cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fengyi-demningen
Fengyi-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i provinsen Sichuan i Kina, i vassdraget Jialing, ei venstre sideelv til midtre Chang Jiang. Arbeidet med demningen ble påbegynt i 2006, og er planlagt ferdigstilt i 2011.
Agincourt
Agincourt kan vise til:
Prestegjeld i Norge
Prestegjeld i Norge er en oversikt over de historiske prestegjeld i Norge, som i første halvdel av 1800-tallet dannet grunnlag for kommunestrukturen i Norge.
Borg bispedømme
Senere opprettet 1969 ved utskillelse fra Oslo bispedømme.
Stølåa
Stølåa er en sideelv fra vest til Driva i Drivdalen, Oppdal kommune i Trøndelag fylke.
Geografi
Selve Stølåa er 7,2 km lang men vassdraget medregnet Raudåa er 14 km og drenerer et nedbørsfelt på 43 km². Elven har sitt utspring i Storbrean ca 1 800 moh. ca. 1 km sørøst for Namnlauskollen (1862 moh). Fra utspringet renner den nordøstover gjennom et smalt tjernsystem før den dreier øst-sørøst gjennom nok et tjern og tar opp noen mindre bekker i det grunne dalsystemet som kuliminerer med Stølådalsoksli, begynnelsen på Stølådalen. Fra Stølådalsoksli renner den i en bue, først mot nordøst til den ender i Drivdalen retning sørøst
Vern
Elva er vernet i sammenheng med verneplan 108/2 Driva (øvre deler).
A-3 (undervannsbåt) (1913–1940)
A-3 var en undervannsbåt av A-klassen som den norske marine brukte fra 1914 til 1940. Den ble senket i 1940 for at den ikke skulle havne i fiendens hender natten mellom 15. og 16. april 1940. Merk at bildet til høyre viser A-4.
Ubåten deltok i nøytralitetsvernet under 1. verdenskrig.
A-3 ble utrustet for kamp natt til 9. april 1940, og sendt ut Oslofjorden. Båten kom aldri i kamp, og det ble besluttet å senke den sammen med A-4 for å hindre at den skulle falle i fiendens hender. Ubåtene ble senket på 10 meters dyp i Vekerbukta i Tønsbergfjorden natten 15.-16. april 1940.
Ruslan Abbasov
Ruslan Abbasov (født 24. juni 1986) er en aserbajdsjansk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han representerte Aserbajdsjan under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i de innledende rundene.
West Haven
West Haven er en by i New Haven County i Connecticut i USA med cirka 52,360 innbyggere (2000).
New Haven University ligger i West Haven.
Hele det tettbygde New Haven-området, som består av 22 byer og småbyer, har en samlet befolkning på 571,310.
Sant’Angelo in Pescheria
Sant'Angelo in Pescheria eller in Piscaria er en kirke i Roma fra det 8. århundre. Tilnavnet «In Pescheria» viser til beliggenheten rett ved fiskemarkedet som var bygget i ruinene av oldtidens Porticus Octaviae rett ved den jødiske ghettoen.
Paolo Nicolai
Paolo Nicolai (født 8. juni 1988) er en italiensk sandvolleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvartfinalen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han utslått i kvartfinalen.
Landsforeningen for overvektige
Landsforeningen for Overvektige (LFO) er en norsk interesseorganisasjon etablert i 2000 av Fedon Lindberg og arbeider med å hjelpe og lette hverdagen til alle som sliter med overvekt.
Ragnhild Barland
Barland var stortingsrepresentant for Telemark fra 1985 til 1997 og medlem av Skien kommunestyre fra 1975 til 1985. I perioden 1983–1985 var hun varaordfører i Skien.
Landsforeningen for overvektige
Om organisasjonen
Blant arbeidsoppgavene til organisasjonen er å informere om behandlingstilbud, informere og bidra til å forebygge utvikling av overvekt og arbeide for at fedme blir definert som en kronisk lidelse i trygderettslig forstand.
Ragnhild Barland
Barland var lærer ved Skien offentlig høyere almenskole fra 1957 til 1974 og undervisningsinspektør ved Skien videregående skole fra 1975 til 1985.
Landsforeningen for overvektige
Om organisasjonen
LFO er medlem av Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon. I 2012 hadde organisasjonen ca. 300 medlemmer.
Skuespiller og politiker Jørgen Foss var styreleder fra 2010 inntil han trakk seg i 2015, etter å ha blitt utsatt for mye netthets og flere drapstrusler over en lengre periode. Nåværende leder er Mari-Mette Graff.
Lokallag
Lokallag med ledere registrert i 2013:
Østerrike under EM i friidrett 1950
Østerrike deltok med 11 utøvere under EM i friidrett 1950 som ble arrangert 23.–27. august 1950 i Brussel. Østerrike tok sin aller første medalje i EM-historien under mesterskapet, en sølvmedalje.
Richard Smith (landhockeyspiller)
Richard Smith (født 28. september 1987) er en britisk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på fjerdeplass med det britiske landslaget.
Anagni
Anagni er en by i provinsen Frosinone i regionen Lazio i Italia. Byen har rundt 20 000 innbyggere.
Antikkens Anagnia ble antakelig grunnlagt på 500-tallet f.Kr. av hernikerne. Stedet fikk etter romernes erobring i år 306 f.Kr. status som municipium, det vil si en kommune under romersk overhøyhet, men med kommunalt selvstyre.
Byen ble i år 756 e.Kr. gitt til kirken av Pipin den yngre. Som fødested og residens utenfor Roma for pavene Innocens III, Gregor IX, Alexander IV og Bonifatius VIII fra slutten av 1100-tallet til begynnelsen av 1300-tallet opplevde byen, som var biskopsete fra 400-tallet, sin glanstid under høymiddelalderen. Arkitekturen i den såkalte pavenes by har derfor en tydelig preg av middelalderen.
Château de Chantilly
Château de Chantilly er et historisk viktig fransk slott, som ligger i byen Chantilly, 38 km nordøst for Paris. Slottet består av to bygninger; Grand Château, som ble ødelagt under den franske revolusjonen og gjenoppbygd i 1870-årene, og Petit Château som ble bygd ca. 1560 for Anne de Montmorency (1493–1567). Slottet eies av Institut de France, som holder det åpent for publikum.
Flekkmarihand
Flekkmarihand (Dactylorhiza maculata ssp. maculata) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).
