cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Young John Allen
Bakgrunn
Young J. Allen ble utdannet ved metodistenes Emory University i Georgia og ble utsendt som misjonær av the Methodist Episcopal Church, South.
Misjonær
Han ankom Kina med sin familie i juli 1860. Hans første misjonsgjerning var å forkynne i og rundt Shanghai. Under den amerikanske borgerkrig 1861-1865 var han avskåret fra finansiell hjelp fra hjemlandet, og han kombinerte da sin misjonærgjerning med å ta arbeid som kull- og rismekler, bomullsoppkjøper, redaktør, og ikke minst som lærer ved en regjeringsdrevet skole i Shanghai, der han underviste i engelsk og naturfag. Han begynte også på sine studier av de kinesiske klassikere.
Skoleerfaringen gjorde ham interessert i skolevirksomhet i misjonens regi, som et viktig misjonsmessig hjelpemiddel. I mai 1868 ble han redaktør for den kinesiskspråklige publikasjonen Shanghai Xinbao (Shanghai Daily News). Han satte også i gang Jiaohui Xinbao (Church News), som hadde som målsetting å formidle alment nyhetsstoff til kinesiske protestanter, hjelpe dem til bedre forståelse av Vesten, og bringe religiøse nyheter. Denne journalistiske erfaring førte til at han i 1871 ble bedt om å hjelpe den regjeringsdrevne Kiangnan Arsenal med oversettelser til kinesisk av materialer om historie, aktuelle nyheter, geografi og annet.
I 1874 endret Allen navnet på Jiaohui Xinbao til Wanguo Gongbao (Globe Magazine) for å reflektere at det nå bragte mer lokalt og internasjonalt nyhetsstoff enn det var rent kirkelig orientert. Magasinet ble stadig mer sekulært orientert etterhvert som dets leserkrets økte blant embedsfolk, kinesisk adel, handelsfolk og utlendinger bosatt i Kina.
Allen fortsatte å kombinere sin misjonsoppgave med denne publistiske oppgave. Han var superintendent for metodistenes misjonsstyre for Kina til 1895, tillike med direktør at et system av skoler i Shanghai som han kalte The Anglo-Chinese School.
Héctor Enrique
Héctor Enrique (født 26. april 1962) er en argentinsk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for River Plate.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1986, der laget hans vant gull.
Kvass/Ulvungen Fotballklubb
Kvass/Ulvungen Fotballklubb (stiftet 29. januar 1975) er en fotballklubb fra Ålvund i Sunndal kommune i Møre og Romsdal.
Fotball
A-laget spiller i 2013 i 4. divisjon.
Hebron (andre betydninger)
Hebron kan også referere til:
Alexei Bell
Alexei Bell Quintero (født 2. oktober 1982) er en cubansk baseballspiller som deltok i De olympiske leker i 2004 i Athen og 2008 i Beijing.
Bell vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det cubanske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sør-Korea. Cuba tapte finalen mot Sør-Korea 2–3. Det var femte og siste gangen baseball var med på det olympiske programmet.
Mianning
Mianning (kinesisk: 冕宁县; pinyin:  Miǎnníng Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Liangshan Yi i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
I 1999 hadde fylket en befolkning på 308,062.
Samferdsel
Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.
Frane Tomislav Kojić
Frane Tomislav Kojić (født 8. januar 1992) er en kroatisk bordtennisspiller.
Han representerte Kroatia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han deltok i lagkonkurransen.
Mujandjae Kasuto
Mujandjae Kasuto (født 25. november 1985) er en namibisk amatørbokser som konkurrerer i vektklassen weltervekt. Kasuto har ingen større internasjonale resultater, og fikk sin olympiske debut da han representerte Namibia under Sommer-OL 2008, der han ble slått ut i første runde.
Oscar Garré
Oscar Garré (født 9. desember 1956) er en argentinsk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for Club Atlético Huracán.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1986, der laget hans vant gull.
Roing under Middelhavslekene 1951
Roing under Middelhavslekene 1951. Roing var en av tretten sporter under de første Middelhavslekene som ble arrangert i Alexandria i Egypt i perioden 5. oktober til 20. oktober 1951. Det var fem øvelser i roing, kun for menn. Italia ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Egypt med en.
Veien kulturminnepark
Veien kulturminnepark er synonym med Ringerike kommunes og Buskerud fylkes tusenårssted. Området er også kjent som Veien-feltet og ligger øverst i Veienmarka, ved Veiengårdene, ca. 2 km vest for Hønefoss sentrum og kun få hundre meter øst for rundkjøringen der Rv7 mot Hallingdal (nordvestover) og E16 mot Valdres (nordover) og Oslo (sørover) skiller lag ved Heradsbygda i Ringerike kommune.
Fekting under Middelhavslekene 1951
Fekting under Middelhavslekene 1951. Fekting var en av tretten sporter under de første Middelhavslekene som ble arrangert i Alexandria i Egypt i perioden 5. oktober til 20. oktober 1951. Det ble konkurrert i seks øvelser i fekting, kun for menn. Det var både individuell og lagkonkurranse i kårde, sabel og florett. Italia ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Frankrike som også vant tre gull.
China Information
China Information er et nederlandsk sinologisk akademisk tidsskrift som utgis av SAGE Publications på vegne av Universitetet i Leidens sinologiske institutt. Det er skrevet for det meste på engelsk. Det tar sikte på å gi analyser av de viktigere utviklingstrekk i dagens Kina og i oversjøiske kinesiske miljøer på politikkens, økonomiens, rettsvesenets, økologiens, kulturens områder, ikke minst innen litteratur og kunst.
Tõnu Endrekson
Tõnu Endrekson (født 11. juni 1979) er en estisk roer som spesialiserer seg i dobbeltfirer. Sammen med Jüri Jaanson tok han sølv i Dobbeltsculler under Sommer-OL 2008 i Beijing. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 4.
Jakt
Jakt eller veiding (av norr. veiðr) er å spore opp og fange eller felle ville dyr og fugler,  som kan brukes til matauk eller klær, eller på annen måte ha nytteverdi for jegeren. Jakt kan også tjene til å regulere en viltbestand, for eksempel for å begrense eller unngå skade på beitemark. I den industrialiserte delen av verden er det ikke lenger behov for å jakte for matauk og klær, så der er jakt en mer eller mindre kontroversiell hobby med stor økonomisk betydning for mange.
Meldal Fotballklubb
Meldal Fotballklubb (stiftet 27. oktober 2002) er en fotballklubb fra Meldal i Trøndelag.
Veien kulturminnepark
De arkeologiske utgravningene ved Veien-feltet viser at tusenårsstedet har vært et viktig møtested gjennom 3 000 år eller mer. De eldste sporene etter mennesker på dette stedet er omkring 5 000 år gamle.
Kristin Blystad Bjerke
Kristin Blystad Bjerke (født 7. juli 1980) er en norsk tidligere fotballspiller (angrep) med landskamper.
Tõnu Endrekson
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 6 i dobbeltfirer.
Meldal Fotballklubb
Tabellen 2013
A-laget spiller i 3. divisjon, avd 10 i 2013-sesongen.
Slottsbacken
Slottsbacken  er en gate og åpen plass i Gamla stan i Stockholm som går langs slottets sørside. Gaten går fra Skeppsbron oppover bakken mot vest. Ved nordsiden ligger Stockholms slott og i fonden mot vest ligger Storkyrkan med obelisken som Gustav III fikk reist for å takke Stockholms borgerskap for vaktholdet under krigen 1788-1790.
Veien kulturminnepark
Drift
Hringariki er navnet på stiftelsen som ble etablert i 2004 og driftet både Veien kulturminnepark (dvs. Langhuset, gravfeltet og det nye museet), samt Ringerikes Museum som ligger i Norderhov gamle prestegård. Stiftelsen fikk navnet Hringariki etter den gamle skrivemåten for Ringerike. Fra 2015 ble begge museene innlemmet i Stiftelsen Buskerudmuseet.
Jakt
Bakgrunn
I gresk mytologi er Artemis kjent som jaktgudinnen, eller den jomfruelige månegudinnen for jakt, helbredelse, kyskhet og barnefødsler og beskytter av ville dyr og villmarken. Artemis var også kjent som jaktgudinnen Diana i romersk mytologi.
Veien kulturminnepark
Kulturminneparken
Området har fått navn etter den gamle vín-gården Veien. Parken inneholder et av Nordens største gravfelt fra eldre jernalder (500 f.Kr.–550 e.Kr.), men det er også gjort funn fra bronsealder (1800–500 f.Kr.) og yngre jernalder (550–1050 e.Kr.). Det mest oppsiktsvekkende funnet er kanskje spor arkeologene fant etter et ca. 8 x 47 m stort langhus (gildehall) fra jernalderen. Langhuset er blitt rekonstruert på stedet og sto ferdig våren 2005.
Slottsbacken
Historikk
På 1600-tallet ble Slottsbackens søndre bebyggelse endret og nye påkostede murte hus ble oppført der. Når det nye Slottet ble bygd var Slottsbacken en eneste stor byggeplass med lagring av stein og byggematerialer (se Saltkompaniets hus). Når slottet stod ferdig i 1750 hadde slottsbacken blitt gjort om til den monumentale plassen den er i dag, men arbeidene ble først klare mot slutten av 1700-tallet.
Jakt
Bakgrunn
Menneskets jaktinstinkt var opprinnelig motivert ut fra behovet for mat, der menneskets diett skal ha et visst innslag av kjøtt fra pattedyr, fugler eller fisk. I årtusener var menneskene jegere og sankere som flyttet rundt med årstidene og byttedyrene de jaktet på. I Europa fulgte disse disse jegerne villreinens migrering nordover, etter hvert som isen trakk seg tilbake etter siste istid. Slik ble Skandinavia befolket, men bofaste ble disse folkene først mye senere. I Norge og Europa forøvrig er det funnet en rekke beviser for slike veidekulturer, blant annet gjennom funn av helleristninger og hulemalerier.
Slottsbacken
Historikk
Under kong Gustav III kom en ny fase av fornyelseplaner i Gamla stan, som skulle hylle kongens storhet. Etter hans finske felttog i 1790 ville han reise en statue av seg selv høyest oppe på Slottsbacken, omtrent der Storkyrkan ligger. Både kongen og hans arkitekt Erik Palmstedt mente at kirken kunne rives som det framgår av Palmstedts endringsforslag. Nede ved Saltsjön, på plassen der dagens Gustav IIIs statue står ved Skeppsbron hadde begge tenkt seg et nytt kongelig teater. Av alt dette ble til slutt bare Gustav IIIs statue realisert, den ble plassert nede ved vannet.
Jakt
Bakgrunn
Man har antatt at samene var blant de første veidefolkene som bosatte seg i det nordlige Europa, men selv om det finnes en rekke bevis for at jegerfolk var bofaste, så kan ikke disse bevisene uten videre tilskrives den samiske veidekulturen før nærmere år 0. Jakt har alltid vært en essensiell del av selve livsgrunnlaget for naturfolkene, mens jakt i det moderne samfunnet mer blir å regne som en sport eller fritidssyssel.
På 1900-tallet ble forsyningen av denne type mat industrielt organisert, og behovet for å «dra på jakt» mindre aktuelt mange steder i verden. Fortsatt er imidlertid jakt et primærbehov for mange, men i industriland tilfredsstiller jakten kun et sekundærbehov, som ønsket om friluftsliv og sosialt fellesskap med likesinnede. Der vil kostnadene ved å delta i jakt ofte overstige besparelsene, og bare sjeldent finner man i dag mennesker som i livnærer seg av jakt. Derimot finner vi i økende grad næringer som organiserer forskjellig typer jakt mot betaling. Helt fram til 1970-tallet har det dessuten vært utstrakt jakt på såkalte skadedyr.
Slottsbacken
Historikk
I dag er Slottsbacken en av Stockholms store turistattraksjoner. Turistbussene parkerer oppe på bakken med turister som vil besøke Stockholms slott og Gamla stan. Andra attraksjoner rundt Slottsbacken er Livrustkammaren, Myntkabinettet, Obelisken og Storkyrkan.
The Dishonored Medal
The Dishonored Medal er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Christy Cabanne.
Jakt
Jakt og fangst
Jakt kan deles inn på mange måter, men det har blitt vanlig å skille mellom småviltjakt og storviltjakt. Småviltjakt er jakt på mindre pattedyr og fugler, opp til størrelsen av et rådyr, som i seg selv ikke regnes som småvilt i Norge. Storviltjakt er jakt på større pattedyr, som for eksempel større hjortedyr, oksedyr, elefanter og større rovpattedyr som bjørner og store kattedyr.
En form for jakt kalles også fangst, en jaktform som i dag i hovedsak omhandler kommersiell utnyttelse av fisk og sjøpattedyr. Fiske, hvalfangst og selfangst er eksempler på denne jaktformen, som i tidligere tider også i stor grad omhandlet fangst av pelsdyr. Denne næringen har imidlertid for det meste blitt overtatt av såkalt pelsdyroppdrett.
Kristin Blystad Bjerke
Hun spilte på Kolbotn Fotball Kvinner fra 1996, og tok i 1997 gull i nordisk for U16-landslaget. Året efter scoret hun begge da U18-laget slo Sverige i Nordisk. Uten hverken U20 eller U21 ble hun innkalt på A-lagssamling i 1999.
The Dishonored Medal
Handling
En gammel algerier adopterer deretter baby-gutten, og oppdrar ham som sin egen sønn - sammen med hans egen sønn. Når de to guttene vokser opp, forelsker seg i den samme jenta. Men den franske offiseren kommer tilbake til det samme distriktet. Han får øye på denne jenta, og får henne brakt til teltet hans. Dette gjør de to guttene så rasende at de oppfordrer til opprør i området, og en konflikt finner sted. Men under slaget blir algerierne nesten fullstendig utslettet, men de to guttene overlever.
Kristin Blystad Bjerke
For Norges kvinnelandslag i fotball fikk hun blant annet sølv i EM i fotball for kvinner 2005 etter å ha blitt byttet inn i det 87. minutt. Elleve A-landskamper ble det.
7. serierunde i Eliteserien 2019
7. runde i Eliteserien i fotball for menn 2019 startet med –  lørdag 11. mai 2019, hoveddelen av kampene ble spilt søndag 12. mai mens runden ble avsluttet med –  mandag 13. mai
Veien kulturminnepark
Kulturminneparken
På gravfeltet er det opparbeidet stier som publikum kan følge i skogsområdene, som er inngjerdet og forsynt med selvlukkende porter. Rundt om på feltet er det utplassert små informasjonsstendere som folk kan oppsøke for å få informasjon om hva de ser. Inne på området er det laget sittegrupper som folk kan slå seg ned på for en hvil eller spise ved. I sommerhalvåret har det beitet sau på den inngjerdede delen av feltet, for å holde vegetasjonen nede.
7. serierunde i Eliteserien 2019
Kampfakta
'''Lørdag 11. mai''' <div id="Lillestrøm v Rosenborg"> '''Søndag 12. Mai <div id="Molde v Mjøndalen"> <div id="Haugesund v Bodø/Glimt"> <div id="Ranheim v Vålerenga"> <div id="Tromsø v Odd"> <div id="Stabæk v Brann"> '''Mandag 13. Mai''' <div id="Strømsgodset v Viking">
Veien kulturminnepark
Gravfeltet på Veien
Selve gravfeltet har vært kjent siden 1700-tallet og er undersøkt en rekke ganger. I 1847 ble det registrert mer enn 150 gravhauger i området, i et felt som da strakk seg over mer enn 100 dekar.
Feltet omfatter i dag ca. 94 dekar, hvorav 39 mål skog og 45 mål dyrka jord. Det finnes 107 gravhauger igjen, men man kan tenke seg at antallet opprinnelig var nærmere 200 hauger. Haugene er fra perioden 0-1000 e.Kr., de fleste fra tidsrommet 200–600 e.Kr. I tillegg finnes det også en rekke flatmarksgraver der. Antallet er estimert til omkring 600, og de fleste stammer trolig fra 500-tallet f.Kr. Den eldste graven som er avdekket stammer fra ca. 900 f.Kr.
Jakt
Jaktvåpen
Våpen til jaktbruk kan sammenfattes som jaktvåpen. I dag bruker man helst lange skytevåpen av typen rifle og haglegevær når man jakter, men i mange kulturer er det fortsatt vanlig å bruke mer primitive våpentyper, som spyd, buevåpen, slynge, sprettert og ulike blankvåpen eller gift, feller og snarer. I noen former for trofejakt er det også vanlig å bruke primitive våpen. Også spesialtrente hunder og rovfugler kan benyttes og brukes fortsatt noen steder.
Ærespennen
Ærespennen (Ehrenblattspange) er en tysk utmerkelse fra det tredje rike.
Veien kulturminnepark
Gravfeltet på Veien
Fylkeskommunen startet med arbeidet med gravfeltet på Veien i 1990. Gravfeltet er det største i Buskerud og står på Norsk kulturråds liste over høyt prioriterte fornminner. Siden 1992 har Veienmarka ungdomsskole (som ligger direkte i tilknytning til gravfeltet) vært med på utgravninger i gravfeltet, i samarbeid med Oldsaksamlingen ved Universitetet i Oslo og fylkesarkeologen i Buskerud. To uker hvert år har 32–36 elever deltatt i utgravningene. Skolen er den eneste som har hatt et slikt samarbeid med Oldsaksamlingen. Siste utgravning på feltet var i sesongen 2000 der de siste to husene ble påvist.
Gravfeltets opprinnelse
Veien-feltet er knyttet til vingården Veien gjennom navnet. Denne gården (eller disse gårdene, for den er delt) ligger i umiddelbar tilknytning til feltet (bare skilt av en vei). Veien har tilhørt bygdas storgårder og er blant annet kjent som høvdingsete for baglerhøvdingen Filip av Veigini (d. 1207), som var gift med Margrete kongsdatter (datter av Magnus Erlingsson og Kristin Sigurdsdatter, datteren til Sigurd Jorsalfare). Det er imidlertid lite trolig at Veien kan krediteres det store gravfeltet, siden denne gården neppe var utskilt som egen gård da feltet ble tatt i bruk som gravplass.
Veien er riktignok er svært gammel gård, kanskje utskilt fra urgården i løpet av de første århundrene etter år 0. Dette gjør imidlertid ikke Veien gammel nok som sete for den helligdommen navnet antyder fantes her. Til det er gården flere århundrer for ung.
Urgården i området er den gamle storgården Ve, som lå bare noen få hundre meter vest for Veiengårdene. Ve er i dag synonym med Norderhovhjemmet, som ligger nederst i Heradsbygda, og man kan tenke seg at denne gården ble anlagt minst et par århundrer før Kristi fødsel eller kanskje enda tidligere. Navnet Ve blir ofte tolket å ha med helligdom å gjøre, kanskje med tilknytning til norrøn mytologi (jfr. Vilje og Ve, Odins brødre). Urgården Ve, som lå svært strategisk med tanke på kontroll av ferdsel opp og ned dalførene, er derfor mer sannsynlig opprinnelsen til det store gravfeltet.
Om Ve opprinnelig lå der Norderhovhjemmet nå står, eller der langhuset på Veien er gjenskapt, vet man imidlertid ingen ting om. Dette er kun en av flere teorier om gravfeltets opprinnelse. Kanskje har både Ve og Veien til tider hatt kontroll i dette området, som ser ut til å ha vært et maktsenter like fram til begynnelsen av vikingtiden. Fra da av tok imidlertid Stein (spesielt) og Tanberg over.
Gravhaugene
Det finnes en rekke gravhauger på feltet. Den såkalte «Jomfruhaugen» skal ha blitt utgravd alt på 1700-tallet, og alt gravgods fra denne har gått tapt.
I 1870 og 1875 foretok professor Oluf Rygh fra Oldsaksamlingen en utgraving av tilsammen 87 gravhauger. Han fant blant annet en komplett balansevekt med 10 vektlodd i romersk vektenhet fra 200-tallet, en romersk mynt fra 300-tallet og et sverdslirebeslag fra 400-tallet. Man har dessuten funnet flere fingerringer i gull, ringer med betalingsgull, kammer, keramikk, våpen, skjoldbuler, krumkniver og drikkehorn i forbindelse med utgravningene.
Den største av gravhaugene var den såkalte «Kongshaugen». Den ble utgravd første gang i 1824, da det blant annet ble funnet et sverdslirebeslag i forgylt sølv. Haugen ble på nytt gravd ut i 1825, av en amatør. Funn fra haugen er datert til ca. 400 e.Kr. På den tiden var det vanlig med brente begravelser. Da Kongshaugen ikke bærer spor av ild, er det grunn til å tro at en høvding var begravet der. Det ble ifølge øyenvitner funnet et skjelett i graven, men dette er ikke bevart.
Kongshaugen var rikt utstyrt, og den rikdom graven forteller om må være samlet opp gjennom generasjoner. Ved Hringariki er det en utstilling basert på funnene fra graven.
Langhuset på Veien
Under de arkeologiske utgravningene i 1995 fant arkeologene spor, i form av stolpehull, etter et stort langhus fra eldre jernalder. Huset, som har ligget sydvendt, målte ca. 8 x 47 m og hadde 17 takbærende stolpepar. Tidligere er det bare oppdaget et langhus i Norge med slike dimensjoner, gildehallen på Fossanmoen (fra folkevandringstiden) i Forsand kommune i Rogaland. Denne er gjenskapt på Landa.
Det er funnet spor etter tre ildsteder i langhuset på Veien. Ved to av ildstedene var stolpene trukket ut til siden, slik at rommene ble større. I nordenden er det funnet spor som antyder at det kan ha vært husdyrhold i den enden av huset. Størrelse og beliggenhet tatt i betrakting gjør at arkeologene tror langhuset kan ha vært noe mer enn en bolig med fjøs i ene enden, kanskje en gildehall. C14-datering (karbondatering) har stadfestet at kullrestene fra stolpehullene daterer seg til år 50-70 e.Kr.
Langhuset på Veien ble offisielt innviet den 10. mai 2005. Kronprins Haakon la ned grunnstenen under Hønefoss` 150-års feiring den 22. april 2002. Veggene er 50 cm tykke, konstruert av dobbelt flettverksarmering og smurt med leire utvendig og innvendig. Under byggingen gikk det med mer enn 100 tonn leire, 500 m² kvist, ca. 2 500 m² bjørkenever og ca. 50 000 treplugger.
Det er også funnet stolpehull etter flere langhus på feltet. Disse husene har imidlertid hatt en annen størrelse og datering. Hus II er trolig fra perioden 200-400 e.Kr. Det har hatt veggraft utenfor de takbærende stolpene. Hus III har hatt fire takbærende stolper og var trolig et uthus, kanskje et slags «stabbur». Også det er yngre enn det store langhuset. Alt i alt er det funnet spor etter fem hus der, trolig bygget over en periode på 500 år. Sannsynligvis har hus II fulgt etter hus I, som trolig brant ned ca. 200 e.Kr. Det eldste huset er hus V, som trolig ble bygget i århundrene før Kristi fødsel.
Museet på Veien
I juni 2009 åpnet et nytt bygg i kulturminneparken – det nye museet. Bygget huser en fast utstilling ved navn «Helenas tre liv». I denne utstillingen får du møte Helena, en oppdiktet person som du følger gjennom hennes liv på Veien. Utstillingen har fått tittelen «Helenas tre liv» fordi det er tre forskjellige tidsperioder som sammenlignes; eldre jernalder, ca. 1850 og perioden fra 1972 til i dag. Utstillingen er en ny vri på formidling og huser bl.a. mange av funnene fra gravhaugene på Veien inkl. skålvekta med ti lodd og noen av funnene fra Kongshaugen.
Museet har også kafe og et område som blir brukt til temporærutstillinger. På nettsiden legges ut program for hver sesong.
Jakt
Jaktvåpen
I Norge reguleres all bruk av våpen av våpenloven.
Dolly of the Dailies
Dolly of the Dailies er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1914, regissert av Walter Edwin.
Jakt
Jaktformer
Der er mange måter å jakte på. Man kan jakte alene eller sammen med andre mennesker og dyr. Det er grunn til å tro at hunden, som også er kalt menneskets beste venn, ble domestisert av jaktmessige årsaker. Mennesket har også temmet og dressert mange dyr av samme grunn, for eksempel rovfugler og gepard. Mange dyr har dessuten blitt domestiserte for at mennesket skal slippe å gå på jakt, eksempelvis sau, geit, gris og kveg.
Drivjakt
Drivjakt er en jaktform som har røtter tilbake til steinalderen. Prinsippet går ut på å drive (jage) vilt mot andre jegere som har posisjonert seg i terrenget på forhånd. En eller flere jegere går gjennom et begrenset område i terrenget for å drive eventuelle dyr mot postene. Jaktformen er typisk for blant annet elgjakt. Til drivjakt kan man også bruke såkalte drivende hunder for å jage viltet mot jegerne.
Utfordringen med drivjakt ligger først og fremst i å forutse hvor dyrenes fluktrute vil gå. Mange jegere bruker derfor mye tid på å undersøke terrenget på forhånd for å finne de beste postene. Det kan for eksempel være et dyretråkk eller en naturlig kløft i terrenget som sikrer dyret skjul. Dyrene kjenner som regel terrenget godt og jegeren bør derfor lete etter velbrukte dyretråkk eller andre spor som tilsier at dyrene velger akkurat den fluktruten. Selv dyr som ikke kjenner terrenget vil av instinkt følge visse mønstre i valget av fluktrute. I mange tilfeller velger dyrene likevel en helt annen rute enn det jegeren anså som logisk, spesielt skjer dette med svært stressede dyr. Det er vanlig å gå mot vinden slik at dyrene ikke får vær av menneske før de ser eller hører driverne.
Det stilles ikke like høye krav til forsiktighet på post under drivjakt som f.eks ved råbukkjakt. Det skyldes at dyrene flykter fra en fare og dermed ikke er så oppmerksomme på andre farer.
I land med høy fattigdom og jakt er en eksklusiv turistnæring, som for eksempel i Ungarn, Slovakia og Polen, er det vanlig at fattige arbeider for jaktarrangører med å drive dyr gjennom skogen mot jegerne som har betalt for jakten. Dette forekommer sjelden eller aldri i Norge, fordi stort sett all jakt organiseres av jegerne selv eller eventuelt sammen med en jaktguide eller kjentmann.
Hetsjakt
Hetsjakt er en spesielt hurtig form for drivjakt der hurtige hetsende hunder renner etter viltet for å nedlegge det selv (altså uten bruk av våpen), men slik jakt er ikke lenger tillatt i Skandinavia og mange andre industrialiserte land. Jaktformen blir av flere hevdet å være en form for blodsport, men den er fortsatt både vanlig og nødvendig (for matauk) mange steder i verden.
De mest typiske jakthundene for hetsjakt er mynder, fordi disse er svært hurtige og gjerne har et bedre utviklet syn enn andre hunderaser, men også hurtige støvere og terriere blir benyttet i noen grad. Jaktformen blir av noen regnet som en blodsport, men mange steder (for eksempel i Asia, Afrika og Sør-Amerika) er den essensiell for at folk skal klare å overleve.
Parforsejakt
Parforsejakt eller parforcejakt (av fransk par Force = med vold, hets) er en type hetsjakt der et jaktlag av jegere jakter rødrev (i tidligere tider også andre pattedyr) fra hesteryggen og bruker et kobbel av hunder, tradisjonelt av hunderasen foxhound eller en annen hurtig støvertype som jager i flokk, til å søke opp og hetse rødreven til dyret blir utmattet og styrter.
Jaktformen har vært spesielt populær i Storbritannia i tiden etter andre verdenskrig, men det er også vært drevet med parforsejakt i mange andre land. Som regel blir reven drept ved at hundene river den i filler, men opprinnelig var det personen med høyest rang som hadde retten til å drepe byttet, som regel med dolk. Jaktformen er forbudt i de fleste industrialiserte land og blir gjerne regnet som en blodsport.
Falkoneri
Falkoneri er en form for hetsjakt. Rovfugler lar seg dressere til å hetse småvilt og andre fugler. Det er spesielt ørner og falker som brukes, ofte jaktfalk eller kongeørn. Selve akten kalles falkonering, og de som holder på med dette kalles falkonerere.
Falkoneri hadde høy status i Europa under middelalderen, men er nå blitt uvanlig og ofte ulovlig. Det finnes imidlertid fortsatt falkoneri i noen europeiske land, for eksempel i Storbritannia og Spania. I flere land utenfor Europa er falkoneri fortsatt i bruk for matauk. I andre land brukes slike fugler aktivt til å beskytte fly og flyplasser, gjennom at rovfuglene jager vekk andre fugler, som ellers kan have i jetmotorene til flyene og forårsake store katastrofer.
Lokkejakt
Lokkejakt er en jaktform der jegeren bruker en lokk til å narre viltet inn på skuddhold. Jaktformen er derfor mest egnet for revirhevdende arter, for eksempel til bukkejakt og revejakt. Lokkejakt krever også god kunnskap om arten det skal jaktes på.
Posteringsjakt
Posteringsjakt er en passiv jaktform der jegerne benytter seg av faste plasser (poster) der dyra ofte trekker eller er lette å få øye på, for eksempel i hogst- og åkerkanter, myrhalser osv. Mange jegere bygger også jakttårn eller trehytter og lignende, for å gjøre livet på post mer komfortabelt og sjansen til å bli oppdaget av viltet mindre. Ellers er det også vanlig å dekke seg til på andre måter. Posteringsjakt kan man drive på med alene eller sammen med andre. Det er blant annet en vanlig jaktform når man jakter på rådyr.
Smygjakt
Smygjakt eller snikjakt er en jaktform der jegeren (som regel alene) går stille eller «sniker» for å oppdage og komme seg inn på skuddhold av vilt, uten at viltet oppdager ham. I Norge brukes teknikken ofte på rådyr og hjort. Jaktformen er ikke avhengig av organisering eller samkjøring av jegere og er sånt sett enkel å utføre, men det kreves derimot svært mye av jegeren. Blant annet er tålmodighet, list og kunnskap om viltet avgjørende for å lykkes. Hjortevilt er svært vare og oppmerksomme dyr som frykter mennesker. De har en velutviklet hørsel og luktesans og er som regel alltid på vakt etter farer. De er dessuten vant til å skille ut bevegelser i skogen og har godt nattesyn. Dette gjør at det stilles store krav til jegerens kamuflasje og fremferd i skogen. Det er avgjørende at jegeren går mot vinden, unngår å bevege seg i silhuett samt unngår å knekke kvister eller rasle i løv eller skaresnø. Jegeren bør også kle seg i farger som samsvarer med omgivelsene han skal jakte i. Mange velger også å kamuflere lys hudfarge med kamuflasjefarger eller bekledning. Jegeren bør også forflytte seg rolig og i skjul av vegetasjonen.
Ærespennen
Historie
Rett etter den tyske invasjon av Sovjetunionen introduserte Adolf Hitler i juli 1941 Hærens ærespenne «Ehrenblatt des Heeres». Selve spennen kom først 30. januar 1944 og inntil da eksisterte den kun som en papirutmerkelse. De som hadde fått utmerkelsen før denne dato fikk også utdelt spennen. Waffen-SS sammen med politiet ble ikke regnet som en del av hæren, men for denne utmerkelsen ble de regnet som om de var det.
Ganluo
Ganluo (kinesisk: 甘洛县; pinyin:  Gānluò Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Liangshan Yi i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
I 1999 hadde fylket en befolkning på 176,014.
Jernbane
Chengdu-Kunming-jernbanen løper gjennom området.
Ærespennen
Senere versjoner
Admiral Karl Dönitz introduserte «Ehrenblatt der Kriegsmarine» (Ærespenne for marinen), i februar 1943. Selve spennen kom 13. mai 1944. I 1944 kom «Ehrenblatt der Luftwaffe» (Ærespenne for Luftforsvaret), og den første spennen ble utdelt 5. august 1944.
Krav
For å få spennen måtte enn ha oppnådd minimum ett av følgende krav:
Zhaojue
Zhaojue (kinesisk: 昭觉县; pinyin:  Zhāojué Xiàn, eldre postalromanisert navn Chaokioh) er et fylke i det autonome prefekturet Liangshan Yi i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Jakt
Smygjakt
Til tross for dette hender det relativt ofte at mennesker møter på dyr som nærmest virker tamme. Spesielt kan dette skje med hunndyr som har unger, men også mannevonde dyr kan bli nærgående. Enkelte, ekstremt brunstige hanndyr kan også være uforsiktige i sin kamp for å beskytte reviret sitt.
Zhaojue
Kulturminner
Boshenwahei-klippebildene (Boshenwahei yanhua 博什瓦黑岩画) ble i 2006 tilføyd listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner.
Jakt
Smygjakt
Snikjakt gir en fordel for jegeren fordi viltet som regel er ustøkket og derfor i ro. Jegeren kan da bruke god tid på å observere dyret på forhånd og planlegge skuddet godt. Dette gir vesentlig mindre risiko for skadeskyting eller feilskyting.
Zhaojue
Landsbyen Atule'er
Landsbyen Atule'er (Atulie'ercun, 阿土列尔村) [også romanisert som Ateleer, eller Ado Ler] i Zhi'ermoxiang (Zhi'ermo kommunedel, 支尔莫乡) i fylket Zhaojue ble alment kjent ved en kinesisk nyhetsvideo og fotojournalisme i mai 2016. Landsbyen ligger på en bred fjellhylle som kan lignes med setet på en stol, men nær loddrette fjellvegger over og under, og landsbybarnas skolevei er langs håndlagede stiger ned til skolen 800 meter ned i dalen. Foreldrene passer på grunnet de store farene. Skolen for barn i alderen 6 til 15 år hadde i 2015 femten elever fra Atule'er.
Jakt
Støkkjakt
Støkkjakt foregår ved at jegeren beveger seg forsiktig i terrenget og støkker (skremmer) opp viltet. Det er spesielt vanlig med støkkjakt på ryper og skogsfugl. Støkkjakt krever god kondisjon, hurtighet og gode skyteferdigheter, i tillegg til lokalkunnskaper om hvor viltet finnes. Støkkjakt kan drives alene eller sammen med andre. Når man er flere går man helst på rekke.
Toppjakt
Toppjakt er jakt på skogsfugl, først og fremst storfugl og orrfugl som beiter i tretoppene, med rifle. Toppjakt bedrives helst om vinteren og ofte på ski, når det er snø. Snøen tvinger fuglene opp i trærne på søken etter mat. Toppjakt kan også med fordel drives med treskjellende hunder.
Toppjakt var lenge forbudt i Norge, men har lange tradisjoner i våre naboland, Sverige og Finland. Fra 1993 ble jaktformen også tillatt igjen i Norge. Kritikken mot toppjakt har gått på at bruk av rifle representerer en risiko for mennesker, dyr og eiendom. Mange har dessuten ment at skogsfugljakt med rifle beskatter stammen for hardt.
Utmattelsesjakt
Utmattelsesjakt er den enkleste jaktformen, og trolig eldste. Dette er en våpenløs forfølgelsesjakt. Den bygger på det faktum at mennesket er i stand til å lunte avgårde over lang tid uten å bli overopphetet, mens byttedyr nok løper fortere, men da over kortere strekninger og med behov for å bli kvitt overskuddsvarme før neste spurt. Jegere fra Khoisan-folket i det sydlige Afrika kan nedlegge gaseller og sebraer på dette viset, bare ved å følge sporet etter ett enkelt dyr. Samme jaktform brukes av urinnvånere i Australia som jakter kenguruer.
Troféjakt
Troféjakt er ikke en jaktform, men kan hevdes å være jakt på ville dyr, som det (tidligere og i visse kretser fortsatt) gir høy status å ha felt, men der felt vilt ikke primært er matauk eller ment å skape økonomisk profitt for jegeren. Grunnen til at denne jaktformen kalles troféjakt ligger i at hodet på viltet som regel ble kuttet av og utstoppet, som et bevis.
Krypskyting
Krypskyting eller krypjakt er begrep som beskriver ulovlig jakt på dyr. Jegerne kalles derfor krypskyttere. Årsakene til krypskyting er helst av økonomisk karakter.
Krypskyting er kjent over hele verden, også i Norge. Mange steder utgjør denne jaktformen en reell trussel for artenes eksistens, for eksempel i Afrika og Asia, der blant annet elefanter og nesehorn jaktes ulovlig på grunn av verdien elfenbein har. Krypskyting bedrives også som troféjakt, selv om dette var mer vanlig før i tiden. Også tradisjonell østlig medisin etterspør trua arter, eksempelvis tiger, noe som leder til økt krypskyting av økonomiske årsaker.
Jakthunder
Jakthunder er typisk hunder som kan grupperes som drivende hunder, skjellende hunder, støtende hunder, stående fuglehunder og apporterende hunder. Dette er hunder som i hovedsak primært bruker luktesansen, sekundært hørselen og synet.
Hundens nytteverdi på jakt er betydelig, fordi hundens sanseapparat på mange områder langt overgår menneskets. Hunder har i så måte svært mye bedre luktesans og hørsel, og er derfor flinkere til å orientere seg med disse sansene. Gjennom trening og erfaring kan derfor jeger og hund samarbeide om å oppdage og felle vilt. Ulike hunderaser har imidlertid ulike forutsetninger som jakthunder, derfor kan man ikke hevde at en bestemt rase er best til jakt på en bestemt art eller gruppe med dyr.
Jaktutstyr
Jaktutstyr er utstyr jegeren bruker for å fremme jakten, herunder gjøre jakten sikrere, mer komfortabel eller suksessrik. I tillegg til ulike typer våpen og ammunisjon omfattes jaktutstyr av lokkeutstyr, kamuflasjebekledning og fottøy, kommunikasjonsutstyr, GPS eller kart og kompass, sikkerhetsutstyr og annet nyttig verktøy jegeren kan ha behov for. Slikt utstyr omfatter også utstyr som kan være nyttig for eventuelle jakthunder, som for eksempel hundepeiler, jaktdekken, jakthalsbånd, sporliner og ulikt seleutstyr, og potesokker eller hundesko.
Prøver og avgifter
I Norge må alle som skal jakte på vilt ha bestått jegerprøven og ha betalt årlig jegeravgift til staten. I tillegg må jegere som skal jakte på storvilt med rifle eller kombivåpen bestå en skyteprøve for storviltjegere hvert år. Jegere som skal være med på såkalt lisensfelling må stå i Jegerregisteret og ha bestått jegerprøven og årlig skyteprøve for storviltjegere, samt ha betalt jegeravgift for inneværende jaktår.
Viltloven
I Norge reguleres all jakt av LOV 1981-05-29 nr 38: Lov om jakt og fangst av vilt av 1981, eller viltloven som loven også kalles. Som hovedregel er alt vilt fredet hvis ikke annet spesifiseres med lov. Viltloven regulerer alle viltlevende landpattedyr og fugler, amfibier og krypdyr.
Lovens formål er at «viltet og viltets leveområder skal forvaltes slik at naturens produktivitet og artsrikdom bevares. Innenfor denne rammen kan viltproduksjonen høstes til gode for landbruksnæring og friluftsliv». Laveste forvaltningsnivå er de kommunale viltnemnder. Jakten på de større hjortedyra foregår i vald som får tildelt kvote for antall og klasse dyr som lovlig kan felles.
For å jakte småvilt i Norge må du være fylt 16 år, men man kan være med på såkalt opplæringsjakt på småvilt fra man fyller 14 år. Da trenger man imidlertid samtykke fra sine foresatte. Man kan dessuten bare jakt under tilsyn av en lisensiert jeger, som selv har fylt 20 år og har betalt jegeravgiften for inneværende jaktår. For å jakte småvilt alene før man fyller 18 år må man innhente politimesterens tillatelse til å bære våpen, enten du du skal kjøpe og eie det selv eller låne et.
Jakttider og jaktbare arter
Jaktbare arter har ulike jakttider i Norge. Tidsrommene reguleres i forskrift om jakt- og fangsttider og myndighet i forbindelse med forskriften er delegert til fylkesmannen, kommunen og villreinnemnda.
Yadier Pedroso
Pedroso vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det cubanske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sør-Korea. Cuba tapte finalen mot Sør-Korea med 2-3. Det var femte og siste gangen som baseball var med på det olympiske programmet.
The Flaming Clue
Handling
Ralph Cornell fra U.S. Secret Service følger etter en gjennom som driver med forfalskninger. Han finner hovedkvarteret deres i Old Coddington Mansion, en eiendom som drives som et pensjonat av Mrs. Quail og datteren hennes Betty.
Men de to kvinnene er uvitende om at en av gjesten deres, Aaron Prine, er sjefen for falsknerne. Cornell og Betty blir også forelsket i hverandre.
BSI Owls Lacrosse
BSI Owls Lacrosse (kvinner) er et lacrosselag fra Bergen stiftet i 2011. I 2012 ble laget en del av Bergen studentidrettslag (BSI). Laget består hovedsakelig av studenter i Bergen, men er også åpent for andre spillere bosatt i Bergen. Laget har sin hjemmebane på Krohnsminde idrettsplass og draktfargene er svart og hvit.
Norgesmesterskapet 2017
Laget endte på en 5.-plass i NM 2017 etter å ha spilt plasseringskamp om 5.-plassen mot KSI Cherokees Lacrosse (20 - 5).
Serierunder 2017/2018
Laget deltar i seriegruppe 2, hvor topp 4 etter to serierunder kvalifiserer seg til NM 2018. Første runde ble arrangert i Lillehammer 27.-29. oktober 2017, mens andre runde arrangeres i Bergen 20.-22. april 2018.
Meigu
Meigu (kinesisk: 美姑县; pinyin:  Měigū Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Liangshan Yi i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
I 1999 hadde fylket en befolkning på 166,306.
Renlai
Renlai er et kinesiskspråklig sinologisk og alment opplysende tidsskrift som utgis av Taipei Ricci Institute i Taipei på Taiwan. Dette er et katolsk institutt under ledelse av jesuittordenen. Renlai betyr Menneskehetens fløyte. Tidsskriftet utkom første gang i 2004.
Det samarbeides tett med andre tidsskrifter utgitt av jesuittene i hele verden, særlig med det franske vitenskapelige fagtidsskriftet Etudes.
Peel en Maas
Peel en Maas er en kommune i den nordlige delen av den nederlandske provinsen Limburg. Kommunen ble dannet den 1. januar 2010 ved en sammenslåing av kommunene Helden, Kessel, Meijel og Maasbree.
Nova Floresta
Nova Floresta er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Marielle Christiansen
Hun ble utdannet sivilingeniør ved NTH i 1989 med diplomoppgaven «Well management by use of Mathematical Programming», og ble dr.ing. samme sted i 1996 med avhandlingen «Inventory and time constrained ship routing : a mathematical programming approach».
Hennes forskning innen maritim transport har resultert i en rekke artikler i tidsskrifter som Computers og Operations Research, European Journal of Operational Research, Journal of Operational Research Society, Naval Research and Logistics, OMEGA, Networks, Transportation Research del C samt Transport Science.
Videre har hun bidratt med flere undersøkelser innenfor maritim transportoptimering generelt og innenfor kombinert lagerstyring, flåtesammensetning og ruting spesielt.
Christensen har vært en pioner innen transportoptimering.
Utmerkelser
I 2014 vant hun Glover-Klingman Prize for the best paper published in Networks in 2013.
Sandboaer
se tekst
Sandboaer er en gruppe av boaslanger som er utbredt i tørre strøk i Den gamle verden.
Kroppsbygning og levevis
Sandboaer trives best i tørre områder der det er løs jord eller sand. De lever for det meste underjordisk i gangene til gnagere, men kan også grave egne ganger. Som regel er de nattaktive, og en oppdager dem helst når en snur på steiner og stokker, eller ved pløying. De kan likevel vise seg på dagtid om våren og høsten. Sandboaer eter for det meste smågnagere, men kan også ta øgler, fugler, insekter og snegler. Store bytter blir drept på kvelerslangevis ved at sandboaen slynger seg rundt dem.
De fleste sandboaer føder i likhet med andre boaslanger levende unger. Minst to arter av sandboaer legger egg, selv om de ser ut til å stamme fra forfedre som fødte levende unger. Dette er tilsynelatende et brudd på en grunnleggende regel i paleontologien: Et komplekst morfologisk trekk som er gått tapt, skal ikke kunne utvikles på nytt. De eggleggende sandboaene har ikke eggtann.
Arter
En regner her alle sandboaer til slekten Eryx. Tre «primitive» arter, E. colubrinus, E. conicus og E. muelleri, blir ofte skilt ut i en egen slekt, Gongylophis, men det er nå vist at de hører til midt i Eryx. De nordamerikanske boaslangene i slektene Charina og Lichanura blir ofte regnet til underfamilien Erycinae sammen med Eryx og Gongylophis. Av og til blir også jordpyton plassert her, men genetiske data tyder på at ingen av de andre slektene står spesielt nært Eryx.
De tolv kjente artene har følgende utbredelse:
Oikos Oslo
Oikos Oslo er underlagt Studentforeningen SBIO.
Ricardo Giusti
Han ble tatt ut til VM i fotball 1986, der laget hans vant gull.
Västra Götalands län
Må ikke forveksles med landskapet Västergötland Västra Götalands län er et län i det sørvestlige Sverige. Det grenser til Värmlands län, Örebro län, Östergötlands län, Jönköpings län og Hallands län. Dessuten grenser det til det norske fylket Viken.
Landskap
Västra Götalands län omfatter landskap ene Västergötland, Bohuslän og Dalsland.
Administrasjon
Västra Götalands län ble dannet i 1998 ved at man slo sammen länene Göteborgs och Bohus län, Älvsborgs län og størstedelen av Skaraborgs län.
Västra Götaland region, tidligere Västra Götalands landsting, er det regionale folkevalgte organet med ansvar for visse samfunnsoppgaver, først og fremst helsetjenester inkludert tannhelsetjenester, samt kultur, lokaltrafikk og regionplanlegging.
Landshøvdingen er statens representant i länet (tilsvarer statsforvalteren i Norge).
The Flaming Disc
The Flaming Disc er en amerikansk stumfilm-føljetong fra 1920, regissert av Robert F. Hill og med Elmo Lincoln i hovedrollen. Føljetongen er innen eventyrsjangeren og består av 18 filmer som er antatt tapt.
Handling
Noen kriminelle stjeler en dødsstråle som kan konsentrere solens stråler, og bruke dette som et våpen.
Men oppfinnerens datter, og en agent fra de amerikanske myndighetene, forsøker å finne igjen våpenet - før det er for sent.
Robert Bernard Anderson
Robert Bernard Anderson (født 4. juni 1910 i Burleson i Texas, død 14. august 1989 i New York) var en amerikansk republikansk politiker, kjent som USAs 56. finansminister under president Dwight D. Eisenhower i perioden mellom 1957 og 1961.
Trymskvadet
Trymskvadet eller Trymskvia (norrønt Þrymskviða), også kalt for Hamarsheimt, er et eddadikt (fra Den eldre Edda) som skildrer den humoristiske fortellingen om jotunen Trym som stjal hammeren Mjølner fra guden Tor, og om hvordan Tor fikk hammeren tilbake ved å kle seg i kvinneklær og late som han er bruden Frøya. At en maskulin gud som Tor må overskride kjønnsrollene i en slik grad var meget utfordrende for den norrøne samtiden som diktet ble skapt i. Loke har en sentral posisjon i diktet, tilsvarende som i Loketretten, men Trymskvadet er nesten enda mer burlesk enn førstnevnte.
Robert Bernard Anderson
Biografi
Anderson var utdannet jurist fra University of Texas i 1932. Etter engasjerte han seg i politikk, advokatpraksis og andre forretningsanliggender i Texas. Under andre verdenskrig var han rådgiver for United States Secretary of War. I februar 1953 ble han førstesekretær for United States Navy under Eisenhowers administrasjon. I mai 1954 forlot han denne stillingen til fordel for Deputy Secretary of Defense, hvorpå han fikk Presidentens frihetsmedalje i 1955. I 1957 ble han valgt som finansminister av president Eisenhower, et embede han holdt til 1961.
Elsa Skjerven
Elsa R. Skjerven (født 11. desember 1919 i Oslo, død 29. oktober 2005 i Bærum) var en norsk politiker for Kristelig Folkeparti. Hun var statsråd i Familie- og forbrukerdepartementet i Per Bortens regjering fra 1965 til 1971, til sammen 5 år, 5 måneder og 5 dager. Som vararepresentant til Stortinget møtte hun 76 dager.
Trymskvadet
Forskerne er uenige om hvor gammel diktet er; noen mener at det må være en kristen parodi på de gamle gudene, mens andre påpeker at latteren var et vesentlig virkemiddel i den hedenske troen. Diktet har trolig blitt overlevert muntlig i flere hundre år før det ble nedskrevet av munker og prester på Island en gang på 1200-tallet. Trymskvadet er bygd på bokstavrim (allitterasjon). Det består av 33 vers totalt. Teksten har ulike vokaler og like konsonanter med trykktunge stavelser.
Robert Bernard Anderson
Biografi
Eisenhower uttalte offentlig at han hadde mye til overs for Andersons ferdigheter og mente at han var en av hans førstevalg til å stille som visepresidentkandidat under valget i 1956 hvis daværende visepresident Richard Nixon ville akseptere Eisenhowers forslag om at Nixon kunne forlate embedet til fordel for en ministerplass i forsvarsdepartementet. Richard Nixon frontet likevel muligheten til å stille som visepresident under Eisenhower, og i 1960 da Nixon ble nominert foreslo Eisenhower at han burde velge Anderson som sin kandidat, noe Nixon ikke gjorde og i stedet valgte Henry Cabot Lodge jr.
Elsa Skjerven
Biografi
Elsa Skjerven var en av flere «prestekoner» som engasjerte seg i politisk arbeid gjennom KrF på 1950- og 60-tallet. Hun tok eksamen i elementær musikkteori ved Musikkonservatoriet i 1941, og utdannet seg som lærer ved Elverum lærerskole i 1943. Hun var gymnastikklærer ved Levanger lærerskole, Innherred sykepleierskole og Strinda realskole og gymnas. Hun var bosatt i Trondheim i 40 år og medlem av bystyret i 23 år. Mot slutten av denne tiden var hun kommunalråd i kultur-og undervisningssektoren i åtte år. Men i 1982 flyttet hun til Bærum.
Chaplin under bakerstreiken
Chaplin under bakerstreiken (originaltittel: Dough and Dynamite, også vist i Norge med tittelen Deig og dynamitt) er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Charlie Chaplin.
Elsa Skjerven
Biografi
Som statsråd ble det en av hennes første oppgaver å sørge for at hennes departement fikk en politisk betydning. I det mannsdominerte, politiske miljøet ble det gjerne kalt «kjerringdepartementet». Da hun tiltrådte som statsråd, lå det én eneste sak og ventet på henne, nemlig en forskrift om bunader.