cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Samskriving (samforfatterskap)
Organisering og rollefordeling
Deltakerne i skriveprosessen kan ha ulike roller. Hver person kan skrive én del og delene føyes sammen til slutt, hver person kan arbeide på hele dokumentet eller én person kan skrive hele dokumentet, mens andre kan ha roller som f.eks kommentator, korrekturleser, bearbeider eller redaktør. Samarbeidet kan være hierarkisk ordnet med én ansvarlig person eller ansvaret kan være likt fordelt. I Wikipedia bidrar personer, som ofte er ukjente for hverandre på ulike måter — med skriving, oppdateringer, tilføyelser, endringer, diskusjoner, kommentarer — til én felles tekst i form av en leksikonartikkel.
Tidsaspekt
Samskriving kan pga. de spesielle utfordringene knyttet til samarbeidet totalt sett ta lengre tid enn en individuell skriveprosess. På den annen side kan ulike erfaringer og kunnskaper forbedre slutt-teksten og en god arbeidsfordeling kan forenkle arbeidet for den enkelte og faktisk forkorte tidsbruken. Samarbeidet kan foregå synkront i sanntid og ved hjelp av forskjellig programvare, eller det kan foregå asynkront der hver og en arbeider på sin del på ulike tidspunkter.
Culasi
Culasi (Bayan ng Culasi) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Antique.
Samskriving (samforfatterskap)
Kommunikasjon
Datateknologien bidrar til å lette kommunikasjon, planlegge arbeidsprosesser og å overvåke dem, f.eks gjennom overvåkning av forskjellige versjoner av teksten.
Den viktigste og beste kommunikasjonsformen er den personlige og direkte, ansikt til ansikt der hele gruppen deltar. Dokumentene skrives gjerne i et tekstbehandlingssystem og filene kan utveksles gjennom e-post, eller i et publiseringssystem (eng. Content Management Systems, CMS), på læringsplattformer (eng. Learning Management Systems, LMS) eller i wikier.
Culasi
Barangayer
Kommunen er inndelt i 44 barangayer per 30. september 2019.
Samskriving (samforfatterskap)
Kommunikasjon
Forutsetninger for et godt sluttprodukt er god kommunikasjon, klar strategi, et felles mål og god motivasjon blant deltakerne.
Læringsperspektiver
Gjennom å samarbeide om tekst blir elever og studenter bedre til å skrive.
Å skrive sammen med andre kan være en viktig læringsstrategi:
Teoretiske tilnærmelser
Ede og Lunsford (1992) har et sosiokulturelt og konstruktivistisk perspektiv på samskriving. Ifølge dette synet blir kunnskap og mening konstruert gjennom språklig interaksjon og i en sosial og kulturell kontekst, f.eks i en læringssituasjon. Nøkkelbegreper er dialog og flerstemmighet. Disse begrepene er hentet fra den russiske språkforsker og litteraturteoretiker Mikhail Bakhtin og psykologen Lev Vygotskij. For Bakhtin er språk og tanker dialogisk fundert. Hver og en av oss kan bare erfare og erkjenne en liten bit av virkeligheten. Ingen sitter på "sannheten" alene. Gjennom å dele meninger og erfaringer, oppstått nettopp i en dialogisk prosess, kan vi utvide vårt perspektiv på oss selv og verden. Samskrivingsprosessen kan oppfattes som en flerstemmig dialog, hvor de ulike stemmene supplerer, utfordrer og konfronterer hverandre. Det dialogiske ligger i spenningen og konflikten mellom de ulike stemmene. Spenninger og konflikter i skrivegruppen kan oppfattes som positivt fordi det styrker engasjementet og gjerne får fram de beste idéene. Ved at flere deltar i skriveprosessen kan man oppnå en rikere og bedre tekst der flere synspunkter og idéer kan bli inkludert. Flere personers erfaringer, kunnskaper og skrivekompetanse kan gjøre sluttproduktet mer fullstendig, forståelig og leservennlig. Som ulemper eller utfordringer kan nevnes personlige konflikter i gruppen, misforståelser og dårlig eller mangelfull kommunikasjon. Konstruktivistiske og dialogiske kunnskapsteorier er først og fremst knyttet til filosofen Kant og hans etterfølgere.
Se også
Kollaborativ publisering
Alwin Wagner
Alwin Wagner (født 11. august 1950) er en tysk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i diskoskast.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 6 i diskos.
MT «Staberg»
MT «Staberg» var et tankskip bygget ved det danske skipsverftet Burmeister & Wain som byggenummer 752. Det ble levert til rederiet A/S Hav & A/S Havtank (Helmer Staubo & Co) i mai 1958.
I 1968 ble skipet solgt til rederiet Th. Brøvig i Farsund for 8 millioner kroner og omdøpt «Cecilie Brøvig». Dette var ett av flere tankskip som ble kjøpt av Th. Brøvig fordi Suezkanalen var blitt stengt i 1967 som følge av seksdagerskrigen mellom Egypt og Israel, noe som medførte økt etterspørsel etter tankskip når skipsfarten mellom Europa og Asia i stedet måtte ta omveien rundt Afrika. I 1977 gjennomgikk skipet en omfattende ombygging ved det japanske skipsverftet Hitachi Zosen for å kunne benyttes til transport av levende dyr. Ved ommåling var tonnasjen da redusert til 9,093 brt.
Skipet ble solgt i 1981 til Nasser Al Mohamed Al Mukairish i Saudi-Arabia. I 1985 ble det sendt til skipsopphugging i Kina.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2016/17 – Lagsprint menn
Den 2. offisielle Verdenscupen i hurtigløp på skøyter – Lagsprint menn (engelsk: ISU World Cup Speed Skating 2016/2017 – Team Sprint Men) blir arrangert vintersesongen 2016/17.
Det er tre løpere på hvert lag. Første løper gir seg etter første runde, neste løper gir seg etter andre runde mens tredje løper går alle tre rundene.
Kalender
Kalenderen for lagsprint menn i verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2016/17 er som følger :
Olav Terjeson Sandnes
Olav Terjeson Sandnes (født 12. april 1972, oppvokst i Oslo) er en norsk bedriftsleder. Fra 5. januar 2015 er han konsernsjef og sjefredaktør for TV 2.
Karriere
Sandnes var fra 2009 finansdirektør i Egmont Hjemmet Mortensen, og var tidligere finansdirektør også i Funcom. Fra 1. september 2011 ble han administrerende direktør i Egmont Hjemmet Mortensen. Samme år ble han også styreleder i Hjemmet Mortensen Trykkeri. Han har også vært styreleder i Mediehuset Nettavisen, styremedlem i TV 2 Gruppen, NRK Aktivum og Findexa Forlag.
