cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aldamir
Hans femti år lange regjeringstid ble merket med konstante krigsferder mot Korsarene fra Umbar (blant dem var sønnene til Castamir) og Haradrim.
I T.T. 1540 ble Aldamir drept og han ble etterfulgt av sin sønn Vinyarion (som senere tok navnet Hyarmendacil II).
Aldamir Aldamir
Dele Ajiboye
Oladele Muniru Ajiboye (født 7. august 1990) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den nigerianske klubben Plateau United FC.
Peter Ludvig Meidell Sylow
Peter Ludvig Meidell Sylow (født 12. desember 1832 i Kristiania, død 7. september 1918 samme sted) var en norsk matematiker. Han leverte viktige bidrag til gruppeteori, en gren av matematikken hvor norske matematikere som Niels Henrik Abel og Sophus Lie også gjorde viktige gjennombrudd. Sylow er mest kjent for Sylowteoremene fra 1872.
Sylow leste matematikk helt fra skoledagene, og i 1856 tok han reallærereksamen etter å blant annet ha vunnet H.K.H. Kronprinsens gullmedalje 1853 på avhandlingen «Hvilke Kurver beskriver Skyggen af et fast Punkt (en Gnomon) paa et horizontalt Plan, naar Punktets Højde over Planet, Solens Deklination og Stedets Polhøjde antages som bekjendte?». Da det ikke var noen ledige stillinger ved Universitetet i Oslo jobbet han først et par år ved Hartvig Nissens skole, før han ble overlærer i Halden 1858–1898. Han ble elev av Ole Jacob Broch, som fikk ham til å utforske Niels Henrik Abels arbeider om elliptiske funksjoner. Etter hvert ble han mer interessert i Abels likningsteoretiske arbeider. Sammen med Sophus Lie ga Sylow ut Niels Henrik Abels samlede verker. Etter råd fra Carl Anton Bjerknes ble han også kjent med arbeidene til Évariste Galois og Leopold Kronecker. Slik gikk det til at Sylow i 1861–62 var den første som foreleste Galois-teorien i Norge, da han vikarierte for Ole Jacob Broch som måtte på Stortinget. Omtrent på denne tiden kom han frem til flere viktige resultat for egenskapene til endelige grupper. De kan summeres opp i hans tre teorem for disse matematiske strukturene.
I 1894 ble Sylow kreert til æresdoktor i København. Selv om han tidlig ble anerkjent i utlandet – særlig på grunn av sine arbeider innen gruppeteori – forble han lenge ganske anonym her hjemme. I 1898 ble han utnevnt til ekstraordinær professor av Stortinget, og han foreleste fram til han var nesten 85 år gammel.
Parapucaya
Parapucaya er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Denne gruppen blir regnet til underfamilien hornbiller (Dynastinae).
Enema pan
Enema pan er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En stor (ca. 55-75 millimeter), blank, svart hornbille. Store hanner utmerker seg ved sine lange, slanke horn på hodet og thorax, noe som gjør arten til en av de høyeste (fra underlaget) av hornbillene. Hos mindre hanner er hornene betydelig kortere. Også hunnen har horn på hodet, men mangler hornet på pronotum.
Acrocrypta
Acrocrypta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Enema pan
Levevis
Til tross for at disse store billene er forholdsvis vanlige, er ganske lite kjent om biologien deres. De holder mest til i skog. Larvene lever trolig i jorden. De voksne flyr om natten og kommer gjerne til lys, noen ganger tallrikt.
Acrocrypta
Utseende
Små (3-4 millimeter), bredt ovale, blanke, ofte metallisk skinnende jordlopper, kan også være gulaktige med svarte tegninger. De flerfargede artene minner overflatisk om marihøner, men kjennes fra disse på de trådformede antennene. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er kort og bredt, dekkvingene rundede og hvelvede uten tydelige punktrader.
Parapucaya
Levevis
De voksne billene kommer til lys om natten. For øvrig er svært lite kjent om biologien deres.
John Stephens
John M. Stephens (født 5. november 1979 i Sydney), australsk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen.
Acrocrypta
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på planter, kjente vertsarter er i gresskarfamilien og myrkonglefamilien.
John Stephens
Stephens vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 2004 i Athen. Han var med på det australske laget som kom på andreplass i turneringen bak Cuba. Australia tapte finalen til Cuba med 2-6.
Marc Emmers
Marc Jozef Emmers (født 25. februar 1966 i Hamont-Achel) er en belgisk tidligere fotballspiller som spilte angriper og for flere europeiske klubber. På klubbnivå representerte han Thor Waterschei, KV Mechelen, RSC Anderlecht, AC Perugia, AC Lugano og KFC Diest. For Belgia spilte han totalt 37 landskamper og scoret to mål, samt representerte landet både i VM i fotball 1990 og VM i fotball 1994.
Emmers spilte for RSC Anderlecht på midten av 1990-tallet og vant Jupiler League tre ganger fra 1992 til 1995. Emmers ble for øvrig kåret til årets fotballspiller i Belgia i 1989.
Acrocrypta
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia.
Enema pan
Utbredelse
Arten er utbredt over det meste av Mellom- og Sør-Amerika, fra Mexico i nord til Paraguay i sør.
Parapucaya
Utbredelse
Slekten er utbredt i det nordvestlige Sør-Amerika, og i Mellom-Amerika nord til Honduras.
PBE
PBE er en forkortelse for blant annet:
Anker Jørgensens første regjering
Anker Jørgensens første regjering var Danmarks regjering 5. oktober 1972 – 6. desember 1973. Fungerte som forretningsministerium inntil 19. desember 1973. Endringer: 27. september 1973
Den besto av følgende ministre fra Socialdemokratiet:
Schrader
Schrader:
Media Molecule
Media Molecule er en spillutvikler med hovedkontor i Guildford i England. Selskapet ble grunnlagt i januar 2006 av tidligere ansatte fra Lionhead Studios, Mark Healey, Alex Evans, Dave Smith og Kareem Ettouney. Selskapets første spill var LittleBigPlanet, som ble kunngjort og demonstrert første gang på Game Developers Conference 2007. Det ble utgitt 3. november i Europa, og har solgt i over 1,3 millioner eksemplarer siden januar 2009. De har også vunnet en rekke priser for LBP, som for eksempel BAFTA og den norske Gullstikka.
Plan- og bygningsetaten (Oslo)
Oslo plan- og bygningsetat, lokalt ofte bare Plan- og bygningsetaten, er en kommunal etat i Oslo kommune. Etaten er lokal plan- og bygningsmyndighet og har ansvar for plan- og byggesaksbehandling, arealplanlegging samt kart- og delingsforretninger.
