cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vind
Synoptisk vind
Som et resultat av corioliskraften, vil vind på den nordlige halvkule alltid strømme med klokka rundt et høytrykk, og mot klokka rundt et lavtrykk. På den sørlige halvkule er det motsatt. Samtidig strømmer luften alltid fra høytrykk mot lavtrykk. Trykkgradientkraften og corioliskraften er motsatt rettet, men er vanligvis ikke like. Når disse kreftene er like store vil vinden gå parallelt med isobarene, og slik vind kalles geostrofisk vind. Vinden er bare helt geostrofisk når man kan se bort fra de andre kreftene (som friksjon) som virker på luften. Dette er en god approksimasjon for storskala luftstrømmer bort fra tropene.
Mesoskala vind
Synoptisk vind er vind som det til vanlig er umulig å varsle. Vind på mindre skala er som regel mer kortvarig og oppstår i små geografiske områder slik at de er svært vanskelig å varsle med mindre det er på kort sikt. Disse mesoskala vindene kan for eksempel oppstå i forbindelse med tordenvær. Flere av de «spesielle» vindene som er nevnt til slutt i denne artikkelen er mesoskala vind.
Mikroskala vind
Mikroskala vind varer svært kort – sekunder til minutter – og over områder på ti til hundrevis av meter. Turbulens i forbindelse med passerende fronter er dannet av mikroskala vind, og det er mikroskala vind som danner små konvektive fenomener som støvvirvler. Selv om de er små i utstrekning og tid, kan de spille en stor rolle i det daglige liv. I 1985 styrtet et fly i Dallas, USA av mikroskala vind som ga navn til fenomenet mikroutbrudd. 133 mennesker mistet livet, og hendelsen førte til at flyplasser og enkelte værstasjoner installerte dopplerradar.
Effekter av vind
Eolisk vind er vind som skaper geologiske endringer. Tornadoer og tropiske sykloner er eksempler på vind som kan skape slike endringer. Storskala erosjon og dannelse av sanddyner og andre geologiske og topografiske effekter påvirket av vind blir kalt eolisk aktivitet.
Utnyttelse av vinden
I alle år har folk utnyttet vinden, det mest kjente er seilskuter og vindmøller.
I det siste er utnyttelse av vinden som energikilde igjen blitt mer og mer aktuelt med tanke på økende bekymringer over energisikkerhet, global oppvarming og eventuell mangel på fossilt brensel. Forsking og utviklingen av vindturbiner har utviklet seg raskt de senere årene. Også innenfor skipsfart forskes det mye på vind som en mulig kilde til fremdriften.
Lokal vind og temperaturfordeling
Noen lokale vinder blåser bare under visse vilkår, for eksempel at de krever visse temperaturfordelinger.
AMD K6-2
K6-2 er en tidligere sjette generasjon 32-biter x86 mikroprosessor som ble utviklet og produsert av Advanced Micro Devices. Mikroprosessoren ble lansert den 28. mai 1998, og var etterfølgeren til AMD K6.
Vind
Lokal vind og temperaturfordeling
Forskjellig oppvarming er drivkraften bak solgangsbrisen. Land blir raskere varmet opp og avkjølt enn vann. I kyststrøk fører dette til at landområdene blir raskere varmet opp om dagen, og raskere avkjølt om natten, mens sjøtemperaturen endrer seg lite. Oppvarmingen over land fører til konveksjon, stigende luftbevegelser, som skaper et lite lavtrykk ved overflaten. Luft strømmer inn fra sjøen for å utjevne trykkforskjellen. Luften som stiger vil så strømme ut mot sjøen og så synke igjen. Dermed oppstår det en sirkulasjonscelle mellom land og sjø. Utover ettermiddagen vil corioliskraften ha begynt å påvirke systemet, og vinden langs en nord-sør-rettet kyststrekning med land mot øst (som på Vestlandet) vil etter hvert dreie på nord. Hvis hovedvindfeltet over et slikt kystområde allerede er nordlige, kan solgangsbrisen forsterke nordavinden om ettermiddagen, mens vinden kan bli svakere hvis hovedvindfeltet er sørlig. Om natten når landområdet blir raskere avkjølt enn sjøen, vil det motsatte skje, og luft strømmer fra land og utover sjøen. Som regel er denne vinden om natten svakere enn den om dagen.
Fjellbris og dalbris er en kombinasjon av ujevn oppvarming og topografi. Når solen stiger vil fjelltoppene få sollys først, og utover dagen vil fjellsiden som er rettet mot solen få mer oppvarming enn dalbunnen og den andre siden av dalen. Dette fører til stigende luftbevegelser på denne fjellsiden, og kjøligere luft fra dalen strømmer ut for å erstatte den stigende luften. Denne vinden opp fjellsiden kalles dalbris. Det motsatte skjer om ettermiddagen, når dalen blir mer oppvarmet og fjelltoppene avkjølte. Vinden som oppstår er delvis skapt av tyngdekraften og konveksjon i dalen og blir kalt fjellbris.
Fjellbrisen er et eksempel på det som mer generelt blir kalt katabatisk vind. Dette er vind som er drevet av at kaldluft (som er tung) strømmer ned en skråning. Dette skjer på stor skala på Grønland og i Antarktis. Det er ofte slik vind i områder der luften blir avkjølt på et høyt, kaldt platå, satt i bevegelse og strømmer ned skråinger på grunn av tyngdekraften. Slik vind er vanlig i Mongolia og i daler med isbreer.
Siden katabtisk refererer til den vertikale bevegelsen av vind, hører også vind som blir dannet på lesiden av fjell og varmet opp som følge av kompresjon til denne kategorien. Luft i slik vind kan ha en temperaturstigning på 20 grader eller mer, og blir kalt fønvind. Denne typen vind har derimot mange forskjellige navn rundt om i verden.
Et uformelt uttrykk som er mye brukt er orografisk vind. Dette refererer til vind i forbindelse med orografisk heving og blir som regel brukt i forbindelse med vind som fønvind, siden disse blir hevet over fjellrekker før de synker ned på den andre siden.
Vind definert ut fra likevekt mellom fysiske krefter
Disse vindene er brukt i forbindelse med dekomponering og analyser av vindprofiler. De er nyttige til å forenkle atmosfæriske bevegelsesligninger og for å kunne vite noe kvalitativt om den horisontale og vertikale fordelingen av vind.
