cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sykling under Sommer-OL 2000
Medaljestatistikk
* Lance Armstrong fra USA ble først tildelt bronsemedaljen i temporittet på landevei. Armstrong ble diskvalifisert etter at hans dopingbruk ble avslørt. I et brev til Armstrong 16. januar 2013 ba Den internasjonale olympiske komité om at bronsemedaljen returneres til IOK.
Reidar Sandal
Reidar Sandal (født 24. mars 1949 i Vågsøy, Sogn og Fjordane) er en norsk tidligere politiker (Ap) og tidligere statsråd. Han ble innvalgt på Stortinget fra Sogn og Fjordane i 2001 og satt i to perioder fram til 2009. Han var første vararepresentant i fra 1989 til 2001, og møtte fast i Kjell Opseths statsrådtid fra 3. november 1990 til 22. desember 1995. Fra desember 2006 og ut stortingsperioden ledet Sandal finanskomiteen. Sandal tiltrådte som leder av Norges Banks representantskap i januar 2010.
Reidar Sandal var kirke-, utdannings- og forskningsminister i perioden desember 1995–oktober 1997, først i Gro Harlem Brundtlands 3. regjering og deretter i Thorbjørn Jaglands regjering.
Grammatisk modus
Modus (latin modus, flertall modi) beskriver innenfor lingvistikken et verbs forhold til virkeligheten og intensjoner. Mange språk uttrykker forskjellige modi gjennom morfologi, ved å forandre (bøye) verbets form.
Nordisk fredsakademi
Nordisk fredsakademi (NFA) er en ideell forening som driver undervisning og informasjon om fred og konfliktløsing. NFA er bygd opp av fredsforsker Johan Galtung og hans verdensomspennende nettverk. Foreningen arrangerer et årlig symposium i Jondal i august, med påfølgende kursuke for fordypning. Styret består av Laila Bergsagel (leder), Johan Galtung, Synøve Faldalen og Jarle Fagerheim. NFA har også en lokal ressursgruppe i Jondal.
Grammatisk modus
I tysk finnes det for eksempel tre modi: indikativ, konjunktiv og imperativ. I andre språk kan det finnes langt flere. Andre modi er optativ, kondisjonalis, jussiv og kohortativ.
I norsk finnes indikativ, imperativ og kondisjonalis i bruk i daglig språk, mens rester av konjunktiv (strengt tatt optativ) fremdeles eksisterer i former som «Leve kongen» og «Kunne vi bare vinne».
De germanske språk har en egen gruppe av verb, modale hjelpeverb, som brukes til å uttrykke modalitet i stedet for å endre på selve hovedverbet.
Aukan
Aukan er et tidligere ferjested på Stabblandet i Aure kommune i Møre og Romsdal. Stedet hadde ferjeforbindelse til Vinsternes i Aure kommune, Edøy i Smøla kommune og Forsnes i Hitra kommune. Ruten Aukan – Vinsternes ble nedlagt da Imarsundsambandet åpnet i januar 2007. Samtidig ble rutene til Edøya og Forsnes erstattet av den nye ruten fra Sandvika på Tustna.
Inuit Circumpolar Conference
Inuit Circumpolar Conference (ICC) er en internasjonal ikke-statlig organisasjon som representerer ca. 160 000 inuitter fra de arktiske områder i Grønland, Canada, Alaska (USA) og Tsjukotka (Russland).
ICCs målsetning er å styrke samholdet mellom de arktiske inuittene, å kjempe for inuittenes rettigheter og interesser i internasjonale sammenhenger, å styrke inuittkulturen, å oppnå full aktiv deltagelse i den politiske, økonomiske og sosiale utviklingen i de respektive hjemlandene, å utvikle og kjempe for politiske initiativer til å beskytte det arktiske miljøet, samt å kjempe for anerkjennelsen av rettigheter for alle urfolk.
I Grønland har ICC kontor i hovedstaden, Nuuk. Den nåværende presidenten for ICC-Greenland er Aqqaluk Lynge, som tidligere har vært president for ICC, og som nå er viseformann for ICC International. Aqqaluk Lynge, som var med og stiftet partiet Inuit Ataqatigiit (IA), sitter dessuten i FNs permanente forum for urfolk (UN Permanent Forum on Indigenous Issues, UNPFII).
I 1996 ble ICC tildelt Nordisk råds natur- og miljøpris.
Venezuela under Sommer-OL 2012
Venezuela deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. Sekstini utøvere, førtitre menn og tjueseks kvinner deltok i femten sporter. Det var syttende gangen Venezuela deltok i et sommer-OL, de kom på en delt femtiendeplass med en gullmedalje. Bordtennisspilleren Fabiola Ramos var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Soter
Soter (Soterius, ukjent fødselsdato), ble valgt til pave i 166 (enkelte kilder angir 162 eller 168) og innsatt samme år. Han regjerte inntil sin død i 175 (eller 174).
Soter var fra Fondi i Campania. Det eneste man vet om hans familie er at hans fars navn var Concordius.
Han er kjent som «nestekjærlighetens pave», blant annet fordi han sendte en pengegave til den fattige menigheten i Korint, for at de skulle bruke dem på de fattige og på kristne straffanger. Han skal ha vært den første paven som gjorde noe slikt. Biskopen av Korint, Dionysios, sendte et takkebrev som er nevnt i Eusebius' kirkehistorie, der han fortalte at menigheten ville bevare brevet og lese det opp under gudstjenester. Soter hadde også, muligens i brevet som fulgte gaven, gitt Dionysios en reprimande fordi han var for avslappet overfor syndere, spesielt i forhold til seksuell avholdenhet.
Det skal ha vært Soter som innførte påskefeiringen som en fast liturgisk fest. Han skal også ha innført doktrinen om at ekteskapets sakrament kun er gyldig dersom det er velsignet av en prest. Dette er en doktrine som fortsatt består i Den ortodokse kirke, men i Den katolske kirke kan også en diakon velsigne ekteskapet.
Rollefigurer i Lost
Rollefigurer i Lost inneholder informasjon om rollefigurene i den amerikanske TV-serien Lost.
Soter
Tradisjonelt er han regnet som martyr, men det er ingen sikre kilder for dette. Man vet at han ble gravlagt på Callistus-kirkegården i Roma. Hans minnedag er den 22. april. I 1969 ble denne fjernet fra den romerske kalenderen.
Rollefigurer i Lost
Overlevende fra ulykken med små roller
Spilt av: Dustin Watchman
Episoder: The Moth, Homecoming
Scott Jackson ble ofte tatt for å være Steve, og ble drept av Ethan Rom.
