cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Danmarks historie (1397–1536)
Svenskene gjør opprør
I april ble Kristoffer hyllet som dansk konge på Viborg landsting. Unionen var faktisk opphørt og Karl Knutsson hadde allerede sittet som riksforstander i Sverige i to år. Kristoffer og erkebiskopen i Lund, Hans Laxmand, fikk overtalt Knutsson til å trekke seg tilbake ved å love han Finland som len. Dermed kunne Kristoffer i 1441 hylles som svensk og i 1442 også som norsk konge. I Danmark var det imidlertid i 1440 reist et bondeopprør på Sjælland og en bondehær under ledelse av adelsmannen Henrik Tagesen Reventlow brente ned adelsgårder på Nordjylland. Kristoffer møtte i juni 1441 Reventlow i slaget ved Sankt Jørgensbjerg i Han Herred. Kristoffer beseiret bøndene og Reventlow ble henrettet i Aalborg 12. juni 1441.
Etter seieren gjennomførte kongen og adelen den maktfordelingen som Erik av Pommern hadde motsatt seg og riksembetene ble igjen besatt av to av rikets største godseiere: Erik Nielsen Gyldenstjerne ble rikshovmester og Oluf Axelsen Thott riksmarsk. Riksrådet ville ha seg frabedt innblanding fra kongens bayerske rådgivere. Kristoffer ble kronet til Danmarks konge 1. januar 1443 i Ribe. Senere på året ga han København en ny stadsrett som ble forbilde for andre sjællandske og skånske kjøpsteders stadsretter. Til forskjell fra landskapsretten hadde stadsretten som regel strengere og hurtigere rettspleie og det var nok å gjøre for bødlene. Å snyte med vekt og mål samt tyveri ga harde straffer.
Den nye kongens regjeringsid ble kort: han døde den 5. eller 6. januar 1448 kun 31 år gammel og etterlot seg sin 18-årige enke dronning Dorothea. Ettersom de ikke hadde fått barn, var tronfølgerforholdet usikkert og Kalmarunionen brøt sammen igjen da Karl Knutsson straks lot seg velge som svensk konge, og nordmennene også hadde planer om å velge en innenlandsk regent.
Hertug Adolf VIII av Holstein døde barnløs i 1460 og Slesvig hjemfalt til Danmark som herreløst len. Arveretten til Holsten var diskutabel, da både Christian I og hans fettere var arveberettigede, men en annen fjern sidegren av Adolfs egen slekt, huset Schauenburg, hadde enda større arverett. Områdets fremtid ble avgjort av det mektige ridderskapet som så en fordel i en konstellasjon mellom Danmark, Slesvig og Holsten og valgte i mars samme år Christian I som hertug av Slesvig og greve av Holsten. Utnevnelsen hadde visse betingelser: Christian I måtte love at Slesvig og Holsten ikke måtte skilles ad og ridderskapet fikk rett til å gjøre opprør dersom kongen krenket denne overenskomsten. Ridderskapets rett til å velge hertug av Slesvig og greve av Holsten ble likeledes anerkjent. Det hadde ikke vært gratis for Christian I å få sine brødre og Schauenburgerne til å avfinne seg med hans overtakelse av Slesvig-Holsten og de statlige finansene var ikke gode i resten av Christian Is regjeringstid. I 1461 beslagla han den pavelige avlatsinnsamleren Marinus de Fregenos innsamlinger for Sverige. Normalt delte avlatsinnsamlerne og den lokale fyrsten innsamlingen mellom seg, men Christian I mente at Marinus hadde vært for grådig og kongen hadde selv bruk for pengene.
De svenske bøndene ble pålagt store skatter. Det medførte et bondeopprør som senere gikk over i en svensk reisning og Christians tropper ble slått av en bondehær ved Harakers kirke i Västmanland 14. april 1464. Kort tid etter inngikk kongen og de svenske stormennene forlik.
Godseierne som ny maktfaktor
I andre halvdel av 1400-tallet kom noen få godseiere i besittelse av store jordeiendommer i Danmark og de andre nordiske landene gjennom ekteskap, arv og forleninger. Blant disse var de mest fremtredende slektene Laxmand, Gyldenstierne, Thott, Gøye, Oxe og Rosenkrantz. De såkalt lavadelige prøvde å knytte seg til disse høyadelige gjennom et gjensidig tjenesteforhold. For eksempel tjente de lavadelige de høyadelige som svenner når det ble utbedt krigstjeneste. Til gjengjeld ytet de høyadelige dem beskyttelse og skaffet dem embeter og giftermål. Dette lille lag av storgodseiere endret markant forholdet mellom bonde og herremann i mange århundrer fremover.
I en kongelig forordning av 1466 het det at ingen måtte fengsles uten lov og dom, men det ble gjort et unntak for festebønder som var i sine herrers vern. Herremennene kunne benytte «stokk og jern» mot dem; altså arrestasjon og midlertidig fengsling. Herremennene skulle omvendt yte bøndene beskyttelse mot juridiske og militære overgrep fra andre. Til gjengjeld skulle bøndene yte godseieren de såkalte herlighetsavgifter. Godseierne fikk dessuten utvidet sin rett til sagefald (en form for pengebot) fra Jyske Lov. Fra bare å gjelde de minste bøtene ble det utvidet til å gjelde alle bøter bortsett fra førtimarksbøten for drap. Etter 1450 begynte mange godseiere også å få birkeret. Det betydde at godset ble sin egen rettskrets med rett til å utnevne egne birkefogder og birkedommer uavhengig av staten. Imidlertid skulle birketinget dømme etter lands lov og rett.
Svensk motstand
De mektige godseierfamiliene som Thott og Gyldenstjerne hadde i løpet av 1400-tallet giftet sig inn i den svenske adelen og det satte deres lojalitet overfor den danske kongen på prøve. Da Christian I inndro Tranekær slott fra Philippus Axelsen Thotts enke, reagerte Iver Axelsen Thott i Viborg, Finland, med å si opp troskap og lydighet overfor kongen. Midt under krigen mot svenskene beleiret derfor Christian I sin egen tidligere lensmanns slott i Skåne og på vårparten 1467 inntok han Lillø slott i Skåne og Sølvesborg slott i Blekinge.