Vindmåling
Vindstyrken kan måles i knop, i m/s, km/t eller i beaufort. Dersom vi observerer luftbevegelsene ti meter over bakken og tar middelverdien over ti minutter, har vi målt det som i meteorologien heter vindstyrke, og vi kan bruke beaufortskalaen til å klassifisere måleresultatet.
Hvis vi bare leser av øyeblikksverdien av en vindmåling, har vi ikke målt vindstyrke, men vindkast. Vindkast kan ofte ha større fart enn vinden på samme tidspunkt. Hvis det for eksempel er målt frisk bris, er det ikke uvanlig med vindkast over 12 m/s.
Vind består både av vindstyrke og vindretning. Vindretningen er den retningen vinden kommer fra.
Kunståret 1733
Kunståret 1733 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1733.
Ragnhild Haga
Ragnhild Gløersen Haga (født 12. februar 1991) er en norsk tidligere langrenns- og orienterings­løper som representerer Åsen Idrettslag og Raumar Orientering. Hun har også representert Idrettslaget Heming.
Haga ble individuell olympisk mester da hun vant 10 km fristil og olympisk mester i 4 × 5 km stafett sammen med Ingvild Flugstad Østberg, Astrid Uhrenholdt Jacobsen og Marit Bjørgen i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
Hun er storesøsteren til Håvard Haga, Magne Haga og Anders Haga, og er niesen til Anders Bakken, som deltok for Norge i Vinter-OL 1980 i Lake Placid.
Hun er siden 2022 gift med den tidligere langrennsløperen Øyvind Gløersen.
Karriere
I ungdoms-OL 2009 i Polen vant hun fire medaljer: én gull-, én sølv- og to bronse­medaljer.
Hun ble junior­verdensmester på 5 km fristil i Otepää i Estland i 2011, foran Kari Øyre Slind og Heidi Weng. Hun tok også gull på 4 × 3,3 km stafett og bronse på sprint klassisk. På stafetten gikk Martine Ek Hagen, Heidi Weng og Kari Øyre Slind de øvrige etappene.
I Tour de Ski 2014/15 kom hun på tredje­plass i prologen i Oberhof. På andre etappe endte hun på tiende­plass. Hun ble nummer fire sammenlagt.
I ski-VM 2017 i Lahtis var Haga en del av den norske langrenns­troppen. Hun var i utgangspunktet ikke tiltenkt plass på noen av distansene, men Ingvild Flugstad Østberg, som hadde hatt sviktende form i mesterskapet, sa fra seg sin plass slik at Haga fikk sin inter­nasjonale mesterskaps­debut. Her endte hun på fjerde­plass, kun slått av sine norske lag­venninner Marit Bjørgen, Heidi Weng og Astrid Uhrenholdt Jacobsen.
Hun tok sin første verdenscup­seier i Ruka i Finland 26. november 2017, etter å ha fått beste tid på jakt­starten.
Haga ble individuell olympisk mester i 10 km fristil i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang. Hun ble også olympisk mester i 4 × 5 km stafett sammen med Ingvild Flugstad Østberg, Astrid Uhrenholdt Jacobsen og Marit Bjørgen. På den tredje etappen gikk Haga ut på tredje­plass, 29,8 sekunder bak OAR og Sverige. Hun tok igjen ca. 26 sekunder av forspranget, og ga dermed Marit Bjørgen et godt utgangspunkt på anker­etappen. På 30-kilometeren gikk Haga inn til tolvte­plass.
Haga ble tatt ut til OL 2022 i Beijing der hun gikk på det norske laget som ble nummer fem på stafett, hun ble nummer 29 på 15 km med ski­bytte og nummer 28 på 30 km fristil.
Haga ble uttatt til VM 2023 i Planica, men gikk ingen distanser. Den 12. mars 2023 tok hun sin andre seier i verdenscupen da hun vant den første femmila som ble arrangert for kvinner i Holmenkollen.
Shenyang J-6
Shenyang J-6 (歼-6; NATO-kallenavn: «Farmer» ) er et kinesisk jagerfly, og i utgangspunktet en kopi av MiG-19. Den første J-6, en MiG-19P satt sammen i Kina, fløy første gang 17. desember 1958, og den første kinesiskbygde J-6 fløy 30. september 1959. Noen få J-6 ble produsert, og disse ble fulgt av noen få MiG-19PM produsert under betegnelsen J-6B, men «det store spranget» ødela all kvalitetskontroll i flyindustrien. Ikke en eneste J-6 ble akseptert av det kinesiske flyvåpenet mellom 1958 og 1960, mange fly måtte skrapes, og produksjonen av J-6 kom ikke i gang igjen før i 1961.
J-6 ble produsert helt opp på 80-tallet, og omkring 3 000 fly av alle varianter ble bygget. J-6 ble eksportert til en rekke land under betegnelsen F-6, inkludert Albania, Bangladesh, Egypt, Iran, Irak, Nord-Korea, Pakistan, Somalia, Tanzania, Vietnam og Zambia.
Jeg sprengte TV’n i går
«Jeg sprengte TV'n i går» er en norsk sang som ble skrevet av Øystein Sunde og utgitt 19. oktober 1994 på Sundes musikkalbum Du må'kke komme her og komme her.
Teksten handler om ulempene ved å være for avhengig av en datamaskin. Med unntak av siste vers, består sangen mest av snakkesekvenser over et musikalsk komp med kor. Teksten fulgte med i CD-heftet til  Du må'kke komme her og komme her.
Musikere og instrumenter
Både tekst og noter ble publisert i notaboka Du må'kke komme her og komme her i 1997.
Hans von Euler-Chelpin
Hans Karl August Simon von Euler-Chelpin (født 15. februar 1873 i Augsburg, død 6. november 1964 i Stockholm) var en tyskfødt svensk kjemiker og vinner av Nobelprisen i kjemi for 1929.
Liv og virke
Han ble født som sønn av en offiser, som kort etter ble forlagt til München. Størstedelen av barndommen tilbragte han hos bestemoren i Wasserburg am Inn. Han gikk på den kongelige realskolen i Augsburg og senere på skole i München, Würzburg og Ulm. Fra 1891 studerte han ved Münchens kunstakademi og var særlig interessert i farvelære. I 1893 begynte han å studere kjemi, først i München og senere i Berlin, hvor han tok doktorgraden i 1895. I 1902 ble han svensk statsborger, men under første verdenskrig gjorde han tjeneste i den tyske hæren. Under annen verdenskrig var professoren aktiv i diplomatiske oppdrag for Tyskland.
