cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pillars of Society (1916)
Handling
Da fru Dorf senere døde, hadde han adoptert det alle trodde var hans niese. Nå, derimot, er Johan kommet tilbake til Norge, og bestemmer seg for å gjenopprette sitt navns ære. Karsten planlegger i panikk å drepe ham, og får ham til å gå ombord på et usikkert fartøy. Men Johan skifter skip, og isteden går Olaf, Karstens sønn, om bord. Redningsmannskap klarer å redde den unge, og Karsten, ute av stand til å lyve mer, bekjenner sannheten og innrømmer at han er jentas rette far.
Luis Martínez (judoka)
Luis Martínez (født 15. desember 1965) er en puertoricansk judoka.
Dean Milwain
Dean Milwain (født 18. oktober 1986) er en britisk svømmer.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 400 meter fri.
Franco Vázquez
Franco Damián Vázquez (født 22. februar 1989) er en argentinsk-italiensk fotballspiller som spiller for SSD Parma Calcio 1913.
Hans mor er fra byen Padova i Italia. Hans far er fra Argentina.
Landslaget
31. mars 2015 fikk han sin første landskamp for mot.
7. september 2018 fikk han sin første landskamp for  mot.
Tornspurv
Underarter og utbredelse
Det er beskrevet tre underarter av tornspurv:
Leonardo Salvucci
Leonardo Salvucci (født 5. juni 1971) er en argentinsk judoka.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble nummer 35 i ekstra lettvekt.
Sjónvarp Føroya
Sjónvarp Føroya (SvF) (norsk oversettelse: «Færøyenes fjernsyn») er en TV-kanal på Færøyene, grunnlagt som selskap i 1981. Første program kunne sendes 1. april 1984, og regulære sendinger startet i september samme år. Etter færøysk lov har SvF som mål å sende en tredjedel av sine program på det offisielle språket, færøysk. De resterende programmene er ofte fra Danmarks Radio. Utenlandske langfilmer og TV-serier har som oftest færøysk undertekst. Kanalen inngår fra 1. januar 2005 i mediekonsernet Kringvarp Føroya sammen med radiostasjonen Útvarp Føroya.
Cape Flannery
Cape Flannery er et nes på vestsiden av Thule Island i Sør-Sandwichøyene. Det ble kartlagt i 1930 av et lag fra Discovery Investigations på RSS «Discovery II», som navnga det etter sir Fortescue Flannery, et medlem av Discovery Committee.
Federico Colbertaldo
Federico Colbertaldo (født 17. oktober 1988) er en italiensk svømmer.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 400 meter fri.
Albin Ekdal
Albin Ekdal (født 28. juli 1989) er en svensk fotballspiller som spiller for den italienske klubben.
Hans far er journalisten og programlederen Lennart Ekdal.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Carl-Erik Svensson
Carl-Erik Svensson (født 20. februar 1891, død 9. november 1978) var en svensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Svensson ble olympisk mester i turn under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp svensk system foran Danmark. Det var tre lag fra tre nasjoner som var med i konkurransen som ble avholdt på Stockholms stadion.
Néant Alioum
Néant Alioum (født 16. juli 1982) er en kamerunsk fotballdommer. Han har vært offisiell dommer siden 2008.
Odd William Bøe
Odd William Bøe (født 1. september 1946) er den første ordføreren i Strand kommune som ble valgt ved direkte ordførervalg. Bøe representerte Arbeiderpartiet og fikk 63 prosent av stemmene ved valget høsten 2003 og satt som ordfører til 2007. Dette var Odd William Bøe andre periode som ordfører. Han var også ordfører i perioden 1986–1989.
Néant Alioum
Alioum har stort sett dømt kamper i CAF, blant annet i Afrikamesterskapet i fotball, kvalifiseringer til VM i fotball og den afrikanske serievinnercupen. I tillegg har han også dømt kamper i VM for aldersbestemte landslag.
Odd William Bøe
Bøe har vært med i kommunalpolitikken siden begynnelsen av 70-tallet. Han har også vært medlem av Fylkestinget i Rogaland.
Sébastien Rouault
Sébastien Rouault (født 24. februar 1986) er en fransk svømmer.
Odd William Bøe
Bøe var ligningssjef ved Ryfylke ligningskontor da han overtok som ordfører etter Jan Langvik i 1999.
Sébastien Rouault
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 400 meter fri.
Fires of Rebellion
Fires of Rebellion er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Ida May Park.
Handling
Madge Garvey gruer seg til det triste og kjærlighetsløse livet ved fabrikk som hun ser rundt seg. Hun nekter å gifte seg med fabrikk-formannen John Blake, av frykt for at han kommer til å forvandle seg til den brutale alkoholikeren som faren Joe har blitt.
I stedet tar Madge råd fra stenograf Cora Hayes, og søker arbeid i storbyen. Når hun ankommer byen, aksepterer Madge en jobb som modell for dame-undertøy - men blir sjokkert over de korte plaggene, så vel som pliktene som forventes av henne utover vanlig posering.
Tony Okada
Tony Okada (født 10. januar 1973) er en amerikansk judoka.
Ekskarnasjon
Ekskarnasjon kan enten bli oppnådd ved å la den døde kroppen utsettes for åtseletere, eller ved å slakte kroppen for hånd.
Chloe Kim
Chloe Kim (김선, født 23. april 2000) er en amerikansk snøbrettkjører som konkurrerer i halfpipe.
Karriere
Kim debuterte i X Games med SuperPipe-sølv under Vinter-X Games Aspen 2014, men var for ung til å delta under Vinter-OL 2014 i Sotsji.
24. januar 2015 ble hun som 14-åring den yngste deltakeren gjennom tidene til å ta X Games-gull under SuperPipe-øvelsen i Vinter-X Games Aspen 2015, helt til Kelly Sildaru vant som 13-åring året etter.
Hun var flaggbærer for den amerikanske troppen under Vinter-OL for ungdom 2016 på Lillehammer, og tok gull i både Halfpipe og Slopestyle under lekene.
26. februar 2016 tok hun sitt tredje strake X Games-gull i SuperPipe under X Games Oslo 2016, foran sine landsmenn Kelly Clark og Arielle Gold.
Kim OL-debuterte for USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang og vant gull i halfpipe foran kinesiske Liu Jiayu og landskvinnen Arielle Gold.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok hun gull i halfpipe.