Christian I prøvde til stadighet å få et godt forhold til de omkringliggende maktene som kunne ha betydning i gjenerobringen av unionsherredømmet. Slik dukket tanken om et dansk-skotsk ekteskap opp som følge av en traktat inngått med Frankrike i 1456. Med Jakob III av Skottland som svigersønn fikk kongen en gunstig posisjon. Jakob formidlet et nytt forbund med Frankrike i 1472 og de to landene hadde en felles fiende i England. Danmark hadde i mange år vært i en krigslignende tilstand med England pga. engelsk forsvar av sine handelsinteresser i Østersjøen.
På et nordtysk fyrstemøte i 1473 hadde kongen en alliert i sin ektefelles onkel, kurfyrst Albrekt av Brandenburg, som medvirket til at keiseren samme år forlenet Christian I med det hittil uavhengige Ditmarsken.
Kong Hans
Da Christian I døde i 1481 ble sønnen Hans hyllet som konge i alle tre rikene. I begynnelsen lot han riksrådet regjere i håp om at man gjennom forhandlinger kunne oppnå en gjenoppretting av unionen. Sten Sture aktet imidlertid ikke å gi fra seg makten og etter et par år ga danskene opp håpet om å få Hans kronet som unionskonge. I stedet underskrev han en dansk og norsk håndfestning. Riksadelens sterke posisjon kom til uttrykk i håndfestningen bl.a. ved at kun velbyrdige - ingen «vanbyrdig» - kunne få viktige embeter eller len. Kronen skulle ikke erverve adelsgods, hverken gjennom kjøp eller konfiskering og det ble igjen lov for adelige å bygge private borger. I Hans' håndfestning opptrer for første gang sondringen mellom «fri» og «ufri» og mellom adelen, som var skattefri, og folket, som ikke var det.
Enkedronning Dorothea kom også med et krav, som hun dokumenterte med et gjeldbevis fra Christian I, som hadde lånt store summer av henne. Hun krevde at hennes yngste sønn Frederik også fikk fyrstelig makt. Hun hadde nok ønsket at han skulle bli hertug i både Slesvig og Holsten, men hverken ridderskapet i hertugdømmene eller den danske kongen ønsket den konflikten som kunne komme ut av en slik adskillelse. I stedet ble det avtalt en deling av hertugdømmenes inntekter, krongods og kjøpsteder i to like store deler med hovedsete i henholdsvis Segeberg og Gottorp. Deretter ble Hans og Frederik valgt som samregjerende hertuger som i alle fellesanliggender skulle rådføre seg med ridderskapet. Frederik, som valgte først, fikk den gottorpske delen og Hans fikk den segebergske.
På et riksdagsmøte i Linköping i 1497 fikk Sten Sture trumfet gjennom at ingen utlending kunne bli svensk konge. Allikevel ble han avsatt kort tid etter av en rekke herremenn som fant han for egenrådig. Det utnyttet kong Hans med å rykke inn i Sverige med en hær og bistått av unionsvennlige svenske adelsmenn klarte han å få kontroll med landet. Etterpå måtte Sten Sture anerkjenne Hans som svensk konge. Sten Sture ble deretter forlenet med Finland og utnevnt til rikshovmester, mens hans rival Svante Nilsson ble riksmarsk. Kong Hans ble kronet som svensk konge og to år senere reiste han gjennom Sverige med sin dronning og sønnen Christian for å bli hyllet som unionskonge og sønnen som svensk tronfølger.
Den nyvunne makten holdt ikke lenge. Da Hans og hans bror Frederiks hærer led et nederlag mot bøndene i Ditmarsken i 1500, benyttet de danskfiendtlige svenske herremenn det til å gjeninnsette Sten Sture som riksforstander i 1501. Året etter måtte Hans' dronning Christine overgi seg til Sten Sture på Stockholms slott og kom i svensk fangenskap. Kong Hans reagerte med å kreve at Lübeck stoppet all handel på Sverige. Da det ikke ble etterkommet, beslagla kongen all lybsk eiendom i Danmark og arresterte lybske kjøpmenn i Danmark. Året etter klarte man ved hjelp av kongens bror Frederik å få lübeckerne til å stoppe handelen og virke som fredsmeklere mot å betale en gammel dansk gjeldspost til hansabyene på 30,000 gylden. Hans betalte aldri beløpet og Frederik som hadde kausjonert, måtte betale.
I 1505 klarte man å få dronning Christine løslatt. Svenskene møtte ikke opp til de fredsforhandlingene de hadde avtalt og Hans fikk derfor de danske og norske riksrådene til å tildømme seg Sverige og dømme Svante Nilsson til døden. Nilsson hadde blitt riksforstander etter Sten Stures død i 1504. Den tyske keiseren støttet dommen og i 1507 gikk Lübeck med på en blokade av Sverige og i 1509 kunne de slutte fred i København. I avtalen ble Hans lovet en årlig tributt av Sverige inntil han ble antatt som konge. Svenskene ratifiserte aldri avtalen, for snart ble Danmark og Lübeck uenige og det resulterte i 1510 i krig mellem hansabyene og Sverige på den ene side og Danmark på den andre. Selv om lübeckerne klarte å plyndre danskekysten, fikk Danmark snart overtaket og i 1512 måtte både Sverige og hansaen inngå en fred med Danmark. Avtalen med Sverige bygget på 1509-avtalen, mens lübeckerne måtte betale krigserstatning og anerkjenne hollandske skips adgang til Østersjøen.
20. februar året etter døde kong Hans. Riksrådet mente at Hans hadde hatt for stor makt og lot derfor Christian II underskrive en streng håndfestning. Den understreket adelens enerett til lensmannsembetet. Kongen kunne ikke selv velge sin etterfølger, men riksrådet skulle overta makten ved kongens død og deretter velge en ny konge. I tillegg kunne hans undersåtter belære ham dersom riksrådet fant at han overtrådte håndfestningens bestemmelser, den såkalte «opprørsparagrafen».
Unionens endelige sammenbrudd
Da kong Hans døde i 1513 trodde man at Kalmarunionen kunne gjenopprettes under ledelse av sønnen Christian II. Men da svenskene møtte opp til forhandlingene om Christian IIs håndfestning uten mandat til å forhandle, ble situasjonen forverret. Forhandlingene førte ikke frem og årsaken var den 20-årige svenske riksforstanderen Sten Sture den yngres ønske om å bygge opp en sterk svensk kongemakt. Det gjorde han ved å alliere seg med de lavere stender mot den delen av høyadelen som satt i riksrådet. Riksrådets nye leder, erkebisp Gustav Trolle og Sten Sture kom opp i en maktkamp som endte med krig. Sten Sture krevde at Gustav Trolle skulle oppgi sin maktbase, bispeborgen Stäket ved Mälaren, da riksforstanderen anså erkebispens borgbygging som en urettmessig tilegnelse av kronens len og rettigheter, mens erkebispens mente at kirken hadde frihet for kongemakten. Sten Sture beleiret borgen og erkebispen søkte Christian II for hjelp. Ettersom kongen var trett av svenskenes forhalinger i forhandlingene innvilget han gladelig i å hjelpe erkebispen.