Hans von Euler-Chelpin var gift to ganger. I første ekteskap med Astrid Cleve, en forskerkollega ved Stockholms universitet, fikk han fem barn. Sønnen Ulf Svante Hansson von Euler-Chelpin (1905–1983) ble en kjent svensk fysiolog og fikk også Nobelprisen i 1970.
I 1913 giftet han seg med baronesse Elisabeth von Ugglas. I dette ekteskapet fikk han fire barn.
22 (band)
22 er en norsk musikkgruppe med hovedsete i Trondheim. Besetningen er i dag Magnus Børmark, Mats Paulsen, Andreas Kjøl Berg og Fredrik Bergersen Klemp. Bandet ga i 2008 ut sin første EP ved navn E.S.P., og turnerte rundt om i Norge for å promotere. 22 har kontinuerlig holdt konserter i både inn- og utland. Den 22. september 2010 slapp bandet sin debutplate Flux, og platens første singel var I Am That I Am.
Historie
Bandet ble grunnlagt 2. februar 2008, og har siden den gang fulgt tallkonseptet slavisk. For å understreke viktigheten av tallet gjorde 22 en turné, 22 shows in 22 days, hvor reiseruten dannet et totall på norgeskartet.
Høsten 2014 ble Sturla Fagerli Larsen kontaktet av Magnus Børmark med forespørsel om å prøvesynge for 22. Larsen fikk gode tilbakemeldinger etter auditionen, og det ble etterhvert klart at han skulle erstatte «Fox» som vokalist.
Best Before Records & UK
Under 2011 signerte 22 platekontrakt med det britiske plateselskapet Best Before Records. I mai fulgte en turné i England, blant annet med opptreden på bransjetreffet The Great Escape, og avslutningsvis på Liverpool Sound City. Før Flux blir relansert til høsten, tok bandet med seg et knippe låter fra nevnte album samt to nye på vårturnéen, som sammen utgjør Plastik EP og Kneel Estate EP.
André Sehmisch
André Sehmisch (født 27. september 1964) er en tysk tidligere skiskytter.
Under VM 1986 og 1987 tok han tre individuelle medaljer. I 1987 og VM 1989 ble han verdensmester på stafett for DDR. I 1985 gikk han til topps sammenlagt i verdenscupen.
Johann Arndt
Johann Arndt eller Arnd (født 27. desember 1555 i Ballenstedt i Anhalt, død 11. mai 1621 i Celle) var en tysk luthersk prest, teolog og salmedikter som hadde studert i Wittenberg. Han kalles ofte for «reformasjonens reformator».
Utdanning og stillinger
I studietiden besøkte Arndt universitetene i Helmstedt, Wittenberg, Strassburg og det reformerte Basel. Han ville først bli lege, men på grunn av en stor sykdom som holdt på å ta livet av ham, bestemte han seg for å vie sitt liv til kirkens tjeneste. Han ble først ansatt som diakon og skolelærer i hjembyen, men i 1583 flyttet han til Badeborn for å overta en prestestilling. Hertug Johan Georg hadde sterke reformerte sympatier og ble regnet for å være kalvinist, men Johann Arndt brukte sin stilling til å irettesette ham. Han ble upopulær da han ikke ville avskaffe eksorsismen i dåpsritualet og bruk av bilder i kirkene, og resultatet ble at han mistet embetet i 1590. Samme år ble han kalt til Quedlinburg, der Arndt virket i ni år som en utrettelig forsamlingslærer ved St. Nikolaikirke i Neustadt. Han byttet i 1599 ut denne plassen mot et predikantembete ved Martinskirken i Braunschweig.
Da den lutherske ortodoksiens store systembygger Johann Gerhard (1582–1637) ble alvorlig syk i fjortenårsalderen hadde Johann Arndt gjort så sterk innflytelse på ham at han bestemte seg for å studere og bli en kirkens mann.
Den sanne kristendom
I krigsårene hadde det utviklet seg et sedelig forfall, et forhold som Arndt ønsket å gjøre noe med. Han hadde også erfart at både studenter og prester i lang tid hadde vært opptatt av teologiske diskusjoner. Han ønsket å vende folks blikk mot det kristne livets rettferdighet, og i 1606 gav han ut den første boken Om den sanne kristendom. Den er oversatt og utgitt på nesten alle europeiske språk (i nyere tid også på tamil), og ble en av de mest utbredte oppbyggelsebøker i verden. Den ble etterfulgt av flere andre, særlig Paradis-urtegård. I 1610 ble den første samlede utgaven av Den sanne kristendom utgitt i Magdeburg.
Arndts "Den sanne kristendom" var sterkt influert av Valentin Weigels Betbüchlein, og det at Arndt hentet hele kapitler fra den tyske førreformatoriske mystikken medførte at han ble sterkt kritisert. Det ble også reist kritikk mot at den genuint lutherske rettferdiggjørelseslæren måtte vike plassen for den mystiske foreningen med Gud, og det resulterte i at "Den sanne kristendom" ble beskyldt for all slags vranglære. Nyere forskning viser hvordan Arndt selv har gjort revisjoner i de forskjellige utgavene for at verket skulle bli mer evangelisk-luthersk. Den sanne kristendom har siden vært et monumentalverk i den protestantiske verden, og også innen katolske land er den en verdsatt andaktsbok.
Seinere år
Fra Braunschweig ble Arndt i 1608 kalt til pastor og medlem av domkapitlet i Eisleben. Men i 1611 overtok han embetet som generalsuperintendent (jf. Biskop; bokstavelig: overtilsynsmann) i Celle, i fyrstedømmet Lüneburg. I denne stillingen arbeidet han med endringer av den lüneburgske kirkeordning.
Arndt fikk kall til å virke på flere andre steder, som prest i Nordhausen i 1594, som superintendent i Schwartzburg i 1597, som prest i Halberstadt i 1605, som prest i Gröningen i 1607, som superintendent i Weissenfels i 1609 og som domprost i Magdeburg og Hamburg. Alle disse stillingene takket han nei til, og virket til sin død som generalsuperintendent i Lüneburg.
Arndt sørget også for nye opptrykk av førreformatorisk mystisk litteratur, som den anonyme boken Theologia Germanica (1596/1605), Thomas a Kempis' Kristi etterfølgelse (1605) og Johannes Taulers prekener (1620). Arndt ble aktet høyt av de tyske pietistene. Grunnleggeren av pietismen, Philipp Jacob Spener, henviste gjentatte ganger til ham og hans verk, og han gikk også så langt som til å sammenligne ham med Platon.
