cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jack Ruby
Jack Leon Ruby (født Jacob Leon Rubenstein; 25. mars 1911, død 3. januar 1967) var en amerikansk nattklubb­eier i Dallas i Texas som drepte Lee Harvey Oswald, mannen som skjøt og drepte president John F. Kennedy i Dallas 22. november 1963.
Biografi
Jack Ruby ble født i Chicago. Foreldrene var ortodokse jøder av polsk herkomst. De utvandret til USA i 1903 og bosatte seg i det jødiske området på Chicagos vestkant. Jack var nummer fem av i alt åtte barn.
Jack og hans søsken hadde en problemfylt barndom med flere opphold i fosterhjem. Begge foreldrene drakk og ble behandlet for psykiatriske lidelser på grunn av alkoholisme. Jack sluttet skolen i en alder av 16 år og ble del av det kriminelle gatemiljøet på West End. I denne tiden var han blant annet ærendsgutt for mafiabossen Al Capone.
Ruby arbeidet som agent for en forening som senere ble del av International Brotherhood of Teamsters. Han fikk offentlighetens søkelys på seg da fagforeningens leder, advokaten Leon Cooke, ble skutt og drept i desember 1939. Ruby ble ansett uskyldig. Til minne om Cooke tok Ruby navnet «Leon» som mellomnavn.
Ruby ble innrullert i flyvåpenet i 1943. Han arbeidet som mekaniker på ulike baser i USA inntil 1946. Da ble han dimittert og returnerte til Chicago.
Jack og hans brødre drev forretninger sammen. De skiftet navn fra Rubenstein til Ruby i 1947, fordi de fryktet at enkelte ikke ville gjøre forretninger med jøder. Brødrene kjøpte Jack ut, og han flyttet deretter til Dallas, hvor han begynte i nattklubbransjen sammen med sin søster.
Ruby var voldelig og asosial. Han bar revolver som beskyttelse når han hadde kontanter på seg. Den brukte han dessuten til å konfronterte folk som ikke kunne betale for seg, eller som plaget jentene hans. Han fikk tilnavnet «Sparky» (tennplugg) fordi han var impulsiv og aggressiv.
Fram til 1963 drev Ruby en rekke mindre vellykkede nattklubber samtidig som han drev som selger av ulike produkter. Han ble arrestert ni ganger for småkriminalitet, før han 24. november 1963 skjøt og drepte president Kennedys antatte drapsmann, Lee Harvey Oswald.
Lee Harvey Oswald
Lee Harvey Oswald ble arrestert kort tid etter attentatet mot John F. Kennedy. Han jobbet i skoleboklageret der skuddene mot presidentens bilkortesje kom fra. Der fant politiet Oswalds gevær og tomhylser som senere ble knyttet til de kuler som ble avfyrt mot presidenten. De fant også hans håndavtrykk på våpenet. Oswald ble dessuten observert av vitner på gaten mens han skjøt, og det ble sendt ut signalement på attentatmannen. Oswald skjøt og drepte en politimann før han ble arrestert og ført til politihuset i Dallas. Der ble han forhørt mens han satt i varetekt. Det var mange personer til stede på politistasjonen mens dette pågikk. Oswald ble intervjuet av pressefolk da han ble ført til og fra vitnekonfrontasjoner.
På det tidspunktet da Kennedy ble myrdet var Jack Ruby i kontorene til Dallas Morning News hvor han leverte inn annonser for sine to nattklubber, The Carusel og Vegas. Vitner fortalte at Ruby ble meget oppbrakt over nyheten om at presidenten var myrdet.
Neste dag besøkte Ruby sin søster Eva Grant. De snakket om attentatet. Ruby var nedbrutt, fortvilet og sint. Senere samme kveld dro Ruby til politistasjonen og hørte på Oswalds pressekonferanse ved midnatt.
Det ble offentlig kjent at Oswald skulle overføres til fengsel klokken 10 neste dag.
En offentlig henrettelse
Oswald skulle overføres til fengsel søndag 24. november 1963 klokken 10. Pressen mente dette ville bli siste sjanse til å få et blikk av attentatmannen på lenge, og det var derfor stort oppbud av folk fra aviser, radio og tv.
Avhørene av Oswald dro imidlertid ut i tid. De ble avsluttet godt og vel en time etter planen. Først klokken 11.15 forlot Oswald forhørsrommet. Han ble ført til heisen som skulle bringe han til kjelleren, hvor den panserede bilen ventet på ham for transport til fengselet.
Ruby var på dette tidspunkt et helt annet sted. Han parkerte sin bil utenfor posthuset, hvor han skulle overføre penger til en av sine ansatte. Kvitteringen fra pengeoverførselen dokumenterer at dette skjedde klokken 11.17. Deretter dro Ruby direkte til politistasjonen, hvor han ubemerket gikk inn i garasjen gjennom nedkjørselen. Politimannen som sto vakt, var akkurat da opptatt av å få flyttet biler som sto foran inngangen.
I det samme kom heisen ned i kjelleren. Journalistene var klare. Fjernsynskameraene sto på. Fotografer tok bilder. Det var skarpt lys, og de som geleidet Oswald i håndjern, hadde vanskelig for å se. Akkurat i det øyeblikket steg Ruby fram med sin pistol. Han skjøt Oswald i magen med et skudd. Oswald skrek og falt sammen. Jim Leavelle og de andre politifolkene overmannet Ruby med det samme. Klokken var da 11.21.
Alt ble vist direkte på fjernsyn. Det var en offentlig henrettelse. Oswald ble fraktet med sykebil til Parkland Memorial sykehus, det samme sykehuset hvor president Kennedy døde to dager før. Oswalds liv sto ikke til å redde, og han ble erklært død klokken 13.07.
Mange konspirasjonsteorier ble født da Oswald døde.
Tilfeldighetenes spill
Det er mange som har pekt på Rubys tilknytning til mafiaen som forklaring på en konspirasjon mot president Kennedy.
På den annen side er det svært mange tilfeldigheter som gjør at Jack Ruby i det hele tatt kunne møte Oswald denne dagen:
Det er derfor mye som taler for at Jack Ruby skjøt og drepte Oswald i et anfall av sinne. Hadde ikke forhørene blitt forsinket, eller hadde pengeoverførselen tatt litt lenger tid, så hadde Ruby aldri truffet Oswald. Det er mindre sannsynlig at det kunne være planlagt.
Rubys motiv
Jack Ruby ble arrestert umiddelbart etter attentatet. I det han ble ført vekk, sa han: «Jeg håper jeg fikk drept den jævelen (son of a bitch). Det vil spare dere for en masse arbeid» (a lot of trouble).