I 1517 ble en dansk flåte med landtropper sendt mot Stockholm. Troppene led nederlag mot svenskene og i november samme år besluttet Sten Sture og hans tilhengere å rive Stäket og avsette og fange erkebispen. Gustav Trolle ble tvunget til å trekke seg og måtte gjenta sin avskjedsbegjæring overfor den pavelige legat og avladskremmer Arcimboldus, som Sten Sture så som Trolles avløser. I 1518 sendte Christian II enda en stor flåte med flere landsknekter mot Sverige. Da denne hæren også led nederlag, inngikk han en to-årig våpenhvile. Det ble utvekslet gisler og en av de svenske var Sten Stures nære slektning, en ung Gustav Vasa, som ble satt inn på Kalø slott. I 1520 satte kongen alt inn på å vinne Sverige tilbake. Siden siste krig var Øresundstollen satt opp og ekstra skatter ble krevet inn i både Danmark og Norge. For å unngå utenlandsk innblanding ble Lübeck lovet lettelser i Øresundstollen mot ikke å handle med og støtte svenskene. Christian II hadde nå to legitime grunner for et angrep: I tillegg til å være rettmessig tronpretendent hadde han også mandat fra paven. På kongens initiativ hadde pave Leo X grepet inn i striden mellom Gustav Trolle og Sten Sture og hadde under trussel om bannlysning og interdikt krevd at erkebispen ble løslatt og borgen gjenreist. Da Sten Sture ikke etterkom den pavelige ordren fikk Christian II i oppgave å utføre den kirkelige straffen.
Først i 1520 gikk en hær under ledelse av Otte Krumpen inn i Västergötland. Sten Sture ble såret og døde kort etter. Derved fikk unionstilhengerne en fordel og i mars inngikk de en avtale med Sten Stures motstandere i riksrådet, hvoretter Christian II ble anerkjent som svensk konge og skulle styre sammen med riksrådet. Samtidig lovet kongen amnesti; i første omgang ikke for forbrytelser mot kirken.
Christian II kunne nå holde sitt inntog i Sverige. Etter at han hadde slått en svensk bondehær ved Uppsala, manglet han utpå sommeren bare Stockholm, som ble forsvart av Sten Stures enke Kristina Gyllenstierna. Kongen selv ankom i ledelsen av en stor flåte for å fullende seieren over Sverige. Han innledet først forhandlinger om overgivelse av byen og slottet. 5. september utstedte kongen et fullstendig amnesti og lovet sikkerhet for alles liv og gods. Gustav Trolle satte også sitt segl under kongeløftet, som også innbefattet overgrep mot kirken. To dager senere kunne Christian II holde sitt inntog i Stockholm. Det svenske riksrådet lovet samtidig at slottet ved et kongeskifte skulle holdes til hans sønn og i tilfelle av hans død, til dronningen. I slutten av oktober anerkjente det svenske rådet Christian II som arvekonge og dagen etter lot han seg hylle på Brunkenbjerg, samme sted hvor hans farfar hadde lidd nederlag.
Stockholms blodbad
Den 4. november 1520 ble Christian II salvet og kronet som arvekonge av Gustav Trolle i Stockholms storkyrka. Etter fire dagers festligheter i forbindelse med kroningen inviterte kongen riksrådet, adelige og Stockholms borgermestre og rådmenn til forhandlinger på Stockholms slott. Etter at alle var ankommet, ble portene stengt slik at ingen av gjestene kunne forlate slottet.
Adrian Crișan
Adrian Crișan (født 7. mai 1980) er en rumensk bordtennisspiller. Han representerte Romania under sommer-OL i 2000, 2004, 2008, 2012 og 2016.
Danmarks historie (1397–1536)
Stockholms blodbad
Meningen med å samle dem var å kvitte seg med de av de svenske adelige og geistlige som hadde motarbeidet kongen og støttet den døde Sten Sture den yngre. For at få has på dem fremførte biskop Gustav Trolle en rekke anklager mot Sten Sture og hans tilhengere for kjetteri. En av anklagene var bl.a. rivingen av Trolles borg, plyndringer av kirkens klenodier og ydmykelser mot kirkens folk. Gustav Trolle appellerte til kongen om å hjelpe til med å få de skyldige dømt.
En rettssak med 13 geistlige dommere innledet samme dag avhør av de anklagede. Det ble snart klart at ansvaret ville bli plassert hos Stures tilhengere. Sten Stures enke, Kristina Gyldenstierna, trådte frem og fremviste sammensvergelsesbrevet fra riksmøtet den 23. november 1517, hvor en lang rekke svenske stormenn og bisper erklærte seg enige i avsettelsen av Gustav Trolle og rivingen av Stäket. Brevet var ment som et forsvar, men ble i stedet et redskap for anklagerne da de anklagede i brevet erklærte at de ikke ville akseptere pavens domstol og kjetterianklagen var derfor opplagt. Etter at alle hadde forsøkt å unnskylde handlingene sine, forlot kongen salen og først utpå kvelden ble svenskene hentet i grupper og ført til forskjellige værelser rundt på slottet.
Neste morgen ble de geistlige anklagede hentet ned i den store salen hvor den Odense-biskop Jens Andersen Beldernak spurte dem om ikke de som hadde sammensvoret seg mot den romerske stol og paven, skulle kalles kjettere. Etter at de hadde svart bekreftende på spørsmålet ble de ført tilbake til sine værelser. Senere fikk de vite at biskopene av Skara og Strängnäs ble ført ut av slottet for å bli henrettet. Da de ville prøve å få kongen til å forhindre det, fikk de vite at med mindre de trakk seg tilbake til rommene sine, ville de lide samme skjebne.
De neste to dagene ble nesten 100 personer henrettet i Stockholm og likene brent slik at de ikke kunne få en kristen begravelse. Sten Stures lik ble også gravet opp og brent. På Christian IIs påfølgende kroningsreise i Sverige ble de foretatt ytterligere henrettelser, bl.a. av abbeden og munkene på Nydala kloster i Småland.