Volleyball under Sommer-EYOF 2019
Volleyball under Sommer-EYOF 2019 ble arrangert i to arenaer i Aserbajdsjan. Kampene ble arrangert i Darnagul Arena og MES Sport and Health Center i Baku fra 22. til 27. juli 2019.
Program
Alle tider er lokale tider (UTC+4).
Adolfo Bioy Casares
Bioy Casares debuterte som 15-åring med novellesamlingen Prólogo, som hans far for egen regning bekostet trykkingen av - i 300 eksemplar. Hans første roman, La invención de Morel (Morels oppfinnelse), kom ut i 1940, og er det verket han er mest kjent for. I 1940 giftet han seg også med forfatteren Silvina Ocampo (1903–1994), som han skrev Los que aman, odian i sammen med.
Han ga ut en rekke romaner, novellesamlinger og dagbøker. Flere av hans verk har blitt filmatisert.
Under pseudonymet «H. Bustos Domecq» skrev han sammen med Jorge Luis Borges.
Blådalselva kraftverk
Blådalselva kraftverk er et vannkraftverk i Masfjorden kommune i Vestland.
Kraftverket sto ferdig i 2010, og utnytter fallet på 246 meter mellom Blådalsvannet og Kvingedalsvatnet.
Det har en peltonturbin på 2,7 MW. Årsproduksjon er 6,4 GWh.
Antonella Cannarozzi
Antonella Cannarozzi er en italiensk kostymedesigner.
Cannarozzi ble nominert til en Oscar for beste kostymedesign for I Am Love (2009).
Mount Cortés
Mount Cortés er et hovedsakelig isdekt fjell, 1 490 moh., på sørvestsiden av Gibbsbreen sør i Graham Land på Antarktishalvøya. Det er skilt fra Hadley Upland av et skar som ligger 1 300 moh.
Fjellet ble fotografert av Ronne Antarctic Research Expedition i november 1947 og kartlagt fra bakken av Falkland Islands Dependencies Survey i desember 1958 og ble navnsatt av UK Antarctic Place-Names Committee etter Martín Cortés de Albacar, den spanske forfatteren av Arte de Navegar (Sevilla, 1551), som var en viktig navigasjonsmanual.
Copa América 2004
Copa América 2004 var den 41. Copa América-turneringen som ble avholdt. Den ble spilt i Peru i tidsrommet 6. juli – 25. juli, og arrangert av CONMEBOL. Vinneren av Copa América 2004 ble Brasil, som dermed ble første landslag noensinne som har vært både verdensmester og mester av denne turneringen samtidig. Det er ingen kvalifisering for sluttspillet i denne turneringen. Alle ti landene fra Sør-Amerika deltar, i tillegg til to inviterte lag ( og ).
Gruppespill
Lagene ble delt inn i tre grupper med 4 lag i hver. CONMEBOL sto for oppsettet av gruppene, etter en offentlig loddtrekning. Hvert lag spilte én kamp mot alle de 3 andre lagene i gruppen. 3 poeng for seier, 1 for uavgjort og 0 for tap.
De lagene som endte på første- og andreplass avanserte direkte til kvartfinalen. I tillegg avanserte de to beste lagene som endte på tredjeplass i sin gruppe.
Beste tredjeplass i gruppespillet
(beste tredjeplass) og (nest-beste tredjeplass) kvalifiserte seg for kvartfinalen.
Semifinaler
Uruguay vs Brasil endte 3-5 på straffesparkkonkurranse.
Finale
25. juli i Lima, Peru.
2-4 på straffesparkkonkurranse.
Mål Argentina: Kily González (straffe 20), César Delgado (87). Straffekonk: González, Juan Pablo Sorin. Bommet: D'Alessandro og Heinze.
Mål Brasil: Luisão (45), Adriano (93). Straffekonk: Adriano, Edu, Diego, Juan.
Brasil ble kåret til vinner av Copa América 2004.
Toppscorere
7 mål
3 mål
1 mål
Statistikk
P=poeng, K=kamper, V=vunnet, U=uavgjort, T=Tap, MF/MM=Mål for/mot, +/-=målforskjell, % av MP=prosent av mulige poeng.
Yasmin Fahimi
Yasmin Fahimi (født 25. desember 1967 i Hannover) er en tysk kjemiker og politiker i SPD. Hun var fra 2014 til 2015 generalsekretær for sitt parti. Fra 2017 til 2021 var hun medlem av Forbundsdagen. I mai 2022 ble hun valgt til styreleder i Deutscher Gewerkschaftsbund, som den første kvinne i dette vervet.
Janier Acevedo
Janier Alexis Acevedo Calle (født 6. desember 1985 i Medellín) er en colombiansk landeveissyklist. Han sykler for Jamis-Hagens Berman.
Oleg Rabota
Oleg Rabota (født 12. juni 1990) er en kasakhstansk svømmer.
Gemini 5
Gemini 5 var en bemannet romferd i NASA sitt Gemini-program. Det var den tredje bemannede romferden i programmet, den 11. bemannede amerikanske romferden og den 19. bemannede romferden gjennom alle tider.
The Flame of the Yukon
The Flame of the Yukon er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Charles Miller.
Oleg Rabota
Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 400 meter fri.
Gemini 5
Mannskap
Mannskap
Backup-mannskap
Høydepunkter fra ferden
Gemini 5 sine primære mål var:
Nemotarsus
Nemotarsus er en slekt av løpebiller.
Utseende
Små (ca. 5-7 millimeter), slanke og litt flate, blanke, brokete fargede løpebiller. De er tegnet i rødt eller gult og svart. Hodet er rundet med forholdsvis store, ikke særlig utstående fasettøyen, kjevene er ikke forstørrede, antennene tynne og rundt halve kroppslengden. Pronotum er forholdsvis lite, rundet, bredere enn langt. Dekkvingene er øitt utvidet bakover med fine punktstriper.
Levevis
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken. I alle fall noen av artene lever i trekroner i regnskog. De er nattaktive.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Sør-, Mellom- og Nord-Amerika.
Det Kongelige Danske Kunstakademis Billedkunstskoler
Det Kongelige Danske Kunstakademis Billedkunstskoler er en del av Det Kongelige Danske Kunstakademi og har til oppgave å gi undervisning og drive forskning både innenfor den skapende kunst (maleri, skulptur, grafikk, foto, video etc.) og i de teoretiske og kulturhistoriske fag samt å foreta videreutvikling av de forskjellige faglige og tekniske disipliner som er forutsetningen for det billedkunstneriske arbeide.