Spilt av: Scott Paulin
Episoder: Solitary
Han ble behandlet av Jack for et utslett, men Jack mener han er en hypokonder. Når han oppdager at Jack, Hurley, Michael og Charlie spiller golf, spør han om å få være med.
Mustang-Sally er den som skriver dagboka på Losts offisielle hjemmeside, har hun ikke blitt introdusert i serien. Vi vet følgende om henne: Hun er en surfer som dykket med kvinnen som druknet, Joanna, i Australia, og vet nok om tidevannet til å bli foruroliget av deres oppførsel på øya. Etter at Claire ble kidnappet begynte hun å tenke på noe som hendte i Louisiana som nesten tok hennes liv, og tenker om det at det «er som et mareritt som begynner på nytt». På øya begynte hun så smått å få et forhold til Sawyer, men avslo ham, noe hun angrer på, spesielt siden en annen overlevende kalt Larry hele tiden prøver seg på henne. En annen ting ved henne er at hun gjemmer noe i dykkerbaggen sin (muligens et våpen).
Dagboka blir skrevet av assistentforfattere Matt Ragghianti og Dawn Kelly. Hun har ikke fått noe navn enda, men har fått kodenavnet «Mustang-Sally».
En overlevende som har prøvd seg på Mustang-Sally. Noen tror at han er Sullivan.
Omkomne
Han er fra Kiev i Ukraina (Sovjetunionen da han ble født), og er medlem av The Others som bodde i basen «The Flame» helt til John Locke sprengte den i luften. Bakunin mangler et øye og bruker som oftest en øyelapp. I sesongfinalen, sesong 3, får han i oppdrag av Ben å dra til The Looking Glass, hvor Charlie er, og få ham ut derfra. Det ender med at han sprenger et vindu som får vannet til å fosse inn og drukner Charlie.
På øya
Naomi Dorrit ankom øya i fallskjerm i episoden Catch-22 i slutten av sesong 3. Desmond hadde fått et syn om at hans kjæreste, Penny, lette etter ham og hadde landet på øya. Desmond tok med seg de han så i synet sitt for at ting skulle skje slik han opplevde det i synet, inkludert Charlie. I synet måtte Charlie dø, noe Desmond hadde planer om å la skje. Men i siste liten reddet Desmond han, og dermed skjedde ikke det nøyaktig slik han hadde forutsett. Da de fant kvinnen hengende i et tre, hadde hun med seg et bilde av Desmond og Penny. Kvinnen var ikke Penny, men Naomi Dorrit. Hun hevdet hun var en del av Pennys redningsaksjon og at de hadde en båt et stykke unna. Med seg hadde hun et satellittelefon som hun skulle kontakt de andre med, men for å kunne bruke den måtte de stenge av stasjonen som blokkerte alle radiosignaler fra øya. Dr. Juliet Burke, som tidligere hadde jobbet for The Others, fortalte at det var en stasjon under vannet kalt The Looking Glass som kunne sperre alle signalene. Charlie og Desmond dro for å sabotere stasjonen under vann. Mens Charlie var på stasjonen klarte han å kommunisere med Penny, som rakk å fortelle at Naomi Dorrit ikke var en del av leteaksjonen og at hun ikke visste hvem kvinnen var. Benjamin Linus som hadde fått høre om ankomsten av kvinnen prøvde å advare de overlevende om at kvinnen var en bedrager, som slettes ikke prøvde å redde dem, men at hun hadde et team som kom til å utslette dem om de klarte å kontakte båten hennes. Jack og de andre trodde ikke på henne, og i det hun brukte satellittelefonen til å kontakte båten kastet John Locke en kniv i ryggen hennes (som sannsynligvis drepte henne), som sa at det ikke var meningen at det skulle skje. Telefonen ble likevel svart og Jack pratet med dem, som fortalte at de skulle lokalisere dem og komme og redde dem.
Flashback-karakterer
Rollefigurer som bare er med i hovedpersonenes flashback. Margo Shephard er Jacks mor. Hun fortalte Jack at hun aldri ville tilgi ham for å ha avdekket farens alkoholmisbruk, med mindre Jack drar til Australia for å hente faren. Hun ble spilt av Veronica Hamel, og dukket opp i White Rabbit.
Spilt av: Dustin Watchman
Christian Shephard er Jack og Claires far. De er ikke klar over at de har samme far.
Spilt av: John Shin
Soo Kwon er Jins far. Han var en fisker og dukket opp i episoden ...in Translation.
Andre personer
Disse personene er blitt introdusert, men har ikke enda spilt noen større roller.
Anthony Cooper er Lockes biologiske far. Opprinnelig var han kun en flashback-karakter, men i sesong 3 havnet han i en bilulykke (ifølge han selv). Da han våknet opp satt han kneblet i et kott hos The Others på øya. Anthony Cooper levde som svindler og lurte John Locke til å donere nyren sin til han. Senere havnet de to i et klammeri som endte med at Cooper kastet Locke ut av 8. etasje. Cooper har bl.a. brukt aliaset «Sawyer» under svindlene sine. Det var han som drev James Sawyers far til å drepe kona og seg selv da James var ung. Siden har James jaktet på «Sawyer» og brukt hans alias som etternavn. Da Anthony Cooper ble «transportert» til øya ba The Others Locke drepe «mannen som ødela livet hans», men han klarte det ikke. Locke hentet derimot James Sawyer, som fullførte jobben.
Rose satt ved siden av Jack på flyet, og snakket med ham rett før styrten. Hun tror at ektemannen hennes (Bernard) fortsatt er i live, på tross av at han under styrten var i flyets bakdel som ble revet av. Men det viser seg at han hadde overlevd, og hadde havnet på den andre siden av øya. Rose tok seg av Charlie etter at han ble bortført og forsøkt drept av Ethan.
Referanser
Lost
Ina
Ina er et kvinnenavn med forskjellige opprinnelser, blant annet som en kortform av navn som slutter på -ina.
Etymologi
Ina er dannet som en kortform av navn som slutter på -ina, som Kristina, Martina og Katarina. Ina kan også være en kortform av kvinnenavnet Ines.
Dietrich von Hildebrand
Dietrich von Hildebrand (født 12. oktober 1889 i Firenze i Italia, død 26. januar 1977 i New Rochelle i New York i USA) var en tysk katolsk filosof og teolog. Pave Pius XII kalte ham uformelt for 1900-tallets kirkefader, og han var en av Johannes Paul IIs favoritter.
Ina
Etymologi
Ina eller Hina er også et maorisk mannsnavn som betyr «daggry», «grått hår» eller «barnebarn».
