cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Motbok
Motbokens utformning
Den andre delen var utformet som en slags kalender, der systembolaget stemplet for den benyttede delen av kvoten ved hvert innkjøp.
Motboken var tildelt et unikt nummer, som var stemplet eller perforert på hver side.
Systembolagets register
Den tildelte motboken ble ført inn i et lokalt register med nummer, eiers navn og adresse og tildelt kvote, samt med plass for anmerkninger.
Inndragning av motbok
Dersom innehaveren ble involvert i en straffbar handling relatert til misbruk av alkohol (smugling, bilkjøring i alkoholpåvirket tilstand, fylleslagsmål), kunne motboken inndras, eller kvoten reduseres. Domstoler, sykehus, tollvesen og politi hadde rapporteringsplikt til systembolaget.
Eksempler på bruk
31. desember 1948 var det totalt 1 878 705 motbøker i Sverige, og gjennomsnittlig kvote var 1,82 liter sprit per måned.
I 1951 hadde 69,5 % av landets menn og 8,1 % av landets kvinner en motbok (totalt 27,5 % av landets befolkning). Samme år fikk 28,9 % av innehaverne handle 3 liter/måned, 31,6 % 2 liter/måned og 39,5 % fikk handle mindre enn 2 liter/måned.
Systemkritikk
Kritikken av systemet baserte seg på flere forhold:
Ny utredning
I 1944 nedsatte Riksdagen en ny «nykterhetskommitté». Mandatet var å utrede hele landets alkoholpolitikk.
Komitéen gikk grundig til verks, og fremla sine konklusjoner først i 1953. Konklusjonene innebar vesentlige endringer i alkoholpolitikken ved at alkoholomsetningen skulle liberaliseres. Restriksjonssystemet skulle avskaffes, og salg skulle finne sted under mottoet: «Frihet under ansvar». Systembolaget skulle imidlertid beholdes. De vesentligste endringene:
Endringene ble gjort gjeldende fra 1. oktober 1955.
Erfaringer med motbok
Sitat fra Systembolagets skrift : «1955 – 1965 10 år utan motbok», side 15:
Alethinophidia
Afrophidia Amerophidia
Motbok
Erfaringer med motbok
Sammenligningen med andre europeiske land uten motbok viste at forbruket av sprit pr. innbygger i Sverige var over dobbelt så høyt som i Norge og ca. 3,5 ganger høyere enn i Danmark og Storbritannia.
Alethinophidia
Bygning og levevis
Primitive slanger har en ekstra knokkel, coronoidbeinet, i underkjeven, og de har som regel to fungerende lunger. Bukskjellene er ikke så brede som hos de avanserte slangene. Noen primitive slanger har rester av bekkenbeltet i form av to sporer som stikker ut på hver side av analåpningen. Ingen primitive slanger har giftig bitt. Ifølge Lee et al. er primitive slanger er en parafyletisk gruppe, noe en ikke ønsker i moderne fylogenetisk systematikk.
Utbredelse
Slangene utviklet seg sannsynligvis i de vestlige delene av superkontinentet Gondwana. Da Sør-Amerika og Afrika skilte lag i midten av kritt, ble Alethinophidia delt i to grupper. Den søramerikanske gruppen Amerophidia omfatter falsk korallslange og dvergboaer, mens den opprinnelig afrikanske gruppen Afrophidia omfatter alle andre arter. Afrophidia har i ettertid spredd seg over hele verden, og er i dag den dominerende gruppen også i Sør-Amerika.
Indeling
Flere genetiske studier viser at Alethinophidia er en naturlig gruppe. Vidal & Hedges hevder i en artikkel fra 2009 at evnen til å gape høyt (makrostomi) er en opprinnelig egenskap hos Alethinophidia. Falsk korallslange og de asiatiske artene i gruppen Uropeltoidea har sekundært mistet denne egenskapen, i forbindelse med overgang til et gravende liv.
Motbok
1955-1965
Dreiningen i alkoholkonsumet fra sprit til vin kunne, i henhold til Systembolagets analyser, delvis tilskrives tilpasning til kontinentale vaner, delvis endring av avgifter og delvis omfattende annonsekampanjer.
Alethinophidia
Indeling
Det har vært vanlig å dele slangene i tre infraordener: ormeslanger, primitive slanger og avanserte slanger. I gruppen primitive slanger (Henophidia) har en samlet arter som har beholdt opprinnelige bygningstrekk, som er forsvunnet hos de avanserte slangene. De mest kjente primitive slangene er kvelerslangene, altså boa- og pytonslangene, men gruppen omfatter også noen mindre kjente, gravende arter.
Fylogeni
Følgende kladogram viser slektskapsforholdene innenfor Alethinophidia ifølge Vidal & Hedges. Den lite kjente sørøstasiatiske slekten Xenophidion er ikke tatt med i denne studien. Afrophidia utenom de avanserte slangene danner en naturlig gruppe som eventuelt kan kalles Henophidia.
Peter Marius Andersen
Peter Marius Andersen (født 25. april 1885, død 20. mars 1972) var en dansk fotballspiller som spilte for Boldklubben Frem og som deltok i de olympiske leker 1908 i London.
Andersen vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1908 i London. Han var med på det danske fotballandslaget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Storbritannia. Danmark vant over Frankrike II med 9-0 og de slo Frankrike I med hele 17-1 i semifinalen. I finalen tapte de til Storbritannia med 0-2.
Turisme i Bergen
Turisme i Bergen har vært en del av byens næringsliv siden de første reisende til Vestlandet brukte byen som innfallsport fra omkring midten av 1800-tallet. Havnen var da besøkt av skip fra fjernt og nært, og folk som kom i land og skulle videre måtte ha steder å bo mens de oppholdt seg i byen.
Bergensbanen og senere utbygginger av veinettet, samt etablering av faste skipsruter til England og Europa, ga etterhvert en økende trafikk med Bergen som beleilig transitthavn. Både beliggenheten og de lokale severdighetene gjorde sitt til at en del turister nøyde seg med bare å besøke byen og nærmeste omegn. Etterkrigstiden har gitt større økning av turistbesøk, blant annet med bussturisme og cruiseskip, slik at Bergen og Oslo fra ca. år 2000 konkurrerer om hvilken by som er størst på turisme. Per mai 2009 er der tilmeldt 260 anløp fordelt på 74 skip med kapasitet for ca. 275 000 passasjerer. Det største skipet er Queen Mary II (148 528 bruttotonn) som har to anløp, mens max. anløp på en dag blir med 7 skip ved kai den 1. juli.
Utbyggingen av Bergen lufthavn Flesland har også gitt økt trafikk.