Gjennom 250 år har billedkunstskolene innenfor sitt område vært en parallell til universitetene. Billedkunstskolene er den eneste danske høyere læreanstalt hvor billedkunstnerisk virksomhet og forskning innenfor de teoretiske og teknologiske områder er knyttet sammen. Billedkunstskolene ble i sin nåværende form etablert i 1968, da Kunstakademiet ble oppdelt i tre institusjoner; de to andre er Kunstakademiets Arkitektskole og Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunster. Siden kom Kunstakademiets Konservatorskole til.
DeathClutch Gym
Treningssenteret var på hell etter at Brock Lesnar ga seg med MMA i desember 2011. Otto Konrad og Pat Barry holdt en stund treningssenteret flytende som de eneste gjenværende tungvekterne. Da Konrad i 2012 også ga seg med MMA, markerte det kroken på døren for DeathClutch Gym.
Det Kongelige Danske Kunstakademis Billedkunstskoler
Skolene består av åtte skoler og avdelinger: Billedhuggerskolen Charlottenborg, Billedhuggerskolen Frederiksholms Kanal, Malerskole 2, Malerskole 3, Skolen for Mur og Rum, Grafisk Skole, Skolen for Tidsbaserede Medier samt Skolen for Mediekunst og Afdelingen for Teori og Formidling, som er en spesialskole.
Rektorer
(listen er ikke komplett) Før 1974: Se Kunstakademiet
Charbel Chrabie
Charbel Chrabie (født 1. desember 1971) er en libanesisk judoka.
Han representerte Libanon under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble nummer 35 i ekstra lettvekt.
Helena Kallenbäck
Asta Helena Trolle, ugift Kallenbäck (født 26. november 1944 i Risinge) er en svensk skuespiller. Hun har vært gift med Stig Olin. I 1989 fikk hun en Guldmask.
Rumyanabreen
Rumyanabreen (bulgarsk ледник Румяна, ‘Lednik Rumyana’) er en 11km lang og 4 km bred isbre på østsiden av det sentrale Sentinel Range i Ellsworth Mountains i Antarktis, som ligger nordvest for Pattonbreen. Den drenerer i østsiden av Mount Giovinetto og nordsiden av Evans Peak og flyter nordøstover og sammen med Ellenbreen nord for Mount Jumper.
Isbreen er kalt opp etter den bulgarske kvinnelige opprørslederen Rumjana Vojvoda (1800-tallet).
The Fires of Youth
Handling
Etter å ha ofret ungdommsårene sine i bytte for sin enorme formue, oppdager Pemberton at det eneste ønsket han har i sine eldre år er å gjenerobre guttetiden som han egentlig aldri hadde kjent. For å oppnå dette vender han tilbake til den gamle byen hvor han bodde som barn og ungdom.
Red (album av King Crimson)
Red er det syvende studioalbumet til det engelske progressive rockbandet King Crimson. Den ble utgitt 6. oktober 1974 av Island Records i Storbritannia og Atlantic Records i Nord-Amerika og Japan. Albumet ble spilt inn og egenprodusert i juli og august 1974 i Olympic Studios i London, med sporet "Providence" som et fri improvisasjonsstykke spilt inn på deres 30. juni 1974 konsert på Palace Theatre i Providence, Rhode Island. Andre deler av albumet er også inspirert av tidligere improvisasjoner utført av bandet under konserter. Red er et progressivt rockealbum med en merkbart tyngre lyd enn de forrige albumene. Dette ble oppnådd med rytmeseksjonen av John Wetton (bassgitar, vokal) og Bill Bruford (trommer, perkusjon). Produksjonen av albumet har også betydelig flere overdubinger enn tidligere album, inkludert flere gitaroverdubs. King Chrimson bruker igjen tung saksofon, men andre instrumenter som cello, obo og kornett dukker også opp.
The Fires of Youth
Handling
Der, ved å bruke det fiktive navnet Peter Brown, blir Pemberton venn med lille Billy som blant annet tar den gamle mannen med på lange turer i skogen. Pemberton begynner også ved en fabrikk i området som en uheldig arbeider, og får vite mer om den usikre fremtiden og arbeidsforholdene ved fabrikken - og om den økende misnøyen blant de ansatte.
Camelback Ridge
Camelback Ridge er en kort fjellrygg med en høyder opp mot 1 180 og 1 141 moh i endene, like vest for Pemmican Bluff i Jones Mountains. Den ble kartlagt av en gruppe fra University of Minnesota, 1960–61, som gav den dette navnet på grunn av det kamelrygg-lignende utseendet.
Red (album av King Crimson)
På albumet er en fullversjon av "Starless", som opprinnelig var tiltenkt som tittelspor på deres forrige album, Starless and Bible Black (1974), den ble aldri fullført, men ble fremført under konserter i 1974. Seksjonen med sang på "Starless" ble opprinnelig skrevet av John Wetton, men den fikk en kald mottakelse fra både Robert Fripp og Bill Bruford. Senere ble det for Red lag til et innledningstema skrevet av Robert Fripp og fremført på fiolin av David Cross, og ytterligere to seksjoner ble lagt til etter vokalen, hvorav en av Bruford. Den siste delen gjengir forskjellige temaer fra tidligere i sangen og den bruker også en bassdel som opprinnelig ble skrevet for sangen "Fracture". "Starless" er et 12:18 minutter langt spor som etter en melodisk start har en seksjon som i løpet av flere minutter sakte bygger seg opp fra rolig til tungt, og avsluttes med saksofonen som hovedinstrument.
Omtrent to uker før utgivelsen av Red, besluttet Fripp å oppløse King Crimson.
Albumet viste seg å slå dårlig an på listene og tilbrakte bare kun en uke i UK Album Chart på nr. 45 og US Billboard 200 på nr. 66. Det var imidlertid et populært album blant kritikere og fans.
Red har blitt gitt ut på nytt flere ganger.
Spor
Red — originalt vinylalbum
Þorbrandr
Þorbrandr er en privat militær gruppe eller frivilling væpnet enhet som i 2017 sammen med russiske styrker skal ha deltatt i borgerkrigen i Syria på president Bashar al-Assads side.