Utdannelse
Sandnes har en MBA fra IESEs MBA-program i Barcelona i Spania. Han har også bachelorgrad fra Handelshøyskolen i København i Danmark.
Patnongon
Patnongon (Bayan ng Patnongon) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Antique.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 36 barangayer per 30. september 2019.
Gypsy Rose Lee
Gypsy Rose Lee (født 9. januar 1911, død 26. april 1970 i Los Angeles) var en amerikansk burlesk underholder, berømt for sine stripteaseopptredener. Hun var også skuespiller, forfatter og manuskriptforfatter, hvis memoarer i 1957 ble til musikalen og filmen Gypsy.
Nytt ekteskap
Rose hadde giftet seg med norsk-amerikaneren John Olaf Hovick, som var annonseselger og reporter i The Seattle Times. De ble gift 28. mai 1910 i Seattle, Washington og skilt 20. august 1915.
Etter foreldrenes skilsmisse underholdt June familien ved opptredener i vaudeville, promotert som «Minste tå-danser i verden». Hun var da bare to og et halvt år. Så dro Rose og June til Hollywood for to år hvor June opptrådte i kortfilmer iscenesatt av Hal Roach. Gypsy Rose Lee ble værende mens June og moren dro på turne. Følgene av dette ble at hun fikk en elementær utdannelse, mens June fikk tilfeldig lærdom, ofte av scenearbeidere. Mye av morens skuffelser førte til at June rømte med Bobby Reed, en danser i oppsetningen deres. Dette skjedde i desember 1928 (da var hun 15 år), og hun fikk en kort karriere i maratondans, som var mer inntektsbringende enn steppedans.
Karriere
Gypsy Rose Lees talent for sang og dans var ikke tilstrekkelig til å kunne opptre alene, uten June. Til slutt ble det klart at Lee kunne tjene penger på burleske opptredener, noe som gav henne en legendarisk status som en vittig nakendanser. Opprinnelig fikk hun drahjelp da en skulderstropp på en av hennes kjoler røk, hun ble stående naken, tross sine anstrengelser for å dekke seg til. Oppmuntret av publikums reaksjon fortsatte hun bevisst dette trikset, som satte fokus på hennes opptreden.
Hennes oppfinnsomhet var en heller vanlig dans, sammenlignet med den banale stil som de fleste burleske strippere fremførte. (Hun la vekt på stripper i «striptease»), og hun bragte en skarp humoristisk sans i sin dans. Hun ble berømt for sin vittighet på scenen, så vel som måten hun fremførte sin dans på. Hun forandret navnet sitt til Gypsy Rose Lee og ble en av de største stjernene i Minskys Burlesque, som hun fremførte i fire år. Hun ble ofte arrestert i raids mot Minsky-brødrenes show. I nødsårene på 30-tallet, talte Lee ofte på fagforeningsmøter for å støtte New Yorks arbeidere. I henhold til aktivisten Harry Fisher var hennes appeller blant de som trakk flest tilhørere.
Lee så på seg selv som en high-class nakendanser, og hun var glad for H. L. Menckens uttrykk stripper, som han så på som en mer «ærbar» måte å referere til yrket.
I 1941 skrev Lee en thriller kalt The G-String Murders, som ble til film i 1943. Hovedpersonen var Lady of Burlesque med Barbara Stanwyck i rollen. Noen hevder at dette faktisk var av ghostwriter Craig Rice. Andre hevder at det er mer enn tilstrekkelig bevis i manuskriptenes stil og Lees egen korrespondanse, for å bevise at hun skrev store deler av roman selv, men med assistanse av Rice og andre, inklusive redaktøren, George Davis, en venn og mentor. Lees andre kriminalroman Mother Finds a Body, ble utgitt i 1942.
Forhold
Mens hun arbeidet med Minskys, hadde Gypsy Rose Lee et forhold til flere menn, fra komikeren Rags Ragland til Eddy Bruns i Hollywood. Hun ble gift med Arnold «Bob» Mizzy den 25. august 1937. Gypsy var en gang forelsket i Michael Todd, og i 1942 i et forsøk på å gjøre ham sjalu, giftet hun seg med William Alexander Kirkland; de ble skilt i 1944. Mens hun var gift med Kirkland, fødte hun 11. desember 1944 en sønn, hvis far var Otto Preminger. Hun ga ham navnet Erik Lee, og han har blitt kjent som Erik Kirkland, Erik de Diego og Erik Preminger. Gypsy Lee ble gift for tredje gang i 1948 med Julio de Diego, men ble også skilt fra ham.
Lee synes å være opptatt av penger. I 1940 kjøpte hun en leilighet på Manhattan; en bopel med privat gårdsplass, 26 soverom og syv bad. Lee og hennes søster June Havoc fortsatte å kreve penger fra deres mor, Rose, som hadde åpnet et boarding house for kvinner i en ti-roms leilighet på West End Avenue, Manhattan (den var leid for henne av Lee). Likeledes kjøpe hun en farm i Highland Mills, New York. Rose skjøt og drepte en av sine gjester (visstnok var det Roses kvinnelige elsker som hadde gjort det slutt, etter utsagn fra hennes barnebarn, Erik Lee Preminger). Hendelsen ble forklart som et selvmord, og Rose ble ikke straffet. Rose døde i 1954 av tarmkreft.
Senere år
Etter sin mors død, følte søstrene seg frie til å skrive om henne, uten tanke på eventuell rettssak. Gypsy Rose Lees memoarer, med tittelen Gypsy ble utgitt i 1957 og brukt som inspirasjon for Jule Styne, Stephen Sondheim og Arthur Laurents musikal: Gypsy: A Musical Fable. June Havoc likte ikke måten hun var blitt portrettert i stykket, men hun ble overtalt (og betalt) for ikke å stå imot søsteren. Skuespillet og den senere filmen ga Lee en sikker inntekt. Søstrene ble fremmedgjort i en periode, men forsonet seg igjen. June skrev i sin tur Early Havoc og More Havoc, hvor hun fremstilte sin versjon.
Los Angeles
Veggene i hennes hjem i Los Angeles var dekket med kunst av Joan Miró, Pablo Picasso, Marc Chagall, Max Ernst og Dorothea Tanning, alt gitt av kunstnerne. Som Picasso, var hun tilhenger Popular Front-bevegelsen i den spanske borgerkrigen og samlet inn penger til lidende barn i konflikten.