I avhørene fortalte Ruby at han ville skåne Jacqueline Kennedy fra å måtte komme tilbake til Dallas og møte Oswald i en rettssak.
Rubys venner fortalte at han regnet med å bli betraktet som «nasjonens helt» fordi han hadde «tatt» president Kennedys morder. De fortalte at det kom som et stort sjokk på Ruby da han ble siktet for mord, og at det virkelig gikk nedfor med ham da han forstod at han risikerte dødsstraff.
Mafiaforbindelsen
At Ruby hadde hatt forbindelser med mafiaen er dokumentert. Den mest sannsynlige forbindelsen er at Ruby drev forretninger som var innenfor mafiaens «interesseområde». Ruby kjente flere av mafiafolkene i Chicago, men dette var kontakter fra ungdomstiden. Ruby var både temperamentsfull og snakkesalig. Han ble av alle, politiet inkludert, oppfattet som en "småfisk".
Dommen
Ruby ble stilt for retten. Den 14. mars 1964 ble han dømt til døden for mordet på Oswald, men straffen ble senere omgjort. Han anket og fikk ny rettssak, men døde før ny behandling i rettssystemet.
Ruby dør
Ruby døde av blodpropp i lungene, en følge av lungekreften han hadde, mens han var innlagt på Parkland Hospital 3. januar 1967.
Han ligger begravet i Westlawn Cemetery i Chicago.
Depotfunnet ved Harrogate
Harrogate-skatten (eller Skattefunnet ved Vale of York eller Vikingskatten ved Vale of York) er en norrøn skatt etter vikinger fra 900-tallet bestående av 617 sølvmynter og andre gjenstander og som var urørt da de ble funnet i 2007 nær byen Harrogate i North Yorkshire, England. Denne samlingen med etterlatte kulturgjenstander var den største som er funnet i Storbritannia siden 1840 da Cuerdale-skatten ble funnet i Lancashire. Siden ble den angelsaksiske skatten i Staffordshire avdekket i 2009; den var langt større med over 3500 gjenstander.
Oppdagelsen
Den 6. januar 2007 oppdaget David Whelan, en halvveis pensjonert forretningsmann fra Leeds, og hans sønn Andrew, en landmåler, Harrogate-skatten ved hjelp av metalldetektorer. Far og sønn Whelan fortalte BBC at de hadde søkt med metalldetektorer som hobby i rundt fem år.
De fant skatten på et jorde som ikke var blitt vår-pløyd ennå. Seinere ble hele jordet undersøkt, men det ble ikke funnet noen tegn til tidligere bosetninger eller bygninger. På rundt 30 centimeters dyp fant far og sønn Whelan en sølvbolle med mynter og biter av sølv. De rapporterte funnet til Amy Cooper ved Portable Antiquities Scheme (PAS), et frivillig program for å nedtegne fortidsfunn fra vanlige folk. Far og sønn ble rost for å ha vist «mønstergyldig oppførsel ved ikke å ta ut noe fra bollen, men bevare funnet intakt». Skatten ble fraktet til British Museum hvor konservatorer tok ut objektene med sikte på å bevare dem og sikre mulig «kontekstuell informasjon». Funnet ble annonsert den 19. juli 2007. British Museum ga ut en pressemelding som slo fast at «størrelsen og kvaliteten på skatten er bemerkelsesverdig», og «gjorde det til det viktigste funnet av denne typen i Storbritannia på over 150 år», og sa også at «funnet er av global betydning, foruten at det også er av enorm viktighet for historien i North Yorkshire».
Ved et rettsmøte i Harrogate den 19. juli 2007 ble skatten klassifisert som «Treasure» av kronfogden Geoff Fell under skatteloven av 1996, som krever at slike funn skal bli tilbudt for salg til museer, og at salgssummen skal deles mellom oppdager og grunneier etter avtale dem imellom. Funnet vil bli taksert av en egen uavhengig takstnemnd underlagt Kultur, media og sportsdepartementet.
Gjenstandene
Skatten besto av 617 sølvmynter og 65 andre gjenstander, inkludert ornamenter, barrer og edelt metall som var skjult i en forgylt sølvbeholder (varierende beskrevet som kopp, bolle eller gryte), framstilt i Frankrike eller Tyskland en gang rundt 900 og dekorert med «vinranker, løv og seks jaktscener som viste løver, hjorter og en hest». Løvene var løvinner uten manke. Bollen er antatt å ha vært benyttet til nattverdbrød i en kirke eller kloster i nordlige Frankrike og den er antagelig blitt røvet under vikingtokt eller gitt som tributt. Bollen er så lik Halton Moor-bollen, også bevart ved British Museum, at det er høyst sannsynlig at de begge kommer fra det samme karolinske verkstedet og ble produsert på midten av 800-tallet. Den var blitt gravd ned i en blykiste.
En sjelden armring av gull (muligens fra Irland) og hakkesølv (biter og fragmenter som hogd fra større metallgjenstander, tidvis brukt som valuta i henhold til vekt) ble også funnet. De ulike myntene hadde symboler og inskripsjoner av islamsk, kristne og førkristen norrøn opprinnelse: «en del av myntene hadde blandet kristent og hedensk billedspråk, noe som kaster lys over trosforestillingene hos nykristne vikinger».
Skatten var blitt beskyttet av et dekke av bly i en eller annen form. Myntene er datert fra slutten av 800-tallet og tidlig på 900-tallet, noe som gir den tidligst mulige datering av funnet. Den første teorien om grunnen til en slik omsorgsfull nedgraving av rikdommer, er at skatten har tilhørt en rik norrøn høvding i de urolige tidene som fulgte erobringene av vikingkongedømmet Northumbria i året 927 av den angelsaksiske kongen av et forent England, Adalstein (924–939). En annen kortvarig periode av norrønt vikingstyre fulgte Adalsteins død i 939; det varte fram til den norrøne kongen av Jórvík (dagens by York), Eirik Blodøks, ble forvist og drept i 954.
Overtagelse og utstilling
Fra 17. september 2009 ble gjenstander fra depotet stilt ut på Yorkshire Museum i York i en periode på seks uker før museet ble stengt for renovering i november 2009. Det ble deretter fraktet tilbake til British Museum for videre konserveringarbeid, og siden 1. august 2010 er det tilbake i Yorkshire Museum.
South Staffordshire
South Staffordshire er et administrativt distrikt i Staffordshire i England. Det ligger nordvest for Wolverhampton, og grenser mot Shropshire i vest og Worcestershire i sør. Administrasjonssenteret er Codsall. Det er ingen større byer der; de fleste bosetningene er landsbyer som fungerer som sovebyer for Wolverhampton, Birmingham og Telford.
