cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Makrell
Levevis
Makrellen er en utpreget stimfisk og stimene kan bli enorme. Det er rapportert om stimer som er 9 km lange, 4 km brede og 40 m dype. Av og til inngår andre arter, som hestmakrell, i stimene. Om sommeren lever makrellen pelagisk i de øvre vannlagene, mens den om vinteren oppholder seg på 200–250 m dyp. Den er hovedsakelig utbredt i kaldt og temperert vann over kontinentalsoklene. Arten foretrekker en vanntemperatur høyere enn 6 °C.
Aija (navn)
Aija er et latvisk kvinnenavn som kan bety «vogge» og et finsk kvinnenavn med flere opprinnelser. Navnet er vanlig i Latvia.
Etymologi
Latviske Aija har usikker opprinnelse, men har vært assosiert med verbet aijāt, «å vugge», og substantivet aijas, «vugge».
Finske Aija har flere opprinnelser. Det kan være:
Aia, Aja og Aya er varianter av navnet, men har også andre opprinnelser.
Makrell
Levevis
Den viktigste føden for makrell er plankton, for eksempel hoppekreps og krill, som siles ut av vannet ved hjelp av gjellene. Den tar også krabbelarver, pilormer, sildefisker og torskefisker. Kannibalisme er heller ikke uvanlig. Under overvintringen tar makrellen til seg liten eller ingen næring.
Selçuk
Selçuk er en by med 35 991 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen İzmir. Den ligger nord for Söke, nordøst for Kuşadası, sør for Torbalı, sørvest for Tire, øst for Egeerhavet og vest for Germencik.
Aija (navn)
Utbredelse
Aija ble tatt i bruk i Lativa på begynnelsen av 1900-tallet samtidig med mange andre nye latviske navn.
Aija har navnedag i Latvia og Finland:
Aija er i dag et vanlig navn i Latvia. I Finland er navnet noe mindre brukt.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Makrell
Levevis
Det meste av gytingen skjer i nærheten av kystene. Hos den østlige populasjonen skjer gytingen i februar–mai utenfor Spania og Portugal, i mars–juli vest for Irland og Storbritannia, og i mai–juli i Nordsjøen og Skagerrak. En gjennomsnittlig hunn gyter mellom 200 000 og 450 000 egg i løpet av en sesong.
Transmile Air Service
Transmiles flåte består av 9 Boeing 727-200F fly, 4 McDonnell Douglas MD-11 fly, og 3 Boeing 737-200C. 737-flyene flys av Gading Sari for POS Malaysia
Makrell
Levevis
Eggene svever fritt i vannet og klekkes etter 5–7 døgn. Larvene driver med havstrømmene til de er ca. 10 mm og går da over til et aktivt levevis. Ett år gamle makreller er omtrent 21 cm, og to år gamle makreller 28 cm. Kjønnsmodenhet inntreffer når den er rundt 30 cm lang. Makrellen kan bli over 20 år gammel.
Utbredelse
Det er to adskilte populasjoner av makrell vest og øst i Nord-Atlanteren, og det er liten eller ingen utveksling av individer mellom dem. Den vestlige populasjonen finnes fra Labrador i Canada sørover til Cape Lookout i Nord-Carolina i USA. Gyteområdet til denne populasjonen strekker seg fra Chesapeake Bay til Newfoundland.
Den østlige populasjonen er utbredt fra Nordvest-Afrika til Færøyene, Island og Murmankysten. Makrell finnes også i Middelhavet og Svartehavet, og om sommeren vandrer den inn i Østersjøen til Åland, og en sjelden gang helt nord til Haparanda.
Makrellen øst i Atlanterhavet omfatter tre ulike bestander: nordsjømakrell som gyter sentralt i Nordsjøen og Skagerrak, vestlig makrell som gyter vest av De britiske øyer og sørlig makrell som gyter i spanske og portugisiske farvann. Bestandene kan ikke skilles i fiskerisammenheng og forvaltes samlet som nordøstatlantisk makrell.
Den vestlige og sørlige makrellen vandrer etter gyting til Norskehavet, Nordsjøen og Skagerrak, der den blander seg med nordsjømakrellen. Den sørlige og vestlige makrellen blir i disse områdene hele høsten og utover vinteren til desember–mars, før den vandrer tilbake til gyteområdene. Nordsjømakrellen overvintrer utenfor Vestlandet og i den ytre del av Norskerenna nord til Vikingbanken.
Makrellen i det østlige Middelhavet er genetisk adskilt fra bestanden i den vestre delen. Det er derimot ingen klare genetiske forskjeller mellom bestandene vest i Middelhavet og øst i Atlanterhavet.
Endringer i utbredelse
Global oppvarming ser ut til å påvirke makrellens vandringsmønster. Temperaturen har steget mye i det nordøstlige Atlanterhavet, og samtidig har det blitt mye mindre dyreplankton. Raudåte, krill og amfipoder er viktig føde for makrell, og de største konsentrasjonene av disse artene finnes nå i fronten mellom atlantisk og arktisk vann. Makrellen har utvidet utbredelsen nordover til Bjørnøya og vestover til Island og Jan Mayen. I 2009 ble det funnet gytende makrell helt nord til Sandnessjøen, og i 2013 ble det fisket makrell i Isfjorden på Svalbard.
Biomassen av makrell i det nordøstlige Atlanterhavet har økt fra 1,96 millioner tonn i 2007 til 8,77 millioner tonn i 2014. I det samme tidsrommet har utbredelsesområdet økt fra 1,3 millioner km² til 2,9 millioner km².
Populasjonen i det vestlige Atlanterhavet er også blitt påvirket av klimaendringene. I løpet av de siste 40 årene har utbredelsesområdet forskjøvet seg 250 km mot nord og øst. Det har også skjedd en forflytning fra dypt vann inn på kontinentalsokkelen.
Enkelte norske havforskere mener at bestanden av makrell i Norskehavet er alt for stor og at makrellen tømmer havområdet for dyreplankton. Tidligere begrenset hval, makrellstørje og hai bestandene av pelagisk fisk som sild, makrell og kolmule, men det er nå for få av disse predatorene. Sjøfugl som krykkje og lunde og fisk som sild og laks er i tilbakegang på grunn av den store makrellbestanden.
Fiske
Makrell er en svært ettertraktet art både i kommersielt fiske og i sportsfiske. Fisket etter makrell foregår hovedsakelig i sommerhalvåret. Deltakelsen av fartøy varierer fra båter som driver med garn og dorg på kysten, til store havgående ringnotsnurpere.