Hun ble politisk aktiv og støttet de spanske loyalister under borgerkrigen. Hun ble også fast inventar på Communist United Front-møter, og ble etterforsket av komiteen for uamerikanske aktiviteter.
Opptak
I 1973 spilte Tony Orlando and Dawn inn «(Say Has Anybody Seen My) Sweet Gypsy Rose?» av W.M. Irwin Levine & L. Russell Brown. Sangen bruker hennes navn og yrke, men inneholder et fiktivt tidligere liv.
I januar 2012 tildelte Seattle Theatre Writers (en gruppe kunstkritikere for forskjellige publikasjoner) de første årlige Gypsy Rose Lee Awards, som hedret hennes Seattle-røtter og feiret i et lokalt teater.
I 2015 skrev og spilte det Cleveland-baserte bandet Shock Frenzy inn sangen «Garden of Dreams» som handler om Gypsy Rose, hennes søster og mor.
Snooker-sesongen 2020/21
Snooker-sesongen 2020/21 strekker seg fra sesongstart i september til avslutningen med VM i snooker 2021 i april/mai 2021.
Sesongen ble svært påvirket av koronaviruspandemien, og de fleste turneringer ble arrangert i England.
Tarmkreftscreening
Tarmkreftscreening er en masseundersøkelse for å avdekke tykk- og endetarmkreft eller forstadier til dette. Tarmkreft viser vanligvis ikke symptomer før sent i sykdomsforløpet, og den vanligste behandlingen er et kirurgisk inngrep. Derfor er tidlig deteksjon av tarmkreft før symptomer vises sett på som spesielt viktig for en effektiv behandling.
Tarmkreftscreening i Norge
I Norge er det per 2014 i gang et pilotprosjekt for tarmkreftscreening i to regioner av Helse Sør-Øst. Over en fireårsperiode fra 2012 kommer 140 000 kvinner og menn i alderen 50-74 år fra Østfold, Akershus og Buskerud til å bli invitert til å være med i et pilotprosjekt: Et forprosjekt på masseundersøkelse (screening) for tarmkreft, altså kreft i tykktarm eller endetarm. To metoder testes i denne pilotstudien: fleksibel sigmoidoskopi, og test av blod i avføringen.
Fleksibel sigmoidoskopi
Fleksibel sigmoidoskopi er en ”halvveis-koloskopi”, det vil si at det er nederste halvdel av tykktarm og endetarm som undersøkes. Fordelen er at rengjøring av tarmen på forhånd er mye enklere enn ved koloskopi og at selve undersøkelsen er gjort unna på 5-10 minutter. Ved frammøte, umiddelbart før undersøkelsen, settes et miniklystér for å rengjøre nederste del av tarmen. Selve undersøkelsen utføres med en tynn, bøyelig ”tarmkikkert” via endetarmsåpningen.
Adenomatøse polypper i tarmen er små vortelignende utvekster av slimhinnen som er svært vanlige blant friske middalaldrende og eldre (ca. halvparten av alle i 70-åra har det). Noen ganske få av disse (sannsynligvis færre enn én av ti) kan utvikle seg til kreft. Ved sigmoidoskopien blir det derfor tatt vevsprøver av disse eller de blir fjernet der og da – det vil si uten operasjon. Ved slik fjerning av polypper kan det gå hull på tarmen i ett av ca. 500 tilfeller – og da må det en operasjon til.
Hos én av ca 20 deltakere til sigmoidoskopiscreening forventes det å finne en type adenomatøse polypper hvor det er større risiko for kreftutvikling. Disse polyppene som regel fjernes, men da anbefales det en oppfølingskoloskopi for å sjekke at alt ble fjernet.
Usynling blod i avføringen
Det finnes tester som gir utslag på humant blod fra nedre deler av tarmsystemet, det vil si blod som stammer fra egen tykktarm og endetarm.
gFOBT og iFOBT
Den første typen av tester (guaiac-based fecal occult blood test – gFOBT) er godt utprøvd i store screeningstudier. Den andre typen (immunochemical fecal occult blood test – iFOBT) er nyere og mindre utprøvd, men har klare fordeler i forhold til gFOBT. Det kreves blant annet kun én avføringsprøve ved iFOBT (tre ved gFOBT). I prøveprosjektet i Norge brukes iFOBT.
Rundt fem prosent blir anbefalt videre undersøkelse
Det forventes at cirka fem prosent vil avlegge positiv test, det vil si at de vil bli anbefalt undersøkelse av hele tykktarmen med koloskopi. For disse følger forslag til koloskopitime innen 2-3 uker sammen med prøvesvaret. For dem som får et brev om at avføringsprøven ga utslag på blod, er det viktig å huske på at minst åtte av ti som tester positivt IKKE har kreft, men halvparten vil ha polypper som KAN bli til kreft i løpet av en del år. Disse kan fjernes ved koloskopi.
Koloskopi
Koloskopi, også kalt en kikkertundersøkelse, er en undersøkelse av tykktarmen med et endoskop. Til tross for at koloskopi er en vanlig undersøkelse på de fleste sykehus, har det inntil nylig ikke vært utført en randomisert studie mot en kontrollgruppe for å undersøke effekten av screening ved bruk av koloskopi. NordICC-studien hvor Norge er et av deltakerlandene, er den første randomiserte studien i verden som undersøker effekten av engangskoloskopi screening mot ingen screening på forekomst og dødelighet av kolorektal kreft.
Sigurd Kristiansen
Sigurd Harald Kristiansen (født 21. januar 1887 på Borøya i Bærum, død 19. mars 1974) var en norsk kombinertløper og langrennsløper. Han ble nummer 2 i Holmenkollens kombinertrenn i 1914 og nummer 3 i 1915. I 1912 vant han 18 km langrenn som var en del av kombinertrennet i Holmenkollen. Hans beste resultater i hovedlandsrennet (NM) var 4.-plass på 30 km langrenn i 1913 og 1915, og 5.-plass i kombinert i 1909 og 1913. Han ble også nummer 3 i kombinert i Nordiska Spelen i Sverige i 1913. Kristiansen fikk kongepokalen for kombinertseier i Nydalsrennet i 1916.
Sigurd Kristiansen representerte Bærums Skiklub og Høvik IF, og for sistnevnte vant han premier i roing. Han var bror av kombinertløperen Einar Kristiansen, som fikk Holmenkollmedaljen i 1908.