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved sammenslåing av Cannock landdistrikt og Selsdon landdistrikt. Distriktet dekker et areal på 407,32 km² og hadde 108 131 innbyggere i 2011.
Kortstreket metallfly
Kortstreket metallfly (Plusia putnami) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). I Norge forekommer den på Sørlandet og Østlandet.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 31–35 mm), rødbrunt nattfly. Den ligner mye på slektningen langstreket metallfly (Plusia festucae), men skilles vanligvis greit fra denne på at forvingen er bredere og på at den sølvfargede flekken ved vingespissen er kortere og bredere, den går over minst to åremellomrom, ofte like til vingespissen. Enkelte individer av de to artene kan dog være meget like og man må i slike tilfeller undersøke kjønnsorganene for sikker artsbestemming. Forkroppen (thorax) er gråbrun, rødbrun i en timeglass-formet tegning i midten. Hos denne arten er tverrkjølen av oppstående, hårlignende skjell som man vanligvis finner hos metallfly, ofte mindre tydelig. Forvingen er varmt rustrød, områder ved roten, langs bakkanten og ved vingespissen gulaktige. Vingen har brune årer og fire smale, brune tverrlinjer. Midt i vingen er det to sølvhvite flekker, den innerste størst. Ved vingespissen er den en forholdsvis kort, sølvhvit flekk som minst strekker seg over det tredje og fjerde åremellomrommet, ofte også inn i det første og andre. Bakvingen er lyst gråbrun. Bakkroppen er blekt gulbrun.
Levevis
Arten lever på fuktige steder som fuktige enger og myrer. Larvene utvikler seg på rørkvein-arter (Calamagrostis spp.), kanskje også på andre storvokste gras. De overvintrer sannsynligvis i dette stadiet. De voksne sommerfuglene flyr i juli–august. Bestandene av denne arten svinger sterkt.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa og det nordlige Asia like øst til Korea og Japan. Den er også vidt utbredt i Nord-Amerika. I Norge er den nokså vanlig på Sørlandet og på Østlandet nord til Ringebu i Oppland. Den mangler på Vestlandet, der langstreket metallfly er vanlig.
Faro (distrikt)
Distriktet Faro ligger lengst sør i Portugal og er sammenfallende med regionen Algarve. Det grenser i nord til distriktet Beja, i øst til Spania og i sør og vest til Atlanterhavet. Distriktshovedstaden er Faro.
Kommuner
Distriktet består av 16 kommuner:
Roger Davies
Roger Davies (født 1952 i Australia) er en australsk roadie, manager og produsent.
Jernspurv
Biologi
Jernspurven blir cirka 14,5 cm lang og veier typisk 19–20 g. Fjærdrakten er i hovedsak grå og brun. Nebbet er sort og tynt, rygg og vinger er brunspettet, og undersiden, hodet, strupen og brystet er røykgrått til stålgrått. Nyansene varierer noe med underarten. Hunnen er veldig lik hannen, men mindre rik i fargene, og spesielt hode og nakke er blekere med en utvasket brunfarge, mens kappen har mindre utpregede striper. Ungfugler er mindre grå enn de voksne, og fjærdrakten er dusere i fargetonene. Underartene varierer hovedsakelig i fargene og kan være mørkere eller lysere med et mer eller mindre tydelig kontrast mønster.
Habitatet er svært variert gjennom utbredelsen. Noen steder finnes den fra havnivået og opp til like over tregrensen og de fleste typer skog og trebevokst terreng. I hekkeperioden lever arten primært av insekter, blant annet biller, edderkopper og larver. Utover høsten eter den frø og noe bær. Fugler som overvintrer på høye breddegrader eter nesten utelukkende frø om vinteren, også fra fuglebrett og lignende fôringsplasser.
Tour de France 1903
Tour de France 1903 er den første utgaven av det som nå er verdens største og mest kjente sykkelritt.
I 1903 gikk Tour de France over seks etapper med flere hviledager mellom hver. Totallengden var 2 428 km. Den siste etappen på 471 km er den lengste i rittets historie. Marginen sammenlagtvinneren vant med var rekordstor: Maurice Garin vant med en tidsdifferanse på hele 2 timer, 49 minutter og 21 sekunder mot Lucien Pothier på andreplass.
Tour de France ble grunnlagt fordi Henri Desgrange håpet at rittet skulle føre til økt salg av hans avis, L'Auto. Det viste seg at interessen var så stor at avisopplaget ble fordoblet.
Puerto Inírida
Puerto Inírida er hovedstad i provinsen Guainía som ligger sørøst i Colombia. Byen ligger ved elven Río Inírida og ble opprettet i 1963.
Benny Motzfeldt
Benny Anette Berg Motzfeldt (født 26. juni 1909 i Åsen (Levanger), død 24. november 1995 i Oslo) var en norsk kunsthandverker (tegning, glass, maling), mest kjent for sine bidrag til glasskunsten med nye materialer og teknikker.
Bakgrunn og virke
Hun var utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (1931–1935) og debuterte på Høstutstillingen (1936) med tegninger og akvareller. Lenge var hun i hovedsak  aktiv tegner, og ble engasjert som tegner til glasskunst ved Christiania Glasmagasin (1955) og Hadeland Glassverk (1955–1967). Senere var hun kunstnerisk leder ved Randsfjord Glassverk (1967–1970), og deretter ved Glasshytta ved PLUS i Fredrikstad som hun ledet i perioden 1970-1979. Hun hadde sitt glass-gjennombrudd med utstillingen sammen med Synnøve Anker Aurdal på Röhsska museet i Göteborg (1970).
En vandreutstilling gikk i USA og Europa over flere år (1976-1982). Store deler av hennes samling ble gitt Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum og satt i permanent utstilling Tre kvinner - tre kunstnere (med Hannah Ryggen og Synnøve Anker Aurdal).
Hun var blant annet gift med Birger Fredrik Motzfeldt.
Fylkesvei 3766
Fylkesvei 3766 går mellom Iveland og Engesland i Birkenes.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 291 (Aust-Agder).
Kleppestø senter
Kleppestø Senter er et kjøpesenter lokalisert i Kleppestø sentrum på Askøy ved Bergen. Senteret har et utvalg butikker i en rekke forskjellige bransjer. Det er i dag ca 40 butikker og virksomheter. I senterets andreetasje ligger en rekke kommunale foretak. Adresse er Gamle Kleppestøvegen 2, 5300 Kleppestø.