Et fullstendig opplag av hans skrifter, Johann Arnds Geistreiche Schriften und Wercke I-III, ble utgitt av Johann Jakob Rambach i perioden 1734-36.
Forfatterskap
Et utvalg:
På norsk, i utvalg: Først norske utgave Kristiansand, 1844 Første norske utgave 1855. Også med titlene Johann Arnd's Hus-Postille og Johan Arndts Husandagtsbog
Nordfjord Folkeblad
Nordfjord Folkeblad var en avis som ble utgitt i Måløy i Sogn og Fjordane.
Avisa ble etablert i 1933 av Venstre-mannen Johan Gotteberg, som en motvekt til Høyre-avisa Fjordenes Tidende. Avisa kom ut tre ganger hver uke med Johan N. Steffensen som ansvarlig redaktør. Avisa ble stanset under andre verdenskrig. Etter krigen overtok Thorleif Iversen som redaktør. Avisa gikk inn i 1951.
AMD K6-III
K6-2 er en tidligere sjette generasjon 32-biter x86 mikroprosessor som ble utviklet og produsert av Advanced Micro Devices. Mikroprosessoen ble lansert den 22. mai 1999, og var etterfølgeren til AMD K6-2.
AMD K6-III var en klone av Pentium III slik AMD K6-2 var en klone av Intel Pentium II, og AMD K6 var en klone av Intel Pentium Pro.
Brubakken
Brubakken kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
Norgesrekordhistorikk på 50 m bryst
Oversikt over utviklingen av norgesrekorder på 50 meter brystsvømming for både langbane (50 meter) og kortbane (25 meter).
Verifisert: 24. juli 2013
Rikuya Hoshino
Rikuya Hoshino (født 12. mai 1996) er en japansk golfspiller.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 38.
Deoband
Deoband er en by og en kommune i distriktet Saharanpur i delstaten Uttar Pradesh i India. Deoband befinner seg omkring 150 km nordvest for Delhi.
E.G. Vesel
E.G. Vesel er en amerikansk animert TV-serie som vises på Cartoon Network. Serien ble skapt av David Feiss i 1997, og ble avsluttet i 2000.
Serien pleide å bli sendt etter 2 episoder av Ku og Kylling helt til sesong 5 da det ble en selvstendig serie.
Handling
Serien handler om eventyrene til E.G. Vesel, en internasjonalt berømt, ganske veltalende, høyst intelligent og veldig talentfull røyskatt som er elsket av alle, og J.R. Bavian, en stygg og dum bavian som er misunnelig på Vesels suksess og hele tiden prøver å være bedre enn ham.
Den Røde fyren fra Ku og Kylling har også vært en fast rollefigur siden sesong 2, rollen hans varierer fra episode til episode.
E.G. Vesel
(engelsk: I.M. Weasel) Smart og dyktig vesel. E.G. Vesel pleier ofte å gjøre diverse jobber eller løse problemer, noen ganger samarbeider han/er venner med J.R Bavian, og andre ganger er de konkurrenter, med Vesel som den med best suksess.
J.R. Bavian
(engelsk: I.R. Baboon) dum og inkompetent Bavian, J.R. Bavian befinner seg ofte sjalu på det Vesel får til, og prøver alltid å være bedre enn han. Aggresjon pleier som oftest å være ensidig fra Bavians side. Vesel er skal over at Bavians motiver, men vanligvis bryr seg ikke fordi han også vet hvor dum han er. Til tross for dette, hender det at de er venner og at Bavian ikke viser noe aggresjon mot Vesel.
Den Røde Fyren
(engelsk: The Red Guy) Rød skapning som ser ut som djevelen, Den Røde Fyren er det nærmeste serien kommer en hoved skurk. Likevel kommer han vanligvis godt overens med Vesel og Bavian. Han har forskjeller identiteter i omtrent hver av episodene og forskjellige jobber (som brannmann, musiker, coach osv.), noen ganger identifiserer han seg selv (og andre) han som en dame.
Port Arthur (Trondheim)
Port Arthur (1-11 ) er ei gate på Bakklandet i Trondheim. Veien starter i Skansegata, som en forlengelse av General Buddes gate, og ender opp i Krangata.
Navnebakgrunnen stammer fra Den russisk-japanske krig (1904-1905), der festningsanlegget Port Arthur i dagens Kina var mye i mediene, som hovedbase for de russiske styrkene, men som ble vunnet tilbake av Japan. Husrekken som ligger i dagens gate med navnet Port Arthur i Trondheim ble bygget der Møllenberg skanse lå fram til den ble revet i 1816. Tomta stod tom fram til disse bygningene ble satt opp i 1902-1904. De fikk den gangen tilnavnet Port Arthur, fordi de minnet om en festning der de stod, og dette navnet har blitt offisielt navn på området, og gata fikk sitt navn i 1996. Før dette var gata en del av gata Skrenten og Krangata.
Gata ligger cirka 26 meter over havet.
Bergbekken kraftverk
Bergbekken kraftverk er et vannkraftverk ved Hjelset i Molde kommune i Møre og Romsdal.
Nieu Scene
Nieu Scene er en humorscene, driftet av Humornieu, som siden januar 2020 har holdt til på Soria Moria-huset på Torshov i Oslo. Før dette holdt scenen til på Colonel Mustard på Alexander Kiellands plass.
Bergbekken kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 18 meter i en liten bekk.
Installert effekt er 1,4 kW fra en hjemmelaget peltonturbin. Årsproduksjon er beregnet til 3080 kWh ved 3 måneders driftstid.
Kraftverket er et hobbyprosjekt på egen eiendom.
Adri Arnaus
Adri Arnaus (født 17. oktober 1994) er en spansk golfspiller.
Han representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 38.
19. serierunde i Eliteserien 2021
19. serierunde i Eliteserien i fotball for menn 2021 startet lørdag 18. september, hoveddelen av kampene ble spilt søndag 19. september og runden avsluttet onsdag 29. september.
.tz
.tz er Tanzanias nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
Registrering
Registreringer foretas på tredje nivå under følgende subdomener på andre nivå:
Eksterne lenker
Toppdomän
San Salvador Atenco
San Salvador Atenco er administrasjonssentrum i Atenco kommune i den meksikanske delstaten México. Stedet ble grunnlagt av toltekere og chichimekere rundt år 968. Det var en liten bygd fram til 1980-tallet, da Mexico bys storbyområde nådde helt ut til Atenco, noe som gjorde at befolkninga begynte å vokse betydelig. San Salvador Atenco hadde 17 124 innbyggere i 2010.