Norges Makrellag ble stiftet 19. januar 1939 i Kristiansand, med enerett til å omsette makrell visse deler av året. Fisket var særlig utbredt i Skagerrak og Nordsjøen, og midt på 1950-tallet lå avdelingskontorene i Haugesund, Langesund og Fredrikstad i tillegg til hovedkontoret i Kristiansand, som sentrum for fire store mottaksdistrikter.
Da silda forsvant på 1960-tallet, gikk mange fiskere over til å fiske makrell, og i 1967 var den norske fangsten 868 588 tonn. Bestanden ble raskt redusert, og i 1981 ble det tatt bare 62 098 tonn. Fangstene tok seg så opp igjen og årlig fangst i perioden 1984–2007 lå mellom 120 000 og 260 000 tonn.
I 2011 var den norske fangsten 207 954 tonn. Det meste av dette ble eksportert, og verdien av norsk makrelleksport var 3,5 milliarder kroner i 2011. Japan er det viktigste markedet for norsk makrell. Her selges fisken som lettsaltede fileter, som brukes i den populære retten shio saba.
Også internasjonalt var det en sterk økning i makrellfisket på slutten av 1960-tallet. Mens det i 1961 i hele utbredelsesområdet bare ble tatt 157 977 tonn, ble det i 1967 ble det tatt 1 023 865 tonn. I 1975 var det en rekordfangst på 1 092 759 tonn. I ettertid har fangstene blitt redusert og lå i perioden 1980–2009 mellom 548 000 og 855 000 tonn. I 2010 ble det tatt 887 314 tonn og i 2011 ble fangsten 944 748 tonn. Storbritannia og Norge er landene med størst fangst.
Antonov An-124
Antonov An-124 Ruslan (NATO-kallenavn: Condor) er et ukrainsk transportfly produsert av Antonov. Det er verdens største serieproduserte transportfly, og var inntil byggingen av Antonov An-225 også verdens største fly. Under utviklingen var flyet kjent som An-400 og An-40 i vesten. Flyet fløy for første gang 26. desember 1982, og over 40 fly er i dag i tjeneste i Ukraina og Russland. Også i Libya og Dubai har to sivile flyselskaper tatt An-124 i bruk. Flyet ligner fysisk på det amerikanske Lockheed C-5 Galaxy.
Tjeneste
An-124 har blitt brukt til å frakte lokomotiv, kraftturbiner, lystbåter, flyskrog og annet større gods. An-124 kan knele, noe som gjør lasting av flyet mye lettere. Opptil 150 tonn kan fraktes på den militære utgaven, og i tillegg er det plass til 88 passasjerer bak cockpiten.
Uten spesielle foranstaltninger fraktet flyet 21 vanlige personbiler, med mye av flykroppens volum uutnyttet. An-124 ble da utstyrt ned nedfellbare «gallerier» slik at biler kunne lastes i to dekk, noe som gav muligheter til å kunne frakte 53 biler samtidig.
Siden flytypen egentlig var beregnet på begrenset militært bruk ble den opprinnelige An-124 bygget for 7 500 flytimer, men grunnet press fra kommersielle aktører har fly bygd etter 2000 (An-124-100) en levetid på 24 000 flytimer. Det er også planer om å øke levetiden på eldre flyskrog.
Makrell
Forvaltning
I perioden 2010–2013 ble det holdt hele 13 forhandlingsrunder om forvaltning av makrell, uten at de fire partene ble enige. Norge og EU har derfor hvert år inngått bilaterale avtaler. Mange på Island og Færøyene mener at det norske synet er et utslag av grådighet. Ingen av partene er blitt enige om en avtale for 2014, og Norge har derfor ensidig fastsatt en kvote for 2014 på 150 000 tonn for norske fartøyer.
Antonov An-124
Tjeneste
Tyskland planlegger å lease An-124-fly for NATO-operasjoner inntil Airbus A400M blir tilgjengelig. Boeing har også brukt det russiske fraktselskapet Volga-Dnepr til å frakte General Electric GE90-motorene som brukes i Boeing 777 til deres anlegg i Everett, Washington. Airbus bruker det russiske transportselskapet Polet airlines til frakt av sine motorer til superjumboen Airbus A380.
Makrell
Som mat
Makrell er en utmerket matfisk og spises både syltet, kokt, stekt, grillet og røkt. Makrell i tomat er et populært pålegg i Skandinavia og Storbritannia. I Norge har makrell tradisjonelt kun blitt spist på Øst- og Sørlandet. I andre deler av landet er makrell blitt regnet som en «ufisk», på linje med breiflabb og steinbit. Vandrehistorier om at makrellen er en liketer er svært utbredt.
Antonov An-124
Ulykker
Inntil 2005 hadde det vært fire større ulykker med An-124 med 97 omkomne totalt.
Makrell
Som mat
Makrell er kjent i middelhavsområdet fra før-romersk tid. Cádiz i Spania var et senter for salting, sylting og gjæring av fisk og produksjon av fiskesausen garum, som ble solgt blant annet til byer i det kartagiske riket, som varte fra ca. 650 til ca. 200 f.Kr. Makrell var ett av de syv mye brukte fiskeslagene i denne produksjonen. Romerne brukte mye saltet makrell. Den er en vanlig matfisk i dag og brukes både syltet, grillet, ovnsbakt i papir og pannestekt med saus. Fisk, blant annet makrell, var viktig i kostholdet til lenapeene, stammen som befolket nåværende New York City og områdene sørover da europeerne kom tidlig på 1600-tallet. Det polskjødiske brødet bialy med røkemakrell, rømme og grønt (eng. Mackerel Bialys) er tatt med som en av byens kultoppskrifter i en bok fra 2012.
Antonov An-124
Sivile operatører
Aeroflot, Volga-Dnepr, Polet Airlines, Antonov Design Bureau, Maximus Air Cargo, Abu Dhabi. Libian Arab Air Cargo, Tripoli
Militære operatører
Sovjetunionen, Russland
Makrell
Som mat
Innholdet av omega-3-fettsyrer er høyt, og makrell regnes som svært sunn mat. Andre steder i verden kan nærstående arter inneholde mye kvikksølv, så en må begrense inntaket, men makrell som selges i Norge er trygg. En undersøkelse foretatt av Nasjonalt institutt for ernærings- og sjømatforskning viser at nordeuropeisk makrell inneholder svært lite av både kvikksølv, dioksiner, PCB og andre miljøgifter.
På rett spor
På rett spor er et musikkalbum med Dakota. Albumet ble utgitt den 20. januar 2012 via selskapet Tylden & co. Dette er gruppas debutalbum og er innspilt i Larsville Studio i Stugudalen med Lars Lien.
VM i ishockey for menn 1950
Verdensmesterskapet i ishockey i 1950 ble arrangert i London, Storbritannia, 13. mars til 22. mars. Ni lag deltok, tre grupper der de to beste gikk videre til finalegruppen. Ishockeyturneringen var også det 28. europamesterskap.