Senteret åpnet 9. september 1976 under navnet Kleppestø Torg med 11 butikker og 3,500 kvadratmeter. Ganske snart ble det bestemt at senteret skulle bygges ut, og i 1986 kom det til 16 nye butikker på 1000 nye kvadratmeter. I 1997 ble senteret utvidet med 10,000 kvadratmeter da senteret ble slått sammen med Møbelhuset Aureka.
Senteret var et av de største som ble bygget på Askøy på 1970-tallet. Det inneholdt fra starten av forretninger i en rekke bransjer som tidligere ikke hadde vært representert på Askøy.
Eksterne lenker
Kleppestø senter
H-motor
En H-motor kan sees som to boksermotorer, én over den andre. De «to motorene» har hver sin veivaksel, som så kobles sammen i den ene enden. Dette leder til et dårligere effekt/vekt-forhold enn enklere konfigurasjoner med kun én veivaksel. Den eneste klare fordelen med en H-motor er at denne konfigurasjonen gjør det mulig å bygge relativt korte motorer med mer enn tolv sylindre, og derfor gjør motorens kompakte størrelse at den er nyttig i fly, hvor størrelsen bidrar til bedre aerodynamikk. U-motoren er et liknende konsept, basert på to rekkemotorer.
Flymotorer
I motseting til BRM, Lycoming og Eagle ble Sabre-motoren videreutviklet til et design som fungerte.
Annet bruk av H-uttrykket
Subaru produserer vannkjølte boksermotorer med fire og seks sylindre, som markedsføres som H-4 og H-6, til tross for at disse motorene ikke har noe å gjøre med en ekte H-motor.
Brigham Young
Brigham Young (født 1. juni 1801 i Whitingham i Vermont i USA, død 29. august 1877 i Salt Lake City) var den annen profet og president for Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige, populært kalt mormonene. Han grunnla Salt Lake City og mange andre byer i Utah og flere andre av veststatene. Han har blitt kalt «den amerikanske Moses» på grunn av sin rolle i koloniseringen av et område av Mexico som senere ble amerikansk og etterhvert ble til delstaten Utah.
Liv og virke
Young kom fra en bondefamilie i Vermont og arbeidet som omreisende snekker og glassmed. I 1824 giftet han seg med Miriam Angeline Works. Året før var han blitt metodist, men etter å ha lest Mormons bok kort etter at den ble utgitt i 1830 og blitt tiltrukket av dens budskap gikk over til mormonismen. Han ble offisielt opptatt i kirken i 1832, og dro til Canada som misjonær. Hans første kone døde i 1833, og deretter tilsluttet Young seg mange mormoner som slo seg ned i Kirtland i Ohio.
Young var sterkt engasjert i sin nye tro. Han ble ordinert til apostel og ble en av det såkalte quorum av de tolv apostler (De tolv apostlers råd) den 14. februar 1835.
Under de antimormonske forfølgelser i Missouri sent i 1830-årene mistet han alt sitt gods og måtte tåle mye motgang. I 1840 og 1841 misjonerte han i England. Mange av dem han konverterte kom over til USA og slo seg ned i de mormonske bosetninger der. I 1840-årene var Brigham Young en av dem som grunnla byen Nauvoo i Illinois ved elven Mississippi. Den var den gang omtrent jevnstor med Chicago, og ble kirkens hovedsete.
Mens kirkepresidenten Joseph Smith var i fengsel i påvente av rettssak, ble han og broren Hyrum Smith drept av en bevæpnet mobb i 1844. Det ble uenighet om hvem som skulle tre i hans sted som leder av kirken. Under et møte der dette skulle diskuteres, mente mange å gjenkjenne Joseph Smiths røst og endatil utseende da Brigham Young tok ordet. For mange var det et tegn på at Young var den utvalgte leder, og de flokket seg om ham. Andre ville ikke gå med på det, og det kom til splittelse.
Even Me
«Even Me» er en britisk salme, skrevet av Elizabeth Harris Codner i 1860. Melodien ble skrevet av William B. Bradbury i 1862. Alternative melodier er «Etiam et Mihi» av John B. Dykes i the Hymnal Companion to the Book of Common Praise (1877) og «Showers of Blessing (Maclagan)» av William D. Maclagan i the Collection of Hymn Tunes (1884).
Brigham Young
Liv og virke
Etter tre år under De tolv apostlers råd reorganiserte Young et nytt første presidentskap og ble erklært president for den største gjenværende fraksjon i (etter at et annet lederskap var etablert i Pittsburgh) i 1847. Gjentatte konflikter fikk Young til å føre sin gruppe til et område i det som i dag er Utah men var da del av Mexico. Young organiserte reisen som skulle føre de troende gjennom Nebraska, der de lå i vinterkvarter, og til Salt Lake Valley dit de ankom 24. juli 1847.
Even Me
Elizabeth Harris Codner skrev dette i april 1860: ''«Et selskap med unge venner som jeg hadde iakttatt med et ærlig ønsket håp deltok på et møte, hvor detaljer ble gitt om vekkelsesarbeid i Irland. De kom tilbake høyst imponert. Min frykt var for at deres ull forble tørr, og jeg forsøkte å overtale dem om det priviligiet og ansvaret over å få en del i den utøsende velsignelsen. På følgende søndag, ikke frisk nok til å gå ut, hadde jeg tid til en stille nattverd. Disse barna var fremdeles i mitt hjerte, og jeg lengtet etter å en ærlig individuell appell. Uten anstrengelse syntes ord å bli gitt meg og de tok form av en hymne», som idet den passerte fra den ene til den andre av de unge menneskene, «ble et kraftens ord»''.
Brigham Young
Liv og virke
Ikke lenge etter avstod Mexico dette nordligere området til USA. Young bad da den amerikanske kongressen om å etablere en ny delstat der, ved navn Deseret. Men i stedet ble Utah-territoriet skapt, og Young ble innsatt som dets guvernør. Nå ledet han både de kirkelige og de økonomiske forhold. Han gikk inn for selvstendighet og selvberging. Mange av Utahs byer ble grunnlagt av Young.
Da de føderale myndighetene fikk overdrevne meldinger fra Utah om misforhold i dommerstanden bestemte president Buchanan seg for å innsette en ikke-mormon som guvernør. Tropper ble sendt avsted, men Brigham Young klarte å holde dem stangen militært en vinter. Han la planer om å brenne Salt Lake City og ta med seg sine tilhengere til Mexico, men ombestemte seg i siste stund og gikk med på å fratre som guvernør.
