cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Solon
Athen var preget av stor politisk uro i Solons tid. Pengehusholdning ga muligheter til å samle seg formuer. Jorden var mer og mer blitt samlet på få storgodseiere. De små gårdsbrukene hadde stadig vanskeligere for å klare seg. I økende grad måtte de pantsette jorden, og når de ikke klarte å betale for seg, krevde de strenge gjeldslovene at de endte som slaver. Da Solon ble valgt til arkont (øverste embetsmann) i 594 f.Kr. aktet han, til tross for at han selv tilhørte adelen, å skape en mer rettferdig samfunnsordning. Han innførte ikke ny oppdeling av jorden, men gjennomførte gjeldsavskrivning og la ned forbud med tilbakevirkende kraft mot lån med sikkerhet i låntakerens person. Han innførte også en myntreform og ny statsforvaltning der borgerne fikk innflytelse og privilegier etter den av de fire formueklassene de tilhørte; jf. Solon-lovene. Han ble snart en legendarisk skikkelse og ble ansett som det athenske demokratiets far. I hans egen tid var det dog langt igjen til noen egentlig folkemakt.
Han er kjent for å ha uttalt: «La ingen kalles lykkelig før han er død. Fram til da er han bare heldig.»
Biantidae
Biantidae er en gruppe av edderkoppdyr som tilhører ordenen vevkjerringer (Opiliones).
Utseende
Små til middelsstore (1,5-5,5 mm) vevkjerringer med forholdsvis lange bein. Som andre Laniatores har de kraftige pedipalper med store pigger. På farge er de ofte mørkbrune, eller gule med mørke tegninger.
Rughaugen
Rughaugen er en ås i Ringerike kommune i Buskerud. Den ligger sørøst for Ringkollen på Krokskogen i Nordmarka og har en høyde på 681 meter over havet.
Fra selve toppunktet er det vid utsikt over store deler av Nordmarka, og også mot Blefjell, Norefjell og Gaustatoppen. Toppen er den tiende høyeste i Nordmarka, men er til tross for sin flotte utsikt relativt lite besøkt.
Enklest adkomst sommerstid er fra den blåmerkede stien som går øst for toppen.
Fotnoter
<references group="lower-alpha"/>
Referanser
</references >
Global Legal Entity Identifier
Global Legal Entity Identifier (GLEI) er en global identifikator for juridiske enheter. Alle bedrifter som handler aksjer må ha en GLEI. Id'en er alfanumerisk, består av 20 tegn, og er basert på standarden ISO 17442:2012. Id'en brukes i forbindelse med finansielle transaksjoner og rapporteringer i finansmarkedet. Ordningen er etablert etter initiativ fra G20-landene og Financial Stability Board (FSB). En Local Operating Unit (LOU) har ansvaret for å utstede og forvalte Legal Entity Identifier (LEI) innen et gitt geografisk område. En LEI-kode er gyldig i ett år fra registreringsdato og må fornyes årlig.
Fra 3. januar 2018, er det obligatorisk for alle selskap som deltar i finansielle transaksjoner å ha en LEI-kode.
Brønnøysundregistrene var en periode LOU i Norge, men avsluttet tjenesten fordi lønnsomheten ble for dårlig ettersom etterspørselen var begrenset og etaten møtte internasjonal konkurranse. Alle virksomheter med LEI fra Brønnøysundregistrene ble den 16. mai 2017 samlet flyttet til en tysk forvalter WM Datenservice.
GLEIF-godkjente utstedere
GLEIF har en egen nettside "Find LEI Issuing Organizations" hvor man kan velge "Norway" ifbm. "Select one or more jurisdictions to filter LEI issuer".
Euryinae
Euryinae er en underfamilie av Tenthredinoidea som hører til blant plantevepsene.
Utbredelse
Gruppen er vidt utbredt i Australia, dessuten lever slekten Ancyloneura på Ny-Guinea.
Systematisk inndeling
Inndeling og artstall følger.
Farlig rykte
Farlig rykte (originaltittel: The Gunfighter) er en amerikansk westernfilm fra 1950 regissert av Henry King med Gregory Peck i hovedrollen. Dette var Pecks andre av seks filmer med King.
International Triathlon Union
International Triathlon Union (ITU) er et internasjonalt idrettsforbund for triatlon, duatlon, aquatlon og varianter av disse idrettene. Forbundet er anerkjent av Den internasjonale olympiske komité (IOK) og tilsluttet Association of Summer Olympic International Federations.
Nortraships flåte
Nortraships flåte besto på det meste av over 1000 skip, noe som gjorde Nortraship til verdens største rederi under andre verdenskrig.
International Triathlon Union
ITU ble stiftet 1. april 1989 for å gi en voksende idretten triatlon en internasjonal myndighetsorganisasjon og arbeide for å få triatlon med i De olympiske leker. Triatlon var på det olympiske programmet for første gang under OL i 2000 i Sydney.
Farlig rykte
Handlingsreferat
En ung, hensynsløs cowboy ved navn Eddie provoserer bevisst frem en krangel mot den beryktede Jimmy Ringo, som er allment kjent som den raskeste duell-mesteren i det ville vesten. Dette gjør ham til et evig mål for alle unge skyttere som er ivrige etter å bli kjent som "mannen som skjøt Ringo" og når Eddie trekker våpenet sitt, har ikke Ringo noe annet valg enn å drepe ham. Men Eddies tre brødre ønsker hevn, og følger etter Ringo når han forlater byen. Ringo tar dem i bakhold, avvæpner dem, og reiser sin vei med hestene deres. Han ber dem reise tilbake til hjembyen deres, men i stedet følger de etter ham til fots. I den nærliggende byen Cayenne, står Ringo alene i et hjørne av en stort sett øde pub.
International Triathlon Union
ITU har sitt hovedkontor i Vancouver i Canada. Det har over 120 medlemsforbund fra hele verden.
Farlig rykte
Handlingsreferat
Men bar-eieren varsler marskalk Mark Strett, som også var en gammel venn av Ringo. Mark Strett oppfordrer Ringo til å reise sin vei, ettersom hans tilstedeværelse i byen allerede har skapt en sensasjon, og det er bare et spørsmål om tid før enda flere problemer oppstår. Ringo samtykker i å reise sin vei. Men først etter å ha snakket med sin kone, Peggy, som han ikke har sett på åtte år, og sønnen sin som han aldri har møtt. Men Strett forteller at Peggy har endret etternavnet sitt for å skjule forholdet deres, og har ingen interesse av å møte Ringo.