Tabell
Sverige og USA videre til finalegruppen.
Giovanni Giacomo Panciroli
Giovanni Giacomo Panciroli (født 1587 i Roma, død 3. september 1651 i Quirinalpalasset i samme by) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var kardinalstatssekretær fra 1644 til sin død.
Tidlig karriere
Panciroli (navnet er også skrevet Panziroli og Pancirole) var sønn av en skredder fra Roma. Han ble utdannet i Roma, og tok doktorgrad i utroque iure, det vil si både sivil- og kirkerett, i 1605. Han ble advokat ved Den romerske kurie, og fulgte Den hellige stols nuntius til først Napoli og siden Spania, Giambattista Pamphilij (senere pave Innocent X).
Tilbake i Roma kom han i tjeneste under kardinal Francesco Barberini. Han fikk en rekke verv ved kurien.
Biskop
I 1641 ble han titulærpatriark av Konstantinopel, og han ble bispeviet i januar 1642 av kardinal Giulio Cesare Sanchetti, som ble assistert som medkonsekrerende av titularerkebiskop Lelio Falconieri, og av biskop Alessandro Castracani av Nicastro.
Statssekretær
Samme år ble han utnevnt til kardinalstatssekretær, et embede han utøvet i samarbeide med pavens kardinalnepote Camillo Francesco Maria Pamphili frem til januar 1647. Da la Pamphili ned sin kardinalsverdighet for å kunne inngå ekteskap med Olimpia Aldobrandini. Denne fratredenen økte kardinal Pancirolis rolle, slik at han utøvde en myndighet i den romerske kurie som var uvanlig for noen som ikke var i slekt med paven, selv for en statssekretær. Dette var en stilling som den gangen i utgangspunktet var av mindre betydning og lavere rang enn den som den fikk senere. Samtidig hadde han å forholde seg til den betydelige innflytelsen som Donna Olimpia hadde på sin svoger, paven. Denne situasjonen var til tider et problem som reduserte kuriens effektivitet.
Panciroli døde 3. september 1651 i Roma, og ble gravlagt nær høyalteret i kirken San Silvestro al Quirinale.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Anne-Caroline Chausson
Anne-Caroline Chausson (født 8. oktober 1977 i Dijon, Frankrike) er en fransk terrengsyklist, verdensmester i utfor og four-cross, Europamester i utfor, og olympisk mester i BMX. Hun har vunnet tretten Union Cycliste Internationale senior verdensmesterskap, fjorten kontinentale mesterskap og verdenscupen i terrengsykling sammenlagt syv ganger.
Chausson ble innlemmet i æresgalleriet The Mountain Bike Hall of Fame i 2009. Hun er tildelt Æreslegionen.
Åkrehamn
Åkrehamn er en by på Karmøy i Rogaland, med bystatus fra 2002. Byen inngikk i tettstedet Åkrehamn/Veavågen sammen med Vedavågen. Dette tettstedet hadde 10,540 innbyggere 1. januar 2013. Fra 2014 ble det regnet som eget tettsted med innbyggere. Åkrehamn har kort avstand til de to andre byene på Karmøy, Kopervik og Skudeneshavn, og til Haugesund på fastlandet.
På Åkra ligger Åkrehamn videregående skole (yrkesfaglig). Her ligger også Åkra gamle kirke, Åkra nye kirke og den nye Åkrahallen som kom i 2020.
Åkrehamn har fostret Jostein Grindhaug, Karl Magnus Sjøen og Jesper Saltvik Pedersen.
Åkrasanden ble i 2014 kåret til Norges flotteste strand, og fikk det blå flagget som er symbol på internasjonal miljøsertifisering for strender og marinaer.
Åkrehamn Kystmuseum viser hvordan livet på Åkrehamn var før i tiden, museet har også mye informasjon om kontakten mellom Vest-Karmøy og USA.
Åkrehamn tilbyr flotte naturopplevelser, en av dem er turen langs natur-og kulturstien som strekker seg mellom Åkra og Ferkingstad, her ligger fornminner og kulturminner som er å se langs strekningen.
EM i friidrett 1994 – Spydkast kvinner
Øvelsen Spydkast kvinner ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland ble avholdt 11. august (kvalifisering) og 12. august (finalen) med 22 deltagere.
Trine Hattestad representerte Norge og ble europamester.
Gildeskål
Gildeskål (pitesamisk: Årrjelij-Bájjdár – «Sør-Beiarn») er en kommune i Salten i Nordland. Den grenser i nord mot Bodø, i øst mot Beiarn og i sør mot Meløy. Kystriksveien passerer gjennom kommunen. Gildeskål kommune er vennskapskommune med Lodejnoje Pole i Leningrad oblast.
Navn
Navnet Gildeskål kommer trolig av norrønt gildaskáli som betyr møtested for et gilde. Også en samisk opprinnelse, Jilleskávvle, er forslått. Navnet skal bety den "vestre skåla".
Gildeskål ligger i pitesamisk område og heter Årrjelij-Bájjdár på pitesamisk. Bájjdár er det samiske navnet på Beiarn, som frem til 1853 var del av kommunen. Årrjelij betyr "sør for" eller "sørover". Trolig heter Gildeskål "Sør-Beiarn" fordi kommunen ligger sørover langs kysten fra Beiarfjorden, til tross for at kommunen som helhet ligger vest for Beiarn.
Navnet Giltskállo er også dokumentert. Skállo kommer fra norrønt skáli og viser langvarig samisk tilstedeværelse og tidlig språkkontakt mellom samisk og norrønt.
Geografi
Gildeskål er en kystkommune og består av både fastland og en rekke øyer. De største øyene er Sandhornøya, Sørarnøya, Nordarnøya, Fugløya, Fleina og Femris samt øygruppa Fleinvær (bl a Sørvær og Mevær). Fastlandet består av en strandslette som går over til fjellområder øst i kommunen. Innsjøen Fellvatnet ligger i kommunen. Kommunesenteret er Inndyr.
Næringsliv
Tradisjonelt er kommunen en jordbruks- og fiskerikommune. I dag er havbruk største næring, med GIFAS på Inndyr og Salten N950 på Sørarnøy som største aktører, men også turisme samt private og offentlige servicetjenester viktige næringsveier. Forsvaret har en VLF-antennestasjon for kommunikasjon med ubåter i Novika. Det er steinbrudd på Mårnes. Ved Sundefjorddalselva ligger Sjøfossen kraftverk.
Kultur
Teologen og dikteren Elias Blix var fra Sandhornøya. Det arrangeres et Olsokstevne hvert år som blant annet hedrer Blix. I 2011 var det 175 år siden Elias Blix ble født, og i den forbindelse holdt Gildeskål kommune et stort jubileum med en rekke varierte kuturarrangementer flere steder i kommunen.
