cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Musikk
Ulike tradisjoner
Det er stor variasjon mellom musikalske tradisjoner verden over, og gjennom musikkens historie har tradisjonene utviklet seg mye. Innen en tradisjon er det mulig å betegne ulike sjangre. Innen sjangre finnes ulike former.
Etnomusikologi er studiet av musikkens rolle i en kultur.
Etnologisk bakgrunn, [religion, språk
Se europeisk musikk, amerikansk musikk, afrikansk musikk, asiatisk musikk, og musikk fra Oseania.
Alessandro Del Piero
Alessandro Del Piero (født 9. november 1974 i Conegliano, Veneto) er en italiensk tidligere fotballspiller. Han spilte sist for det australske laget Sydney FC og for. Han ble regnet som en svært målfarlig spiss. Han scoret blant annet over 30 mål i Mesterligaen.
Karriere
Del Piero begynte sin profesjonelle karriere i 1991 med Padova i italiensk Serie B. I 1993 gikk han til Torino-klubben Juventus, hvor han har spilt siden den gang. Han har vært med på vinne Serie A i 1995, 1997, 1998, 2002, 2003, 2005 og 2006, Champions League i 1996 og Toyota Cup i 1996. Hans beste sesong var 1997-98, da han scoret 21 mål i Serie A og ti mål i Champions League. Han var kaptein for Juventus og ble tidenes mestscorende Juventus-spiller, da han rundet Bonipertis 182 mål i 2005/2006-sesongen. Han passerte 200 mål i Juve-trøya den 29. oktober 2006 i en seriekamp mot Frosinone.
I 1996 ble han kåret til Europas beste spiller. I 1998 og 2008 ble han kåret til Årets italienske spiller i Serie A. Ved utgangen av 2004 hadde han spilt 67 landskamper for Italia og scoret 24 mål.
Han spiller vanligvis som en slags hengende spiss, og ligger som oftest et sted mellom midtbanen og spissen(e). Han er kjent for sin kraftfulle skuddfot, og sin særegne måte å drible seg forbi motspillere på. Journalister har beskrevet ham som «en spiller som svever i mellom motstanderne». Frisparkene hans ligger på verdenstoppen hvor han troner med andre rutinerte frisparktagere som Ronaldinho, Juninho Pernambucano, David Beckham og Roberto Carlos. De mest karakteristiske frisparkene hans er de innoverskrudde duppene han tar rundt ti meter utenfor 16-meteren. (Kjent som «La Zona Del Piero» eller «Del Piero-sonen».)
Han samarbeider med medspillerne sine og er kjent for å ha hatt mange kombinasjoner med andre stjerner som Zinedine Zidane, Filippo Inzaghi, Gianluca Vialli, Pavel Nedvěd, Fabrizio Ravanelli, David Trézéguet og Mauro Camoranesi. Han er regnet som en hyggelig person og har vunnet mange priser som for eksempel; «'Coppa d'Argento' Premio Speciale Gentleman» og «San Siro Gentleman Serie A TIM». Han har et sterkt bånd til Juventus- og Italia-fansen, og han er kjent for sin sans for humor. I november 2006 mottok han en pris for å ha støttet og promotert forskningen for en kur mot kreft. Da Juventus ble degradert til Serie B viste Del Piero stor lojalitet til klubben ved å velge å bli og bidra til at klubben returnerte til toppen av italiensk fotball.
Våren 2012 fikk ikke Del Piero fornyet kontrakten sin hos Juventus, og skrev deretter under på en toårsavtale med den australske fotballklubben Sydney FC, hvor han ble presentert den 5. september samme år.
Klubb
Juventus: 1994/95, 1996/97, 1997/98,2001/02,2002/03, 2011/2012 Juventus: 2006/07 Juventus: 1994/95 Juventus:1995,1997, 2002, 2003 Juventus:1995/96 Juventus: 1996 Juventus: 1996 Juventus: 1999
Michael Winslow
Michael Winslow (født 6. september 1958) er en amerikansk skuespiller og komiker.
Han er kjent for sin evne til å lage realistiske lydeffekter med bare stemmen. Winslow er best kjent fra Politiskolen-filmene. Han bor i Winter Springs i Florida, en avsidesliggende forstad til Orlando.
Steptoe and Son
Steptoe and Son er en britisk komiserie som gikk på BBC fra 1962 til 1974. Serien var av Ray Galton og Alan Simpson. Faren, Albert, ble spilt av Wilfrid Brambell og sønnen Harold av Harry H. Corbett.
Serien er aldri vist på svensk eller norsk TV, men manuset ble anvendt og omarbeidet til Albert og Herbert (som er en slags forsvensket versjon av den britiske serien) og i viss utstrekning til episoder til den norske komikeren Rolv Wesenlunds serie Fleksnes fataliteter (svenske Bo Hermansson regisserte begge disse seriene og produsentene hadde hele tiden et nært samarbeid med manusforfatterne Galton og Simpson). Den norske filmkomedien Skraphandlerne fra 1975 (med Leif Juster og Tom Tellefsen) bygger også på denne serien.
Frans Eemil Sillanpää
Frans Eemil Sillanpää (født 16. september 1888, død 3. juni 1964) var en finsk forfatter. Han ble tildelt nobelprisen i 1939.
Sergej Vladimirovitsj Sjahhovskoj
Sergej Vladimirovitsj Sjahhovskoj var en russisk adelsmann, prins og guvernør for det russiske Guvernementet Estland i perioden 1885–1894.
Jurek Becker
Jurek Becker (født 30. september 1937 i Łódź, Polen, død 14. mars 1997 i Sieseby, Schleswig-Holstein) var en tysk forfatter, manusforfatter og DDR-dissident.
Foreldrene var jøder, men selv betegnet han seg som ateist. Han var fast ansatt i DEFA og skrev flere bøker og manus til en rekke filmer. Hans mest kjente verk er Jakob der Lügner («Løgneren Jakob»), som han opprinnelig skrev som filmmanus i 1968 og senere omarbeidet til en roman, og som ble filmatisert av DEFA i 1974 og nyfilmatisert i 1999.