Christian II i Danmark
I 1521 besøkte Christian II Nederlandene, hvor han bl.a. møtte sin svoger keiser Karl V, som ga Christian forleningsretten til Holsten, noe som ikke falt i god jord hos hertug Frederik.
Med inspirasjon fra Nederland fikk Christian II riksrådet til å godkjenne to lovkomplekser som var utarbeidet av ham og hans rådgivere Sigbrit Willoms og Hans Mikkelsen; landloven og byloven. Dette var rikslover og gjaldt i hele riket i motsetning til landskapslovene som kun gjaldt i en bestemt landsdel som Jyske Lov. Lovene ga kjøpmenn i kjøpstadene enerett på all handel, slik at bønder, kirken, adelen, håndverkere og utenlandske kjøpmenn skulle kjøpe og selge varene sine gjennom kjøpstadene. Lensmannen, som var kjøpstedenes øverste herre, ble lagt direkte under kongen. Etter hollandsk forbilde skulle lensmannen også utnevne en skultus, som skulle stå for valget av borgermestre og rådmenn. Det ble også innført ensartet københavnsk mål og vekt i hele landet.
I landboforhold ble det bestemt at herremann og bonde skulle inngå en fast avtale om festets lengde og utnyttelse av vornedskabet til kjøp og salg av bønder som «andre uskellige kreaturer» ble forbudt.
Om det kirkelige sto det i lovene at bispene skulle passe sitt embete og oppgi sin sykelige prakt; likeså med prestene, slik at kirkene ikke lå øde. Dessuten kunne ikke geistlige kjøpe gods med mindre de giftet seg, noe som ble ansett som et angrep på kirkens sølibat. Geistlige skulle heller ikke søke sin rett i utlandet og appell til paven ble forbudt.
Lovene inneholdt bestemmelser om lørdagsrengjøring av gater og fortau, oppføring av murte huse og landeveiskroer. Alle barn skulle enten gå på skolen, sysselsettes i landbruket eller i et håndverk. Prostituerte skulle henvises til spesielle kvarterer og arbeidsføre tiggere skulle fordrives fra kjøpstedene mens verdig trengende fikk lov til å tigge. Det ble i tillegg innført dødsstraff for å bringe løgnagtige nyheter om kongen. Kongen inviterte 184 hollandske familier til å slå sig ned på Amager slik at de kunne lære danskene de nyeste teknikker innenfor landbruket.
Christian II blir avsatt
Christian II fikk riksrådet til å godkjenne lovene sine, men det var allikevel stor utilfredshet med kongen, særlig blant adelen og de geistlige. Spesielt kongens fortsatte utnevnelser av borgerlige lensmenn og hans hundsing med kirken gjorde ham upopulær. I 1521 innsatte han mot kirkens og kapitlet i Lunds vilje den dårlig teologisk utdannede Didrik Slagheck som erkebiskop, men kort tid etter, 24. januar 1522, ble han brent på bålet i København for kjetteri.
Under Gustav Vasas oppstand i Sverige hadde Christian II i 1522 forgjeves forsøkt å få hjelp av sin onkel hertug Frederik av Gottorp. Det ble inngått en overenskomst mellom dem og Christian II måtte gi fra seg den forleningsretten han hadde fått av keiseren året før og anerkjenne hertugdømmenes nøytralitet i en krig mot Lübeck. Det ble aktuelt året etter. Hertug Frederik førte samtidig forhandlinger med Lübeck om en overtakelse av den danske kronen. Utpå høstparten i 1522 ble det knyttet kontakt med jyske riksråder som ønsket et opprør mot Christian II med henvisning til håndfestningens «opprørsparagraf». Her fremgikk det at de kunne si opp troskapseden til kongen derosm han ikke overholdt håndfestningen og ikke lot seg «undervise».
20. januar 1523 proklamerte de jyske riksrådene opprøret fra Viborg landsting og sa opp sin lydighet og troskap. De utstedte proklamasjoner for å vinne støtte for saken. Begrunnelsene var forskjellige alt etter hvem som var mottakerne og var; overgrep mot kirken, overtredelse av håndfestningen, avlivninger uten dom og plagsomme skatter. Den 29. januar sluttet hertug Frederik seg til de jyske riksrådenes sak og dro til Lübeck for å avslutte forhandlingene om et forestående felttog. Christian II var informert om begivenhetene, men han var så rådvill. Han reiste fra Middelfart til Sjælland, og Frederik og hans landsknekter gikk opp i Jylland og Christians tilhengere underkastet seg en etter en da de ikke fikk noen hjelp. Christian II forlot København og Danmark 13. april 1523 og reiste i landflyktighet til Holland.
Frederik I kommer til makten
26. mars kunne Frederik I motta hyllesten på Viborg landsting fra flertallet av det danske riksrådet og mange adelige, og det ble utstedt en midlertidig håndfestning. Også i hertugdømmene hadde han støtte og 14. april 1523 ble han utnevnt til enehertug. Frederik Is hær under ledelse av holsteneren Johan Rantzau dro i slutten av mai over til Sjælland. Bortsett fra København og Malmö, som holdt ut til januar 1524, hadde Frederik I erobret hele Danmark. Han underskrev håndfestningen i Roskilde den 3. august 1523. Alle Christian IIs lover, bortsett fra dem om nasjonalkirken, ble erklært ugyldige og håndfestningen fastslo at bare innfødte danske adelsmenn kunne utnevnes til bisper og at herremenn fritt kunne ansette og avsette bønder uten kongens innblanding. Til slutt inneholdt håndfestningen en opprørsparagraf som innebar at såfremt kongen ikke ville rette seg etter riksrådet, var undersåttene ikke lenger forpliktet til å lyde ham. Bøndene var ikke begeistret for det nye adelsveldet og i mai prøvde kongen å demme opp for uroen ved å utstede en forordning som innskjerpet overfor herremennene at de ikke skulle avskjedige festebønder såfremt de overholdt sine forpliktelser.
Sommeren 1524 ble Frederik I kronet i Vor Frue Kirke i København. Styret visste at både Christian IIs forsøk på å samle en hær i Nordtyskland og Gustav Vasas forsøk på å innta Blekinge var slått feil. Derfor turde det å skrive ut en stor landeskatt i juli 1524, den såkalte «kongeskatten». Det fikk store konsekvenser i Skåne hvor bøndene nektet å betale skatten. Ved hjelp av tyske leietropper straffet riksmarsk og lensmann på Helsingborg, Tyge Krabbe, bøndene. Bøndene på sin side fikk hjelp av sjørøveren og Christian IIs siste støtte, Søren Norby, som var lensmann på Gotland.