Irene Montrucchio
Irene Montrucchio (født 7. oktober 1991 i Barcelona) er en spansk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2012 i London. Montrucchio vant en olympisk bronsemedalje i synkronsvømming under Sommer-OL 2012 i London. Hun var med på det spanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Russland og Kina. De andre på laget var Clara Basiana, Alba Cabello, Ona Carbonell, Margalida Crespí, Andrea Fuentes, Thaïs Henríquez, Paula Klamburg og Laia Pons
11. etappe av Tour de France 2015
11. etappe av Tour de France 2015 gikk fra Pau over 188 km til Cauterets. Etappen hadde seks fjelloverganger, hvorav én fjerdekategori, tre 3.-kategori, én 1.-kategori og én ukategorisert stigning (hors catégorie).
Klatrespurt (Côte de Loucrup)
3. kategorisert stigning etter 48,5 km
Poengspurt (Pouzac)
Etter 56,5 km
Klatrespurt (Côte de Bagnères-de-Bigorre)
4. kategorisert stigning etter 61,5 km
Klatrespurt (Côte de Mauvezin)
3. kategorisert stigning etter 74,5 km
Klatrespurt (Col d'Aspin)
1. kategorisert stigning etter 117 km
Klatrespurt (Col du Tourmalet (Souvenir Jacques Goddet))
HC-kategorisert stigning etter 147 km
Klatrespurt (Côte de Cauterets)
3. kategorisert stigning etter 184,5 km
Petr Fuksa jr.
Petr Fuksa jr. (født 9. august 1998) er en tsjekkisk padler som konkurrerer i sprintkano.
Han representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hans beste resultat var en kvartfinaleplass i C-1 1000 meter.
Black Swans and Wormhole Wizards
Black Swans and Wormhole Wizards er det trettende studioalbumet fra den amerikanske gitaristen Joe Satriani.
Vestur-Ísafjarðarsýsla
Vestur-Ísafjarðarsýsla er et fylke på Island. Det befinner seg i regionen Vestfirðir. Den eneste kommune i fylket er Ísafjörður.
Menneskealder
Menneskealder er en generell tidsenhet som tilsvarer et levd liv. Det er for eksempel brukt i biografier, som tittelen på Thomas Segelke Thraps bok En menneskealder i fengsel : erindringer eller som hos Eilert Sundt: «...erklærede mig, at for en menneskealder siden var der...» når han henviser til det man kan minnes.
I etnologisk forskning brukes mannsalder om den tiden det tar for en generasjon å skape en ny generasjon i et patriarki. En mannsalder er derfor et flytende tall.
Om man legger til grunn det året man føder sin førstefødte, vil en mannsalder i 1961 være 28,2 år (fars førstefødte), mens det i 2019 er 32 år.
20 år, sol og vår
«20 år, sol og vår» (original tittel: «Siebzehn Jahr, blondes Haar») er en sang av Udo Jürgens fra 1965. Den ble spilt inn på norsk og gitt ut på singel med Wenche Myhre i 1966. Den norske teksten er skrevet av Dag Frøland.
Jacky Godmann
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hans beste resultat var en kvartfinaleplass i C-1 1000 meter.
Otteidkanalen
Otteidkanalen var beregnet på å frakte tømmer fra svenske vassdrag Store Le, til Øymarksjøen. Det var også norsk tømmer fra områder som drenerer til Upperudsälven. Skogene i deler av Rømskog gjør det. Fra gammel tid gikk det betydelige tømmerkvanta over eidet mellom de to sjøene, og videre til sagbrukene i Tistedalen og Fredrikshald. Tømmeret ble da kjørt med hest på en stor kjørebru ved østre Otteid, slått ut i Skinnarbutjernet som ligger midt på eidet, og fløtet opp mot vestre Otteid, der det også var kjørebru ned til Øymarksjøen.
Dette var tungvint. I 1824 planla sagbrukerne en kanal over eidet. Engebret Soot fikk oppdraget å bygge kanalen. Den fikk en lengde på 775 meter i den østre delen av tjernet og 140 meter i den vestre. Dammer ble bygd ved utløpet av tjernet og ved enden av kanalene, der det også ble bygd skråplan som tømmeret kunne trekkes opp og ned på. Senere kom det dampdrevne kjerrater. Gjennom kanalene og over tjernet ble tømmeret trukket på forskjellige måter, de siste årene før nedleggelsen av kanaldriften i 1956 med motorbåt.
Sesongrekord i kanalen er 70 000 tylfter. Ved kanaldriften og sagbruket på østre Otteid ble det i sin tid beskjeftiget 60 – 70 mann.
Selve kanalen i begge ender av tjernet er ennå godt synlig, men vannstanden er ikke holdt oppe, og kanalløpet er derfor tørrlagt. Rester av kjerraten i Østre Otteid er det vanskelig å finne spor etter, mens kjerraten Vestre Otteid er lett å finne igjen. Den er dessverre i forfallen tilstand, men både tømmerrenne, gangspill og drivhjul kan påvises. Dammen som avsluttet kanalen, med samme vannstand som Skinnarbutjernet, er nå gjengrodd men fullt synlig, bare 30 meter fra Øymarksjøen. Det var ved denne dammen vannskillet gikk. er lagt på fylling over dammens østlige side, veien er dagens vannskille.
Gjøsbubanen
Omtrent 1825 ble den 1200 meter lange Gjøsbubanen på Otteidanlegget i Marker i Østfold bygget. Dette var et jernbaneanlegg som, i en viss konkurranse med kanalfløtningen, muliggjorde tømmertransport mellom innsjøene Store Le og Øymarksjøen. Vognene ble trukket opp ved hjelp av et opphalingsspill, først drevet av hester eller okser, fra 1854 av en stasjonær dampmaskin. Banen var i bruk fra 1825 til 1926. I 1881 ble det overført 2 500 tylfter på jernbanen og 17 400 tylfter over Otteidkanalen. Banens sviller og skinner er for lengst fjernet, men veien inn til Gjøsbu følger i hovedsak jernbanetraseen, og er slik sett fullt synlig med skjæringer og fyllinger. Ved Gjøsbu står ennå en kranvinsj for tømmer som ble benyttet da lastebiler en periode fortsatte transporten der jernbanen slapp. I banens andre ende, ved Bottenvika i Øymarksjøen, synes ennå tømmerkistebindingen fra plassen der tømmeret igjen ble veltet i vannet.
Bygge ny kanal
Det er ved Otteid at Dalslands kanal og Haldenkanalen er nærmest hverandre. Gjennom tidene har det vært flere forslag om å bygge en kanal med sluser. I dag har en slik kanal bare interesse for fritidsbåter. Det er flere hindringer som må overvinnes: Det finnes idag lastebilstransporter av båter mellom Østre Otteid eller Töcksfors (Dalslands Kanal) og Ørje (Haldenkanalen) i sommersesong.