I forbindelse med utvisningen av Wolf Biermann fra DDR undertegnet Becker et protestopprop, noe som førte til at han ble ekskludert fra SED og styret i forfatterforeningen i DDR. I 1977 flyttet han med myndighetenes tillatelse til Vest-Tyskland, etter at hans bøker ikke lenger fikk komme ut, og hans filmprosjekter ble avvist.
Ray Galton og Alan Simpson
Ray Galton (født 17. juli 1930, død 5. oktober 2018) og Alan Simpson (født 27. november 1929, død 8. februar 2017 ) var to britiske komedieforfattere.
For det norske publikum er de indirekte kjent for å ha skrevet manus til Fleksnes fataliteter (Hancock's Half Hour) og Albert og Herbert (Steptoe and Son).
Haag-konferansen for internasjonal privatrett
Haag-konferansen for internasjonal privatrett er en internasjonal organisasjon for internasjonal privatrett med 72 medlemmer, 71 stater og Den europeiske union (EU). Navnet kommer av at organisasjonen har sitt hovedsete i Haag i Nederland.
Formålet for virksomheten er å utarbeide konvensjoner mellom stater for gjensidig anerkjennelse av krav av fortrinnsvis privaterettslig art. Det er i dag 38 konvensjoner som er adoptert av konvensjonen. For at en konvensjonen skal være gyldig mellom statene må den ratifiseres. Ikke alle konvensjoner er ratifisert av alle stater.
De mest allmenne konvensjonene er:
Konvensjonene er i Norge i liten grad inkorporert i lovtekstene. Barnelovens kapittel 9 har egne lovvalgsregler. Arveloven har ikke egne bestemmelser, § 76 henviser til "avtale med framand stat". Bruken av konvensjonene forutsetter således inngående kjennskap til de ulike tekstene. Tekstene er ikke oversatt til norsk.
Haag-konferansen for internasjonal privatrett har status som permanent observatør i FNs hovedforsamling.
BioFokus
BioFokus er en binæringsdrivende stiftelse og tilbyr naturfaglig kompetanse innen biologisk mangfold, med spesialkompetanse på en rekke områder som skogøkologi, kulturlandskap, karplanter, vedboende sopp, lav, fugl, pattedyr, krypdyr og laverestående fauna.
BioFokus har som formål å tilrettelegge informasjon om biologisk mangfold for beslutningstakere, samt formidle kunnskap innen fagfeltet bevaringsbiologi.
Historikk
BioFokus ble stiftet 1. juli 2000 som en viderføring av Siste Sjanse. Dette var en faggruppe opprettet i 1992 og lå under Naturvernforbundet i Oslo og Akershus (NOA). Siste Sjanse bestod i begynnelsen av en liten gruppe personer, hovedsakelig biologistudenter.
Sturm und Drang (band)
Sturm und Drang er et hardrock/power metal-band fra Vasa, Finland.
Sturm und Drang har lansert to studioalbum og turnert land i Europa, Skandinavia og Japan. Bandet har solgt over 100 000 plater.
Bandet startet i 2004, da André Linman og Henrik Kurkiala var på vei hjem fra en Judas Priest-konsert. Navnet på bandet ble foreslått av Henriks far. Kort tid etter ble Jesper Welroos og Calle Fahllund med i bandet, og de hadde sin første trening i Calles kjeller. Noen uker senere hadde de sin første konsert. Senere innså at de trengte en gitarspiller, og Alexander Ivars ble deres femte medlem. Bandet fikk flere spillejobber og spilte på Stafettkarnevalen 2004 i Vasa, også gjør en cover av DIO sRainbow in the Dark. I 2007 de allerede spilt som overskrift på Stafettkarnevalen.
André, Jesper, Calle, Alexander og Henrik tilhører mindretallet av svensktalende finner. Da deres første album ble utgitt i 2007, var guttene bare 15-16 år gamle.
Østfronten
Østfronten kan bety:
Grunnkretser i Grane kommune
Grunnkretser i Grane kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Grane kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Mauricio Albornoz
Anssi Mauricio Albornoz Inola (født 10. mars 1988) er en svensk fotballspiller som spiller for Akropolis IF.
Landslagsspill
Albornoz har en landskamp for Sveriges U21-lag, fra 2009.
Privat
Albornoz' yngre bror, Miiko Albornoz, spiller for Colo-Colo.
Klassisk musikk
Klassisk musikk betegner kunstmusikk som frambrakt i, eller har sine røtter, i tradisjonene til Vestens liturgiske og sekulære musikk som dekker en bred periode fra rundt 1000-tallet og fram til i dag; det vil si den europeiske (vestlige) kunstmusikken, fra barokken eller enda tidligere og fram til dagens kunstmusikk. De sentrale normene eller regelverket til denne tradisjonen ble fastsatt i tiden mellom 1550 og 1900. Europeisk musikk er i stor grad forskjellig fra mange andre ikke-europeiske musikkformer ved sitt system med musikknotasjon som har vært i bruk siden 1500-tallet.
Begrepet «klassisk musikk» kom ikke i bruk før tidlig på 1800-tallet, da i et forsøk på å «kanonisere» fra Johann Sebastian Bach til Beethoven som en form for gullalder. Den tidligste kjente referansen til «klassisk musikk» i henhold til en britisk ordbok, Oxford English Dictionary, er fra rundt 1836. I dagligtale har «klassisk musikk» fått en bredere betydning hvor det er blitt synonymt med «kunstmusikk» eller «seriøs musikk» i motsetningen til eksempelvis populærmusikk eller folkemusikk.
Ulike definisjoner av «klassisk musikk»
Begrepet «klassisk musikk» kan imidlertid ha flere ulike betydninger:
Ponte Alta
Ponte Alta er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Klassisk musikk
Klassisk musikk i betydningen europeisk/vestlig kunstmusikk
Klassisk musikk deles inn i tidsepoker. De viktige er barokken, wienerklassismen, romantikken, og 1900-tallet, eller modernisme.