Château de Chantilly
Eiendommens historie starter i 1484, da Chantilly kom i familien Montmorencys eie. Den første bygningen, som ikke eksisterer lenger, men er erstattet av Grand Château, ble bygd i 1528-31 for Frankrikes Konnetabel Anne de Montmorency, av Pierre Chambiges. Petit Château ble også bygd for ham (Anne), ca. 1560, trolig av Jean Bullant. I 1632, etter Henrik IIs død, ble slottet overtatt av Louis II av Bourbon, Prins av Condé, som arvet den av sin mor, som var en Montmorency.
Flekkmarihand
Utseende
Denne orkidéen har fått navn etter utseendet på bladene sine. Den har nemlig massevis av svarte flekker på de grågrønne bladene. Blomstene kan variere veldig i farge, helt fra ganske mørk rosa med røde tegninger til nesten hvit med lyserosa tegninger. Flekkmarihand blir rundt 20–30 centimeter høy.
Château de Chantilly
Det opprinnelige huset ble ødelagt under den franske revolusjonen. Det ble reparert til en beskjeden standard av den siste fra Condé-familien, men ble fullstendig gjenoppbygd i 1875-81 av Henri d’Orleans, duc d'Aumale, etter design av Honore Daumet. Duc d'Aumale testamenterte eiendommen til Institut de France. Under første verdenskrig ble slottet under store deler av krigen brukt som hovedkvarter for den franske øverstkommanderende.
Slottets kunstutstilling er en av Frankrikes største samlinger av historiske malerier, etter Louvre. Særlig har den mange franske malerier og bokillustrasjoner fra 14- og 1500-tallet. Biblioteket inneholder over 700 manuskripter og 12 000 bøker, bl.a. en bibel av Gutenberg.
Flekkmarihand
Utseende
Flekkmarihand tilhører den vanskelige slekta Dactylorhiza, på norsk marihandslekta. Innad i slekta er det mange arter og underarter som det kan være vanskelig å se forskjell på. To av de vanligste er flekkmarihand og skogmarihand. De vokser tildels i samme habitat og kan være vanskelig å skille. Den største forskjellen på disse to er at skogmarihandplanter som regel er større og har flere, kraftigere fargede blomster. Flekkmarihand har også en ganske rund form på underleppa, mens skogmarihand har en mer tredelt underleppe der midtfliken er lenger enn sideflikene.
Systematikk
Flekkmarihand og skogmarihand har vært regnet som separate arter, men blir nå regnet som underarter av Datylorhiza maculata, som har fått artsnavnet blekmarihand, et navn som er lite innarbeidet. Flekkmarihand er nominatunderarten ssp. maculata, mens skogmarihand er ssp. fuchsii.
Forekomster i Norge
Om ikke dette er Norges vanligste orkidé, så er det i hvert fall den en ser oftest. Den vokser fra fjæra og langt opp på fjellet, og den har utbredelse helt fra Lindesnes til Nordkapp.
Grunnen til at flekkmarihand er såpass vanlig er at den er "altetende" hva terreng og næringstilgang angår. Riktignok foretrekker den å ha det litt fuktig, men ellers trives den stort sett overalt. Det er likevel vanligst å finne flekkmarihand i kystheiene på Vestlandet og i Nord-Norge. I Norsk rødliste for arter (2021) er den vurdert som livskraftig (LC).
Steven Sloane
I august 1999 ble den 41 år gamle Sloane ble utnevnt til musikkdirektør for Opera Nord. Han forble i denne stillingen til 2002, da han ble musikalsk leder av American Composers Orchestra i New York. Han har tidligere hatt faste lederstillinger både ved Frankfurt Opera og Opera North i Leeds, England og vært musikalsk leder ved Spoleto Festival i Charleston, USA.
EM i duatlon 2014
EM i duatlon 2014 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Weyer i Østerrike i 2014.
Gjesvål
Gjesvål (også brukt: Gisvold) er en gård på Fannrem i Orkland kommune, omtrent 50 km sørvest for Trondheim. Gården har en lang og mangfoldig historie. Gårdsanlegget ligger omkring 150 meter øst for Orkdal kirke, på samme platå som denne og prestegården, og det kan ha vært bebyggelse og bosetning på platået langt tilbake i førkristen tid.
Gjesvål har tilhørt erkebispesetet i Nidaros. Etter reformasjonen ble gården krongods, og fra 1600-tallet har den blant annet vært fogd-, kapellan- og lensmannsgård. Eierne var i lang tid eiere av halve, en tid også hele, middelalderkirken som lå vest for gården. Familien til dagens eier (2022) overtok halve gården i 1833 – og den andre halvdelen i 1838.
Sagbruksdrift har i perioder, fra 1600-tallet og fremover, vært viktig for Gjesvål.
Hovedbygningen fra 1773, med det spesielle seteritaket, er fredet. Bygningen har mange trekk til felles med trepaleene og lystgårdene i Trondheim, og det er mulig at både arkitekt og bygningsarbeidere ble hentet derfra.
Gårdsnavnet
Gårdsnavnets betydning er ikke entydig forklart. Navneforskeren Oluf Rygh brukte formen Gjesvaal som hovedinnførsel i Norske Gaardnavne (1901). Han mente at Gjesvål-navnet kom fra Geitisváll, der siste ledd, -váll, betyr jord ryddet ved brenning, og at dette senere, som i flere andre gårdsnavn, er forvekslet med -voll. Første ledd kan komme fra mannsnavnet Geitir. Rygh fant det sannsynlig at formen Geitaswale, som finnes i Aslak Bolts jordebok fra 1430-årene, er en feilskriving for Geitiswale, Geitirs váll. Rygh gjengir flere skrivemåter: Gidtzuoldt (1590), Gisuold (1624), Giesuoll (1626), Gißuold (1664) og Gisvold (1723).
Slektsnavnet for eierne har vært skrevet Gisvold i flere generasjoner, men gårdsnavnet skrives fortsatt på flere vis, også innen forvaltningen. Både Gjesvål, Gjesvold og Gisvold er i bruk. Den offisielle skrivemåten (siden 1. januar 1968) er Gjesvål, ifølge Statens kartverks base.
Gårdsnavnets alder er heller ikke kjent, men i Orkdalshistoria har historikeren T.E. Sæveraas kategorisert gårdsnavnene i Orkdal slik: kategori 1: svært gamle navn; kategori 2: navn fra eldre jernalder; kategori 3: navn fra yngre jernalder og kategori 4: navn fra kristen middelalder. Gjesvål er plassert i kategori 1. Sæveraas skriver blant annet: «Til de eldste gardsnavna hører dessuten de navna som ikke lar seg forklare ut fra kjent nordisk språktilfang. Disse gardsnavna kan gå tilbake til den eldste gardsbebyggelsen i Norge, det vil si langt tilbake i førkristen tid».
