cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Holdemagnet
Årsaken til at holdemagneter foretrekkes fremfor langt billigere mekaniske dørholdere, er at man har mulighet til å kontrollere spenningstilførselen fra en brannsentral. Dermed vil dører i et brannskille kunne lukkes automatisk ved utløst brannalarm dersom det samtidig er installert dørlukkere.
Holdemagnetens oppgave er primært å hindre at dørlukkerens lukkekraft skal lukke døren. Vanlig holdekraft ligger derfor på rundt 500 Newton.
Noen dørlukkere har en innebygget dørholdemagnet.
Sveits under Vinter-OL 1948
Sveits under Vinter-OL 1948. Sytti sportsutøvere, femtieni menn og elleve kvinner, fra Sveits deltok i ni sporter under Vinter-OL 1948 i St. Moritz. Sveits kom på tredjeplass med tre gull-, fire sølv- og tre bronsemedaljer.
Resesjon i Europa 2007–2009
Resesjonen i Europa var en resesjon fra februar 2007 i Danmark som spredte seg til hele verden. Industriproduksjonen i eurosonen falt med 1.9 prosent i mai 2007. Europeiske bilsalget falt 7.8 prosent i mai ift. året før. En rekke tiltak med økonomisk innstramning og redningspakker førte til ustabilitet i valutamarkedet og økende utenlandsgjeld i mange land. De såkalte PIGS-landene Portugal, Italia/Irland, Hellas (Greece) og Spania var mest utsatt.
Meiss al-Jabal
Meiss al-Jabal er en liten by i Jabal Amel i det sørlige Libanon. Her er en helligdom for profeten Muhammeds følgesvenn Abu Dharr.
Beit ed-Dine
Byen har et palass fra 1800-tallet.
Beit ed-Dine er administrasjonssete for Chouf-distriktet i guvernementet Libanonfjellene.
Ruiselede
Ruiselede er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.
Geilo
Geilo er et tettsted og ei bygd i Hol kommune i Viken fylke. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. Geilo er et turiststed med hoteller, vintersportsanlegg og stor hyttebebyggelse. Det er også en del mindre industri. Geilo stasjon på Bergensbanen (794 moh.) ble åpnet 21. desember 1907 med navnet Gjeilo. Navnet ble endret til Geilo i april 1921. På veinettet er det Rv7 som gir forbindelse vestover til Bergen og østover gjennom Hallingdal til Hønefoss på Ringerike. Fra 1913 til 1980-årene ble Geilo-møtene av norske kristelige organisasjoner holdt på Geilo.
Geilo som turiststed
På Geilo finnes det flere forskjellige hoteller. Geilo sentrum har et utvalg av forretninger og servicetilbud. Geilo Handelslag, stiftet i 1908, er en dominerende butikk på stedet. Sentrum byr på tradisjon og historie med de gamle bygningene på Geilojordet, og de tradisjonsrike produksjonsbedriftene Øyo, Brusletto, Geilo Verktøy og Geilo Jernvarefabrikk, og lokale håndverkere.
Geilo, som ligger nær opp til høyfjellet, har gode vilkår for turistnæringen både vinter og sommer. Her er det mange løyper over snaufjell og gjennom småskog, og et utall av vann hvor det finnes ørret.
Turisttrafikken har økt, og i dag er det åtte hoteller og pensjonat, ungdomsherberger og mange mindre steder for overnatting. Stedet har i dag 1400 sengeplasser for turistnæringen, og i tillegg kommer alle de som leier ut privat, og et utall av hytter.
Marián Hossa
Marián Hossa (født 12. januar 1979) er en tidligere slovakisk ishockeyspiller som er kontraktert til Arizona Coyotes i NHL.
Geilo
Geilo som turiststed
Sesongen blir også lengre, for skiføret holder seg lengre oppe på fjellet enn nede i dalen. A/S Geilo Taubane ble stiftet, og etter mange motganger, særlig med en del grunnavståelser, lyktes det styret for taubanen å få denne i drift i 1954. Den fikk en lengde på 750 meter, og en høydeforskjell på 250 meter. Taubanen kostet 750 000 kroner. Trafikken øker hvert år, og siste året hadde banen 49 585 opp- eller nedkjøringer.
Marián Hossa
Han representerte landet sitt i Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Geilo
SkiGeilo
Alpinanlegget på Geilo (Geilo Skisenter) benytter markedsnavnet SkiGeilo og har 22 heiser, 44 nedfarter og 3 terrengparker for vintersport i Vestlia, Kikut, Geiloheisen, Halstensgård og i Havsdalen. I 2019, 2020, 2021 og 2022 fikk Geilo prisen for "Norges beste skisted" i World Ski Awards, etter at Trysil tidligere hadde vunnet de første seks årene.
Marián Hossa
Hossa vant Stanley Cup tre ganger i sin karriere, alle med Chicago Blackhawks: 2010, 2013 og 2015.
Geilo
Hotellhistorie
De første hotellene som ble bygd var:
Like etter åpningen av Bergensbanen, ble to hotell bygd:
I etterkrigstiden har også hoteller som Bardøla Høyfjellshotell blitt bygget på Geilo.
Yawl
Riggen er i store trekk en forenklet kutterrigg, men yawlen har gjerne et smalere storseil. Yawlrigg kunne være fordelaktig for fartøy bygd for konkurranser, fordi den gir mulighet for å sette et mesanstagseil (som ikke regnes inn i seilarealet ved regattasegling) i tillegg til det trekantede mesan- eller papegøyeseilet på aktre mast.
Tomáš Kopecký
Tomáš Kopecký (født 5. februar 1982) er en slovakisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Christa Luding
Christa Luding (tidligere Christa Rothenburger; født 4. desember 1959 i Weißwasser, Sachsen), er en tysk tidligere skøyteløper, blant verdens beste sprintere i 1980-årene. Hun ble olympisk mester to ganger: på 500 meter i 1984 og på 1000 meter i 1988. I tillegg fikk hun sølv- og bronsemedaljer på 500 meter under lekene i 1998 og 1992.
Etter det første olympiagullet i 1984 ble hun sprintverdensmester i 1985, en bedrift hun gjentok i 1988, to uker før hun vant sin andre olympiske gullmedalje. I tillegg kommer 2 VM-sølv, 3 VM-bronse og 16 enkeltseire i verdenscupen. Mellom 1981 og 1988 satte hun i alt 8 verdensrekorder på 500 meter, 1000 meter og i sammenlagt sprintfirkamp. Etter bronsemedalje i OL og sprint-VM 1992 la hun opp som skøyteløper etter en 14 år lang og innholdsrik karriere på toppnivå.