Bergen er også utgangspunkt for bussturisme med temaer som blomstring i Hardanger, «Norge i et nøtteskall» (går også fra Østlandet), komponisthjem, samt vanlige sightseeinger i og omkring byen. Mulighetene kan utvides ved bruk av et hurtigbåtnett som dekker strekningen Stavanger til Florø, med fjorder og øyer underveis. Bergen er også endestopp for Hurtigruten.
Turistattraksjoner
I og omkring Bergen finnes flere kjente attraksjoner.
Music (album)
Music er et musikkalbum med The Young Norwegians, utgitt i 1968. Dette ble gruppas siste album.
Princess Yachts
Princess Yachts International plc (til 2001 kalt Marine Projects plc) er et britisk verft grunnlagt i 1965 i Plymouth. Modellprogrammet for motorbåter strekker seg fra størrelser på 39 til 130 fot. I USA ble Princess-båter i mange år solgt under navnet Viking Sport Cruiser.
Historie
Den første båtmodellen kom 1967 og het Project 31. Fram til i dag har Princess laget over 80 båtmodeller og er en av de store aktørene på båtmarkedet.
Modellprogram
For modellutvalg pr dd, se Princess' hjemmesider.
Eksterne lenker
https://www.princess.co.uk/about-us/princess-heritage/
Rutger Smith
Rutger Smith (født 9. juli 1981 i Leek) er en nederlandsk friidrettsutøver som konkurrerer i kulestøt og diskos.
I 1999 ble Smith junioreuropamester i både kulestøt og diskos, og i 2000 ble juniorverdensmester i kulestøt og tok bronse i diskos. To år senere, under EM 2002 i München kom han til finalen i kulestøt og ble nummer åtte med 19,73. Han deltok i begge grenene i VM 2003, men ble utslått i kvalifiseringen i både diskos og kule. Ved U23-EM i friidrett 2003 fikk han gull i diskos og bronse i kulestøt.
Ved VM i friidrett innendørs 2004 deltok han bare i kulestøt, og ble slått ut i kvalifiseringen med 19,67 meter, og ved OL 2004 i Athen ble han igjen slått ut i kvalifiseringen i både kulestøt og diskos.
Under innendørs-EM 2005 tok han sølv i kule etter et støt på 20,79, kun slått av danske Joachim Olsen. Samme år tok han også sølv i VM utendørs i Helsingfors, denne gang støtte han 21,29 og ble slått av amerikaneren Adam Nelson.
Han deltok i begge øvelsene under EM 2006 i Göteborg, der han ble nummer fire i kulestøt og nummer sju i diskos. Under VM 2007 i Osaka tok han bronse i diskos etter å ha kastet 66,42, og i kulefinalen kom han på fjerdeplass med 21,13.
Ved VM i friidrett innendørs 2008 kom han på femteplass i kulestøt. Ved OL 2008 i Beijing ble det igjen to finaler, denne gangen ble han nummer sju i diskos og nummer ni i kulestøt. Han slet med ryggproblemer etter OL, og konkurrerte ikke igjen før i april 2011.
Steffen Bringmann
Steffen Bringmann (født 11. mars 1964 i Leipzig) er en tysk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg på 100 meter.
Rutger Smith
Han deltok i diskos ved VM i friidrett 2011, men ble slått ut i kvalifiseringen med 62,12 meter.
Steffen Bringmann
Hans store år var 1986, med to medaljer fra EM. På 100 meter løp han inn på 10.20 s, og fikk sølv 0.05 s bak legendariske Linford Christie. På 4 x 100 meter ble det en ny sølvmedalje. Laget, som forøvrig bestod av Thomas Schröder, Olaf Prenzler og Frank Emmelmann, kom i mål 35 hundredeler bak Sovjetunionen, på tiden 38.64 s. Bringmann har en personlig rekord på 100 meter på 10.13 s, fra et stevna i Jena i 1986.
Rutger Smith
I 2012 nådde han finalen ved VM i friidrett innendørs 2012, og kom på 7.-plass med 20,30 meter.
Salto da Divisa
Salto da Divisa er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Joackim Olsen Solberg
Joackim Andreas Olsen Solberg (født 11. april 1989) er en norsk fotballspiller som spiller for Mjøndalen Idrettsforening.
Han har tidligere spilt for og kan enten spille back eller midtbane.
Lateolabrax
Lateolabrax er en slekt av abborfisker som lever i havet utenfor Øst-Asia.
Disse fiskene er sølvfargede og kan bli omtrent én meter lange. De lever i kystfarvann, men unge eksemplarer vandrer ofte opp i ferskvann. De er ettertraktet av sports- og yrkesfiskere. Lateolabrax japonicus kalles suzuki på japansk.
Både utseende og levevis minner mye om havabbor (Dicentrarchus labrax) fra Europa og stripet havabbor (Morone saxatilis) fra det østlige Nord-Amerika.
Den systematiske plassering av Lateolabrax har vært omstridt, og de er blitt plassert i både Percichthyidae og Moronidae. Molekylærgenetiske metoder viser at Howellidae og dyphavsabborer er de nærmeste slektningene, og Lateolabrax regnes nå som den eneste slekten i familien Lateolabracidae.
Westdeutscher Rundfunk
Westdeutscher Rundfunk (WDR) er et tysk offentlig kringkastingsselskap i Nordrhein-Westfalen med sete i Köln. Det er kontinental-Europas største kringkastingsorganisasjon, og er medlem av ARD.
Selskapet ble grunnlagt i 1924 og fikk sitt nåværende navn i 1926.
Modum kulturhus
Modum kulturhus ligger i Vikersund, vegg i vegg med rådhuset.
Kulturhuset, som ble åpnet 1. desember 1991, rommer Modum bibliotek, Modum kino som holder til i Storsalen og en mindre sal. På onsdager og søndager er det kinovisninger i storsalen. Kulturhuset blir ikke bare brukt til kino, men også til konserter, danseforstillinger, konfirmasjoner, dansetreninger, revyer osv.
Storsalen har et teleskopiske amfi (nytt i 2008) med sitteplasser til 228 personer og et galleri med 32 sitteplasser. Småsalen har plass til 100 personer og benyttes til møter og mindre arrangement.
I tillegg til det lokale kulturlivet besøkes kulturhuset ofte av Riksteatret og av mange nasjonale artister.
Jonas Fjeld er en artist som legger alle sine turneer innom Modum kulturhus, han har også gjort opptak til sine album her. På veggene rundt i huset finner man plakater fra de fleste av forestillingene. Det er også en ”Fjeld-veggen” med bilder, som en hyllest til Jonas Fjeld.
Palle Nielsen
Palle Nielsen (født 8. august 1920 i København, død 5. september 2000) var en dansk tegner og grafiker.