Etaten har i overkant av 400 ansatte og har hovedkontor i Vahls gate 1 på Tøyen.
You Got Me Hummin’
You Got Me Hummin' er en sang skrevet av Isaac Hayes og David Porter som ble spilt inn og gitt ut på singel av Sam & Dave i 1966.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på albumet Live in Paris – Olympia 1971 i 1971.
Koreas olympiske komité
Koreas olympiske komité (Hangul: 대한올림픽위원회) (IOC kode: KOC) er den nasjonale olympiske komiteèn som representerer Sør-Korea.
Den ble etablert i 1946 og anerkjent av Den internasjonale olympiske komité i 1947. President siden 2019 er Lee Kee-heung.
Melilla
Melilla er en selvstyrt spansk eksklave som ligger omsluttet av Marokko på kysten av Nord-Afrika. Den ble forvaltet som en del av Málaga-provinsen før den ble autonom 14. mars 1995. Byen er en frihavn, og den viktigste inntektskilden er fiske.
Marokko gjør krav på byen, sammen med den andre autonome byen Ceuta og en rekke spanske øyer. Disse områdene var aldri en del av Spansk Marokko, og Melilla har vært spansk siden 1497. Da den spanske kolonien fikk uavhengighet i 1956, fulgte ikke disse områdene med inn i den nye staten Marokko, som består av det tidligere Spansk Marokko og Fransk Marokko.
.kh
.kh er Kambodsjas nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av Departementet for post og telekommunikasjoner i Kambodsja.
Eksterne lenker
Toppdomän
Poul Hartlings regjering
Poul Hartlings regjering var Danmarks regjering fra 19. desember 1973 til 29. januar 1975, hvorpå den fungerte som forretningsministerium inntil 13. februar 1975 da den ble avløst av Anker Jørgensens andre regjering.
Den besto av følgende ministre fra Venstre:
Lhoba
Det er langt flere av dem (ca. 120 000) i Indias delstat Arunachal Pradesh, der de går under navn som luòbā aka, adi, abor, arbor, idu mishmi, midu, miri, nishi og tangam. De finnes dessuten i Bhutan.
Språk
Noen av lhobaene taler bengni-bogarisk (崩尼~博嘎爾語), andre taler idu-lhoba (義都珞巴語). Begge språk tilhører Nord-Assam-Tani-grenen av den tibetoburmanske språkfamilie innen den sinotibetanske språkgruppe.
Francisco Cerúndolo
Francisco Cerúndolo (født 13. august 1998 i Buenos Aires) er en argentinsk tennisspiller.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde i singel.
Han har deltatt i hovedtablået i Grand Slam-sammenheng ved én anledning, i French Open.
Per Gunnar Gabrielsen
Per Gunnar Gabrielsen (født 15. oktober 1947) er en norsk politisk aktivist, historiker og journalist. Han er også utdannet som rørlegger og brannmann.
Gabrielsen var en av lederne i den norske ml-bevegelsen på 1970-tallet. Han var sentral i Norges Kommunistiske Studentforbund og AKP(m-l). I 1971 satt han som leder for Rød Front-styret i Det Norske Studentersamfund i Oslo.
I 1984 reiste han  og  journalist Trine Lynggard i en PLO-båt med geriljasoldater fra Kypros til Tripoli i Libanon. De fikk tilgang til den da isolerte og tungt bevokta palestinske lederen Yasir Arafat og kunne rapportere hjem til sin avis Klassekampen.
I 2009-2010 var Gabrielsen blant deltagerne i ICE Fimbul-ekspedisjonen til Dronning Maud Land i Antarktis, der målet var å studere isforhold og issmelting.
Han har på 2000-tallet vært bosatt i Sverige, sør på Gotland. Der har han arbeidet som lærer.
Gangsterkrig
Gangsterkrig (originaltittel: The Long Good Friday) er en britisk krim-drama-film fra 1980 med Bob Hoskins og Helen Mirren i hovedrollene. Regi er ved John Mackenzie.
Også i Norge kjent under tittelen: Gangsterkrigen – vendetta i underverdenen.
Handling
Harold (Hoskins) er den dominerende gangsterlederen i London, og er iferd med å inngå viktige avtaler med en kollega i USA når han kommer i alvorlig konflikt med en ukjent, brutal makt som setter hans posisjon i fare. Samtidig har han planer om å samarbeide med den amerikanske mafiaen om storslåtte planer for byen.
Om filmen
Gangsterkrig ble tildelt prisen for beste film ved Edgar Allan Poe Awards.
Distriktet Horgen
Horgen er et av de tolv distriktene i den tysk-talende kantonen Zürich i Sveits. Distriktet ligger på sørvestsiden av Zürichsjøen. Horgen ligger sør i kantonen, og grenser til kantonene Zug og Schwyz. Distriktets hovedstad er Horgen.
Distriktet omfatter tolv kommuner. Disse er Adliswil, Hirzel, Horgen, Hütten, Kilchberg, Langnau am Albis, Oberrieden, Richterswil, Rüschlikon, Schönenberg, Thalwil og Wädenswil.
Engulveedderkopp
Engulveedderkopp (Pardosa amentata) er en av edderkoppene i gruppen ulveedderkopper (Lycosidae). De jakter vanligvis på jordbunn, de spinner ikke fangstnett.
Utbredelse
Engulveedderkopp er utbredt i Europa. Den er en av de vanligste ulveedderkoppene og finnes i hele Norge.
Utseende
Engulveedderkopp er brun eller brunsvart, med litt svake lysere eller mørkere flekker. På forkroppen har den en lysere midtlinje, denne er bredest like bak øynene, den smalner både framover og bakover. Hannen er både mindre og mer kontrastrikt farget enn hunnen. Som voksne (imago) er hunnen opptil 8 mm, mens hannen er opptil 6,5 mm lang (kroppens lengde).
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.
Levevis
Engulveedderkopp finnes både på tørr skogbunn og på fuktige steder, som myrområder. Den kan også observeres løpende på vannoverflaten i mindre dammer. Den kan enkelte ganger opptre i ganske store mengder. Voksne (imago) kjønnsmodne hanner og hunner finnes fra tidlig på våren. Hannene dør innen midtsommer, mens hunnene lever lengre, helt til tidlig på høsten.
Petrified
Petrified er den første singlen fra Fort Minor sitt debutalbum the Rising Tied.
Sporliste
Side A:
Petrified/Remember the Name
Marcelo Tomás Barrios Vera
Han representerte Chile under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i første runde i singel.