«Lorelei forbannes av munker»
«Lorelei forbannes av munker» (estisk: «Lorelei needmine munkade poolt») er et maleri fra 1887 av den estiske kunstner Johann Köler (1826-1899).
Motiv
Bildet er oppdelt i to halvdeler hvorav den ene i pastellfarver og den annen i rødtoner. Lorelei sitter ytterst på en sten med lys kropp og flammende hår med en krans på hodet. Hun er naken med et gjennomsiktig sjal over den ene armen som strekker seg ut over vannet. Hennes instrument, harpen, er allerede på vei ned i dypet. Fra havet stiger havfruer og et hestehode skimtes i bølgene. Den mørke halvdelen av bildet fylles av munker som forfølger og truer henne. Den ene bærer et kors, en annen en standart. I bakgrunnen ser det ut til å brenne.
Bildet tilhører Eesti Kunstmuuseum og kan ses på Kumu kunstmuseum i Tallinn.
Crepidogastrillus
Crepidogastrillus er en slekt av biller i familiegruppen løpebiller.
Levevis
Bombardérbillene trives helst på tørre, varme steder der de ofte kan finnes under steiner. De er rovdyr i likhet med de fleste andre løpebiller.
Ghailene Khattali
Ghailene Khattali (født 17. juni 2000) er en tunisisk padler som konkurrerer i sprintkano.
Han representerte Tunisia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hans beste resultat var en kvartfinaleplass i C-1 1000 meter.
Ronny Janssen
Ronny Janssen (født 4. desember 1972) er en norsk musiker, keyboardist, plateprodusent, lydtekniker og låtskriver. Han har spilt keyboard, synthesizer, vært låtskriver, tekniker og plateprodusent på flere plateutgivelser, deriblant for Jentegruppa Seven, Emeline og Sunniva, Kylie Minogue, Chinook Lamers, Alan Walker, Iselin Løken Solheim, Tini Mykland, Michelle McManus, John Ivar Bye, Nicole Lacy, Johns Quijote, Maria Arredondo, Raylee, Ina Wroldsen og Calvin Harris. Han har også jobbet med musikk for forskjellige amerikanske TV-programmer som America's Next Top Model, The Kardashians, Chef Roble, 10 on Top og reklame og filmmusikk. Han driver til daglig SnakeHips Studio.
Crepidogastrillus
Utbredelse
Arten lever i det sørvestlige Afrika (Namibia).
Mýrasýsla
Mýrasýsla er et fylke på Island. Det befinner seg i regionen Vesturland. Den eneste kommune i fylket er Borgarbyggð og den største byen er Borgarnes.
Liste over fotballklubber i Moldova
Liste over fotballklubber i Moldova inneholder moldovske fotballklubber som er en del av seriesystemet.
Macrocheilus
Macrocheilus er en slekt av biller i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, noe flate, mørke løpebiller, dekkvingene gjerne med gulaktige flekker. Hodet har store, rundet utstående fasettøyne, moderat forstørrede kjever. Antennene er tynne og litt lengre enn hode + pronotum. Pronotum er litt bredere enn hodet, nærmest hjerteformet, men med markerte bakhjørner, med to dype lengdefurer. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum, omtrent jevnbrede, med kraftige punktrader.
Utbredelse
Artene er utbredt i Afrika og Sørøst-Asia, to arter forekommer i den palearktiske økosonen.
Arkitekturåret 1482
Arkitekturåret 1482 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1482.
Margalida Crespí
Margalida Crespí Jaume (født 15. august 1990 i Palma de Mallorca) er en spansk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2012 i London. Crespí vant en olympisk bronsemedalje i synkronsvømming under Sommer-OL 2012 i London. Hun var med på det spanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Russland og Kina. De andre på laget var Clara Basiana, Alba Cabello, Ona Carbonell, Irene Montrucchio, Andrea Fuentes, Thaïs Henríquez, Paula Klamburg og Laia Pons
Grethe Bartram
Maren Margrethe Thomsen, tidligere Maren Margrethe «Grethe» Bartram, ("Thora", født 23. februar 1924 i Aarhus i Danmark, død 23. januar 2017 i Vessigebro i Sverige) var en dansk angiver som under den tyske okkupasjonen av Danmark angav minst 53 medlemmer fra motstandsbevegelsen til tyskerne og var derved skyld i at en stor del av den kommunistiske motstandsbevegelse i Aarhus ble satt ut av spill. Hun angav også sin egen bror, sin ektemann og nære bekjente.
Hun ble etter krigen dømt til døden, men ble benådet av kong Christian X og fikk dommen omgjort til livsvarig fengsel. I 1956 ble hun løslatt, og oppholdt seg siden i Falkenberg i Sverige.
Bakgrunn
Grethe Bartrams foreldre og deres omgangskrets var medlemmer av Danmarks Kommunistiske Parti (DKP). Hjemmet var fattig. Hun vokste opp som nummer to av åtte barn. Faden, Niels Peter Christopher Bartram (født 1896) var sønderjyde og hadde derfor deltatt i første verdenskrig på tysk side. Grunnet granatsjokk under krigen hadde han tungt for å arbeide, men han han hadde fått skapt et lite sykkelverksted.
Som 13-årig forlot Grethe Bartram skolen og arbeidet et par år på Den kellerske anstalt i Brejning, før hun fikk arbeide på Mammens Æskefabrik i Aarhus. Som 16-årig ble hun gravid og 12. juli 1941 ble hun gift med en ung maskinarbeider, Frode Thomsen (f. 1920), som hun hadde møtt på eskefabrikken. Samlivet opphørte i sommeren 1943 og sønnen, Benny Gudmund, ble satt i pleie hos svigermoren, hvorpå Grethe Thomsen ble ansatt på Den kellerske snstalt i Brejning som husassistent.