Modum kulturhus
Modum kulturhus benyttes også mye til møtevirksomhet.
Adressen er Rådhusveien 2, 3370 Vikersund.
Palle Nielsen
Palle Nielsen hadde utdannelse fra Kunsthåndværkerskolen i København 1945–1947, Erik Clemmensens malerskole og Kunstakademiet under K. Iversen og Aksel Jørgensen). Han var siden professor ved Kustakademiet fra 1967 til 1973. Han stilte ut gjennom Smithsonian Foundation, på biennaler bl.a. i Venezia, São Paulo, Tokyo og Firenze, på Moderna Museet i Stockholm og på Statens Museum for Kunst, Ny Carlsberg Glyptotek, Karen Blixen Museet i Danmark.
Palle Nielsen er særlig kjent for en stor mengde serier med tre- og linoleumssnitt av skikkelser og landskap fra den moderne storbyen i dramatiske og poetiske bilder i svart-hvitt. Blant de grafiske seriene er Passion (1949), Den fortryllede by (1953), Soldaten og barnet (1954), Den sovende by (1955–1957), Orfeus og Eurydike I (1955–1959) og Orfeus og Euredike II (Isola, 1970), Klagesange (1964) og Nekropolis (1970). Flere av seriene ble utgitt i bokform.
Palle Nielsen var en av Danmarks aller fineste kunstnere i det 20. århundre og inspirerte blant andre en rekke tegneserietegnere med sine mesterlige tusjtegninger og sin grafikk.
Torggata (Hamar)
Torggata (også kalt Gågata mellom Østre torg og Stortorget) i Hamar er en gate som går gjennom sentrum av byen, og den er den eneste gaten i Hamar som går gjennom alle de tre torgene. Det var ingeniørløytnant Christian Røyem, som planla hele veinettet i Hamar på 1840-tallet, som ga navn til gaten.
Torggata i Hamar deler navn med gater i mange store byer i Norge, blant annet torggatene i Oslo, Bergen og Bodø. Gaten begynner ved Jernbanestasjonen, passerer torgene i rekkefølgen: Østre torg, Stortorget og Vestre torg, før den ender ved Hamar bryggeri, der den svinger inn i Sangenveien. Torggata passerte også Hamar katedralskole ved vestre torg, før denne bygningen ble revet. Hamar kulturhus og St. Torfinns kirke ligger også i Torggata.
Giza
Giza (tidvis stavet Gizah; koptisk: Giza; egyptisk arabisk: الجيزة, el-Gīza) er den tredje største byen i Egypt. Den er lokalisert ved vestbredden av Nilen, rundt 20 km sørvest for sentrale Kairo. Sammen med Kairos guvernement Al Qahirah, byene Shubra al-Khayma (nord for Kairo), Helwan (tidligere forstad til Kairo) og Madinat Sittah Uktobar (6. oktober-byen; også tidligere forstad til Kairo), utgjør Giza og de fem andre hovedstaden Stor-Kairo som det største urbane området i Afrika. Til sammen har de en befolkning på 19 439 541 innbyggere ved folkeberegning i 2006. Av dette bor 7 786 640 i selve Kairo og 2 681 863 i Giza. Giza sammen med Stor-Kairo utgjør en særegen politisk og kulturell betydning i den arabiske verden. Det er også et sted for arkeologiske og historiske landemerker som gjør Giza, med pyramidene og sfinksen på Gizaplatået, til et av de viktigste turistmål i verden. Byen (inkludert Al-Warrāq og Al-Ahrām) har en befolkning på 3 021 542	innbyggere i 2006, beregnet til 4 146 340 for 2017.
Giza er mest kjent verden over som lokaliseringen av Gizaplatået: stedet har de mest imponerende oldtidsmonumenter i verden. Det består av et kompleks av kongelig gravsted og hellige strukturer, inkludert den store sfinksen den store Kheopspyramiden og et antall andre store pyramider og templer. Giza har alltid vært et fokuspunkt i Egypts historie grunnet dets lokalisering i henhold til Memfis, den gamle hovedstaden i oldtidens Egypt. Den store pyramiden ble i 1884 fremmet som lokalisering for nullmeridianen, et referansepunkt for å bestemme lengdegraden.
Historie
«Mn Nefer», som ble til Memfis på gresk, betyr «vakre mur» på gammelegyptisk. Det var hovedstaden i den første egyptiske staten siden den første kjente farao Narmer. Memfis ligger rundt 20 km sør for Giza. Byens kjente arkeologiske sted, Gizaplatået, har en del av de mest imponerende monumenter i egyptisk historie. Den gangen da Nilen fløt til høyre for Gizaplatået, ble pyramidene bygget med utsyn over oldtidshovedstaden Memfis, som lå på den andre siden av elven mot dagens Kairo.
På Gizaplatået er graven til farao Djet fra første dynasti som graven til farao Ninetjer fra andre dynasti.
Infrastruktur
Giza har hatt mange endringer i sin 5000 år lange historie. Endringer i infrastrukturen under ulike okkupasjoner av Egypt under ulike herskere, inkludert britene fra slutten av 1700- og tidlig på 1900-tallet som fokuserte på å bygge veier, gater og bygninger i området. Giza er virksomt senter for egyptisk kultur og er tett befolket med mange fasiliteter og bygninger i det nåværende området. Gizas infrastruktur har blitt jevnlig utbygget i årenes, både av britene fram til statskuppet i 1952, og av egyptiske myndigheter siden grunnet stedets betydning. Grunnet de imponerende monumentene på Gizaplatået har Giza tatt i mot tusenvis av turister og besøkende daglig i mange år fram til den egyptiske revolusjonen i 2011 hvor islamistene har forhindret ytterligere besøkende og gjort mange egyptere avhengig av turistindustrien arbeidsledige og uten inntekstmuligheter.
Giza Zoo er den første zoologiske hage på hele det afrikanske kontinentet, og en av de eldste i middelhavsregionen. I tillegg er det flere parker, hvor den mest kjente er Orman Park, hvilket betyr «skogparken» på tyrkisk.
Transport
Transport i Giza utgjør et omfattende nettverk av veier, jernbane, undergrunnsbane, og ferger. Veitransport består av private biler, drosjer, busser, og minibusser.
Giza deler undergrunnsbane med Kairo, offisielt kalt for «Metro» (مترو), en rask og effektiv måte å komme seg rundt. Et omfattende nettverk av veier knytter Giza til både Kairo og de andre omliggende byene. Trafikken er som i andre byer i Egypt, overveldende, kaotisk og overbelastet.
Tilgang med fly er avhengig av Kairos internasjonale flyplass, men byen har også en lokal flyplass kalt Imbaba flyplass, men før 2011 besluttet de egyptiske myndighetene å stenge Imbaba og gjøre det til om til et kulturelt område. Etter 2011 er framtiden for området mer uvisst.