I mars 1525 allierte Norby seg med bøndene og kunne etter en mindre krig la seg hylle i Christian IIs navn på landstinget i Lund. Imidlertid ankom Johan Rantzau til Skåne og sammen med Tyge Krabbe slo han bøndene og Søren Norby måtte søke ly i Landskrona. Redningen hans kom da lybekkerne hadde angrepet Gotland mens Norby var i Skåne. Av frykt for å miste Gotland inngikk den danske regjeringen en avtale med Norby: han fikk Blekinge og Lister som len mot å gi fra seg Visborg til Danmark. Lybekkerne fremsatte krav om erstatning for utgiftene i krigen mot Christian II. Den fikk de etter langvarige forhandlinger med å få overlatt Bornholm som pant i 50 år og inntektene fra Gotland i fire år. Resten av Frederik Is regjeringstid var preget av uro blant bøndene over adelen og de geistliges utnyttelse av sin rett over bøndene.
Borgerkrig og reformasjon
Allerede i 1525 begynte johannitermunken Hans Tausen å preke luthersk i Viborg. I årene etter bredde den lutherske bevegelsen seg i landet og selv om Frederik I hadde lovet å bekjempe den lutherske lære i håndfestningen sin, utstedte han i 1526 et vernebrev til Viborgs borgere som forpliktet dem til å beskytte Hans Tausen. Den lutherske bevegelsen hadde sitt utspring i Tyskland og var oppkalt etter Martin Luther, som var den sterkeste drivkraften. Bevegelsen fikk snart stor innflytelse i Danmark selv om humanister som for eksempel Poul Helgesen lenge forsøkte å få til en reformbevegelse innenfor romerkirkens rammer i stedet for å avskaffe den helt.
Grevefeiden
I januar 1534 nektet Malmös bystyre under ledelse av borgermester Jørgen Kock å etterkomme en ordre fra erkebispesetet om å utvise de lutherske predikantene. Malmö hadde lenge vært sentrum for evangelisk virke og besvarte ordren med å okkupere borgen i byen, Malmøhus, og arrestere lensmannen. I mai ble dette opprøret fulgt opp av grev Christoffer av Oldenburgs angrep på Holsten. Han var leiet inn av Jørgen Kock og Wullenwever for å erobre Danmark, offisielt for å gjeninnsette Christian II. Grevens deltakelse i de kommende vel to års borgerkrig ga den navnet grevefeiden. Grevens hovedmål var ikke Holsten, men Sjælland. Han seilte dit og fikk raskt kontroll over alt dansk land øst for Storebælt.
Den 4. juli 1534 møttes representanter fra den jyske adel og riksrådene i Rye ved Silkeborg. Her tvang lavadelen bispene til å utpeke lutheraneren hertug Christian som kongsemne. Da den fynske adelen sluttet seg til, sa hertug Christian ja til utnevnelsen og han ble 18. august samme år hyllet i Horsens som kong Christian III.
Etter at både Fyn og Jylland hadde gjort opprør og Sverige og Preussen ble innblandet i krigen i Skåne, trakk Lübeck seg i januar 1536 ut av kampen og 6. april kapitulerte Malmö uten å miste hverken privilegier eller den evangeliske lære. Etter at befolkningen hadde sultet i flere måneder, ga København til slutt også opp og borgermester Ambrosius Bokbinder begikk selvmord. Som Malmö mistet heller ikke København sine privilegier og opprørerne fikk amnesti.
Simon Wachira
Simon Wachira (født 6. mai 1984) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.
Han representerte Kenya under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ikke fullførte 20 kilometer.
Cytherelloidea cavernosa
Cytherelloidea cavernosa  er en art innenfor Cytherelloidea - som igjen er en av seks slekter i familien Cytherellidae - den eneste familie i ordenen Platycopida  av muslingkreps som er små krepsdyr. Denne slekten består av 43 arter, hvorav tre er utdødde.
De 6 slektene i hele Platycopida-gruppen har 21 + 43 kjente arter. Det har tidvis vært foreslått at gruppen inngår i ordenen Podocopida, men dette oppfattes (2013) snarere som en søsterorden.
Aricanduva
Aricanduva er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Live at Carnegie Hall 1963
Live at Carnegie Hall 1963 er et konsertalbum av Bob Dylan.
The Test (1916)
The Test er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av George Fitzmaurice.
Live at Carnegie Hall 1963
Albumet ble utgitt som en EP av Columbia Records 15. november 2005. Sporene på albumet er et opptak fra en konsert den 26. oktober 1963 i Carnegie Hall i New York.
Sporliste
Fire andre sanger fra denne konserten (og ikke med her) har blitt gitt ut tidligere på Bob Dylan-albumene: «Talkin' John Birch Paranoid Blues» og «Who Killed Davey Moore?» som finnes på The Bootleg Series Volumes 1-3 (Rare & Unreleased) 1961-1991, mens «A Hard Rain's A-Gonna Fall» og «When the Ship Comes In» finnes på The Bootleg Series Vol. 7: No Direction Home: The Soundtrack.
Cytherelloidea cinctoidea
Cytherelloidea cinctoidea  er en utdødd art innenfor Cytherelloidea - som igjen er en av seks slekter i familien Cytherellidae - den eneste familie i ordenen Platycopida  av muslingkreps som er små krepsdyr. Denne slekten består av 43 arter, hvorav tre er utdødde.
De 6 slektene i hele Platycopida-gruppen har 21 + 43 kjente arter. Det har tidvis vært foreslått at gruppen inngår i ordenen Podocopida, men dette oppfattes (2013) snarere som en søsterorden.
Nærmere taksonomisk plassering
Taksonomien av muslingkreps er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Skillet mellom gruppnene innenfor klassen muslingkreps er basert på morfologi snarere enn molekylær analyse, og det er mulig at muslingkreps-gruppen er parafyletisk og bør deles. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopa-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life:
Gordon Thomson (roer)
Gordon Lindsay Thomson (født 27. mars 1884, død 8. juli 1953) var en britisk roer som deltok i OL 1908 i London.
Thomson ble olympisk mester i roing under OL 1908 i London, han vant sammen med John Fenning klassen toer uten styrmann. Han kom på andreplass i firer uten styrmann.
Narvik Slalåmklubb
Narvik Slalåmklubb er en alpinklubb i Narvik. Den ble etablert 20. januar 1957 da den skilte lag med Narvik Skiklubb.