Hun er én av få som har tatt medalje i både sommer- og vinter-OL.
Hobie Cat
Hobie Cat er en amerikansk seilkatamaran. Hobie produserer en rekke båter, og er mest kjent for katamaranene. Hobie 16 er en av de mest kjente modellene, med over 130 000 produserte båter. Den kan komme opp i en hastighet på 20–25 knop. Norsk Hobie Cat Klubb ble etablert i 1983 av Cato Knem og Hans I. Solberg.
Aerogel
Aerogel er et konstruert materiale ofte kalt frossen røyk eller blå røyk. Aerogel er det stoffet i verden som har lavest kjent massetetthet. Tettheten varierer etter type, men de mest ekstreme formene består av rundt 99,9% luft og har en massetetthet helt nede i 1 g pr. dm³ (liter). Materialet er et stivt skum, med en konsistens lik polystyren. Det er et ekstremt sterkt materiale, og kan bære 2000 ganger sin egen vekt uten å kollapse, men det er meget sprøtt og lite resistent for støt.
Aerogel ble funnet opp av kjemikeren Samuel Stephens Kistler i 1931. Det er en utbredt myte at aerogel kommer fra NASA, et resultat av koordinert forskning mellom NASA og Aspen Systems, Inc. NASA har forsket mye på aerogel, og har brakt produktet fremover både når det gjelder produksjon og bruksområder, men det var Kistler som klarte å lage en silikabasert aerogel hele 27 år før NASA ble stiftet. De eksakte omstendighetene rundt oppfinnelsen er usikre, men den vanligste historien er at aerogel er et resultat av en konkurranse mellom Kistler og en Charles Learned, «for å se om de kunne trekke væsken ut av en gelé uten at den krympet».
Aerogel har mange interessante egenskaper, inkludert en utpreget dendrittisk struktur og ekstremt lav termisk konduktivitet (ca. 0,017 W/mK) som gir det imponerende isolasjonsegenskaper og et smeltepunkt på 1 200 ℃.
Det er mange områder der aerogel blir brukt. Ett bruksområde er å fange støvpartikler, noe NASA gjorde ombord i Stardust-romskipet.
En fremgangsmåte for å lage aerogel er at man starter med en flytende alkohol, som etanol, og blander den med silisiumdioksid (kvarts)-støv (silika) for å lage en gel. Deretter, ved en prosess kalt superkritisk tørking, blir alkoholen presset ut av gelen, gjerne med bruk av høytrykks karbondioksid. Med denne tørkeprosessen kollapser ikke gelen (mister ikke luftinnholdet). Silikabasert aerogel ser gjerne blåaktig ut fordi kvartsen sprer kortere bølgelengder av lys på samme måte som atmosfæren sprer sollys mot jorden på dagtid. På tross av dens gjennomsiktige utseende, føles den som hardt plastskum.
Isogloss
En isogloss (av gresk ίσος (isos), «lik» og γλώσσα (glossa), «språk») er en linje på et kart som viser grensen for et dialektfenomen. Et slikt dialektfenomen kan for eksempel være skarre-r eller palatalisering.
Nabatiye
Nabatiye eller Nabatieh er en by sør i Libanon. Den har omkring 15 000 innbyggere. Nabatiye er administrasjonssete for distriktet Nabatiye i guvernementet Nabatiye.
Sonic Debris
Sonic Debris er et norsk progressivt hardrock-band, dannet i 1996. Bandets første album, Velvet Thorns ble gitt ut på det nederlandske plateselskapet DVS Records i 2000. Etter å ha spilt en rekke konserter i Norge, Sverige og Nederland, inkludert ProgPower-festivalen, bestemte bandet seg for å ta en pause for å fokusere på andre prosjekter.
Nabatiye
Ovenfor byen kneiser Beaufortborgen, som ble bygget i korsfarertiden.
Sonic Debris
Bandet ble gjenforent i 2007 med to nye bandmedlemmer, Jan Roger Sletta (ex-Surferosa) og Daniel Marken (ex-Dunderbeist). I løpet av 2008 ble 10 nye låter spilt inn i Hamar Recordings, og senere mikset på Room 13 av Alex Møklebust (Seigmen / Zeromancer). Albumet Day for Night ble utgitt i september 2010, og musikken kan betegnes som elektro-hardrock. Noen av inspirasjonskilder for bandets medlemmer er blant andre NIN, Marillion, Missing Persons, Depeche Mode og Queensrÿche.
Diskografi
Studioalbum:
Њ
Њ (minuskel њ) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet brukt i serbisk og makedonsk. Bokstaven tilsvarer lyden /ɲ/, og er en ligatur av Н og Ь (kyrillisk N og det bløte tegnet (som i bl.a. russisk angir at forrige konsonant skal uttales palatalisert)). I latinske bokstaver tilsvarer denne nj i de latinske alfabetene til serbisk og makedonsk, og kroatisk.
Musesyke
Musesyke er en muskelsykdom i albuen. Man får denne sykdommen av å holde for mye i en datamus.
Utbredelse
Musesyke er mest utbredt blant de som jobber mye med data, eller de som spiller mye, såkalte "gamere". Muskelen extensor digitorum er den som i hovedsak bli påvirket ved musearm. Denne muskelen går fra utsiden av albuen og helt ut til fingrene og bøyer fingrene bakover.
Symptomer
Man får smerter i albuen og får problemer med å tøye/strekke ut armen.
Eksterne lenker
Enfermedad profesional
Knut M. Olsen
Olsen var i perioden 2005-2013 vararepresentant til Stortinget for Sogn og Fjordane. Han møtte på Stortinget i 291 dager.
Xue Rengui
Xue Ren'gui (tradisjonell kinesisk: 薛仁貴, forenklet kinesisk: 薛仁贵, pinyin: Xuē Rén'guì, Wade-Giles: Hsüeh Jengui, født 614 i Shanxi i Kina, død 683) var en berømt general under Tangdynastiet. Han fremheves i kinesisk folkelig litteratur. Han minnes særlig for sitt fremgangsrike lederskap i felttogene mot restene Det vestlige Tujue og mot Goguryeo. Mindre vellykket var hans felttog mot Tibet (da kalt Tufan av kineserne) i 670, men nederleget skyldtes at en av de andre generalene i hans hær neglisjerte Xues anvisninger og gikk til angrep på en slik måte at storparten at hæren gikk tapt.
Hula
Hula (eller Hule, arab. حولا) er en liten landsby i det sørlige Libanon sør for Litanielven og tett ved den libanisisk-israelske grense. Den ligger 750 moh.