Angiveri under okkupasjonen
Hennes storebror Christian Bartram og hele familien var under okkupasjonen engasjert i illegalt arbeid. I september 1942 hadde det danske politi utlovet en dusør på 1000 kroner for opplysninger om en formodet sabotasjebrann 15. september mot et uniformslager i Skorups Skrædderværksted i Fredericiagade i Aarhus. Via broren fikk hun opplysninger om hvem som hadde vært involvert og gav disse opplysninger videre til politiet. Saken ble oversendt til de tyske myndigheter etter at sabotørene var anholdt av politiet. Som resultat av Grethe Bartrams opplysninger ble fire personer som direkte hadde vært med ved aksjonen anholdt, og det samme skjedde så Christian Bartram, som hadde skaffet bensin fra farens verksted til bruk ved brannstiftelsen. Den ene av de fire brannstiftere flyktet, men de øvrige tre ble den 2. desember 1942 idømt ti års tukthus, mens Christian Bartram ble idømt ett års tukthus. Under rettssaken etter frigjøringen fremførte Bartram at hadde om hadde visst at saken ville bli overdratt til de tyske myndigheter, ville hun ikke ha angitt personene. Ved samme leilighet angav hun som det eneste motiv at «hun hadde lyst til å tjene det utlovede beløp» (hun var ikke tiltalt for dette forhold, da det ikke var omfattet av Straffelovstillegget). Med til bildet hører at hennes mann sommeren 1942 hadde vært utsatt for en alvorlig arbeidsulykke hvorpå han tilbragte lang tid på sykehuset, noe som satte den unge families økonomi under press.
I tiden etter deltok hun i det illegale arbeidet. I mars-april 1944 ble hun fast angiver hos Gestapo i Aarhus og mottok ifølge egne angivelser 5-700 kroner om måneden for angiveriet. Hun angav senere at hun opprinnelig hadde kontaktet Gestapo for å få frigitt broren Hans Andreas Bartram, som 25. november 1943 var blitt idømt to års tukthus i Tyskland. Samtidig fortalte hennes kontaktperson, Hermann Rothenberg at DKP-formannen Aksel Larsen under forhør hadde videregitt mange opplysninger som for henne legitimerte at hun også kunne gjøre det samme. Sommeren 1944 ble hele den lokale ledelse av det kommunistiske motstandsarbeidet rullet opp på bakgrunn av hennes opplysninger.
Tilliten til henne i motstandsbevegelsen var på dette tidspunkt stadig stor, og i august 1944 ble hun sendt til København som representant for motstandsbevegelsen for å få etablert en ny ledelse i Aarhus. Siden hun på dette tidspunkt mottok penger av både Gestapo og DKP, kom hun under mistanke fra motstandsbevegelsens side. Hun fikk det derfor arrangert slik at hun ble anholdt av Gestapo og anbragt i Frøslevleiren. Det var imidlertid ikke tilstrekkelig til å fjerne motstandsbevegelsens mistanke, og da de var blitt sikker på hennes skyld, forsøkte de å likvidere henne. På et tidspunkt var «Leif» (Einar Sørensen), en meget aktiv likvidator, og tilsynelatende så tett på henne at han kunne ha skutt henne, men han kjente henne kun fra bilder og turde ikke skyte. Den 12. desember 1944 ble hun på Kaserneboulevarden forsøkt likvidert ved et nakkeskudd, men overlevde, ettersom våpenet var av for lite kaliber.
Hun ble innlagt i Aarhus, men av sikkerhetsgrunner flyttet til det tyske lasarett i Fredericia. Her fortsatte hun med å virke som angiver og ga opplysninger til «Dr. Peters», dekknavn for Olaf Christian Quist, som ble likvidert på Hotel Royal 29. april 1945, og August Robert Glaner. I et brev til moren, skrevet på lasarettet i Fredericia i februar 1945, heter det blant annet: «Men som sagt, der kommer snart Penge fra mig, jeg er jo ikke tabt bag en Vogn, og jeg er nu engang ikke skabt til Fattigdom, og jeg skal ogsaa nok vise jer at jeg skal blive rig engang…»
Rettssak, dødsdom og benådning
Ved den etterfølgende rettssak kom det frem at hun hadde angitt 53 personer. Av dem var 15 blitt utsatt for tortur, og 35 var endt i tyske konsentrasjonsleirer. Av den siste gruppe var åtte døde eller meldt savnet. Hun tilstod de fleste forhold, og 29. oktober 1946 ble hun dødt til døden ved Aarhus Kriminalret, noe som ble stadfestet ved Vestre Landsret 22. februar 1947 og ved Højesteret 4. september 1947. Anklageren sa ved sin avsluttende prosedyre 27. november 1946:
Ved behandlingen i Høyesterett ønsket tre av de 11 dommere å idømme livsvarig fengsel, da de la vekt på at hun ikke umiddelbart hadde sett konsekvensene av sine handlinger som personer som hadde vært utsatt for tortur, og at hun var ganske ung på gjerningstidspunktet.
Under rettssaken i 1946 ble det utarbeidet en mentalerklæring. Her konkluderte amtslegen at Bartram var begavet, men måtte betegnes som psykopat av den amoralske type, som er selvhevdende og pralende med hang til fantasifulle og løgnaktige innfall, som iverksettes uten hemninger. Dessuten måtte hun anses for et «noget følelseskoldt individ». Da Bartram ble kjent med erklæringen, protesterte hun. Især var hun opprørt over betegnelsen «følelseskold».
I likhet med den eneste andre dødsdømte kvinne ved rettsoppgjøret, Anna Lund Lorenzen, ble straffen endret til livsvarig fengsel ved benådning av justisminister Niels Busch-Jensen den 9. desember 1947. Ministeren anførte ved benådningen at Bartram hadde vært ganske ung på gjerningstidspunktet, hun var blitt oppdratt i en «antireligiøs, kommunistisk og materialistisk Aand», og hun hadde hatt økonomiske vanskeligheter. Benådningen hadde reelt grunn i at man ikke siden 1861 hadde henrettet en kvinne i Danmark. Oppfattelsen var således at man burde unnvike dødsstraff. Justisministeren uttalte også at:
Etter løslatelsen
Etter ti år i fengsel i Horserød ble Bartram løslatt 26. oktober 1956. Hun oppholdt seg etter løslatelsen i den lille svenske landsby Vessigebro i Falkenbergs kommun i Halland. At hun skulle leve skjult under en annen identitet, som det er blitt sagt i dansk presse, er ikke riktig. Hun hadde verken beskyttet identitet eller levde under et annet navn, men under navnet Maren Margrethe Thomsen. Etternavnet er etter hennes fraskilte mann.
Hun bodde fra 1956 sammen med sin svenske venninne og fikk svensk statsborgerskap i slutten av 1960-årene. Hun talte flytende svensk med dansk aksent. Sammen med venninnen drev hun en virksomhet som solgte sportfiskeutstyr. Hun satt frem til 2011 i styret for Vebro Industriaktiebolag, et firma som bedrev handel med sportfiskeutstyr og produksjon elkraft.