Kommunen er deltaker i Skulpturlandskap Nordland med kunstverket «Den glömda staden.»
Tusenårssted
Gildeskål kirkested, som ligger ca. 3 km fra Inndyr sentrum, har to kirker og er kommunens tusenårssted. Den nyeste kirken er fra 1881, mens Gildeskål gamle kirke er ei steinkirke fra ca. 1130. Denne er omtalt som en av de viktigste steinkirkene i Nordland, blant «de fem store» fra norsk høymiddelalder (1150–1300). De andre fire finnes i Alstahaug, Herøy, Dønnes og Bodø (Bodin). Kirkestedet består også av prestegård, forpakterbolig, stall og fjøs.
Kringkastingsorkestret
Kringkastingsorkestret, kjent som KORK, er NRKs eget konsertorkester og skal stå til disposisjon for radio, fjernsyn og nett. Det ble etablert 1. september 1946 i Oslo, og orkestret hadde 54 fast ansatte musikere i 2018. Daglig arbeidsplass er Store Studio på Marienlyst i Oslo, som har vært orkestrets hjem fra første dag. Petr Popelka er sjefdirigent per 2021.
Historikk
Kringkastingsorkestret var opprinnelig et 24-mannsorkester, satt sammen av Gunnar Knudsens radioensemble og Øivind Berghs Bristol-orkester. Øivind Bergh var Kringkastingsorkestrets faste kapellmester fra starten i 1946 til sin avgang i 1976. Kringkastingsorkestret hadde sin første storhetstid i radioens gullalder med den ukentlige Meloditimen i en årrekke fra Store Studio. Kringkastingsorkestret har vært og er aktiv bidragsyter ved blant annet Melodi Grand Prix og Spellemannprisen. I 1976 overtok Sverre Bruland som dirigent for Kringkastingsorkestret som da hadde 48 musikere.
Bruland var sjefdirigent frem til 1988. Senere har orkestret vært ledet av sjefdirigentene Avi Ostrowsky (1988–1992), Ari Rasilainen (1993–2002) og Rolf Gupta (2003–2006). Fra høsten 2009 overtok den danske dirigenten Thomas Søndergård som sjefdirigent, og som 1. gjestedirigent er Andrew Manze knyttet til orkestret. I 2013 overtok den peruanske dirigenten Miguel Harth-Bedoya. Tsjekkiske Petr Popelka ble dirigent fra høsten 2020.
Organisasjon
Orkesteret er underlagt NRKs kultursjef og administreres av orkestersjef Rolf Lennart Stensø som overtok etter Martin Revheim i 2009 da denne fratrådte for å kunne tiltre som direktør for Norsk Musikkinformasjon fra 1. september 2009. Tidligere orkestersjefer har vært John Fullman, Holger Gulbrandsen og Reidun Berg. Orkestret har 54 fast ansatte musikere og en administrasjon på 8 medarbeidere. Orkestret forsterkes ved de såkalte Superlørdager som er klassiske symfonikonserter.
Etter turbulens rundt eksistensberettigelsen rundt årtusenskiftet i vedtok NRK i 2005 at kringkasteren «skal holde et fast orkester som dekker et bredt repertoar fra underholdningsmusikk til symfonisk musikk». Etter årtusenskiftet har orkesteret i større grad turnert, blant annet under Den kulturelle skolesekken, i regi av Kultur- og kirkedepartementet. Orkesteret har også gjort seg mer kommersielt og folkelig, blant annet ved å spille med band og artister som Vamp, Lido, Dimmu Borgir og Turboneger. Høsten 2014 var orkesteret hovedattraksjon i tv-serien Da KORK kom til bygda på NRK1.
Litteratur
KORK og dets musikere ble portrettert i boken 53 musikere møter 53 fotografer (Messel forlag, 2002), i reality-serien Orkesterliv på NRK (2006) og i humorserien Coda KORK på NRK (2021)
Pierluigi Pairetto
Pierluigi Pairetto (født 15. juli 1952 i Torino) er en italiensk fotballdommer som ble dømt i forbindelse med dommerskandalen i italiensk fotball 2006. Han har dømt kamper i fotball-VM 1990 og 94 og i fotball-EM 92 og 96.
Det Norske Luftfartselskap
Det Norske Luftfartselskap (DNL) var Norges nasjonale flyselskap frem til 1948 og et av selskapene som fusjonerte til SAS.
Historie
Det Norske Luftfartselskap ble stiftet i 1933 og i de første årene drev selskapet tilbringertjeneste til Gressholmen sjøflyhavn ledet av Bernt Balchen og Terje Rabben. I 1935 anskaffet selskapet sine første fly; en Junkers W 34 som ble registrert i Norges luftfartøyregister den 1. juni 1935 fikk kjennetegnet LN-DAB. Flyet ble døpt «Ternen» og satt inn på en postrute mellom Oslo og København via Gøteborg, og et større Junkers Ju 52 sjøfly med kjennetegn LN-DAE som fikk navnet «Havørn».
DNL opererte kystruten sommersesongen 1936 – 1939, og hadde startet opp sommerens program da Norge ble besatt 9. april 1940 og de to flyene «Falken» og «Hauken» ble beslaglagt av okkupasjonsmakten.
I 1936 signerte selskapet en avtale med Pan American World Airways om en felles atlanterhavsrute. Pan American skulle fly strekningen New York-Reykjavík med sine Clipper fly og DNL skulle fly fra Reykjavík til Bergen med en nyinnkjøpt Sikorsky S-43 som ble registrert LN-DAG og fikk navnet «Valkyrien». Like etterpå brøt Pan American avtalen uten begrunnelse og DNL ble sittende igjen med et fly som selskapet nå ikke hadde behov for. Flyet ble i en kort tid brukt på sommerruten Oslo-Stockholm, men ble senere solgt til Frankrike. Bernt Balchen som hadde forhandlet med Pan Americans direktør Juan Trippe om avtalen, uttalte senere at «det var vi som ble sittende igjen med ungen og skammen».
Etter en stans mens krigshandlingene pågikk ble det gjenopptatt en midlertidig kystrute med norske passasjerer og norsk post med de gamle DNL-maskinene, trolig «Najaden», nå med en tysk flyver i cockpit sammen med det norske mannskapet. Dette rutetilbudet ble holdt vedlike frem til høsten 1941 da alle norske flyvere måtte forlate cockpit. Nord-Norge ruten i 1940 - 1941 ble nå også for første gang fløyet om vinteren.