Den 16. mai 2018 ble det publisert er intervju foretatt av det russiske militærmagasinet "Vojennyj obozrevatel'" med en militærenhet som kalte seg "Þorbrandr" (Torbrand på norrønt)  Disse brettet ut et stort norsk flagg og lot seg fotografere væpnet med automatrifler av typen AK-74. Intervjuet skal ha skjedd i 2017, og sjefen for gruppen kalte seg «Norðmaður». Han hevdet at de kjempet sammen med de de russiske styrkene i området på invitasjon fra den syriske presidenten, Bashar al-Assad, og gruppen besto av skandinaver fra Norge, Sverige og Island.
Jerry Dino
Jerry Dino (født 20. september 1964, død 7. september 2001) var en filippinsk judoka.
Han representerte Filippinene under Sommer-OL 1992 i Barcelona, der han ble nummer 35 i ekstra lettvekt.
Mikhail Ignatjev (politiker)
Mikhail Vasiljevitsj Ignatjev (tsjuvasjisk: Михал Ваçлин ывăл Йăкăнатьев, Mihal Vaślin yvӑl Jӑkӑnatjev; Михаи́л Васи́льевич Игна́тьев; født 8. januar 1962 i Маlye Torkhany i Tsjеbokskarskij rajon i Den tsjuvasjiske autonome sosialistiske sovjetrepublikk i Sovjetunionen, død 18. juni 2020 i St. Petersburg i Russland) var en tsjuvasjisk politiker som var overhode for republikken Tsjuvasjia, en posisjon som var kjent som president i Tsjuvasjia inntil 2011.
Ignatjev døde 18. juni 2020 etter å ha bli innlagt på sykehus med covid-19.
The Flame of Youth
The Flame of Youth er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Elmer Clifton.
Tom Vangeneugden
Tom Vangeneugden (født 31. januar 1983) er en belgisk svømmer.
Han representerte Belgia under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 1500 meter fri.
Andrés Silva
Andrés Silva (født 27. mars 1986 i Tacuarembó) er en uruguayansk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i de innledende rundene på 400 meter hekk.
Domenico Cimarosa
Domenico Cimarosa (1749–1801) var en italiensk operakomponist i den napolitanske skole.
Liv og virke
Foreldrene var fattige, men sørget likevel for at sønnen fikk en god utdannelse. Etter at de flyttet til Napoli, sendte de ham til en friskole knyttet til et av byens klostre. Klosterets organist, Padre Polcano, la merke til guttens intelligens og gav ham grunnleggende musikkundervisning og en innføring i landets litteratur. Takket være Polanos innflytelse fikk Cimarosa en friplass på Napolis konservatorium, Santa Maria di Loreto, hvor Niccolò Piccinni, Antonio Sacchini og andre navngjetne musikere var blant hans lærere. I løpet av de elleve årene Cimarosa var her, studerte han hovedsakelig mestrene fra den gamle italienske skolen.
Cimarosa startet komponistkarrieren i 1772 med uroppføringen av buffaen Le stravaganze del conte på Teatro del Fiorentini i Napoli. Verket har bare to akter og derfor hengte man på enakteren Le Pazzie di Stelladaura e di Zoroastro, en farse full av humor og overdrivelser. Produksjonen ble en suksess og Cimarosas ry begynte å bre seg. I 1774 fikk han en invitasjon fra Roma om å skrive en opera til kommende sesong, og i den anledning komponerte han buffaen L'Italiana in Londra som gjorde ham berømt over hele Italia.
De neste 13 årene av Cimarosas liv var lite bemerkelsesverdige. Han skrev en rekke operaer for ulike italienske teatre, bodde tidvis i Roma, tidvis i Napoli, og reiste rundt på oppføringer. Fra 1784 til 1787 bodde han i Firenze og skrev utelukkende for byens teater. På denne tiden var han enormt produktiv, han skrev buffaer, seriaer, kantater og kirkemusikk. Verd å nevne er Caio Mario; de tre bibelske operaene Assalone, La Giuditta og Il Sacrificio d'Abramo, og i tillegg Il Convito di Pietra og La Ballerina amante, en komisk opera som med stor suksess ble uroppført i Venezia.
I 1787 reiste Cimarosa til St. Petersburg etter invitasjon av tsarina Katarina den store. Han ble ved hoffet hennes i fire år og skrev et enormt antall komposisjoner, i hovedsak leilighetsverk. Felles for de aller fleste er at ikke en gang navnene er bevart. Et viktig unntak er rekviemet Messa da Requiem i g-moll fra 1787, som var et bestillingsverk i anledning den franske ambassadøren til St. Petersburgs død. Cimarosa forlot Russland i 1791, og på invitasjon av keiser Leopold II, reiste han til Wien for å gå inn som Antonio Salieris etterfølger. Her komponerte han mesterverket Il matrimonio segreto (1792, «Det hemmelige ekteskapet»), som regnes som en av de aller beste innen sjangeren lettere operamusikk. I 1793 returnerte Cimarosa til Napoli hvor Il matrimonio og andre verk ble møtt med stort bifall. Blant komposisjonene fra dette siste oppholdet i Napoli kan den sjarmerende buffaen Le astuzie femminili og seriaen Gli Orazi e Curiazi nevnes. Den siste skrev han for Venezia i 1796, og skapte med det et verk som pekte langt ut over 1800-tallet.
Da Napoli ble besatt av franske tropper, tok Cimarosa komposisjonsoppdrag for de nye makthaverne, og etter at de hadde trukket seg tilbake og bourbonerne igjen satt med makten, ble han i likhet med andre kollaboratører dømt til døden. Innflytelsesrike beundrere fikk imidlertid dommen mildnet til forvisning, så Cimarosa begav seg ut på reise i retning St. Petersburg. Men helsa var ødelagt, og han døde i 1801 under et opphold Venezia, etter lengre tids problemer med tykktarmsinflammasjon. Det ble framsatt spekulasjoner om at hans motstandere skulle ha forgiftet ham, men påstandene tilbakevist etter formelle undersøkelser. Cimarosa arbeidet helt fram til det siste og etterlot seg den ufullendte operaen Artemisia.
I tillegg til alle operaene skrev han dramatiske kantater, kirkemusikk, klaversonater, oratorier, symfonier og solokonserter.
Snorre Strand Nilsen
Snorre Strand Nilsen (født 14. januar 1997 i Gjøvik) er en norsk fotballspiller som spiller for Kristiansund Ballklubb.