Tove Paule
Tove Paule (født 11. januar 1951) er en norsk idrettsleder og politiker (H).
Tove Paule har en karriere som turner bak seg fra Vestfossen Idrettsforening hvor hun fortsatt er medlem. Paule var tidligere generalsekretær i Norges Gymnastikk- og Turnforbund, og var internasjonal dommer i apparatturn i en årrekke.
Hun er en yngre søster av Inger Marie Holte og Torbjørn Paule.
Sørvikvatnet
Sørvikvatnet er et lite vann som ligger 100 meter over havet i Hasselvika i Rissa kommune i Trøndelag. Vannet får tilsig fra flere mindre bekker i øst, og har utløp mot vest gjennom Vassdalsbekken til Sørvikelva.
Det er mye ørret i vannet og det er også påvist mort der.
Tielt
Tielt er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Under første verdenskrig ble byen brukt som hovedkvarter for den tyske hæren. Kardinalen Godfried Danneels og syklisten Alberic Schotte er fra Tielt.
Mosaikkøyenstikkere (overfamilie)
Mosaikkøyenstikkere (Aeshnoidea) er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata). Mosaikkøyenstikkere har som navnet sier et mosaikk lignende mønster på kroppen. Vanligvis i svarte, grønne og himmelblå farger. De regnes blant de mest primitive delgruppene blant insektene.
Mosaikkøyenstikkere er de «større» øyenstikkerne, vanligvis en god del større enn vannymfer. De er langt større enn de aller fleste andre insekter. Kroppen er mellom 50 og 100 millimeter hos de fleste artene. Størrelsen varierer mellom de ulike artene.
Mosaikkøyenstikkere har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier).
Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
De er utbredt i hele verden unntatt i Antarktis og Arktis. De fleste arter finnes i varmere strøk.
Li Yifu
Li Yifu (kinesisk: 李義府, født 614 i Suining i Sichuan i Kina, død i 666) var en kinesisk embedsmann, historiker og dikter. Han var kansler under keiser Gaozong av Tang. Han ble særlig mektig på grunn av sin støtte til keiser Gaozongs annen hustru keiserinne Wu (senere kjent som Wu Zetian) da hennes vei til tronen møtte motstand fra de daværende kanslerne. Han pådro seg etterhvert et ry som litt av en sviker og forræder. I 663 ble han fjernet fra sin stilling og sendt i indre eksil etter korrupsjonsbeskyldninger. I 663, etter at keiseren hadde utropt et generalamnesti men gjort unntak for dem som var blitt sendt i langvarig eksil, døde Li av et raserianfall.
Bedelpasset
Bedelpasset er et fjellpass gjennom Tian Shan-fjellene mellom Kirgisistan og den autonome region Xinjiang i Folkerepublikken Kina. Det ligger på 4200 meters høyde.
Dette passet har historisk vært en av de mest trafikkerte alternativene for Silkeveien gjennom fjellene.
Liard (elv)
Liard er ei elv i Yukon, Britisk Columbia og Nordvestterritoriene i Canada. Den er ei sideelv til elva Mackenzie, og er 1 115 km lang, med et nedbørfelt på 277 100 km².
Elva har utspring i Pellyfjellene i den sørøstlige delen av Yukon, og renner derfra mot sørøst. Ved Watson Lake renner elva inn i Britisk Columbia, og den svinger deretter gradvis mot nordøst og inn i Nordvestterritoriene. Elva munner ut i Mackenzie ved Fort Simpson.
Elvenavnet kommer fra det franske navnet på en spesiell type poppel som vokser i store mengder langs deler av elva.
Den første europeeren som utforsket elva var John McLeod fra Hudson's Bay Company i 1831.
De største sideelvene er South Nahanni, Petitot, Fort Nelson, Kechika og Frances.
Ike Nwachukwu
Ike Omar Sanda Nwachukwu (født 1940) er en nigeriansk offiser og politiker. Han var utenriksminister i Nigeria i to perioder og han holdt flere andre ministerposter i Nigeria.
Nwachukwu ble født av en ibo far og hausa-fulani mor.
Han gikk inn i hæren 1963, fullførte en offisersutdanning, og var først sjef for Hærens infanteriskole i 1979 og deretter mellom 1979 og 1984 øverste sjef for militærpolitiet. I 1984 ble han utnevnt til militærguvernør i staten Imo og forble i denne stillingen til 1985. Han var deretter «Provost General» fra 1985 til 1986.
I Ibrahim Babangidas presidentperiode fungerte Nwachukwu først som arbeidsminister mellom 1986 og 1987, og overtok deretter stillingen som utenriksminister etter Bolaji Akinyemi i desember 1987. Denne stillingen hadde til desember 1989, da han ble erstattet av Rilwanu Lukman. I løpet av sin periode i 1988 deltok han på utenriksministermøtet til Commonwealth of Nations i Lusaka. Deretter, mellom januar og september 1990, var han generaldirektør for 1. divisjon. I september 1990 overtok han igjen stillingen som utenriksminister fra Lukman og hadde denne stillingen til januar 1993, da han ved overgangen til sivilt styre ble avløst av Matthew Mbu.
I perioden mai 1999 til mai 2003 var Nwachukwu medlem av senatet, der han representerte Abia.
Nwachukwu er gift med en joruba og har fire barn.
Utmerkelser
Nwachukwu er tildelt flere utmerkelser. Fra Tyskland ble han tildelt storkors av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden. Fra presidenten i Brasil ble han tildelt storkors av Sydkorsordenen.
Halfdan Jønsson
I 1923 ble han valgt til formann i Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbund og i 1934 ble han nestformann i LO.
Jønsson var sentral i det faglige motstandsarbeidet under andre verdenskrig og var leder for LOs illegale faglige utvalg i perioden påsken 1942 til januar 1944 da han ble arrestert av tyske okkupasjonsmyndigheter. Årsaken til arrestasjonen er aldri klarlagt. Muligens ble han avslørt av Rinnan-banden under besøk i Trondheim i 1943. <
Jønsson ble sendt til Grini og i juli 1944 ble han sendt til konsentrasjonsleiren Natzweiler. Jønsson døde i konsentrasjonsleiren Dachau 7. februar 1945.
Eksterne lenker
Natzweiler Info
Fylkesvei 6104
Fylkesveg 6104 går mellom Lyngstad og Eide i Hustadvika.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 276.