Skibbereen
Skibbereen ( irsk: An Sciobairín, «Liten båthavn») er en by i grevskapet Cork i Irland. Den er den viktigste byen i West Cork og ligger ved den nasjonale sekundærveien N71. Elven Ilen renner gjennom byen, og det irske stedsnavnet er en referanse til beliggenheten. Elven når havet omtrent 12 kilometer unna, ved kystlandsbyen Baltimore. Skibbereen, noen ganger forkortet til «Skibb», ligger i Cork South-West Dáil valgkrets, som har tre seter. Ved folketellingen i 2016 hadde byen en befolkning på 2 778 innbyggere. Den rurale befolkningen i det landlige innlandet er ikke inkludert.
Geografi
Skibbereen ligger ved elven Ilen i West Cork. I sin bok The Origin and History of Irish Names of Places (1869) antyder historikeren Patrick Weston Joyce at det irske stedsnavnet Sciobairín eller Scibirín stammer fra de små båtene eller skutene (scibs) som var vanlige på denne strekningen av elven.
Media
Skibbereen Eagle var en avis som ble grunnlagt i 1857, og publiserte både lokale og internasjonale historier. I en lederartikkel som ble berømt ved at den «fortalte Lord Palmerston at den hadde ’holdt øye med både på ham og keiseren av Russland’», i forbindelse med russiske ekspansjonsplaner rettet mot Kina. Og en artikkel fra 1914 skrev avisen «Vi gir denne høytidelige advarselen til Kaiser Wilhelm: Skibbereen Eagle har et øye med deg.» Avisen ble ometablert som Cork County Southern Star i 1889, med D.D. Sheehan som første redaktør, og etter hvert Michael Collins som en av aksjeeierne.
Hungersnøden
Området ble hardt rammet under hungersnøden i 1845–1849 (irsk: an Gorta Mór), og Skibbereen Heritage Centre har beregnet at mellom åtte og ti tusen ofre er gravlagt i massegravene ved Abbeystrewery gravlund, nær byen. Selv om det er noen spørsmål om nøyaktigheten av folketellingsdata fra hungersnødstiden, indikerer registreringer en nedgang i befolkningen fra 58 335 i 1841 til 32 412 i 1861.
Skibbereen er også navnet på en sang om hungersnøden, og virkningen den og den britiske regjeringen hadde på folket i Irland. Sangen, kjent som «Skibbereen» eller «Dear Old Skibbereen», har form av en samtale mellom en far og en sønn, der sønnen spør faren sin hvorfor han flyktet fra landet han elsket så godt. Faren forteller hvordan hungersnøden førte til at gården gikk under og at guttens mor døde. I siste vers sverger sønnen at han vil vende hjem for å hevne seg på regjeringen som han mener hadde ansvaret for katastrofen. Sangen er spilt inn av en rekke artister i forskjellige versjoner, blant annet av The Dubliners i albumet Plain and Simple fra 1973.
En fast utstilling for å minnes ofrene i den store hungersnøden er plassert på Skibbereen Heritage Centre. Skibbereen var også midtpunktet for Irlands første nasjonale minnedag for hungersnød 17. mai 2009. Byen ble valgt ut som den var i et av områdene som ble hardest rammet av den store hungersnøden. Den nasjonale hungersnødskomitéen ble enige om at midtpunktet i minnedagen skulle rotere mellom de fire provinsene på årlig basis.
Skyggen stiger
Skyggen stiger (engelsk: The Shadow Rising) er den fjerde boka i fantasy-serien Tidshjulet, skrevet av Robert Jordan. Boka ble gitt ut 15. september 1992 i USA, og ble første gang utgitt i Norge i 1999 av Tiden Norsk Forlag. De ga den ut i tre deler: Dragen i Steinen (kapittel 1 – 21), I Ødelandet (kapittel 22 – 37) og Tårnet faller (kapittel 38 til 58), men har senere gitt den ut i en enkeltutgave. Den norske boka er oversatt av Jens Erik Røsåsen.
Ingri Egeberg
Erin Ingri Egeberg (født 13. mars 1951 på Hamar) er en norsk bildekunstner, grafiker, tegner og forfatter. Hun er utdannet ved Statens Høgskole for Kunsthåndverk og Design i Bergen.
Egeberg har utgitt over tjue bøker, særlig bildebøker, både for voksne og barn. Hun har også lagd to tegnefilmer og en serie for Barne-TV. Egeberg er dessuten leder i NBK, HKS, og BKFH samt styremedlem i Nasjonalgalleriet, Samtidsmuseet, Norske Grafikere, Bergen Kunsthall og Kunsthøyskolen i Bergen.
Egeberg mottok Kulturdepartementets bildebokpris i 1986 og sølv i Årets vakreste bildebok 1999. Hun har også blitt nominert til Brageprisen to ganger.
Siden 1976 har Ingri Egeberg hatt over 60 separatutstillinger, utsmykket blant annet Galleriet og Hotell Neptun i Bergen, og blitt innkjøpt av blant annet Riksgalleriet, Nasjonalgalleriet, Stortinget, Norsk kulturråd og Ciurlionis Museum of Modern Art.
Ingri Egeberg er bosatt i Bergen.
Mikael Dahl
Mikael Dahl (født 19. mars 1972) er en norsk musiker og sanger. Han er best kjent som frontfigur i Null$katte$nylterne, som han startet sammen med Åsmund Prytz  i 1991, og hvor han var medlem fra 1991 til han sluttet i 2001. Torkil Torsvik tok da over som ny vokalist.
Toppløshet
En som er toppløs er en som ikke er tildekket på overkroppen. I kulturer hvor det er forskjellige regler for kvinner og menn brukes gjerne forskjellig betegnelse på mannlig og kvinnelig toppløshet. I dagens vestlige kultur brukes gjerne "toppløs" (og tilsvarende oversettelse) om kvinnelig toppløshet. Etter hvert som klesmoten er blitt minimalisert brukes betegnelsen mer spesifikt når brystvorten eller pigmentområdet rundt ikke er tildekket.
Toppløs kan referere til en kvinne som går på offentlig sted, poserer eller viser brystene (toppløs modell), til en aktivitet eller utøvelse som involverer fremvisning av brystene (toppløs solbading, toppløs dansing), til en artistisk, fotografisk eller filmatisk representasjon av en kvinne med brystene udekket (toppløs avbildning), til et sted hvor kvinnelig toppløshet er tolerert eller forventet (toppløs strand, toppløs bar) eller til et toppløst klesplagg designet for å fremvise brystene (toppløs bikini).