Nortraships flåte
Nortraship var forpliktet til å overta ansvaret for alle norske handelsskip som befant seg utenfor tyskokkupert område i henhold til Regjeringens rekvisisjonsbeslutning av 23. april 1940. Nortraships register inneholder 1081 fartøyer, men dette omfatter også enkelte fartøyer som man ikke hadde oversikt over om befant seg innenfor eller utenfor tyskokkupert område og som aldri kom under Nortraships kontroll.
Nedenstående liste baserer seg på flåteregisteret i Hegland (1976). Mangelfulle data er supplert fra warsailors.com og lardex.net.
Farlig rykte
Handlingsreferat
Ringo møter endelig sønnen sin, selv om Ringo ikke avslører at han faktisk er guttens biologiske far. Ringo planlegger deretter å reise sin vei, men de tre hevngjerrige brødrene ligger fremdeles på lur og venter på ham. Strett og hans håndlangere forsøker å arrestere brødrene. Ringo tar farvel med Peggy og sønnen sin, men Bromley tar ham i bakhold og ønsker å drepe Ringo.
Konsilet i Samye
Konsilet i Samye, også kalt konsilet i Lhasa, debatten i Samye, debatten i Lhasa eller den store debatten, var en to-årig diskusjon om hvorvidt opplysning i buddhismen intreffer gradvis eller plutselig. Diskusjonen fant sted i klosteret Samye, og vertskap var Tibets 38. keiser Trisong Detsen.
Debatten fant sted fra år 792 til 794. Den pågikk mellom Chán-buddhisten Moheyan (摩訶衍), som representerte den tredje dokumenterte bølge av formidlingen av Chán i Tibet, og madhyamakafilosofen Kamalaśīla (740–795), som var en student av Śāntarakṣita. Denne debatten var i praksis også en debatt mellom kinesiske og indiske buddhistiske tradisjoner, slik de var presentert i Tibet. Moheyan representerte det østlige fjellets skole slik den var tilstede ved hoffet under Tangdynastiet, mens Kamalaśīla representerte filosofien ved Nalanda.
Det østlige fjellets skole
Det østlige fjellets skole (tradisjonell kinesisk: 東山法門, pinyin: Dōngshān Fǎmén) betegner undervisningen til den fjerde patriark innenfor Chan-buddhismen, Dayi Daoxin. Det er også betegnelsen på hans elever, såvel som den femte patriark Daman Hongren og hans elever.
Retningen er oppkalt etter det østlige fjellets tempel på «tvilling-fjelltoppene» (雙峰) i Huangmei (dagens Hubei). Tempelet befant seg på den østligste av de to fjelltoppene. Dets moderne navn er Wuzu-temepelet (五祖寺).
Ryan Upchurch
Ryan Edward Upchurch (født 31. mai 1991 i Nashville, Tennessee) er en amerikansk musiker kjent under artistnavnet Upchurch. Han har utgitt flere platealbum i sjangrene country-rap, country og rock.
Bakgrunn
Ryan Upchurch vokste opp i Cheatham County rett utenfor Nashville.
Musikalsk virke
Hans første album Cheatham County kom ut i 2015 og er et rap-album. Han har selv omtalt debutalbumet som «nybegynner-musikk».
Lydvaloftet
Lydvaloftet er et loft (en lager- og soveromsbygning i to etasjer) på gården Lydvo i Gullfjordungen på Voss. Det ligger et kort stykke vest for Finnesloftet.
Lydvaloftet er bygget før Svartedøden i 1349, kanskje også før 1300, og har laftverk i begge etasjer. Første etasje er trolig eldre enn andre. Mens Finnesloftet har en stor gildesal i andre etasje, er Lydvaloftet mer tradisjonelt utformet og ligner på Fjellskålnesloftet på Osterøy. Første etasje er en bu til matlagring mens andre etasje er et sengerom (gjesterom) med plass til oppbevaring av klær og sengetøy. Noen av laftestokkene har trolig vært brukt i et eldre tømmerhus. Ombygging til 2 ½ etasje skjedde trolig på 1300-tallet. Påbygging av ½ etasje var ifølge Arne Berg en måte å få flere soveplasser og det ekstra rommet kan også ha vært brukt til lager. Vinduene er vendt mot sør.
Loftet ble kledd inn på 1600-tallet og har stått slik siden. Peter Andres Blix undersøkte og målte opp loftet på 1800-tallet. Blix laget en akvarell i 1888 og det er trolig den eldste fargegjengivelsen.
Portal og dekorasjoner
Døren med den malte dekoren er på den innbygde nordveggen i andre etasje. Det er malt både på flatene og på treskurden. Malingen fremstiller blomsterranker, en mann og en kvinne med en krans mellom seg. Personens positur og antrekk er delvis synlige. Arne Berg tegnet av dekoren i 1953. Bygget har ingen oppvarming og klima i bygget følger dermed årstidsvariasjonene utendørs. Dekoren er godt bevart på grunn av innbyggingen og liten trafikk av besøkende. Ved undersøkelse i 1995 var malingen tildels i oppløsning og uten bindemidler slik at fargestoffene fester dårlig til underlaget. Malingen på portalen er påvirket av at folk har støttet seg der ved passering av dørstokken. Generell aldring og nedbrytingen samt flyttingen av bygget har medvirket til at dekoren har tapt seg. Den malte dekorasjonen er den eneste kjente i profane bygg fra middelalderen og er datert til 1400-tallet basert på draktstudier.
Loftet er dekorert med treskjæring og har vært malt utenom det vanlige. Døren i andre etasje har en portal på samme måte som Finnesloftet; over døren er en rundbye og portalen har utskjæringer som har vært malt. Lafting og treskurd er svært fint og presist utført. Malerarbeidet er trolig utført før svartedauden.
Eierskap og plassering
Det opprinnelige navnet på loftet var Oppigardsloftet (før utskiftingen), og det stod i tunet på gården Lydvo der det var tre bruk. Lydvaloftet ble kjøpt av Fortidsminneforeningen i 1909, og flyttet dit det nå står etter utskiftingen og oppløsningen av gårdstunet på Lydvo. Loftet står noen hundre meter fra Finnesloftet.
Mireditha
Mireditha er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små (ca. 3 millimeter), brede, blanke, mørke bladbiller, oftest metallisk glans.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia, særlig i Kina.
Sejong den store
Sejong den store (født 6. mai 1397 i Hanseong, død 18. mai 1450 samme sted) var den fjerde Joseon-kongen. Han er best kjent for å ha skapt det koreanske alfabetet hangul, som han riktignok i sin samtid møtte sterk motstand mot å innføre, særlig fra skriftlærde i kinesiske tegn (hanja). Sejong er en av to koreanske herskere som etter sin død har fått betegnelsen «den store» lagt til sitt navn. Den andre er Gwanggaeto den store av Goguryeo.