John Patrick McDonald
John Patrick McDonald Jr. (født 29. april 1962 i Sarasota i Florida, død 8. juli 2009 i St. Petersburg i Florida) kjent under artistnavnet Midnight var en amerikansk heavy metal-vokalist.
Han ble rekruttert til progressiv metal-bandet Crimson Glory rett etter etableringen i 1982, og var med på de tre første musikkalbumene til bandet. Etter det tredje albumet Strange and Beautiful forlot Midnight bandet i 1991, og var totalt borte i nesten ti år. Da bandet brukte masker, og navnet til Midnight var ukjent, var det mye spekulasjoner om hvem han var. En av teoriene var at han og Mark Vanderbilt fra Kamelot var samme person.
I 2001 dukket han opp igjen med soloprosjektet «Midnight», og ga ut to album, M i 2001 og Sakada i 2005. I 2002 var han gjestevokalist på rockeopera-albumet Episode 1 – A Human into Dreams' World fra Genius, hvor han spilte i rollen som «Maindream».
Etter at Crimson Glory hadde hatt flere pauser, ble bandet omgruppert med Midnight tilbake i bandet i 2006. De spilte sammen på Rockwave-festivalen i Hellas 12. juli 2006. Det varte kun i kort tid, da Midnight ble bedt om å forlate bandet i 2007, etter å ha blitt tatt for kjøring av bil i alkoholpåvirket tilstand.
Du Mingxin
Du Mingxin (kinesisk: 杜鸣心, pinyin: Dù Míngxīn; født 19. august 1928 i provinsen Hubei i Kina) er en kinesisk komponist kjent for sine verker for ballett, konsert og for en symfonisk pekingopera.
John Patrick McDonald
Midnight rakk aldri å fullføre sitt tredje soloalbum All Souls Midnight. Han døde 8. juli 2009 på St. Anthony's Hospital i St. Petersburg Florida etter ha blitt innlagt med indre blødninger grunnet aneurisme. Etter store blodtap døde han av lever og nyresvikt med familien, venner og bandmedlemmer ved sin side. Det ble holdt en minnestund 11. juli på stranden Siesta Key, hvor han pleide å sitte å spille gitar. Det var flere hundre mennesker tilstede for å minne ham, og det ble sluppet sølvfargede ballonger mens hans versjon av «In the Arms of the Angels» av Sarah McLachlan ble spilt.
Du Mingxin
Han studerte blant annet ved Yucai-skolen i Chongqing. Han flyttet til Shanghai i 1948, der han virket som pianist. Han studerte Tsjaikovski musikkonservatorium i Moskva årene 1954-58, og saluttet seg deretter til Beijing sentralkonservatorium.
John Patrick McDonald
Referanser
<References/>
Lars Boilesen
Lars Rabæk Boilesen (født 1967) er en dansk næringslivsleder. Han overtok i 2010 som administrerende direktør i Opera Software etter grunnleggeren Jon von Tetzchner.
Boilesen flyttet fra Danmark til Norge i 1997, er norsk gift og per 2010 hadde han tre barn. I 2013 var han en av de best betalte ledere i Norge.
Håkan Södergren
Håkan Södergren er navnet til flere personer:
Debra Granik
Debra Granik (født 6. februar 1963) er en amerikansk uavhengig filmregissør.
Granik tok en bachelor i politikk på Brandeis University i 1985. Senere tok en filmstudium på New York University. Der regisserte hun kortfilmen Snake Feed, som blant annet vant pris for beste kortfilm under Sundance.
Hennes langfilmdebut var Down to the Bone (2004), en film hun vant Dramatic Directing Award for på Sundance med.
Neste film var den kritikerroste Winter's Bone (2010). Filmen ble belønnet med fire Oscar-nominasjoner, inkludert Oscar for beste film. Hun har også regissert og skrevet manus til filmen Leave No Trace fra 2018.
DS «Bastø» (1934)
DS «Bastø» var en bilferge som ble bygget ved Moss Værft & Dokk som byggenummer 60, for AS Alpha i 1934. Fergen ble solgt til Kristian Ravns ferjerederi i 1952 og registrert i Narvik som «Røtinn». Hun ble deretter overført til AS Nord-Ferjer i 1961.
Eugène Schueller
Eugène Schueller (født 20. mars 1881, død 23. august 1957) var en fransk kjemiker og entreprenør som grunnla firmaet L'Oréal.
DS «Bastø» (1934)
I 1970 ble fergen solgt til et italiensk rederi, og den eksisterte fremdeles i 2009 under navnet «Vulcano». I 2011 ble den sendt til Tyrkia for opphugging.
Johann Gottlob Theaenus Schneider
Johann Gottlob Theaenus Schneider (født 18. januar 1750, død 12. januar 1822) var en tysk filolog og naturvitenskapsmann.
Yuan Yechun
Yuan Yechun (født 21. mars 1997) er en kinesisk golfspiller.
Han representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble nummer 38.
Sommerveien (Hønefoss)
Sommerveien (1-3, 2-24 ) er ei gate i Hønefoss.
Gata ligger på Flattum på Nordsiden i Hønefoss, og er en sidevei til Flattumveien, på vestsiden av denne. Sommerveien er en blindvei
Gata består av eneboliger, og ligger cirka 92 meter over havet.
Merratjern/Søndagsbrenna naturreservat
Merratjern/Søndagsbrenna naturreservat (7 055 daa, et representativt montant barskoglandskap) ble opprettet 13. desember 1991 og ligger på grensen mellom Hole og Ringerike kommuner. Merratjern/Søndagsbrenna naturreservat inngår med virkning fra 16. desember 2016 i det nye Krokskogen naturreservat (cirka 12 921 daa).
Området ligger sentralt i de permiske lavaområdene på Krokskogen, mellom Lommaelva og Heggelivann. En vesentlig del av området består av middels rik granskog og lavproduktiv furuskog. Landskapet er typisk for det en finner i denne delen av marka; veksling mellom fururabber, brattlendte hellinger, bekkedrag, myrer og enkelte myrtjern. Spesielt utmerker området seg med sin rike og interessante lavflora med bla. lungenever og miljøindikatoren huldrestry. Området er viktig som referanseområde.