Even Me
Norsk versjon
E. Heide har skrevet norsk tekst. Den norske tittelen er «Herre, du velsinger alle».
Brigham Young
Liv og virke
Et spørsmål som stadig melder seg er om Brigham Young var involvert i å beordre det som er blitt kjent som Mountain Meadows-massakren i Washington County i 1857. Saken er ikke entydig avklart. Det ble sendt bud fra ham til å la vogntoget gjennom uforstyrret, men budet kom for sent, og folket der som hadde blitt paranoid på grunn av forrige forfølgelser som noen i vogntoget var beryktet å ha deltatt i begikk en grusom folkeslakt av hele vogntoget med hjelp av paiuteindianere. Young ble en gang siktet for mord i saken, men den kom aldri til doms. Lokal-lederen John D. Lee ble henrettet på stedet, som ansvarlig for det.
I tillegg til å grunnlegge Utah, organiserte Young også Mormon Tabernacle Choir og grunnla University of Deseret i 1850 ( i dag University of Utah). Brigham Young University er oppkalt etter ham.
Han praktiserte polygami, og hadde flere koner. Han sørget for byggingen av bygningene Lion House og Beehive House for seg og sin familie. Han oppholdt seg i Beehive House da han døde.
Fredrikstad skytterlag
Fredrikstad skytterlag er Fredrikstad kommunes eldste idrettsforening. Laget ble stiftet i 7. august 1860. Det var en samling av byens bedre borgere som var med i starten. Christian Smith ble lagets første formann.. Den gang var laget tilsluttet «Centralforeningen for legemsøvelser og vaabenbrug». I 1893 bestemte Stortinget at Det frivillige skyttervesen skulle stiftes.
Skytterlaget vandret de første årene litt rundt i byen, men fra 1880 har skytebanen og huset ligget i Brånedalen. Flere vil vel heller kalle det Bjørndalen, men den øverste delen av Åsebråtveien, heter faktisk Brånedalen.
Skytterhuset som før dette lå i Bydalen, ble flyttet til Brånedalen. Dette ble under krigen ødelagt så mye at et nytt hus ble startet på etter krigen. Dette var ferdig til innvielse i 1948. Ca. 50 år senere brant dette ned, nærmere bestemt 6. desember 1997. Innvielse av det nye huset ble foretatt 20. november 1999. Skytterlaget mistet mye historie, men endte opp med et nytt hus som det nå er full aktivitet i.
Når det gjelder skytebanen har den vært utsatt for mye diskusjon opp gjennom årene. Skytebanen som før hadde hatt skyteavstander fra 100 til 1000 meter, de senere årene var det 100 og 300 meter, ble bygget om til 100 og 200 meter.
Den 20. september 1997 åpnet ordfører Svein Roald Hansen den nye banen. Bortsett fra grunnarbeider og bygging av voller, ble hele anlegget bygget på dugnad. Hvaler, Kråkerøy og Onsø HV stilte velvilligst opp med 10 mann, deriblant både byggmester og jernbinder. Hele anlegget med dugnad og egeninnsats fikk et regnestykke på ca. 2 mill. kroner.
Elisabeth Pinedo
Elisabeth Pinedo Sáenz (født 13. mai 1981 i Amurrio i Baskerland i Spania), mest kjent som Eli Pinedo, er en spansk profesjonell håndballspiller som spiller for den spanske håndballklubben Akaba Bera Bera. Hun spiller i posisjonen venstreving, og er også en del av det spanske håndballandslaget.
Hennes tvillingsøster Patricia er også spansk landslagsspiller i håndball.
Sigerfjorden
Sigerfjorden er en fjord i Sortlandsundet i Sortland kommune i Nordland. Fjorden strekker seg åtte kilometer inn til gården Austpollen på Hinnøya. Fjorden har innløp mellom Kjerringneset i nord og Brokløysklubben i sør. Kjerringnesøya og Åserøya ligger midt i innløpet. Fjorden går først rett østover, men ved Husvik svinger den sørover til Vangpollneset, der den snur østover igjen. På vestsiden av Vangpollneset ligger viken Vangpollen, mens den innerste delen av fjorden inn til enden av fjorden blir kalt Austpollen.
Like nordøst for Åserøya ligger tettstedet Sigerfjord. På andre siden av fjorden, litt lenger inn, ligger grendene Spjutvik og Husvik. Riddarset ligger rett nord for Vangpollneset.
Riksvei 822 går langs hele sørsiden av fjorden. Veien langs nordsiden av fjorden er i dag kommunal, men var tidligere en del av europavei 10/riksvei 19, fram til veien gjennom Kjerringnesdalen med Sigerfjordtunnelen ble åpnet i 1995.
Rasulykka
7. mars 1956 gikk det et stort snøras i Skredbukta i Sigerfjorden. Mennene i bygda var på fiske, men åtte barn og fire kvinner omkom i raset. Samme dag gikk det også snøras flere andre steder i Vesterålen og Lofoten, og til sammen 21 mennesker omkom.
Oslo jazzensemble
Oslo jazzensemble (etablert 2000 som Norske Store Orkester for jazz, senere Ensemble Denada) er et norsk mini-storband drevet av Østnorsk jazzsenter. Det består av rundt femten musikere, og har en nordisk profil gjennom valg av musikk og besetningen.
Det har vært ledet av Frank Brodahl (2002 - 2003) og Helge Sunde (2005–2013). Til Storbandfestivalen 2002 fremførte de verk av Frode Fjellheim og Daniel Bingert. I 2003 framførte ensemblet et bestillingsverk av Olga Konkova under Oslo jazzfestival. Til «Vinterjazz» 2005 fremførte de verker av deres egen Helge Sunde.
I august 2000 framførte orkesteret ny musikk av åtte norske komponister på Storbandfestivalen i Sandvika, idet festivalen, Norsk jazzforum og sytten musikere gikk sammen om en felles sak: Å samle musikere fra hele landet som vil spille, skrive og produsere musikk for storband i et permanent kreativt forum. Første versjon av "Norske Store" besto av Olav Dale, Harald Devold, Nils Jansen, Geir Lysne og Atle Nymo på saksofoner, Torgeir Andresen, Frank Brodahl, Anders Eriksson og Marius Haltli trompeter,  Øyvind Brække, Lars Erik Gudim, Helge Sunde og Gaute Vikdahl tromboner. Kompet besto av Erlend Skomsvoll, Jens Thoresen, Steinar Raknes og Håkon Mjåset Johansen.
NRK.nos Erling Wicklund avleverte i etterkant følgende melding: "Festivalens mest interessante og morsomme konsert sto elitestorbandet Norske Store for. Med bassisten/standup-komikeren Daniel Bingert, tangentspiller Frode Fjellheim og trommis/vokalist Snorre Bjerck bød de på en utrolig mix av svensktopp, samisk transjoik, hiphop - og storbandjazz. Et prosjekt som snarest bør gjentas."