Tidlig liv
Sejong var den tredje sønnen til kong Taejong. Da han ble 12 år gammel ble han storprins Chungnyeong (충녕대군; 忠寧大君) og giftet seg med datteren til Sim On (심온; 沈溫) av Cheongsong (청송; 靑松), best kjent som Lady Sim (심씨; 沈氏), som senere fikk tittelen prinsesse Soheon (소헌왕후; 昭憲王后).
Sejong utmerket seg på flere områder og var farens favoritt.
Tronfølge
Sejong ble Koreas hersker på en noe uvanlig måte. Den eldste av kongens sønner, prins Yangnyung (양녕대군), mente at han selv mangler nødvendige ferdigheter for å bli konge, og mente at Sejongs skjebne var å bli konge. Han og hans bror, prins Hyoryung (효령대군), var enige i at det var deres plikt å sørge for at Sejong ble konge. Med god hjelp av klossete opptreden ved hoffet i Seoul, sørget de for at de ble bannlyst fra hovedstaden. Dermed var veien klar for Sejong. Den eldste prinsen levde i fjellene der han vandret rundt, mens den andre prinsen søkte seg til et budistisk tempel, der han ble munk.
Konge
I juni 1418 abdiserte Kong Taejong og Sejong ble kronet som konge av Joseon i august og begynte samtidig sin kongegjerning. Taejong hjalp til med råd innenfor militære spørsmål de neste fire årene fram til sin død i 1422. Sejong var avhengig av jordbruksproduksjonen, og etablerte et system der bøndene betalte skatt etter hvor stor avkasting avlingen ga. Dermed kunne bøndene bry seg mindre med skattenivået og mer om sin avling. Så raskt kongen disponerte over et tilstrekkelig med forråd sørget han for at dette ble distribuert til fattigere bønder. I 1429 ble «Nongsa-jikseol» (hangul: 농사직설, hanja: 農事直說) utgitt under Sejongs overoppsyn. Dette var den første boka om koreansk jordbruk, og den handlet blant annet om innhøstning.
Hangul
Hangul er verdens eneste tilrettelagte og hyppig brukte fonetiske skriftspråk som med vilje er utformet slik at det skal være enkelt å forstå: Som i indiske skriftspråk, klassifiseres hanguls konsonanter etter hvor i munnen de skal uttales, men det sies at hangul går et skritt videre, ved at tegnene også representerer et skjematisk oppsett av hvordan munnen skal posisjoneres for å uttale lyden. ㄱ [k] representerer at tungen er presset opp mot ganen, ved jekslene, mens ㅋ [kʰ] har i tillegg en strek som viser aspirasjon.
Hanguldagen markeres den 9. oktober i Sør-Korea og 15. januar i Nord-Korea.
Gran Chaco
Geografi
Gran Chaco er omtrent 647,500 kvadratkilometer stort, men estimater varierer veldig, og ligger vest for elva Paraguay og øst for Andesfjellene i Paraguay, Bolivia og Argentina. Området ligger mellom 17° og 33° sør og 65° og 60° vest, men målinger varierer også her. I Alto Chaco, eller det tørre Chaco, i vest, er det veldig tørt og lite bevokst, men i øst i Bajo Chaco, eller det fuktige Chaco, finnes store krattjungler med quebrachotrær og enger med rikt insektliv. Landskapet er for det meste flatt, med ei svak helning på 0,04° mot øst.
Oldervikelva (Tromsø)
Oldervikelva er ei elv i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den er 14,8 km lang, og har et nedbørfelt på 65,58 km². Middelvannføringen ved munningen er 4,19 m³/s.
VM i alpint 2021 – Slalåm kvinner
Resultater
Kilder:
Gran Chaco
Geografi
Området er nesten kun beboelig i øst og vest for Rio Paraguay. Det er en god kilde for tømmer og garvesyre, som utvinnes fra quebrachotrærne. Palo santo-tømmer fra sentral-Chaco er kilden til guaiacolje, som er et duftstoff brukt i såper. Paraguay dyrker også mateplanter i de lavtliggende delene av Gram Chaco.
Oldervikelva (Tromsø)
Elva starter som flere bekker i fjellene mellom Oldervikdalen i nord og Breivikeidet i sør. Bekkene samles øverst i Oldervikdalen og danner Oldervikelva, som renner nordover gjennom dalen. Etter samløpet med Trollvasselva snur den mot øst. Elva munner ut i Ullsfjorden ved bygda Oldervik, som ligger på begge sider av elvemunningen. Ved munningen danner elva en brakkvannslagune kalt Trollvasskjosen. Fylkesvei 53 går langs elva fra Snarbyeidet til Oldervik.
Mjølfjellet
Mjølfjellet eller Mjølfjell er et fjell og hytteområde beliggende øst i Raundalen i Voss kommune i Vestland fylke.
Gran Chaco
Historie
Mennonitter bosatte seg i det paraguyanske Chaco fra Canada på 1920-tallet, og flere kom fra Sovjet på 1930-tallet og etter andre verdenskrig. De dannet noen av de største befolkningssentrene i Gran Chaco.
Flora og fauna
Økosystemene i Gran Chaco er unike, og var inntil nylig lite utforsket. Disse systemene blir sakte ødelagt av kvegdrift, brenning og miljøfiendtlige jordbruksbeslutninger.
Mjølfjellet
Mjølfjellet er først og fremst navnet på fjelltoppen, som har en høyde på 1 470 meter over havet, og ligger sørøst for og rett ovenfor Mjølfjell Ungdomsherberge i Voss kommune, og delvis i Ulvik kommune.
Gran Chaco
Flora og fauna
I september 1995 ble nasjonalparken Kaa Iya del Gran opprettet i det bolivianske Chaco. Parken styres og ble stiftet alene av innfødte folkeslag, inkludert guaraniene, ayoreodeene og chiquitanoene.
Mjølfjellet
Mjølfjell er et turiststed og hytteområde. I Mjølfjell-området ligger butikken Mjølfjelltunet, Mjølfjell kapell og et militært skyte- og øvingsfelt. Det ligger om lag 500 hytter i området (mai 2014).
Navnet
Navnet henger sammen med «mjøl» og skyldes den hvite anortositten i berggrunnen. Denne strekker seg nordover til Gudvangen i Sogn.
Geologi
Mjølfjell består av hvit mylonittisk kvartsitt som ble dannet under Sveconorvegiske fjellkjededannelse i prekambriumtiden.