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Dietrich von Hildebrand
Bakgrunn, virke i Tyskland
Dietrich von Hildebrand vokste opp i en sekularisert protestantisk kunstnerfamilie i Firenze som sønn av skulptøren Adolf von Hildebrand. Da han ble 15 år gammel ble han sendt til Tyskland for videre skolegang. Han konverterte i 1914 til katolisismen.
Imarsundet
Imarsundet er sundet mellom Stabblandet og Ertvågøya i Aure kommune på ytre Nordmøre. I nord munner sundet ut i Trondheimsleia, og i sør i Vinjefjorden.
Deobandi
Deobandi (pashto og, , দেওবন্দি, sylhetti: ꠖꠦꠅꠛꠘ꠆ꠖꠤ , देवबन्दी) er en vekkelsesbevegelse i sunniislam. Den er sentrert i India, Pakistan, Afghanistan og Bangladesh og har spredt til Storbritannia og Sør-Afrika. Navnet kommer fra byen Deoband i India, der skolen darul uloom deoband har sin beliggenhet. Bevegelsen ble inspirert av lærd Shah Waliullah Dehlawi (1703–1762) og ble grunnlagt i 1867 i kjølvannet av det mislykkede indiske opprøret i 1857 i Nord-India.
Historien til deobandi-bevegelsen
Deobandi-bevegelsen utviklet seg som en reaksjon på britisk kolonisme. Ifølge Rashid Ahmad Gangohi, Muhammad Yaqub Nanautawi, Sayyid Muhammad Abid, Zulfiqar Ali, Fadhl al-Rahman Usmani og Muhammad Qasim Nanotvi var det fordi britisk okkupasjon forårsaket korrupsjon i islam. Gruppen arrangerte et islamsk seminar kjent som Darul Uloom Deoband. Ut fra dette begynte det å forme seg en islamsk vekkelse og anti-imperialistisk organ av deobandi. Deobandisk ideologi ble etter hvert spredt gjennom organisasjoner som Jamiat Ulema-e-Hind og Tablighi Jamaat.
Mot tiden til indisk uavhengighet foreslo deobandi en forestilling om sammensatt nasjonalisme der hinduer og muslimer ble ansett som én nasjon i kamp mot britisk imperialisme. En stor del av deobandi-lærde etablerte i 1919 organet Jamiat Ulema-e-Hind og motsatte seg bevegelsen. En mindre gruppe av dem ble med i Muhammad Ali Jinnahs Muslim League, som utgjorde Jamiat Ulema-e-Islam i 1945.
I India
Deobandi-bevegelsen i India er kontrollert av darul uloom deoband og Jamiat Ulema-e-Hind. Ca. 20 % av indiske muslimer anser seg som deobandi. Selv med sitt mindretall av tilhengere, anses de som en dominerende gruppe blant indiske muslimer, nettopp fordi de har tilgang til statlige ressurser. Deobandi blir referert til som wahhabitter, siden de deler mange synspunkter med wahhabistisk ideologi. Deres tidligere lærde har dog ikke hatt slik wahhabittisk ideologi som ble bevist gjennom et stormøte mellom deobandi-lærde og lærde fra Al-Azhar universitet. Det var da 24 deobandi-lærde ble spurt om de var av den oppfatning at mawlid-feiring var en klanderverdig praksis (bid'a), at alle 24 svarte: "Absolutt ikke! Vi mener derimot at det er absolutt av fordel å ære profeten Muhammed slik. Å synge oder og dikt til ros og hyllest av profeten Muhammed om ting som er i forbindelse til ham som handler om hans hellige sekret, (fortreffeligheten av) ridedyret hans, (det lysende) støvet under de hellige skoene hans, hans gåing (i medinas gater), hans årvåkne tilstand (spirituelt og fysisk), er sterkt anbefalt fra vår side. Dette er noe vi også har skrevet ned i bøkene våre at vi står for."
Mange av dagens deobandi kjenner ikke til hva deres tidligere lærde har sagt om viktige aqida-relaterte ting (ting i forhold til trosoverbevisning), de følger bare dagens lærde som ikke har den nødvendige kunnskapen om flere emner i islam. Det fører til at dagens deobandi-tilhengere får begrenset kunnskap og kan bli konservative, som kan bane vei til radikalisme, ekstremisme og i verste fall terrorisme.
I Pakistan
15–20 % av Pakistans sunni-muslimer anser seg som deobandier. Ifølge statistiske tall fra Pakistan, blir nærmere 65 % av det totale antallet seminarer (Madrasah) i Pakistan styrt av deobandi-bevegelsen. 25 % blir styrt av Barelvi, 6 % av Ahl-e-Hadith og 3 % av ulike sjiaorganisasjoner. Dog finnes det en fremtredende organisasjon (MQI) i Pakistan som blir styrt av ikke-konservative og nøytrale muslimer. Siden dagens deobandi-bevegelse har gitt seg til kjenne til wahhabistisk ideologi, var Saudi Arabia raskt ute med å støtte den økonomisk. Tidlig på 1980-tallet og opp til 2000-tallet, fikk deobandi-bevegelsen enormt mye økonomisk hjelp fra Saud-dynastiet. Saud-kongefamilien likte dårlig at deobandi-bevegelsen ikke var så ekstreme som salafi-folket, så de flyttet sin økonomiske støtte til Ahle-al-Hadith-bevegelsen. Mange av deobandi-skolene i Pakistan underviser wahhabismens læresetninger i dag.
I England
Etter wahhabismens utbrudd, åpnet deobandiene for første gang sine britisk-baserte muslimske religiøse skoler (darul ulooms). Dette skjedde i 1970. De utdannet imamer og religiøse lærde i dem.
Konjunktiv
Konjunktiv (latin coniunctīvus, av coniungere, «sammenbinde»; også kalt subjunktiv ) er i mange språk et eget modus av verbet. Betydningen av konjunktiv varierer mellom språkene, men den uttrykker ofte f. eks. ønske, befalinger, mulighet, vurdering. Konjunktiv står i motsetning til indikativ som brukes om virkelige handlinger. I urindoeuropeisk fantes både konjunktiv og ønskeformen optativ, men i datterspråkene kom de ofte helt eller delvis til å falle sammen. Bare albansk, avestisk, gammelgresk, sanskrit og til en viss grad kirkeslavisk holdt konjunktiv og optativ fullstendig adskilt. Konjunktiv i de germanske og romanske språkene er utviklet fra urindoeuropeisk optativ.