Historie
I de fleste kulturer har det vært felles regler for kvinner og menn, det vil si enten har begge kunnet være toppløse eller ingen av kjønnene. Toppløshet har vært mest vanlig i områder med en klimatisk motivasjon, det vil si i områder langs ekvator. I disse områdene har man enten vært helt nakne eller man har dekket til underlivet og vært nakne på overkroppen. (Toppløshet/full nakenhet med begge kjønn har også blitt praktisert mange steder langt unna ekvator i forbindelse med bading, bruk av varme kilder, saunaer og så videre)
Ifølge en meget omfattende undersøkelse av 191 kulturer fra hele verden var det få menneskelige kulturer hvor det var restriksjoner på mannlig og kvinnelig toppløshet. Dette ble generelt ikke oppfattet som sosialt uakseptert og ble ikke seksualisert i dagliglivet. Denne undersøkelsen viste også at graden av toppløshet ikke påvirket hvilken rolle mannlige og kvinnelige bryster spilte under seksuell utfoldelse. Det var med andre ord ikke slik at eksponering av mannlige og kvinnelige bryster i dagliglivet medførte at de fikk en mindre erotisk rolle under sex.
Ska 223
Ska 223 er en type elektriske (akkumulator) skiftetraktorer som brukes i Lodalen i Oslo. Det er bygget totalt 2 maskiner, Ska 223.401 og 402.
Toppløshet
Toppløshet i den vestlige kulturkrets
I tropiske områder medførte vestlig innflytelse at det ble det mindre vanlig med toppløshet. Spesielt gjaldt dette kvinner. Men innen den vestlige kulturen skjedde det motsatte. I moderne vestlig kultur skulle ikke mannen eksponere overkroppen i dagliglivet. For eksempel skulle en bonde eller veiarbeider være tildekket på overkroppen hvis han var i nærheten av offentlig vei og kunne bli sett av fremmede. Utover 1920-tallet begynte i økende grad menn å gå med bar overkropp på offentlige fellesstrender noe som medførte fengselsstraff. Dette ble etter hvert akseptert og i 1927 ble det lov for menn å gå toppløse på fellestrender. I Australia kom dette litt senere mens USA var sist i den vestlige kulturkrets hvor dette ble tillatt i 1936.
Ska 223
Traktorene lades ved hjelp av takbøylen (strømavtaker). Denne må holdes nedsenket under kjøring.
Toppløshet
Toppløshet i den vestlige kulturkrets
Når det gjelder kvinner kom toppløsmoten i den vestlige kulturkrets nesten 50 år senere. I media kunne man riktignok lese om enkelte vestlige kvinner som brukte monokinier eller var toppløse allerede på 1950-tallet. Men fullt gjennomslag fikk ikke toppløsmoten før på 1970- og 1980-tallet. På enkelte strender, spesielt i områder med mange unge kvinner, kunne andelen toppløse kvinner være opp mot 100 %. Toppløsmoten har senere avtatt for kvinners del.
Overkropp kontra underkropp/underliv
Fysiologisk sett er det viktigere å dekke overkroppen når det blir kaldt og i kulturer med en lav seksualisering av generell nakenhet dekker man seg derfor først oventil. I kulturer med en sterk seksualisering av nakenhet vil individer i større grad, selv når de er alene, kle på seg nedentil først.
Mennesker har en tendens til å utvikle sterke kulturelle regler om hva som er korrekt, akseptabel og spesielt anstendig bekledning. Dette gjelder uansett om det forventes at man skal ha på seg lite eller mye. Av de kulturer som har forskjellige regler for tildekking av overkropp og underkropp gjelder for alle at det er en mer liberal holdning til å vise overkroppen enn underkroppen/underlivet.
Sensur
De sterke kulturelle regler om nakenhet og semi-nakenhet (som for eksempel toppløshet) påvirker sensur og dermed også hvordan man for eksempel i film presenterer andre/tidligere kulturer. Fremstilling av kulturer hvor nakenhet og semi-nakenhet har vært vanlig blir dermed gjengitt med dagens kleskodeks. Det medfører at man kan få et inntrykk av at toppløshet (og generell nakenhet) har vært mindre vanlig enn det faktisk har vært. For eksempel var man ved produksjon av de store bibelfilmene på 50-tallet spesielt opptatt av en autentisk gjengivelse av miljøet (for eksempel ). I disse områdene var toppløshet både for kvinner og menn i alle klasser ganske vanlig. Om man ikke var toppløs så brukte man gjerne ganske så gjennomsiktige klær. Dette var noe sensuren ikke tillot at man gjengav og man måtte benytte en mer vestlig tildekking. Andre eksempler er filmer fra tropiske områder, fra eldre tider, steinalderen og så videre.
Harold H. Knerr
Harold Hering Knerr (født 4. september 1882, død 8. juli 1949), signatur H.H. Knerr, var en amerikansk tegneserieskaper. Han er mest kjent for å ha tegnet og skrevet serien The Katzenjammer Kids (på norsk Knoll og Tott), som han tok over etter Rudolph Dirks i 1914 og fortsatte å produsere fram til sin død 35 år senere. Knerr sin versjon av Knoll og Tott er den som er mest kjent i Norge, ettersom den oftest er blitt brukt i seriens årlige julehefte.
Tyronne Ebuehi
Tyronne Ebuehi (født 16. desember 1995) er en nederlandskfødt nigeriansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Monacobreen
Monacobreen er en isbre på Spitsbergen på Svalbard. Den munner ut innerst i Liefdefjorden i Haakon VII Land.
Breen har navn etter fyrst Albert I av Monaco. I 1906 og 1907 ble den kartlagt av ekspedisjoner som var organisert av fyrsten og ledet av Gunnar Isachsen.
Sæther
Sæther er et gårdsnavn og et vanlig etternavn i Norge. Per januar 2020 var det 5,817 personer i Norge med Sæther som etternavn. I tillegg brukte 1,028 personer skriveformen Sæter.
Middelmann
«Middelmann» er en sang av humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 18. oktober 1982 på musikkalbumet Ha ha he he ho! (De gærne har'e godt). Sangen ble innspilt 6.-11. september 1982 i Arne Bendiksens Studio. Musikerne på dette sporet var Geir Holmsen (bass), Marius Müller (gitar), Magne Lunde (trommer), Geir Langslet (piano) Jahn Teigen og Anita Skorgan (orgel).
I 1980 ga Åge Aleksandersen ut musikkalbumet Ramp. En sang derfra heter «Gjennomsnittsmainn». Teksten er en oppfordring til å se fremover i tid og ikke bare ture frem; eksempelvis med å pumpe opp olje fra Nordsjøen slik at verden ikke har nok i fremtiden. Ergo leve litt mer jamt og i middels tempo.