Hotellhistorie
Ved åpningen av Bergensbanen i 1909, ble Stadheim Høifjellhotel bygget. Det var i drift fra rundt 1910 til det brant ned i 1963. Kårdal pensjonat ble bygget i 1934, og var populært i 1960- og 1970-årene. Mjølfjell Feriekoloni ble benyttet som friluftskole og feriekoloni for folkeskolene i Bergen kommune fra 1925 til rundt 1965. Koloni-bygningene ble revet høsten 1994.
Privathytter
Rundt år 1912 startet utbyggingene av privathytter på Mjølfjell. Det fantes 10-12 hytter i 1920-årene, i områdene Almenningene og Hellene, før det etter hvert ble bygget hytter i større nærhet til hotellet. Senere bygget bedrifter og institusjoner hytter og hus, før man på slutten av 1900-tallet har et «sammenhengende belte» av hytter fra Mjølfjell stasjon i vest til Mjølfjell Ungdomsherberge i øst.
Tilgjengelighet
Mjølfjell er betjent av Mjølfjell stasjon, både lokale tog fra Voss, og sjeldnere – Bergen til Oslo-tog har regelmessige stopp her. Denne nærheten til Bergensbanen gjør Mjølfjell til et populært rekreasjons- og turistmål.
Charles Pahud de Mortanges
Charles Ferdinand Pahud de Mortanges (født 13. mai 1896 i Haag, død 7. april 1971 i Haag) var en nederlandsk rytter som deltok i flere olympiske leker, 1924 i Paris, 1928 i Amsterdam, 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Pahud de Mortanges ble olympisk mester under OL 1924 i Paris. Han var med på det nederlandske laget som vant lagkonkurransen i feltritt med 5297,5 poeng foran Sverige med 4743,5. Det nederlandske laget besto av Antonius Colenbrander på hesten «King of Hearts», Gerard de Kruijff på «Addio», Adolf van der Voort van Zijp på «Silver Piece» og Pahud de Mortanges på hesten «Johnny Walker». Individuelt kom han på fjerdeplass.
Loboceratinae
Loboceratinae er en underfamilie av Tenthredinoidea som hører til blant plantevepsene.
Utbredelse
Gruppen er vidt utbredt i den neotropiske økosonen.
Systematisk inndeling
Inndeling og artstall følger.
Danu Oro Transportas
Danu Oro Transportas Lietuva (DOT LT) er et datterselskap av Danish Air Transport, og ble stiftet i 2003. Det holder til i Litauen.
VM i fotball 2006 – Gruppe F
Resultatene i gruppe F i VM i fotball 2006.
Danu Oro Transportas
Flyflåte
Danu Oro Transportas' flyflåte inkluderer følgende fly (per 26. februar 2010):
Jonathan Williams (hornist)
Jonathan Williams (født 1957) er en britisk hornist, som nå bor i Fossa, nær L'Aquila i Italia. Han lever som frilansmusiker, men er også involvert i orkesteret Orchestra Città Aperta, som han var med på å grunnlegge.
Danu Oro Transportas
Flyflåte
Gjennomsnittsalderen for DOT LTs flåte er 21,5 år (per 16. januar 2009).
VM i fotball 2006 – Gruppe F
12. juni 2006
Jonathan Williams (hornist)
Williams ble født i England og studerte hos Sydney Coulston ved Royal Northern College of Music i Manchester. I 1982 ble han med i Chamber Orchestra of Europe som solohornist. Sammen med Gaudier-ensemblet har han spilt inn mange av de mest sentrale kammermusikkverk som inkluderer horn. Han har også vært alternerende solohornist i BBC Symphony Orchestra. I 1986 spilte han inn Mozarts 4 hornkonserter, akkompagnert av Chamber Orchestra of Europe. For tiden er Williams også aktiv i Norge, hvor han er kunstnerisk leder for MiN-ensemblet.
VM i fotball 2006 – Gruppe F
18. juni 2006
22. juni 2006
Megarthropsini
Megarthropsini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De er små til middelsstore, som oftest glatte og blanke biller som kan kjennes på et stort og bredt brystskjold (pronotum) og et forholdsvis lite, rundt hode.
Utseende
Små (2,7-5 millimeter), avlange, lyst til mørkt rødbrunlige kortvinger, ytterkantene kan være brungule. De kan overflatisk minne om en del medlemmer i underfamilien Omaliinae, men mangler punktøyne på hodet. Gruppen kan kjennes på at hode, pronotum og dekkvinger er fint og tett punkterte og nokså matte. Antennene er ganske lange og tynne, hodet er bredt avrundet med litt utstående fasettøyne. Pronotum er forholdsvis stort og bredt, rundet. Dekkvingene er jevnbrede, middels lange (til kortvinger å være). Bakkroppen er jevnt avsmalnende bakover. Hannen har flere fingeraktige utvekster og lange børster på de bakerste bakkroppsplatene.
Levevis
Arten lever på skogbunnen mellom løvstrø.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Asia.
Opades
Opades er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, avlang, mørkt gråbrunlig trebukk med lyse lengdestriper. Antennene er litt kraftige og litt lengre enn kroppen hos hunnene, omtrent dobbelt så lange som kroppen hos hannene. Pronotum er litt smalere enn dekkvingene, med en liten tann midt på hver side og et par knøler i midten. De parallellsidige dekkvingene ender i en liten spiss.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Franciele Nascimento
Franciele Nascimento (født 19. oktober 1987) er en brasiliansk basketballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på niendeplass med det brasilianske landslaget.
Ski-VM 1997
Ski-VM 1997 ble arrangert i tidsrommet 21. februar – 2. mars i og rundt Granåsen skisenter i Trondheim.
Det ble konkurrert i 15 øvelser, av disse var det fire lagøvelser. Norge tok 11 av 45 medaljer, mens Russland tok 10 medaljer. Russland ble mesterskapets beste nasjon med seks gull og Norge ble nest beste nasjon med fire gull.
1800 i Spania
Begivenheter i året 1800 i Spania.
Ski-VM 1997
Jelena Välbe fra Russland tok 5 medaljer og ble historisk ved å ta gullmedalje i alle fem langrennsøvelser for kvinner. Bjørn Dæhlie vant også fem medaljer, to individuelle gull, én sølv, én bronse, og stafettgull.
Kvanne
Kvanne er ei grend i Surnadal kommune i Møre og Romsdal. Grenda ligger på nordsiden av Stangvikfjorden, rundt 15 km sørvest for Surnadalsøra. Fylkesvei 670 passerer gjennom Kvanne, med fergeforbindelse over Stangvikfjorden til Rykkjem (Røkkum) i Sunndal kommune, en overfart som tar omtrent ti minutter. Elva Søya har sitt utløp i fjorden ved Kvanne. Søya er også navnet på det lokale idrettslaget.
