser døde mennesker», ble et populært slagord og ble ofte gjentatt eller parodiert i mange TV-programmer og i andre medier. Han gjorde flere mindre gjesteopptredener i den animerte TV-serien Family Guy i 2000.
Osment gjorde sin Broadway-debut på Belasco Teater i november 2008, der han spilte rollen som Bobby, en ung heroinmisbruker. Osment spiller gitar og piano. I 2007 studerte han ved New York Universitys Tisch School of the Arts, der han ble uteksaminert i 2010. Osment er en ivrig golfspiller som begynte å spille i en alder av syv år. Han spilte for det amerikanske laget i All Star Cup 2005, under lagleder Mark O'Meara, og han deltok under den årlige Michael Douglas & Friends Celebrity Golf Tournament.
Osment var involvert i en bilulykke den 20. juli 2006, der han veltet bilen sin mens han kjørte i nærheten av sitt eget hjem. Ulykken resulterte i et brukket ribben, brukket høyre skulderblad, samt flere kutt og rifter. Osment ble den 19. oktober 2006 dømt for kjøring under påvirkning av alkohol og besittelse av narkotika. Han ble dømt til tre års prøvetid, 60 timer med rehabilitering og en bot på 1500 dollar, og han måtte gå i møter hos Anonyme Alkoholikere over en seks måneders periode.
Coeini
Coeini er en liten gruppe av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). I noen klassifikasjoner blir de regnet som en underfamilie for seg, Coeinae. Disse store og robuste artene finnes bare i skog i Sør-Amerika, Mellom-Amerika og det sørlige Nord-Amerika. Den best kjente arten er Historis odius, som utmerker seg med en ubehagelig lukt.
Himalia (måne)
Himalia er Jupiters sjette største måne.
Coeini
Utseende
Store, robuste sommerfugler (vingespenn 80–100 mm). De to eller tre slektene er noe ulike. De to Historis-artene er brunrøde og svarte med sigdformede forvinger, vingenes underside ligner et vissent blad. Slekten Baeotus ligner til forveksling den afrikanske slekten Charaxes (Charaxinae), men er ikke i nær slekt med denne. De har sterke farger både på over- og undersiden, og bakvingen ender i tre tynne stjerter. Pycina zamba ligner en stor admiralsommerfugl (slekten Vanessa) og bør muligens heller plasseres i Nymphalini.
Himalia (måne)
Den ble oppdaget av Charles Dillon Perrine ved Lick Observatory i California den. 3. desember 1904 og er oppkalt etter nymfen Himalia som fødte tre sønner for Zevs (Jupiters greske motstykke).
Coeini
Levevis
Disse sommerfuglene drikker ofte fra råtnende frukt. Pycina zamba lever i trekronene og er aktiv morgen og kveld.
Himalia (måne)
Noter og referanser
<references group="N"/>
Coeini
Utbredelse
Historis odius finnes fra det sørlige USA i nord til Argentina i sør, mens H. acheronta har en litt mer begrenset utbredelse fra Mexico til Brasil. Begge artene finnes også i Vest-India. Slekten Baeotus (ca. fire arter) finnes bare i et begrenset område mellom Colombia og den vestre delen av Amazonasregnskogen. Pycina zamba forekommer fra Colombia til Peru.
Sumerisk
Sumerisk (endonym: eme-ĝir) var et språk som ble talt av oldtidsfolket sumererne i det sørlige Mesopotamia (dagens Irak) siden det 4. årtusen f.Kr.
Man har ikke kunnet påvise noe slektskap med noe annet kjent språk, så sumerisk betraktes derfor som et isolert språk.
Sumerisk hadde få språklyder, bare 4 vokaler og 16 konsonanter. Til gjengjeld hadde det en rik grammatikk med kasus, tidsbøyning og agglutinering. Det er påvist flere dialekter av sumerisk.
Mange forsøk på å finne slektskap med andre språk har vært foretatt, men ingenting sikkert kan sies. En lang rekke språkgrupper har blitt holdt frem som muligheter. Noen har ment at språket kan være beslektet med kaukasiske språk. Andre har for eksempel fremholdt et mulig slektskap til dravidiske språk, og noen har snakket om at det kan være beslektet med austroasiatiske språk og austronesiske språk.
Sumererne opplevde stor innvandring av akkadere, og gradvis ble talespråket akkadisk. Da de sumeriske bystatene ble innlemmet i Babylonia, ble sumerisk bare brukt av skriftlærde. Selv om språket døde ut allerede 2000 f.Kr. eller ikke så lenge etterpå, foreligger mye litteratur på språket. En del av det er faktisk skrevet av babylonere lenge etter at sumerisk var utdødd som talespråk. I Assyria leste Assurbanipal litteratur på sumerisk så sent som 600-tallet f.Kr.