Prima Veras sang har kjappere tempo og er helt forskjellig i melodiform, men har tatt opp tråden med Aleksandersens tittel og de erklærer at alt i trioens liv er middels. Sangen har tre vers hvor Tom Mathisen synger første linje og Jahn Teigen det andre. Resten synger de sammen.
«Middelmann» er også inkludert på Prima Vera Show (utgitt juni 1999 – bonus-CD).
Filosofiåret 1173
Filosofiåret 1173 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1173.
Allround-VM på skøyter 2013 - 5000 meter menn
Allround-VM på skøyter 2013 - 5000 meter menn
Himmelens flammer
Himmelens flammer (engelsk: The Fires of Heaven) er den femte boka i fantasy-serien Tidshjulet, skrevet av Robert Jordan. Boka ble gitt ut 15. oktober 1993 i USA, og ble første gang utgitt i Norge i 2000 av Tiden Norsk Forlag. De ga den ut i tre deler: Klanenes oppbrudd, Over Verdensryggen og Til Caemlyn, men har senere gitt den ut i en enkeltutgave. Den norske boka er oversatt av Berit H. Løken.
Alex Skolnick
Alexander Nathan Skolnick (født 29. september 1968 i Berkeley, California, USA) er en amerikansk musiker og låtskriver. Han er kjent fra thrash metal-bandet Testament, men har også gitt ut plater med jazzgruppen Alex Skolnick Trio og funkgruppen Skol-Patrol. Han var i en periode med i Savatage, og har som merittert musiker vært med på å danne Attention Deficit og Metal Allegiance sammen med andre, etablerte musikere fra blant andre Primus, Dream Theater og Megadeth.
Bakgrunn
Skolnick er oppvokst i omegnen til San Francisco, men bosatt i Brooklyn, New York fra slutten av 1990-tallet. Han spilte gitar fra han var ni år. Han er særlig inspirert av Eddie Van Halen, Jeff Beck, Jimi Hendrix, Eric Clapton, Johnny Winter, Randy Rhoads, Yngwie J. Malmsteen og Scorpions. Han fikk i slutten av tenårene undervisning av Joe Satriani. Han fikk på slutten av 1990-tallet en bachelorgrad i utøvende jazz ved New School University.
Testament
Skolnick ble med i Legacy like før de byttet navn til Testament og fikk platekontrakt. Materialet deres ble i hovedsak skrevet av rytmegitaristen Eric Peterson, men Skolnick bidro også. Skolnick bidro på fem album i perioden 1987-1992 og ble med på nytt i 2005. Det tredje albumet etter gjenforeningen, The Brotherhood Of The Snake, kommer ut i 2016.
Savatage
Det ble bare ett album med Savatage, Handful of Rain fra 1994, der Skolnick erstattet gitaristen Criss Oliva som hadde omkommet i en frontkollisjon der den andre sjåføren var påvirket av alkohol.
Skol-Patrol og Attention Deficit
Sammen med jazzbassisten Michael Manring og trommeslageren fra Primus, Tim Alexander, har Skolnick opptrådt som Skol-Patrol og gitt ut ett album. Bandet fremfører utelukkende åpningsmusikk for politiserier på TV, riktignok med noen fiktive som de har funnet på selv.
Manring og Alexander er også med på Attention Deficit, et progressiv metal-band som har gitt ut Attention Deficit i 1998 og The Idiot King i 2001.
Metal Allegiance
Mark Menghi, David Ellefson og Mike Portnoy er i tillegg til Skolnick med i Metal Allegiance, som ga ut debutalbumet sitt i 2015. Ellefson er kjent som bassist fra Megadeth og Portnoy som trommeslager i Dream Theater. Menghi bidrar med bass på noen låter, men er hovedsakelig låtskriver og musikalsk leder. Ifølge bandet, har han en rolle som minner om den Brian Epstein hadde i The Beatles. Bandet beskriver som sitt formål å gi et kunstnerisk uttrykk for heavy metal som livsstil, ikke bare som en musikalsk genre.
Graeme Lloyd
Graeme John Lloyd (født 9. april 1967 i Geelon i Victoria), australsk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen.
Lloyd vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 2004 i Athen. Han var med på det australske laget som kom på andreplass i turneringen bak Cuba. Australia tapte finalen til Cuba med 2-6.
Kaosets herre
Kaosets herre (engelsk: Lord of Chaos) er den sjette boka i fantasy-serien Tidshjulet, skrevet av Robert Jordan. Boka ble gitt ut 15. oktober 1994 i USA, og ble første gang utgitt i Norge i 2001 av Tiden Norsk Forlag. De ga den ut i tre deler: Kaosets herre, Amyrlins trone og Det Svarte Tårnet, men har senere gitt den ut i en enkeltutgave. Den norske boka er oversatt av Morten Hansen.
Kaosets herre er den lengste boka i serien, og den norske utgaven er på 1007 sider.
Hy Eisman
Hy Eisman (født 27. mars 1927) er en amerikansk tegneserieskaper. Under 1950- og 60-tallet tegnet han hovedsakelig for populære tegneserieblader rettet mot barn og ungdom. I 1986 tok han over den klassiske tegneserien Knoll og Tott, som har blitt produsert av mange forskjellige tegnere i årenes løp. Fra 1994 tegner han også søndagsversjonen av Skipper'n for amerikanske aviser.
Jino
Jino eller jinuo (kinesisk: 基诺族, pinyin: Jīnuòzú) er ett av de mindre av de 55 offentlig anerkjente minoritetsfolkene i Folkerepublikken Kina. Ifølge folketellingen i 2000 var det 20.899 av dem i Kina, for det meste, over 98 % av dem, i provinsen Yunnan.
32. serierunde i Premier League 2007/08
32. serierunde i Premier League 2007/08 begynte 29. mars med seks kamper 16:00 og en kamp 18:15. 30. mars ble det spilt tre kamper.
Dagsreise
Dagsreise ble i tidligere tider brukt som et lengdemål over store deler av Europa, sikkert også utenfor.
Ei dagsreise til fots var i norrøn tid i Norge synonymt med 4 raster eller 4 × 32 000 fot (4 × 9 100,8 meter). Dette tilsvarte lengdemålet for en vei, som på sin side var synonym med en norsk mil. Lengden av en dagsreise til fots endret seg således med definisjonen av hvor lang en fot var. En mil ble på et senere tidspukt definert som 11 295 meter. Dersom uttrykket fortsatt var i bruk ville en dagsreise altså vært 40 km i dag.