Domenico Cimarosa
Viktigste verk
<div style="">
Snorre Strand Nilsen
Snorre startet sin fotballkarriere i. Snorre var i en kort periode før han dro til England og Portsmouth. Da Snorre tok turen tilbake til hjemlandet var han en kort periode i moderklubben Gjøvik lyn før han igjen tok på seg raufossdrakta i 2017. Snorre meldte overgang til i 2021.
Red Riding Hood
Red Riding Hood er en fantasyfilm/thriller fra 2011. Filmen er regissert av Catherine Hardwicke, produsert av Leonardo DiCaprio, og har Amanda Seyfried, Gary Oldman, Billy Burke og Shiloh Fernandez i hovedrollene.
Handling
Valerie (Amanda Seyfried) er en ung kvinne som bor i en liten landsby rett i utkanten av en mørk skog, en landsby som er herjet av en varulv. Hun har blitt arrangert av familien til å gifte seg med rike Henry (Max Irons), men hun er forelsket i tømmerhoggeren og barndomsvennen Peter (Shiloh Fernandez), og de bestemmer seg for å stikke av sammen for å flykte fra hverdagen. Men så blir søsteren Lucie myrdet av varulven, og planene blir kansellert. Valerie og resten av landsbyen er nå fast bestemt på å finne ut hvem varulven er, og får hjelp fra den nådeløse fader Solomon (Gary Oldman), som har erfaring med varulver. Problemet er at den kan være hvem som helst – selv en av Valeries nærmeste.
Psiloscelis
Psiloscelis er en ganske artsrik slekt av stumpbiller.
Utseende
Middelsstore, brede til noe avlange, halvblanke, brunrøde til svarte stumpbiller.
Levevis
Denne slekten er for det meste knyttet til maur, men kan også finnes i gangene til jordekorn.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika.
Emiliano Viviano
Emiliano Viviano (født 1. desember 1985) er en italiensk fotballspiller som fra 25. september 2019 er klubbløs.
Han har også spilt for blant andre Inter, Brescia Calcio og AC Cesena.
Warnock Islands
Warnock Islands er en gruppe småøyer som ligger 1,9 km sør og sørvest for Dales Island ved nordenden av William Scoresby Archipelago. Den ble oppdaget og navnsatt i februar 1936 av mannskapet på RSS «William Scoresby» under oppdraget Discovery Investigations.
Maciej Hreniak
Maciej Hreniak (født 3. mai 1989) er en polsk svømmer.
Erwin Rommel
Johannes Erwin Eugen Rommel (født 15. november 1891, død 14. oktober 1944) var en tysk generalfeltmarskalk. Han var sjef for det tyske Afrikakorpset under den andre verdenskrig, og ble kjent under kallenavnet «Ørkenreven».
Rommel var langt på vei selvlært. Han hadde stor suksess med sin taktikk under første verdenskrig, men fikk ikke ytterligere opplæring i mellomkrigstiden og tjenestegjorde heller ikke ved generalstaben. Rommel skilte seg fra samtidige tyske offiserer med en hurtig og improvisert tilnærming. Annen forskning tyder på at han før krigen var respektert innenfor offiserskorpset og at han under invasjonen av Frankrike holdt seg til tysk militær doktrine. Rommels seire ble oppnådd med underlegne militære styrker og uten flystøtte. Charles Marshall mente at Rommel var taktisk dyktig, men at han hadde problemer med å drive omfattende strategisk planlegging og å delegere oppgaver. Rommels arbeidsform var «å være overalt» og «gjøre alt». Ingen soldater under Rommels kommando ble dømt for krigsforbrytelser, og allierte fanger fikk god behandling.
Han ble tvunget til å ta sitt eget liv på grunn av mistanke om deltagelse i kupplaner mot Adolf Hitler.
Tidlig liv
Rommel ble født i Heidenheim i delstaten Württemberg. Han var sønn av en protestantisk skolelærer, Erwin Rommel den eldre, og hans kone Helene von Luz. Morfaren Karl von Luz var Regierungspräsident, det vil si administrativ leder av et av regjeringsdistriktene i Württemberg. Rommel planla å bli flyingeniør, etter påtrykk fra sin far. Han meldte seg i stedet som frivillig til det 124. tyske infanteriregiment som offiserskadett i 1910. Han ble uteksaminert fra krigsskolen i Danzig i november 1911 og utskrevet som løytnant i januar 1912.
I mars 1911 i Danzig møtte han den da 17 år gamle polsk-italiensk-ættede Lucia Maria Mollin («Lucie»), som han giftet seg med i 1916. Rommel hadde tidligere truffet den 20-årige fruktselgeren Walburga Stemmer, som han i 1913 fikk datteren Gertrud med. Dette barnet utenfor ekteskap var lenge en vel bevoktet hemmelighet, og ble senere, under det tredje rike, omtalt som hans niese.
I 1928 fikk Rommel og hans ektefelle Lucie sønnen Manfred, som senere ble overborgermester i Stuttgart.
Rommel under første verdenskrig
Under første verdenskrigs første fase tjenestegjorde han på vestfronten i Frankrike, der han ble tildelt Jernkorset av 1. klasse for tapperhet i Argonnerskogen sør i Ardennene.
Senere ble han kompanikommandant for Württemberg alpejegerbataljon ved den rumenske og deretter ved den italienske fronten. Mens han tjenestegjorde i denne avdelingen, fikk han ry på seg for å kunne fatte raske taktiske beslutninger som skapte forvirring hos fienden. Rommel ble såret tre ganger og mottok Jernkorset av 1. og 2. klasse. Han ble også den til da yngste mottager av Preussens høyeste militære orden, Pour le Mérite. Dette var en orden som ellers var forbeholdt generaler; Rommel var bare Oberleutnant. Det skapte først noe forviklinger da en annen tysk militæravdeling (med urette) ville ta æren for den seieren det dreide seg om. Han fikk ordenen etter å ha deltatt i kampene i fjellene mellom Slovenia og det nordøstlige Italia.
Under kampene ved Isonzo deltok hans bataljon på Soca-fronten. Hans bataljon spilte en avgjørende rolle under sentralmaktenes seier over italienerne ved slaget ved Caporetto, der den tok 3,000 italienske soldater til fange.
Den prøyssiske ordenen fikk Rommel på grunn av sin innsats ved erobringen av Matajur i De julianske alper den 26. oktober 1917. Stormingen av fjellet ledet han med en styrke på bare 100 mann. Likevel greide tyskerne å ta til fange 150 italienske offiserer, 9,000 mann og erobre 81 artillerikanoner. Det italienske nederlaget i kampene i oktober og november var samlet sett helt knusende.