Binyamin Ze’ev Kahane
Binyamin Ze'ev Kahane (1966–2000) var en jødisk ekstremist og sionist som var sønn av rabbi Meir Kahane.
Ze'ev Kahane ble født i New York, men emigrerte til Israel i 1971 da hans foreldre flyttet dit. Han studerte der jødedom og ble etterhvert en rabbi. I 1990 stiftet han og ledet den høyre-ekstreme gruppen Chai Kahane, som var en utbrytergruppe fra det høyreekstreme israelske partiet Kach (Begge gruppene ble senere forbudte i Israel). Han var dømt flere ganger for å ha oppfordret til vold mot arabere.
Ski-VM 1997
Menn
10 km klassisk
Binyamin Ze’ev Kahane
Den 31. desember 2000 ble både han og hans kone drept av palestinske gjerningsmenn nær den jødiske bosetningen Ofra. I 2007 ble Khaled Shawish (tiknyttet Fatah) arrestert for mordet.
Han utgav boka The Haggadah of The Jewish Idea, som var en kommentar til hans fars lære.
Ski-VM 1997
Menn
15 km jaktstart fri teknikk
30 km fri teknikk
50 km klassisk
4 x 10 km stafett
Kvinner
5 km klassisk
10 km jaktstart fri teknikk
15 km fri teknikk
30 km klassisk
4 x 5 km stafett
Kombinert
Individuelt (normalbakke / 15 km)
Lagkonkurranse (normalbakke K90 / 4x5 km)
Skihopping
Normalbakke K90
Lagkonkurranse stor bakke K120
Sløv i skyggen – den store norske sommerplata
Sløv i skyggen – den store norske sommerplata er en samleplate med diverse artister, utgitt i 2008.
Finansministeriet (Danmark)
Finansministeriet er et dansk ministerium som blant annet har ansvaret for det samlede årlige statsbudsjettet i form av et finanslovforslag som vedtas av Folketinget. Den 24. november 1848 ved ministerialreformen ble det opprettet et samlet finansministerium. Det er en ubrutt linje herfra til det finansministeriet vi kjenner idag.
I 1968 ble Finansministeriet delt i et finansministerium og et Ministerium for Statens lønnings- og Pensionsvæsen. Dette ministeriet ble nedlagt den 11. oktober 1971 og fagområdet ble overført til det nyopprettede Budgetministeriet som fra 1973 igjen ble lagt inn under Finansministeriet.
I dag består Finansministeriet av henholdsvis:
Cyphanodes
Cyphanodes er en slekt av biller. De utmerker seg ved at de aller fleste artenes larver lever i ferskvann, de voksne derimot på land. Slike livssykler er vanlige hos mygg, øyenstikkere, døgnfluer, steinfluer og vårfluer, men uvanlige hos biller som vanligvis er enten land- eller vannlevende.
Utseende
En middelsstor, avlang, blankt, fint hårete, rødbrun hårbille. Antennene er ganske spinkle.
Levevis
De aller fleste artene har larver som lever i stillestående ferskvann, men noen tropiske arter lever i fuktig, død ved, og noen arter lever i rennende vann. Larvene tåler lite forurensning og kan brukes som indikatorer på vannkvalitet. De lever mest trolig av å filtrere detritus (råtnende plantemateriale, mudder). De puster i luft og må opp til overflaten for å hente denne av og til. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land for å forvandle seg til en puppe. De voksne insektene finner man ofte i vegetasjonen. De flyr godt, særlig om natten, og blir ofte tiltrukket til lys. Artene i slekten Scirtes kan hoppe. Hårbillene er ganske vanlige i tempererte områder, mindre vanlige i tropene.
Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.
Den båndkeramiske kulturen
Den båndkeramiske kulturen var en mellomeuropeisk kultur fra yngre steinalder, best kjent fra Tsjekkia, Slovakia, sørlige og vestlige Tyskland samt Nederland. Kulturgruppa forekom også i Ungarn, Østerrike, Polen og Frankrike. Den vikstigste næringsveien var buskapskjøtsel, men det forekom også jordbruk i mindre skala.
Den båndkeramiske kulturen oppsto rundt 5500 f.Kr. i dagens Ungarn, og innebar en spredning av jordbrukskulturen mot nordvest. Bebyggelsen ble knyttet til Sentral-Europas fruktbare løsjordsområder. Kulturimpulsen nådde Belgia omkring 5200 f.Kr.
Kjennetegn og levninger
Den mest typiske hustypen var et langhus med fast bredde på omkring seks meter og en lengde på opptil 40 meter. I blant annet Nederland og Tyskland har det vært gjort undersøkelser av steinalderbosetninger med opp til 50 til 100 hus. Riktignok har kun en mindre del av husene vært i bruk samtidig. Siden åkrene ikke ble gjødslet ble jorden utarmet, og etter to–tre års drift måtte beboerne oppgi boplassen. Noen år senere, når jorda hadde kommet seg igjen, vendte de tilbake.
Et viktig redskap i den båndkeramiske kulturen var skafthulløksen.
Keramikken kan deles inn i en eldre og en yngre gruppe. Den eldre linjebåndkeramikken har i begynnelsen innrisset ornament og dekorasjon, men den yngdre stikkbåndkeramikken har rettlinjet innstukkete bånd. Den vanligste formen, både i den eldre og den yngre gruppen, er halvkuleformet skål.
Skittenelva
Skittenelva er ei elv i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den ligger i fjellområdene mellom Tromsø og Ullsfjorden, hvor den renner gjennom Skittenelvdalen og munner ut i Grøtsundet ved Skittenelv. Elva er 15,8 km lang, og har et nedbørfelt på 65,92 km². Middelvannføringen ved munningen er 3,67 m³/s.
Skittenelva har utspring fra det lille Skittenelvvatnet (596 moh.), nord for Storfjellet, som danner vannskillet mot Breivikelva i sør. Fra Skittenelvvatnet renner elva mot nord, på østsida av Blånova. På strekningen ned mot Nonsbu, en av Troms Turlags hytter, er den en stri fjellbekk. Ved Nonsbu renner den sammen med to sideelver, en fra Blånova i vest og den andre fra området vest for Nonstinden (Rundfjellet) i øst. Nedenfor Nonsbu avtar fallet i elva og landskapet blir flatere og dominert av myr. Et par kilometer lenger nede blir dalsidene brattere, myrene forsvinner til fordel for bjørkeskog og fallet i elva tiltar. Fra rundt kote 150 har elva gravd seg ned i et juv, som ved Gruggekjelan er bare noen titalls meter bredt. Etterhvert som elva nærmer seg fjorden blir dalen igjen bredere, og elva brer seg ut i flere forgreininger før den munner ut i Grøtsundet ved bygda Skittenelv, som ligger på begge sider av elvemunningen.