Imarsundet
Sundet var grense mellom tidligere Tustna kommune og gamle Aure kommune, en av forutsetningene for en sammenslåing av de to kommunene, var en ferjefri kryssing av sundet. Frem til januar 2007 var det fergeforbindelse fra Aukan (på Stabblandet) til Vinsternes (på Ertvågsøya), sambandet ble drevet av Møre og Romsdal Fylkesbåtar. I 2007 åpnet Imarsundsambandet, som består av Imarsundbrua fra Aukan til Jørnøya, ny vei over øya, Litjsundbrua mellom Jørnøya og Ervågsøya og ny vei til Vinsternes.
Fra januar 2007 ble veien bompengefinansiert av en automatisert bomstasjon på Ertvågsøya, men i 2015 ble bomstasjonen avviklet.
Deobandi
I England
I 2014 ble det registrert at 45 % av britiske moskeer og utdannelse av islamske lærde (med eller uten wahhabistisk ideologi), er styrt av deobandiene.
Konjunktiv
I faste uttrykk
Nåtidskonjunktiv opptrer ofte i «fastfrossede» formelaktige ønsker i høytidelig språk som: ''leve kongen!, Gud bevare kongen og fedrelandet!, Gud velsigne deg og bevare deg! samt Herren være deg nådig''. Dessuten mye i bannskap: pokker ta deg (versus pokker tar deg som ikke er konjunktiv).
Deobandi
Aqida (trosoverbevisningen deres)
Deobandi-bevegelsen anser seg som en skolastisk tradisjon i sunni-retningen av islam. Etter wahhabismens utbrudd vokste den ut av islamsk skolastisk tradisjon av middelalderens Transoxania og Mughal India, og anser Shah Waliullah Dehlawi (1703-1762) som deres visjonær, selv om mange av deres tilhengere er uvitende om hans lære, og i stede er blitt "smittet" av wahhabismens lære i dag.
Konjunktiv
I faste uttrykk
I uttrykket «takk vere» på nynorsk («takka/takket være» på bokmål), er «vere» konjunktiv i nåtid og kan ikke skrives «vera», heller ikke i tekster med infinitiv på -a. På svensk, som bare har infinitiv på -a, heter det også «tack vare» (ikke «vara»).
Deobandi
Fiqh (islamsk rettsvitenskap)
Deobandis er sterkt for den islamske doktrinen taqlid. Med andre ord mener de at muslimer må forholde seg til en av fire lovskoler (madhhabs) av sunniislamsk fiqh (rettsvitenskap) og generelt fraråder eklektisisme. De påstår å være følgere av hanafi-lovskolen, selv om mange av deres læresetninger motstrider hanafi-lovskolens tankegang. Et eksempel er lovligheten av mawlid-feiring som mange av deres tilhengere anser som bida (nyskapning i islam). Studenter ved deres deobandi madrasas, darul ulooms, er kjent for å studere klassiske bøker av hanafi-fiqh (rettsvitenskap) slik som bøker Nur al-Idah, Mukhtasar al-Quduri, Sharh al-Wiqayah og Kanz al-Daqa’iq, og avslutter studiene ved boken Hidayah of al-Marghinani.
Konjunktiv
Hypotetisk konjunktiv
Norsk danner hva man kan kalle en hypotetisk konjunktiv ved forskyvning av verbet i tid, for eksempel fra presens til preteritum, noe som nødvendigvis må gjøres ettersom presens av å være her: «Hvis nå jeg er deg…» ikke er god norsk. Med presens måtte det i så fall bli noe slikt som: «Tenker jeg som du nå…» eller: «Er vi to enige nå,så…» Det oftest forekommende er da:
«Hvis nå jeg var deg.»
Dietrich von Hildebrand
Bakgrunn, virke i Tyskland
Han studerte ved universitetet i München og universitetet i Göttingen, under Edmund Husserl, og var ekstraordinær professor i München. Gjennom sin kontakt med Husserl ble han fenomenolog, og virket i samme etterfølgelse som Adolf Reinach, og mente at det var mulig å oppstille en materiell etikk der verden med nødvendighet gir visse verdisvar (beundring, glede, nysgjerrighet, handlinger, etc).
Flyktning fra Nazi-Tyskland
Han var uttalt og høyrøstet motstander av Adolf Hitler og nazismen, og måtte derfor flykte til Wien i Østerrike i 1933, da Hitler grep makten i Tyskland. Med støtte fra den østerrikske kansleren Engelbert Dollfuß grunnla han en antinazistisk ukeavis, Der Christliche Ständestaat. Av den grunn ble han i hjemlandet dømt in absentia til døden.
Da Hitler rykket inn i Østerrike i 1938 flyktet han atter en gang. Han tillbragte elleve måneder i Sveits, i nærheten av Fribourg, og flyttet så til Fiac i Frankrike, i nærheten av Toulouse, og begynte å undervise ved Det katolske universitet i Toulouse. I 1940 invaderte nazistene Frankrike, og von Hildebrand gikk under jorden. Med hjelp av noen franskmenn, blant andre Edmond Michelet, som utviste stor heroisme, og hjelp fra den amerikanske journalisten Varian Fry, kunne han sammen med sin hustru, sønn og svigerdatter flykte til Portugal. Derifra tok de en båt til Brasil, og så videre til New York.
I New York ble han professor i filosofi ved jesuittordenens Fordham University på Rose Hill i The Bronx.
Hildebrand trakk seg tilbake i 1960, og brukte resten av sitt liv på at skrive mange bøker både på tysk og engelsk. Han ble en sterkt kritiker av mange av de måter Det andre Vatikankonsil (1962-1965) ble implementert, særdeles på liturgiens område. På grunn av dette hjalp han med å fremme verdsettelsen av den tradisjonelle messe. Han var viserektor for Luigi Villas Chiesa viva Hans personalistiske arbeider — for eksempel om personers frihet og om det unitive endemål av seksuelt samleie — hjsalp også med å berede veien for mange aspekter ab Vatikankonsiles læredokumenter, og Hildebrand gikk alltid inn for at Konsilets tekster måtte leses ut fra den katolske kirkes tradisjon. Han var en av grunnleggene av Una Voce America. Hans samlede verker ble utgitt i ti bind i Regensburg fra 1971.
Han var først gift med Margaret Denck (død 1957), og siden, fra 1959, med Alice Jourdain (født 1923), også hun teolog og filosof. Han var en av grunnleggerne av Una Voce America.