OL-deltakerne Kåre Opdal og Kenneth Sivertsen representerte Narvik Slalåmklubb. Det samme gjorde Halvor Malm som ble norsk mester i slalåm i 1958 og som ble nummer 35 i slalåm i VM i alpint 1958. Marianne Aam og Hanne Dreyer, som begge tok NM-gull i 1990, representerte også klubben.
Jean-Michel Saive
Jean-Michel Saive (født 17. november 1969) er en belgisk bordtennisspiller. Han representerte Belgia under Sommer-OL 2012 i London etter å ha kvalifisert seg via verdensrankingen som ble lagt frem etter verdensmesterskapet i bordtennis 2011.
That Gal of Burke’s
That Gal of Burke's er en amerikansk stumfilm fra 1916.
Federal Information Processing Standard
Federal Informasjon Processing Standard (FIPS) er en offentlig kunngjort standard utviklet av USA:s føderale myndigheter for bruk i datasystem av alle ikke-militære myndigheter og statlige kontraktorer, når det brukes og tilpasses for en kontrakt. Mange av FIPS kunngjørelser er modifiserte versjoner av standarder som brukes tekniske sammenslutninger såsom American National Standards Institute (ANSI), Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE), og International Organization for Standardization (ISO).
Civilization IV: Warlords
Civilization IV: Warlords er en utvidelsespakke til videospillet Civilization IV, som ble gitt ut i sommeren 2006. Noen av endringne fra den originale versjonen av spillet inkluderer:
The Tarantula
The Tarantula er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av George D. Baker.
Handling
Chonita Alvarado blir forført og forlatt av kjæresten hennes Steele, når han heller vil returnere til sin kone i USA. Hun opptrer ved en nattklubb i Havana, og nærer håp om å bli lagt merke til slik at hun kan kan få en kontrakt til Broadway. Steele dukker senere opp igjen, i håp om å gjenoppta forholdet deres. Men Chonita vet at Steele er livredd for edderkopper, og hun forbereder derfor en overraskelse til ham.
Når Steele, alt for påvirket av alkohol, oppdager han edderkoppen som Chonita ga ham. Han dør av denne edderkoppen, og Chonita har omsider fått sin hevn. Hun vender derfor tilbake til Pedro, en trofast elsker, venter på henne - og som ønsker å gifte seg med henne.
Breaking News (Amulet-EP)
Breaking News er en musikk-EP med Amulet, utgitt i 2003.
Arinos
Arinos er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Daggers & Dynamite
Daggers & Dynamite er en musikk-EP med Amulet, utgitt i 2004.
Georg Kaiser
Friedrich Carl Georg Kaiser (født 25. november 1878 i Magdeburg i Tyskland, død 4. juni 1945 i Ascona i Sveits) var en tysk dramatiker. Han var produktiv og skrev innen mange ulike stiler, men ble kjent som en fremgangsrik ekspresjonistisk dramatiker, og var, sammen med Gerhart Hauptmann, den mest framførte dramatikeren i Weimarrepublikken. De mest kjente stykkene til Georg Kaiser er Die Bürger von Calais (1913), Von morgens bis mitternachts (1912) og en trilogi som omfatter Die Koralle (1917), Gas (1918), Gas II (1920).
Liv og virke
I årene 1899–1901 arbeidet Kaiser som kontorist ved AEG i Buenos Aires men ble tvunget til å vende tilbake til Tyskland etter å ha fått malaria. Der ble han innlagt på sanatorium flere ganger. Han giftet seg i 1908 og kunne leve av dramatikken han skrev, men kom stadig i finansielle vanskeligheter og ble dømt til en kortere fengselsstraff for bedrageri i 1921.
Die Bürger von Calais, som var et historisk antikrigsdrama skrevet i 1913, ble ikke oppført før i 1917. Det ble den første suksessen til Kaiser. Stykket er svært språklig kompakt, med en dialog som omfatter mange følelsesmessige monologer som er inspirert av den poetiske telegramstilen til August Stramm. På samme måte som i de andre verkene til Kaiser fra denne perioden, kan man merke påvirkning fra filosofien til Nietzsche. Det er et ekspresjonistisk forvandlingsdrama der personene er typer og idébærere. Han kalte selv stykkene sine for «tankespill», og kombinasjonen av idealistiske ekstatiske visjoner av menneskelig fullkommenhet og intellektuell formbevissthet er karakteristisk.
Von morgens bis mitternachts, som ble filmatisert av Karlheinz Martin i 1920, ble skrevet i 1912 og første gang fremført i 1917. Det er et av de mest oppsette verkene innen tysk ekspresjonistisk teater, og handler om en kasserer (spilt av Ernst Deutsch i filmen til Martin) i en liten bank i W. (Weimar) som ble oppmerksom på hvor mye makt det ligger i penger av en besøkende rik italiensk kvinne. Han underslår 60 000 mark og rømmer til B. (Berlin), der han forsøker å finne nye opplevelser gjennom sport, romantikk og religion, men ender bare opp med å bli frustrert.
Kaiser sitt drama Nebeneinander fra 1923 hadde premiere i Berlin 3. november 1923, og ble regissert av Berthold Viertel. Med dette stykket fjernet Kaiser seg fra ekspresjonismen i de tidligere verkene. Han bruker en mer avrundet karakterisering og en mer realistisk, men komisk dialog for å fortelle en historie om en idealistisk pantelåner som lider under den tyske hyperinflasjonen på 1920-tallet.
Kaiser samarbeidet med komponisten Kurt Weill under en-akter-operaen Der Protagonist (1926), Der Zar lässt sich photographieren (1928) og Der Silbersee (1933). Etter musikalen Silbersee fikk han utgivelsesforbud av nazistene. I 1938 emigrerte han til Sveits med elskerinnen sin.
Senere videreutviklet han kritikken av den moderne tekniske og kapitalistiske verden som hadde kjennetegnet Gastrilogin. Han begynte deretter å skrive dramatikk på vers med mytologiske tema.
Saccolomataceaefamilien
Saccolomataceaefamilien (latin: Saccolomataceae) er familie med bare én slekt av bregner innenfor en større, monofyletisk orden eller klade, nemlig Polypodiales. Smith et al (2006) regner familien som selvstendig, men tidligere ble den ofte regnet inn som en del av einstapefamilien (Dennstaedtiaceae).
Den eneste slekten i familien er Saccoloma, som har 42 arter og 11 underarter eller varianter. Voksestedet er først og fremst Latin-Amerika. Det er også en underslekt, Orthiopteris.