Slaget ved Trafalgar
Slaget ved Trafalgar ble utkjempet den 21. oktober 1805 og var en del av krigen «den tredje koalisjonen», ledet av Storbritannia, førte mot Frankrike. Det var det viktigste sjøslaget under Napoleonskrigene og det sentrale sjøslaget i det 19. århundre. En flåte på 27 linjeskip fra Royal Navy ødela en fransk-spansk flåte på 33 linjeskip vest for Kapp Trafalgar, sørvest i Spania. Den franske og spanske flåten under den franske viseadmiral Pierre Charles de Villeneuve mistet 22 skip, mens britene ikke hadde skipstap. Britenes tap av sjøfolk og soldater var på 449 døde og 1 241 sårede, mens de fransk-spanske tap var på 4 408 døde og 2 545 sårede. Den britiske sjefen for eskadren, viseadmiral Horatio Nelson døde mot slutten av slaget; han hadde da sikret sin plass som Storbritannias største helt til sjøs.
Den britiske seieren bekreftet den sjømilitære overmakten Storbritannia hadde etablert under syttenhundretallet. Etter slaget var Royal Navy suveren på havet inntil det keiserlige Tyskland bygget seg opp før første verdenskrig, hundre år senere. Idet slaget ved Trafalgar ble utkjempet hadde imidlertid Napoleon gitt opp planene om å invadere England og utførte i stedet suksessfulle militære operasjoner i Tyskland mot britenes allierte på kontinentet.
Bakgrunn
I 1805 var Frankrike under Napoleon den dominerende militære makt på det europeiske kontinent, mens den britiske Royal Navy kontrollerte havet. Som en del av sin strategi hadde britene innført en blokade mot Frankrike, det hemmet fransk handel og oppbyggingen av franske sjømilitære ressurser. På tross av flere vellykkede omgåelser av blokaden var de franske sjømilitære styrkene ikke i stand til å påføre britene større tap. Britenes kontroll over havet gjorde det relativt lett å angripe franske interesser hjemme og ute.
Da «den tredje koalisjonen» erklærte Frankrike krig etter den kortvarige freden i Amiens var Napoleon fast bestemt på å invadere Storbritannia. For å klare det var han imidlertid nødt til å sikre at Royal Navy ikke kunne ødelegge invasjonsstyrken, som ville trenge den franske flåtens kontroll av den engelske kanal.
Den franske marinens hovedstyrke var ved Brest, i Bretagne og i Toulon ved middelhavskysten. Andre havner langs den franske atlanterhavskysten hadde mindre marineenheter. I tillegg var Frankrike og Spania allierte, så den spanske flåten i Cádiz og Ferrol var også tilgjengelig.
Britene hadde erfarne og veltrente marineoffiserer mens de beste franske offiserene enten hadde blitt henrettet eller avskjediget fra tjenesten under den første delen av den franske revolusjonen. Den mest erfarne franske marineoffiseren var derfor viseadmiral Pierre-Charles Villeneuve, sjef for Frankrikes middelhavsflåte. Villeneuve hadde imidlertid vært lite offensiv overfor Nelson og Royal Navy etter sitt nederlag mot Nelson ved slaget ved Nilen.
Napoleons sjøkrigsstrategi i 1805 var at de franske og spanske styrkene i Middelhavet og Cádiz skulle bryte gjennom blokaden og samle seg i Karibia. Derfra skulle de returnere, støtte flåten i Brest når de brøt ut, og sammen skulle de rydde Den engelske kanal for britiske marinefartøy, og slik sikre overfarten for invasjonsstyrkene.
Flukt til Vestindia
I begynnelsen av 1805 kommanderte Lord Nelson den britiske flåten som blokkerte Toulon. I motsetning til William Cornwallis, som ledet britenes tette blokade av Brest, så la Nelson an en lett blokade, i håp om å narre den franske flåten ut. Nelsons plan var å møte og ødelegge den franske flåten i et avgjørende slag. Men da den franske flåten under Villeneuve seilte ut var Nelsons skip ikke i posisjon, grunnet en storm. Mens Nelson lette etter den franske flåten i Middelhavet, passerte franskmennene Gibraltarstredet, møtte den spanske flåten og seilte som planlagt til Vestindia. Da Nelson oppdaget at den franske flåten hadde unnsluppet og var på vei over Atlanterhavet, forlot han Middelhavet og fulgte etter. Den tids admiraler hadde stor grad av selvstyre, grunnet dårlige kommunikasjonsmuligheter. Nelsons oppgave var å stenge inne, eller ødelegge den franske flåten under Villeneuve.