Selskapet reorganisert
I 1946 ble selskapet reorganisert og stiftet på nytt den 2. juli 1946. Det hadde da ruter til Nord-Norge og europeiske byer, senere New York. Flyparken bestod da av to av de førkrigs Junkers Ju 52, samt fem Ju 52 overtatt fra Luftwaffe og to C-47 militære transportmaskiner ombygget til DC-3 Dakota samt to nye Douglas DC-4 Skymaster. I perioden 1947-1949 ble det innkjøpt fem Short Sandringham til Nord-Norge-ruten. DNL ble slått sammen med DDL og ABA og dannet SAS 1. august 1948. Ved sammenslutningen ble flyparken malt i det nye selskapets farger og logo, et stilisert vikingskip og de tre lands flagg. DC-3 og DC-4-flyene fikk Viking-navn.
Den 28. august 1947 opplevde selskapet det som fortsatt er en av Norges alvorligste flyulykker, kjent som Kvitbjørn-ulykken. Flyet som het «Kvitbjørn» var et Short S.25 Sandringham sjøfly med registrering LN-IAV. Det havarerte i Lødingsfjellet i tåke, rett ved tettstedet Lødingen, ca. 7 mil sør for Harstad på Hinnøya. Flyet var i rute på vei fra Tromsø via Harstad og Bodø til Oslo. Det var et mannskap på 7 og 28 passasjerer ombord (hvorav en fra USA og to fra Tsjekkoslovakia), alle 35 omkom i ulykken. En annen ulykke rammet det nystartede DNL i mai 1946, da en Ju-52 styrtet på Snarøya, se: Snarø-ulykken.
Flåte
Flyparken omfattet i 1948 følgende fly:
Destinasjoner
DNL samarbeidet med flere flyselskaper på sine ruter, blant annet SAS. Da DNL ble med i SAS-gruppen i 1946 samkjørte de to selskapene rutene sine, slik at deres samlede rutenett ble sterkt utvidet. For eksempel opererte DNL de fleste av rutene til København, mens SAS opererte videre derfra til byer lengre unna som Lyon, Dakar og Buenos Aires.
DNL opererte i 1947 selv flyginger til følgende destinasjoner:
Norge: Bergen, Bodø, Brønnøysund, Hammerfest, Haugesund, Harstad, Kirkenes, Kristiansand, Lillehammer, Oslo, Sandnessjøen, Stavanger, Tromsø, Trondheim, Vadsø.
Europa: Amsterdam, Athen, Brussel, Frankfurt am Main, Glasgow, Karlstad, København, London, Marseille, Paris, Praha, Stockholm, Zürich
Hofbräuhaus
Navnet Hofbräuhaus ble benyttet som benevnelse av flere tyske bryggerier som kunne skilte med leveranser til hoffene i tyske delstater. Her følger en liste over de tidligere ekte hoffbryggerier.
Qornet Shehwan
Qornet Shehwan er en landsby i distriktet Metn i guvernementet Libanonfjellene i Libanon.
Hofbräuhaus
Like «ekte» er:
Henri Wernli
Henri Wernli (født 3. juni 1898 i Bern, død 1961) var en sveitsisk bryter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris og 1928 i Amsterdam.
Qornet Shehwan
Religion
Landsbyen er sete for den maronittiske biskopen av Metn, og det ligger en rekke kirker av høy historisk interesse på stedet, deriblant den berømte Sankt Peter og Paulus-kirken.
Hofbräuhaus
Münchens bryggeri har også avleggere i andre verdenshjørner, som:
Henri Wernli
Wernli vant en olympisk sølvmedalje i bryting under Sommer-OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass i den tyngste vektklassen, tungvekt over 87,0 kg, i fristil bak Harry Steel fra USA.
Qornet Shehwan
Utdannelse
Det ligger mange privatskoler i Qornet Shehwan, deriblant den anerkjente Sankt Josef-skolen («Saint Joseph School»), som er en engelskspråklig, maronittisk skole som ble etablert i 1884 og gjenåpnet i 1963.
Kultur
Stiftelsen Pharès Zoghbi er et stort bibliotek i Qornet Shehwan. Biblioteket har en samling på 65 000 bøker, fremfor alt på fransk, men også på en rekke andre språk, som engelsk, arabisk, spansk og portugisisk.
Andrew McDonald
Andrew McDonald (født 1895, død 1965) var en britisk bryter som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
McDonald vant en olympisk bronsemedalje i bryting under Sommer-OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass i den tyngste vektklassen, tungvekt over 87,0 kg, i fristil bak Harry Steel fra USA og Henri Wernli fra Sveits.
Rettskåret tannhjul
Et rettskåret tannhjul eller rettskåret drev er en type tannhjul som består av en sylinder eller disk hvor tennene projiserer radialt. To rettskårne tannhjul vil bare passe sammen dersom de er montert på to parallelle akser, og det skal da ideelt ikke være noen aksial kraftoverføring mellom de to tannhjulene.
Rettskårne tannhjul fungerer utmerket ved moderate hastigheter, men har en tendens til å være støyende ved høye hastigheter. Et alternativ er skråskårne tannhjul (med heliksform) som støyer mindre ved høye hastigheter. Skråskårne tannhjul brukes derfor i girkasser på moderne personbiler. Rettskårne tannhjul brukes likevel i raserbiler på grunn av at de tåler mer belastning, på bekostning av mer støy.
Kemalpaşa (Artvin)
Kemalpaşa er en by med 8 786 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Artvin. Den ligger nordøst for Hopa nordvest for Borçka, sør for Georgia og øst for Svartehavet.
August Ludwig zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg
August Ludwig zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg (født 6. mars 1788 i Berleburg, død 6. januar 1874 i samme sted) var nassauisk general, politiker og ministerpresident. I 1849 var han riksministerpresident for den midlertidige sentralregjering under Frankfurtparlamentet.
Joshua Chamberlain
Joshua Lawrence Chamberlain (8. september 1828 – 24. februar 1914) var en universitetsprofessor fra Maine som meldte seg frivillig inn i nordstatshæren uten å ha hatt noen formell militærutdannelse, og ble en høyt respektert og dekorert offiser under den amerikanske borgerkrig. Han oppnådde rangen brigadegeneral (og midlertidig generalmajor). For hans opptreden ved slaget ved Gettysburg ble han tildel æresmedaljen. Han ble beæret med oppgaven å lede unionstroppene under kapitulasjonsseremonien for Robert E. Lees infanteritropp fra nordlige Virginia ved Appomattox, Virginia. Etter krigen tjente han som en republikansk guvernør over Maine i fire perioder og fortsatte siden som underviser og senere rektor.