Med tilskudd fra Akershus fylkeskommune, Fond for lyd og bilde, Fond for utøvende kunstnere, Musikkverkstedordningen og Norsk jazzforum kunne Østnorsk jazzsenter videreføre repertoaret med seminar og turné med Koma/Amok Big Band fra Asker og Lørenskog storband. Konsertene fant sted på Ungdommens hus i Lørenskog, Østre Asker gård og Blå (Oslo). Til sammen deltok 24 profesjonelle utøvere på konsertene i 2002, hvorav seks musikere; Frank Brodahl, Eckhard Baur, Daniel Bingert, Håvard Fossum, Christian Jaksjø, Bernhard Seland og Geir Arne Haugsrud, også medvirket med musikalsk ledelse og gruppeinstruksjon.
I 2003  gjorde Norske Store sin aller første konsert på Oslo jazzfestival. Her sto musikk av og med Marilyn Mazur (DK) og Olga Konkova på repertoaret, arrangert av Knut Kristiansen, Anders Eriksson, Staffan William-Olsson, Lars Erik Gudim og Helge Sunde. Umiddelbart etter gjennomføring sto ett nytt besøk til Storbandfestivalen i Sandvika på programmet, denne gangen med en ny runde med hele 17 nyskrevne komposisjoner, bestilt til bruk for norske amatørstorband av Norsk jazzforum.
Besetning Oslo jazzfestival 2003: Jesper Riis (DK), Anders Eriksson, Frank Brodahl, Marius Haltli, trompeter, Atle Nymo, Geir Lysne, Erik Halvorsen, Fredrik Øie Jensen, Nils Jansen saksofoner, Lars Erik Gudim, Øyvind Brække, Helge Sunde, tromboner Olga Konkova piano, Vladislav Sendecki (DE) keys, Per Mathisen bass, Rune Arnesen trommer og Marilyn Mazur perk.
Besetning Sandvika storbandfestival 2003: Birgit Kjuus, Jesper Riis (DK), Eckhard Baur, Karl Strømme, Morten Brenne trompeter, Nils Jansen, Håvard Fossum, Atle Nymo, Geir Lysne og Morten Halle saksofoner, Even Skatrud Andersen (nå Kruse Skatrud), Øyvind Brække, Geir Arne Haugsrud og Helge Sunde tromboner, Håvard Wiik, piano, Frode Berg, bass og Erik Smith trommer.
Konserten med Olga Konkova og Marilyn Mazur på Oslo jazzfestival i 2003, ble retningsgivende for ensemblet. Repertoaret ble videreutviklet og nye komposisjoner av Helge Sunde kom til. Takket være et meget betimelig tilskudd fra Fond for utøvende kunstnere samme år, ble musikken spilt inn i Rainbow studio med Jan Erik Kongshaug som innspillingsleder og Mazur som gjestesolist. Etter noe tids dialog med et internasjonalt renommert plateselskap, ble utgivelsesavtalen signert med tyske ACT Company, og debutplata "Denada" Helge Sunde / Norske Store Orkester ble sluppet løs i 2007. Fram mot 2007 ble dette repertoaret framført på konserter på Blå og Ultimafestivalen (på Parkteatret i Oslo). Med den første utgivelsen, og de gode kritikkene og Spellemann-nominasjonen som fulgte, kom også økt turnévirksomhet og det aller første tilsagnet på ensembletilskudd fra Norsk kulturråd.
I perioden 2007 til 2013 fungerte Helge Sunde som komponist og musikalsk leder, og etter alt for mange navneforviklinger med kullkompani og leksikon, endret orkesteret i 2008 navn til Ensemble Denada, etter tittlesporet "Denada" på debutplata og Sundes bestillingsverk. Gjennom disse årene gjennomførte bandet hele 63 konserter - de fleste her hjemme i gamlelandet, i tillegg til avstikkere til India, Italia, Spania, Storbritannia, Syria, Sverige, Tyskland, Østerrike og USA. I 2009 og 2013 kom utgivelsene "Finding Nymo" Helge Sunde / Ensemble Denada (ACT) og "Windfall, music by Helge Sunde" Ensemble Denada (Ozella Music).
I tida fra 2014 og fram til og med 2019 har orkesteret, foruten Schneider, også presentert musikk av og med Helge Sunde, Beate Lech, Mari Kvien Brunvoll, Arild Andersen, KYGO (!) og Torun Eriksen. Musikkarrangører har vært Helge Sunde, Maria Schneide r, Erik Johannessen, Lars Horntveth, Øyvind Brække, Shannon Mowday, Erlend Skomsvoll og Martin Myhre Olsen.
I 2021 åpnet Oslo jazzensemble og Håkon Kornstad Kongsberg jazzfestival med forestillingen Mid-Atlantic. En kortversjon av forestillingen kan sees i NRKs nettspiller i serien Festivalsommer.
Samme år åpnet Oslo jazzensemble og Ola Kvernberg Oslo jazzfestival med en ny forestilling som blant annet inneholdt bestillingsverket Ballroom, komponert av Kvernberg og Oslo jazzensemble og Oslo jazzfestival.
Mer enn 100 norske musikere har medvirket siden oppstarten i år 2000. Noen av disse er:
Olaug Nilssen
Bakgrunn
Nilssen er oppvokst i Solheimsdalen i Førde, var en stund bosatt i Odda, men bor nå i Bergen. Hun har studert litteraturvitenskap ved Universitetet i Bergen og skrivekunst ved Skrivekunst-akademiet i Hordaland. Hun har også gått et år på skrivelinja ved Heimly Folkehøgskole på Finnsnes.
Arbeid
Olaug Nilssen debuterte i 1998 med romanen Innestengt i udyr og fikk sitt gjennombrudd med boka Få meg på, for faen i 2005. Hun har blitt kåret til en av Norges ti viktigste unge forfattere, og holdt festtale da Noregs Mållag feiret 100 år; talen kalte hun Nokre vener slæst. Romanen Få meg på, for faen ble filmatisert i 2011.
Nilssen har også skrevet mye for teater, blant annet forestillingen Stort og stygt, som var et bestillingsverk til Det Norske Teatret s hundreårsjubileum. Teaterstykket Skyfri himmel, som hun skrev i samarbeid med Bjørn Eidsvåg, ble satt opp ved Rogaland Teater i 2006.