Tilflukt i Cádiz
I Vestindia klarte den franske flåten å unngå britene. De seilte tilbake til Europa, planen var å bryte blokaden ved Brest. Da to spanske skip ble erobret av britene under slaget ved Kapp Finisterre avbrøt Villeneuve forsøket, og seilte i stedet til Ferrol.
Napoleons plan for invasjonen av England var helt avhengig av evnen til å samle en tilstrekkelig antall linjeskip ved Boulogne. Det betød at Villeneuves styrke på 32 linjeskip sluttet seg til viseadmiral Ganteaumes styrke på 21 linjeskip ved Brest. Med en skvadron på 5 linjeskip under kommandør Allemand ville det gi en total styrke på 53 linjeskip.
Maursyre
Maursyre (eller metansyre) er en karboksylsyre (organisk syre) som har formelen HCOOH og en molar masse på 46,03 g·mol-1. Syren har en stikkende, vond lukt og kan gi skader på den som anvender middelet. Mulige skader er etseskader på huden, øyeskader ved sprut og forgiftning ved innånding av damp.
Slaget ved Trafalgar
Tilflukt i Cádiz
Da Villeneuve seilte fra Ferrol den 10. august hadde han mottatt ordre fra Napoleon om å seile nord mot Brest. I stedet ble han nervøs av at britene observerte hans manøvre og den 11. august endret han kurs og seilte mot Cádiz. Den 26. august avsluttet de tre franske armekorps som var samlet ved Boulogne ventingen på Villeneuve og marsjerte mot Tyskland, uten fransk kontroll av kanalen var en invasjon umulig.
Maursyre
Bruksområder
Maursyre brukes blant annet i landbruket ved ensilering av gress til lagring som vinterfôr. Maursyren hindrer blant annet at det utvikles bakteriekulturer i gresset, ved å senke pH-verdien, og på den måten brytes ikke gresset ned på grunn av «varmgang». Maursyre brukes også innen birøkting for å behandle bier mot varroamidd, en parasitt.
Handelsvaren maursyre ("Maursyre 85") inneholder 85 % maursyre og 15 % vann. Fordi Maursyre 85 fordamper lett og dermed kan forårsake skade hos mennesker, og på grunn av at produktet tærer på metall og maling, er det utviklet alternative produkter som Foraform og Ensimax. Disse stoffene reduserer noen av de skadelige egenskapene som Maursyre 85 har.
Slaget ved Trafalgar
Tilflukt i Cádiz
Nelson hadde returnert England i august, etter to års sjøtjeneste. Han var på land i 25 hektiske dager og ble varmt mottatt av sine landsmenn, som var nervøse for en mulig fransk invasjon. Den 2. september fikk man i England melding om den kombinerte fransk-spanske flåten i Cádiz. Den 15. september satte Nelson seil med sitt flaggskip HMS «Victory».
Den 15. august bestemte admiral Cornwallis seg for å avse 20 linjeskip, og sendte de mot den fransk-spanske styrken i Spania. Det var et sjansespill da Den engelske kanal nå bare var forsvart av 11 linjeskip; men den avgitte styrken ville danne kjernen i slaget ved Trafalgar. Denne styrken, under viseadmiral Calder nådde Cádiz den 15. september. Den 29. september sluttet Nelson seg til og tok kommando over hele styrken.
Den britiske flåten holdt vakt utenfor Cádiz havn ved en mindre styrke fregatter og skonnerter, mens hovedstyrken lå 50 nautiske mil ute. Nelsons plan var å narre den kombinerte fransk-spanske flåten ut og engasjere den i et kaotisk tilintetgjørende slag. Styrken som voktet havnen var under kommando av kommandør Blackwood ombord på HMS «Euryalus», den 8. oktober hadde han syv skip; fem fregatter og to skonnerter.
Forsyningssituasjonen
I begynnelsen av oktober hadde Nelsons styrke et akutt behov for forsyninger. Den 2. oktober ble fem linjeskip og en fregatt sendt til Gibraltar under kontreadmiral Louis for å hente forsyninger. Disse skipene ble senere beordret til konvoitjeneste i Middelhavet, mens Nelson hadde regnet med at de ville returnere. Andre britiske skip ankom imidlertid og den 15. oktober var styrken kampklar.
Villeneuve hadde også forsyningsproblemer, og det var ikke lett å løse de da franskmennene manglet penger. Den britiske blokaden hindret etterforsyninger og skipene var i dårlig stand. De fransk-spanske skipene manglet over 2000 mann for å sette seil. Villeneuves besetninger var også dårlig trenet, de manglet seilerfaring og kanoneksersis. Situasjonen var så dårlig at et flertall av hans fartøyssjefer var stemt for å holde seg i havnen.