Dagsreise ble også i norrøn tid brukt til å definere distansen på båt- og skipsferder. En dagsreise med robåt var lik 6 vike sjøer eller 36 nautiske mil (ca. 67 km eller tilsvarende 12 timers roing i 3 knops fart). En dagsreise med (seil)skip var lik 24 vike sjøer eller 144 nautiske mil (ca. 267 km eller tilsvarende 24 timers seiling med 6 knops fart).
Sverdkronen
Sverdkronen (engelsk: A Crown of Swords) er den sjuende boka i fantasy-serien Tidshjulet, skrevet av Robert Jordan. Boka ble gitt ut 15. mai 1996 i USA, og ble utgitt i Norge i 2002 av Tiden Norsk Forlag. Det var første gang Tiden ikke delte opp en Tidshjulet-bok i flere deler. Den norske boka er oversatt av Berit H. Løken.
Bok seks i serien, Kaosets herre, er den lengste i serien. Sverdkronen er den korteste, med 700 sider.
Lise-Marie Morerod
Lise-Marie Morerod (født 16. april 1956) er en tidligere sveitsisk alpinist.
I 1972 ble Lise-Marie Morerod sveitsisk mester i storslalåm. Hun slo blant andre Marie-Therese Nadig, som like før hadde blitt dobbelt olympisk mester i Sapporo. Samme år debuterte hun i verdenscupen.
Morerod tok en overraskende bronsemedalje i slalåm under VM 1974 i St. Moritz. I 1975 vant hun sitt første verdenscuprenn i Garmisch-Partenkirchen.
I 1976 kom hun på andreplass sammenlagt i verdenscupen, bare slått av Rosi Mittermaier. I 1977 vant hun totalt åtte verdenscuprenn og vant verdenscupen sammenlagt som første sveitsiske kvinne noensinne. I tillegg vant hun disiplincupene i slalåm og storslalåm.
I 1978 tok hun sølv i storslalåm under VM i Garmisch-Partenkirchen, fem hundredels sekund bak Maria Epple. I verdenscupen kom hun på tredjeplass sammenlagt, og vant storslalåmcupen for tredje sesong på rad. I løpet av karrieren vant hun totalt 24 verdenscuprenn (10 i slalåm og 14 i storslalåm).
22. juli 1978 ble hun alvorlig skadet i en bilulykke ved Vernayaz. Med flere bruddskader og alvorlige hodeskader lå hun tre uker i koma, og ble liggende på sykehus i seks måneder. Hun gjorde comeback i sesongen 1979/80, men nådde aldri opp til resultatene fra tiden før ulykken. Ved sesongslutt la hun opp karrieren som aktiv alpinist
Krimkrigen
Krimkrigen, 1853–1856, var en krig mellom Russland på den ene siden og «Europas syke mann», Det osmanske riket med sine forbundsfeller Frankrike, Storbritannia, Sardinia på den andre.
Krigen startet som den tiende russisk-tyrkiske krig, men den økende russiske innflytelsen på Balkan, og Russlands ønske om tilgang til Middelhavet via Dardanellene på bekostning av det vaklende osmanske riket, førte til at de allierte grep inn i konflikten. Også religiøse motiver spilte inn. Tsar Nikolaj I av Russland mente at den ortodokse kirke var blitt ydmyket da osmanene hadde gitt den katolske kirke adgang til Det hellige land.
Krigen utspilte seg hovedsakelig på Krimhalvøya, men også i Azovhavet (beleiringen av Taganrog) og Østersjøen (beleiring av Sveaborg og Bomarsund). Britene angrep også Finland (som lå under den russiske kronen). Unionen mellom Sverige og Norge erklærte seg nøytral den 15. desember 1853 og nøytralitetsvern ble opprettet, blant annet på den nye festningen på Kaholmene ved Drøbak.
Kamphandlingene var preget av nyvinninger innen våpenteknologi og nye hjelpemidler for hæren, blant annet telegraf og jernbane. Som den første moderne stillingskrigen hadde Krimkrigen svært høye tapstall, men de fleste tapene kom som følge av epidemier (kolera, dysenteri og «krimsjuke», en form for influensa), kulde og feilaktig sårbehandling. Den elendige pasientbehandlingen ble åpenbar for samtiden, og erfaringene under Krimkrigen førte til en reform av det britiske militære sanitetsvesenet. Sentral i dette arbeidet var Florence Nightingale, som i sterk grad bidro til å utvikle den moderne sykepleien basert på erfaringene fra Krimkrigen.
Krigens mest intense fase var over etter at franske styrker erobret Fort Malakov ved Sevastopol 8. september 1855. I fredstraktaten som ble underskrevet ved Paris-kongressen 30. mars 1856, måtte Russland som tapende part godta tunge betingelser, men de ble ikke varige. De fleste territorier begge parter hadde okkupert, ble tilbakeført til sine opprinnelige overherredømmer.
Strid over Det hellige land
Hendelsesforløpet som førte til at Frankrike og Storbritannia erklærte krig mot Russland den 27. mars og 28. mars 1854, kan spores tilbake til det franske statskuppet i 1851. Napoleon III av Frankrike ønsket å gjenreise Frankrikes storhet, og utnevnte en glødende katolsk ambassadør, Marquis Charles de La Valette til Det osmanske rike, i et forsøk på tvinge de muslimske osmanene til å anerkjenne Frankrike og den Romersk katolske kirke som «suveren autoritet» over den kristne befolkningen i Palestina.
Russland motsatte seg dette franske fremstøtet. Med henvisning til to tidligere avtaler, i 1757 og 1774, brøt osmanene den franske avtalen, og krevde at Russland skulle beskytte de ortodokse kristne i Det osmanske riket. Det russiske keiserdømmet ønsket landevinninger på bekostning av Det osmanske riket, og var villig til å dele det svake riket med England, men hverken England eller Frankrike ønsket noen utvidelse av Russlands makt ned mot Middelhavet. Både England og Frankrike hadde derfor interesse av å støtte osmanene mot det russiske presset.
Tsar Nikolaj I av Russland mobiliserte deretter 4. og 5. armékorps langs Donau, og fikk sin utenriksminister grev Karl Robert von Nesselrode til å innlede samtaler med osmanene. Nesselrode betrodde seg til George Hamilton Seymour, den britiske ambassadør i St. Petersburg:
Da konflikten oppsto over spørsmålet om de hellige stedene, innledet Nikolaj I og utenriksminister Nesselrode en diplomatisk offensiv. De ønsket å forhindre at verken Storbritannia eller Frankrike blandet seg inn i konflikter mellom Russland og Det osmanske riket, eller at de skulle alliere seg.