Den klassiske musikken har imidlertid røtter lenger tilbake. For beskrivelse av epokene, se:
Isabella av Danmark
Isabella av Danmark (Isabella Henrietta Ingrid Margrethe, født 21. april 2007 på Rigshospitalet i København ), komtesse av Monpezat er datter av kronprins Frederik av Danmark og kronprinsesse Mary av Danmark.
Hennes navn ble først annonsert ved dåpen i Fredensborg slottskirke den 1. juli 2007. Hun er oppkalt etter sin mormor Henrietta Clark Donaldson, farmors mor Ingrid av Danmark og sin farmor Margrethe II av Danmark. Navnet Isabella stammer antagelig fra dronning Isabella av Burgund (1501–1526), som var gift med kong Christian II.
Prinsessen er nummer tre i arvefølgen til den danske tronen, etter sin far og sin eldre bror prins Christian. Prinsessens fulle tittel er Hennes Kongelige Høyhet Prinsesse Isabella av Danmark, Komtesse av Monpezat.
Juan Bautista Ceballos
Juan Bautista Ceballos (født 13. mai 1811, død 20. august 1859) var president i Mexico fra den 6. januar til den 8. februar 1853. Fra mai i 1852 til januar 1853 var han leder for Mexicos høyesterett da Mariano Arista ble avsatt den 6. januar 1853.
Datang Luohe kullkraftverk
Eier er China Datang Corporation.
Haram videregående skole
Skolen tilbyr følgende utdanningsprogram :
Compusoft
Compusoft AS (etablert i 1989) er et norsk aksjeselskap som utvikler programvare for utforming av bad og kjøkken. Selskapet har 18 datterselskaper i 14 land, og har omtrent 230 ansatte.
Det var brødrene Jan og Øivind Lindstad som i 1989 etablerte selskapet i Sarpsborg. Selskapet utviklet i begynnelsen programvaren DesignMaster. I 1997 lanserte de programvaren Winner.
I 2019 ble selskapets solgt til det amerikanske fondet TA Associates. De to Lindstad-brødrene valgte da å sette utbyttet fra salget inn i en stiftelse med tanke på å donere penger til ideelle formål.
Magdelín Martínez
Martínez begynte karrieren med å konkurrere for Cuba og tok bronse i de panamerikanske lekene i 1999. Etter å ha giftet seg med en italiener, ble hun italiensk statsborger, og fra 2001 har hun konkurrert for Italia.
Hennes første mesterskap som italiener var VM 2001 der hun kom på fjerdeplass i tresteg med et hopp på I EM 2002 ble hun nummer seks. I VM 2003 tok hun så bronsemedalje etter et hopp på 14,90.
Under OL 2004 i Athen gikk hun videre til finalen og endte på en sjuendeplass etter å ha klart 14,85. I innendørs-EM 2005 tok hun sølv med et hopp på 14,54, etter russiske Viktorija Gurova.
Martínez var også i finalen i VM 2005 der hun ble nummer åtte. I VM 2007 i Osaka ble hun nummer seks etter å ha klart 14,71. Derimot ble OL 2008 en Beijing en skuffelse for henne – hun ble utslått i kvalifiseringen.
Sondre Sørtveit
Sondre Gjerdevik Sørtveit (født 15. august 1988 i Bergen) er en norsk syklist. Han startet landeveiskarrieren sin i Team Sparebanken Vest i 2007. I Ringerike Grand Prix 2009 vant han den fjerde etappen. Dette var hans første UCI-seier.
Etter 2014-sesongen valgte han å gå over til terrengsykling.
Frank Ottersen
Han ble med i Oslo Rytmeklubb (1938) og ledet snart flere besetninger som «Swing Ensemble» (også kalt «Frankie Swingers»), «F.O.'s Strenge Trio», «F.O. og hans Sextette», diverse husband, ved Edderkoppen teater og diverse restaurant-orkestre. Ottersen virket også som kapellmester på Chat Noir, gjorde flere komposisjoner (bl.a. innspilt av Robert Normann) og spilte i orkestre ledet av Robert Normann, Alf Søgaard og Rolf Syversen. Han var mangeårig vinner av nasjonale utøverkonkurranser på sitt instrument. I den senere tid virket han i København med fiolinist Stuff Smith.
Sheffield United FC
Sheffield United Football Club er en engelsk fotballklubb som ble stiftet i 1889 og ble valgt inn i The Football League i 1892. «The Blades», som er kallenavnet til Sheffield United, spiller hjemmekampene sine på Bramall Lane i Sheffield. Byen Sheffield ligger i den engelske regionen Yorkshire og Humber, omtrent fem mil sør for Leeds.
Spillerstall
Oppdatert 16. august 2023.
Sheffield Uniteds managere
Listen inneholder ikke midlertidige managere
Rudolf Cranz
Heinz-Rudolf «Rudi» Cranz (født 2. september 1918 i Uccle, Belgia, død 22. juni 1941 i Różaniec ved Przemyśl) var en tysk alpinist. I 1930-årene var han blant Tysklands beste alpinister. Fra 1936 til 1941 vant han sju tyske mestertitler.
Cranz var en yngre bror av OL-vinneren Christl Cranz. Han oppnådde sin første tittel i 1936, da han ble tysk mester, og fikk delta under OL i Garmisch-Partenkirchen, der alpine grener stod på programmet for førte gang. Rudi Cranz ble nummer seks i kombinasjonsøvelsen.
Under andre verdenskrig var Cranz Gebirgsjäger i Wehrmacht. Han falt i en alder av 23 år ved Østfronten i Polen. Nyheten om hans død fikk søsteren til å avslutte alpinkarrieren.
Ponte Alta do Norte
Ponte Alta do Norte er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Slaget ved Greifswalder Bodden
Bakgrunnen
Valdemar den store hadde gitt sin ed som vasall til den tysk-romerske keiseren i strid med sin fosterbror Absalon. Da han døde i 1182, kom hans yngre sønn Knut VI av Danmark under Absalons innflytelse og skulle deretter avslå keiser Frederik Barbarossas krav om å avgi den samme ed som sin far. Keiseren kunne ikke overse dette, men han var opptatt i Italia og planla et korstog til Jerusalem. Det var lite å gjøre med tanke på at hans sterkeste vasall, Henrik Løve, var i landflyktighet. Men gjennom Löwe hadde keiseren adgang til de vendiske prinsene i Pommern inkludert hertug Bogislav som så en sjanse til å få slutt på den danske aggresjonen. Han var blitt omvendt til kristen og arbeidet for omvende folket sitt.