NATO-kallenavn for bombefly
NATO-kallenavn for bombefly er en liste for bombefly med sovjetiske, russiske og kinesiske opprinnelser, listet etter kallenavnet:
Peter Ölvecký
Peter Ölvecký (født 11. oktober 1985) er en slovakisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 11.-plass med det slovakiske laget.
Antrim (grevskap)
Antrim (irsk: Contae Aontroma; ulster-skotsk: Countie/Coontie Antrim ) er et grevskap i provinsen Nord-Irland tilhørende Storbritannia. Det ligger nordøst på øya Irland. Tilstøtende til nordøstkysten til innsjøen Lough Neagh dekker grevskapet et område på 3 046 km² og befolkningsantallet er for 2011 beregnet til rundt 618 108 innbyggere. Antrim har en befolkningstetthet på 203 mennesker per km². Antrim er en av seks tradisjonelle grevskap (counties) i Nord-Irland og ligger innenfor den historiske provinsen Ulster.
Den tradisjonelle administrasjonsbyen er Antrim, og som grevskapet er oppkalt etter, men den siste perioden før grevskapet mistet sin administrative funksjon i 1970 ble det styrt fra Ballymena. I området ligger Kilroot kraftverk, det største i Nord-Irland. Glens of Antrim er et område bestående av sju daler (glens) og utgjør et isolert, ulendt landskap. Giant's Causeway («Kjempenes gangsvei») et område langs kysten av Antrim med unike formasjoner av rundt 40 000 sorte polygone (de fleste sekskantede) basaltsøyler. Det er nå et listet som en del av UNESCOs Verdensarven. Whiskey-merket Old Bushmills framstilles i landsbyen Bushmills, og omtales i Tom Waits' sang «Tom Traubert's Blues» (1976). Portrush er et populært feriested ved kysten. Det store flertallet av innbyggerne i Belfast, hovedstaden i Nord-Irland, bor Antrim, mens resten er i grevskapet Down.
Ulvestue
Ulvestuer er fangstinnretninger for fangst av ulv. De er enkeltliggende og som oftest anlagt nær gårdsbebyggelse eller nær sæteranlegg. Ulvestuene er videre og dypere enn fangstgroper for elg. De har en diameter på 5–10 m og en dybde på inntil 3 m. Innvendig har de hatt steinmurte eller laftede vegger. Når de var i bruk har de vært kamuflert av greiner og kvist. I midten har det stått en påle med en liten plattform på toppen. På denne ble det lagt ut åte i form av rått kjøtt, eller det ble bundet fast et levende bytte som for eksempel et lam. Når ulven gikk til angrep på byttet ville den falle ned i gropen, hvor den senere ble funnet og avlivet.
Antrim (grevskap)
Et fylke, Antrim County, i delstaten Michigan i USA er oppkalt etter County Antrim.
Ulvestue
Ved Skui i Bærum er det registrert, dokumentert og rekonstruert en ulvestue.
Wupasset
Wupasset (tradisjonell kinesisk: 武關, forenklet kinesisk: 武关, pinyin: Wǔguān) er et fjellpass i fylket Danfeng i prefekturet Shangluo i provinsen Shaanxi i Folkerepublikken Kina.
Kong Harald Vs Husorden
Hans Majestet Kong Harald Vs Husorden, også kjent som Kong Harald Vs portrettnål, er en norsk, kongelig familieorden. Den ble innstiftet av kong Harald ved hans tiltredelse som monark i 1991 og tildeles kvinnelige medlemmer av kongefamilien og særlig begunstigede kvinnelige medlemmer av Det kongelige hoff. Utmerkelsen tilsvarer de kongelige husordener innstiftet av kong Haakon i 1906 og kong Olav i 1958.
Husordenes innbyrdes rang er slik at regjerende monarks husorden har forrang. Imidlertid inngår husordnene ikke i den offisielle rangrekkefølgen for norske ordener og medaljer. Husordenen bæres på venstre side. Kong Harald Vs Husorden bæres av dronning Sonja, kronprinsesse Mette-Marit, prinsesse Märtha, prinsesse Astrid, prinsesse Ingrid Alexandra og overhoffmesterinne Ingegjerd Løvenskiold.
Bakgrunn
Portrettnålen er en gammel hedersbevisning som i europeisk sammenheng går tilbake til 1600-tallet. Den kunne tildeles både menn og kvinner, men er fra 1800-tallet blitt til en kongelig husorden som tildeles kvinnelige medlemmer av kongehuset og utvalgte, kvinnelige medlemmer av hoffet. Ordenen får navn etter monarken som har innstiftet ordenen og som er avbildet i portrettnålen. Monarkens portrett framstilles på en medaljong, rund eller oval, omgitt av diamanter, eventuelt med kongekrone over.
Kongelige familieordener for kvinner i form av portrettnåler eksisterer fortsatt i de danske, svenske og britiske kongehusene.
«Belgica»
«Belgica» var navnet på båten Roald Amundsen mønstret på som styrmann og for første gang seilte til Antarktis med. Den het opprinnelig «Patria», var konstruert av Johan Chr. Jakobsen, og ble bygget som hvalbåt i Svelvik i 1884.
Belgica-ekspedisjonen
Båten ble solgt til Adrien de Gerlache i 1896 for 50 000 norske kroner for en ekspedisjon til Antarktis. Han døpte skipet «Belgica» og forlot Antwerpen den 16. august året etter. Dette var det første skipet som overvintret i Antarktis, og er et av de få forskningsskip som har vært i både arktiske og antarktiske områder.
Jiangbei (Chongqing)
Jiangbei (kinesisk: 江北区; pinyin: Jiāngběi Qū) er et bydistrikt i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina.
«Belgica»
Belgica-ekspedisjonen
Foruten Roald Amundsen som styrmann var det fem andre nordmenn blant mannskapet på nitten. Nansen og Amundsen møttes for første gang på dekket på denne skuta.
Jiangbei (Chongqing)
Arealet er på 221,28 km².
«Belgica»
Senere bruk
Skipet ble etterhvert kjøpt av Duc d'Orléans, som seilte med Adrien de Gerlache på flere andre ekspedisjoner. Hun ble omdøpt til «Isfjord» og brukt som frakteskute i kullfart mellom Svalbard og Norge under den første verdenskrig.
Jiangbei (Chongqing)
Befolkningen var på 635,100 innbyggere i 2004
«Belgica»
Mellomkrigstiden
Båten ble kjøpt av Kristian Holst fra Harstad i 1918. Han ga henne igjen navnet «Belgica» da hun ble konvertert til flytende fiskeforedlingsanlegg og brukt under Lofotfisket.