Historie
Gjesvål, gårdsnummer 31/bruksnummer 7, er ifølge Grunnboken på 1106,3 daa. Med noen tilleggsparseller som er kjøpt tilbake, er totalarealet (2022) rundt 1300 daa. Gården var opprinnelig større, men gjennom årene har størrelsen variert, parseller er utskilt ved bygsling eller salg – og noen er blitt kjøpt tilbake.
Sagbruksdrift har i perioder vært viktig for bygda – og for Gjesvål. Dette var det første eksemplet på moderne næring i jord- og skogbruksbygda Orkdal. De eldste konkrete opplysningene om sagbruksdrift i Orkdal er fra 1610. Da var Knut Gjesvål en av fem bønder med sagbruk – og svarte tiendeskatt av produksjonen til kongen. Senere har sagbruksdriften tilknyttet Gjesvål variert, blant annet på grunn av tidvis forbud mot hugging i kongens skog; uår og uthugget skog; skattlegging og konjunkturer. I 1936 ble Martin Gisvolds sagbruk slått sammen med Orkdal sag og høvleri, med Gisvold som en av tre eiere.
Området i forhistorisk tid og sagatid
Området på landskapsplatået var et naturlig samlingssted lenge før Gjesvål og kirken ble bygd. Grjotar, som lå på omtrent samme sted som Grøtte, er nevnt i Olav den helliges saga. Kongen dro gjennom Orkdal i 1015, og møtte en bondehær på 900 mann på Grjotar.
Sudamericano Femenino 1995
Sudamericano Femenino 1995 er en fotballturnering i regi av CONMEBOL som ble arrangert i Uberlândia, Brasil mellom 2. og 22. januar 1995. Det var den andre gjennomføringen av det søramerikanske mesterskapet i fotball for kvinner. Vinneren kvalifiserte seg til VM.
Gjesvål
Noen hendelser i Gjesvåls historie frem til 1843
Ifølge Henry Røsoch finnes det sparsomt med historiske opplysninger om Gjesvål, men gården er nevnt i blant annet tingbøker, matrikler, skattelister og branntakster fra 1600-tallet og fremover. Den har vært lensmanns-, fogd-, kapellan- og offisergård. I det femtende og sekstende århundre, frem til reformasjonen, tilhørte gården erkebiskopen i Nidaros, og bøndene var leilendinger under denne. Etter reformasjonen ble Gjesvål krongods. Først frem mot 1700-tallet kom gården i privat eie.
Sudamericano Femenino 1995
Gruppespill
Alle spilte i samme gruppe, og møtte hverandre en gang. Vinner og nummer to spilte deretter en ren finale.
Eksterne lenker
Resultater og tabeller ved RSSSF.com
Gjesvål
Noen hendelser i Gjesvåls historie frem til 1843
Flere detaljer om gårdens historie, basert på matrikler, befaringsrapporter og andre historiske dokumenter, finnes i prest og lokalhistoriker Anders Skrondals verk utgitt i perioden 1958–1964: Orkdalsboka, bind 1–3.
Skrivemåter for navn og årstall for hendelsene i tidslinjen nedenfor varierer i de ulike skriftlige kildene.
Gjesvål og Orkdal kirke
Middelalderkirken som tidligere sto på Grøtte, tilhørte Gjesvål fra rundt 1750 til 1794.
I 1640 var Gjesvål fogdegård, og fogden Morten Lauridzen ble, ved kongebrev, ombudsmann for kirken og skulle ha «kirkens indkomst»: kirketienden, landskyld for kirkens jordegods og leie av rundt 30 kyr.
I 1707 bestemte kanselliet at den pengeløse danskekongen kunne selge visse av kirkenes inntekter for tre år av gangen, og i 1712 var det fogden på Gjesvål, Hans Ibsen, som hadde rettighetene til disse inntektene for kirken på Grøtte.
Rundt 1720 ble kong Fredrik IV rådet av sine finanseksperter til å selge unna kirker og prestegårder. Etter ønske fra kongen ble salget avgrenset til kirkene. På landsbasis ble 620 kirker solgt de nærmeste årene. Orkdal kirke ble solgt til de første private eierne i 1725. Den var på den tiden svært forfallen etter mange år med ulike forpaktere. 500 takstein var borte, inventar var tapt eller ødelagt, mye av treverket var råttent. I 1750-årene kjøpte Fredrik Ibsen og svogeren, Hans Bull, kirken. Da Ibsen døde, og enken giftet seg med den tyske feltskjær Wasmuth, ble han eier av en halvpart av kirken.
I 1772 kjøpte den nye eieren av Gjesvål, Henrich Schiødt, begge kirkepartene. Kirken hadde ikke store eiendommer, men korntienden var en sikker, årviss inntektskilde.
I visitasalmanakken etter bispevisitasen i 1780, ble Schiødt omtalt som «en blandt de rosværdige kirkeeiere der aarlig har ladet denne kirke tilse og vedligeholde».
Da kongen solgte kirkene til pengesterke private eiere, bestemte han at bygdefolket skulle levere det som trengtes av materialer til reparasjon og vedlikehold. Dette syntes de var svært urimelig, og etter gode år for jordbruket, ønsket bygdefolket i Orkdal selv å kjøpe og eie kirken. Schiødt var villig til å selge, og på et allmøte i 1794 kjøpte bygdefolket kirken «med tiend, jordegods, landskyld, stolpenger og alle de tilhørende ornamenter».
Hovedbygningen
I 1920 trådte bygningsfredningsloven i kraft. Dette var den første loven for det offentlige bygningsvernet i Norge. Bygningsarven skulle sikres gjennom fredning. «I løpet av 1920-årene ble en stor mengde bygninger fredet. Kriteriene var alder, sjeldenhet og det beste landet hadde frembragt av estetisk og håndverksmessig kvalitet.» Disse tidlige fredningene omfattet som oftest enkeltbygninger. På en gård kunne for eksempel én eller to bygninger være fredet, mens de andre bygningene som utgjorde tunet ikke var det. Senere er disse i mange tilfeller blitt revet og erstattet med nye. Helheten som den fredete bygningen var en del av, er dermed gått tapt. Slik er det ikke på Gjesvål. Bare hovedbygningen fra 1773 ble fredet i 1923, men to stabbur og en sidebygning fra 1800-tallet er også bevart.