Bogislav fikk finansiell støtte til å kunne forberede en stor opprustning mot Rügen, og deretter Danmark. Hans største svakhet hadde vært mangel på skip til hans store hær, men nå hadde han midler til å bygge et tilstrekkelig antall skip. Dette fikk rügenerne med deres prins Jarimar etterretning om, og underrettet danskene om denne faren.
Absalon reagerte på trusselen ved å kreve leidang i Sjælland, Fyn og øyene sørover, men tiden var knapp ettersom våren var kommet og isen var smeltet. Bare den sjællandske andelen med fynsk og skånsk støtte nådde fram til Rügen.
Stedet
Ved øya Koos - som ligger i den nesten innelukkede sjøen Greifswalder Bodden mellom Rügens sørøstkyst og Pommerns nordvestlige kyst - hvor Usedom lå med utgang mellom øyene Greifswalder Oie og Ruden mot Østersjøen, samlet Bogislav sin liutiziansk-pommeraniske flåte. Fra Greifswalder Bodden går sundet Stralsund mellom fastlandet og Rügen vestover inn i Østersjøen. Absalon kom derfor til «Hiddensø» eller Masnedø, ved øya Strela på Lauer, ikke bare for å blokkere det ventede angrepet, men også forhindre hjelp fra Mecklenburg i det tysk-romerske riket. Der måtte biskopen ventet på melding fra rygenerne, ettersom sundet med sandbanker og grunne farvann fikk mange danske skip til å gå på grunn. Ved «Drigge» lå den danske flåten opp før de fikk vite at Bogislav hadde dratt vekk fra Koos med sin flåte. Da seilte danskene og rygenerne videre, og i ly av tett tåke kom de tett på den store pommerianske flåten i Stralsund under Rügen.
Sjøslaget
Bogislav trodde først det var deres allierte de så seilene av, og trodde også at de hadde drevet den mindre rygenske flåten ut mot dem. De stilte opp flåten som besto for det meste av skip for frakt av tropper. 180 småfartøyer ble sendt ut for å spre seg på begge flanker for å omringe den kommende flåten, resten kaster anker og la seg ventende med de større fraktfartøyer foran seg. De lå inntil de mindre langskipene.
Absalon besluttet seg å angripe med en gang og utnyttet forvirringen om hvem de var ved å stevne rett inn i fronten og forbi småfartøyene. De sistnevnte som hadde dratt ut å sperre inne den kommende flåten, oppdaget at skipene var adskillig større enn de hadde trodd i forveien. Idet Absalons banner ble heist og danskene gir seg til kjenne, var sjokket stor hos venderne. I panikk rodde mange vendiske fartøyer på grunn og opp på strendene. Mange av soldatene på fraktefartøyene hoppet ut i bølgene for å ta seg over til land. Danskene skjøt piler etter dem, og de som ikke ble skutt ned ble tatt av utgående strømmer og druknet.
Idet resten av den danske-rygenske flåten kastet seg over de forlatte skipene fortsatte Absalon med syv skip etter venderne som hadde snudde og dratt bort. Etter å ha slått et stort antall vendiske skip på flukt mot fastlandet hvor det var skog å skjule seg, snudde Absalon med sine skipene seg mot 35 vendiske skip med stormenn om bord. Venderne slapp likevel unna, men ikke før de hadde kastet over bord alt som kunne forsakes, selv hester og våpen, og nådde Peenemünde i sikkerhet.
Styrkenes størrelse
Ifølge Saxo ble 447 vendiske fartøyer tatt, 18 sank og bare 35 andre skip klarte å berge seg. Det kunne synes som at venderne hadde lidd et katastrofalt nederlag og at tallene kan ha vært overdrevet. Ennå må en ikke glemme at krigsskipenes rolle i Østersjøen på 1100-tallet var som raske tropptransportfartøyer, beregnet på korte opphold over havet underveis mot deres tiltenkte ankomststeder. Dessuten var de vendiske skipene små sammenlignet med andre skip og med et mannskap på gjennomsnittlige 44 mann. I tillegg var pommerianere uvante med sjøkamp, og mesteparten slapp unna ved halsløse flukt. Nederlaget var likevel fatalt. Nå fantes det intet motsvar mot det danske herredømmet på Østersjøen.
Det var 125 danske og rygenske skip, leidangsopplysningene om de danske fartøyene forklarte at det måtte ha vært få skip som hadde mer enn seksti mann om bord. Norske skip som var gitt som gaver stakk for dypt i farvannet nær Rügen. Greifswalder Bodden var gjennomsnittlig mellom 5,6 til 13,5 meter i dybden. Antallet menn på de to flåtene vil sannsynlig aldri ble kjent. Danskene hadde færre mann, men større skip.
Etterspillet
Nederlaget var meget tungt for hertug Bogislav. Tapet av alle flåtestyrkene gjorde Pommern-kysten forsvarsløs mot danskene. Året etter, i 1185, prøvde Bogislav å slå tilbake et dansk fremstøt ved Cammin, men han gikk på et nytt nederlag og måtte flykte på hesten bort fra seierherrene. Deretter ble byen Cammin inntatt av kong Knut. Brennende gårder og byer kunne sees i alle retninger. Danske herjinger truet med å legge Bogislavs rike øde. Under et fredsmøte med Absalon gav han opp all videre motstand. Deretter måtte han underkaste seg Danmark som vasall. Pommern ble underlagt det danske æstersjøsimperiet – et rike som brått skulle bli historisk i 1227.
Datang Tianjiaan kullkraftverk
(Anhui) Datang Tianjiaan kullkraftverk , kan også transkriberes Tianjia'an, er et kullkraftverk i provinsen Anhui i det nordlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1 100 MW, utvidet fra opprinnelig 600 MW, fordelt på 2 like store enheter.