Klima
Giza har et varmt ørkenklima (Köppens klimaklassifisering BWh). Dets klima er bortimot det samme som Kairo ettersom de ligger såpass nært hverandre. Vindstormer kan komme hyppig over Egypt om våren og frakter med seg støv og sand fra Sahara og inn i byen i løpet av månedene mars og april. De høyeste temperaturene om vinteren strekker seg fra 16 °C til 20 °C, men om natten kan den synke til under 7 °C. Om sommeren går sjelden over 40 °C og det laveste kan gå ned til rundt 20 °C. Nedbør er spredt og sparsommelig, men brå regnbyger kan føre til raske oversvømmelser. Hagl og sludd kan tidvis skje. Fram til august 2013 er den høyeste målte temperaturen 46 °C. Det skjedde den 13. juni 1965, mens den laveste målte temperaturen var 2 °C den 8. januar 1966.
Økonomi
Industri i Giza er blant annet film, kjemikalier, maskineri og sigaretter. I tillegg har Giza mange luksusleiligheter langs Nilen som er populære hos de rike.
Utdannelse
Gizas ledende læreanstalter består blant annet av Universitetet i Kairo som flyttet til Giza i 1924. Byen er et knutepunkt av læresteder og pedagogiske tjenester, ikke bare for Egypt, men også for den østlige delen av Middelhavet. Giza har tallrike skoler, barnehager og institusjoner for høyere utdannelse.
Kairos japanske skole, en japansk internasjonal skole, er lokalisert i Giza.
Vennskapsbyer
Giza har følgende vennskapsbyer:
Datu Sikatuna
Sikatuna (levde på 1500-tallet) var småkonge (datu) på vestsiden av øya Bohol på Filippinene. Han var den første fra øya som kom i kontakt med en spanjol, i 1525, og spilte igjen en viktig rolle da spanjolene fikk fotfeste på øygruppen i 1565.
Sikatuna tar spansk skipbrudden som slave (1525)
Den 24. juli 1925, få år etter Magellan-ekspedisjonens jordomseiling, der Magellan selv ble drept av datu Lapu-Lapus styrker i en trefning ved øya Mactan i 1521, la en ny ekspedisjon ut på den samme ferden fra La Coruña i Spania. Ekspedisjonen kom også til de filippinske øyene, men i juni 1526 kom skipene fra hverandre under en storm. Et av skipene, «Santa Maria del Parral», led skipbrudd på stranden av det nordøstlige Mindanao. De overlevende ble tatt til fanger og solgt som slaver. En av mannskapene, Sebastian de Puerto (eller de Puerta), havnet hos høvding Sikatuna på Bohol. Det er det første kjente møtet mellom en spanjol og en øyboer fra Bohol som historien kjenner til.
Blodspakten med Legazpi (1565)
Nesten førti år etter, i 1564, sendte Spania avsted fire ekspedisjoner for å etablere kolonier i Det fjerne østen og sikre seg en del av den lukrative krydderhandelen som portugiserne så langt hadde vært alene om. Alle ekspedisjonene var mislykkede. Året etter seilte Miguel Lopez de Legazpi avsted. Han seilte vestover fra Mexico med fire skip og nesten 400 mann og nådde Filippinene tidlig i 1565 og etablerte en spansk bosetting.
Legazpi klarte ikke å få fotfeste på øya Cebu og dro da sørover mot Mindanao. Vinden snudde og drev skipene mot Bohol. Fra en muslimsk malayisk los fra et erobret handelsskip fra Borneo, fant han ut at øyboerne på de filippinske øyene hadde handelsforbindelser med Molukkene, Borneo, Java, Malacca og med fjernere land som India og Kina.
Også på Bohol fikk Legazpi en uvennlig mottakelse. Losen hans kunne forklare at fiendskapen skyldtes portugisernes plyndingsraid rundt øyene. Portugiserne kom fra Molukkene og krysset omkring blant øyene i Visayas, og bare to år tidligere, i 1563, hadde de plyndret Bohol og tatt omkring tusen boholanere som slaver. Naturligvis forvekslet øyboerne spanjolene med portugiserne. Med hjelp fra sin los forklarte Legazpi for de to høvdingene datu Sikatuna av Bool og datu Sigala av Loboc at de verken var portugisere eller var kommet for å plyndre eller drepe. Han lyktes og inngikk en vennskapspakt med dem. Den 16. mars 1565 fulgte så blodspakten mellom Legazpi og Sikatuna. Det fant antagelig sted i nærheten av den nåværende småbyen Loay. (Denne hendelsen feires fremdeles på Bohol i juni – Sandugo-fiestaen. Tre dager etter ble seremonien gjentatt med Sigala.
Sikatuna hjelper Legazpi (1565)
Etter å sikret seg assistanse fra Sikatuna og Sigala bestemte Legazpi seg for å prøve å etablere en spansk bosetning på Cebu. Med de to høvdingene som ledsagere og hjelpere seilte han fra Bohol Påskesøndag og ankom Cebu den 27. april.
Kommunal vei 1855 (Bærum)
Fylkesvei 1616 gikk mellom Økri og Bryn kirke i Bærum kommune. Veien var 3,3 km lang.
Lysakerlokket
Lysakerlokket er en veitunnel på europavei 18 i Bærum kommune i Viken. Den er 260 meter lang og har to hovedløp, pluss to sideløp for av- og påkjøringsramper.
Kommunal vei 1855 (Bærum)
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 154.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 602.
Sicherheitsdienst
Sicherheitsdienst (SD, «Sikkerhetstjenesten») var en etterretningsorganisasjon og del av det nasjonalsosialistiske (nazistiske) maktapparatet i Tyskland mellom 1931 og 1945 og de okkuperte områdene av Europa under andre verdenskrig. SD var ansvarlig for tallrike forbrytelser og ble målrettet brukt til å bekjempe politiske motstandere og underkue befolkningen. Gjennom sine utenlandsavdelinger beskjeftiget organisasjonen seg også med spionasje og hemmelige operasjoner.
Historie
Forløperen for SD var Ic-Dienst, en liten gruppe som jobbet fra en privatleilighet, og var underlagt Heinrich Himmler. SD ble opprettet i 1931 av Reinhard Heydrich. Det første året fungerte den som NSDAPs private etterretningstjeneste, men ble etter maktovertagelsen i 1933 gradvis en del av statsapparatet i Det tredje rike. I begynnelsen konkurrerte den med Sturmabteilung (SA), som riktignok ikke hadde noen egen etterretningsavdeling, men som allikevel utførte mange av de samme oppgaver. I 1938 ble SD formelt en statlig etterretningstjeneste.