Nordkraft har søkt konsesjon for utbygging av et kraftverk i den nedre delen av vassdraget. Kraftverket er planlagt å utnytte et fall på rundt 100 meter i Skittenelva og sideelva Breivikelva, fra kote 145 til kote 45, med en ytelse på 5 MW og en årlig produksjon på 15,9 Gwh. Søknaden er per april 2014 under behandling i NVE.
Silvia Gustavo
Silvia Gustavo (født 14. mai 1982) er en brasiliansk basketballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på niendeplass med det brasilianske landslaget.
Skerpikjøt
Skerpikjøt (, dansk: skærpekød), eller skarpræstur, er færøysk fenalår av sauekjøtt som er tørket på en særegen måte. Kjøttet lagres 5–9 måneder i en hjallur (uthus med vindtrekk). Oppbevaringen i uthuset deles inn i tre faser som alle får innvirkning på det ferdige kjøttets smak, konsistens og lukt. Ferdigtørket skerpikjøt skjæres i tynne skiver og brukes ofte som pålegg på grovbrød, på samme måte som andre typer spekeskinke. Kjøttet kan også spises sammen med kokte poteter, varme eller kalde. Skerpikjøt skal derimot ikke varmebehandles.
Stortromme
Stortromme, eller basstromme som det også kalles, er en felles betegnelse enten det dreier seg om basstromme til marsjorkester, konsertorkester eller bandmusiker.
For klassiske og marsjorkester gjelder noe av det samme, men her spilles det i stor grad hver note, i tillegg til virveler og andre kombinasjoner med hel-, halvnoter til mer rytmiske varianter.
Størrelser
Stortrommer finnes i diametre mellom 12" til 28", men det vanligste er 22". Mange jazztrommeslagere foretrekker en basstromme på 18", fusiontrommeslagere finner gjerne 20" basstrommer for ideelle, mens enkelte rocktrommeslagere trives godt med 24" basstrommer. Trommeslagere innenfor storbandjazz – swingjazz liker mye å bruke 26" eller 28". Basstrommen opptrer i dybder mellom 12" til 22" der de grunne trommene responderer raskere enn de dype som trenger mer tid for trommeskinnene å vibrere. Disse gir en mer trøkk i lyden. Innenfor marsj er størrelsene fra 20" til 30", mens innenfor klassisk musikk er str. fra 32" i diameter til den største som er laget på 77". Dybdene her varierer fra 10" til 30".
Materialet
Trommeshellet er for det meste produsert i laminerte treslag. Men også her er det mange ganger brukt andre materialer, dette gjelder særlig basstrommer til trommesett. Materialer som har eller er i bruk er stål, messing, kobber, aluminium, glassfiber, helbent tre og en type plexiglass.
Oppsett
Konsertstortromme derimot er i de aller fleste tilfeller hengt opp i et stativ. Og da aller helst med gummistropper slik at den kan vibrere så fritt som mulig for at tonen skal kunne «synge».
Holmen prestegård
Holmen prestegård eller Sigdal prestegård (gnr. 36) ligger ved tettstedet Prestfoss i Sigdal kommune i tidligere Buskerud, nå i Viken fylke. Det opprinnelige navnet på gården er Holmen (av norr. Holmheimr),, men den har vært prestegård siden middelalderen og benevnes derfor som det. Gården nevnes blant annet som Holmen prestegaard av biskop Jens Nilssøn i 1595. (JN 353)
Prestegården har også blitt kalt Nerreholmenn (1604) og Præstegarden Holmen (1668). Nedre Holmen (Nerreholmenn) har fra arilds tid blitt brukt under prestegården.
Våningshuset er en to-etasjes laftet tømmerbygning med saltak, reist i årene 1802–1807, men preget av en ombygging i 1887. Bygningen er utvendig panelt og ble verne 18. desember 1992 (kulturminne-ID 86585-1). På tunet står det også et stabbur (loft) fra etterreformatorisk tid, som ble samtidig vernet med våningsbygningen (kulturminne-ID 86585-2).
Utover på 2000-tallet har bygningsmassen forfalt, og prestegården ble til slutt bestemt i 2012 at gården skulle stykkes opp og selges. Gården utgjorde da cirka NaN, hvorav 168 daa dyrket mark og nær NaN skog. Skogen blir stående i statens eie, mens resten fradeles. Presten i bygda har fått en moderne bolig. Midt i februar 2014 meldte Bygdeposten at det som var igjen av prestegården, stort sett bare bygningsmassen, var solgt.
Holmen gamle kirke lå i sin tid tett på tunet til denne prestegården, men den gamle stavkirken fra middelalderen ble revet i 1855. Dagens Holmen kirke ligger litt sørvest prestegården.
Clarissa dos Santos
Clarissa dos Santos (født 10. mars 1988) er en brasiliansk basketballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på niendeplass med det brasilianske landslaget.
Vipp
Vipp er et dansk interiørfirma som produserer kjøkken- og baderomstilbehør.
Firmaet er særlig kjent for avfallsspannet Vipp, som ble produsert første gang i 1939. Metallarbeideren Holger Nielsen fikk i oppgave av sin kone Marie Axelsen å skape en praktisk avfallsspann til hennes nystartede frisørsalong, og dermed så den første Vipp dagens lys. Datteren Jette Egelund overtok firmaet ved farens død i 1992. Hun fikk omsider skapt interesse for avfallsspannet hos Terence Conrans designshop i London, som tok produktet inn i sitt sortiment.
I dag sitter Egelund som bestyrelsesformann, mens sønnen Kasper Egelund sitter i direktørstolen. Hoveddomisilet ligger på Islands Brygge ved København, ved siden av Mogens Dahl Koncertsals lokaler.
Abraham Cheroben
Han representerte Bahrain under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 10 på 10 000 meter.
Carsten Hauch
Johannes Carsten Hauch (født 12. mai 1790 i Fredrikshald, død 4. mars 1872) var en dansk dikter og romanforfatter. Hauch hørte til den første generasjon i det romantiske gjennombrudd i Danmark, men kom på en måte skjevt i gang som dikter. Visstnok skrev han sine første dikt allerede i 1814, men han tvilte på sitt talent og ga opp dikterkarrieren en stund for naturstudier. Først under en alvorlig sykdom og dyp krise i Napoli i 1825 tok han opp diktningen igjen.
Lamprobyrrhulus
Lamprobyrrhulus er en slekt av pillebiller.