Jiangbei (Chongqing)
Administrative enheter
Jiangbei består av ni subdistrikter og tre storkommuner:
«Belgica»
Andre verdenskrig
I maidagene 1940 brukte britene «Belgica» som flytende ammunisjonsdepot, frem til hun ble senket i Brurvika på Stangnes i Harstad under et tysk luftangrep 19. mai 1940.
Jiangbei (Chongqing)
Samferdsel
I distriktet ligger en av storbyens jernbanestasjoner: Chongqing Beizhan-stasjonen (重庆火车北站; Chóngqìng Huǒchē Běizhàn).
«Belgica»
Vrakfunn
I 1990 ble vraket lokalisert, og det har siden 2004 vakt oppmerksomhet blant belgiske vitenskapsmenn.
Belgica Societé
I 2006 ble det i Belgia stiftet et non-profit interesseselskap, Belgica Societé, som består av arkeologer og marinbiologer. Belgierne ønsker å flytte hele eller deler av vraket fra Hestevika i Harstad til Belgia. En kopi i fullskala-størrelse av båten skal bygges i Belgia og gjøres om til museum.
Marcel Hossa
Marcel Hossa (født 12. oktober 1981) er en slovakisk ishockeyspiller.
Wielsbeke
Wielsbeke er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.
Heinrich Campendonk
Heinrich Campendonk (født 3. november 1889, død 9. mai 1957) var en tysk ekspresjonistisk maler og grafiker.
Han ble født i Krefeld, Tyskland. Medlem av gruppen Der Blaue Reiter fra 1911 til 1912. Han ble erklært entartet (degenerert) som kunstner av det nasjonalsosialistiske regimet og forbudt å stille ut fra 1933. I alt 40 verker er registrert som beslaglagt. Han flyttet da til Nederland og bodde i Amsterdam da han døde i 1957.
Ƞ
og (N med lang høyre-fot) er en bokstav som brukes på lakota. Den indikerer nasalering av den forestående vokalen. Det er også mulig å bruke bokstaven ŋ med samme funksjon.
I Unicode kodes Ƞ som U+0220 (&#X0220;) og 019E (&#X019E;).
Masashi
Masashi er et japansk fornavn som brukes mest for menn.
Folk ved navn Masashi inkluderer:
Tromsø domkirke
Tromsø domkirke er en domkirke i Tromsø som ble bygget i 1861. Dette er Norges eneste protestantiske domkirke som er bygget i tre, med arkitekt Christian Heinrich Grosch. Kirken er i nygotikk og ligger med kirketårnet og hovedinngangen vendt mot vest. Domkirken er oppført som langkirke med tilbygg på langsidene som gir en korsform.
Sumpsypressfamilien
Sumpsypressfamilien (Taxodiaceae) er en tidligere familie av bartrær.
Tromsø domkirke
Domkirken ligger midt i hjertet av Tromsø sentrum, omkranset av Kirkeparken der det har vært gravplass fra middelalderen fram til første halvdel av 1800-tallet. Noen eldre graver ses fremdeles på nordøstsiden av kirken.
Sumpsypressfamilien
Det er nå vist at familien er polyfyletisk, og alle artene, unntatt én, er flyttet til sypressfamilien (Cupressaceae). Unntaket er den japanske arten skjermtre (Sciadopitys verticillata), som ikke har noen nære nålevende slektninger, og derfor regnes til en egen familie.
Tromsø domkirke
Historie
Den første kirken i Tromsø ble bygd i omkring år 1250 av Håkon Håkonsson som et kongelig kapell. Den er nevnt i «Håkon Håkonssons saga»: «Han lot bygge en kirke nord i Troms og kristnet hele kirkesognet». Kirken tilhørte altså kongen, ikke den katolske kirken. Denne kirken dannet nordgrensen for det katolske Norge, og var verdens nordligste kirke, inntil kirken på Vardøya ble vigslet av erkebiskop Jørund av Nidaros i 1307.
Sumpsypressfamilien
Hos Taxodiaceae sitter nålene som regel spredt, mens de hos sypressfamilien i snever betydning sitter motsatt i fire rekker eller kransstilt. Fylogenetiske studier som kombinerer morfologi og molekylærgenetikk viser at artene i Taxodiaceae tilhører fem ulike utviklingslinjer.
Tromsø domkirke
Historie
I et konstitusjonsbrev fra pave Clemens 5 av 5. februar 1308, som omhandler organiseringen av kapellene, nevnes også en kirke nordpå: «Ecclesia Sanctae Mariae de Trums juxta paganos», «Den hellige Marias kirke i Troms nær hedningene».
Sumpsypressfamilien
Medlemmene i familien har i nåtiden en begrenset og usammenhengende utbredelse, og et flertall av slektene er monotypiske. Fossiler i tidsrommet fra jura til pliocen er derimot funnet over store deler av verden, og artene i familien blir derfor betraktet som relikter.
Følgende slekter ble regnet til familien:
Tromsø domkirke
Historie
Det er ikke kjent hvordan denne kirken og de senere kirkene i Tromsø har sett ut. Det er imidlertid sannsynlig at Tromsø kirke har stått på omtrent samme sted, på Prostneset, i århundrene fra ca. 1250. Først fra 1700-tallet har vi tegninger som illustrerer hvordan kirken da så ut. Ved siden av kirken sto prestegården, omtrent der den tidligere telegrafen (Sjøgata 2) nå står. Siden sognet var vidstrakt, kunne mange menighetsmedlemmer ikke reise fram og tilbake på dagen. De måtte derfor bo i såkalte kirkestuer, små hus, i forbindelse med kirkebesøket. Kirkestuene omga prestegården og kirken, og båtene ble halt i land langs stranda nedenfor, omtrent der nedkanten av Roald Amundsen-parken nå går. Området går i dag under navnet Prostneset.
Elverhøy kirke, som i dag står på toppen av Tromsøya, er den siste forgjengeren, og ble flyttet utenfor bygrensa da Tromsø domkirke ble bygd i 1861. Denne kirken har en del gammelt kirkeutstyr som har stått i kirker i Tromsø gjennom århundrene.
Kirken ble bygd av tømmer fra Målselv i Troms, og ble vigslet av biskop Essendrop 1. desember 1861. Kirken var på dette tidspunktet ikke ferdig. Tårnet kom på plass året etter, orgelet i 1863 og kirkeklokkene i 1864.
Orglet
Orgelhuset til domkirkens orgel ble bygd i 1863 av Claus Jensen (orgelbygger) i Trondheim, og spillepulten av J. H. Jörgensen i Oslo er fra 1876. Orglet ble ombygd i 1959 og restaurert i 2013-14, da orglet ble tilbakeført til sin opprinnelige form.