Hovedoppgaven var kartlegging og nøytralisering av potensielle fiender av Det tredje rike. For å utføre dette arbeidet bygde SD opp en omfattende organisasjon med et stort nettverk av angivere og agenter. I tillegg overleverte SD informasjon til Gestapo og Reichskriminialpolizei (Kripo), som utførte arrestasjoner og forhør. Både SD og Gestapo var underlagt Reichsführer-SS, som også var rikets høyeste politisjef.
I 1936 ble politiet delt inn i Ordnungspolizei (ORPO) og Sicherhetspolizei (Sipo). Sipo bestod av Reichskriminialpolizei og Gestapo, og ble ledet av Heydrich, som dermed var sjef for både Sipo og SD.
En av SDs oppgaver var å finne ut hvem som stemte nei ved Hitlers folkeavstemninger. Under Nürnbergprosessen ble det fremlagt en rapport fra SD i Cochem etter valget 10. april 1938. Noen i valgkomitéen merket stemmesedlene med nummer, skrevet med skummetmelk. Rekkefølgen på de som stemte, var notert, og siden stemmesedlene ble levert ut i nummerorden, var det lett å sjekke hvem som hadde stemt hva.
Det oppsto konkurranse med Wehrmachts etterretnings- og kontraspionasjetjeneste Abwehr, og Himmler forsøkte å få alt etterretningsarbeid underlagt SS. Etter 20. juli-attentatet mot den tyske diktatoren Adolf Hitler i 1944, hvor flere ledende personer i Abwehr var involvert, fikk han anledning til dette. De fleste seksjoner av den militære etterretningen ble da innlemmet i Amt VI.
Organisasjon
I 1939 ble SD underlagt RSHA og delt i to:
Sikkerhetsstyrkene
SD var kjernen i sikkerhetsstyrkene i de okkuperte områdene. Organisasjonen hadde bataljoner som normalt var underlagt SS' og politiets kommando. SD var også tilstedeværende i konsentrasjonsleirer og avga ved behov personell til spesialenheter som Einsatzgruppen.
Sammen med ORPO var SD hovedansvarlig for ro og orden i jødiske ghettoer i Polen. Når SS-soldater utførte raid i ghettoene var dette normalt etter SDs kommando.
Lokalkontorer
SDs hovedkontor lå i Prinz-Albrecht-Straße i Berlin. I tillegg hadde SD kontorer i byer over hele Tyskland. Små kontorer var kjent som SD-Unterabschnitte, mens store ble kalt SD-Abschnitte (underavsnitt og avsnitt). Kontorene var underlagt lokale inspektører, med tittelen Inspektor des Sicherheitspolizei und SD. Inspektørene var i sin tur underlagt både RSHA og lokale SS- og politikommandanter.
Sicherheitsdienst i Norge 1940-1945
SIPO und Sicherheitspolizei i Norge ble organisert i seks avdelinger under ledelse av Heinrich Fehlis som Befehelshaber der SIPO und Sicherheitsdienst (BdS). Sicherheisdienst var Abteilung III under ledelse av Herbert Noot. Abteilung III var ansvarlig for å redigere og gi ut Meldungen aus Norwegen.
Mitteldeutscher Rundfunk
Mitteldeutscher Rundfunk (MDR) er et tysk offentlig kringkastingsselskap i delstatene Sachsen, Sachsen-Anhalt og Thüringen (Mitteldeutschland). Det har sete i Leipzig, og er medlem av ARD.
Selskapet ble grunnlagt i 1924. Etter å ha vært avskaffet siden 1945 ble det gjenopprettet i 1991.
Lisensiat
Lisensiat (av latin licentia docendi , lisens til å undervise) er en akademisk grad som har vært i bruk i en rekke land. Innholdet i graden og dens plassering i gradshierarkiet har variert med land, fag og tid, men den regnes som en forskningsgrad og tilsvarer omtrent doktorgraden som brukt i de fleste land i dag. Lisensiatgraden som brukt i Danmark og Norge oversettes gjerne til engelsk som PhD.
Lisensiat var i middelalderen en baccalaureus som hadde fått lisens til å undervise ved universitetet.
I Danmark og Norge var lisensiat tidligere en grad plassert noe under gammel doktorgrad. Graden eksisterte i Norge frem til 1845, og igjen i perioden 1955–2003 (ved Universitetet i Oslo og NTH). Graden var lite brukt, mest ved det juridiske fakultet (lic. jur.). Ved NTH ble graden lic.techn. tildelt i perioden 1956 til 1978 da den ble avløst av dr.ing.-graden.
I Danmark har lisensiatgraden på 2000-tallet blitt erstattet av ph.d.-graden, som i forskriften hadde det offisielle navnet «ph.d.-graden (licentiatgraden)» frem til 2002. Også i Norge tilsvarte graden nivåmessig den senere ph.d.-graden som ble innført i 2003.
Duy Tân
Duy Tân (født 3. august 1900 i Hue, død 26. desember 1945 i Fransk Ekvatorial-Afrika) var i årene 1907 – 1916 vietnamesiske keiser.
Han hadde egentlig navnet Nguyễn Phúc Vĩnh Sanvar og var sønn til keiser Thành Thái. Han ble innsatt da faren ble sendt i eksil for anti-fransk motstandsarbeid. Men som sin far arbeidet også keiser Duy Tân mot de franske koloniherrene og deltok i planleggingen av et opprør fra franskmennene. Planene ble imidlertid avslørt, og han flyktet fra palasset i Hue, men ble arrestert og sendt sammen med faren i eksil til den franske øya Réunion i Indiahavet 800 km øst for Madagaskar.
Duy Tân deltok i andre verdenskrig som major i De frie franske styrkene og døde rett etter krigsavslutningen i en flyulykke over det sentrale Afrika i 1945, på vei hjem til Vietnam, hvor det var store forventninger til at han kunne være en motvekt til Hồ Chí Minh.
Friedrich Adolph Traun
Friedrich Adolph Traun (født 29. mars 1876 i Wandsbek, død 11. juli 1908 i Hamburg) var en tysk tennisspiller og sportsutøver.
Traun deltok under de første olympiske lekene i moderne tid 1896 i Athen. Han kom på tredjeplass i sitt innledende heat på 100 meter og kom ikke til finalen.
I tennisturneringen møtte han i første omgang John Pius Boland som han tapte for, Boland vant hele turneringen. I doubleturneringen spilte Traun sammen med Boland, i finalen møtte de Dionysios Kasdaglis og Demetrios Petrokokkinos som de beseiret og Traun ble olympisk mester og Boland vant sin andre olympiske tittel.