Carsten Hauch
Hauch kom tidlig med i prosagjennombruddet. Hans første roman, Vilhelm Zabern, kom i 1834, det er en historisk roman fra Christian IIs tid, med Dyveke som hovedfigur. Deretter ble romanen hans foretrukne sjanger og romaner som En polsk Familie (1839) og Robert Fulton (1853) hører til hans hovedverker. Hans beste prosabøker er imidlertid erindringsverket Minder fra min Barndom og min Ungdom (1867) og Minder fra min første Udenlandsreise (1871).
Otto Fischbeck
Otto Fischbeck (født 28. august 1865 i Güntershagen, Kreis Dramburg, død 23. mai 1939 i Töpchin) var en tysk politiker (Fortschrittliche Volkspartei og Deutsche Demokratische Partei).
Carsten Hauch
Som versdikter dyrket han flittig en av sin periodes yndlingssjangere, romansen. Til hans beste hører Magnus og Knud Lavard som opprinnelig inngår i skuespillet Svend Grathe fra 1841. Inspirert av Christian Winthers Hjortens Flugt (1855) skrev han romansesuiten Valdemar Atterdag (i Lyriske Digte og Romancer 1861) med nibelungenstrofen som gjennomgående versemål, avbrutt av innskutte enkeltballader, men igjen er det karakteristisk at de egentlige forbilder er Adam Oehlenschlägers Helge (1814) og B.S. Ingemanns Holger Danske (1837).
Lamprobyrrhulus
Levevis
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.
Utbredelse
Arten er vidt utbredt i Palearktis, men ikke i Norge.
Parasyzygoniinae
Parasyzygoniinae er en underfamilie av Tenthredinoidea som hører til blant plantevepsene.
Utseende
Relativt store og kraftige plantevepser med korte, litt klubbeformede antenner. Parasyzygonia cyanoptera har rødt hode og rød thorax, svart bakkropp og mørke vinger med litt fiolett skjær.
Utbredelse
De to artene lever i det sørlige Brasil. Parasyzygonia cyanoptera skal også være funnet i Venezuela.
Systematisk inndeling
Inndeling og artstall følger.
Carsten Hauch
Men det er som lyriker Hauch vil bli husket. Allerede et par av hans tidlige ungdomsdikt gjør fremdeles inntrykk, de lyriske innslag i romanene er det mest leselige i dem, og i en sen modning får lyrikken stadig større vekt i forfatterskapet med en rekke store tankedikt.
Otto Fischbeck
Ved dannelsen av den provisoriske regjeringen (Rat der Volksbeauftragten) i Fristaten Preussen den 14. november 1918, ble Fischbeck en av dens ikke-sosialistiske medlemmer, og etterfulgte Reinhold Sydow i vervet som handelsminister. Også i de etterfølgende regjeringene til sosialdemokratene Paul Hirsch, Otto Braun og sentrumspolitikeren Adam Stegerwald beholdt han denne stillingen. Etter Otto Brauns andre valg den 7. november 1921, gikk han ut av kabinettet.
Carsten Hauch
Lyrikken endrer ikke ved Hauchs litteraturhistoriske plassering, den bidrar i så henseende bare til inntrykket av ham som romantiker av den eldre skole. Det samme må sies om hans litterære kritikk som særlig øker i omfang etter at han i 1851 overtok Oehlenschlägers professorat i estetikk ved Københavns Universitet. Det er betraktningene over det romantiske gjennombruddets verker, Oehlenschläger og Ørsted, og over dets forbilder, Shakespeare og Schiller, som gir mest. Inntrykket bekreftes av erindringsverket som skildrer Hauchs egen dannelse til romantisk dikter.
Hauch hører ikke til blant de store udødelige i den danske litteraturhistorien. Men han var en betydningsfull skikkelse i sin generasjon, og han fikk en ikke liten posisjon i den kulturelle konservatisme etter 1850 ved sitt virke ved universitetet og på Det kongelige Teater etter at Heiberg var gått av som direktør i 1856.
Hauch ble født i Halden, faren var på det tidspunktet amtmann i Smaalenene. Faren kom opprinnelig fra Danmark, mens moren var norsk. i 1802 døde moren og faren flyttet kort tid senere tilbake til Danmark med barna. Hauch var senere flere ganger i Norge, han har bl.a. skrevet diktet På Vossevangen der vil jeg bo.
Hauch har fått Hauchs gate i Oslo oppkalt etter seg.
MS «Skandi Caledonia»
MS «Skandi Caledonia» er et dieselelektrisk norsk forsyningsskip med MT 6000 design. Skipet ble bygget i 2003 ved Fitjar Mekaniske Verksted som byggenummer 19. MS «Skandi Caledonia» ble overlevert til DOF Rederi AS, 28. november 2003. Fartøyet har en lengde på 83,85 meter, og en bredde på 19,7 meter. Fartøyet bidrar offshore som forsyningsskip. Det transporterer diverse utstyr, proviant og ferskvann til oljerigger og stasjonære offshore fartøy. Skipet har en total lugarkapasitet til 24 personer.
Utstyr
Skipet er utstyrt med metanoltanker, og seks sementtanker. Fartøyet har to kraner til håndtering av last. Fire stykk dieselmotorer av typen Wärtsilä 9L20LF, som sørger for skipets fremdrift. Maskineriet yter 1530 kW ved 900 omdreininger i minuttet. Skipet er i tillegg utstyrt med to elektriske motorer som gir kraft til hver sin dreibare propell (thruster).
Eksterne lenker
__INGENINNHOLDSFORTEGNELSE__
John H. Tjønn
John Hansen Tjønn (født 10. februar 1899, død 27. april 1966) var en felemaker fra Hjartdal i Telemark. Han var sønn av Hans Johnsen Tjønn, bror av Gjermund Tjønn og onkel av m.a. Knut Buen, Hauk Buen og Agnes Buen Garnås. John var nok den i familien som var mest kjent for felene sine.
Dschinghis Khan
Dschinghis Khan (IPA-uttale: ) er et tysk popband som ble opprettet i 1979 for å delta i Eurovision Song Contest samme år. Navnet på bandet ble valgt for å passe til sangbidraget deres med samme navn. Dschinghis Khan er den tyske stavemåten for mongol-herskeren Djengis Khan. Sangen «Dschinghis Khan» ble produsert av Ralph Siegel med tekst av Bernd Meinunger.
Medlemmer
Gruppas opprinnelige besetning var:
Bandet ble gjenopprettet sent i 2005, med Stefan Track i stedet for Potgieter. Steve Bender døde av kreft 7. mai 2006.
Zane Robertson
Zane Robertson (født 14. november 1989) er en newzealandsk friidrettsutøver som konkurrerer i langdistanseløp.