I en kortere periode kjempet Rommel i det samme infanteriregiment som Friedrich Paulus, som også ble senere general under Hitler.
I januar 1918 ble Rommel overført til stabskommando, i Generalkommando 64, der kan ble forfremmet til kaptein (Hauptmann) i oktober. Han vendte deretter tilbake til det 124. infanteriregiment i Weingarten.
Mellomkrigstiden
Hitler krevde etter maktovertakelsen troskapsed til sin person fra de militære. På den måten ble Hitler i stand til en mer personlig styring av de væpnede styrker enn mange tidligere tyske ledere. Hitler ble først oppmerksom på Rommel i 1934 da han sammen med Goebbels og Himmler kom for å inspisere soldatene i Goslar. I 1935 ble Rommel gjort til liaisonoffiser mellom Krigsministeriet og Hitlerjugend. Rommel var instruktør ved krigsskolen i Potsdam (1935–1938). Der fikk han fullført boken «Infanterie greift an» (Infanteriet i angrep) og fikk den utgitt i 1937. Den ble brukt som lærebok og oppslagsverk, og det er liten tvil om at Hitler lot seg imponere av den. Den er også i etterkrigstiden blitt betraktet som en ypperlig innføring i emnene den tar for seg.
Etter den tyske innmarsj i Sudetenland, de vestlige tyskspråklige områder av det daværende Tsjekkoslovakia, høsten 1938, bestemte Hitler seg for å besøke de nye områdene. Han utnevnte da Rommel til leder av «Führerbegleitbrigade» (livgarden). I november 1938, mens Rommel var oberst, fikk han kommandoen over krigsskolen ved Wiener Neustadt i det annekterte Østerrike.
Andre verdenskrig
Rett før invasjonen av Polen ble han forfremmet til generalmajor og fikk da ansvaret for Hitlers sikkerhet under dennes mange besøk ved fronten. På denne tid kom Rommel tettere på Adolf Hitler enn mange andre offiserer. Rommel ble som mange andre tyskere, uansett om de var nasjonalsosialister eller ikke, fjetret av Føreren. Rett etter innledningen av felttoget i Polen skrev han i et brev til sin kone:
Hitler opplevde Rommel som en lojal støttespiller, noe Hitler blant annet ga uttrykk for i 1942: «Han står oss nasjonalsosialister ikke bare nær, han er en nasjonalsosialist.»
Under invasjonen av Polen ble Rommel svært klar over hva de tyske stridsvognenheter kunne utføre i nær koordinasjon med artilleri og flystøtte, og i samarbeid med motorisert og raskt fremrykkende infanteri. Kort tid etter at invasjonen av Polen var over, bad han Hitler om å få kommandoen over syvende panserdivisjon, til tross for at han selv var infanterist. Hitler presset utnevnelsen gjennom mot overkommandoens innvendinger om at Rommel manglet rett militærfaglige bakgrunn. Rommel sjokkerte sine nye underordnete i panserdivisjonen da han hilste dem med Heil Hitler ved ankomst.
Belgia-Frankrike 1940
Den 5. februar 1940 fikk han kommandoen over 7. panserdivisjon, som ble del av det XV. panserkorps under general Hoth. Rommels divisjon ble senere kalt spøkelsesdivisjonen (opprinnelig av franskmennene) fordi de aldri kunne vite hvor den var og ville angripe fra. Tilnavnet skyldtes divisjonens svært raske fremrykning gjennom Ardennene og kryssing av elven Meuse ved Dinant i Belgia, dens inntrengning gjennom forsvarernes rekker og dype inntrengning retning Den engelske kanal (jf. Blitzkrieg).
Invasjonen var begynt den 10. mai, og allerede den 12. mai stod Rommel i Yvoir ved Meuse, en nokså smal elv som franskmennene av grunner som i dag er vanskelige å forstå, anså som en formidabel invasjonshindring. Broen ved Yvoir var blitt sprengt, og Rommel rykket sørover der man ved landsbyen Houx kom over et vannhøydereguleringsanlegg som spente over hele elvens bredde. I ly av nattemørket fikk Rommel noen tropper over, og ved daggry hadde de fått i gang en ferjetjeneste der de tunge stridsvognene ble dratt over elven på pongtongflåter som ble holdt oppe av stålvaiere. Den 14. mai var et nytt brohode sikret ved Bouvinges, og Rommels stridsvogner rykket raskt fremover. Den 18. mai stod divisjonen hans i Cambrai. Der var de svært sårbare for franske motangrep, men franskmennene var for forfjamsede til å slå til. Noe senere stod Rommel foran bedre pansrede britiske stridsvogner ved Wailly, sørvest for Arras. Da tyskerne ikke kom noen vei, foretok Rommel en serie omdisponeringer som åpnet for fremrykning i en ny retning, og den 26. mai kommanderte han sin egen og den 5. panserdivisjon under angrepet på Lille. Hitler var henrykt, og kort tid etter kunne Rommel føre sine styrker helt frem til kysten (8. juni, ved Les Petites Dalles mellom Dieppe og Fecamp). Få dager etter kapitulerte et dusin generaler og 13,000 fiendtlige styrker for Rommel.
Den 17. juni var «spøkelsesdivisjonen» atter på fremmarsj, denne gangen mot havnebyen Cherbourg. Etter en rekordlang fremrykning på 300 km på én dag begynte bombardementet mot Cherbourgs forsvarsverker den 18. juni. Da byen falt, overgav 30,000 franske tropper seg til Rommel.
Invasjonsforberedelser
Etter at Frankrike overgav seg den 21. juni, kunne Rommel, etter noen tids hvile med familien i Wiener Neustadt, begynne på forberedelsene av Operation Seelöwe, den tyske invasjon av England. Rommels panserstyrker hadde intensive øvelser som blant annet involverte på- og avlossing på ombygde elvelektere som skulle frakte stridsvogner over Den engelske kanal. Invasjonen ble utsatt etter noen måneder og senere helt avblåst, da Luftwaffe ikke lyktes i sine invasjonsforberedende flyangrep og tapte Slaget om Storbritannia.