Mørk knoppurtengvikler
Mørk knoppurtengvikler (Eucosma hohenwartiana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 14-22 millimeter) vikler. Forvingen er gulbrun med lyse og mørke lengdestreker. Ved vingespissen er det ca. tre hvite skråstreker med mørkere midtstripe, ved forvingens bakhjørne ett ovalt område med uregelmessige, svarte flekker. Arten ligner sterkt på den nærtbeslektede tistelengvikleren (Eucosma cana), og kan også bruke noen av de samme næringsplantene som denne. Larven er oransje, bred og noe flattrykt.
Levevis
Larvene utvikler seg på blomsterkurvene av knoppurt (Centaurea) og skal også kunne gå på jærtistel (Serratula tinctoria). De voksne viklerne flyr i juni-august.
Utbredelse
Arten er utbredt i Nord-Afrika, over det meste av Europa og i det nordlige Asia. I Norge er den funnet spredt nord til Sogn og Fjordane.
Sommerveien
Sommerveien eller Sommervegen kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
Ålfoten kirke
Vernestatus
Ålfoten kirke står på en middelalderkirkegård som er automatisk fredet etter Lov om kulturminner. Kirkebygningen er vernet etter Kirkerundskrivet og forvaltes av Bjørgvin biskop, Riksantikvaren og lokale kirkelige myndigheter.
Colla Micheri
Colla Micheri er en italiensk middelalderby i regionen Liguria. Byen som er en frazione inngår i kommunen Andora i provinsen Savona.
Historie
Den romerske veien Via Julia Augusta, bygd i 13 e.Kr., passerer gjennom byen.
Thor Heyerdahl renoverte mange bygninger i byen, som hadde forfalt på 1900-tallet. Han bodde i området sammen med sin familie, når han ikke var på reise, fram til sin død i 2002.
Acolman
Acolman de Nezahualcóyotl, vanligvis kalt bare Acolman, er en kommune nord i delstaten México i Mexico. Den utgjør en del av storbyområdet ZMCM. Kommunens største by er Tepexpan. Acolman hadde 136 558 innbyggere i 2010. Den dekker et areal på 86,88 km² og grenser til kommunene Teotihuacán og Tecámac i nord, Chiautla, Tezoyuca og Atenco i sør, Ecatepec i vest og Tepetlaoxtoc i øst.
Montenegros demografi
Montenegro har en befolkning på 620 145 personer ifølge resultatene fra folketellingen i november 2003.
Montenegrinerne (egenbetegnelse Crnogorci) og de nært beslektede serberne utgjør de to største befolkningsgruppene i republikken.
Ved folketellingen i november 2003 oppgav 267 669 personer, eller 43,16 % av befolkningen, at de oppfattet seg selv som montenegrinere. 198 414 personer oppgav serbisk etnisk tilhørighet (31,99 %). 7,77 % eller 48 184 personer var bosnjaker, 5,03 % albanere (31 163 personer), 24 625 muslimer (3,97 %), 6811 innbyggere kroater (1,10 %). Gruppen andre/uoppgitt utgjorde totalt 6,98 % av befolkningen. «Muslimer» ble i 1971 innført som et etnisitet i folketellinger i Jugoslavia.
Montenegrinerne er i flertall i 6 opštine (kommuner): Cetinje (91 %), Danilovgrad (68 %), Nikšić (62 %), Podgorica (57 %), Mojkovac (55 %), Kolašin (51 %) og utgjør den største befolkningsgruppen i Bar (47 %), Kotor (46 %) og i Budva (45 %).
Montenegrinerne og serberne er jevnstore i Šavnik (begge grupper utgjør der 47 % av befolkningen).
Albanerne er i absolutt flertall i Ulcinj (72 %). Bosnjakene er i absolutt flertall i Rožaje (82 %) og er den største befolkningsgruppen i Plav (49 %). Bijelo Polje har et betydelig bosnjakisk mindretall (23 %). Det samme er tilfellet i Berane (16 %). Bijelo Polje har også et stort muslimsk mindretall på 16 %.
Tivat og Biljelo Polje er de kommunene med den mest heterogene befolkningssammensetningen i landet. I Tivat utgjør serberne 35 %, montenegrinerne 30 % og kroatene 20 % av befolkningen. I Bijelo Polje utgjør serbere 40 %, bosnjaker 23 %, montenegrinere 18 % og muslimer 16 % av befolkningen.
I folketellingen for 2003 var det en stor nedgangen i antallet personer som oppgav montenegrinsk nasjonalitet. Mange innbyggere i Montenegro har en dobbel identitetsfølelse, både serbisk og montenegrinsk. Tidligere har flesteparten av disse i overveiende grad oppgitt montenegrinsk etnisk tilhørighet, mens vel 140 000 flere personer enn ved tellingen i 1991 nå oppgir at de oppfatter seg som serbere (57 453 personer oppgav serbisk etnisk tilhørighet ved tellingen i 1991 – 380 467 personer montenegrinsk). Denne ambivalensen kan nok oppfattes som en reaksjon på de sterke uavhengighetsbestrebelsene til landets myndigheter og mange i Montenegro.
Befolkningshistorikk
Befolkning etter nasjonalitet ved folketellingene 1948–2003:
Serbere: 1,78 % (1948), 3,3 % (1953), 2,99 % (1961), 7,46 % (1971), 3,32 % (1981), 9,34 % (1991) og 31,99 % (2003).
Albanere: 5,15 % (1948), 5,58 % (1953), 5,47 % (1961), 6,74 % (1971), 6,46 % (1981), 6,57 % (1991) og 5,03 % (2003).
Muslimer (egen kategori første gang i 1961): 6,5 % (1961), 13,26 % (1971), 13,36 % (1981), 14,57 % (1991) og 3,97 % (2003).
Jugoslaver: 1,53 % (1953), 0,33 % (1961), 2,07 % (1971), 5,67 % (1981) og 4,25 % (1991).
Andelen kroater har vært mellom 1 og 2 % i hele perioden etter 1948. (1,10 % i 2003).
Montenegro
Skottland i høymiddelalderen
Skottland i høymiddelalderen omhandler Skottlands historie fra kong Domnall IIs død i år 900 til kong Alexander IIIs død i 1286, hvor sistnevnte indirekte førte til den skotske uavhengighetskrigen.
På slutten av 800-tallet besto området som i dag dekkes av det moderne Skottland, av stridende kongedømmer, med dominerende skandinavisk innflytelse på øygruppene nord og vest i området, britonisk kultur i sørvest, det anglosaksiske Northumbria i sørøst, og det piktiske og gæliske Kongedømmet Alba i øst, nord for elven Forth.