Deobandi
Fiqh (islamsk rettsvitenskap)
Deobandier følger maturidi-doktrinen. Deres darul uloom underviser i aqida (trosoverbevisning) av Maturidi. Til tross for det har de mange wahhabistiske trekk, blant annet fornektelse av å resitere naat (lovsang) til ros og hyllest av profeten Muhammed, feire hans bursdag og hedre ahle bayt (familien til profeten Muhammed). Alt dette anser de for å være "sjiastisk", som en unnskyldning for å avspore seg selv og sine følgere fra den opprinnelige rettledningen av ahlus sunna wal jama (umma i flertall). Noen hevder at deres Mufti Taqi Usman, som de anser som en stor lærd, misleder mange av deobandiene i villfarelser. Han utsteder fatwa etter fatwa mot feiring av mawlid og dermed prøver å hemme den åndelige forbindelsen til profeten Muhammed, som er det mest avgjørende for ens imaan (tro) og riktig aqida (trosoverbevisning). Han har sagt at følgesvennene til profeten Muhammed, og profeten Muhammed selv, ikke feiret mawlid selv om det finnes utallige beretninger som motbeviser denne påstanden. Både profeten Muhammed og følgesvennene hans feiret den, ikke bare dem, men også etterfølgende generasjoner gjorde det samme, dog på hver sin måte ifølge deres kultur og skikk på den tid. Med dagens utvikling av kultur og krav feirer muslimer fortsatt mawlid, men på en mer nyansert måte.
Sufisme (tasawwuf)
Deobandis pensum kombinerte studier av islamske tekster (Koranen, ahadith og fiqh) med rasjonale emner (logikk, filosofi og vitenskap). Samtidig var den sufi-orientert og hadde tilhørighet til Chisti ordenen. Læren av tasawwuf (sufisme) var en del av ahadith-utdanningen i deobandi-skolene, for det var det deres grunnlegger, Shah waliulla dehlvi, som de hadde basert sin darul uloom på. Men etter hvert løsrev flere deobandier seg fra hans syn på grunn av wahhabismens påvirkning. Dette er grunnen til at dagens deobandier og deres likesinnede fra tablighi jamat, anser for eksempel mawlid-feiring, naat-resitering (lovsang), urs mubarak som baida (dårlig). Med andre ord har deobandier og deres ulama flest avsporet seg fra ånden av islam.
Dagens deobandi-lærde kjenner ikke til hva deres opprinnelige lærde baserte sin deobandi-orden på. Wahhabismen har infisert deres darul ulooms i dag. Deobandier vil bli overrasket over å vite det faktum at til og med deres grunnleggere av deobandi-bevegelsen slik som Rashid Ahmad Gangohi og Muhammad Qasim Nanotvi også var for tasawwuf (sufisme-lære). Begge studerte nemlig under tilsyn av Haji Imdadullah Muhajir Makki.
Uansett blir dagens deobandier villedet gjennom deres darul ulooms og tablighi jamats nettopp på grunn av wahhabismens påvirkning. Deres darul ulooms og tablighi jamats fremmer i dag islam på en konservativ og fundamentalistisk måte, som skaper mer uro og fitna i den muslimske umma. Deres teologiske fremgangsmåter i dag som er preget av wahhabistisk ideologi har forårsaket løsriving fra tasawwuf (sufistisk lære) som en gang deres grunnleggere tidligere la til grunn for opprettelsen av deobandi-bevegelsen. Derfor ser man mange fellestrekk mellom deobandier og wahhabitter. Sammen med tablighi jamat har darul uloom ødelagt den mystiske tilværelsen av tasawwuf (sufisme), som er ånden av islam og avgjørende for ens imaan (tro). Følgelig vil de aldri feire mawlid og ei heller resitere oder og dikt til ros og hyllest av profeten Muhammed. De er uvillige til å feire mawlid og naat-resitering på grunn av wahhabittisk påvirkning. Deobandi-orden er stikk i strid med læren til grunnleggere av deobandi-bevegelsen. De erklærer tawhid (troen på enheten til Gud) og resiterer qalma shahadat (trosbekjennelen), men samtidig viser motvilje mot mawlid-feiring hvilken muslimer bruker som et middel til å vise fryd og glede over ankomsten av sin profet Muhammed verden rundt, slik at de kan bevare sin muslimske identitet og fortsette slik å være takknemlige over Allahs største gunst mot dem ved å ha velsignet menneskeheten med ankomsten av profeten Muhammed til denne verden, ved hvilken mørkets ondskap ble erstattet med veiledningslys.
Wahhabismen er blitt infisert så langt inn i darul ulooms og tablighi jamats at deres dagens lærd Maulana Arshad Madani av Jamiat Ulema-e-Hind avviste nylig tasawwuf (sufisme) og sa: "Sufisme er ikke en del av islam. Den er verken funnet i Koranen eller ahadith." Uvitende om sin grunnleggers syn på tasawwuf (sufisme), legger han til: "Så hva er sufisme? Sufisme er ingenting." Og det til tross for sitatet nevnt over av deres egen storlærd, den åttende Mohtamim av darul uloom deoband som døde i 1983, som understreket at tasawwuf (sufisme) er en iboende del av islam. Dette er et soleklart bevis på at dagens deobandier er blitt sterkt påvirket av wahhabismen, og det skulle ikke være til forundring siden wahhabismen sprer seg utover hele verden motivert av politiske motiver og inntekter fra saudisk oljeeksport.
Lashkar-e-Jhangvi
Lashkar-e-Jhangvi (LJ) (armeen av Jhangvi) er en militant organisasjon formet i 1996. Den opererte i Pakistan siden Sipah-e-Sahaba (SSP). Riaz Basra brøt ut av SSP etter uenigheter med sine seniorer. Gruppen er ansett som en terrorgruppe, og fortsetter å involvere seg i terrorangrep. Gruppen er blitt stemplet av den pakistanske etterretningsorganisasjonen, ISI, som en sikkerhetstrussel.
Taliban
Taliban ("studenter"), uttalt; Taleban, er en politisk fundamentalist gruppe i Afghanistan. Den ble etablert som en del av en hemmelig CIA-operasjon i Afghanistan og spredte seg i Afghanistan fra september 1996 til desember 2001, med Kandahar som sin hjemby. Den er kjent for å misbruke sharia lovenes praksis. Mens mange ledende muslimer og islamske lærde har vært strengt kritisk til talibans fortolkning av sharia lover (islamske lover), har de mest ekstreme darul uloom deoband-organene støttet taliban i Afghanistan, inkludert riving av Buddha-statuene i Bamiyandalen i 2001. Flesteparten av talibans ledere er påvirket av deobandi doktrine.
Konjunktiv
Hypotetisk konjunktiv
Likedan skjer det en tidsforskyvning ved bruk av modale hjelpeverb, om enn utsagnet ikke kan betegnes som hypotetisk mer, snarere som et ønske eller et høflig utsagn. Men det må like fullt kunne betegnes som en konjunktiv:
Deobandi
Tehrik-e-Taliban Pakistan
Tehrik-i-Taliban Pakistan (TTP), tilnavn; Pakistani Taliban, er en paraply organisasjon bestående av forskjellige millitante grupper nordvest av de føderale administrerte stammeområdene langs den afghanske grensen i Pakistan. I desember 2007 samlet 13 grupper seg sammen under lederskap av terroristen Baitullah Mehsud. De utgjorde å være "Tehrik-e-Taliban Pakistan".