Slaget ved Gettysburg
20th Maine stormet nedover bakken, med den venstre flanke roterende kontinuerlig for å la den stormende linjen bevege seg som en hengsledør, hvilket førte til et samtidig frontalangrep og flankemanøver. Mange sydstatssoldater ble fanget, og nordstatsflanken ble reddet. Chamberlain pådro seg en lettere skade i foten i slaget forårsaket av en rikosjerende kule. Grunnet sin standhaftighet av forsvaret av Little Round Top ble hans kallenavn Lion of the Round Top. Senere i 1863, utviklet han malaria og ble fjernet fra aktiv tjeneste inntil han ble frisk.
Karriere etter krigen
Chamberlain forlot hæren kort etter at krigen sluttet og tok tilbake til sin hjemstat Maine. Han ble valgt som republikansk guvernør i Maine i fire ettårsperioder. Heretter vendte han tilbake til Bowdoin College. I 1871 ble han utpekt til president for Bowdoin og bekledte den posten inntil 1883, da han måtte trekke seg tilbake på grunn av dårlig helbred, som skyldtes hans kvestelser fra krigen. Han gjorde også tjeneste som styreesmedlem for det nærliggende Bates Collage fra 1867 til 1871.
I januar 1880 var det uenighet om hvem som var den nyvalgte guvernør i Maine og Maine State House ble besatt av en gruppe bevæpnede menn. Den avtroppende guvernør, Alonzo Garcelon, tilkalte Chamberlain, som var kommandant over Maines milits, for at få ham til å ta kommandoen. Chamberlain sendte de bevæpnede menn hjem, og sørget for at politiet i Augusta hadde kontrol over situasjonen. Han ble i State House i det meste av de kommende 12 dager inntil Maines høyesterett hadde truffet beslutning om hvem som hadde vunnet valget. I mellomtiden var dey trusler om mord og kidnapping og på et tidspunkt gikk han uy og konfronterte en gruppe på 25-30 mann som ville drepe ham. Begge sider forsøkte å bestikke ham ved at gjøre ham til medlem av Senatet. Etter ikke at ha etterkommet noen av sidene i striden ble han ikke senator og hans karriere i politikk var slutt.
Chamberlain gjorde tjeneste som havnekontrollør i Portland (Maine), en føderal utnevnelse, og gikk inn i forretningslivet, bl.a. som eiendomshandler i Florida og en kunstskole i New York dessuten hoteller og jernbaner. Han skrev også atskillige bøker om Maine, undervisning og sine erindringer fra borgerkrigen. Siden han ble alvorlig såret i 1864 og til sin død var han tvunget til å bære en tidlig form for kateter med en pose og gjennomgikk seks operadjoner for at forsøke å kurere det opprinnelige sår og stoppe den feber og de infekdjoner som plaget ham, alt sammen forgjeves. I 1893, 30 år etter slaget som gjorde det 20. Maine berømt ble Chamberlain tildelt Kongressens Medal of Honor for sin innsats ved Gettysburg. I begrunnelsen hylles han for sin heroisme og store utholdenhet i å fastholde stillingen på Little Round Top mot gjentagne angrep og erobre den fremskutte stilling på Great Round Top.
Fra han først ble valgt som guvernør i Maine og resten av livet – selv da han led av konstante smerter og besvær fra sine sår i 1864 – var Chamberlain aktiv i veteranorganisasjonen Grand Army of the Republic og vendte ofte tilbake til Gettysburg, hvor han holdt taler ved soldatenes gjenforeninger.
I 1898, i en alder av 70, og stadig med smerter fra sine sår, meldte han sig som frivillig offiser i den spansk-amerikanske krig. Da han ble vraket kalte han det for en av de største skuffelser i sitt liv.
Som med mange andre kamper i borgerkrigen oppstod der en kontrover, da en av hans underordnede offiserer hevdet at Chamberlain aldri beordret et angrep ved Gettysburg. Påstanden påvirket aldri seriøst Chamberlains berømmelse. I mai 1913 var han så vidt vites i Gettysburg for siste gang mens han var involvert i planleggingen av 50-årsjubileet. På grunn av sviktende helbred kunne han dog ikke delta to måneder senere.
Chamberlain døde av sine sår fra krigen i 1914 i Portland i Maine i en alder av 85, og ligger begravet på Pine Grove Cemetery i Brunswick (Maine) i Maine. Ved sin side da han døde var Dr. Abner Shaw fra Portland, en av de to leger som opererte ham i Petersburg 50 år tidligere. Han var den siste borgerkrigsveteran som døde av sår fra krigen. En samlet gjennomgang av hans journal antyder at det var komplikadjoner fra det sår han fikk i Petersburg som ble hans død.
Hans hjem, som ligger på motsatt side av Maine Street overfor Bowdoin College campus, er i dag et museum som eies av Pejepscot Historical Society, som også vedlikeholder en stor forskningssamling om Chamberlain. Blant de klenodier som fremvises er det miniéprosjektil som nær hadde kostet ham livet ved Petersburg og Don Troianis maleri av angrepet ved Little Round Top.
Acasanga
Acasanga er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Colombia, Ecuador og Peru.
Mie Højlund
Mie Enggrob Højlund (født 24. oktober 1997 i Voldum) er en dansk håndballspiller, som spiller for den danske klubben og det danske kvinnelandslaget.
Diego Della Valle
Diego Della Valle (født 30. desember 1953 i Casette D'Ete, Marche, Italia) er en italiensk foretaksmann.
Della Valle er jurist fra Universitetet i Bologna og arbeidet en kort tid i USA før han i 1975 gikk inn i familiens skobedrift, som han ledet sammen med faren. 1980-tallet var for ham en periode med stor økonomisk ekspansjon, og bedriften utvidet seg i hele Italia og ble notert på børsen. Tod's skotøy ble meget populære, hvilket bidro til at Della Valles økonomiske situasjon forbedret seg betraktelig.
Merkene Hogan, Fay og, fremfor alt, Tod's ble symboler for «made in Italy». I 1996 ble Della Valle utnevnt til ridder av Arbeidets fortjenstorden (it. Cavaliere del Lavoro). Tre år senere gikk han inn i styret for banken Comit, før han i 2002 kjøpte fotballklubben ACF Fiorentina, som han fortsatt eier.
I 1994 var han blant dem som økonomisk støttet Silvio Berlusconi i dannelsen av Forza Italia. Ved valget i 2006 deltok han han i en polemikk med statsminister Berlusconi, og trakk seg fra styret av industriorganisasjonen Confindstria. Han ble tilbudt, men avslo, politiske posisjoner for opposisjonen.
Senere samme år ble han tiltalt og senere dømt for sin rolle i dommerskandalen i italiensk fotball.
American Stars ’N Bars
American Stars 'N Bars er et musikkalbum utgitt av Neil Young sommeren 1977.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Neil Young unntatt hvor annet er angitt.