I 2017 ble det bygd et nytt orgel i koret. Dette orgelet ble bygd av Müleisen, og de to orglene kan benyttes samtidig fra en av spillepultene.
Libeller (overfamilie)
Libeller (Libelluloidea) er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata). Libeller regnes blant de mest primitive delgruppene blant insektene.
Libeller er de «større» øyenstikkere, vanligvis en god del større enn vannymfer. De er langt større enn de aller fleste andre insekter. Kroppen er mellom 50 og 100 millimeter hos de fleste artene. Størrelsen varierer mellom de ulike artene.
Libeller har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier).
Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
De er utbredt i hele verden unntatt i Antarktis og Arktis. De fleste arter finnes i varmere strøk.
Folkeslag
Et folkeslag, folkegruppe eller et folk er en gruppe mennesker som vanligvis deler språk, kultur og som oftest genetisk opphav. Et folkeslag ser vanligvis seg selv som forskjellig fra andre grupper, og blir også av andre grupper definert som egen folkegruppe. Begrepet må ikke forveksles med etnisk gruppe, som er definert ut fra en gruppes selvforståelse som egen gruppe. I antropologi og sosiologi brukes uttrykket «etnisk» som et rent kulturelt begrep. . Begrepet «folkeslag» omfatter imidlertid også denne dimensjonen og er derved forskjellig fra rase, som er et rent biologisk slektskapsbegrep.
Folkeslag som biologisk slektskap
Betegnelsene «folkeslag», «folkegruppe» og «folk» er blant de vanligste betegnelsene brukt om grupper basert på genetisk opphav. Disse betegnelsene er mer verdinøytral enn menneskeraser, og antyder en finere inndeling enn de tradisjonelle rasene. Uttrykket brukes ofte om historiske grupper, slik som samaritaner, germanere, gotere og skytere. Det brukes også gjerne om forskjellige urfolk, som i tillegg til å være etniske grupper vanligvis også har distinkte biologiske og genetiske fellestrekk. Noen ganger blir også fossile menneskegrupper, slik som Cro-Magnon omtalt som folkeslag.
Begrepet folkeslag er imidlertid mer komplekst enn biologisk gruppe definert ut fra biologisk slektskap. Definisjonen av Cro-Magnon-folket vektlegger for eksempel kulturelle aspekter som hulemalerier og redskapskultur. Mange folkeslag har oppstått gjennom sammensmeltning av flere folkegrupper, slik som kurdere og baskere, som begge først og fremst er definert ut fra et felles språk. Folkeslag som genetisk gruppe kan derved være både monofyletiske, parafyletiske eller polyfyletiske. Begrepet folkeslag kan også brukes på flere hierarkiske nivåer, for eksempel kan de forskjellige indianerstammene som maya, inka, jivaro, cherokee og inuitter hver for seg omtales som forskjellige folkeslag, samtidig som nord- og søramerikanske indianere kan omtales som to folkeslag eller indianere som sådan kan omtales som et felles folkeslag.
Folkegrupper gir gjerne opphav til dannelse av nasjonalstater og kan i slike tilfeller være et viktig element i dannelsen av nasjonal identitet. I mange land er imidlertid flere folkeslag samlet under en nasjonalstat, og både biologisk slekstkap og etnisittet kan gå på tvers av den nasjonale identiteten. Enkelte folkeslag er definert på tvers av landegrenser, slik som samene på Nordkalotten og kurdere i fjellområdene i Midtøsten.
Folkeslag som politisk og juridisk begrep
Konstitusjonen til mange republikker har henvisninger til «folk» eller «folket», da gjerne forstått som et demonym. Både den romerske republikken og det senere keiserriket legitimerte seg med SPQR - Senatus Populusque Romanus (senatet og det romerske folk). Mange sosialistiske republikker bruker begrepet folkerepublikk som del av navnet på nasjonen og for å beskrive deres styresett. Henvisninger til «folket» er også vanlige i mange populistiske politiske partier som hender å representere «mannen i gata» og beskytte dem mot en politisk og sosial elite.
Kapittel 1 i FN-pakten viser i til «folkene». Begrepet inngår også i uttrykket folkerett, der det i FN-pakten viser til et nasjonalt ansvar, slik at folk begrepet «folk» her må forstås som nasjonalitet. Begrepet dukker imidlertid også opp i omtalen av urfolk i ILO-konvensjon nr. 169 om urfolk og stammefolk i selvstendige stater, hvor begrepet folk og nasjonalitet ikke er ensbetydende. Også i Norges Grunnlov blir «folket» angitt som en grunnleggende utøver av makt (gjennom Stortinget, § 49) og samene blir omtalt som en egen «folkegruppe» (§ 108).
Folkeslag og etnisitet
Felles trekk ved etniske grupper er hovedkilden til gruppens egen identitet. Etnisiteten gir overordnet identitet, har betydning for samhandling med andre i sammenhenger som ellers er nøytrale som for eksempel arbeidssituasjonen. Etnisiteten setter sosiale eller konvensjonelle begrensninger for hvilke handlemåter den enkelte velger i samvær med andre. Markeringen av egen kulturell identitet er i mange land økende og etniske grupper motsetter seg assimilasjon som innebærer utslettelse av egen kultur.
130 luftving
130 luftving (tidligere Redningshelikoptertjenesten) er en avdeling i Luftforsvaret som drifter og opererer redningshelikoptre på fastlands-Norge.
Fra 1. september 2020 til 2023 fases Westland Sea King gradvis ut, og erstattes med AgustaWestland AW101.
I 2023 skiftet avdelingen navn fra Redningshelikoptertjenesten til 130 luftving.
Organisasjon
I august 2018 ble avdelingen Redningshelikoptertjenesten opprettet, og ble en egen avdeling på lik linje med Luftforsvarets luftvinger.
Luftvingen drifter redningshelikoptre på vegne av Justis- og beredskapsdepartementet. Departementet finansierer redningshelikoptertjenesten, eier helikoptrene og står for den løpende disponeringen av helikoptrene gjennom Hovedredningssentralen.
Matthew Mbu
Matthew Mbu (født 20. november 1929, død 6. februar 2012 i London ) var en advokat, politiker og diplomat fra Nigeria. Han var i over 50 år engasjert i nigeriansk politikk.