Allan Pinkerton
Allan Pinkerton (født 25. august 1819 i Glasgow i Skottland, død 1. juli 1884) var en skotsk/amerikansk detektiv og spion. Han er best kjent for å ha opprettet det første detektivbyrået i USA, Pinkerton Agency.
Calathus melanocephalus
Calathus melanocephalus er en av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Calathus melanocephalus finnes i hele Europa, i Asia og Nord-Afrika. Finnes vanlig i Norge.
Utseende
Calathus melanocephalus er 8-9 mm lang og en generelt litt smale løpebiller med lange slanke bein. Oversiden er ganske flat, mens buksiden er mer rund. Hodet og dekkvingene er svart på farge. Brystskjoldet er lyst og gul-rødt på farge og har avrundede bakhjørner, det er omtrent like bredt som dekkvingene ved skuldrene. I nord og i fjellet finnes en mørkere variant, der hele brystskjoldet er mørkt. Både antennene og beina er gul-røde. Antennens fjerde ledd med fine korte hår og en lang børste/børster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Kloen (kloleddet) ytterst på beina har fine tenner på innsiden. Dekkvingene har tre børstepunkt i det tredje rillemellomrom.
Levevis
Calathus melanocephalus på fuktige enger, i krattskog og langs vassdrag. Den finnes også i fjellet. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres. Larvene lever som predatore.
Fylkesvei 7224
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 43.
Kortbaneløp på skøyter
Kortbaneløp på skøyter eller bare Kortbaneløp er en skøytesport der fire til seks personer konkurrerer samtidig ved å gå fort, men samtidig taktisk riktig, rundt inne på en ishockeybane. Banen er oval, 60 x 30 meter, og gir 111,12 meter i omkrets. Løperne går ikke i delte baner som de gjør i hurtigløp på skøyter.
VM har blitt holdt i sporten siden 1981, den var demonstrasjonssport under Vinter-OL 1988 og ble fra 1992 en del av OL-programmet. Idretten er så langt mest utbredt i USA, Canada, Kina, Japan, Sør-Korea og Australia.
Øvelsene er de samme for kvinner og menn, 500 m, 1000 m og 1500 m.
Nina Romasjkova
Nina Apollonovna Romasjkova Russisk: Нина Аполлоновна Ромашкова (født  Ponomarjova 27. april 1929 i Sverdlovsk, død 19. august 2016 i Moskva) var en sovjetisk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.
Romasjkova ble olympisk mester i friidrett under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Hun vant konkurranse i diskos for damer med et kast på 51,42 meter, foran sine landsmenn Jelizaveta Bagrjanzeva og Nina Doembadse.
Tore Løvland
Tore Løvland, født 8. november 1965 i Kristiansand, er en norsk tidligere fotballspiller som spilte nesten hele sin karriere i Start.
Han ble hentet til klubben av Brian Green fra moderklubben foran 1987-sesongen, og debuterte i Eliteserien i bortekampen mot  i den første seriekampen dette året. Start vant forøvrig kampen 2–1. I Vigør ble han klubbens toppscorer i 1986 med 24 mål, og ble hentet til Start som angrepsspiller. Sesongen 1987 ble ingen suksess, hverken for Løvland eller Start, og da klubben tok til med sesongforberedelsene på nest øverste nivå i 1988, ble han og Pål Lydersen omskolert til forsvarsspillere. 1988-sesongen ble avsluttet på beste måte for Start da ble slått i siste kvalifiseringskamp 3–1 i Stavanger.
Resten av Løvlands karriere hos Start, som varte frem til 1996, spilte klubben i Eliteserien, og han fikk totalt 218 obligatoriske kamper for klubben. I denne tiden fikk klubben to bronsemedaljer i serien.
Etter tiden i Start, ble han spillende trener for Øvrebø i 1997, hvor han ledet laget til opprykk.
I 1999 ble han trener for hvor han førte laget til 2.-plass i 3. divisjon.
Løvland ble kåret til «Årets forbilde» i Søgne i 2009, blant annet for sitt engasjement som trener for Søgne FK og Søgne Håndballklubb, og ikke minst som pådriver for byggingen av Langenes Stadion.
Tore Løvland arbeider i dag som Arrangementskoordinator for Kristiansand Kommune.
Tomsk
Tomsk (russisk: Томск) er en by og det administrative senteret i Tomsk oblast, Russland. Byen ble grunnlagt ved elven Tom i 1604 som en militær utpost mot nomadefolk og er en av de eldste i Sibir. Byen har gått gjennom flere faser, og har vært et sted for eksil, et handels- og transportsentrum, og er i dag en universitetsby. Tomsk har en befolkning på over 500.000, hvorav hver sjette person er student. Studentene kommer fra hele Sibir, Sentral-Asia og den europeiske delen av Russland. Av denne grunn har Tomsk trolig en større andel av fremmedspråklige enn noen annen by i Sibir.
I Tomsk kan man finne en rekke severdigheter fra forskjellige tidsepoker, blant annet trearkitektur.
Historie
Tomsk ble grunnlagt ved et dekret av tsar Boris Godunov i 1604 etter at Toyan, tatarhertug av Eushta, ba om tsarens beskyttelse mot kirgisiske banditter. Tsaren sendte 200 kosakker under kommandoen til Vasily Tyrkov og Gavriil Pisemsky for å bygge en festning på bredden av elva Tom, med utsikt over det som skulle bli byen Tomsk. Toyan aksepterte den russiske kontrollen og avsto landområdet som festningen ble bygget på til tsaren.
Tomsk militære betydning ble etter hvert erstattet med at byen ble et handels- og transportsenter for karavaner fra Kina. Dette ga Tomsk ytterligere stimulans for vekst, og det gjenspeiles i bygging av store murstein kirker, som Åpenbaringskatedralen (først ferdig i 1784) og Oppstandelseskirken (1789), et mesterverk av sibirsk barokk arkitektur. I 1782 fikk Tomsk bystatus og i 1804 ble Tomsk administrativt senter i et nytt gubernija som inkluderte de moderne byene Novosibirsk, Kemerovo, Krasnojarsk og østlige område av Kasakhstan, noe som førte til ytterligere vekst av byen.
I 1830 ble det oppdaget gull i nærheten, som førte til en videre utvikling av Tomsk på 1800-tallet. Under byggingen av den transsibirske jernbanen på slutten av det 19. århundre, gikk Tomsk glipp av en gyllen mulighet når det russiske samferdselsdepartementet besluttet at den transsibirske jernbanen skulle krysse over elven Ob sør for byen. Denne beslutningen tilsidesatte Tomsk, men skapte byen Novonikolaevsk, som senere ble den store sibirske metropolen Novosibirsk. Tomsk fikk i stedet bygget en sidelinje i 1896, slik at byen kunne forbli et senter for handel og landbruksutvikling i det sentrale Sibir.