Claudio Lotito
Claudio Lotito (født 9. mai 1957 i Roma i Italia) er en forretningsmann.
Lotito er utdannet pedagog, gift og har en sønn. Han er president i fotballklubben SS Lazio. For sin rolle i dommerskandalen i italiensk fotball ble han tiltalt og dømt i 2006. Han kom til Lazio i 2004, etter å ha kjøpt ca. 30 % av klubben.
Abel
Abel kan være:
Kristen Gundelach
Kristen Christen Larsen Gundelach (født 20. september 1891 i Kristiansund, død 9. april 1971 i Oslo) var en norsk lyriker, oversetter og skribent. Hans ettermæle er preget av han var aktiv i Nasjonal Samlings kulturarbeid 1940–45.
Soria Moria (TV-serie)
Soria Moria er en norsk dramaserie som ble sendt på NRK1 fra 2000 til 2001. Handlingen var lagt til et gammelt pensjonat kalt Soria Moria som lå i ei norsk skogsbygd. Stedet hadde en lang historie som bygdas storstue, og hit kom politimannen Magnus (Henrik Mestad) etter å ha brutt opp fra storbylivet i Oslo. Her håpte han å få en ny start sammen med sin 13 år gamle sønn Lars, som hadde havnet i et dårlig miljø i byen. De mest sentrale rollene spilles av Henrik Mestad, Ivar Nørve, Marit Østbye, Anne Ryg, Per Christian Ellefsen og Bab Christensen. Serien ble sendt på søndagskvelder.
Kristen Gundelach
Han debuterte med diktsamlingen Liv og lek i 1916, og skrev flere diktsamlinger, også i sonettform. Han oversatte lyrikk fra tysk, fransk, italiensk og spansk, og huskes i dag kanskje best for sine versjoner av Goethes Faust (1943 og 1957), Dantes Den guddommelige komedie (utvalg, 1953) og Vergils Aeneiden (utvalg, 1967). Han skrev også, under ulike psevdonym, kriminal- og underholdningslitteratur.
1945 ble han ekskludert fra Forfatterforeningen, men gjenopptatt 1952. Under landssvikoppgjøret ble han dømt til 8 års straffarbeid, begrenset rettighetstap og inndragelse av 6473 kr.
Soria Moria (TV-serie)
Store deler av serien ble spilt inn på Villa Fridheim, som også huser et eventyrmuseum. Mange av opptakene ble gjort utendørs i skiftende årstider ved Semsvannet i Asker, i Maridalen og i Nordmarka.
Seertallene lå på rundt en halv million hver uke. Per Christian Ellefsen vant Gullruten 2001 i klassen beste TV-skuespiller for serien mens selve serien ble nominert i klassen beste hverdagsdrama/såpe.
Handling
Handlingen finner sted på kråkeslottet Soria Moria i en skogsbygd. Soria Moria er et pensjonat, og har i alle år vært bygdas storstue. Under krigen ble eieren, kalt «Store-Jørgen», skutt av tyskerne her, og gjenferdet hans går igjen på Soria Moria. I starten av serien er det hans barnebarn Ragnhild (Marit Østbye) som driver pensjonatet sammen med ektemannen Håvard (Ivar Nørve), og nevøen deres, den misforståtte Lille-Erling, ønsker desperat å arve pensjonatet. Men så kjøper et tysk firma kråkeslottet, og eks-politimannen Magnus (Henrik Mestad) blir ansatt som bestyrer. Han må forholde seg til nye og gamle innbyggere, og alle deres problemer.
Andre sentrale rollefigurer i serien er forfatteren Ida (Anne Ryg), som finner tonen med Magnus, kjæresteparet Silje (Tove Heyerdahl) og Kent André (Mads Jørgensen), samt Idas autistiske bror Torfinn "Trosten" (Per Christian Ellefsen).
The Fighting Roosevelts
The Fighting Roosevelts er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av William Nigh.
Handling
Filmen var en dramatisering av livet til Theodore Roosevelt frem til han ble valgt til president i USA. Inkludert skildringer av hans ungdomsår, hans medlemskap ved New York State Assembly, hans dager som cowboy og politi-kommissær, assisterende sekretær for marinen, og deretter som leder av Rough Riders under Den spansk-amerikanske krigen.
Wenche Olsen
Wenche Olsen (født 30. november 1965 i Halden) er en norsk politiker (Ap). Hun ble innvalgt på Stortinget for Østfold i 2009, og sitter i helse- og omsorgskomiteen
Olsen har vært medlem av Halden kommunestyre siden 1999. Hun var varaordfører i Halden fra 2007 til 2009 og var i en periode fungerende ordfører.
Wenche Olsen har yrkesmessig i hovedsak vært knyttet til Halden sykehus/Sykehuset Østfold, der hun startet som renholder i 1982 og ble avdelingssjef for renhold og tekstil i 1999. Hun har vært leder av LO i Halden. Som faglig tillitsvalgt og politiker har hun blant annet engasjert seg for nytt sykehus i Halden.
Eneco Tour 2009
Eneco Tour 2009 var et sykkelritt som ble arrangert mellom 18. og 25. august 2009. Dette var den 5. utgaven av Eneco Tour. Rittet startet i Nederland med en prolog på 4,4 km i Rotterdam. Rittet hadde ProTour-status, og i tillegg til de 18 ProTour-lagene var Vacansoleil, Skil-Shimano og Topsport Vlaanderen invitert.
Edvald Boasson Hagen vant to etapper og rittet sammenlagt foran Sylvain Chavanel. Tyler Farrar vant tre etapper.
Guro (TV-serie)
Guro var en norsk barne- og dramaserie på seks episoder som gikk på NRK høsten 1980. Serien var basert på bøkene om Guro, skrevet av Anne-Cath. Vestly. Hovedrollen som Guro ble spilt av Eline Simonsen Haga, mens moren ble spilt av Ane Hoel. Serien var produsert av NRK barne- og ungdomsavdelingen og kostet litt over en million kroner å lage.
Erle er blitt enke, og tar med seg datteren Guro inn til byen for å søke arbeid. Den første tiden må de bo på et pensjonat. Tullemor er dagmamma for Guro mens Erle går på vaktmesterskole hos Bjørn på Tirilltoppen.
Nils M. Arnetvedt
Lærer
Nils M. Arnetvedt tok lærerutdannelse ved Stord seminarium i 1867 og virket i flere år som lærer, blant annet ved Søndre Bergenhus Amtskule i Mjeldalen og ved Kronengen skole i Bergen. Samtidig var han aktiv i indremisjonen og innehadde ledende stillinger.