Nilssen arbeider også som skribent og bokanmelder. Nilssen har blant annet vært redaksjonsmedlem i litteraturtidsskriftetVagant, og sammen med Gunnhild Øyehaug var hun redaktør for det litterære tidsskriftet Kraftsentrum. Hun har også vært bokanmelder for Morgenbladet.
August 2008-1010 var hun leder for Skrivekunstakademiet i Hordaland. Hun har også vært nestleder i Norsk forfattersentrum. Hun var oppnevnt som medlem av Norsk kulturråd for perioden 2010–2013.
Nilssen skriver på nynorsk. I 2021 oversatte hun Lina Liman s bok Kunsten å feike arabisk fra svensk til nynorsk.
i 2021 fikk Nilssen Fritt Ords Pris sammen med forfatterne Jan Grue og Bjørn Hatterud for deres sterke og kritiske bidrag til å belyse samfunnssituasjonen og ytringskulturen for funksjonshemmede i Norge.
Évora (distrikt)
Distriktet Évora ligger i det sentrale Portugal i regionen Alentejo. Det grenser i nord til Santarém og Portalegre, i vest til Setúbal, i sør til Beja og i øst til Spania. Distriktshovedstaden er Évora.
Distriktet består av 14 kommuner:
Vanesa Amorós
Vanesa Amorós Quiles (født 7. desember 1982 i Elche) er en spansk profesjonell håndballspiller som spiller for den spanske håndballklubben CB Mar Alicante. Hun spiller i posisjonen høyreback, og er også en del av det spanske håndballandslaget.
Hun ble tatt ut til å representere Spania under Håndball-VM 2011 for kvinner i Brasil.
Radioteatret
Radioteatret var en enhet i NRKs kulturavdeling som produserte hørespill for barn og voksne. Den ble opprettet i 1926 og ble nedlagt i 2021.
Bakgrunn og virke
Radioteatret produserte både klassisk og moderne drama, krim og underholdning. Inntil 2010 ble det også produsert hørespill for Lørdagsbarnetimen. I 2021 ble radiosendingene avsluttet, men det vil legges fremdeles ut produksjoner på podcast.
Avdelingen har hatt en rekke kjente medarbeidere, spesielt må nevnes Nils Nordberg som regissør og tilrettelegger av kriminaldrama. De aller fleste norske skuespillere har opptrådt ved teateret.
Til sammen hadde Radioteatret opp mot 100 000 i 2008 lyttere på sine dramatiske produksjoner, mens enda flere fulgte krimsendingene.
Sjef for Radioteatret fra 2015 har vært Gunhild Nymoen.
Jens Selmer (skuespiller)
Jens Selmer (født Jens Andreas Ludvig Selmer 14. juli 1845 i Christiania, død 21. mai 1928), var en norsk skuespiller.
Jens Selmer debuterte i 1865 på Christiania Theater, hvor han ble til 1899, unntatt to sesonger ved Møllergadens Theater under Bjørnstjerne Bjørnsons ledelse. 1899–1908 var han ved Nationaltheatret. Selmer var en fin og stillferdig karakterkomiker. Blant hans roller var Jeppe, Aslaksen i De unges forbund og gamle Ekdal i Vildanden.
Han var sønn av Maria Magdalene Selmer (1817–1903) og Ludvig Selmer (1813–98). Faren var forvalter ved Christiania Glasmagasin. Broren Johan Selmer ble en kjent komponist. Med kona Leonora Selmer (1850–1930), som også var skuespiller, ble han far til skuespiller Ulf Selmer (1885–1961).
Qom
Qom (persisk: قم) er en by som ligger sør for Teheran i Iran. Byen er administrasjonssenteret for provinsen Qom, og har 959 116 innbyggere (2006). Byens historie går tilbake til 800-tallet. Byen ble ødelagt av den tyrkiske hærføreren Timur Lenk på 1300-tallet og igjen av afghanerne i 1722.
Byen er en av sjiamuslimenes helligste og er Irans teologiske sentrum der mullaene får sin utdannelse.
Etter den iranske revolusjon og på grunn av Ruhollah Khomeini ble byen enda mer betydningsfull. Antallet islamlærde der steg etter 1979 til rundt 50 000. Qom er som lærested for sjiittisk islam lange mer konservativt enn Najaf i Irak, og det er fra Qom at tanken om de geistliges rett og plikt til å styre regjeringen og avkreve full lojalitet fra befolkningen springer ut.
Historie
Området har vært bebodd siden det 5. årtusen f.Kr.
Severdigheter
De mange gravmæler over persiske konger og sjiittiske hellige har gjort Qom til et viktig pilegrimsmål. Berømt er gravmoskeen fra ca. 1600.
Guaviare (departement)
Guaviare er et departement i Colombia som ligger i det sentrale området av landet. Den grenser til nabodepartementene Guainía, Vaupés, Caquetá, Meta og Vichada. Hovedstaden heter San José del Guaviare. Andre byer er blant andre El Retorno og Miraflores.
Sturla Brandth Grøvlen
Sturla Brandth Grøvlen (født 11. mars 1980 i Trondheim) er en norsk filmfotograf. Frem til 2013 stavet han mellomnavnet sitt Brandt. Han bor og arbeider i København. Ved Filmfestivalen i Berlin (Berlinalen) i 2015 ble han tildelt Sølvbjørnen for fremragende kunstnerisk prestasjon, for filmfoto på spillefilmen En natt i Berlin.
Oppvekst og utdannelse
Grøvlen vokste opp på Kattem og Lundåsen i Trondheim. Han studerte filmhistorie og filmteori ved Høgskolen i Lillehammer i studieåret 2000–2001. Deretter studerte han ved i Ebeltoft. Han studerte fotografi ved Kunst- og designhøgskolen i Bergen fra 2003 til 2006. I årene 2007–2011 studerte han film ved Den Danske Filmskole i København.
Kunstnerisk virke
I januar 2021 ble han tildelt Liv Ullmann-prisen for sin innsats som toneangivende fotograf både i nordisk og internasjonal film. Han vant Sven Nykvist-prisen under Göteborg filmfestival i 2022 for filmingen til Eskil Vogts film De uskyldige og Amandaprisen 2022 i klassen beste foto for samme film. For filmen Krigsseileren fra 2023 fikk han Spotlight Award fra American Society of Cinematographers i 2023 og Amandaprisen 2023 i klassen beste foto.