Den Kristne Menighet i Brasil
Den Kristne Menighet i Brasil eller Den Kristne Kongregasjon i Brasil (Congregação Cristã no Brasil på portugisisk) er et evangelisk kirkesamfunn grunnlagt i Brasil av den italiensk-amerikanske misjonæren Luigi Francescon (1866-1964). Med over 20 000 menigheter og nye 2,4 millioner tilhengere, er dette et av det største trossamfunn innen pinsebevegelsen i Brasil.
Historie
Luigi Francescon var en italiensk immigrant som var blitt voksendøpt i en pinsemenighet i Chicago. I 1910 reiste han til Brasil og grunnla menigheter som ble til Den Kristne Menighet i Brasil. Meningheten var italiensk i mange år, helt til omkring 1935. Etter det har gudstjenestene vært på portugisisk. Siden 2000-tallet er det også noen få menigheter og bønnegrupper i Norden.
Lære
Den Kristne Menighet i Brasil fremholder at de har sin basis i Det nye testamente. De anser Bibelen som Guds ord og rettesnor for kristen tro og liv. De fremholder derfor at Bibelen utgjør hele deres lære. De tror på Treenigheten, der Gud er ett vesen, men tre personer: Faderen, Sønnen og Den hellige ånd. Frelse forstås som en aktiv handling fra Guds side. De mener at forholdet mellom Gud og menneskeslekten gikk tapt under syndefallet, men gjennom Jesu Kristi offerdød på korset og oppstandelse, gjenopprettet Gud forholdet mellom seg og menneskeslekten.
Den Kristne Menighet i Brasil står for troendedåp og praktiserer tungetale og helbredelse ved bønn. Dåpen er en dåp med full neddykkelse i vann, kalt «troendedåp». Å la seg døpe er et frivillig valg. Dåpen er en handling som gjøres på grunnlag av tro og overbevisning. Dåpen er en samvittighetspakt mellom den som lar seg døpe og Gud. Nattverden sees ikke som sakramental handling, men som et måltid til minne om Jesus Kristus.
Bevegelsen står teologisk sett nær pinsebevegelsen, men har historisk skilt seg ut ved å være motstandere av medlemsregistre. Pastorene er ubetalte lekmenn («eldste») og diakoner. Betaling av tiende praktiseres ikke. Menighetssang er ledsaget av orkester. Kvinnene bærer slør i forbindelse med messegang og bønn. Medlemmene hilser tradisjonelt hverandre med uttrykket "Guds fred" og et hellig kyss på kinnet.
De er imot blanding av religion og politikk, og medlemmer kan ikke påta seg politiske verv.
Alceste
Alceste er den italienske og franske navneformen for Alkestis, en gresk, mytiske prinsesse som sammen med sin mann, kong Admetos av Ferai, er hovedkarakter i Evripides' greske tragedie Alkestis.
Wearable art
Wearable art (norsk: kroppsbåret kunst) omfatter smykker, masker og plagg, der verkets uttrykk er viktigere enn funksjonalitet. I mange tilfeller er plagget eller smykket kun ment for utstilling. Materialene kan være ulike former for tekstil, lær, plast, fjær, metall, pels og ekte og uekte stener, og teknikkene som brukes er like varierte.
Kunstnere som Isamaya Ffrench og Magnhild Kennedy (Damselfrau) lager eksperimentelle masker som wearable art, av materialer som legoklosser (Ffrench); plastgjenstander, pomponger, gamle blonder og hår (Kennedy).
Ole E. Bruflat
Ole E. Bruflat (1878–1949) var en norsk forstmann og ordfører.
Bruflat var utdannet ved Kongsberg skogskole i 1902 og arbeidet innen skogbruket, blant annet som almenningsbestyrer og som fylkesskogmester i Bratsberg (1910 til 1914) og siden i Oppland vestre distrikt.
Bruflat satt som ordfører i Etnedal i til sammen ni år i tre adskilte perioder;
Han satt også en fjerde periode i kommunestyret fra 1937 til 1940. Han representerte partiet Venstre.
Ole E. Bruflat var bror til tidligere ordfører Aslak E. Bruflat.
Vinter og sne
«Vinter og sne» er en sang skrevet av Sigurd Jansen og Alfred Næss som ble spilt inn og gitt ut på singel med Wenche Myhre med barn fra Majorstuen skole i 1966. Den var den offisielle sangen til Ski-VM 1966 i Oslo. Da Oslo arrangerte Ski-VM i 2011, ble sangen ble spilt inn på nytt og gitt ut på singel. Den nye innspillingen er også å finne på albumet 66, som ble gitt ut i 2013.
Takanori Tōme
Takanori Tōme (født 21. desember 1992) er en japansk padler som konkurrerer i sprintkano.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hans beste resultat var en kvartfinaleplass i C-1 1000 meter.
Cătălin Chirilă
Cătălin Chirilă (født 11. mai 1998) er en rumensk padler som konkurrerer i sprintkano.
Han representerte Romania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hans beste resultat var nummer 11 i C-1 1000 meter.
Roque Fernandes dos Ramos
Roque Fernandes dos Ramos (født 13. januar 1998) er en saotomesisk padler som konkurrerer i sprintkano.
Han representerte São Tomé og Príncipe under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hans beste resultat var en kvartfinaleplass i C-1 1000 meter.
Sólrún Michelsen
Sólrún Michelsen (født Midjord i Tórshavn i 1948), oppvokst i Argir er en færøysk forfatter. Hun debuterte med barneboken Argjafrensar (Hankatter i Argir, 1994). Hun er gift med Poul Michelsen, som er politiker.
Thor Volla
Thor Volla (født 1929, død 22. november 2008 i Oslo) var en norsk idrettsadministrator og direktør ved Norges idrettshøgskole.
Han var utdannet offiser med rang av oberstløytnant.
Volla var NIHs første direktør. Han hadde stillingen fra etableringen av NIH i 1968 til han gikk av med pensjon i 1999. I perioden fram til 1989 var Thor både faglig og administrativ leder, fra 1989 og til 1999 inngikk han i delt ledelse sammen med valgt rektor.
Han var Ridder av 1. klasse, St. Olavs orden (1997).
Fransk mesterskap i ekiden 2018
Ekiden er en stafett innen langdistanseløp, som vanligvis arrangeres som gateløp.
Andrew Gregory Grutka
Andrew Gregory Grutka (født 17. november 1908 i Joliet i Illinois i USA, død 11. november 1993 i Valparaiso i Indiana)) var den første biskopen i det katolske bispedømmet Gary.
Bakgrunn
Grutka var sønn av slovakiske innvandrere fra Spišská Stará Ves. Han var prestestudent i Roma ved North American College med forelesninger ved det pavelige universitet Urbaniana og det pavelige universitet Gregoriana.