130 luftving
Baser
Luftvingen har baser med redningshelikopter på beredskap følgende steder:
Matthew Mbu
Mbu studerte ved University College i London fra 1955 til 1959. Hans politiske karriere begynte da han ble valgt til parlamentet I Nigeria. I 1952 Han beholdt setet i parlamentet frem til 1955. Mbu er den yngste nigerianeren som noensinne har sittet i det føderale kabinettet. Mellom 1960 og 1966 satt han igjen i parlamentet. Mbu satt som utenriksminister i Nigeria fra januar til november 1993.
130 luftving
Baser
Luftforsvaret overtar i 2024 redningshelikopterdriften ved Florø lufthavn.
Operatører
Luftforsvarets 330 skvadron er operatør på basene der det benyttes Sea King og SAR Queen.
I september 2017, overtok CHC Helikopter Service driften av den offentlige redningstjenestens Florø-base. Her skal det være sivil drift fram til de nye AW101-helkoptrene er på plass. CHC skal drive redningstjeneste fra Florø med to Airbus AS332 Super Puma der det ene er backup stasjonert i Bergen.
Selskapet opererer også redningshelikopterbasen i Tromsø.
I 2014 overtok Lufttransport AS drift av
Historie
Redningshelikoptertjenesten ble opprettet i 1967 etter forliset av danskebåten MF «Skagerak», året før. Norge hadde da ikke redningshelikoptre og måtte få bistand fra et dansk Sikorsky S61A-helikopter som Danmark hadde kjøpt året før. Redningshelikopteret ble sett på som uvurderlig i redningsarbeidet og alle de 144 om bord ble berget. Redningshelikoptertjenesten skulle legges under Justis- og politidepartementet, og daværende sjef for Luftforsvaret, Wilhelm Mohr, fikk ansvaret for å anskaffe redningshelikoptre. I mellomtiden leide departementet inn to helikoptre fra en sivil operatør, som skulle stasjoneres i Bodø og på Sola.
Kravet til det nye redningshelikopteret var at det måtte kunne fly i 110 knop, ha plass til 20 personer og kunne nå 300 nm ut fra land. Redningshelikoptertjenesten skulle fordeles på fire baser og Justis- og politidepartementet anskaffet ti nye Sea King redningshelikoptre. Forsvaret velges som operatør, med budsjett- og driftsansvar.
10 stk Westland Sea King MK43B-helikoptre ble så anskaffet i 1972. To skrog gikk siden tapt, og ble erstattet i 1978 og 1992. Ytterligere to stk ble kjøpt inn i 1996, så antallet siden da har vært 12.
Sea King ble tatt i bruk i redningshelikoptertjenesten i mai 1973 og var opprinnelig stasjonert på Bodø hovedflystasjon, Ørland hovedflystasjon, Sola flystasjon og Stasjonsgruppe Banak. I 1997 gjennomførte skvadronen 237 redningsoppdrag og 747 luftambulanseoppdrag. Fra 1995 til 1998 var ett helikopter stasjonert på Ålesund lufthavn, Vigra, og siden 1999 har ett vært stasjonert på Rygge flystasjon. Ett helikopter har også vært stasjonert på Florø lufthavn siden 2009.
Det er etablert et anskaffelsesprosjekt for å erstatte Sea King med 16 helikoptre av typen AgustaWestland AW101 SAR Queen. Etter planen utarbeidet av NAWSARH-prosjektet skal Sea King erstattes av AgustaWestland AW101. Helikopteret vant anbudet på inntil 16 helikoptre foran NHIndustries NH-90, Eurocopter EC225 og Sikorsky S-92. De nye helikoptrene skal leveres fra 2016 og skal fra 2020 overta som redningshelikopter for Sea King.
Andre redningshelikopterressurser
Ved behov kan etater som Hovedredningssentralen og Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap benytte andre egnede helikopterressurser. Noen statlige og private helikoptre er særlig egnet på grunn av utrustning og besetningenes kompetanse:
Qin (stat)
Qin (kinesisk: 秦, pinyin: Qín, Wade-Giles: Ch'in; 778-207 f.Kr.) var en kinesisk selvstendig føydalstat i Vår- og høstannalenes tid og De stridende staters tid i Kinas historie.
Den ble mot slutten av perioden en av de syv siste dominerende statene, og nedkjempet etterhvert alle sine rivaler. Den forente det gamle Kina, og fra 221 f.Kr. omtales det forente riket som Qin-dynastiet.
The Wedding of River Song
The Wedding of River Song er den trettende episoden av den sjette sesongen av den britiske science fiction TV-serien Doctor Who, og skal etter planen først sendes på BBC One, BBC America og Space 1. oktober 2011.
Handling
Klokken har vært 5:02 den 22. april i lang tid nå, og noe er galt med tiden. Doktoren gjør en siste reise til Lake Silencio i Utah.
Roller
Simon Callow spilte Charles Dickens i Doctor Who episoden "The Unquiet Dead". Frances Barber, Simon Fisher-Becker, Ian McNeice, Richard Hope og Marnix Van Den Broeke har tidligere spilt de samme rollene i Doctor Who. Mark Gatiss spilte tidligere Professor Richard Lazarus i Doctor Who episoden The Lazarus Experiment, og en ukreditert rolle som Danny Boy.
T̈
(minuskel t med tødler) er en bokstav som brukes i ISO 233-systemet for å transkribere arabisk. I dette systemet tilsvarer den arabiske bokstaven tāʼ marbūṭa (ﺓ, ﺔ).
I Unicode kodes som U+1E97 (&#X1E97;); det finnes foreløpig ingen majuskel for denne bokstaven, så den må kodes som T og kombinerende tødler (U+0308) (T&#X0308;), som, avhengig av operativsystem, kan gi et noe utilfredsstillende resultat.
Galeas
Galeas er liten seilskute med to master. Lengden er opptil 20 meter, først og fremst beregnet for kystfart. Denne nordiske båttypen oppstod omkring 1800, og har blitt brukt fram til midten av 1900-tallet i Sverige, Finland, Ålandsøyene, Norge og Danmark i forskjellige roller innenfor kystfarten. Det er eksempler på tremastede seilskuter som har blitt betegnet som galeaser i Finland, denne typen er bedre kjent i Danmark som «slettopperskonnert» etter 1903.
Den vanlige galeasen i Norge er beskrevet som en tomastet sneiseiler med den forreste masten som den høyeste. Det kan være vanskelig å skille ut en galeas fra andre fartøytyper, spesielt med bruk av ulike betegnelser som jaktegaleas, sluppegaleas og jektegaleas, som betyr fartøyer med jakt-, slupp- og jekteskrog, men med to master. Det som kjennetegner en galeas er den akterste masten som alltid var mindre enn den forre.