Bregnene er pan-tropiske, med røtter (rizomer) som er kort krypende eller oppreiste, og med en struktur hvor stilkene minner om stammer. Bladene er lettere fliket, og mangler hår. Sporehushopene (sori) sitter ytterst på nervene, og slørene (indusium) kan være koppeformet.
Det er ingen arter av familien i Norden eller Norge.
Är du kär i mig ännu, Klas-Göran?
«Är du kär i mig ännu, Klas-Göran?» er en svensk sang, skrevet av Stig Anderson. Den ble en hit i 1959 i en innspilling med Lill Babs (Karusell K 307). Singlen solgte i mer en 125,000 eksemplarer og ble hennes første gullplate. Låten ble «det første gjennombruddet» for de begge.
Det eksisterer også en versjon med Ulla Bella Fridh med Göte Wilhelmsons orkester (Philips 421 531 PF), med en kunstlet, men uskyldig anspråksløshet som kan synes å gjøre sangen enda mer gripende.
Ria Valk har spilt inn en nederlandsk versjon med tittelen «Hou je echt nog van mij Rockin' Billy».
Året etter at originalen ble utgitt gjorde Lill-Babs en oppfølger: «Kom tillbaka me'samma Klas-Göran» (Karusell KSEP 3206), med samme melodi og arrangement: leende saksofon, sordintrompeter og xylofon.
Samme år ble en svarplate med Margareta Bienert utgitt: «Klas Göran återfunnen (Det var jag som tog hand om Klas-Göran») (Polydor NH 10896, 1960). Her ble originalens tretakters vals forvandlet til en firetakters quickstep uten spesielle effekter, bortsett fra lyden av Klas-Görans vedsaging i begynnelsen.
En engelskspråklig versjon, «Just a Letter to Me You Won't Send» med Lill-Babs, ble utgitt på singlen Columbia 4-41918 i USA.
Verdensrekordhistorikk på 500 m hurtigløp skøyter menn
Oversikt over utviklingen av verdensrekorder på 500 m hurtigløp for menn som er godkjent av International Skating Union:
Är du kär i mig ännu, Klas-Göran?
Norske versjoner
C.C. Bøyesen har skrevet en norsk tekst til «Är du kär i mig ennu, Klas-Göran?». Bøyesens versjon bærer tittelen «Er du gla' i meg ennå Karl Johan?».
Verdensrekordhistorikk på 500 m hurtigløp skøyter menn
Merk at verdensrekorden på 38,9 satt av Hasse Börjes den 18. januar 1970 ble tatt med manuell tidtagning og dermed bare med en presisjon på 1/10 sekund. På den tiden var det ikke påkrevd at tidtagningen skulle være elektronisk med en presisjon på 1/100 sekund for at verdensrekorden skulle bli godkjent. Da Valerij Muratov gikk på 38,99 seks dager seinere var det elektronisk tidtagning og siden hundredelene ble strøket, ble det regnet som en tangering av tiden satt av Börjes og også godkjent som verdensrekord. Ironisk nok satte Börjes ny verdensrekord på 38,87 neste dag. Men så gikk Muratov til ny verdensrekord på 38,73 fire dager seinere.
Är du kär i mig ännu, Klas-Göran?
Norske versjoner
Vidar Sandbeck har skrevet en norsk tekst til «Kom tillbaka me'samma, Klas-Göran». Sandbecks versjon heter «Kom tilbake til meg da, Karl Johan».
Det etiopiske folks revolusjonære demokratiske front
Det etiopiske folks revolusjonære demokratiske front (amharisk: የኢትዮጵያ ሕዝቦች አብዮታዊ ዲሞክራሲያዊ ግንባር; forkortet til EPRDF etter den engelske versjonen Ethiopian People's Revolutionary Democratic Front) er den regjerende politiske koalisjonen i Etiopia.
Tigrayan Peoples’ Liberation Front
Tigrayan Peoples' Liberation Front (TPLF, «Folkefronten for frigjøringen av Tigray») er et politisk parti i Etiopia, og inngår i den regjerende politiske koalisjonen Ethiopian People's Revolutionary Democratic Front.
Ganapathi Krishnan
Ganapathi Krishnan (født 24. juni 1989) er en indisk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.
VM i skiskyting 2015 – Sprint menn
Sprint menn under VM i skiskyting 2015 ble avholdt 7. mars 2015 kl. 14:00.
Tigrayan Peoples’ Liberation Front
Partiet har sin basis i folkegruppen tigreanere, og har også alle setene i delstatsforsamlingen i Tigray. Det ble stiftet i 1974 som Association of Progressives from Tigray Nation, og hadde en sentral rolle i den etiopiske borgerkrigen da det marxistiske ettpartistyret ble avsatt i 1991. Etiopias mangeårige statsminister Meles Zenawi tilhørte dette partiet.
Det etiopiske folks revolusjonære demokratiske front
EPRDF består av fire politiske partier med bakgrunn i ulike regioner/folkegrupper.
Corey Crawford
Corey Crawford (født 31. desember 1984 i Montréal, Québec, Canada) er en canadisk tidligere profesjonell ishockeyspiller.
Det etiopiske folks revolusjonære demokratiske front
Partiene/koalisjonen har vunnet overveldende seire ved parlamentsvalgene i 1995, 2000, 2005 og 2010. Mange av opposisjonspartiene har imidlertid boikottet valgene, mens andre opposisjonspolitikere har vært arrestert, fordrevet eller på andre måter hindret i å stille til valg.
Corey Crawford
I sin karriere spilte Crawford for New Jersey Devils og Chicago Blackhawks.
Det etiopiske folks revolusjonære demokratiske front
Opposisjonen i Etiopia er delt, men finnes fortsatt, og de opererer til stadighet sammen på det politiske plan. EPRDF sine to viktigste motstandere i valget som var i 2005 var Koalisjonen for samhold og demokrati og United Ethiopian Democratic Forces, som begge også er koalisjoner av flere forskjellige opposisjonspartier.
Corey Crawford
Crawford ble listet som 52 totalt i NHL-draften 2003 av Chicago Blackhawks.
Det etiopiske folks revolusjonære demokratiske front
Den langvarige etiopiske statsministeren (1992-2012) Meles Zenawi tilhørte Tigrayan Peoples' Liberation Front, mens hans etterfølger Hailemariam Desalegn tilhører Southern Ethiopian People's Democratic Movement.