Prest
Grutka ble presteviet av kardinal Francesco Marchetti Selvaggiani den 5. desember 1933 for bispedømmet Fort Wayne.
Biskop
Den 9. juli 1984 innvilget pave Johannes Paul II Grutkas søknad om å tre tilbake fra prestegjerningen på grunn av høy alder.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Essex-klassen
Essex-klassen var en hangarskip-klasse som ble brukt av den amerikanske marinen i perioden 1942-1991. Hangarskipene i klassen var ryggraden i den amerikanske marinen fra midten av 1943 og helt til superhangarskipene i Forrestal-klassen, Kitty Hawk-klassen, Enterprise-klassen og Nimitz-klassen begynte å bli tallrike på 1960- og 70-tallet.
Liste over fotballklubber i Monaco
Liste over fotballklubber i Monaco inneholder monegaskiske 64 fotballklubber som er registrert.
Conrad-Robin Scheibner
Conrad-Robin Scheibner (født 7. mai 1996) er en tysk padler som konkurrerer i sprintkano.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hans beste resultat var nummer 6 i C-1 1000 meter.
Damaskinos
Damaskinos (opprinnelig Dimitrios Papandreou, født 3. mars 1891 i Dorvitsa, død 20. mai 1949 i Aten) var en gresk geistlig. Han var erkebiskop av Aten fra 1941 til sin død og regent fra 1944 til 1946. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig og under den greske borgerkrigen.
Bakgrunn
Han ble født som Dimitrios Papandreou og vervet seg i den greske armé under Balkankrigen.
Prest, biskop
Damaskinos ble i 1917 ordinert til prest i Den gresk-ortodokse kirke, der han i 1922 ble biskop av Korint.
Erkebiskop
I 1938 ble han valgt til erkebiskop av Aten, men fordi han var motstander av det autoritære styret til statsminister Ioannis Metaxas, ble valget satt til side av Metaxas. Etter at Tyskland okkuperte Hellas ble Damaskinos i juni 1941 innsatt som erkebiskop av Aten. Han benyttet sin posisjon til å markere motstand mot okkupasjonen og til å hjelpe greske jøder til å unnslippe forfølgelse.
José Ramón Pelier
José Ramón Pelier (født 7. februar 2001) er en cubansk padler som konkurrerer i sprintkano.
Damaskinos
Erkebiskop
Etter at Tyskland i oktober 1944 trakk seg ut av Hellas kom det til konflikt mellom konservative, liberale og kommunister og rojalister sto mot republikanere. Storbritannia ønsket å gjeninnsette kong Georg II, som var i eksil, noe kommunistpartiet og Den nasjonale frigjøringsfronten (EAM) motsatte seg.
José Ramón Pelier
Han representerte Cuba under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hans beste resultat var nummer 9 i C-1 1000 meter.
Damaskinos
Regent og midlertidig statsminister
I denne situasjonen ble det i desember 1944 framforhandlet en våpenhvile og det ble etablert et overgangsstyre med erkebiskop Damaskinos som regent i påvente av folkeavstemning om monarkiet. Regentperioden ble vanskelig, ikke minst på grunn av problemene med å etablere stabile regjeringer, og i oktober til november 1945 måtte Damaskinos selv besette statsministerposten. Etter at folkeavstemningen ga flertall for monarkiet og kong Georg II vendte hjem, gikk Damaskinos av som regent.
Elance
Elance er en global plattform for online arbeid. Virksomheter kan engasjere frilansere, og benytte samhandlingsverktøyer for koordinering av team og prosjekter. Frilansere lager sine online profiler og porteføljer, byr på oppdrag og jobber, samarbeider med oppdragsgivere og får betalt gjennom Elances plattform.
Bakgrunn
Inspirert av artikkelen ”The Dawn of E-Lance Economy” i Havard Business Review i 1998, så gründerne av Elance behovet for en teknologi som kunne supportere virtuelle prosjekter og arbeid. Den første versjonen av tjenesten ble lansert i 1999, og to år senere lanserte Elance også en løsning rettet mot større virksomheter for administrasjon av uavhengige konsulenter og tredjepartstjenester. Elance solgte denne divisjonen i 2006 og begynte deretter utviklingen av hva som er dagens nettbaserte plattform for online frilansarbeid.
Oppdragsgivere
Arbeidsgivere kan bruke Elance til å publisere jobber og oppdrag, søke etter frilansere og administrere tilbudsprosessen. De kan vurdere frilanserne som har sendt tilbud ved å studere deres kvalifikasjoner, jobbhistorikk, rangeringer fra tidligere oppdragsgivere, portefølje og resultater av ferdighetstester. Når en frilanser er valgt skjer all kommunikasjon, utveksling av filer og betaling direkte mellom de to partene i Elances virtuelle prosjektrom. For timesbetalte jobber skapes timelistene automatisk, og ved bruk av Elances valgfrie Work View funksjonalitet genereres det en offisiell historikk over utført arbeid. For fastpris-baserte oppdrag definere partene sammen milepæler for å styre prosjektet mot fullførelse, og betalingen holdes i Escrow (klientmiddelkonto) av Elance inntil den enkelte milepæl er godkjent. Uavhenging av om konsulenten tilbyr timespris eller fastpris til en kunde inkluderer Elance automatisk en serviceavgift på 8,75 %. Når kunden betaler sin faktura til Elance vil serviceavgiften trekkes fra og resterende beløp blir så overført til frilanserens konto.
Frilansere
Frilansere kan søke etter oppdrag og jobber på Elance, gjøre research på potensielle kunder, sende sine tilbud og deretter samarbeide med kunden gjennom Elances virtuelle prosjektrom, hvor meldinger utveksles og filer lastes opp og deles. Hver enkelt frilanser har sin egen unike profil som inkluderer tidligere oppdrag og tilbakemeldinger, deres portefølje, oversikt over spesifikke ferdigheter og kvalifikasjoner og utdanningsbakgrunn som kan verfiseres av den enkelte potensielle oppdragsgiver. Registrerte brukere kan sende opptil 40 tilbud hver måned gratis, mens betalte medlemskap tilbyr muligheten til å sende enda flere tilbud. Betaling for utført arbeid er beskyttet for både timebasert arbeid og fastpris-prosjekter så fremt arbeidet er utført gjennom Elance sin plattform.
I en undersøkelse blant frilansere i 2011 kom det frem at Elance var den eneste inntektskilden for 36 % av respondentene, og at 69 % hadde minimum en bachelor grad.