På midten av 1800-tallet var en femtedel av innbyggerne personer som ble sendt dit i eksil. Dette førte til at Tomsk aksepterte en rekke religiøse trosretninger i tillegg til russisk ortodoksi. Etter noen år oppsto byen som et utdanningssenter i Sibir og Tomsk statlige universitet og Tomsk polytekniske universitet ble bygget. Da den andre verdenskrigen startet var en tolvtedel av innbyggerne studenter. Av den grunn er Tomsk ofte blitt kalt «Sibirsk Athen».
Under andre verdenskrig ble ca. 30 fabrikkanlegg flyttet fra den europeiske delen av Russland til Tomsk, slik at deres viktige produksjon kunne opprettholdes. Som følge av dette vokste byen kraftig og den sovjetiske regjeringen valgte i 1944 å etablere Tomsk oblast (region), med Tomsk som administrativt senter.
Under den kalde krigen var Tomsk ett av flere steder som ble lukket, og utenforstående og særlig utlendinger ble nektet adgang. Dette ble i 1949 tatt et steg videre da en hemmelig by, kjent som «Tomsk-7» (også ofte kalt «Postboks 5») ble grunnlagt 15 kilometer fra Tomsk. Den nye bebyggelsen ble hjemmet til Tomsk atomkraftverk (senere omdøpt Sibirskaya atomkraftverk), landets første industriell skala atomkraftverk. Tomsk-7 fikk kommunal status i 1956 og ble omdøpt Seversk i 1992.
Befolkningsutvikling
Merknad: I perioden 1897 til 1926 ble det gjort folketellinger.
Arkitektur
Tomsk er godt kjent for sin trehusarkitektur. Områder med trehus med nydelige utskjæringer med overdådige detaljer (ornamenter eller «kniplinger»), spesielt rundt vinduer. Husene er ellers ofte bygget av solide stokker med planke ytterkledning. Et meget godt bevart område med trearkitektur, er Verhnyaya Yelan' med sine mange tradisjonelle gamle herskapshus tilhørende datidens handelsmenn.
Antallet gamle hus i denne stilen er avtagende grunnet manglende vedlikehold, nyutvikling og at noen av dem brenner ned, da denne typen bebyggelse har liten eller ingen brannbeskyttelse.
Administrativ og kommunal status
Tomsk fungerer som det administrative senteret i oblasten (regionen), selv om det ikke er en del av det.
Politikk
Tomsk oblast er styrt av guvernør og en duma på 33 medlemmer. Sergey Zhvachkin, tok over som guvernør i 2012 og etterfølger Viktor Kress som ledet regionen i over 20 år. Av de 33 medlemmene i dumaen, er 16 valgt fra de åtte doble mandat distrikter mens 17 er valgt fra partilister.
Byens ordfører er Ivan Klein. Han vant valget i 2012 med 62% av stemmene og er medlem av partiet Forent Russland. Ivan Klein erstattet Nikolai Nikolaichuk, da han valgte å trekke seg noe før hans 5 års periode utløp etter en måneder lang konflikt med den gangs guvernør Sergei Zhvachkin i Tomsk oblast.
Bydeler
Tomsk består av fire bydeler (Rajon):
Arne Danielsen
Arne Kjell Danielsen (født 8. juni 1955) er en norsk journalist og forfatter. Han vokste opp på Tøyen/Grønland og bor på Siggerud utenfor Oslo. Han har arbeidet som trikkefører, redaktør, forfatter, informasjonsdirektør, frilansjournalist og fotograf. Han var også en av stifterne av Vålerenga Sjakklubb i 2008.
Hessischer Rundfunk
Hessischer Rundfunk (hr) er et tysk offentlig kringkastingsselskap i delstaten Hessen, med sete i Frankfurt am Main. Det er medlem av ARD.
Arne Danielsen
Han er dessuten kjent som sjakkforfatter. Åttenderaden er en norsk sjakkroman, og bøkene hans om sjakkverdensmester Magnus Carlsen er oversatt til dansk og nederlandsk. Den engelskspråklige boka The Wizards er skrevet sammen med den indiske forfatteren og journalisten Sriram Balasubramanian, og ble lansert i New York i forbindelse med sjakk-VM i november 2016.
Arne Danielsen er redaktør av fagbladet Yrkestrafikk, utgitt av Yrkestrafikkforbundet. Han var fra 1987 til 1998 redaktør av bedriftsbladet Sporveisnytt, og fra 2018 til 2020 redaktør for Norsk Sjakkblad (sammen med Jonathan Tisdall).
Tomsk
Naturressurser
Tomsk oblast er rik på naturressurser. Oljereservene er beregnet til 2,5 milliarder tonn, 1,3 billioner kubikkmeter gass og 75,5 millioner tonn brun kull. Region er beregnet å ha det nest største reservoaret av torv i Russland. Om lag 60% av territoriet i regionen er skog.
Utdanning
Tomsk har en rekke fremtredende institusjoner for høyere utdanning, inkludert:
Antall studenter i Tomsk er ca. 85.000.
Et stort antall utdanningsinstitusjoner i byen bidro til at Tomsk tidlig ble et viktig senter for IT-bransjen i Russland. Tomsk var en av de første byene i Russland som fikk tilgang til Internett. Internett ble tilgjengelig i 1990 etter at universitetene og forskningsinstitusjonene mottok tilskudd til dette.
Transport
Den russiske riksveien (Den russiske føderasjons automagistrale - motorvei) M53 «Baikal» går fra Novosibirsk, gjennom Tomsk, til Irkutsk.
Største parten av den offentlige kommunikasjonen i den indre by og i forstedene skjer med «marshrutkas» (drosjer i ruter), hovedsakelig PAZ-minibusser. De betjener ca. førti ruter og er litt dyrere enn trolleybusser, men stopper på anmodning fra passasjerer som vil av eller på utenom de vanlige holdeplassene.
Den offentlige kommunikasjonen i byen ellers blir gjort med trolleybusser, vanlige busser og noen trikkelinjer.
På elva Tom finnes både en gods og en passasjerhavn.
Fly
Byen fikk sin egen flyplass, Bogashevo, i 1967. Flyplassen har også chartertrafikk av UTair og Alrosa Mirny Air Enterprise.
På flyplassen finner du også et luftfartsmuseum.