Hovedbygningen er et eksempel på den velhavende handelsstandens byggerier i siste halvdel av 1700-tallet. Bygningen sto ferdig i sin nåværende form i 1773. Dette årstallet finnes både i vindfløyene og på overstykket over inngangsdøren. I boken Reise som giennem en Deel af Norge i de Aar 1773, 1774, 1775 paa Hans Majestets Kongens Bekostning er giort og beskreven beskrev historiker Gerhard Schønings en reise han foretok gjennom Orkdal 8. oktober 1773. Der omtalte han flere av de store gårdene i dalføret, også nabogården til Gjesvål, Grøtte prestegård, men han nevnte overhodet ikke Gjesvål. Henry Røsoch skrev i en artikkel i Adresseavisen i 1923 at Gjesvål besto av flere parseller på den tiden Schøning reiste gjennom dalen, og at ingen av dem var store nok til å nevnes i reiseskildringen. En imponerende hovedbygning var ikke tilstrekkelig.
Da Schiødt overtok gården i 1772, ble det holdt befaring, slik skikken var. Det var da 18 hus på gården, de fleste forfalne. I rapporten etter befaringen står det om hovedbygningen at andre etasje var ganske forfallen og måtte «rives til bjelkerne». Andre etasje, slik den fremstår i dag, ble i sin helhet oppført i Schiødts tid. I tillegg gjennomgikk huset store ombygninger, slik at det i dag fremstår som en bygning fra senbarokken, med visse trekk fra rokokkostilen.
Forutsetninger og forbilder
Byggherren, Henrich Schiødt, var en kjøpmann fra Trondheim, men han er ikke nevnt i oversikter eller andre dokumenter der det såkalte «søgadepatrisiatet» er omtalt. Søgadepatrisiatet besto av de mest velhavende og innflytelsesrike handelsslektene i byen. Disse borgerne bygde i siste halvdel av 1700-tallet sine paleer og byhus inne i byen – og lystgårder i byens nærhet, men da Schiødt ønsket å bygge som de rike og mektige, skjedde det på Fannrem, 50 km sørvest for Trondheim, der eiendommene var billigere enn inne i byen. Gjesvål hadde dessuten skogsameie med flere bruk, så det var kort vei til tømmer.
Gjesvåls hovedbygning viser at inspirasjonen har vært de store bypaleene, blant annet Mølmanns palé «Harmonien», som ble bygget like før, og hadde samme arkitektoniske uttrykk og samme takutforming, seteritak, som var høyeste mote blant velhavende byggherrer i Trondheim på 1700-tallet.
Seteritak er en «brukket» takform som var vanlig i Sverige under stormaktstiden (1611–1718). Et seteritak er et valmtak eller et saltak der takflaten er brutt av et vertikalt veggparti som løper rundt hele bygningen. I Sverige ble takformen blant annet brukt på hovedbygningene på adelens setegårder, derav navnet. Setegårder som var «standsmessig bygd» var fritatt for skatt, og seteritaket ble bygd for å oppnå skattefrihet. Til Norge kom denne takformen på midten av 1700-tallet. Her kunne man ikke oppnå skattefrihet ved å utstyre sine paleer med seteritak, men bygningene fikk ekstra høyde og et staselig uttrykk.
Paleene i Trondheim var ambisiøse anlegg bygd etter europeiske forbilder, oppført av tømmer med panel, der de europeiske forbildene var bygd i stein og mur. Ifølge arkitekturhistorikeren Guthorm Kavli har den provinsielle tolkningen av stil og bygningselementer tilført trønderpaleene en særpreget frodighet. Impulsene fra disse bygningene, som var på moten i få tiår rundt 1750, spredde seg til andre geografiske områder, både i Trøndelag og andre deler av landet. Som Kavli skriver: «Lokalsentret Trondheim er det som sprer praktisk byggeskikk og plastisk skjønnhet ut til dette sentrums periferi.»
Bygningskonstruksjon og arkitektur
Hovedbygningen er en laftet trebygning. Bygningskroppen er rektangulær, uten fløyer, og har en grunnflate på rundt 7 x 27 m, i to og en halv etasje, kledd med stående panel. Ingen av de langsgående veggene i første etasje er bærende. Bæring av dekket over første etasje er ivaretatt av kraftige bjelker mellom tverrveggene. Seteritaket er kledd med skiferheller. Inngangsdøren er tofløyet, av barokk karakter.
Basert på den spesielle takformen og utformingen av portalen over hovedinngangen, antok Kavli at trondheimsbyggmesteren Heinrich Kühnemann kan ha vært arkitekten bak bygningen, og at noen av Trondheims dyktigste håndverkere har stått for oppføringen. En annen arkitekt, professor Odd Brochmann var ikke enig i dette. Han omtalte bygningens utforming som «en blanding av det pompøse og det noe troskyldige, som om de stedlige håndverkere ikke riktig har kunnet følge byggherrens intensjoner». Han mente dette kom spesielt godt til uttrykk i «de primitivt utformede gavler» over førsteetasjens vinduer, og «den rokokko-pregede, svulstige bekroning av inngangsdøren».
Bygningen har en stor midtark sentralt plassert på begge langsidene. Fasaden mot vest er strengt symmetrisk om bygningens midtparti. På hovedfasaden mot tunet (mot øst) er symmetrien brutt. Der er det tilføyd et inngangsparti, sannsynligvis mot slutten av 1800-tallet. Brochmann har i sitt verk Bygget i Norge tegnet østfasaden slik han antar den så ut i sin opprinnelige form, med gjennomført symmetri også her.
Finland under EM i friidrett 1966
Finland deltok med 16 utøvere i EM i friidrett 1966 som ble arrangert 30. august–4. september 1966 i Budapest. Finland tok ingen medaljer i mesterskapet.
Gjesvål
Bygningskonstruksjon og arkitektur
På hver side av ytterdøren er vinduene plassert symmetrisk, dels i par, dels enkeltvis, mellom novkassene (novkassene er de innkledde endene av de laftede skilleveggene inne i huset).
US Open 1992 (tennis)
US Open 1992. US Open er en Grand Slam-turnering i tennis. US Open i 1992 ble arrangert i perioden 31. august til 13. september i Flushing Meadows i bydelen Queens i New York. Stefan Edberg beseiret Pete Sampras i herrefinalen i single og Monica Seles vant damefinalen over Arantxa Sánchez Vicario.