Paktia (provins)
Paktia-provinsen er en av 34 provinser i Afghanistan. Den ligger øst i landet. Administrasjonssenteret er Gardiz. Tidligere dekket den også Khost-provinsen som nylig har blitt skilt ut som egen provins.
Konjunktiv
Hypotetisk konjunktiv
«Vi ville gjerne gå nå.» «Kunne du nå være så snill å…»
Deobandi
Tehrik-e-Taliban Pakistan
TTP er ikke direkte knyttet til den Afghanske Taliban-bevegelsen ledet av Mullah Omar. Begge gruppene har forskjellig historie, mål og interesser, selv om de har til felles doktrinen av deobandi fortolkning av islam og utgjør å være pashtuer.
Paktia (provins)
Paktia er del inn i tolv distrikt (administrasjonssentrene står i parentes):
Konjunktiv
Svensk
Preteritum konjunktiv forekommer kun i sterke verb. Også her er endelsen -e, men noen verb skifter også stammevokal. Flere av disse formene er i vanlig bruk, også i muntlig språk:
Tysk
Tysk har også både presens konjunktiv og preteritum konjunktiv, men man kaller de to formene konjunktiv I og II ettersom de ikke uttrykker tid.
Konjunktiv I dannes av infintivstammen og har endinger for person og tall. Noen få verb som sein, haben, können, müssen, wissen og wollen har konjuktivformer som er svært forskjellige fra indikativ. Konjunktiv I brukes i skriftlig tysk når man videreforteller en påstand:
Paktia (provins)
Viktige geografiske områder
Shahi-Kot Valley
Konjunktiv
Tysk
Konjunktiv II dannes av samme stamme som preteritum indikativ, men med samme endinger for person og tall som konjunktiv I. Hvis det er mulig, får alle sterke verb, og noen svake, omlyd i stammevokalen. Regelmessige svake verb har ingen forskjell mellom preteritum indikativ og konjunktiv II, og da kan man bruke hjelpeverbet würde for å få fram betydningen. Konjunktiv II brukes til å uttrykke umulige eller usannsynlige hendelser:
Engelsk
I engelsk brukes konjunktiv (eng. subjunctive) i større grad enn på norsk, og opererer med egne konjunktivformer. Herunder er formene for verbet «å være», «to be»:
For eksempel:
I tillegg forekommer det også i fortellende setninger, men dette er ofte ansett for formelt språk:
Og da gjerne i setninger som fremmer et krav :
Italiensk
Konjunktiv opptrer i fire tider på italiensk: Presens, fortid (passato prossimo), imperfektum og preteritum perfektum. Bruken i dagligtale varierer mellom regionene, og er mer uttalt i skriftlig språk.
Uavhengige setninger
Konjunktiv i uavhengige hovedsetninger er som regel formelpregede og formelt:"Vinca il migliore! - Måtte den beste vinne!"Imperfektum konjunktiv vil brukes ofte i setninger som signaliserer et urealistisk ønske, ofte startet av ordet se eller magari:"Magari avessi soldi! - Hadde jeg hatt penger!"
Leddsetninger
Konjunktiv kan brukes i alle leddsetninger, men det er ingen regel at man skal bruke konjunktiv i leddsetninger. Spørsmålet om konjunktiv blir dermed større, og avgjøres av setningens betydning og ord og uttrykk som styrer konjunktiv.
Fransk
På fransk finnes konjunktiv i fire former: présent, passé, imparfait og plus-que-parfait. De to sistnevnte er stilistisk klart markerte og begrenset til en høytidelig, litterær skriftform, og forekommer særlig i 3. person.
Optative setninger
Konjunktiv på fransk forekommer i optative setninger som på norsk:
Fortellende leddsetninger
Konjunktiv brukes også i fortellende leddsetninger :
1. At-setninger innledet av que (at) – som «Il est préférable que j'aille». Det er ofte sannsynligheten uttrykt av verbet, adjektivet eller adverbet i setningen før que som styrer hvorvidt det skal være konjunktiv eller ikke.
2. Dersom verbet, adjektivet eller adverbet uttrykker sikkerhet eller stor sannsynlighet, blir verbet etter que bøyd i indikativ. For eksempel:
3. Hvis setninger som uttrykker sikkerhet står i negativ form, brukes konjunktiv mye oftere:
4. Dersom verbet, adjektivet eller adverbet uttrykker lite eller ingen sannsynlighet, brukes også gjerne konjunktiv:
5. Det brukes gjerne konjunktiv når setningen uttrykker ønske, vilje, nødvendighet, følelse, subjektiv vurdering eller tvil. For eksempel:
Obligatorisk med indikativ: affirmer, assurer, dire (når det er snakk om en erklæring ), espérer, être certain, penser (brukt i bekreftende setninger)
23. juli
23. juli er den 204. dagen i året. 205. i skuddår. Det er 161 dager igjen av året.
Konjunktiv
Fortellende leddsetninger
Obligatorisk med konjunktiv: attendre, décider, décréter, dire (når det brukes for å fremsette en nødvendighet for noe ), défendre, douter, être nécessaire, être possible, exiger, falloir, interdire, ordonner, préférer, souhaiter
For eksempel:
23. juli
Navnedag
Brita, Britt, Brit.
Navnedagen er etter den hellige Birgitta av Vadstena, dette er hennes dødsdag i 1373.
Fødsler
Se flere som er født 23. juli i Kategori:Fødsler 23. juli.
Dødsfall
Se flere som døde 23. juli i Kategori:Dødsfall 23. juli.
Svetlana Tkatsjova
Svetlana Valerjevna Tkatsjova (russisk: Светлана Валерьевна Ткачёва; født 3. november 1984) er en russisk ishockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun kom på sjetteplass med det russiske laget.
Stephen King
Stephen Edwin King (født 21. september 1947 i Portland i delstaten Maine i USA) er en amerikansk forfatter, best kjent for sine enormt populære grøsser-romaner. King har imidlertid også skrevet noveller og romaner uten overnaturlig innhold eller skrekkelementer.