Han representerte New Zealand under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 12 på 10 000 meter.
October Tide
October Tide er det kortlevde prosjektet til det svenske Doom Metal-bandet Katatonias Jonas Renkse og Fredrik Norrman. De gav ut bare to album mellom 1997 og 1999.
Medlemmer i bandet:
Safi
Safi er en by i Marokko. Den ligger på Atlanterhavskysten. Safi ligger 300 km sørvest for Rabat. Byen hadde 308,508 innbyggere i 2014, og er en viktig havneby. Safi var tidligere kjent for eksport av geiteskinnslær, men nå er byen mest kjent for eksporten av fosfat. Byen har en del fiske og hermetikk- og tekstilindustri.
October Tide
Utgivelser:
Bandet ble like senere oppløst, ettersom bandet følte de ikke hadde nok inspirasjon og ville heller satse på Katatonia.
Safi
Byens historie går tilbake til karthagerne. I 1508 kom portugiserne til Marokko. De erobret etterhvert byen.
Fra denne byen startet Thor Heyerdahl i mai 1969 sin reise med sivbåten «Ra».
Sergej Djagilev
Sergej Pavlovitsj Djagilev (Сергей Павлович Дягилев), også kalt Serge, (født, død 19. august, 1929) var en russisk kunstkritiker, velgjører, ballettimpresario og grunnlegger av Ballets Russes som fostret mange senere berømte dansere og koreografer.
Yngre dager og karriere
Djagilev ble født i en velstående familie i Selisjtsji (Novgorod gubernija) i Russland mot slutten av tsarepoken. Han ble sendt til hovedstaden for å studere jus ved Universitetet i St. Petersburg hvor han endte opp med å ta timer ved Konservatoriet i St. Petersburg hvor han studerte sang og musikk (en forkjærlighet han hadde fått av sin stemor). Etter at han ble uteksaminert i 1892 slo han fra seg drømmene om en karriere som komponist (hans professor, Nikolaj Rimskij-Korsakov, fortalte ham at han ikke hadde musikalsk talent). På det tidspunkt hadde han allerede sluttet seg til en innflytelsesrik kunstnerkrets som kalte seg Pickwickianerne: Aleksandr Benua, Walter Nouvel, Konstantin Somov, Dmitrij Filosofov og Leon Bakst. Selv om han ikke straks ble innlemmet i gruppen, bisto Benua Djagilev med å utvikle sine kunnskaper om russisk og vestlig kunst. I løpet av to år ble han fullstendig oppslukt av sin nye besettelse og foretok til og med reiser til utlandet for å utvide sine studier og kom til å bli respektert som en av de mest kunnskapsrike i gruppen.
Med økonomisk støtte fra Savva Mamontov, (direktøren på Bolsjojteateret) og fyrstinne Marija Tenisjeva, grunnla gruppen magasinet Mir iskusstva (En verden av kunst).
I 1899 ble Djagilev spesialassistant for fyrst Sergej Volkonskij, som nettopp hadde tatt over ledelsen av alle de keiserlige teatrene. Djagilev fikk i 1900 ganske snart ansvaret for oppsettingen av årboken for de keiserlige teatrene, tilbød straks oppdrag, hans nære venn Leon Bakst å tegne kostymer til franske stykket Le Coeur de la Marquise, mens Benua fikk muligheten til å sette opp Sergej Tanejevs opera Cupidos hevn.
Etterhvert ble Djagilev interessert i ballett og ivret for en gjenoppsetting av Léo Delibes' ballett Sylvia ,  Benuas favorittstykke. De to samarbeidspartnerne satte sammen en omhyggelig planlagt oppsatt produksjonsplan som slo de etablerte medarbeiderne ved de keiserlige teatrene med forbauselse. Etter en serie med meningsutvekslinger med økende motsetninger, ble Djagilev anmodet om å trekke seg i 1901 og forlot teateret på en etter overklassens syn vanærende måte. Det synes som om han på det tidspunktet allerede var kjent som homoseksuell, noe som gjorde ham uakseptabel i innflytelsesrike kretser ved hoffet.
Opptakten
Djagilevs venner opprettholdt vennskapet og hjalp ham med å få i stand utstillinger som ble satt opp i navnet til Mir iskusstva.
I 1905 satte han opp en omfattende utstilling av russisk portrettmaleri i St. Petersburg, og i det foregående år hadde han reist rundt i Russland og oppdaget flere tidligere ukjente mestere i portrettkunst. Året etterpå bragte han med seg en større utstilling av russisk kunst med seg til Petit Palais i Paris. Dette ble begynnelsen på hans langvarige forhold til Frankrike.
I 1907 presenterte han fem konserter med russisk musikk i Paris, og i 1908 satte han opp operaen Boris Godunov på parisoperaen med Fjodor Sjaljapin i hovedrollen.
Suksess
Dette medførte at han ble invitert til å komme tilbake det påfølgende år med både ballett og opera, og utløste dermed lanseringen av det berømte Ballets Russes. Kompaniet besto av de beste unge russiske danserne og blant dem Anna Pavlova, Adolf Bolm, Vatslav Nizjinskij, Tamara Karsavina og Vera Karalli. Åpningsforestillingen om kvelden den 19. mai 1909 ble en sensasjon.
Protest
I løpet av de kommende årene omfattet Djagilevs oppsetninger komposisjoner av nylig avdøde Nikolaj Rimskij-Korsakov som operaen Jomfruen fra Pskov, Mainatt og Gullhanen. Hans ballettilpasning av orkestersuiten Schéhérazade av Rimskij-Korsakov som ble satt opp i 1910 gjorde komponistens enke, Nadezjda Rimskaja-Korsakova, rasende. Hun protesterte til Djagilev i åpne brev som ble offentliggjort i magasinet Retsj.
Ny musikk
Djagilev bestilte ballettmusikk fra komponister som Nikolaj Tsjerepnin (Narcisse og Echo, 1911), Claude Debussy Jeux, 1913), Maurice Ravel (Daphnis og Chloé, 1912), Erik Satie (Parade, 1917), Manuel de Falla(El sombrero de tres picos,1917), Richard Strauss (Josephs-legende, 1914), Sergej Prokofjev (Ala og Lolly, avvist av Djagilev og omarbeidet til Scythisk suite, og Chout, 1915), Ottorino Respighi (La Boutique Fantastique, 1918), Francis Poulenc (Les Biches, 1923) og andre. Hans koreograf Mikhail Fokin tilpasset ofte musikken til balletten. Djagilev arbeidet også med danser og ballettmester Leonid Mjasin (også kjent som Massine).