Gjesvål
Bygningskonstruksjon og arkitektur
Vinduene i første etasje har konsollformede understykker og trekantgavler, slik flere av trondheimsbyggene har, mens vindusrammene i andre etasje har rokokkokurver. Novkassene er malt i en annen farge enn resten av veggen. Dette gir fasadene liv og rytme, slik det også ble etterstrebet i «trondheimspaleene».
Interiør
Førsteetasjen hadde opprinnelig en gjennomgående midtgang på tvers av bygningen. Kunsthistorikeren Tonte Hegard mente det var sannsynlig at alle værelsene i denne etasjen opprinnelig var i full bredde. Gjennom årene er det foretatt flere bygningsmessige endringer inne i huset. Rundt 1875 ble det for eksempel foretatt ombygginger og ominnredninger.
Brochmann mente i 1979 at de ombyggingene som er foretatt gjennom årene gjør at man ikke kan vite hvordan huset opprinnelig var innredet og hvordan rommene ble anvendt.
Michaelsen utførte også andre utsmykninger i bygningen, blant annet to store veggmalerier i den søndre salen i første etasje. Disse var antagelig malt på lerret eller strie, slik Michaelsen hadde gjort i andre bygninger, blant annet Hornemansgården i Trondheim. Maling av veggmalerier, eller tapeter, på papp ble ikke vanlig før i siste halvdel av 1800-tallet. Veggmaleriene på Gjesvål gikk tapt tidlig på 1900-tallet, da de ble skåret ned og solgt til en oppkjøper. Det er ikke kjent om de fortsatt eksisterer, og i så fall hvor. Såvidt vites finnes det heller ingen fotografier av dem.
Gjesvål og trønderlåna
De eldste eksemplene på trønderlåner skriver seg fra siste del av 1700-tallet. De utviklet seg ut fra behov, økonomi og tradisjon – og ut fra en urban byggeskikk, som hovedbygningen på Gjesvål er et eksempel på. I motsetning til de urbane overklassebygningene som ofte ble bygd under ett, utviklet de vanligste lånene seg i lengderetningen gjennom sammenbygging av eksisterende hus og nye rom.
Det klassiske inngangspartiet er gjerne blitt regnet som en del av selve definisjonen av ei trønderlån. Fasaden har ofte en enkel og streng utforming, mens ytterdørene med omramming er rikt utsmykket. Brochmann, som uærbødig hadde omtalt overstykket over inngangsdøren på Gjesvål som «svulstig» og gavlmotivet over vinduene som «primitivt utformet», skrev videre at «Begge motiver skulle finne vei til en og annen bondes hus.» De fleste trønderlånene er bygget senere enn Gjesvåls våningshus, så forbildene er i større grad preget av klassisistisk arkitektur enn av barokk og rokokko, men understrekingen og fremhevingen av bygningens inngangsportal er like tydelig. Omramningen hadde til dels en praktisk funksjon som overgang mellom vegg og dørkarm, men det dekorative var like viktig som det funksjonelle.
Utformingen av vinduene i bypaleene varierte, men både hovedbygningen på Gjesvål og de eldste trønderlånene har vinduer med to fag og åtte ruter i faget i første etasje og seks ruter i faget i andre etasje. Ytterveggene er kledd med vekselpanel, med varierende grad av profilering.
Tidligere våningshus
Bygningene på Gjesvål brant ned i en storbrann i 1754. 11 hus brant ned til grunnen. Et tingsvitne sa at hele gården ble lagt i aske, men da det ble holdt befaring av bygninger og gjerder i 1766, ser det ut til at hovedbygningen, ihvertfall delvis, hadde unnsluppet brannen. Bygningen ble spesielt nevnt i befaringsrapporten, som meget forfallen. Vinduer og dører var i svært dårlig stand og «Sengekammers bygd til den store lån på den østre side forfaldent og forraadned».
Det finnes ikke bilder som viser hvordan det forrige hovedbygningen så ut, men i branntakster og befaringsrapporter er det beskrevet som en stor, toetasjes bygning. Dersom det stemmer at Schiødt fikk oppført en annenetasje på en eksisterende førsteetasje, hadde denne en grunnflate med målene 7 x 27 m.
De andre bygningene rundt tunet
Tunet på Gjesvål er ikke et typisk trøndersk lukket firkanttun, selv om de eksisterende bygningene ligger rundt et tun, vinkelrett i forhold til hverandre. Det er heller ikke kjent om gården hadde et lukket firkanttun før storbrannen i 1754. Hovedbygningen utgjør en av sidene i tunet. Dette var karakteristisk for byggeskikken på gårdene i Orkdal, slik den utviklet seg fra slutten av 1700-tallet. Sidebygningen, stabburene og driftsbygningen er alle nyere enn hovedbygningen fra 1773.
Sidebygningen
Sidebygningen, «litjstuggu» (=lillestua), som ligger øst for hovedbygningen, er i flere kilder, som for eksempel Orkdalsboka, omtalt som fredet. Denne fredningen ble aldri tinglyst, så den regnes ikke lenger som gyldig. I Riksantikvarens base over fredede kulturminner er den omtalt som «ikke fredet».
Bygningen har vært brukt som «bårstu». I Trøndelag har begrepet borgestue, eller bårstu, tradisjonelt vært brukt om hus for tjenerskap eller arbeidsfolk. Denne bruken er beskrevet i en branntakst for Gjesvål fra 1814.
Planen er av midtkammerstypen, nå med spisestuen plassert bak en grunn gang. Denne har såkalt «svampdekor med skru» på veggene og i himlingen. Andre etasje har tilsvarende planløsning, med soveværelse midt i, langkammersloft mot øst og sal mot vest. Salen har riflede pilastre som deler inn veggen i felter over en slett brystning. Bygningen har hel kjeller under stuene. Mot vest er det et lite tilbygg med nedgang til denne.
Oppføringsåret er ukjent, men basert på kjente dokumenter og bilder fra 1700- og 1800-tallet, kan den være fra rundt 1800. Ut fra materialbruk og utforming har Hegard antatt at den er bygget rundt 1850, men dette ser ut til å være for sent:
Befaringsrapporten fra 1772 omtalte en bårstue som var «aldeles ruinered» og «at den bare er til brændeved», så den ble nok revet. At den «er til brændeved» bare omtrent 15 år etter den store brannen, tyder på den ikke var gjenoppbygd etter denne, men at heller ikke bårstua brant helt ned i 1750-årene.