Afrika 1941–1943
Erwin Rommels store dyktighet på vestfronten gjorde at han ble gitt kommandoen over tyske tropper, 5. lette og senere 15. panserdivisjon, som var sendt til Libya i begynnelsen av 1941 for å støtte de italienske stykene der. Denne tyske styrken utgjorde Det tyske Afrikakorps (Deutsches Afrikakorps). Det var i Afrika Rommel fikk tilnavnet «ørkenreven».
Rommel tilbragte mesteparten av 1941 med å bygge opp sin egen organisasjon og reorganisere de italienske enhetene som hadde lidd en serie nederlag mot britene under generalmajor Richard O'Connor.
En offensiv presset britene ut av Libya. Rommel var under ordre om ikke å fortsette fremrykningen sin forbi oasen Maradah, men han brøt den ordren. Han ble stanset akkurat på den egyptiske grense ved Helfaya-passet. Dit hadde han avansert til tross for innvendinger fra staben hans og divisjonskommandantene. Han hadde håpet at den raske fremrykningen, som utflankerte den viktige havnen Tobruk, ville føre til at storparten av de allierte styrker ville bli innesperret og omringet i en lomme der. Men slik gikk det ikke; fremrykningen forbi Tobruk skjedde ikke raskt nok på grunn av de altfor lange forsyningslinjene. Og ettersom veien Rommel fulgte ikke gikk sammen med kystveien østover fra Tobruk, ble ikke de allierte styrkene der fullstendig avskåret tidlig nok. Og de første av Rommels angrep nordover løp på grunn av ørkenstormer så å si ut i sanden.
I det omringede Tobruk holdt de allierte styrker ut under den australske general Leslie Morshead. Den alliertes øverstkommanderende, general Archibald Wavell gjorde to mislykte forsøk på å komme Tobruk til unnsetning (Operation Brevity og Operation Battleaxe). At begge slo feil, må også tilskrives at angrepene var for hastige og dårlig forberedt, noe som igjen må ses i sammenheng med Churchills store utålmodighet.
For Rommel var erobringen av Tobruk svært viktig av logistiske grunner, og at han mislyktes med det satte hans karriere i fare. Han var også utålmodig, slik at de dårlig forberedte angrepene i mindre skala som han iverksatte, alle kunne slås tilbake av forsvarerne. Etter en tid var situasjonen slik at et eventuelt utbruddsforsøk fra Tobruk høyst sannsynlig ville kunne nå frem til El Adem. Dette ville ha kuttet Afrikakorpsets kommunikasjonslinjer. Men general Morshead skjønte ikke hvilken mulighet han hadde; hans militæretterretning overvurderte de tyske styrkenes størrelse.
Rommel var i en vanskelig situasjon, men fikk ikke de forsterkninger han bad så innstendig om. Han var ikke populær i den tyske overkommando etter sitt brudd på ordren om ikke å avansere forbi Maradah, men uansett hadde Berlin lite å avse ettersom hovedfokus nå var satt på den massive troppeoppbyggingen før det planlagte angrepet på Sovjetunionen. Halder, som aldri hadde vært noen Rommel-beundrer, og som nå var svært bekymret over de store tapene småangrepene mot Tobruk hadde ført til, sendte general Friedrich Paulus for å sette Rommel på plass. General Paulus forbød Rommel å fortsette småangrepene, men heller planlegge et systematisk storangrep.
Den britiske øverstkommanderende, general Wavell, hadde heller ikke gjort det så skarpt; hans Operation Battleaxe hadde vært en kostbar fiasko, og han ble byttet ut med øverstkommanderende for India, general Claude Auchinleck. Nå ble det Auchinlecks tur å sette i gang en storoffensiv for å komme Tobruk til unnsetning. Angrepsplanen hans inneholdt en finte som skulle lokke tyskerne til et motangrep nettopp der britene ønsket seg det. Men da Rommel ikke spilte på lag, men ble stående, ble det britene som foretok seg noe overilet og rykket for langt frem. De hadde imidlertid ilt forbi både minefelter og antitankposisjoner, og hadde også forsømt å føre frem tilstrekkelig artilleri. Dermed ble de et lett bytte for tyskerne.
Rommel, som frem til dette tidspunktet hadde forholdt seg meget smart, gikk da alt for overmodig til verks. Igjen så han bort fra råd fra sine offiserer og bestemte seg for å presse britene enda lenger mot øst og forbi deres utgangsposisjon. Han la også inn en omgående flankemanøver i ørkenen. Rommel visste at det ville bli et drøyt stykke for hans styrker under vanlige forhold, men hadde kanskje overbevist seg selv om at den britiske soldat nå sikkert var så traumatisert av det blodige kaoset de hadde vært igjennom, at de ville legge på flukt ved synet av de første tyske stridsvognene som nærmet seg. Men: Slik gikk det ikke. Hans styrker led kraftig under alliert antistridsvognskyts, og da de spredte seg ut i ørkenlandskapet ble de tatt under effektiv beskytning fra RAF. Tyskerne klarte ikke en gang å holde sine egne utgangsposisjoner. Forvirringen var så stor at Rommel og hans stab på et tidspunkt dumpet opp i et nyzealandsk felthospital som fremdeles var under alliert kontroll. Rommel «spurte om det var noe de trengte, lovet britene (sic) medisinsk utstyr og kjørte uhindret unna».
Crusader ble til slutt et nederlag for Rommel. Etter flere ukers kamper beordret Rommel retrett av alle sine styrker fra Tobruk-området (7. desember 1941) og mot El Agheila. De allierte fulgte på og håpet å avskjære de retirerende tyske styrkene. Men Rommels motangrep den 20. januar 1942 rev opp de allierte styrkene. Afrikakorpset gjeninntok Benghazi, og de allierte trakk seg tilbake mot Tobruk der de begynte å bygge forsvarsstillinger. Den 24. mai 1942 gikk Rommel til angrep. Britene ble grundig nedkjempet i en klassisk Blitzkrieg, og i løpet av noen uker var de presset tilbake inn i Egypt. Rommels offensiv ble til slutt stoppet ved den lille jernbanestasjonen El Alamein, snaut 100 km fra Kairo. Rommel tapte det første og månedslange slaget ved El Alamein (1. juli|1.–27. juli 1942) fordi han led under ørkenkrigens evige problem: lange forsyningslinjer. Britene var derimot svært nær sine forsyningsbaser og hadde uthvilte tropper til disposisjon. Rommel forsøkte å slå seg igjennom de britiske linjene ved slaget ved Alam Haifa. Han ble stanset av den nylig ankomne britiske kommandanten, generalløytnant Bernard Montgomery. Med dette hadde de allierte stoppet aksemaktenes fremrykking mot Kairo.