Tsar Nikolaj begynte å fri til Storbritannia gjennom samtaler med ambassadør Seymour i januar og februar 1853. Tsaren hevdet at han ikke lenger ønsket å utvide Det russiske keiserdømmet, men at han hadde forpliktelser til kristne samfunn i Det osmanske riket. Tsaren sendte deretter en diplomat, prins Aleksandr Mensjikov, på spesielt oppdrag til den osmanske Høyporten. I tidligere avtaler var sultanen forpliktet til «å beskytte den kristne religion og dens kirker». Mensjikov forsøkte å forhandle fram en ny avtale, en formell traktat med fullmakt som en internasjonal avtale, der osmanene ville gi Russland samme rett til innblanding i saker som angikk den ortodokse religion, som Frankrike nylig hadde fått hva gjaldt den katolske kirke. En slik avtale ville gjøre det mulig for Russland å kontrollere den ortodokse kirkes hierarkiske posisjon i Det osmanske riket. Mensjikov kom til Konstantinopel den 16. februar 1853 på det dampdrevne krigsskipet «Gromovnik». Mensjikov brøt protokoll ved Høyporten, da han ved sitt første møte med sultanen ved den offisielle velkomsten, fornærmet tyrkerne ved å opptre i sivile klær, og ikke i sedvanlig tradisjonell militæruniform. Deretter fordømte han osmanenes innrømmelser overfor franskmennene. Han krevde også at høytstående osmanske tjenestemenn ble byttet ut, særlig den ottomanske utenriksministeren Fuad Efendi.
Den britiske ambassaden i Konstantinopel var på denne tiden ledet av Hugh Rose, britenes chargé d'affaires, etter at ambassadør Stratford Canning hadde forlatt Konstantinopel i januar 1853. Ved å benytte seg av sine omfattende kontakter innen Det osmanske riket, skaffet Rose etterretning om de russiske troppebevegelsene langs grensen av Donau, og ble bekymret for omfanget av Mensjikovs besøk ved Høyporten. Ved å benytte sin myndighet som britisk representant hos osmanene, beordret Rose en britisk skvadron av krigsskip på Malta å seile gjennom det østlige Middelhavet mot Konstantinopel. Rose fikk imidlertid ikke støtte fra kommandanten for flåten, viseadmiral Whitley Dundas, som nektet å forlate øya. Han følte seg krenket av at diplomaten blandet seg inn i admiralitetets gjøremål. Innen én uke var Roses ordrer kansellert, og kun franskmennene sendte en marinestyrke for å støtte osmanene.
De første fiendtlighetene
I februar 1853 ble lord Stratford gjeninnsatt som ambassadør til Det osmanske riket. Den britiske regjeringen, ved statsminister lord Aberdeen, sendte ham på nytt østover, og han kom frem til Konstantinopel den 5. april 1853. Han lyktes i å overtale sultanen til avslå det russiske avtaleforslaget, som ville svekke tyrkernes uavhengighet. Opposisjonslederen i det britiske underhuset, Benjamin Disraeli klandret Aberdeen og Stratford for å gjøre krig uunngåelig. Dette førte til en prosess der Aberdeen-regjeringen tilslutt ble tvunget til å gå av i januar 1855.
Kort tid etter at han ble informert om Mensjikovs feilslåtte diplomati, sendte tsaren hærstyrker inn i Moldavia og Valakia. Dette var fyrstedømmer langs Donau under osmansk herredømme, men hvor Russland var akseptert som spesiell vokter av den ortodokse kirke. Tsaren benyttet seg derfor av dette som unnskyldning for invasjonen, etter at sultanen mislyktes i å løse konflikten over hvem som skulle ha herredømme over de kristne stedene i Palestina. Tsar Nikolaj trodde at de europeiske maktene, særlig Østerrike, ikke ville protestere kraftig på en annektering av noen få osmanske provinser i nabolaget, særlig siden Russland hadde støttet Østerrikes anstrengelser med å slå ned revolusjonene i 1848.
Da tsaren den 2. juli 1853 sendte tropper inn i de «donauske fyrstedømmer», håpet Storbritannia å beholde Det osmanske rike som bolverk mot den russiske utvidelsen i Asia, og sendte en militærflåte til Dardanellene hvor den gikk sammen med en annen flåte sendt av Frankrike. På den samme tiden hadde de europeiske stormaktene fortsatt håp om et diplomatisk kompromiss. Representantene fra de fire nøytrale stormaktene – Storbritannia, Frankrike, Østerrike og Preussen – møttes i Wien hvor de laget utkast til et skriv som de håpet ville bli akseptert både hos russerne som hos tyrkerne. Notatet ble møtt med tsar Nikolajs godkjennelse, men ble avvist av sultan Abdülmecid som mente at dokumentets svake fraseringer etterlot for mange forskjellige fortolkninger. Storbritannia, Frankrike og Østerrike var forent i å foreslå forbedringer som ville stagge sultanen, men deres forslag ble ignorert av det russiske hoffet i St. Petersburg.
Storbritannia og Frankrike la til side håpet om fortsatte forhandlinger, men Østerrike og Preussen mente at avslaget av de framsatte endringene ikke rettferdiggjorde å oppgi den diplomatiske prosessen. Sultanen erklærte formelt krig den 23. oktober 1853 og fortsatte med å gå til angrep. Hans hærstyrker flyttet seg mot den russiske hæren i nærheten av Donau senere den samme måneden. Både Russland og Det osmanske rike stablet mengder av soldater opp på to hovedfronter, Kaukasus og langs Donau. Den osmanske lederen Omar Pasha greide å få noen seire ved Donau og i Kaukasus var osmanene i stand til holde på posisjonene ved hjelp av tsjetsjenske muslimer ledet av Imam Shamel. Tsar Nikolaj svarte med å sende krigsskip som i sjøslaget ved Sinope den 30. november 1853 ødela en patruljeskvadron av osmanske fregatter og korvetter mens de lå ankret opp ved havn i Sinope i nordlige Tyrkia. Ødeleggelsen av de tyrkiske skipene var det som ga Storbritannia og Frankrike påskudd, noen få måneder senere, til å erklære krig mot Russland og stille seg på osmanenes side. Den 28. mars 1854, etter at Russland hadde ignorert det britisk-franske ultimatum om å trekke seg ut av de donauske fyrstedømmene, erklærte Storbritannia og Frankrike formelt krig.