Det norske lutherske Kinamissionsforbund
Han var med på å stifte Det norske lutherske Kinamissionsforbund i 1891, ble misjonens første formann og sekretær, og ble sammen med Johan Andreas Olsen Gotteberg (1872–1955) i 1893 utsendt som kinamisjonær for Kinamissionsforbundet i provinsen Hubei. Der virket han til alle Kinamissionsforbundets misjonærer ble trukket tilbake under bokseropprøret (1900), som man ikke visste hvor langt ville spre seg.
Ettersom han var blant taperne under den store indre strid i Kinamissionsforbundet vedrørende hvorvidt misjonærene skulle la seg presteordinere, trådte han ut i 1901.
Prest: Han hadde i USA, på vei til Kina i 1893, latt seg ordinere der. For både ham selv om for Gotteberg (som også hadde ønsket å la seg ordinere i USA men som var blitt nektet det av ledelsen i Norge), hadde ordinasjonsspørsmålet blitt til et så alvorlig teologisk spørsmål at de fikk samvittighetsproblemer med å virke for et misjonsselskap der man holdt dette kirkelige embede som ubibelsk. De skrev en redegjørelse for sitt syn, men den ble nektet inntatt i Kinamissionsforbundets organ Kineseren. Redegjørelsen ble annetsteds offentliggjort i året 1900: Angivelse af Stridspunkter i Uenigheden mellem det norsk lutherske Kinamissionsforbund og dets Missionærer.
Det Norske Misjonsselskap
Det Norske Misjonsselskap hadde en mer vanlig luthersk embedsteologi som tillot slik ordinasjon, og han sluttet seg derfor til det, og ble en av de fire pionerer for selskapets virke i Kina. Sammen med Johan Gotteberg og hans kone Ragnhild (1868–1955), og Jørgen Edvin Nilssen (1871–1922), var han i 1902 med på å sette i gang luthersk misjon i provinsen Hunan i Kina. Han var denne misjonens første leder.
Nils M. Arnetvedt kom tilbake til Norge i 1914.
Ved siden av sin skriftlige bidrag holdt Arneberg innlegg og forkynte på misjonsmøter. Han bidro til å skape støtte til misjonen og sto som et kontaktledd til misjonærene på misjonsmarken.
Grane
Grane (sørsamisk: Gaaloe) er en kommune i den sørlige delen av Helgeland i Nordland fylke. Kommunen grenser i nord mot Vefsn, i øst mot Hattfjelldal, i vest mot Bindal og Brønnøy, og i sør mot Røyrvik og Namsskogan i Trøndelag.
Trofors er administrasjonssted. Andre grender i kommunen er Majavatn, og Svenningdal. Kommunen ligger i det sørsamiske området og berøres av tre reinbeitedistrikt, med Bindal/Kappfjell/Kolbotn som det største distriktet. Majavatn er og har vært et sentralt sted i forbindelse med reindrift og samiske tradisjoner.
Viktige næringsveier i kommunen er jordbruk,skogbruk, småindustri og treindusti, dominert av Norgesvinduet Svenningdal as. Det finnes i dag om lag ti reindriftsenheter i kommunen, og Grane er en av de viktigste reindriftskommunene i Nordland.
Europavei 6 og Nordlandsbanen passerer gjennom kommunen. Veiforbindelse til Hattfjelldal og Sverige samt Tosenvegen som starter i Vasselv og fører ut til kysten av Helgeland. Det er også etablert et løypenett for snøscooter med tilknytning til Vefsn og Hemnes i nord, Hattfjelldal og Sverige i øst og Namsskogan i sør.
Geografi
Store deler av kommunen består av skog – og fjellområder. Bjortjønnlimyrene naturreservat og deler av Børgefjell nasjonalpark ligger i kommunen. Ved Trofors møtes elvene Austervefsna og Svenningdalselva og danner vassdraget Vefsna.
Den største turistattraksjonen i Grane er Laksforsen i Vefsna, fossen ligger i overkant av 10 km. nord for Trofors.
Historie
Grane var opprinnelig en del av Vefsn, men ble skilt ut som egen kommune i 1927. Under 2. verdenskrig ble flere personer skutt i forbindelse med Majavatn-affæren.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Grane bygdetun, som ligger på Gammelsagmaro like øst for Trofors sentrum. Bygdetunet er bygget opp av en rekke verneverdige bygninger som er hentet fra ulike deler av kommunen, og gjenreist her. Bygdetunet ble offisielt åpnet i 1998 og har en sentral plass i gjennomføringen av Granedagene, som arrangeres i midten av juni hvert år.
Fra Grane bygdetun er det opparbeidet tursti til fangstanlegget på Tromoan, der du finner en rekke fangstgroper fra yngre jernalder.
Kari Agerup
Kari Agerup (født 5. juli 1951 i Fredrikstad) er en norsk politiker som representerer Arbeiderpartiet. Hun var Arbeiderpartiets sjettekandidat for Østfold ved stortingsvalget 2009. Agerup er medlem av bystyret og formannskapet i Fredrikstad. Hun var Arbeiderpartiets ordførerkandidat ved kommunevalget i 2007. Fra 2011 til 2019 var hun varaordfører i byen.
Agerup er utdannet adjunkt og arbeider nå som sekretær i Fredrikstad Arbeiderparti (40%) og leder for Den kulturelle skolesekken (60%). Hun sitter i Kulturutvalget. Fra 2008 – 2010 var hun styremedlem i Fredrikstad Fotballklubb (FFK)
Aten-asteroide
Aten-asteroider er en gruppe jordnære objektet oppkalt etter den første oppdagede asteroiden i gruppen, 2062 Aten. Definisjonen på en Aten-asteroide er at den har en store halvakse mindre enn én astronomisk enhet (AU). Aten-asteroider trenger likevel ikke ha hele banen innenfor jordbanen; nesten alle Aten-asteroidene har aphelium større enn én AU. Aten-asteroider med en med aphelium innenfor jordbanen blir kalt Apohele-asteroider. I september fantes det 13 objekt som tilhørte eller mistenktes å tilhøre denne gruppen, sammenlignet med 474 Aten-asteroider.
For en kort tidsperiode ved slutten av 2004, så det ut til at Aten-asteroiden 99942 Apophis kunne komme til å slå ned på jorda i år 2029, men senere observasjoner utelukket denne muligheten.
Karl Genzken
Karl Genzken (født 8. juni 1885, død 10. oktober 1957) var en tysk SS-general og nazi-lege som var involvert i rekke ulovlige eksperimenter på fanger i tyske konsentrasjonsleirer. Han var også tilknyttet Waffen-SS.
Genzken ble etter krigen dømt til fengsel på livstid for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten. Dommen ble senere redusert til 20 års fengsel, men han ble løslatt allerede i 1954.