Eier er China Datang Corporation.
Kløfterhagen (Oslo)
Veien fikk navn i 1978 etter den tidligere husmannsplassen Kløfterhagen (gnr./bnr. 112/4, under Nordre Lindeberg, revet).
Veien har blokk- og rekkehusbebyggelse i Østre Lindeberg borettslag (OBOS).
Grunnkretser i Tranøy kommune
Grunnkretser i Tranøy kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Tranøy kommune, Troms, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Chris Leonard
Chris Leonard (født 13. mars 1979 i London) er gitarist og korist i bandet Son of Dork.
Mohamed Shawky
Mohamed Shawky (født 5. oktober 1981 i Port Said, Egypt) er en egyptisk fotballspiller. Han er en defensiv midtbanespiller som bærer 15 på ryggen for Middlesbrough FC.
Morfem
Morfemteorien ble utviklet etter teorien av det språklige tegn av Ferdinand de Saussure, som har sagt at et språklig tegn har en betydningsside og en formal side.
For eksempel har ordet «mat» ett morfem, og ordet «vare» har ett morfem, mens ordet «matvare» består av to morfemer («mat» + «vare»). På samme måte består ordet «ombygging» av tre morfemer: prefikset «om», rota «bygg» og suffikset «ing».
Forskjellen på «morfem», «morf» og «allomorf»
Mens morfem er betegnelen på hver av de abstrakte minste betydningsenhetene som ord er bygget opp av, så er en morf den konkrete betydningsbærende lydkombinasjonen som i et gitt tilfelle brukes for å representere et morfem i et ord. Når ett gitt morfem (eller morfemkombinasjon) i ulike ord blir representert av ulike morfer, kalles disse ulike morfene for allomorfer (entall allomorf) av morfemet. Med andre ord: Hvis den konkrete morfen x er medlem av det abstrakte morfemet y, er x en allomorf av y.
For eksempel har morfemet som refererer til transportmiddelet «bil» bare én mulig morf og derfor én allomorf: «bil». Men morfemet som refererer til transportmiddelet «sykkel», representeres av to allomorfer i de to ordene «sykkel» og «sykler». I det første ordet er morfemet representert ved allomorfen «sykkel», mens morfemet i det andre ordet representeres av allomorfen «sykl». Med andre ord er «sykkel» og «sykl» hver sin morf og altså to allomorfer av det samme morfemet (som viser til transportmiddelet sykkel).
Én og samme morf kan referere til helt ulike morfemer i forskjellige sammenhenger. For eksempel kan morfen «vær» referere til tre ulike morfemer:
Meizhou
Meizhou kan være:
Rafael Kubelík
Jeroným Rafael Kubelík (1914–1996) var en sveitsisk dirigent og komponist av tsjekkisk opphav.
Liv og karriere
Rafael Kubelík var sønn av fiolinisten Jan Kubelík. Sammen med sin første kone Ludmila Bertlová forlot han hjemlandet i 1948 og virket først noen år i USA. Han tok sveitsisk statsborgerskap i 1973. Fra 1961 til 1979 var han sjefsdirigent ved Bayerns Radiosymfoniorkester.
Fra 1955 til 1958 var Kubelik Chief Administrator i Royal Opera House i Covent Garden, London. I 1957 ledet han verdenspremieren på en forkortet versjon av operaen Les Troyens av Hector Berlioz, som Pariseroeraen avviste i 1858.
Kubelík ble framfor alt regnet som spesialist på tsjekkiske komponister, hvorav hans fortolkninger av Dvořák og Janáček ble målestokker. Han markerte seg også med Gustav Mahlers verk og begynte i sekstiårene på den første innspillingen av alle Mahlers symfonier (Leonard Bernstein fullførte innspillingen).
1983 fikk Kubelík Léonie Sonnings musikkpris. Han trakk seg tilbake fra dirigentvirksomheten i 1984 for å konsentrere seg om å komponere.
Etter Fløyelsrevolusjonen vente han tilbake til Praha etter invitasjon av Václav Havel for å dirigere Má Vlast av Bedřich Smetana under åpningskonserten av Praha Vårfestival.
Rafael Kubelík er gravlagt på gravplassen Vyšehrad i Praha.
Aleksej Valerianovitsj Bellegarde
Aleksej Valerianovitsj Bellegarde var en russisk adelsmann, og guvernør for det russiske Guvernementet Estland i perioden 1902–1905.
Ichiya Kumagae
Ichiya Kumagae (født 10. september 1890, død 16. august 1968) var en japansk tennisspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Kumagae vant to olympiske sølvmedaljer i tennis under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i både single- og doubleturneringen for menn. Han tapte singlefinalen til sørafrikanske Louis Raymond med 7–5, 4–6, 5–7, 4–6. Doublefinalen som han spilte sammen med Seiichiro Kashio tapte de til det britiske paret Oswald Turnbull og Maxwell Woosnam med 2–6, 7–5, 5–7, 5–7.
Kumagae var Japans første olympiske medaljevinnere og han var også Japans førsts Davis Cup-kaptein.
Jevstafij Nikolaijevitsj Skalov
Jevstafij Nikolaijevitsj Skalov (Født	9. september 1845, død	20. juni 1902) var en russisk adelsmann, og guvernør for det russiske Guvernementet Estland i perioden 1894–1902.
Færøyske frimerker 1979
Færøyske frimerker 1979. Det ble utgitt i alt seks frimerker fra Færøyene i 1979. Det var femte året som Færøyene utga egne frimerker. I 1979 var det tre utgivelser, 19. mars et høyverdimerke med motiv av en vær, 7. mai to Europa/CEPT-merker med tema landets frimerkehistorie og 1. oktober kom tre merker med barnetegninger i forbindelse med det internasjonale barneåret. Alle årets seks frimerker var gravert av Czesław Słania.
V-posten (illegal avis, Drøbak)
V-posten var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig. Avisen ble laget i Drøbak, men store deler av opplaget ble spredt i Oslo. Det fantes andre illegale aviser som benyttet samme avisnavn; med base i henholdsvis Molde og Ålesund.
V-posten ble startet i september 1941, da okkupantene beslagla folks radioapparater for å forhindre at man lyttet på sendingene fra London. Den kom med nærmere 150 utgaver før Gestapo rullet opp avisgruppa i forbindelse med det såkalte «pressekrakket» i februar 1944.
De som startet og drev avisen den første tiden var Johan Klausen og Hans Krag. De to skilte imidlertid lag sommeren 1942. Klausen fortsatte V-posten, mens Krag startet den illegale avisen ''Kgl. post og Norge fritt'', som hovedsakelig ble spredt i Drøbak og Frogn.
V-posten bygget opp et eget distribusjonsapparat i Oslo. Første distribusjonssentralen gikk under betegnelsen «V-26», for Vålerenggata 26. Johan Martinsen og Ansgar Sørlie besørget distribusjonen derfra. Senere opprettet Finn Amundsen en egen distribusjonssentral i hovedstaden, og spredte 700 aviser gjennom denne. V-posten ble også spredt ut over landet gjennom posten, i konvolutter fra offentlige institusjoner påklebet tjenestemerker. Denne metoden måtte man imidlertid droppe, etter at en av mottagerne ble arrestert.
Da V-posten ble rullet opp i 1944 ble Johan Klausen, Johan Martinsen og Ansgar Sørlie arrestert. De ble sendt i fangetransport til Tyskland med DS «Westfalen». Da skipet gikk ned overlevde bare Klausen, som en av fem som ble reddet. Martinsens kone Hilda Martinsen ble også tatt, og satt arrestert til krigens slutt. Klausens kone Solveig Klausen ble arrestert da mannen ble reddet fra Westfalen. (Hun ble fratatt to barn på henholdsvis fem år og seks måneder. ) Hun leverte barna til familien i Larvik.
Etter opprullingen og arrestasjonene ble navnet «V-posten» i en periode i 1944 benyttet av den illegale avisen Victory. Gruppa bak denne avisen omdøpte sin egen avis ad-hoc til «V-posten», i et forsøk på å føre tyskerne bak lyset og «dekke» de som var arrestert.
Ponte Serrada
Ponte Serrada er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
John Yang Shudao
John Yang Shudao (født 16. april 1919 i Tubao i Lianjiang ved Fuzhou i provinsen Fujian i Kina, død 28. august 2010 samme sted) er katolsk undergrunnsbiskop av erkebispedømmet Fuzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina.
Bakgrunn
Han ble presteviet i 1947. Sammen med andre prester ble han arrestert og dømt til livstidsstraffer i 1955 fordi han hadde nektet å avsverge sin troskap til paven og slutte seg til Den kinesiske patriotiske katolske forening, som var styrt av kommunistpartiet.
Yang ble løslatt i 1981 etter 26 år i fengsel.
Trekantsambandet
Trekantsambandet er et veisystem i ytre Sunnhordland, som knytter sammen øykommunene Stord og Bømlo med Sveio som ligger på Haugalandet i syd.
Trekantsambandet erstattet de fire ferjestrekningene Valevåg–Skjersholmane, Valevåg–Mosterhamn, Sagvåg–Siggjarvåg og Skjersholmane–Utbjoa.
Bømlafjordtunnelen og Stordabrua er en del av Europavei 39, hovedveien mellom Bergen og Stavanger. Denne delen av Trekantsambandet ble åpnet 28. desember 2000. Etter hvert ble det klart at Trekantsambandet ble raskere nedbetalt enn de 15 årene som var planlagt. Bømlo kommune ønsket å videreføre bompengeinnkrevingen ut den planlagte perioden for å bruke pengene på lokale veier. Dette sa nabokommunene nei til, og disse planene ble skrinlagt. I januar 2013 ble det opplyst at det ble gratis å kjøre over Trekantsambandet fra 30. april 2013, altså akkurat 12 år etter åpningen.
Prosjektet kostet til sammen 1 814 millioner kroner da det stod ferdig, og var delvis finansiert ved hjelp av bompenger. Bomstasjonen var plassert på Føyno, veisystemets "nav", hvor alle veifarende må passere.
Bømlafjordtunnelen
Undersjøisk tunnel på 7820 m fra Sveio til øya Føyno i Stord kommune. Tunnelens laveste punkt er 260 meter under havflaten. Tunnelen har tre kjørefelt.
Stordabrua
Hengebru over Digernessundet]], mellom Digernesklubben på Stord og øya Føyno. Lengde i alt 1076 m, hovedspenn på 677 m. Brutårna er 97 meter over vannflaten, og seilingshøyden er 18 m.
Bømlabrua
Hengebru over Spissøysundet, mellom Nautøy og Spissøy. Lengde i alt 990 m, hovedspenn på 577 m. Brutårna er 105 meter over vannflaten, og seilingshøyden er 36 m.
Spissøybrua
Lavbru over Gassasundet, 283 m, fra Spissøya til Klungervika på Bømlo. Seilingshøyden er 7 m.
Nye veier
Det er til sammen 21,5 km vei i anlegget. Det er gang- og sykkelvei mellom Bømlo og Stord.
Bomstasjonen
Bomstasjonen som tidligere sto på Føyno ble fjernet i 2013, siden trekantsambandet da var nedbetalt. Det er imidlertid med virkning fra 2. mai 2013 etablert en ny bomstasjon på Spissøya på Bømlo, som en del av Bømlopakken.
Kostnader og finansiering
Totalkostnad for Trekantsambandet var 1.814 mill. kr. (2000) fordelt som følger:
John Yang Shudao
Biskop
Han ble hemmelig bispeviet i 1987. Han ble arrestert på nytt i 1988 og fengslet i tre nye år. Siden ble han en rekke ganger fengslet i kortere perioder.
Biskopen har i årevis vært under sikkerhetspolitiets oppsikt. I 2000 var han holdt i forvaring fra februar til september. Året etter ble han arrestert igjen, men da bare holdt helt kort. Deretter fikk den gamle mannen bo hos en katolsk familie i Lianjiang, utenfor Fuzhou, men ble fotfulgt i all sin gjøren og laden. Mange av hans prester, nonner og lekfolk ble også arrestert og fengslet.
Den katolske indrekirkelige situasjon i Fuzhou var komplisert (2006). I tillegg til det ofte forekommende skille mellom den såkalt «åpne kirke» (registrert av myndighetene) på den ene side, og «undergrunnskirken» på den annen, var selve undergrunnsgrunnskatolisismen plaget av splittelse. Den ene fraksjonen ble ledet av den aldrende biskop John Yang Shudao, den annen av presten og kirkeadministratoren Lin Yuntuan. Årsaken til undergrunnskirkens splittelse lå i at den ene side var mer åpen enn den andre overfor forsoning med «den åpne kirke». Biskop Yang fremholdt at en slik forsoning ville være som et «forræderi mot troen» og at så lenge den regjeringskontrollerte katolske patriotiske forening fantes, ville tilnærming forbli ytterst vanskelig.
Frontene var svært steile. En katolsk lekmann affiliert til undergrunnskirken som hadde avlagt skriftemål for i en prest i «den åpne kirke» ble advart av undergrunnskirkens leder at dersom det gjentok seg, ville han og hans familie bli ekskommunisert.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Gabriela Mistral
Gabriela Mistral (egentlig Lucila Godoy y Alcayaga, født 7. april 1889, død 10. januar 1957) var en chilensk pedagog og forfatter.
Mistral ble født i Vicuña, men vokste opp i den lille byen Montegrande i Andesfjellene. Hun ble tildelt Nobelprisen i litteratur i 1945. Svenska Akademien begrunnet tildelingen med at hun fikk prisen «for den mektig inspirerte lyrikken, som har gjort dikterens navn til et symbol på hele den latinamerikanske verdens ideelle bestrebelse».
Gnistsender
Gnistsender er en gammeldags radiosender som lager radiobølger ved utladning av en elektrisk krets gjennom et gnistgap. En enkel versjon ble benyttet av Heinrich Hertz da han i 1887 for første gang påviste eksistensen av slike bølger.
Selv om Hertz selv ikke trodde de ville ha noen praktiske anvendelser, ble forbedrete gnistsendere noen få år senere tatt i bruk for trådløs telegrafi. Dette skyldes i hovedsak innsatsen til Guglielmo Marconi. Allerede i 1896 hadde han konstruert en sender med en rekkevidde på over flere kilometer. I 1899 kunne han sende de første signal over den engelske kanal og i 1901 over Atlanterhavet. Dette skyltes i stor grad konstruksjon av bedre antenner og bruk av avstemte kretser. Betydningen av disse var i stor grad gjort tydelig av Nikola Tesla og tidligere anvendt i hans Tesla-spoler.
På grunn av sin funksjon har gnistsendere en stor båndbredde slik at signalene fra forskjellige sendere var vanskelig å skille fra hverandre. Etter første verdenskrig ble sendere med radiorør tatt i bruk. De genererte kontinuerlige bølger med mye mindre båndbredder. Av den grunn ble bruk av gnistsendere i 1930 forbudt ved internasjonal lov.
Historisk bakgrunn
Selv om James Clerk Maxwell hadde presentert en fullstendig forklaring av elektromagnetiske fenomen allerede i 1867, tok det likevel mange år før den var blitt generelt akseptert. Den ga en forklaring på egenskapene til lys, men det var likevel uklart hvordan man kunne produsere slike bølger med lengre bølgelengder. Mens denne nye teorien raskt ble fulgt opp av videre utforskning i England, var det på kontinentet fremdeles en viss skepsis ovenfor disse nye idéene basert på eksistensen av elektromagnetiske felt som kunne utbre seg i en eter.
Den som i størst grad var åpen for Maxwells teori i Tyskland, var Hermann von Helmholtz i Berlin. Han ga sin doktorgradsstudent Heinrich Hertz i oppgave å eksperimentelt verifisere noen aspekt ved teorien. Da Hertz i 1886 ble utnevnt til professor i Karlsruhe, satte han i gang nye eksperiment som forhåpentligvis ville demonstrere eksistensen av elektromagnetiske bølger.
Hertz-oscillator
Periodiske svingninger og bølger i ledere var allerede påvist av mange andre da Hertz startet sine undersøkelser i Karlsruhe. Disse ble vanligvis skapt ved at en eller flere leidnerflasker ble ladet opp til en så høy spenning at man fikk en spontan utladning gjennom et gnistgap som var koblet til med ledninger. Ved teoretiske betraktninger kunne Hertz anslå at dette ville utgjøre en svingekrets med opptil hundre millioner elektromagnetiske oscillasjoner i sekundet.
På grunn av den ohmske motstanden i kretsen, vil strømmen i den raskt avta slik at gnisten slukkes og svingningene opphører. I disse første eksperimentene så han også at en slik utladning kunne utløse en samtidig gnist i en nærliggende spole med et mindre gnistgap.
Ved å erstatte leidnerflaskene med en Ruhmkorff-spole kunne Hertz studere disse fenomene mer systematisk. Denne spolen induserte spenninger på opptil flere tusen volt som ble utladet gjennom et gnistgap opptil hundre ganger i sekundet. I serie med dette monterte han et par symmetrisk plassert metallkuler som økte kapasitansen i kretsen. Hver gnist ga dermed opphav til en dempet, høyfrekvent bølge. Hertz kunne registrere denne med en liten antenna som besto av en enkel ledningsløyfe med et lite gnistgap. Disse sekundære utladningene ser kontinuerlige ut så lenge Ruhmkorrf-spolen er påkoblet da øyet ikke klarer å skille ut de enkelte gnistene fra hverandre. De høres ut som en jevn knitring.
Marconi-sender
Den som var overbevist om den kommersielle bruk av radiobølger, var Guglielmo Marconi. Så snart han hadde hørt om oppdagelsen til Hertz, gikk han i gang med å konstruere en bedre sender med større rekkevidde. Da han ikke hadde noen spesiell dyp innsikt i virkemåten til elektriske kretser, gikk han mer praktisk til verks og prøvde seg med forskjellige forandringer.