I 1801 pantsatte daværende eier, lensmann Mæhlum, «sin nye stuebygning» for 603 riksdaler. Ettersom hovedbygningen ble ferdigstilt i 1773, kan denne nye stuebygningen være en ny bårstue. Noen andre stuebygninger finnes, eller fantes, ikke på gården.
I 1814 ble det igjen holdt befaring i forbindelse med salg. I befaringen er det nevnt en bårstue med 12 vindusfag, slik den nåværende sidebygningen har. Den sidebygningen som er vist på to prospekter fra tidlig 1800-tall ser også ut til å ha 12 vindusfag; seks av dem er synlige på fasaden mot nord:
Stabbur og driftsbygning/låve
Det finnes to stabbur på gården, «storburet» og «litjburet» (=lilleburet). Oppføringsår er ukjent også her, men i branntaksten fra 1814 er det bare nevnt ett bur, en «stolpebu». Arkitekt og antikvar Halvor Vreim nevner også bare ett stabbur i sin bok Lade i Trondheim og glimt av andre storgårdsanlegg i Trøndelag, publisert i 1964, men dette må være en uteglemmelse. Begge burene eksisterte og ble flyttet til sin nåværende plassering i forbindelse med utvidelsen av driftsbygningen i 1909.
I 1769 satte daværende eier, Wasmuth, opp en ny låve. Den omtales slik i befaringsrapporten tre år senere: «forhuggen og ganske utjenlig formedelst den underlige facon der forefandtes paa samme, saa det er umuligt at avlingen kan konserveres derudi og maa ganske nedrives.» Stall og fjøs var dårlig vedlikeholdt og tildels råtne, slik de var ti år tidligere.
Fra 1850-årene foregikk det som er kalt det store hamskiftet i norsk landbruk. Da kom mekaniske maskiner inn i landbruket, og næringen ble betydelig effektivisert. En viktig endring på gårdene i denne tiden, var at funksjoner som tidligere hadde vært spredt på flere bygninger, ble samlet i én stor driftsbygning: låven, eller enhetslåven, med plass til dyr, fôr, avling og maskiner under samme tak.
Sap (album)
Sap er en EP som ble gitt ut av Seattle-bandet Alice in Chains tidlig i 1992. I motsetning til debutalbumet Facelift, som preges av tunge Black Sabbath-inspirerte gitarriff, inneholder Sap fire ballader som hovedsakelig blir spilt på akustiske gitarer.
Ingar Knudtsen
Ingar Knudtsen (født 23. desember 1944 på Smøla) er en norsk forfatter og skribent. Han debuterte i 1975 med novellesamlingen Dimensjon S, og har senere utgitt en lang rekke bøker innen genrene science fiction, fantastisk litteratur, historiske romaner og barnebøker. Flere av bøkene er oversatt til dansk. Han er særlig kjent for Amasone-serien (Våpensøstrene, Rød måne, Løvinnens sjel, Amasoner og Gudinnens døtre), en feministisk historisk fantasi, og en av de få norske bokseriene som kan sies å ha oppnådd kultstatus.
Sap (album)
Navnet Sap skal visstnok stamme fra en drøm trommeslager Sean Kinney hadde, hvor han drømte at bandets neste plate hadde navnet «Sap», og dermed fikk platen nettopp dette navnet.
Slaget ved Holmengrå
Slaget ved Holmengrå avsluttet den første perioden av Borgerkrigstiden der det norske lendmannsaristokratiet som støttet de valgte mindreårige kongene Inge og Sigurd beseiret tronpretendenten Sigurd Slembe og den avsatte kongen Magnus Blinde.
Gjesvål
Hage
Det var vanlig å anlegge forseggjorte hage- eller parkanlegg i tilknytning til de store lystgårdene og paleene på 1700-tallet. På Gjesvål lå forholdene godt til rette for en hage, med det store flate området vest for hovedbygningen.
Jar of Flies
Jar of Flies er en EP som ble gitt ut av Alice in Chains våren 1994. I likhet med den tidligere utgivelsen Sap inneholder denne platen rolige og melankolske melodier som i hovedsak blir spilt med akustiske gitarer, i motsetning til den metalinspirerte grunge-rocken som er mer typisk for bandet.
Gjesvål
Hage
Vreim skrev at hovedbygningen opprinnelig hadde hatt en dør mot vest, og at dette tydet på at det hadde ligget en hage på vestsiden av hovedlåna. Han viser ikke til noen kilde for disse opplysningene, og verken en slik dør eller hage er omtalt i samtidige rapporter eller vist på eksisterende prospekter fra 1800-tallet.
Novosibirsk-5 kraftverk
Novosibirsk kraftverk nr 5 er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 1080 MW, beliggende i regionen Novosibirsk langt øst i Russland. Brenselskildene er kull og olje, og anlegget har kogenerasjon og avgir fjernvarme. Anlegget ble påbegynt i 1982, og stod ferdig i 2003.
Jar of Flies
Platen var Alice in Chains' første utgivelse med Mike Inez på bass. Sporene «I Stay Away» og «No Excuses» ble også gitt ut som singler.
Sap (album)
På sporet «Right Turn» deltar Chris Cornell fra Soundgarden og Mark Arm fra Mudhoney som bakgrunnsvokalister.
Maridalen kirke
Maridalen kirke er en langkirke innviet i 1900 i Maridalen i Oslo. Kirken ligger ved nordenden av Maridalsvannet.
Byggverket er i tre og har 135 plasser. Kirken ble bygd som bedehus i 1888, og ble innviet som kapell etter en ombygging i 1900. Det tituleres i dag som kirke. Det er i denne kirken Presten (TV-serie) blir spilt inn.
La Stampa
La Stampa er en av Italias mest solgte dagsaviser. Den trykkes i Torino og distribueres i hele Italia og i andre europeiske land. Avisen eies og drives av familien Agnelli.
Avisen ble grunnlagt i 1867 under navnet Gazzetta Piemontese og ble i 1895 kjøpt opp av Alfredo Frassati som ga den sitt nåværende navn og profil.
Gjesvål
Hage
Ettersom Schiødt måtte forlate gården få år etter byggingen på grunn av økonomiske problemer, er det ikke trolig at han kom så langt som til utforming av noe hageanlegg. Etter hans tid var det ulike eiere til hele eller deler av gården. Lensmann Mæhlum hadde ikke midler til å anlegge en stor hage, (se tidslinjen under avsnittet Historie), og da han solgte i 1803/1807 var 1700-tallets mote med store, symmetriske barokkhager over.