På 900-tallet og 1000-tallet var den nordlige halvdelen av Storbritannia dominert av gælisk kultur, og det gæliske herredømmet Alba, kjent på latin som Albania eller Scotia, og på engelsk som Scotland. Med base øst i Skottland, nord for elven Forth, tok kongedømmet Alba kontroll over landområdene sørover. Kongedømmet hadde en blomstrende kultur som omsluttet store deler av den gælisktalende verden, samt en økonomi basert på jordbruk og på lokal handel.
I tiden etter regimet under kong David I på 1100-tallet kan de skotske monarkene bedre beskrives som skotsk-normanniske enn som gæliske, ved det at de selv foretrakk fransk kultur framfor den innlandske skotske kulturen. Disse sluttet seg til en form for skotsk «normannisk erobring». Konsekvensene var spredningen av franske institusjoner og franske sosiale verdier. De første byene, kalt burgher, ble dannet i samme tidsepoke. Etter hvert som burghene ble flere ble også mellomengelsk språk spredt. Til en viss grad fikk denne utviklingen en motvekt i den felles norrøn-gæliske kulturen i nordvest, og gæliseringen av de mange store adelsfamiliene av fransk og anglo-fransk opprinnelse. Perioden ender med det som har blitt kalt «en gælisk fornyelse» i en integrert skotsk nasjonal identitet. Selv om den forble en fortsettelse fra tidligere tider, hadde den økonomiske, institusjonelle, kulturelle, religiøse og lovmessige utviklingen ved 1286 brakt Skottland nærmere dets naboer i England og på kontinentet. Innen 1286 tilsvarte grensene til kongedømmet Skottland omtrent dagens moderne.
Skotsk historieforskning
Skottlands historie fra denne perioden er et omfattende forskningsområde. Ny forskning blir utgitt hvert eneste år, og det historiske feltet skotsk middelalder er vitalt og i stadig endring. Forskerne kan deles i to hovedgrupper: «kelterne» og «normannerne». Den første gruppen, representert ved historikerne Thomas Owen Clancy og Dauvit Broun, er interessert i landets opprinnelige kultur og har ofte filologisk skolering i keltiske språk. Den andre gruppen er opptatt av den fransk og anglo-franske kulturen som ble introdusert i Skottland etter 1000-tallet. Den mest framtredende historikeren med dette interessefeltet er G.W.S. Barrow, som har viet sitt liv til å studere føydalismen i England og Skottland i høymiddelalderen.
De to gruppenes skillelinje går mellom historisk endring og historisk fortsettelse. Mange av forskerne på 1900-tallet og i dag har vært opptatt av de kulturelle endringene som skjedde i Skottland i den normanniske epoken. Andre forskere, som Cynthia Neville og Richard Oram, miskjenner ikke de kulturelle endringene, men har argumentert for at fortsettelsen av den gæliske fortiden var like viktig.
Opprinnelsen til kongedømmet Alba
I løpet av epoken under det romerske rikets okkupasjon av De britiske øyer endte provinsen Britannia formelt ved Hadrians mur. I området mellom denne muren og den antoninske mur oppmuntret romerne en rekke høvdingdømmer til å fungere som en buffersone mellom de romerske territoriene og de nordlige områdene til pikterfolket. Utviklingen av Piktland i seg selv var i henhold til den historiske modellen som ble utviklet av Peter Heather, en naturlig reaksjon på den romerske imperialismen. Innen år 900 hadde pikternes samfunnslag utviklet seg til det gæliske kongedømmet Alba.
På 900-tallet hadde den skotske eliten begynt å utvikle en erobringsmyte for å forklare sin gælifisering, en myte som ofte kalles for MacAlpins forræderi. Med dette menes at Skottlands tradisjonelle første konge, Cináed mac Ailpín, (Kenneth I av Skottland), formodentlig skal ha tilintetgjort pikterne i én eneste erobring. Til de tidligste versjonene av denne myten hører «Den hellige Cathróe av Metz’ liv» og den kongelige slektshistorien, som sporer sin opprinnelse tilbake til Fergus Mór mac Eirc (Fergus I av Dalriada). Under Máel Coluim IIIs (Malcolm III av Skottlands) regime nedfelte diktet «Duan Albanach» myten i den gæliske diktertradisjonen. På 12- og 1300-tallet ble disse mytologiske tradisjonene innlemmet i de dokumenter som nå kjennes som Poppelton-manuskriptene, og i Arbroath-deklarasjonen av 1320. Dette ble trodd i den tidlige moderne perioden og senere; selv Jakob VI av Skottland (som samtidig var Jakob I av England og Irland) regnet sin opprinnelse tilbake til Fergus, og sa selv at han var en «monark som sprang ut fra Fergus’ rase».
Moderne historikere har derimot begynt å avvise denne forestillingen om Skottlands opprinnelse. Ingen samtidige kilder nevner denne erobringen. Gælifiseringen av Piktland var en lang prosess som gikk forut Cináed, og det var beviselig gælisktalende piktiske herskere, kongelig piktisk beskyttelse og støtte til gæliske poeter, gæliske inskripsjoner, og gæliske stedsnavn. Begrepet «konge av Alba», kun registrert på begynnelsen av 900-tallet, er muligens en gælisk oversettelse av Piktland. Endringene i identitet kan muligens forklares ved at det piktiske språket døde ut til fordel for gælisk språk, men like viktig er at Causantín mac Áeda (Constantine II av Skottland) tillot skottifiseringen av den piktiske kirke, og det psykologiske presset fra nordmennenes invasjonsbølger, mest følt i det piktiske hovedområdet i Fortriu, det vil si de nordlige områdene rundt Moray og Easter Ross i dagens Skottland.
Utenfor Alba forble kongedømmet Strathclyde i dalen til elven Clyde delvis uavhengig, tilsvarende med gælerne (betegnelse for de som snakket et gælisk språk) i det vestlige området Argyll («Gælernes kystland») og de nordvestlige øyene (nordlige Irland og deler av områdene Argyll, Bute og Antrim (tidligere Dál Riata)), men ikke Hebridene. De sørøstlige områdene var blitt oppslukt av det engelske kongedømmet Bernicia/Northumbria på 600-tallet, og nye invasjoner med nordmenn begynte å dominere mesteparten av de vestlige og nordlige øyene, Hebridene og Shetland, foruten nordspissen av Skottland (Caithness). Også i området rett nord i Irskesjøen på øya Man, og dessuten Galloway som var under sterk norrøn og gælisk innflytelse, men uten at et kongedømme reiste seg i sistnevnte område.