Den 14. september ga Napoleon ordre om at den fransk-spanske styrken i Cádiz skulle seile ut ved første anledning og slutte seg til syv spanske linjeskip ved Cartagena. Sammen skulle de seile til Napoli og landsette soldatene de hadde ombord for å støtte de franske troppene der; om de møtte en underlegen britisk styrke skulle de angripe den.
Nelsons slagplan
Mens de britiske linjeskipene ventet på en fransk-spansk utbrudd, holdt Nelson to middager ombord på HMS «Victory», hvor han instruerte sine fartøyssjefer hvordan det forestående slaget skulle utkjempes. Det grunnleggende prinsippet var at den formasjonen flåten hadde når fienden ble oppdaget, skulle holdes; ingen tid skulle kastes bort på å danne en linje. Angrepet skulle skje i to grupper, en gruppe under viseadmiral Collingwood skulle angripe de aktre skipene (de lengst bak), mens den andre gruppen skulle sørge for at skipene i senter og front ikke kunne assistere de som ble avskåret.
Nelson understreket at noe måtte overlates til tilfeldighetene, og fortalte sine kapteiner at:
I korthet skulle utførelsen bli slik forholdene tillot, underlagt det styrende prinsipp at fiendens baktropp skulle avskjæres og overlegne styrker konsentreres på ett sted i fiendens linje.
Planen hadde tre viktige fordeler. Den lot den britiske flåten engasjere fienden så raskt som mulig, og reduserte sjansen for at fienden ville trekke seg tilbake uten kamp. Ved å bryte fiendens linje ville planen skape et kaotisk slagfelt, hvor de mer trente britiske linjeskipene ville vinne. Nelson visste at britenes overlegne sjømannskap, bedre kanoneksersis og høyere moral var en fordel som ikke kunne oppveies av heltedåder hos motparten. Konsentrasjonen ville bli på den siste delen av fiendens flåte, skipene i front måtte snu for å støtte baktroppen, og det ville ta tid.
Den store ulempen ved å angripe rett på var at de fransk-spanske skipene kunne avfyre bredsider mot baugen på de ledende britiske skipene når de nærmet seg, og britene kunne ikke besvare denne ilden før de brøt den fransk-spanske linjen.
Nelsons plan var et radikalt brudd med gjeldende marinetaktikk, som dikterte at man manøvrerte for å møte fienden på en linje og så engasjerte man parallelt. Nelson var imidlertid ikke den første som angrep slik, admiral Duncan i slaget ved Camperdown og admiral Jervis i slaget ved Kapp St. Vincent, begge i 1797, hadde brukt tilsvarende taktikk.
Som en viktig del av forberedelsene til slaget beordret Nelson fartøyene malt i karakteristiske gule og sorte mønstre (senere kjent som Nelsons mønster) som ville gjøre skipene lett gjenkjennelige under det kaotiske slaget.
Slaget
Den 18. oktober mottok viseadmiral Villeneuve et brev som informerte han om at viseadmiral François Rosily hadde ankommet Madrid med ordre om å overta kommandoen over den fransk-spanske flåten. Han mottok samtidig etterretning om at seks britiske linjeskip hadde anløpt Gibraltar (dette var kontreadmiral Louis skvadron). Med utsiktene til å bli degradert bestemte Villeneuve seg for å seile ut før hans etterfølger nådde Cádiz, og flåten klargjorde for avreise.
Avreisen
Været hadde imidlertid blitt rolig etter en uke med kuling. Dette forsinket prosessen med å få den store flåten ut av havnen, og ga britene god forhåndsvarsling. Villeneuve hadde lagt planer for å dele styrken i fire skvadroner, hver med en blanding av franske og spanske skip. Villeneuves skipssjefer, som tidligere hadde stemt for å bli i havn, var fremdeles negativt innstilt til avreisen og fulgte ikke hans ordre. Som et resultat av det avseilte flåten uten noen spesiell formasjon.
Det tok mesteparten av 20. oktober for Villeneuve å få flåten organisert, og den seilte så i tre kolonner mot Gibraltarstredet i sørøst. Den samme kvelden så man fra skipet «Achille» en styrke på 18 britiske linjeskip som hadde tatt opp forfølgelsen. Flåten begynte å forberede seg på kamp og i løpet av natten ble skipene samlet på en linje. Den neste dagen ble Nelsons flåte på 27 linjeskip og 4 fregatter oppdaget i nordvest, på vei mot dem. Villeneuve beordret igjen tre kolonner, men skiftet raskt mening og gikk tilbake til en linje. Resultatet av vaklingen var en uregelmessig formasjon.