Jernbane
Tomsk har en (hoved)jernbanestasjon og er koblet til den regionale jernbanelinjen Bely Jar - Tajga - Tomsk. Jernbanelinjens opprinnelige lengde var på 95 km og åpnet i 1896. I Tajga møter jernbanelinjen Den transsibirske jernbanen, som er ca. 50 km fra Tomsk. Det finnes også flere mindre stasjoner for forstads- og regionale tog i byen. Total jernbanelengde i Tomsk-regionen er 346 km. Tomsk jernbanen eksisterte som en selvstendig enhet fram til 1961. På nåværende tidspunkt tilhører Tomsk jernbanelinjen til Den vest-sibirske jernbanen, en gren av det russisk jernbaneselskapet.
Togene knytter Tomsk til Anapa, Asino, Barnaul, Bely Yar, Moskva, Novokuznetsk, Novosibirsk, Sotsji, og Tajga.
Kultur
Tomsk har mange kulturinstitusjoner, inkludert flere teatre samt et barneteater og et dukketeater. I byen finnes store konsertarenaer som musikkonservatoriets konsertsal og Tomsk Palace of Sport. Byen har også kulturelle sentre viet til tysk, polsk og tatarske språk og kultur.
Det finnes en rekke museer i Tomsk viet til ulike tema, særlig kunst, lokal historie og treskjæring. Det finnes også et museum for undertrykkelse, som ligger i KGBs tidligere fangekjeller. Statsuniversitetet i Tomsk har en rekke små museer med utstillinger for arkeologi, paleontologi, zoologi, samt et herbarium og en botanisk hage.
Som i mange andre byer i det tidligere Sovjetunionen, ødela den revolusjonære regjeringen en rekke gamle kirker i byen, inkludert to fra det 17. århundre. Imidlertid klarte Tomsk å spare noen av sine kirker ved å gjøre dem om til maskinbutikker, lager, arkiver og til og med boliger. Etter kommunisttiden har noen av kirkene blitt renovert og returnert til sine menigheter. Eksempler på dette er den katolske kirken Den hellige rosenkrans, en luthersk kirke (ombygd), en stor synagoge som er blant de vakreste i Russland, samt to moskeer (hvor den ene finnes i Tartarkvartalet).
Sport
Byens stolthet i fotball er klubben Tom Tomsk. Laget har profflisens, og siden lagets opprykk til Russlands førstedivisjon i 2004, har de lokale supporterne kunnet se noen av landets beste lag spille på byens egen stadion, Trud.
Ole Tom Torjussen
Ole Tom Torjussen (født 4. mars 1962 i Kristiansand) er en norsk musiker, trommeslager og produsent oppvokst i Vennesla. Produserer Annette Gil som har gitt ut albumene Comfortably Young (2016) og Desert Disco (2013). Produserte også 5 album med det nå oppløste bandet Seven der han og var låtskriver sammen med Annette Gil. Driver sitt eget plateselskap House of Distillery Records (HOD) som gir ut Annette Gil. Fra og med 2015 er han blitt trommeslager i progrockbandet Aunt Mary. I 2016 han også han blitt medlem av bandet til Ronni Le Tekrø, Kingdom Of Norway. Mellom 2003 og 2008 spilte han trommer med solobandet til Michael Krohn fra Raga Rockers. Bandet het Easy Riders som gav ut to album. Medlemmer var Michael Krohn, Johnny Skalleberg, Eivind Staxrud, og Henning Sandsdalen og Ole Tom Torjussen. To album med Finn Coren har det også blitt. Siden 2007 har han vært med i Åge Sten Nilsen sitt show The Show Must Go On (TSMGO) som er basert på musikken til det britiske rockebandet Queen. Har også vært med i bandene I.C. Eyes, Kainos, 4 Får og Envegskjøring.
Prosopografi
Prosopografi er en historisk metode som går ut på å samle detaljerte oppysninger om livsforløpet til en gruppe mennesker og dens indre relasjoner. Prosografi kalles også for kollektiv biografi, hvilket forteller om fremgangsmåten.
Vesttunnelen
Vesttunnelen er en veitunnel på fylkesvei 618 og fylkesvei 153 i Bærum kommune i Akershus. Den delen av tunnelen som er på fylkesvei 618 er 455 meter lang og har en rundkjøring i midten hvor utstikkeren på fylkesvei 153 er koblet sammen, den er 65 meter lang.
Romerriket
Romerriket var en italisk sivilisasjon som vokste ut fra bystaten Roma i oldtiden, grunnlagt på Den italienske halvøy på 700-tallet f.Kr. I løpet av sin tolv århundre lange livstid endret den romerske sivilisasjonen seg fra å være monarki via republikk til å bli et keiserrike. Romerriket kom til å dominere Vest-Europa og hele området rundt Middelhavet gjennom erobring og assimilering. Fra å begynne som en enkel bosetning, ekspanderte Roma til et av de største riker i den antikke verden med et beregnet folketall på mellom 50 og 90 millioner innbyggere (grovt sett 20 prosent av jordens befolkning) og dekket et område på rundt 5 millioner km² på sitt høydepunkt i året 117 e.Kr.
Via erobring og assimilering kom Romerriket til å dominere sørlige og vestlige Europa, Anatolia, Nord-Afrika, og deler av nordlige og østlige Europa. Roma dominerte alle områder langs Middelhavet, og var en av de mektigste faktorene i den antikke verden. Det er ofte gruppert inn i den klassiske antikken sammen med antikkens Hellas, og deres sammenlignbare kultur og samfunn blir betegnet som den gresk-romerske verden.
Antikkens romerske samfunn har bidratt til utviklingen av moderne regjering, lov, politikk, ingeniørkunst, kunst, litteratur, arkitektur, teknologi, krigføring, religion, språk og samfunn. Som en høyt utviklet sivilisasjon profesjonaliserte og ekspanderte romerne sitt militære system og skapte et regjeringsystem kalt res publica, «offentlig affære», som er inspirasjonen for de moderne republikker, blant annet USA og Frankrike. Romerriket oppnådde imponerende teknologiske og arkitektoniske prestasjoner, som byggingen av et omfattende system av veier og akvedukter, foruten også byggingen av store monumenter, palasser og offentlige bygg.
Alingsås Tidning
Alingsås Tidning (AT) er en svensk morgenavis og nettavis. Den utkom første gang under navnet «Alingsås Weckoblad» 7. januar 1865. Morgenavisen utgis i Alingsås kommune, Herrljunga kommune og Vårgårda kommune tre dager i uken (tirsdag, torsdag og lørdag). Avisen når 55% av innbyggerne i de tre kommunene og opplaget er cirka 12 000, ifølge AT's nettavis (september 2016).
Avisen har siden begynnelsen blitt utgitt av familien Michelsen, første utgiver var Janus Daniel Michelsen og avisen og mediehuset drives nå av fjerde og femte generasjon. Avisen inngår i aviskonsernet William Michelsen Boktryckeri. Avisen betegner seg politisk som uavhengig liberal.