Changheba-demningen
Changheba-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i provinsen Sichuan i Kina, i midtre løp av vassdraget Dadu He, ei sideelv til Chang Jiang. Det ble igangsatt med byggearbeider i 2009, og skal etter planen stå ferdig i 2015.
Slaget ved Holmengrå
Den dansk-norske opprørsflåten på tretti skip ble stoppet og nedkjempet av tjue store skip som fordrev danskene og tilintetgjorde de norske opprørerne. Magnus Blinde ble drept under slaget. Sigurd Slembe forsøkte å rømme, men ble tatt til fange og senere lemlestet og brutalt henrettet av lendmennene.
Gjesvål
Humlehagen
Den eneste «hagen» det finnes rester av i dag (2022) er en gammel humlehage sør for hovedbygningen. Humle hadde helt fra middelalderen vært ansett som et utmerket ølkrydder, og husbrygging av øl var alminnelig. På 1400-tallet, mens Gjesvål hørte inn under erkebiskopen, var hver leilending pliktig å rydde jord og hvert år plante ti humleplanter. Bakgrunnen kan både ha vært ønske om høyere tiende-inntekter og tanken om å gjøre landet selvforsynt med humle.
Ingar Knudtsen
De fleste av Knudtsens bøker har et islett av det fantastiske, samtidig som selv hans mer rendyrkede SF- og fantasihistorier har sterkt realistisk rotfeste. Han beskriver selv sitt forfatterskap som magisk realisme, og han framhever sin arbeiderklasse-bakgrunn som en av sine viktigste påvirkninger. Han er far til musikeren Toini Knudtsen.
Gjesvål
Humlehagen
Landkommisjonen av 1661 som skulle registrere alt jordegods i Norge, kunne også gi påbud om at det skulle plantes «humelhauge». Det ble dyrket stadig mer humle utover 1700-tallet. Humlehagen på Gjesvål er nevnt i befaringsrapportene fra 1766 og 1772. Utover 1800-tallet gikk humledyrkingen tilbake, etter hvert som kommersielle bryggerier ble etablert, og mange humlehager forfalt.
Ingar Knudtsen
Ingar Knudtsen bor i Kristiansund.
Changheba-demningen
Total effekt blir inntil 2 200 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de 80 kraftigste i verden.
Good bye, Lenin!
Good bye, Lenin! en tysk tragikomedie fra 2003, som handler om murens fall og Tysklands gjenforening.
Handling
Filmen foregår i Berlin og forteller historien til DDR-familien Kerner. Den begynner sommeren 1978, da familiefaren, legen Robert Kerner, flykter til vesten og etterlater sin kone Christiane og to barn Alexander og Ariane i DDR. Christiane er i utgangspunktet ikke særlig begeistret for DDRs politikk, men etter tunge depresjoner begynner hun å gå sterkt inn for sosialismen.
Elleve år senere, den 7. oktober 1989, er moren i forbindelse med 40-årsjubileet for DDRs eksistens invitert til mottagelse i Palast der Republik. Underveis til mottagelsen blir hun tilfeldig vitne til en demonstrasjon, hvor sønnen Alexander deltar. Da hun ser at demonstrasjonen blir slått ned av folkepolitiet og Alexander arrestert, bryter hun sammen og faller i koma.
Få uker senere faller muren og kommunistregimet. Også for Kerner-familien endrer livet seg. Bedriften hvor Alexander jobber blir nedlagt, og han får jobb som satellitt-TV-selger. Dessuten forelsker han seg i den russiske sykesøsterstudenten Lara. Hans søster Ariane gir opp økonomistudiene, får jobb på Burger King og forelsker seg i en «klassefiende» (vesttysker), Rainer. I juni 1990 våkner plutselig moren opp igjen fra koma.
Etter at moren sammen med Alexander, Lara, Ariane og Rainer har blitt kjørt til Datscha (DDR-språk for feriehus) med bind for øynene forteller hun barna om sin store livsløgn. Hennes mann hadde ikke, slik hun hadde hevdet, forlatt henne til fordel for en annen kvinne, men ville at hun skulle komme etter ham til vesten sammen med barna. Som lege hadde regimet gjort livet vanskelig for ham fordi han ikke var partimedlem. Da han fikk mulighet til å delta på en konferanse i Vest-Berlin bestemte de seg for å flykte. Mannen hadde skrevet til dem gjennom flere år, men moren hadde aldri svart eller søkt om utreisetillatelse. Hun klarte aldri å ta steget og komme etter.
Samme aften må hun plutselig innlegges på sykehus. Alexander klarer å finne igjen faren. Han bor i en stor villa ved fasjonable Wannsee i Vest-Berlin og har stiftet en ny familie. Alexander beveger ham til å besøke moren, som ligger for døden og som sitt siste ønske ønsker å se igjen ektemannen.
Denis og Alex produserer en siste «Aktuelle Kamera»-sending, hvor astronauten (kjent som Kosmonaut i DDR) Sigmund Jähn blir utnevnt til statsrådsformann i DDR og DDR ved sin 41-årsdag gjenforenes med Vest-Tyskland. Tre dager etter den faktiske tyske gjenforeningen dør moren. Om moren fikk vite om gjenforeningen gir ikke filmen fullstendig svar på; kort før faren besøkte henne forsøkte Lara å forklare henne hvordan ting hang sammen.
Filmen slutter da morens aske blir sendt opp med en rakett og blir til et stort fyrverkeri.
Musikk
Den franske minimalistiske komponisten og multiinstrumentalisten Yann Tiersens musikk spiller en viktig rolle i filmen, og kritikere har fremhevet musikken som en vesentlig del av filmens tragikomikk, nostalgi og poetiske skjønnhet. En liten del av musikken er identisk med musikken Tiersen skrev til filmen Den fabelaktige Amélie fra Montmartre.
Medvirkende
Daniel Brühl (Alex), Tsjulpan Khamatova (Lara), Katrin Sass (Christiane), Maria Simon (Ariane), Florian Lukas (Denis), Alexander Beyer (Rainer), Michael Gwisdek (Klapprath), Ernst-Georg Schwill (taxisjåfør)
Utmerkelser
Filmen mottok den tyske filmprisen for 2003 som beste film, og 6. desember samme år som første tyske film den europeiske filmprisen som «årets europeiske film». Daniel Brühl fikk prisen som «årets europeiske skuespiller».