Corey Crawford
Karrieren
Corey Crawford har lenge vært målvakt hos Chicago Blackhawks, da han ble draftet allerede i 2003 og deputerte mot Minnesota Wild 22. januar 2006. Men han spilte deretter få kamper i de etterfølgende sesongene, mye på grunn av at Blackhawks hele tiden hadde stabile målvakter i laget. I årene 2005-2009 var Nikolaj Khabibulin førstemålvakt i Blackhawks. Da han forsvant til Edmonton Oilers i forkant av sesongen 2009–10 tok Antti Niemi plassen som andremålvakt bak Cristobal Huet og senere også plassen som førstemålvakt. I sluttspillet 2010 valgte trenerne å satse på Niemi.
Etter at Chicago Blackhawks vant Stanley Cup samme år begynte man å forberede laget slik at det skulle passe til lønnstaket. I og med at man ikke hadde råd til å gi Antti Niemi den lønn han krevde, åpnet det seg en mulighet for Corey Crawford da det også ryktes at også Cristobal Huet var på vei bort. Da Blackhawks sommeren 2010 skrev en ett-årskontrakt med Marty Turco, ble det klart att Corey Crawford skulle få begynne som andremålvakt. Men desto lengre sesongen 2010-2011 varte, desto mer ustabil form viste Turco i målet. Til slutt var Crawford den beste målvakten og tok over plassen som førstemålvakt i Blackhawks. Mellom 20. februar og 5. mars 2011 hadde Crawford åtte seire på rad, noe som er rekord for en rookiemålvakt i NHL.
19. mai 2011 bekreftet Blackhawks at man forlenget med Crawford. Etter suksessesongen 2010-2011 valgte man å gi ham en treårskontrakt som fyller 2,66 millioner dollar av lønnsbudsjettet. Under sin første sesong hadde han en redningsprosent på 91,7 og slapp inn gjennomsnittlig 2,30 mål per kamp (GAA).
MS «Frøyfart»
MS «Frøyfart» er en passasjerbåt av typen katamaran, bygget i aluminium ved Mjosundet Verft AS i 1991. MS «Frøyfart» var eid og drevet av Fosen Trafikklag, som i 2008 ble en del av det nystartede rederiet FosenNamsos Sjø AS. MS «Frøyfart» opererer på Frøya i Sør-Trøndelag som reservefartøy på rederiets ruter i Trøndelag. MS «Frøyfart» har plass til 72 passasjerer og en besetning på 3 personer på hvert skift.
Tears on My Pillow
Sangen nådde førsteplass i Storbritannia da den kom ut som singel. Singelen ble gitt ut den 12. november 1989 i Australia og den 8. januar 1990 i Europa. Sangen ble en førsteplass-singel på UK Singles Chart i en uke i januar 1990.
MS «Frøyfart»
Historikk
I 2014 gikk MS «Frøyfart» i opplag/ da den nye MS «Frovær» ble satt inn på strekningen. MS «Frøyfart» ble liggende til kai på Frøya som reservefartøy. Senere ble MS «Frovær» erstattet av MS «Vetlefjord», og Frøyfart fortsatte som reservefartøy for Vetlefjord.
Frøyfart gikk på grunn tidlig om morgenen den 6. februar 2019, på vei inn til Dyrøy fergekai. Etter hendelsen ble Frøyfart slept til Kvernhusvik Skipsverft for reparasjon.
Om morgenen den 12. januar 2021 kolliderte båten med en stake ved Mausundvær.
Antoine Kambanda
Antoine Kambanda (født 10. november 1958 i Nyamata i Ruanda-Urundi) er en rwandisk kardinal og katolsk erkebiskop av Kigali.
Bakgrunn
Antoine Kambanda ble født i Ruanda, men kort tid etter fødselen flyttet han med familien til Kenya, hvor han gikk på barne- og ungdomsskole. Han vendte senere tilbake til hjemlandet og gikk på Major Propedeutic Seminary i Rutongo fra 1983 til 1984 og Major Seminary i Butare fra 1984 til 1990. I 1994 mistet han alle unntatt ett av sine familiemedlemmer i folkemordet i Rwanda.
Prest
Den 8. september 1990 mottok Kambandaprestevielsens sakrament i Kabgayi fra pave Johannes Paul II. Fra 1990 til 1993 var han prefekt for studier ved mindreseminaret i Kigali. Deretter gikk han på Accademia Alfonsiana i Roma fra 1993 til 1999, hvor han oppnådde sin doktorgrad i moralteologi.
Fra 1999 til 2005 ledet han Caritas Kigali samt bispedømmets utviklingskomite og «Justitia et Pax»-kommisjonen der. Han var også aktiv som professor i moralteologi ved presteseminaret i Nyakibanda.
Den 6. september 2005 utnevnte prefekten for Kongregasjonen for folkenes evangelisering, kardinal Crescenzio Sepe, ham til rektor ved det store interdiocesanane filosofiseminar i Kabgayi.
Biskop av Kibungo
Pave Frans utnevnte Kambanda til biskop av Kibungo den 7. mai 2013. Erkebiskopen av Kigali, Thaddée Ntihinyurwa, bispeviet ham den 20. juli samme år. Medkonsekratorer var Emerald Mbonyintege, biskop av Kabgay, og Philippe Rukamba, biskop av Butare.
Erkebiskop av Kigali
Den 19. november 2018 utnevnte pave Frans ham til erkebiskop av Kigali.
Kardinal
I konsistoriet 28. november 2020 tok pave Frans ham inn i kardinalskollegiet som kardinalprest med tittelkirken San Sisto. Den 16. desember 2020 utnevnte pave Frans ham også til medlem av Kongregasjonen for folkenes evangelisering og den 29. september 2021 til medlem av Kongregasjonen for katolsk utdannelse.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Yang Zi
Yang Zi (kinesisk: 杨子, pinyin: Yáng Zǐ; født 19. juni 1984 i Beijing) er en kinesiskfødt singaporsk bordtennisspiller.
Han representerte Singapore i sommer-OL i 2008 og 2012.
José Alessandro Bagio
José Alessandro Bagio (født 16. april 1981) er en brasiliansk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ikke fullførte 20 kilometer.
Brødrene Dal og vikingsverdets forbannelse
Brødrene Dal og vikingsverdets forbannelse er en norsk film i sjangeren komedie- og familiefilm om Brødrene Dal fra 2010. Dette er det femte og siste eventyret i sagaen om Brødrene Dal, og er blant annet basert på opptak av en teaterforestilling på Tusenfryd fra 1997.