Filmografi
Per 2020 har Grøvlen vært filmfotograf på følgende kinofilmer og fjernsynsproduksjoner :
Konseptalbum
Konseptalbum er et begrep som benyttes om et musikkalbum hvor innholdet bidrar til å forme et enkelt tema eller en samlet historie; hvor hvert spor eller sang tematisk er en del av en større helhet og hensikt, eller at de kollektivt får større betydning enn de gjør hver for seg. Dette er typisk oppnådd gjennom en enkel sentral fortelling eller tema, som kan være instrumentell, kompositorisk, fortellende, eller lyrisk. Et albums helhet, som design og utformingen av omslaget, tidsmessige nyanser, navn og rekkefølge på sangene, instrumentbruk eller fortellinger og historier musikeren vil framheve gjennom musikken, er med på å definere hva som er et konseptalbum. Konseptalbum som blir fremført som en musikal kalles en rockeopera. Det nøyaktige kriterium for et «konseptalbum» varierer, uten noe en klar konsensus.
Formatet har sin opprinnelse tilbake til den politiske visesangeren Woody Guthries Dust Bowl Ballads (1940) og påfølgende popularisert av den tradisjonelle popsangeren Frank Sinatras rekke av album på 1940- og 1950-tallet. Men begrepet er oftest assosiert med rockemusikk. Fra og med midten av 1960-tallet ble flere godt mottatte konseptalbum utgitt av en rekke rockeband, og som i seg selv førte til utviklingen av progressiv rock/kunstrock og rockeopera. Siden da har mange konseptalbum blitt utgitt over en rekke forskjellige musikalske sjangre. Det første moderne konseptalbum kan ha vært The Beach Boys’ Pet Sounds (1966), men det konseptalbum som fikk største oppmerksomhet og betydning var The Beatles’ Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (1967). Konseptalbumet nådde dets høydepunkt på 1970-tallet i de ambisiøse albumene som Pink Floyds Dark Side of the Moon (1973) og The Eagles’ Hotel California (1977).
Definisjoner
Konsept betyr planer, tanker, ideer, abstrakte forestillinger, avledet på 1550-tallet fra middelalderlatin, conceptum, «utkast, abstrakt», i klassisk latin «(en ting) unnfanget», Det er ingen klar definisjon for hva som nøyaktig utgjør et «konseptalbum». Fiona Sturges hevdet i en artikkel i The Independent at et konseptalbum «var opprinnelige definert som en LP-plate hvor sangene var basert på en dramatisk ide – men begrepet er subjektivt.» En forløper til denne type album kan bli funnet i 1800-tallets sangsyklus, men som i seg selv gir de samme vanskeligheter for klassifisering. De meget brede definisjonene av et «konseptalbum» kunne potensielt omfatte alle soundtracks (album med musikk fra en særskilt film), samlealbum, tributealbum, julealbum, religiøse vekkelsealbum, og konsertalbum.
De mest vanlige definisjoner refererer til en utvidet tilnærming til rockens albumformat (som en fortelling, spill, eller opus), eller et prosjekt som enten roterer rundt et særskilt tema eller en samling av beslektet materiale. AllMusic har skrevet at «Et konseptalbum kunne være en samling av sanger av en enkeltstående låtskriver eller et særskilt tema. Disse er konsept-LP som regjerte på 1950-tallet... frasen ’konseptalbum’ er uoppløselig knyttet til slutten av 1960-tallet da rockemusikere begynte å strekke grensene for deres kunstform.» Forfatteren Jim Cullen beskrev konseptalbumet som «en samling av adskilte men tematisk forente sanger hvis helhet er større enn summen av dets deler.» Forfatteren Roy Shuker definerer konseptalbum og rockeoperaer som album som er «forent av et tema, som kan være instrumentalt, kompositorisk, fortellende, eller lyrisk... I denne formen endret albumet seg fra å være en samling med uensartete sanger til et fortellende verk med et enkelt tema, i hvor de individuelle sangene går videre i hverandre.» Fra å være en plate med en løs samling med sanger til et konseptalbum med tematiske sanger i en felles og mer ambisiøs kunstnerisk hensikt.
1940- og 1950-tallet: opprinnelsen
På slutten av 1940-tallet da LP-platen ble introdusert begynte komponister av space age pop («romalderpop») å gjøre det som senere ble kalt for konseptalbum. En del av de temaene som ble benyttet utforsket villmarksliv, en del ble gjort for å spilt mens man spiste middag eller slappet av, andre var abstrakte og sentrert rundt følelser. Disse ble fulgt på midten av 1950-tallet av oppfinnelsen av dobbeltfalsing eller utbrett på LP-platens omslag, noe som gjorde det mulig å ha tekster og bilder på platen som forklarte konseptet.
I henhold til forfatteren Carys Wyn Jones er The Beach Boys’ Pet Sounds (mai 1966), The Beatles’ Revolver (august 1966) og Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (1967), og The Whos Tommy (1969) flere steder sitert som de virkelige «første konseptalbum» grunnet deres «enhetlige fortreffelighet framfor et lyrisk tema eller underliggende musikalsk motiv.» Skribenter og historikere har dog jevnlig omtalt Pet Sounds som det første konseptalbumet innen rockemusikk.
I henhold til musikkritikeren Tim Riley, «Strengt talt, har The Mothers of Inventions album Freak Out! [juni 1966] kravet på å være det første ’konseptalbum’, men Sgt. Pepper var den platen som gjorde ideen overvisende for flest ører.» Musikkologen Allan Moore uttalte at «Selv om tidligere album hadde et satt en forent stemning, det var på grunnlaget av innflytelsen fra Sgt. Pepper at hang for konseptalbum ble født.»
Det eksisterer påstander om andre album som «tidlige» eller «første» konseptalbum. Tidlig på 1960-tallet var det album innen amerikansk countrymusikk som hadde et tematisk innhold som gjør at de kunne argumenteres for som konseptalbum, men de har i stor grad blitt ignorert av rockfans og rockekritikere. Standardverket The 100 Greatest Bands of All Time (2015) hevder at The Ventures var innovative i «ideen om rockkonseptalbum år før sjangeren er generelt anerkjent for å ha blitt født.» Matt Springer ved nettstedet Ultimate Guitar hevder at The Beach Boys’ fjerde album Little Deuce Coupe (1963) kan bli betraktet som et tidlig eksempel på et konseptalbum, skjønt ikke forstått som det ved utgivelsen, og heller ikke umiddelbart i årene etter. Brian Boyd i The Irish Times har fremmet The Kinks’ album Face to Face (oktober 1966) som det første konseptalbum: «Skrevet helt og holdent av Ray Davies, sangene var antatt å være knyttet av musikkstykker, slik at albumet kunne bli spilt uten opphold [mellom sangene], men plateselskapet slo seg vrang mot slik radikalisme. Det er ikke et av bandet beste arbeider, men det hadde en innvirkning.»