Filmen fikk også den franske filmprisen César i 2004 som beste europeiske film og den spanske filmprisen Goya i samme kategori.
My Name Is Barbra, Two…
My Name Is Barbra, Two… er det sjette studioalbumet til artisten Barbra Streisand, og det andre albumet som ble utgitt i forbindelse med den Emmy Award-vinnende TV-episoden My Name Is Barbra. Albumet ble utgitt i oktober 1965, mens TV-episoden ble sendt på den amerikanske fjernsynskanalen CBS 28. april 1965. Medley-låten (spor nr. 11) er den eneste sangen fra episoden, mens de andre låtene ble spilt inn kun for denne plata.
Musikkalbumet solgte til platina i USA, og nådde andreplass på albumlisten deres. Den nådde sjetteplass i Storbritannias tilsvarende albumliste.
Ivan Izquierdo
Ivan Antonio Izquierdo (født 16. september 1937 i Buenos Aires i Argentina, død 9. februar 2021 i Porto Alegre i Brasil) var en argentinsk-brasiliansk vitenskapsmann som forsket på hukommelse.
Izquierdo underviste ved Universidad Nacional de Córdoba (UNC) i Argentina. I mer enn tyve år virket han i Porto Alegre i Brasil ved «Centro de Memória» i den biokjemiske avdeling i fakultetet for grunnleggende helsevitenskap (ICBS) ved Universidade Federal do Rio Grande do Sul (UFRGS), og senere var han ved Pontifícia Universidade Católica do Rio Grande do Sul.
Han døde av lungebetennelse forårsaket av covid-19 den 9. februar 2021 i Porto Alegre i Brasil i en alder av 83 år.
Stephan Buckland
Stephan Buckland (født 12. januar 1977) er en mauritisk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han representerte Mauritius under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i de innledende rundene.
Yvonne Fondenes
Yvonne Fondenes (født 1981) er nyhetsanker i TV 2 Nyhetene og på TV 2 Nyhetskanalen. Hun har profilert seg i flere programmer under Storting- og Kommunevalg. Fondenes har ledet TV 2s partilederutspørringer, statsministerduell og leder også aktualitetsprogrammet Ærlig talt.
Methochinae
Methochinae er en underfamilie av stilkvepser. Larvene snylter på biller.
Levevis
Disse artene er parasitoider som snylter på larver av sandjegere (Cicindelinae) som lever i jorden. Hunnen graver seg ned til byttet, lammer det med et stikk og legger et egg på det. Vepselarven utvikler seg så på den paralyserte larven. Hunnene har giftbrodd.
Utbredelse
Gruppen forekommer i alle verdensdeler bortsett fra Australia.
Chilades trochylus
Chilades trochylus er en av blåvingene, en dagaktiv sommerfugl i gruppen glansvinger.
Tubax
Tubax er et er et musikkinstrument i treblåserfamilien. Det er egentlig en modifisert kontrabass-saksofon funnet opp av Benedikt Eppelsheim, og er stemt i Ess med grunntone Ess1, akkurat som kontrabass-saksofonen. Den noteres i G-nøkkel som transponerende instrument, og har en rekkevidde fra Db1(skrevet: B♭ rett under notelinjene) til H1. Tubaxen finnes også stemt i C og B♭, med grunntone hhv. C1 og B♭2. B♭-tubaxen kan sees på som en endelig realisering av Adolphe Sax' 150 år gamle plan om en subkontrabass-saksofon.
Tubaxen har en mye trangere boring enn kontrabass-saksofonen, og er mer lik en sarrusofon. Den har samme fingring som kontrabass-saksofonen, og bruker barytonsaksofon-munnstykke. Den trange boringa gjør at den har mindre kraft enn en kontrabass-saksofon, men det gjør også at den lettere kan spille mykt i dybden. Den låter som en barytonsaksofon med en ekstra oktav i dybden.
Chilades trochylus
Indre organer
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Houziyan-demningen
Houziyan-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i provinsen Sichuan i Kina, i vassdraget Dadu He, ei venstre sideelv til midtre løp av Chang Jiang. Det ble igangsatt med byggearbeider i 2009, og hele vannkraftanlegget skal etter planen stå ferdig i 2015.
Terrorangrepet i Mosul 23. januar 2008
'''Terrorangrepet i Mosul 23. januar 2008''' skjedde da irakiske soldater ved et uhell sprengte bomber forberedt av terrorister i en boligblokk i Mosul, kurdisk nord-Irak.
Großenbrode
Großenbrode er en kommune (med status som Ostseeheilbad) i kretsen Øst-Holstein i Schleswig-Holstein, Tyskland. Großenbrode ligger vakkert til på enden av Wagrien-halvøya, med kort avstand over til Fehmarn (hvor det også er en broforbindelse via Fehmarnsundbrücke).
Terrorangrepet i Mosul 23. januar 2008
Bakgrunn
Irakiske og amerikanske styrker gjennomførte i mars 2008 en omfattende militæroperasjon mot al-Qaida i Mosul, den største og viktigste byen i kurdisk Nord-Irak. Ifølge kilder i det amerikanske militæret er Mosul den aller siste byen hvor den ytterliggående islamistiske gruppen står sterkt.
Houziyan-demningen
Total effekt blir inntil 1 600 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de 130 kraftigste i verden.
Chilades trochylus
Larven
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Bak hodet, på bryststykket, som består av tre ledd, er det tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot.
Terrorangrepet i Mosul 23. januar 2008
Angrepet
Eksplosjonen kom etter et raid av irakiske sikkerhetsstyrker mot et mistenkt lager av våpen og eksplosiver i en byging. Eksplosjonen la både selve bygget og nabobygg i ruiner. Vitner beskrev eksplosjonen som «den største de hadde sett» og fortalte om en stor røyksky som steg opp over byen.
Chilades trochylus
Larven
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Terrorangrepet i Mosul 23. januar 2008
Angrepet
Gen Jubouri, lederen for politistyrkene i Mosul, sa at irakiske sikkerhetsstyrker hadde tatt seg inn i blokken rundt 1630 (lokal tid) etter tips om at det skulle være skjult våpen og eksplosiver der. Sikkerhetsstyrkene utløste så ved et uhell en veikantbombe som de fant inne i bygget, som i tur detonerte en massiv sekundær eksplosjon. Ekplosjonseksperter anslo senere at minst 15 tonn med eksplosiver gikk i luften.
Chilades trochylus
Levevis
Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, og vingeundersiden gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse.