cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gamle Hunn kirke
Gamle Hunn kirke var sammen med Braastad kirke annekskirker til hovedkirken på Haug (dagens Vardal kirke). Den lå der Gjøviks gamle kirkegård ligger i dag, på gården Hunns grunn. Den sto midt på kirkegården, på kirkegårdens høyeste punkt, der den ruvet i landskapet. Kirken var en avlang, åttekantet tømmerbygning med sentraltårn («kuppel»), og beskrevet som en «temmelig stor bygning». Østre tilbygg var sakristi, det vestre hovedinngang med våpenhus. Hunn kirke ble revet da Gjøvik kirke skulle bygges. Byggearbeidet ble påbegynt i 1818, kongen hadde i 1808 gitt løyve til å bygge ny kirke på Hunn så snart det ble fred. Den forrige kirken på stedet var "af Ælde i brøstfældig Tilstand" og var første gang nevnt i 1577 og var laget av digert furuvirke og bredd med tjære. Den forrige kirken ble revet da Gamle Hunn kirke var ferdig. I 1822 ble også Braastad kirke revet.
Ifølge Alm ble Gamle Hunn kirke, Jevnaker kirke (1834) og Åmot kirke (1823) bygget etter mønster av Vang kirke ved Hamar. Byggmester Svend Aspaas fra Røros laget trolig modellen som ble sendt i en sekk til Torpa da Åmot kirke skulle bygges. Alm antar at samme modell ble brukt for Hunn og Jevnaker. Kunstnerleksikonet antar at Stor-Elvdal kirke også kan ha vært et forbilde. Ifølge Kolsrud var det Pihl selv som laget modellen. Gamle Hunn kirke lignet på Åmot kirke ved at den hadde en liten stubbe av et tårn midt på taket, mens kirkene på Jevnaker og Vang har et stort firkantet tårn i vestenden. Hunn kirke skal ha vært noe mindre enn Åmot kirke. Prekestolalteret var også likt utformet ifølge Kolsrud, med oppgang til prekestolen via en trapp fra sakristiet.
Innbyggerne skal ha ment at Gamle Hunn kirke var vakrere enn den nye Gjøvik kirke. Interiøret blir beskrevet som særpreget og vakkert. Bygget skal ha vært vanskelig å varme opp om vinteren. Ifølge Kolsrud var det god akustikk i Gamle Hunn kirke.
Deler fra Gamle Hunn kirke ble gjenbrukt ved oppføringen av dagens Gjøvik kirke.
Da Gjøvik ble kjøpstad i 1861 ble det ikke umiddelbart bygget kirke i byen (trolig av pengemangel) og Gjøvik brukte Hunn kirke i forståelse med Vardal. Julie og Martin Engelhardt Hoff sa seg villige til å betale for kirke i Gjøvik og kjøpstaden fikk sin egen kirke i 1882 etter at grunnsteinen ble lagt ned i 1881. Planen var å bruke materialer fra den nedrevne Hunn kirke, men det viste seg at lite kunne brukes. Andre kilder oppgir at "meget og godt tømmer" fra den gamle kirken ble brukt. Kirkeklokken og nattverdssettet ble overført til den nye kirken. Døpefonten finnes nå i Bråstad kirke.
Det hadde vært minst to tidligere kirker på stedet. Frem til 1661 sto der en stavkirke trolig oppført mellom 1150 og 1250. Stavkirken ble erstattet av en korskirke som sto til 1820. Den åttekantede kirken ble da satt opp omkring 200 meter nordvest for det forrige kirkebygget.
Den rosa panteren (1993)
Den rosa panteren (engelsk: The Pink Panther) er en amerikansk animasjonsserie fra 1993, produsert av Metro-Goldwyn-Mayer. Basert på, og med Den rosa panteren i hovedrollen.
I Norge gikk serien på TV3 (Barnetreern) med norsk tale.
Handling
Serien handler om eventyrene til den rosa panteren der han håndterer forskjellige situasjoner.
I motsetning til før, så kan Den rosa panteren snakke i denne serien.
Oddgeir Havnen
Oddgeir Havnen (født 1969) er en norsk tidligere roadracingfører som representerte NMK Kaupanger.
Ajami
Ajami er en israelsk dramafilm fra 2009 regissert av Scandar Copti og Yaron Shani. Handlingen foregår i nabolaget Ajami i Jaffa.
Sammendrag
Filmen inneholder fem forskjellige historier, som presenteres på en ikke-kronologisk måte. Noen hendelser vises gjentatte ganger fra forskjellige perspektiv. En ung israelsk-arabisk gutt, Nasri, bor i Ajami-området i Jaffa og forteller handlingen. I den første historien blir Nasriss nabo, en tenåringsgutt, skutt og drept av medlemmer fra en kjent beduin-klan. Nasri forklarer at det planlagte målet egentlig var Nasris eldre bror Omar. Mordet var hevn for dødsfallet til ett av medlemmene av beduin-klanen, som tidligere ble skutt av Nasris onkel i en krangel. Nasri og hans yngre søster blir deretter sendt til Jerusalem, men Omar, moren og bestefaren blir værende. I frykt for familiens sikkerhet søker Omar beskyttelse og veiledning fra Abu Elias, en velstående restaurant-eier, et kjent og respektert medlem av Jaffa-samfunnet. Abu Elias ordner en tre dager lang våpenhvile, og får tak i en advokat som skal representere Omar i en tribunal. I løpet av denne tiden vender Nasri og søsteren hjem igjen.
Etter rettssalen erklærer dommeren at Omar må betale titusenvis av dinarer slik at freden kan gjenopprettes. Omar får tre uker på seg til å betale. Omar og vennen Shaata forsøker seg på mindre kriminalitet for å komme med pengene, men mislykkes med å få inn nok penger. Omars mor prøver å overtale ham til å flykte sammen med familien. Men Omar nekter å forlate hjemmet deres, i den tro at det ikke finnes noen trygge steder å stikke av til. Den andre historien introduserer en ung tenåringsgutt ved navn Malek som bor på det palestinske territoriet Nablus. Malek er ansatt ved Abu Elias sin restaurant, og er desperat etter å tjene penger til sin syke mors benmargstransplantasjon. Malek er nær venn med Omar, som også har fått jobb ved samme restaurant. Det blir også avslørt at Omar, en muslim, er forelsket i Abu Elias sin datter Hadir - som er kristen. Abu Elias godtar ikke forholdet deres, han skyter Omar, og advarer ham om å holde seg borte fra datteren Hadir.
Den tredje historien viser et kort, men voldelig møte, mellom en eldre jødisk mann og hans tre yngre naboer som tjener penger som narkotika-selgere. Krangelen eskalerer raskt, og en av de unge mennene banker opp den gamle mannen. De tre unge mennene gjemmer seg før politiet dukker opp. Blant politimennene som ankommer stedet er en israelsk etterforsker som heter Dan, med kallenavnet Dando blant vennene hans. Dandos yngre bror Yoni har forsvunnet i løpet av hans militærtjeneste i Israeli Defence Force. Senere får Dando beskjed om at det israelske militæret har oppdaget restene etter det som antas å være en myrdet israelsk soldat i de palestinske områdene. Det blir snart bekreftet at restene virkelig er broren hans, og Dando lover å finne morderen og sørge for rettferdighet.
I den fjerde historien får seerne høre om karakteren Binj, en eksentrisk kokk som også arbeider i restauranten til Abu Elias. Binj er forelsket i en jødisk jente fra Tel Aviv, og ønsker å flytte inn sammen med henne - til stor forferdelse for resten av vennegjengen hans. Broren til Binj var en av de tre som var involvert i slåsskampen mot den gamle jødiske mannen i Jaffa. Både Binj og faren blir avhørt av politiet. Kort tid senere blir Binj funnet død i leiligheten sin. Den femte historien viser møtet mellom Omar, Malek og noen narkotika-selgere. Men flere politifolk, deriblant Dando, dukker opp og han ser Malek med et lommeur han planla å gi til Abu Elias som gave. Dando mener at denne klokken egentlig tilhørte broren hans Yoni, og i et voldsomt raseri slår han ned Malek og sikter en pistol mot ham med den hensikt å myrde ham.
Dynamiske data
Innen dataforvaltning er dynamiske data eller transaksjonelle data informasjon som periodisk oppdateres, hvilket betyr at de endres asynkront etter hvert som ny informasjon blir tilgjengelig. Konseptet er viktig i dataforvaltning, ettersom tidsskalaen til dataene bestemmer hvordan de prosesseres og lagres.
Data som ikke er dynamiske anses enten som statiske (uforanderlige) eller vedvarende, hvor sistnevnte er data som sjelden er aksesseres og som sannsynligvis ikke vil bli endret. Dynamiske data skiller seg også fra strømmedata som er en konstant strøm av informasjon. Dynamiske data kan oppdateres når som helst, med perioder med inaktivitet i mellom.
Vonones II av Partia
Bakgrunn
Vonones II var det andrefødte sønnen til Dareios II, konge av Media Atropatene, og en ukjent prinsesse fra arsakidedynastiet, den partiske kongeslekten, og i slekt med Vonones I av Partia. Hans besteforeldre på farssiden er kjent: Artavasdes I, konge av Media Atropatene, og hans hustru Athenais fra Kommagene. Vonones II hadde en eldre bror, Artabanes III av Partia, om historikeren Josefus er korrekt.
Konge av Partia
Vonones II ble konge i Media Atropatene i år 11 e.Kr. Lite er kjent om hans tid som konge i Media Atropatene. I år 51 døde Gotarzes II, konge av Partia, enten av sykdom ifølge Tacitus eller ved at han ble myrdet ifølge Josefus. Da han åpenbart ikke hadde avkom som kunne overta tronen ble hans onkel Vonones II den nærmeste kandidaten. Da han ble konge av Partia overtok hans sønn Pakores II som den neste og siste kongen av Media Atropatene.
Vonones II var allerede en gammel mann og kun kort tid etter at han ble utnevnt døde han. Han ble da etterfulgt av sin sønn Vologases I. Tacitus beskrev Vonones II som «han kjente verken suksess eller mislykkethet, hvilket må være fortjent for å huske ham. Det var et kort og æreløst styre.»
Familie
Med en gresk konkubine fikk Vonones II fem sønner som ble konger av Partia og Armenia: Pakores II, Vologases I, Osroes I, Tiridates I og Mithridates IV. Hans sønner ble født og oppfostret mens han var konge av Media Atropatene.
Miguel Ángel Miranda
Miguel Ángel Miranda (født 12. november 1983) er en venezuelansk bokser.
Han representerte Venezuela under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Etiopia–Adal-krigen
Bakgrunn
Da imam Ahmad fikk kontrollen over Adal-sultanatet fikk han også stammene i Somalia og afarene med seg i sin sak om å starte en jihad mot keiser Dawit II av Etiopia i 1527. Han fikk også støtte fra flere etiopiske jøder og kristne som var imot Dawits styre.
Krigens gang
I 1529 beseiret imam Ahmad en større etiopisk hær i slaget ved Shimbra Kure. Seieren ble dyr, men styrket muslimenes moral, og beviste at de kunne stå imot den større etiopiske hæren.
I 1531 førte flere seiere under imam Ahmad til at tilhengerne hans fikk overtaket i krigen. Den første var slaget ved Antukyah, hvor kanonild ved begynnelsen av slaget skapte panikk hos de etiopiske soldatene. Den andre kom 28. oktober i slaget ved Amba Sel, hvor imamens tropper beseiret og splitta den etiopiske hæren, og fikk tak i deler av de etiopiske regaliene.
Dawit II døde i 1540 og hans etterfølger ble tatt til fange av muslimene. Keiserinnen kunne ikke gjøre noe, siden hun var beleiret i hovedstaden. I 1543 klarte etiopiske geriljaer å beseire muslimene med hjelp av den portugisiske marinen, som sendte 400 musketerer ledet av Cristóvão da Gama for å hjelpe etiopierne. Til tross for at da Gama ble fanget og senere drept etter slaget ved Wolfa, ble Ahmad drept i 1543 i slaget ved Wayna Daga med hjelp av de av portugiserne som hadde overlevd.
Mohammed Hassan har hevdet at siden deltakerne i konflikten betydelig svekket hverandre, fikk oromoene en sjanse til å utvandre til landa sør for Den blå Nil øst til Harar og bosette seg der.
Helmuth Johannes Ludwig von Moltke
Helmuth Johannes Ludwig von Moltke, også kjent som Moltke den yngre (født 25. mai 1848 i Gersdorf, død 18. juni 1916 i Berlin), var general og leder for Tysklands generalstab fra 1906 til og med utbruddet av første verdenskrig i 1914. Han ble avsatt etter slaget ved Marne.
Moltkes rolle i utviklingen av tyske krigsplaner og starten på første verdenskrig er fremdeles omstridt. I David Fromkins bok Europas siste sommer gis Moltke rollen som hovedansvarlig for at verdenskrigen brøt ut. Moltke var urolig for at framfor alt Russland ble stadig sterkere, og jo før det ble krig, desto bedre for Tyskland. Krigen anså han uansett som uunngåelig og nødvendig.
Han var nevø av generalen Helmuth von Moltke (1800-1891) og grandonkel av grev Helmuth James von Moltke.
Bakgrunn og virke før verdenskrigen
Han stammet fra den mecklenburgske adelsslekten Moltke.
I 1878 giftet han seg med Eliza von Moltke-Hvitfeldt (født 20. mai 1859 - død 29. mai 1932). Som hustruen, som anså at hun var blitt helbredet ved bønn fra sykdom av en utøverske av Christliche Wissenschaft (Christian Science) – Frances Thurber Seal –, ble også Moltke en tilhenger av denne bevegelsen. Begge hadde etter århundreskiftet også kontakt med Rudolf Steiner, som Eliza von Moltke var en disippel av.
Moltke stod den tidlige FKK-bevegelse (den tyske nudistbevegelse) nær, var ærespresident for Berlins Verein für Körperkultur, og dermed blant annet i 1908 den høye beskytter av et maskeball for nakne.
Moltke ble offiser ved infanteriet i 1870, og deltok med utmerkelse i den tysk-franske krig 1870-71. Han ble generalstabsoffiser i 1881, oberst i 1895, regimentssjef i 1896, generalmajor i 1899, generalløytnant og infanterifordelingssjef i 1902, generalstabssjef i 1906 og generaloberst i 1914.
Moltke var årene 1882-91 sin onkels adjutant, ble i 1891 keiserens fløyadjutant, i 1902 generaladjutant og sjef for 1. gardedivisjonen. I 1906 ble han general i infanteriet. Da første verdenskrig brøt ut i 1914 avløste han Alfred von Schlieffen som generalstabssjef, og ledet Oberste Heeresleitung.
Under den annen tyske antarktisekspedisjon i 1912 oppkalte Wilhelm Filchner en gruppe isfrie klipper, Moltkenunatakkene, etter Helmuth og hans bror Friedrich von Moltke.
Første verdenskrig
Under innledningen til krigen sommeren 1914 var Moltke på kurbad i Karlsbad for å pleie helsen, mens keiseren selv var på ferie i Norge. Moltke hadde i hemmelighet, ved direkte henvendelse til Franz Graf Conrad von Hötzendorf, tilskyndet Østerrike til å mobilisere sin styrker. Moltke forsikret Hötzendorf om tysk støtte mot at Østerrike fokuserte på utfordringen i øst.
Moltkes forgjenger, Alfred von Schlieffen, hadde lenge arbeidet med en plan for hvordan Tyskland ved en eventuelle krig kunne slå ut Frankrike før Russland rakk å erobre den østlige Tyskland. Planen ble videreutviklet i Moltkes tid og satt ut i livet i 1914. Planen forutsatte at det tyske angrepet mot Frankrike i hovedsak skulle skje gjennom det nøytrale Belgia. De franske militære strategene kjente til Schlieffen-planen, men antok at Tyskland ikke hadde kapasitet til å gjennomføre den. Moltke fulgte Schlieffens ide om å holde de russiske styrkene unna med minimum av styrker i øst mens han samtidig utmanøvrerte de franske styrkene i vest. Moltke endret noe på den opprinnelige strategien da han overførte seks divisjoner fra vest til øst og etterlot okkupasjonsstyrker i Belgia og Nord-Frankrike i stedet for å bruke alle soldater offensivt. Han fikk skylden for nederlaget ved Marne og ble avsatt etter Marne. Moltkes helse var sviktende allerede ved begynnelsen av krigen.
Østpreussen ble straks angrepet av Russland. Molkte skiftet ut general Prittwitz med den pensjonerte Paul von Hindenburg og sendte samtidig to armekorps østover.
NM i hopp uten tilløp 1992
NM i hopp uten tilløp 1992 var en del av NM i friidrett 1992.
Mesterskapet ble arrangert på Politihøgskolen i Oslo 29. februar. Arrangør var Oslo Politis IL.
Helmuth Johannes Ludwig von Moltke
Første verdenskrig
Moltke måtte føre krig med aktive kamphandlinger på flere fronter. Dette ble det meget vanskelig å lede. Moltke gjorde sitt beste for å få Det osmanske rike til omgående å gå til angrep på Russland, og få oppviglet hele den muslimske verden mot Ententemaktene. Fullt så omgående kom imidlertid ikke den osmanske krigserklæring.
Moltke ble i stedet utnevnt i desember 1914 til sjef for den stedfortredende generalstab i Berlin. Han uttalte senere at overføring av styrker til østfronten i krigens innledning var en feil som kostet Tyskland seieren ved Marne.
Astrid Lindgrens Näs
Astrid Lindgrens Näs er et kultursenter i Vimmerby, bestående av flere bygninger med tilknytning til Astrid Lindgrens liv og forfatterskap. Senteret består i hovedsak av huset der forfatteren ble født og vokste opp, den gamle prestegården, som er blitt gjort om til kunnskapssenter, og en nybygget paviljong.
Helmuth Johannes Ludwig von Moltke
Første verdenskrig
Moltkes enke utgav i 1922 hans Erinnerungen, Briefe, Dokumente 1877-1916.
Astrid Lindgrens Näs
I Astrid Lindgrens barndomshjem er hele førsteetasjen intakt, og ser idag ut akkurat slik som når hun var barn. Gården ble åpnet for publikum den 14. november 1998. Her arrangeres faste omvisninger. Prestegården har blitt omgjort til kunnskapssenter med omfattande bibliotek med tanke på forskning innenfor emner som berører Astrid Lindgrens kunst og litteratur.
I Vimmerby finnes det også en temapark kalt Astrid Lindgrens Värld.
Anne Grete Storli
Anne Grete Storli (født 24. juli 1989) er en norsk fotballspiller fra Inderøy i Nord-Trøndelag. Hun skrev under for toppserielaget Trondheims-Ørn i 2008. Hun la opp etter sesongen 2011.
Storli bor nå på Inderøy, sammen med samboer og to barn.
Saint-Valery-en-Caux
Saint-Valery-en-Caux er en kommune i departementet Seine-Maritime i regionen Normandie nord i Frankrike. Saint-Valery-en-Caux ligger ved Den engelske kanal, ca. 30 km vest for Dieppe og 30 km øst for Fécamp – og en mils vei fra kjernekraftverkene i Paluel. Den har status som badeby/strandsted (fransk: Station balnéaire).
Joe Bjørnars
Joe Bjørnars var et norsk danseband fra Vallset.
Saint-Valery-en-Caux
Historie
Ifølge franske krøniker ble byen grunnlagt av benediktinermunker år 990 e.Kr.. Den er i dag en liten fiskerlandsby inne i en vik i kalkklippene som kysten består av. Hovedinntekten i dag er turisme.
Joe Bjørnars
Bandet besto av, , , , og , hvorav det kun er de to førstnevnte som er igjen av den opprinnelige besetningen.
Ole Johannes Øvretveit
Ole Johannes Øvretveit (født 13. april 1967 i Sande i Gaular) er en norsk journalist, redaktør og humorist. Han er utdannet siviløkonom.
Joe Bjørnars
Joe Bjørnars består i fra 2021 av Joe Melbye, Bjørnars Syverinsen. Lars Frode Engen, Morgan Østli Ruud, Jan Robert Mengkrok og Lasse Bangfield.
Saint-Valery-en-Caux
Historie
I England er stedet kjent for å være byen der British 51st (Highland) Infantry Division og franske tropper overga seg til Rommel 12. juni 1940. Byen ble langt på vei ødelagt i kampene, der fransk ridende kavaleri faktisk forsøkte med angrep på tysk motorisert og pansret kavaleri (i stridsvogner).
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Valery-en-Caux
Ole Johannes Øvretveit
Øvretveit har arbeidet som journalist i Førdeavisa Firda og Sogn Dagblad, som han senere ble redaktør for. Videre har han bidratt til opprettelsen av avisene Årdal og Lærdal Avis, og Sogndal avis, og har vært vaktsjef i Bergensavisen. Han har også arbeidet som journalist for NRK Sogn og Fjordane, samt bidratt som kåsør og programleder for radioprogrammet Radio Røysi.
Liste over episoder av Frustrerte fruer
Serien følger livet til de seks rollefigurene Susan Mayer, Gabrielle Solís, Bree Hodge, Lynette Scavo, Edie Britt og Katherine Mayfair sett gjennom Mary Alice Young, deres døde venns øyne. Hver episode starter og slutter med en monolog fremført av Mary Alice, som setter stemningen og handlingen for resten av episoden.
Nederlandsk mesterskap i friidrett innendørs 2013
Nederlandsk mesterskap i friidrett innendørs 2013 ble arrangert 16. og 17. februar 2013, i Omnisport Apeldoorn.
Yaoundé
Yaoundé er hovedstaden i Kamerun. Med sine 1 299 446 innbyggere (1. januar 2005) er Yaoundé landets nest største by, etter Douala.
Historie
Yaoundé ble grunnlagt i 1889 på oppdrag av den tyske koloniforvaltningen, som forskningsstasjon og hovedlager for elfenbenshandelen. Grunnleggeren var den tyske offiser og forskningsreisende Richard Kund. I 1895 ble anlegget omgjort til et militæret støttepunkt.
I 1903 ble byen overført til sivil forvaltning, selv om det fortsatt var forlagt tyske militære styrker der. Det militære nærværet forsterket byens vekst og betydning for det indre av Kamerun. Særelig embedsmannen Hans Dominik betød meget for byens vekst. I 1911 ble koloniens sentrale rettsinstans lagt dit, og i 1914 ble det forvaltningsinstans for «overhøvdingene» i kolonien.
Under første verdenskrig ble byen tatt i besittelse av belgiske tropper, og i 1922 ble byen gjort til hovedstad i Fransk Kamerun.
Beliggenhet
Byen ligger på et platå ca. 700 moh. Omkring hovedstaden Yaoundé har Kamerun den høyeste befolkningstettheten. Mange av byens 1,3 millioner innbyggere bor i de ytre delene av byen.
Klima
Den årlige gjennomsnittstemperaturen er 23,3 °C, og varierer bare i liten grad gjennom året. Årlig middelnedbør er 1617 mm, og det er to utpregede regntider: september/oktober og april/mai.
Sport
Hjemmekampene til fotballklubbene Canon Yaoundé, Tonnerre Yaoundé og spilles på Stade Omnisports, som ble bygget i 1972.
Transport
Yaoundé Nsimalen internasjonale lufthavn og den militære flyplassen Yaoundé lufthavn ligger i byen. Det går jernbanelinjer vestover til havnebyen Douala og nordover til byen Ngaoundéré. Flere busselskaper har ruter i byen, spesielt i bydelene Nsam og Mvan. Det går ofte busser mellom Yaoundé og Douala, som tar ca. 3 timer. Det har flere ganger skjedd store bussulykker langs denne strekningen. Det er veldig mye trafikk i byen i ukedagene, men det er lite trafikk i helgene. Yaoundé har hat stor framgang i byggingen av infrastruktur spesielt med veibygging.
Filmmagasinet Ekko
Filmmagasinet Ekko er et dansk tidsskrift om film og medier. Artiklene skrives av journalister, filmfolk, forskere og pedagoger. Ut over de faste og aktuelle artiklene omhandler hvert nummer et særlig tema.
Bakgrunn
Magasinet som ble etablert i 1999 på initiativ av Det Danske Filminstitut og er en sammenslåing av det mediepedagogiske blad Klip og Danske Børne – & Ungdomsfilmklubbernes blad Pråsen. Mette Damgaard-Sørensen var redaktør 2000-02. I begynnelsen var Ekko et magasin utelukkende basert på abonnement, der primært rettet seg mot undervisningssektoren.
I 2002 kom nåværende sjefredaktør Claus Christensen til, og under hans ledelse har magasinet gradvist utvidede målgruppen til også at inkludere filmbransjen og cineaster.
I 2005 ble bladet redesignet og gikk over til også at bli solgt i landsdekkende kiosksalg i Danmark. Ekko fusjonerte i 2008 med Filmmagasinet Mifune og fortsatte under navnet Filmmagasinet Ekko. Magsinet er eiet av de tre stiftende foreninger: Danske Børne- og Ungdomsfilmklubber, Dansk Film- og Medielærerforening og Medielærerforeningen for de gymnasiale uddannelser. Med magasinet følger ofte en DVD. Ekko har blant annet utgitt de beste avgangsfilmene fra den alternative filmskole Super16, to DVD-er fra Den Danske Filmskole med avgangsfilm fra animasjonslinjen og tv-tilrettelæggerlinjen og Nils Malmros’ tv-film, Kammesjukjul fra 1978.
Med Ekko #55 fulgte Jonas Elmers debutfilm Let’s Get Lost fra 1997 på DVD. Filmen, som var et forvarsel på dogme og presenterte en ny skuespillergenerasjon med blant andre Sidse Babett Knudsen, Nicolaj Kopernikus, Bjarne Henriksen og Troels Lyby, hadde aldri tidligere vært ute på DVD, fordi Nordisk Film mente, at den påkrevde digitale restaureringen ville være for kostbar. Men gjennom Ekkos investering i prosjektet og en crowdfunding igangsatt av magasinet lyktes det i samarbeide med Nordisk Film at få filmen utgitt.
I #56 slo Ekko et slag for musikkvideoen med utgivelsen av tjue av verdens beste musikkvideoer fra de siste femten år. Samlingen, som er den første av sitt slag i Danmark, byr blant annet på musikkvideoer av Chris Cunningham (Björks All Is Full of Love), Michel Gondry (Radioheads Knives Out), Chris Milk (Gnarls Barkleys Who’s Gonna Save My Soul), Romain Gavras (Justices Stress) og franske Vincent Moons improviserte, dogmeagtige Take-Away Show med Arcade Fire.
Hjemmesiden ekkofilm.dk er en selvstendig del av Ekko, som blant annet byr på nyheter, intervjuer, debatt, undervisning og et arkiv over tidligere numre. Filmmagasinet Ekko utkommer fire gange om året.
Debatskapende
Ekko har flere ganger skapt debatt, som har forplantet seg til andre medier. Det skjedde for eksempel da Claus Christensen avslørte, at dansk films store kassasuksess Festen er basert på en løgnhistorie og da Lars von Trier i Ekko #28 i 2005 kritiserte Brødre, regissert av Susanne Bier, som var tilknyttet Triers eget selskap Zentropa. I samme intervju kalte han Kim Fupz Aakeson og Anders Thomas Jensens manuskripter «ødeleggende for filmen». Anmelder Lars Bukdahl bragte også Ekko i medienes fokus, da han avslørte morderen i den danske thriller Kandidaten i Ekko #43 i 2008.
I Ekko #48, som kom ut i slutten av januar 2010, kunne filmregissøren Christoffer Guldbrandsen i et intervju om spin og journalistikk fortelle, at forsvarsminister Søren Gades pressesjef, Jacob Winther, hadde stått bak en lekkasje til TV 2 av fortrolige opplysninger om kommandosoldatene som ble sendt til Irak i 2007. Fire uker seinere, den 22. februar, trådte både Søren Gade og Jacob Winther tilbake fra dansk politikk.
I #52, februar 2011, ga magasinet ut Yoav Shamirs prisbelønte dokumentarfilm, Defamation, som setter spørsmålstegn ved omfanget av antisemitisme i dag. Filmen var ifølge magasinet blitt trenert i bortimot to år av DR2-sjefen Arne Notkin, som er tidligere formann for Dansk Zionistforbund. I samme nummer var René Fredensborgs artikkel, Frygt og lede i Avedøre og omegn, medvirkende årsak til, at en filmkonsulent på Det Danske Filminstitut ble avskjediget.
I #60 utropte Ekko norske Joachim Trier som "Nordens store filmtalent" og utsendte hans to kritikerroste spillefilmer, Reprise (2006) og Oslo, 31. august (2011), på en dobbelt-dvd med magasinet, som også bød på et stort portrettintervju med regissøren, samt et intervju med hovedrolleinnehaveren i begge filmene, Anders Danielsen Lie.
Filmmagasinet Ekko var også skueplass for en kontrovers mellom Poul Behrendt og Nils Malmros i forbindelse med Malmros' film At kende sandheden.
Tre ganger har Ekko kåret de 25 mektigste personer innen dansk film (#37 i 2007, #42 i 2008 og #55 i 2011). De siste to gangene har Den Danske Filminstituts direktør Henrik Bo Nielsen kommet på førsteplassen – i 2011 etterfulgt av Nordisk Films direktør Allan Hansen, områdedirektør på Filminstituttet Claus Ladegaard, filmkonsulent Kim Leona og bookingdirektør Helle Schmidt fra Nordisk Film. Fire regissører var med på den siste listen: Susanne Bier, Lars von Trier, Christoffer Guldbrandsen og Ole Christian Madsen.
Zentropas injuriesak
Med #58 (september-november 2012) utga Ekko Anders Rønnow Klarlunds stillbildefilm The Secret Society of Fine Arts på en DVD sammen med Chris Markers stillbildeklassiker La Jetée fra 1962. I magasinet fortalte Klarlund i essayet Farvel til filmen om kunstfilmens vanskelige tilblivelse på Zentropa. Artikkelen gjorde Zentropa-direktøren Peter Aalbæk Jensen så sint, at han på sitt selskaps vegne innledet en boikott av Ekko på grunn av magasinets «forkvaklede, journalistiske metoder». I et brev til Det Danske Filminstitut forlangte han, at instituttet skulle trekke støtten til Ekko.
Aalbæk anla også injuriesak mot magasinet  – dog ikke for Klarlunds artikkel, men en ni måneder gammel nettartikkel om Manyar I. Parwanis spillefilmprosjekt Klar til optagelse,  hvor han følte seg urettmessig beskyldt for å ta penger for casting. Det ble startskuddet på flere ukers media-angrep, hvor Zentropa-direktøren kalte Ekko «statsstøttet gangsterjournalistikk» og dets medarbeidere for «beskidte knægte» og med utsagn som «De skal knaldes ’big time’» og «Jeg stopper ikke, før den sprøjte er smadret» ikke la skjul på, at han ønsket at Ekko skulle legges ned. Underveis fikk Ekko oppbakking av blant andre kulturminister Uffe Elbæk, Politikens lederskribent og danske filmanmeldere, som truet Zentropa med en motboikott. Saken tok en ny vending, da Aalbæk i Information beskyldte Ekko for dokumentfalsk, noe han seinere måtte erkjenne var feilaktig. Med Allan Hansen, direktør i Nordisk Film og styreformann for Zentropa, som megler inngikk Zentropa og de saksøkte, journalist Mikkel Kofod og sjefredaktør Claus Christensen, den  7. november 2012 en avtale, som innebar, at Zentropa avsluttet injuriesaken og droppet boikotten. Ekko beklaget, at noen kunne ha misforstått casting-artikkelen, og Peter Aalbæk Jensen beklaget sine til tider ”skingrende” anklager.
Salim Salimov
Salim Salimov (født 5. mai 1982) er en bulgarsk bokser.
Han representerte Bulgaria under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Christian Røer
Christian Seland Røer (født 12. januar 1996) er en norsk fotballspiller som spiller for.
The Left-Handed Man
The Left-Handed Man er en amerikansk stumfilm fra 1913 regissert av D. W. Griffith.
Kim Ki-suk
Kim Ki-suk (født 2. september 1980) er en sørkoreansk bokser.
Taxa K 1640 efterlyses
Taxa K 1640 efterlyses er en dansk film fra 1956 regissert av Lau Lauritzen jr, etter et manus av Johannes Allen.
Filmen er et melodrama hvor sjalusi er en sentral del av handlingen.
Handling
Jakob arbeider som drosje-sjåfør i København, og gjennom jobben møter han ofte mange forskjellige typer mennesker og blir vitne til en rekke morsomme opplevelser.
Hjemme lever han i et lykkelig ekteskap med Else. Men en dag begynner imidlertid fortiden hennes å hjemsøke dem, når hennes sykelig misunnelige tidligere kjæreste klarer å stikke av fra en psykiatrisk institusjon.
Lime Kiln Field Day
Lime Kiln Field Day er en amerikansk stumfilm fra 1913.
Ida Johanne Ve
Ida Johanne Ve (født 23. april 1987) er en norsk fotballspiller fra Bergen i Hordaland. Hun skrev under for toppserielaget Trondheims-Ørn i 2007.
Felix Elofsson
Felix Elofsson (født 30. september 1995) er en svensk freestylekjører.
Han representerte Sverige under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvalifiseringen i kulekjøring.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han utslått i finaleomgangene.
Argaios I av Makedonia
Argaios I (gresk: Ἀργαῖος Αʹ) var en konge av Makedonia som styrte i tiden fra rundt 678 f.Kr. og fram til rundt 640 f.Kr. Han etterfulgte sin far Perdikkas I på den makedonske tronen. Selv etterlot han tronen til sin sønn og arving Filip.
Omotes
Omotes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og smale, rødbrune trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Hodet har litt utstående fasettøyne. Pronotum er firkantet, lengre enn bredt. Dekkvingene er smale og jevnbrede.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia og Ny-Caledonia.
Gustav Blom Kielland
Gustav Blom Kielland (født 9. desember 1832, død 30. oktober 1910) var en norsk ingeniør og arkitekt.
Utdannelse og virke
Kielland ble født i Finnøy i Rogaland og tok artium ved Latinskolen i Stavanger. Han var elev ved den polytekniske høyskolen i Hannover i 1849–52 og deretter ved den tekniske skolen i Karlsruhe i 1852–54. Kielland hadde assistentstilling ved et veianlegg i Tvedestrand i 1855 og ved Christiania Gasværk frem til 1859 samt kort tid ved Kongsvingerbanen i sistnevnte år. I slutten av 1859 ble han stadsingeniør i Fredrikshald — en stilling han hadde til han pensjonerte seg i 1908 — og fra 1864 var han også branninspektør i byen. Dessuten virket han som lærer ved tegneskolen. Han var bestyrer for Fredrikshald Telefonforening (som han hadde vært med og stiftet) fra 1883 til 1892.
Kiellands virksomhet var mangslungen og slett ikke begrenset til Halden og omegn. I embeds medfør tegnet han forskjellige slags bygninger i Østfold, så som kirker, skole, politistasjon og fengsel. Han bidro også ved restaurering og utvidelse av kirker, og han hadde dessuten en rekke private arkitektoppdrag. Før jernbanen ble forlenget fra Fredrikshald til svenskegrensen, ledet Kielland arbeidet med anleggsundersøkelser. Han utarbeidet planer for vannverk i Arendal, Skien og Vänersborg. Kielland hadde dessuten en rekke verv av forskjellige slag. Han var mye brukt som skjønns- og voldgiftsmann i tekniske saker. Han var medlem av den polytekniske forening fra 1855 og fra 1857 av den nystartede Kristiania Turnforening. I 1866–78 var han medlem av kommisjonen for dampfartøyer.
EM i karate 1999
EM i karate 1999 (europamesterskapet i karate) ble arrangert i Khalkis i Hellas i 1999.
Min barndoms jul (album)
Min barndoms jul er det tiende albumet til artisten Håkon Banken og denne gangen en juleplate. Den kom på markedet før jul i 1986, og da hadde også Banken fått med seg Per Johan Skjærstad, kjent fra Frem fra Glemselen, som konsulent på platen. Det ble en ren juleslagerplate uten de kjente og kjære julesangene. Dette er ikke en av de mest solgte produksjonene til Håkon Banken.
Ravneberget fort
Ravneberget fort ligger nord for Sarpsborg og inngår som en del av Sarpsborg befestninger sammen med Greåker fort og Sarpsborg østre- og Vestre batteri. Formålet skulle være å hindre overgang fra øst over Glomma ved Sarpsborg.
Fortet ble vedtatt bygd i 1907 og sto ferdig i 1910. Det besto av kanonstillinger i nedsprengte brønner, jernbane med en mindre kanon, fjellanlegg, ammunisjonsmagasin, lagerbygninger og forlegninger. Fortet var omgitt av piggtrådsperringer med porter og sluser.
Ravneberget var i mange år hovedkvarter for Heimevernet, HV-01, men er nå overtatt av Sarpsborg kommune og drives som Ravneberget fengsel for kvinnelige innsatte. Anlegget er fredet.
Skytterkonge
Skytterkonge er tittelen vinneren av seniorklassene i landskytterstevnet tradisjonelt har fått, men i 2006 ble det for første gang en kvinnelig vinner som dermed fikk tittelen skytterdronning. Vinneren blir tildelt H.M. Kongens pokal. Nummer to får tittelen skytterprins, mens beste kvinne, uansett plassering, blir skytterprinsesse.
På grunn av en noe spesiell situasjon før mesterskapsomgangen på landsskytterstevnet i Målselv i 2006, der to kvinner ledet Kongelaget, gjorde Skytterstyret et hastevedtak. Det innebar at dersom en kvinne skulle bli nummer 2 i mesterskapet, ville hun bli få tittelen skytterkronprinsesse i stedet for prins.
Historie
Den første skytterkongen ble kåret i 1893 i Kristiansund, Chr. Østern fra Kristiania. Den første kongepremien kom på landsskytterstevnet i Trondheim i 1897, der Knut Fauske fra Stange & Romedal vant. Det var Kong Oscar II som da skjenket førstepremien som skulle tilfalle stevnevinneren. Selve kongetittelen ble først tatt i bruk i 1904.
Gjennom årene har 15 personer blitt kronet skytterkonge mer enn en gang. 5 av disse har vunnet tre ganger, mens Lars L. Ese d.y. fra Balestrand står alene med fire kongekroner.
I 2006 ble Mette Elisabeth Finnestad den første skytterdronning. Samme året ble det også kåret en skytterkronprinsesse, da det var to kvinnelige skyttere som toppet vinnerlisten.
Kastellveien (Oslo)
Kastellveien (1–23, 2A–24B) er en vei på Nordstrand i Oslo. Den går fra Ekebergveien ved Kastellet holdeplass på Ekebergbanen og ned Nordstrandsskråningen til Vingolfveien. Hovedhuset på tidligere Kastellet gård ligger ved den øvre enden av veien, med adresse Kastellveien 2D.
Navnet ble vedtatt i 1907.
Ahmad ibn Ibrihim al-Ghazi
Ahmad ibn Ibrihim al-Ghazi (Erobreren; Axmed Ibraahim Garaad på somali; ca. 1506–1543), også kjent som Gurey på somali og Grang eller Graññ på amharisk; den venstrehendte, var en somalisk imam og general for Adal-sultanatet som invaderte Etiopia og beseiret flere etiopiske keisere. Med en hær som for det meste bestod av somaliere, startet han en erobring, en muslimsk jihad, som brakte tre fjerdedeler av Etiopia under det muslimske Adal fra 1529 til 1543.
Etter flere store seiere mot Etiopia, ble han til slutt drept av portugisere under slaget ved Wayna Daga. I dag regner mange somaliere han som en nasjonalhelt, til tross for at en "somalinasjonalitet" ikke fantes på Ahmads tid og at somalierne som kjempet under ham gikk til krig som muslimer. I Etiopia huskes han for de store ødeleggelsene han påførte landet.
Trud (avis)
Trud (russisk: Труд, betyr «arbeid») er en av de mest solgte russiske avisene. Avisen ble etablert den 19. februar 1921 som et talerør for sovjetiske fagforeninger. Avisen la vekt på nyheter om arbeidslivet og økonomiske analyser. I 1990 hadde avisen høyest opplag i verden, med 21 500 000, noe som presenteres i Guinness rekordbok.
Etter oppløsningen av Sovjetunionen har avisen mistet mange lesere. I februar 2008 ble avisens layout lagt helt om og formatet ble skiftet til tabloid.
Prince of Darkness (album)
Samleboksen ble utgitt 22. mars 2005 på Epic Records.
Igor Samoilenco
Igor Samoilenco (født 17. april 1977) er en moldovsk bokser.
Han representerte Moldova under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i første runde.
Norges offisers- og spesialistforbund
Den første lokalavdelingen i NOF ble stiftet i Artilleriregimentets lokaler på Akershus festning i Christiania 24. oktober 1847. Forbundet ble stiftet som et landsomfattende forbund 7. februar 1896. Navnet var da Den norske landsunderoffisersforening. Forbundet sluttet seg til LO i 1961.
NOF skal arbeide for å styrke Forsvaret og dets rolle i det norske samfunn. Forbundet arbeider for å fremme felles økonomiske, sosiale og faglige interesser for militært tilsatte, elever og lærlinger i Forsvaret. Forbundet er fritt og partipolitisk uavhengig. NOF gir ut fagbladet Befalsbladet fire ganger i året.
Nikita Simonjan
Nikita Pavlovitsj Simonjan (russisk: ; født 12. oktober 1926 i Armavir i nåværende Armenia) var en sovjetisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne.
Simonjan ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han var med på det sovjetiske laget som vant OL-turneringen i fotball. I kvartfinalen beseiret de Indonesia med 4 – 0 i en omkamp, den første kvartfinalekampen endte 0 – 0. De vant semifinalen mot Bulgaria med 2 – 1 og i finalen møtte de Jugoslavia som de slo med 1 – 0. Simonijan spilte en kamp i turneringen.
Simonjan spilte 20 landskamper og scoret 10 mål for Sovjetunionen i perioden 1954 til 1958.
Isglem
Isglem (etablert 1987) er en norsk musikkduo, bestående av Karl Seglem (saksofon og bukkehorn) og Terje Isungset (perkusjon og munnharpe). Dens folkemusikk- og frijazz-baserte uttrykk innebærer uvanlig mye improvisasjon og har gitt duoen et pioner-stempel. På NorCD har de gitt ut Rom (1991) med opptak fra Lien Grendehus på Geilo, To steg (1992), Null G (1996) og Fire (2003). Med Mark O'Leary turnerte de Irland i 2002. De har flere nasjonale turneer i regi av Rikskonsertene.
Hans Gaarders veg
Hans Gaarders veg (15-95, 2-92) ) er en vei på Gardermoen i Ullensaker kommune, rett vest for Oslo lufthavn. Veien går fra Ravinevegen, og går nordover på østsiden av E16 i parallell med denne. Veien ender opp i Gardermovegen ved SAS Museet.
Veien ligger cirka 200 meter over havet. Sideveier er Tunvegen, Gardergutua og Gudrun Bjerkes veg.
Hotel Føroyar
Hotel Føroyar er et hotell i Tórshavn på Færøyene. Med sine 216 sengeplasser er det Færøyenes største hotell. Det er også, ved siden av Hotel Hafnia, landets eneste firestjerners hotell.
Hotel Føroyar åpnet i mai 1983. I 1985 ble hotellet kjøpt av skipsrederen Jákup Joensen og fikk navnet Hotel Borg. Joensens virksomheter ble hardt rammet av bankkrisen på Færøyene. I 1991 ble hotellet solgt til cruisefergerederiet Smyril Line, og fikk sitt opprinnelige navn tilbake, og i 2005 ble det solgt videre til en gruppe av hotellets ansatte.
Hotellbygningen er tegnet av det danske arkitektfirmaet Friis & Moltke.
NM i hopp uten tilløp 1993
NM i hopp uten tilløp 1993 var en del av NM i friidrett 1993.
Mesterskapet ble arrangert i Sulahallen i Langevåg 6. mars. Arrangør var Langevåg IL.
Audhild
Audhild er et norsk kvinnenavn av norrøn opprinnelse. Navnet er nokså sjeldent.
Audhild har norsk navnedag 30. juli.
Etymologi
Audhild er et nyere norsk navn dannet av det norrøne navnet Auðhildr, som er sammensatt av auðr, «velstand, rikdom», hildr, «kamp». Ödhhild og Ödhild er gammelsvenske former av navnet.
Utbredelse
Eadhild var et vanlig navn i England på 900-tallet.
Den norrøne formen, Auðhildr, er kjent brukt på Orknøyene på 1100-tallet. Audhild er kjent brukt i Norge første gang i 1877.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Den rosa panteren og vennene
Den rosa panteren og vennene (engelsk: Pink Panther and Pals) er en animert TV-serie fra 2010, basert på de klassiske Den rosa panteren-tegnefilmene og søsterserien The Ant and The Aardvark.
Serien har tre deler i hver episode: Først en Den rosa panteren kortfilm, deretter en The Ant And The Aardvark kortfilm og til slutt nok en Den rosa panteren kortfilm.
I Norge ble serien sendt på Cartoon Network og Boomerang, med norsk tale.
Den rosa panteren
Den rosa panteren-episodene handler om forskjellige situasjoner Den Rosa Panteren og Stornese befinner seg i.
Som vanlig, så snakker ingen av hovedpersonene og dialog i episodene er minimalt, med kun et fåtall episoder som har noe som helst dialog.
The Ant And The Aardvark
The Ant And The Aardvark handler om Maurslukeren som konstant er ute etter å spise Mauren, men lyktes aldri, handlingen er veldig lik Looney Tunes kortfilmer som Sylvester og Pip eller Bippe Stankelbein og Per Ulv.
Norske stemmer
Den rosa panteren, Stornese, hunden, hesten og de fleste i Den rosa panteren-episodene har ingen vanlig dialog og dermed ingen norsk stemmeskuespiller.
U16-EM i fotball for menn 1982
U16-EM i fotball for menn 1982 ble arrangert i Falconara og Senigallia i Italia i 1982.
Fennpfuhl
Fennpfuhl er en ortsteil i bydelen Lichtenberg i Berlin. Navnet er avledet av boligområdet og vannet med samme navn (Pfuhl, tysk for pøl). Fennfpuhl ble etablert som ortsteil i 2001 og er den orsteil i Berlin med nest høyest befolkningstetthet, bare overgått av Friedenau.
Området Fennpfuhl lå mellom 1945 og 1989 i Øst-Berlin. Da området skulle utbygges ble det i 1956/57 utlyst en arkitektkonkurranse der også vesttyske arkitekter fikk delta. Konkurransen ble vunnet av Ernst May fra Hamburg, men utbyggingen ble av ukjente grunner utsatt.
Blant de første oppførte boligblokker var et eksperimentbygg fra 1961, kalt P2 (P for bærevegger parallelt med fasaden og 2 for antall oppganger i samme bygning). P2 ble siden bygget over store deler av DDR. Bygningen i Erich-Kuttner-Straße 9–15 er vernet som kulturminne.
En storstilt utbygging startet i 1972 og det ble innenfor dagens Fennpfuhl oppført boliger for 50 000 mennesker. Det store arbeidet som etter murens fall, ble satt igang med å renovere alle leilighetene, var ferdig i 2001.
I 1976 ble flere gater oppkalt etter kommunistiske ledere som Hồ Chí Minh, Lenin og franskmannen Jacques Duclos. Etter vedtak i Berlins senat i 1992 fikk gatene sine opprinnelige navn tilbake.
Gullruten 2009
Gullruten 2009 var den 12. utgaven av Gullruten. Hovedutdelingen fant sted i Grieghallen 9. mai og ble ledet av Dorthe Skappel og overført på TV 2. Dagen før hovedutdelingen ble det for første gang arrangert en egen fagprisutdeling hvor det ble delt ut priser i ni nyopprettede klasser. Utdelingen fant sted i Ole Bull Scene og ble ledet av Katrine Moholt.
NRK-dramaserien Berlinerpoplene vant tre priser for andre år på rad, Nytt på Nytt fikk sin femte pris totalt mens Bjørn Hansen ble tildelt hedersprisen.
Nominerte
Beste underholdningsprogram
Beste dokusåpe
Beste TV-drama
Beste humorprogram
Beste barne- eller ungdomsprogram
Beste magasin- eller livsstilsprogram
Beste fakta- eller aktualitetsprogram
Beste TV-dokumentar
Karlssteinen
Karlssteinen ligger nede ved bredden av Selbusjøen, i Sjøbygda i Klæbu, vest for den gamle gården Vika, og omtrent der grensa mellom gårdene Grendstad og Vika gikk fram til 1830. Sagnet om steinen sier at da steinen løsnet oppe i Karlsløfta, sto en mann med navn Karl nede ved sjøen, og han ble (selvfølgelig) tatt av steinen, og skal ifølge sagnet fremdeles ligge der. Denne Karl skulle ifølge sagnet også være svært velstående, og da han ble tatt av steinen hadde han hele sin pengebeholdning på seg.
Gullruten 2009
Nominerte
Beste kvinnelige skuespiller
Beste mannlige skuespiller
Beste kvinnelige programleder
Beste mannlige programleder
Beste nye TV-format
Nominerte fagprisen
Beste regi flerkamera
Beste regi énkamera
Beste foto énkamera
Freden i Brest-Litovsk
Freden i Brest-Litovsk var en fredsavtale mellom sentralmaktene og Den russiske føderative sovjetrepublikk. Avtalen ble undertegnet den 3. mars 1918 i byen Brest-Litovsk, og førte til at Russland trakk seg ut av første verdenskrig og at sentralmaktene hadde vunnet østfronten (første verdenskrig). Avtalen ble for en stor del påtvunget fra Tysklands side og førte til at Russland måtte avstå en stor del av sitt land, samt betale skadeserstatning på seks milliarder mark (omtrent 30 mrd. norske kroner, eller drøyt 750 mrd. i 2020-kroner).
Gullruten 2009
Nominerte fagprisen
Beste manus drama
Freden i Brest-Litovsk
Bakgrunn
Avtalen gav Tyskland kontroll over enorme områder, mens Østerrike-Ungarn ble marginalisert. En million tonn hvete skulle leveres årlig fra Ukraina som en betingelse for landets fortsatte uavhengighet. Britisk etterretning så med bekymring på denne Pax Germanica, der tyske tropper tok seg inn i Finland og Ukraina, og trakk sørover mot Kaukasus. Russland måtte avstå et territorium med til sammen 56 millioner innbyggere, eller 32 % av hele landets befolkning; en tredjepart av landets jernbanenett, 73 % av totalproduksjonen av jernmalm, 89 % av den samlede kullproduksjonen; og over 5000 fabrikker og industribedrifter. En britisk historiker beskrev 20 år senere avtalen som «en ydmykelse uten sidestykke i moderne historie».
Avtalen ble annullert av de andre fredsavtalene etter Tysklands nederlag senere på året, men gav de russiske kommunistene et sårt tiltrengt pusterom i den russiske borgerkrigen. Avtalen bekreftet også uavhengighet til Finland, Estland, Latvia, Litauen, Hviterussland og Ukraina, men under tysk dominans og støtte, og med fortsatt tyske soldater i de respektive områdene. I Polen, som ikke var nevnt i traktaten, forårsaket signeringen opptøyer, protester og en slutt på enhver støtte til Sentralmaktene.
Gullruten 2009
Nominerte fagprisen
Beste lyddesign