Betegnelsen
Ordet galeas har fransk/italiensk opprinnelse, galéace/galeazza, som betyr storgalei eller større krigsfartøy. Opprinnelsen til denne betegnelsen i Nord-Europa er ikke sikker, men det var først brukt på 1700-tallet, en modell av et tomastede fartøy var illustrert som en galeas i den svenske skipsbyggeren Fredrik Henrik af Chapmans Architectura navalis mercatoria fra 1768, med skværseil som toppseil på den forreste masten og et enslig gaffelseil på mesanmasten. I en bok over fartøyer som var fortollet i Stockholm fra 1798 er «tomastede skutor rigget som galeaser» omtalt, få år senere som «galeas-skutaer».
Galeasen
Galeasen kjennetegnes av et skrog med kraftig spring (sterkt buet dekkslinje) og utfallende forstevn. Forreste mast er høyest, og kalles stormast. I tillegg har galeasen mesanmast. Båttypen er rigget med gaffelseil og gaffeltoppseil på begge master, og kan ha råseil på stormasten. Galeasens nærmeste slektning er jakten. En periode ble mange jakter bygd om til galeaser på grunn av effektiviteten – det krevde færre mann for å håndtere to små seil framfor ett stort.
Den norske galeasen
Den norske betegnelsen på en galeas på 1800-tallet dreier seg først og fremst om riggingen med to master uansett skroget på det aktuelle fartøyet, som opprinnelig har sine aner i den lokale fartøytypen jakten.
De første illustrasjoner av tidlige galeaser viser stengerigg på begge master og tre råseil på formasten, disse var like mye skværrigget som sneiseilere, og var mest brukt i utenriksfart. Fram til 1860-70 årene var det få tomastere på kysten, opplysninger fra Biørns Register over alle seilfartøyer i Norge viser bare femti galeaser ut av over tusen fartøyer. De fleste var relative store fartøyer fra 15-20 opp til 40-50 kommerselester mens de fleste var på mellom 9 og 30 kommerselester. Fra midten av 1800-tallet ble det behov for større lastekapasitet og større fartøyer i den norske kystfarten, og jaktene var blitt så store at de etter hvert var blitt uhåndterlige med sin rigging.
En løsning på dette var å dele opp seilarealet på jakten, men det ville bety større mannskap. Riggingen fra galeasen løste dette problemet i det korte løpet ved at man kunne ha et lite mannskap på «jaktegaleasen» i forhold til seilarealet. En jaktegaleas hadde stort seilareal på mesanmasten som bare var opptil 90 prosent av høyden på stormasten, og storseilet var rigget nøyaktig som på jakten med breifokk og skværseil. Foran stormasten er en lang spire kalt snaumast montert som en slags løpegang for breifokkens og skværseilets rær. 4 stagseil, stagfokk, 2 klyvere og jager var brukt i tillegg til seilene på mastene. Mange eldre jakter ble ombygd til galeaser ved å flytte stormasten noen fot forover og redusere storseilet. De største jaktene kunne være opptil 80 fot lange, og de fleste galeaser var knapt mer enn 90 fot lange over dekk.
Slupper, skøyter og kuttere gjennomgikk den samme prosessen som jakten, men til forskjell fra jaktegaleasen fikk disse en relativt lav mesanrigg med mesanmasten ganske langt akter helt ut til forkanten av ruffen. Denne masten kalles «papegøyemast», og disse fartøyene som regel var sjeldent beskrevet som galeaser.
Galeaser som også hadde blitt betegnet som «sluppegaleaser», ble brukt på lengre reiser til andre land, mange fraktet saltet sild til havner ved Østersjøen, og noen gikk i Nordsjøfarten til Danmark, England og Nederland, også Frankrike. Der ble disse galeasene betegnet med navnet Galéasse norvegiénne. Den typiske norske galeasen, som i nyere tid fikk hjelpemotorer, hadde en besetning på 4 til 7 mann, en lengde på mellom 15 og 27 meter, bredde på 6 meter, dypgang på 4 meter.
Bulgaria under Sommer-OL 1968
Bulgaria under Sommer-OL 1968. 112 sportsutøvere fra Bulgaria deltok i tretten sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Bulgaria kom på attendeplass med to gull-, fire sølv- og tre bronsemedaljer.
Galeas
Den norske galeasen
Disse var bygd i klink, halvkravell og deretter kravell utover det nittende århundret.
Den svenske galeasen
Den svenske galeasen var den fremste arbeidshesten i Østersjøen fra de svenske og finske havnesteder og havnebyer fra begynnelsen på 1800-tallet fram til den andre verdenskrigens slutt i 1945. Første gang en svensk galeas var nevnt, er i skipsbyggeren Chapmans verk Architectura navalis mercatoria fra 1758. Denne fartøytypen hadde i begynnelsen skonnertrigging og kunne defineres som skonnerter med toppseil som skværseil og gaffelseil på stormasten og et gaffelseil på den mindre mesanmasten som sto langt akterover.
De første, svenske galeaser som har blitt registrert i 1798, er egentlig tomastede skuter bygd i klink som et spissgattet fartøy uten dekk fra stevn til stevn, men fra 1760 er tegninger over et tomastede fartøy funnet i den finske byen Jacobstad på Österbotten. Dette var kravellbygd og plattgattet med stor drektighet som kunne ha forskjellig rigging som brigg, snau eller galeas. Stormasten var som regel tre ganger så høy som bredden på skroget og mesanmasten var mindre. Dokumentasjon bevart fra 1799 om 32 forskjellige fartøyer viser at skuter med rigging som en galeas var mellom 18 og 22 meter lange med en lasteevne på 14-25 lester. Dette skyldes liten dypgang på disse «galeas-skuter» i sammenligning med de større, tremastede skuter. Men det var mulig å ha lite mannskap med den nye riggingen fra skonnerten. En rapport fra 1807 om galeasen «Maja Stina» som kom ut for motvind på vei fra Stockholm, antyder at de eldre skutene med skværseil ikke kunne krysse mot vinden, kalt «lofnering», og måtte vente på bedre vindforhold eller gå over til årer.
I 1830-årene var den svenske galeasen bygd i klink, halvkravell og kravell omgjort til dekkfartøyer med slett dekk fra stevn til stevn, og de større kravellbygde galeaser fikk klipperbaug tatt rett fra klipperskipet utover resten av århundret. Den typiske, svenske galeasen som er delt i mange lokale varianter etter byggested og fartøybygger, er normalt på 13,6 til 17 meter lang og 4,25 til 6,5 meter bred.
Polaria
Polaria er et opplevelsessenter, akvarium og museum som ble åpnet i mai 1998.