Fredsforsøk
Nikolaj mente at på grunn av at Russland bidro til å slå ned det ungarske opprør i 1848, burde Østerrike stå på tsarens side, eller i det minste holde seg nøytralt. Østerrike følte seg derimot truet av de russiske troppene. Da Storbritannia og Frankrike krevde tilbaketrekning av russiske styrker fra fyrstedømmene, ga Østerrike sin støtte til dette, og selv om landet ikke med en gang erklærte krig mot Russland, avslo østerrikerne å garantere sin nøytralitet.
Russland trakk deretter sine tropper ut av de donauske fyrstedømmene som deretter ble okkupert av Østerrike for resten av krigen. Dette opphevet det opprinnelige grunnlaget for krigen, men Storbritannia og Frankrike fortsatte fiendtlighetene. Bestemt på å besvare det såkalte østlige spørsmål ved å gjøre en slutt på den russiske trussel mot Det osmanske rike foreslo de allierte flere betingelser for en fredelig oppløsning, inkludert:
Da tsar Nikolaj nektet å gå med på disse fire kravene, fortsatte Krimkrigen.
Beleiringen av Sevastopol
Selv om russerne hadde fjernet de mest tungtveiende årsakene til å gå til krig mot dem, gikk allierte tropper i land på Krim og beleiret byen Sevastopol, hvor basen for tsarens svartehavsflåte lå og utgjorde en potensiell trussel om russisk inntrenging i Middelhavet.
Russerne gikk først til det skritt å bore i senk egne krigsskip og brukte skipskanonene som ekstra artilleri og skipsmannskapet som ekstra soldater. I løpet av beleiringen tapte russerne fire linjeskip med 110 eller 120 kanoner med tre dekk, tolv fregatter med 84 kanoner, to dekk og 4 fregatter med 60 kanoner i Svartehavet. I tillegg et større antall mindre fartøyer. Admiral Pavel Nakhimov fikk et dødelig skuddsår i hodet og døde den 30. juni 1855. Byen ble erobret den 9. september 1855. Beleiring hadde tatt et helt år.
Azovkampanjen
Våren 1855 besluttet de allierte britisk-franske kommandantene å sende en felles marineskvadron inn Azovhavet for å svekke eller helst ødelegge russiske kommunikasjoner og forsyninger til den beleirede byen Sevastopol. Den 12. mai 1855 gikk britisk-franske skip inn Kertsjstredet og ødela kystbatteriet i Kamishevayabukta. Den 21. mai 1855 angrep kanonbåter og armerte dampskip havna i Taganrog, den viktigste byen i nærheten av Rostov-na-Donu. Store mengder med mat ment for eksport, særlig brød, hvete, bygg og rug var oppsamlet i byen etter at krigen brøt ut.
Guvernøren av Taganrog, Jegor Tolstoj, og generalløytnant Ivan Krasnov nektet å overgi seg og svarte med at «russere overgir aldri sine byer!» De allierte krigsskipene bombarderte byen i seks og en halv time og landsatte 300 tropper i nærheten av Den gamle trappen i sentrum av byen. Invasjonen ble slått tilbake av donkosakker og et korps av frivillige.
I juli 1855 forsøkte allierte soldater å gå forbi Taganrog til Rostov-na-Donu og inn i elven Don via elven Mius. Den 12. juli 1855 gikk «H.M.S. Jasper» på grunn i nærheten av Taganrog takket være en fisker som hadde endret på posisjonene på flytebøyene og flyttet dem inn på grunt vann. Kosakkene erobret kanonbåten med alle dens kanoner og sprengte den i luften. Et tredje beleiringsforsøk ble gjort mellom den 19. og 31. august 1855, men byen var allerede befestet og skvadronen kunne ikke komme nær nok til å sette i land soldater. De allierte forlot bukten ved Taganrog den 2. september 1855, og de utførte kun mindre militære angrep langs kysten av Azovhavet fram til senhøsten samme år.
Krigshandlingene i Kaukasus
Det var kamphandlinger mellom russere og tyrkere i Kaukasus, blant annet slaget ved Kurekdere i 1854, og beleiringen av Kars (en tyrkisk festning) av russerne i 1855.
Østersjøen
Østersjøen og Baltikum var den glemte krigsskueplassen i Krimkrigen. Ettersom hendelsene ved Svartehavet er så kjent har de overskygget betydningen av hva som skjedde ved Østersjøen og nær St. Petersburg, den russiske hovedstad. Fra begynnelsen var krigen i Østersjøen et dødpunkt. Den russiske flåten i Østersjøen, underlegen i antall, måtte begrense sine bevegelser til områder rundt festningsverker. På samme tid betraktet de franske og britiske kommandantene Alexandre Ferdinand Parseval-Deschenes og Charles Napier de russiske kystbefestningene, særlig Sveaborg, som for godt forsvart til å bekjempes. Til tross for at de ledet den største flåten samlet siden Napoleonskrigene, begrenset de allierte sine handlinger til å blokkere den russiske handelen, og gjøre utfall mot mindre befestede seksjoner langs kysten av Finland.
Russland var avhengig av import, både for innlandsøkonomien og for å skaffe forsyninger til de militære styrkene. Blokaden undergravde den russiske økonomien i alvorlig grad. Franske og britiske flåtestyrker angrep festninger langs den finske kysten, inkludert Bomarsunds festning på Åland, og den sirkelformede sjøfestningen Fort Slava ved Kotka. Andre tilsvarende angrep var mindre heldige, og dårlig planlagte forsøk på å erobre Hangö, Ekenäs, Karleby og Åbo ble slått tilbake.
Brenningen av lagerhus med tjære og skip i Uleåborg og Brahestad førte til internasjonal kritikk, og i Storbritannia forlangte parlamentsmedlem Thomas Milner Gibson i Underhuset at admiralitetet måtte gi en forklaring på «et system som utførte en stor krig ved plyndring og ødeleggelser av eiendommen til forsvarsløse landsbyboere».
I 1855 forsøkte de alliertes flåte i Østersjøen å ødelegge tungt bevæpnete russiske skipsverft ved Sveaborg utenfor Helsingfors. Mer enn 1 000 fiendtlige kanoner testet festningens styrke i to dager. Til tross for avskalling forsvarte sjøfolkene på et russisk krigsskip inngangen til havnen. Krigsskipet hadde 120 kanoner og var ledet av kaptein Viktor Poplonsky. De allierte fyrte av over 20 000 skudd, men klarte ikke å beseire de russiske batteriene. En ny stor flåte på mer enn 350 kanonbåter og fartøyer med mørsere ble forberedt, men før angrepet ble igangsatt, ble krigen avsluttet.