Bakgrunn
Stephen King var sønn av Nellie Ruth og hennes ektemann Donald Edwin King. Foreldrene giftet seg i 1939. Etter at faren hadde forlatt den da to år gamle sønn og familien i 1949, ble Stephen og hans bror oppdratt av moren alene. Hun strevde med å forsørge familien med leilighetsjobber, og de flyttet meget rundt. De endte opp i Maine igjen, men bodde underveis i Wisconsin, Indiana og i Connecticut. Moren var metodist, og oppdro barna i denne tro.
Forfatter
King debuterte med romanen Carrie i 1974 – en grøsser som kom i kjølvannet av massekulturelle fenomener som Rosemary's Baby (av Ira Levin) og Eksorsisten (av William Peter Blatty), to bøker (og filmer) som begge tok for seg satanisme.
Også Carrie ble en populær film og banet vei for verdenssuksessen Ondskapens hotell (The Shining), som var Kings tredje roman og som ble filmatisert av Stanley Kubrick.
Litteraturkjennere mener at Kings suksess dels skyldes hans muntlige og humoristiske språk, dels hans skikkelsesskapende evner.
Kings romaner handler om alt fra vampyrer, monstere og gjenferd til utenomjordiske vesener og «vanlige» mennesker som blir gale, mens novellesamlingen «Different Seasons» inneholder tekster med tradisjonelle litterære emner. King har også forfattet essayet «On Writing», som sammenfatter hans litterære teknikker og synpunkter i bokform. På grunn av sin produktivitet (han kan skrive opptil flere romaner i året) utga han en rekke bøker under pseudonymet Richard Bachman. Da det ble avslørt av King og Bachman var samme forfatter, eksploderte salget av Bachman-bøkene.
Bibliografi
Frittstående romaner og novellesamlinger
Romaner skrevet sammen med Peter Straub
Romanserien The Dark Tower (Det mørke tårn)
Utgitt under pseudonymet Richard Bachman
Antologier
Sakprosa
Laos under Sommer-OL 2000
Laos under Sommer-OL 2000. Tre sportsutøvere, to menn og en kvinne fra Laos deltok i to sporter, friidrett og svømming under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var femte gangen Laos deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.
Nordlysfestivalen
Nordlysfestivalen er en musikk- og kunstfestival som avholdes årlig i januar måned i Tromsø. Festivalens formål er å profilere samtidsmusikk, verdensmusikk, klassisk musikk, folkemusikk og jazz. Hvert år deles Nordlysprisen ut til en nordnorsk kunstner.
China Central Television Headquarters
China Central Television Headquarters er et høyhus i Beijing og et arkektonisk svært særegent byggverk, også i verdenssammenheng. Det er hovedkvarteret til Folkerepublikken Kinas største fjernsynsselskap, China Central Television.
Den nederlandske arkitekt Rem Koolhaas og den tyske arkitekt Ole Scheeren står for konseptet.
Byggverket med sine dristige vinkler er på 54 etasjer og 234 meters høyde, og det stod klart i mai 2012.
Ringnes gård
Ringnes gård kan vise til en av to norske storgårder:
Innerbergsalen
Innerbergsalen (908 moh) er et fjell som ligger langs vestsiden av øya Stabblandet på ytre Nordmøre. Fjellet ligger i Aure kommune, og er etter sammenslåingen av Aure og tidligere Tustna kommune, det høyeste fjellet i kommunen. Det er også den høyeste øytoppen i Sør-Norge.
Nord for Innebergsalen ligger Stabben (827 moh), og i øst ligger Storøra (905 moh) og Litløra (637 moh). Gården Innerberg, som har gitt navnet til Innerbergsalen, ligger ved foten av fjellet, ved Sålåsundet.
Liste over mest innbringende filmer
Dette er en liste over historiens mest innbringende filmer. Lista tar kun utgangspunkt den summen filmene spilte inn på kino (tall fra videoutleie, videosalg og TV er ikke inkludert).
Alle tall er oppgitt i amerikanske dollar. Tallene er ikke justert i forhold til inflasjon og derfor domineres den av relativt nye filmer.
Viktor Pelevin
Viktor Olegovitsj Pelevin (russisk: Виктор Олегович Пелевин, født 1962) er en russisk forfatter. Pelevin publiserte sin første novelle i 1989, men slo igjennom først etter Sovjetunionens sammenbrudd i 1992 og ble en av de aller mest omtalte forfatterne i Russland i 1990-årene.
Pelevins forfatterskap
Pelevin skriver både kortere og lengre prosa, men det er særlig gjennom romansjangeren han har tiltrukket seg oppmerksomhet. Hans første noveller var skrevet innenfor den sovjetiske science fiction-tradisjonen, men det var novellesamlingen Den blå lanterne som ga ham anerkjennelse blant et større publikum, denne vant ham den russiske Lille Booker-prisen i 1992 som årets beste litterære debut. Senere i 1990-årene ble romanene Omon Ra, Tsjapaev og Pustota, Generasjon P litterære begivenheter i Russland, ikke minst fordi deres litterære kvalitet var så omdiskutert.
Author’s Club First Novel Award
Author's Club First Novel Award er en britisk litterær pris som tildeles den mest lovende debutromanen i løpet av året som er skrevet av en britisk forfatter og utgitt i Storbritannia i det foregående kalenderåret.
Prisvinnere
Listen er ikke komplett
Svartdalen
Svartdalen er et naturområde og elvegjel i den nederste delen av den lange elvedalen som Alnaelva svinger seg gjennom.
Mye av Svartdalen tilhører strøket Kværner i Bydel Gamle Oslo, mens noe også ligger i bydelen Nordstrand og Østensjø. Svartdalen avgrenses forøvrig av Konows gate, Svartdalsveien og Arnljot Gellines vei. Enebakkveien danner skillet mot Lodalen i vest, eller Kværnerdumpa som øvre og østre delen av Lodalen tradisjonelt har blitt kalt av folk i området. Fram til midten av 1900-tallet var det store fossefall som skilte Svartdalen og Lodalen – de såkalte Kværnerfossene. Kværnerfallene ble lagt i rør i 1948.
Navnet Svartdalen kommer av de svarte fjellveggene langs sørsida av dalen. Ellers er Svartdalen et urskoglignende område der skogen har fått vokse fritt. Her vokser pil, lind, ask, alm, lønn, eik, svartor og hassel. Det er en rik edelløvskog der man kan møte både hare, bever og elg. Trærne gir spillerom for sjeldne og spesialiserte insektarter. På 1930-tallet ble Svartdalen tilrettelagt som naturpark.
Naturområdet slik det er definert av kommunen i grøntregistreringer 2009, med skogen sør for Svartdalsveien utelatt, er rundt 97 dekar stort. I den vestlige delen av Svartdalen, ned mot Enebakkveien ble det i 1993 anlagt en fem dekar stor park, Svartdalsparken. Navnet Svartdalsparken er også i bruk om hele Svartdalen.