Med britiske styrker fra Malta som forhindret forsyninger fra sjøen, og de massive distansene de måtte dekke i ørkenen, kunne ikke Rommel holde El Alamein for alltid. Likevel holdt han stand frem til det andre slaget ved El Alamein (21. oktober – 2. november 1942). Rommel var i Europa da britene angrep, men vendte raskt tilbake til fronten.
Hitler nektet å oppgi Afrika, og Rommel måtte derfor gå i stilling i de gamle franske grensebefestningene i Mareth-linjen i Tunisia. Disse ble raskt nedkjempet, blant annet takket være den britiske Churchill-stridsvognens overlegne evner til å klatre. Rommel forlot deretter Afrika etter å ha blitt hjemkalt av Hitler, og de gjenværende delene av Afrikakorpset endte i alliert krigsfangenskap etter kapitulasjon ved Tunis 13. mai 1943.
Rommel kommuniserte direkte med Hitler fra Nord-Afrika og gikk utenom tysk/italiensk hovedkvarter. Rommels assistent, SS-offiseren Alfred Berndt, beholdt kontakten med sin tidligere sjef, Joseph Goebbels. Rommel brukte i noen tilfeller den gode forbindelsen til Goebbels for å påvirke Hitler. Goebbels bidro også til å skape Rommels omdømme i Tyskland.
Kringvarp Føroya
Historie
Útvarp Føroya startet sine sendinger i 1957. Den første fjernsynsmasten ble vedtatt utbygd av Lagtinget i 1969, men Sjónvarp Føroya ble ikke stiftet som selskap før i 1981. Fasilitetene i Tórshavn stod ferdige i 1983, og de første regulære sendingene begynte 1. september 1984. Fjernsynet og radioens historie på Færøyene er derfor den korteste i Europa.
Grunnkretser i Midt-Telemark kommune
Grunnkretser i Midt-Telemark kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Midt-Telemark kommune, Vestfold og Telemark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Kringvarp Føroya
Historie
Etter sammenslåingen har både Útvarp Føroya og Sjónvarp Føroya beholdt sine kanalnavn, selv om konsernet bak altså heter Kringvarp Føroya og egenproduserte programmer på Sjónvarp Føroya ofte krediteres Kringvarp Føroya. Den mest fremtredende egenproduksjonen hos fjernsynskanalen er fortsatt Dagur og vika, og radiokanalen har fortsatt sine egne Útvarpstíðindini.
Erwin Rommel
Frankrike 1943–1944
Rommel tilbragte sommeren 1943 i Italia, og i Tyskland var han en tid rådgiver ved Hitlers hovedkvarter. I november 1943 ble han sjef for armégruppe B som hadde ansvaret for forsvaret av den franske kysten mot en mulig alliert invasjon. Forsvaret gikk under betegnelsen Atlanterhavsvollen (Atlantikwall), ettersom kystbefestninger var sentralt i strategien. Etter sine erfaringer fra Afrika konkluderte Rommel at ethvert offensivt trekk var umulig på grunn av de alliertes overlegenhet i luften. Han argumenterte sterkt for at stridsvognene skulle holdes så nær fronten som mulig, så de ikke måtte kjøre lange strekninger når et slag startet. Han ville stoppe invasjonen på strendene og argumenterte for at tyske styrker måtte flyttes nær strendene i Normandie.
Imidlertid følte hans kommandant Gerd von Rundstedt at det på grunn av den britiske marinens styrke ikke var mulig å gjøre dette på strendene. Han ville at stridsvognene skulle organiseres i store enheter godt inne i innlandet, nær Paris, slik at de allierte kunne få komme inn i Frankrike og deretter bli slått. Da han ble bedt om å velge en plan, nølte kansleren og valgte en mellomløsning, hvor han plasserte dem i midten, for langt borte til å kunne gjøre nytte for Rommel, og ikke langt nok vekk for Rundstedt.
Da de allierte startet invasjonen natt til 6. juni 1944, tok de bokstavelig talt tyskerne på senga. Dagen før hadde de tyske meteorologer meldt om et tilstundende uvær som syntes å gjøre en invasjon umulig. Rommel var samtidig dratt hjem i Tyskland for å feire sin kone Lucies 50-årsdag. Flere høye offiserer var fraværende: Befalshaver for den tyske 7. armé, generaloberst Friedrich Dollmann, var i Rennes på en planøvelse; kommandøren for 1. SS-panserkorps, obergruppenführer Sepp Dietrich, var i Brussel. På D-dagen var en rekke tyske stridsvognsenheter, særlig 12. SS-panserdivisjon Hitlerjugend under ledelse av Kurt Meyer, nær nok Normandiekysten til at de kunne ha hatt en vesentlig innvirkning. Men Hitler hadde gitt forhåndsordre mot å frigi noen stridsvognsreserver; han og hans militære stab var blitt narret av de allierte til å tro at hovedinvasjonen ville komme ved Calais, og at Normandie følgelig måtte være en avledningsmanøver. Panser-reserven ble dermed ikke satt inn i Normandie fordi ingen turde å vekke Hitler som måtte gi slik tillatelse.
Kringvarp Føroya
Historie
I 2008 ble nåværende direktør, Annika M. Jacobsen, ansatt da Jógvan Jespersen gikk av 1. april.
Erwin Rommel
Attentatet mot Hitler og Rommels selvmord
En langvarig rekonvalesens fulgte. Skadene gjorde at Rommel ikke lenger var i tjeneste ved fronten i Frankrike og han kunne heller ikke være direkte involvert i forsøket på regimeskifte 20. juli. I mellomtiden fikk sikkerhetspolitiet mistanke om at Rommel hadde forbindelse til det mislykkede 20. juli-attentatet mot Hitler. Bormann var sikker på at det var tilfelle, mens Goebbels tvilte. Styrkende for mistanken var rapporter om at Rommel under sitt sykeleie hadde kommet med omfattende og ramsalt kritikk mot nasjonalsosialistene inkompetente lederskap, og at en av de sammensvorne – Rommels egen stabssjef, Hans Speidel – for å dekke over sin egen rolle påstod at det var Rommel (ikke ham selv) som hadde utstedt opprørsordrene og at han selv var blitt forhindret fra å melde fra.