Gæliske konger fra Domnall II til Alexander I
Kong Domnall II var den første høvding som ble kalt for rí Alban, det vil si konge av Alba (altså Skottland), da han døde i festningen Dunnottar i år 900. Alle hans forgjengere ble kalt for enten konge av pikterne eller konge av Fortriu. En slik tilsynelatende endring i de gæliske krøniker har stundom blitt sett på som fødselen til nasjonen Skottland, men det er intet ekstraordinært ved hans regime som bekrefter en slikt paradigmeskifte. Domnall hadde kallenavnet dásachtach som rett og slett betydde den sinnssyke, eller i tidlige irske lover, en mann som ikke var i kontroll over sine funksjoner og dermed uten lovmessig skyld. Faktisk blir det lange regimet (900–942/3) under hans etterfølger, Causantín (Constantine II av Skottland), oftere sett på som nøkkelen til dannelsen av høymiddelalderens kongedømme Alba. Til tross for noen tilbakeslag var det i løpet av denne perioden at skottene klarte å stå imot presset fra nordmennenes utvidelser av landområdene i nord over de vestlige og nordlige øyene og området Caithness.
Perioden mellom Máel Coluim Is (Malcolm I av Skottlands) og Máel Coluim IIs (Malcolm II av Skottlands) tiltredelse var preget av gode forbindelser med Wessex-herskerne i England, og til tross for opprivende interne dynastiske stridigheter også en viss framgangsrik utvidelse av kongedømmets områder. I 945 overtok kong Máel Coluim I området Strathclyde som en del av en avtale med kong Edmund I av England, en hendelse som delvis ble avledet ved Máel Coluims tap av kontroll i området Moray. En gang under kong Idulbs (Indulf av Skottlands regjeringstid 954–962) erobret skottene festningen som ble kalt «oppidum Eden», det vil si det senere Edinburgh. Skotsk kontroll over området Lothian ble styrket med Máel Coluim IIs seier over northumbrianerne i slaget ved Carham i 1018. Skottene hadde sannsynligvis en del autoritet i Strathclyde i den siste delen av 900-tallet, men kongedømmet hadde også sine egne herskere, og det er ikke klart om skottene var sterke nok til tvinge igjennom total myndighet.
Regimet under kong Donnchad I (Duncan I av Skottland) fra 1034 ble fulgt av mislykkede militære eventyr, og han ble beseiret og drept av mormaer av Moray, det vil si kongedømmet av Moray, ved Mac Bethad mac Findláich (Macbeth av Skottland) i 1040. Mac Bethad regjerte i sytten år og var så fredsommelig at han var i stand til å foreta en pilegrimsreise til Roma. Likevel ble han styrtet av Máel Coluim (Malcolm III av Skottland), en slektning av Donnchad som atten måneder senere beseiret Mac Bethads etterfølger Lulach som kong Máel Coluim III. I den påfølgende middelalderske propagandaen ble Donnchads korte regime beskrevet i positive vendinger, mens Mac Bethads lange styre ble tilsvarende negativt framstilt. William Shakespeare fulgte denne forvrengte historieskildringen i beskrivelsen av begge menn i sitt berømte teaterstykke Macbeth.
Det var Máel Coluim III og ikke hans far Donnchad som gjorde mest for å danne det suksessrike dynastiet som regjerte Skottland i de påfølgende to århundrene. En del av suksessen var det store antallet barn han hadde, kanskje så mange som et dusin, gjennom ekteskap med den norske adelskvinnen Ingebjørg Finnsdatter, og deretter med den anglo-ungarske prinsessen Margaret, som senere ble helgenerklært som den hellige Margaret av Skottland. Til tross for at han hadde en kongelig angelsaksisk kone, benyttet Máel Coluim mye tid på å bedrive plyndring og slavetokt i England, og ytterligere utnytte de tunge tidene for folk flest i kjølvannet av den normanniske erobringen av England, spesielt de normanniske massakrene vinteren 1069–1070. Kronikøren Máel Brigte (Marianus Scotus) skrev at «gælerne og franskmennene herjet engelskmennene, og engelskmennene ble spredt og døde av sult, og ble tvunget til å spise menneskelig kjøtt.»
Máel Coluims naturlige etterfølger var hans bror Domnall Bán (Donald III av Skottland) ettersom Máel Coluims sønner var for unge. Normannerne i sør sendte Máel Coluims eldste sønn Donnchad nordover for å kreve kongetronen. I den påfølgende konflikten klarte Donnchad (Duncan II av Skottland) å overta tronen, men ifølge Den angelsaksiske krønike ble hans engelske og franske følgesmenn massakrert, og Donnchad II selv drept i slaget ved Monthechin året etter (1094) av Domnalls allierte Máel Petair av Mearns. I 1097 sendte normannerkongen i England derimot enda en sønn av Máel Coluim, Edgar, for å overta kongedømmet. Ved at Domnall Bán døde, ble kongedømmet sikret Edgar, og de påfølgende årene ble relativt fredsommelige. Regimet under både Edgar og hans etterfølger Alexander er dunkelt i forhold til deres etterfølgeres. Den første er nok mest kjent for at han sendte en kamel (eller muligens en elefant) til sin kollega Muircheartach Ua Briain, overkonge av Irland. Da Edgar døde, overtok Máel Coluims fjerde sønn Alexander kongedømmet, mens hans yngste bror David ble prins av Cumbria og hersker av Lothian.
Skotsk-normanniske konger: David I til Alexander III
Perioden mellom tiltredelsen til David I og til Alexander IIIs død var preget av en avhengighet til og samtidig et relativt godt forhold til de engelske kongene. Så lenge som kontinuiteten blir tatt med i betraktningen, kan perioden også bli sett på som en av de store historiske forvandlinger, en del av et generelt fenomen som har blitt kalt for «europeiseringen av Europa». Beslektet er også at perioden var vitne til at den kongelige autoritet ble påtvunget hele samfunnet, helt ut til ytterområdene og ikke bare kongens kjerneområder. Etter David I og spesielt under regimet til kong Vilhelm I, også kalt for «Vilhelm Løven», ble Skottlands konge ambivalent til den rådende kulturen til de fleste av sine undersåtter. Den engelske kronikøren Walter av Coventry forteller at «De moderne konger i Skottland ser på seg selv som franskmenn, i rase, dannelse, språk og kultur; de har kun franskmenn i sin husholdning og i følget, og har redusert skottene (= gælerne) til det ytterste slaveri.»