16. mai 2011 ble turvei D10 i Svartdalen åpnet som en del av Alnastien. Turveien går langs fossen og igjennom urskogen og forbinder Bryn med Kværnerdalen, og deler av turveien går på en bordgang på høye påler gjennom et juv. Dalen der turveien går har stort innslag av gammelskog med edelløvskog, blant annet får død og døende vegetasjon ligge, som grunnlag for et stort biologisk mangfold.
Hallgeir Furnes
Bakgrunn
Han vokste opp i Bruvik og Mjølkeråen i Åsane, hvor hans foreldre var lærere.
Han fikk eksamen fra Notodden Lærerskole i 1929 og hadde flere lærerstillinger rundt om i landet i en tid hvor det var overflod av lærere: Øymark, Eidsvåg, Hjartdal og Meland. Han tok tilleggsutdanning ved Statens Sløyd- og Tegnelærerskole i 1939 og ved Norges lærerhøgskole i 1949.
Ullensaker
I 1941 kom han til Ullensaker, hvor han ble aktivt med i motstandsbevegelsen. Mens han tidligere hadde vært politisk engasjert for Venstre, var det ikke noe lokallag for det partiet i Ullensaker, så han engasjerte seg i Arbeiderpartiet og kom inn i kommunestyret ved første valg etter krigen. Selv om han ikke hadde erfaring fra kommunestyre fra før, ble han valgt til varaordfører, et verv han hadde fra 1946 til 1951. Da ordføreren ble syk, overtok han selv som ordfører, og var det i åtte år, fra 1952 til 1959. Etter hvert ble han rektor og siden skoleinspektør i kommunen.
Skoledirektør
I 1961 ble Furnes skoledirektør i Sogn og Fjordane, og i 1963 flyttet han til Kristiansand for å bli skoledirektør i Vest-Agder. Denne jobben hadde han til han gikk av med pensjon i 1978. I seks av disse årene var han også fungerende fylkesskolesjef og formann i Kristiansand bibliotekstyre. Han var også med i Forsøksrådet for skoleverket. I 1979 fikk han Kongens fortjenstmedalje i gull.
Som pensjonist forble han bosatt i Kristiansand.
Lage Fosheim
Lage Fosheim (født 5. februar 1958 på Bestum i Oslo, død 19. oktober 2013 i Nice i Frankrike) var en norsk platepromotør, musiker og manager, kjent for sin tid i popduoen The Monroes sammen med Eivind Rølles.
The Monroes regnes som en av de største norske popsuksessene i 1980-årene. «Sunday People» og «Cheerio» var lenge på førsteplass på VG-lista, og de spilles fortsatt på radio. I 1983 vant The Monroes prisen for årets popalbum, og de ble kåret til Årets spellemann under Spellemannprisen. Etter popkarrieren arbeidet Lage Fosheim fra 1995 til 2008 som promosjef hos Universal Music (tidligere PolyGram). Siden arbeidet han som artist- og konsertansvarlig, blant annet som manager for artisten Jahn Teigen.
Før tiden i The Monroes var han medlem i bandet Broadway News. Lage Fosheim var bror av skuespilleren Minken Fosheim (1956–2018).
Kirkjubøur
Kirkjubøur (, foreldet dansk skrivemåte: Kirkebø) er en bygd på Færøyene. Den ligger på vestkysten av Streymoy, en mil sør for hovedstaden Tórshavn. Kirkjubøur regnes som det viktigste historiske stedet på Færøyene. Kirkjubøur var Færøyenes bispesete før reformasjonen. Den gotiske kirkeruinen Magnuskatedralen ligger her fortsatt. Kirkjubøargarður er Færøyenes største gård, og har gått i arv i kongsbondeslekten Patursson siden 1557.
Med innføringen av det kommunale selvstyret i 1872 var Kirkjubøar sókn, som også omfatter Velbastaður, en del av Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna. I 1930 ble sognet utskilt som Kirkjubøar kommuna. I 2005 ble Kirkjubøar kommuna innlemmet i Tórshavnar kommuna. Den 1. januar 2020 hadde bygda 82 innbyggere, og hele sognet 329 innbyggere.
Geografi
Kirkjubøur ligger ved Hestsfjørður, på Streymoys vestkyst, og er øyas sydligste bebyggelse. Kirkjubøhólmur er en holme utenfor Kirkjubøur, og var tidligere en halvøy. Naturkreftene har imidlertid isolert den, og den er i dag omtrent 2 hektar stor.
Fjellet Kirkjubøambur er 308 meter høyt, og er Streymoys sørligste fjell. I fjellet finner man grotten Sverrihola, «Sverres hule», hvor det sies at Sverre Sigurdsson, senere kong Sverre av Norge, ble født og oppfostret. Streymoys sørspiss kalles Kirkjubønes. Før fergekaia Gamlarætt ble bygd like i nærheten av Kirkjubøur, gikk fergen fra Tórshavn til Hestur, Koltur og Sandoy rundt Kirjubønes. Mellom Kirkjubøur og Kirkjubønes ligger Úti á Bø. Det andre fjellet ved Kirkjubøur heter Kirkjubøreyn, og er 351 meter høyt.
Mellom de to nevnte fjellene, Kirkjubøambur og Kirkjubøreyn, går en vandringssti til Argir, som i dag er hovedstaden Tórshavns sydligste bydel. En annen vandringssti går rundt Kirkjubøreyn, i nordlig retning. Dette området er for færøyinger et forholdsvis lavtliggende område, og derfor er vandringsrutene her lette og populære å gå. En vei forbinder Kirkjubøur med Velbastaður og Tórshavn. Fra Tórshavn sentrum til Kirkjubøur er det 12 km, en strekning som trafikkeres av både buss og syklister.
Forstmann C.E. Flensborg beskrev i 1902 ankomsten til Kirkjubøur slik: «Kirkebø ligger en god Mils Vej fra Thorshavn paa den anden Side af et højt Fjeld, som altsaa først maa passeres, inden man kan komme ned til Gaarden, der ligger ved Foden af Fjældet lige ved Søen, der her som et smalt Sund skiller Strømø fra Hestø og Waagø.»
Historie
I alle fall etablerte Den katolske kirke seg på Færøyene, og fra år 1111 var Færøyene et eget bispedømme med sete i Kirkjubøur, Kirkjubøur bispedømme. Den tilhørende presteskolen hadde stor betydning, og var Færøyenes første og eneste skole frem til reformasjonen på Færøyene i 1538. Den blivende kong Sverre av Norge vokste opp i Kirkjubøur, og gikk ved presteskolen der.