Han ble raskt klar over at han kunne produsere et kraftigere signal ved å utvikle en bedre antenne. Istedenfor de to kapasitive kulene til Hertz, erstattet han dem med større metallplater eller fritt-hengende ledninger. Det beste resultatet fikk han ved å knytte den ene siden av gnistgapet til en ledning strukket høyt opp og den andre siden forbundet med en metallisk plate som han gravde ned. En slik jordforbindelse var vanlig ved telegrafi på den tiden. Allerede i 1896 kunne han med et slikt apparat sende et morsesignal flere kilometer langt over Bristol Channel. Ved å benytte mer avstemte kretser i sine apparat lyktes han tre år senere å sende en tilsvarende melding over den engelske kanal og i 1901 over Atlanterhavet. Slike radiosendere og tilsvarende mottagere for trådløs telegrafi var grunnlaget for selskapet Marconi Company som han startet allerede i 1897. Det fikk snart en dominans på dette feltet ved siden av det tyske firmaet Telefunken basert på den samme teknologien. Da radiobølgene som ble benyttet, besto av en serie med dempede svingninger, hadde de stor båndbredde og derfor ikke en veldefinert bølgelengde. Forskjellige sendere ville derfor forstyrre hverandre. Dette var en av grunnene til at passasjerskipet Titanic ikke fikk beskjed om faren for isfjell da det sank i 1912 etter kollisjon med et sådant.
Etter slutten på første verdenskrig ble gnistsenderen etterfulgt av rørsenderen Den var basert på radiorøret som genererte udempete, elektriske svingninger med en bestemt frekvens. Derfor kan slike sendere ikke bare overføre telegrafiske signal, men også lyd og tale.
Poulsen-sender
Gnistsenderen til Marconi hadde forholdsvis liten effekt da radiobølgene kun ble generert i korte pulser hver gang en gnist ble dannet. En viktig forbedring skjedde i 1903 da den danske oppfinner Valdemar Poulsen oppfant en «buesender». Den var basert på tidligere arbeid av den engelske fysiker William Duddell som hadde benyttet en lysbue i stedet for et gnistgap i en svingekrets. Dette gjorde det mulig å produsere kontinuerlige bølger med en bestemt, hørbar frekvens som lett kunne varieres. Duddell kunne på denne måtene demonstrere en såkalt «syngende lysbue».
Poulsen videreutviklet denne oppdagelsen slik at han kunne produsere kontinuerlige bølger med høyere frekvens og liten båndbredde. Hans sender var derfor bedre egnet for kommunikasjon og ble i årene som fulgte benyttet til å overføre både lyd og tale. Allerede i 1904 var den grunnlaget for etablering av Lyngby Radio som forbandt denne trådløst med København.
Virkemåte
En lysbue er en leder som under bestemte forhold har en negativ, elektrisk motstand. Det er denne spesielle egenskapen som benyttes til å generere kontinuerlige bølger ved hjelp av en vanlig LC-krets. Hvis denne inneholder en induktans L og en kapasitans C, vil den oscillere med en naturlig frekvens
Vanligvis vil disse svingningene være dempet på grunn av ohmsk motstand i kretsen og raskt dø bort. Men kobles en lysbue inn i serie med de to andre komponentene, kan man ved riktige justeringer få den ohmsk motstanden opphevet ved lysbuens negative motstand. Svingningene er dermed udempet og kan overføres til en antenne og utsendes som kontinuerlige radiobølger. Ved sinnrike utforminger av lysbuen klarte Poulsen på denne måten oppnå frekvenser på opptil flere kHz som betydde lang rekkevidde på signalene.
Senderen til Poulsen ble tatt i bruk i flere land og mistet først sin betydning da rørsendere ble tatt i bruk etter første verdenskrig.
Ringstabekk skole
Ringstabekk skole er en ungdomsskole på Bekkestua i Bærum med ca. 425 elever og ca. 45 ansatte. Skolen ble åpnet i 1972.
Skolen har siden starten hatt en åpen løsning og alternative organiseringsformer. Prosjektarbeid med bl.a. bruk av problembasert læring og storyline er kjennetegn for skolen samt utstrakt bruk av IKT, bl.a. iPad i opplæringen.
I 2001 kom boken "Moderne pedagogikk. Teori og praksis ved Ringstabekk skole" ut. Bjørn Bolstad er redaktør og flere andre lærere bidrar i boken.
I 2002 ble skolen kåret til Årets nynorskbrukar av Nynorsk kultursentrum.
I 2005 sto nytt skolebygg klart. Bygget er tegnet av divA-arkitekter.
I 2021 kritiserte elever og lærere ved skolen Bærum kommune for sitt nettfilter. Elever opplever at innhold om religion og seksualitet er sensurert og at det hemmer elevene læring i kildekritikk.
Skolen er en av Universitetet i Oslos 13 Universitetsskoler og er omtalt i flere norske og internasjonale medier, bla. The Huffington Post, Changing Schools, Moderne Pedagogikk
Seiichiro Kashio
Kashio vant en olympiske sølvmedalje i tennis under Sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i doubleturneringen for menn sammen med Ichiya Kumagae. De tapte finalen til det britiske paret Oswald Turnbull og Maxwell Woosnam med 2–6, 7–5, 5–7, 5–7.
Kongens gruve (Røros)
Kongens gruve var ved siden av Nye Storwartz i lang tid en av Røros Kobberverk hovedgruver for utvinning av kobbermalm og svovelkis. Kongens ligger i det såkalte Nordgruvefeltet, rett vest for Glåmos og rundt 12 km nord-nordvest for Røros. Flere gruver ble i årene 1657-1945 drevet på den samme kobberforekomsten som går i østvestlig retning gjennom Orvbergsfjellet. Beliggende på en akse fra øst til vest er de Arvedalsgruven, Kongens gruve med Oscars sjakt og Rødalen gruve, med en total utbredelse på tre km.
Det eldste malmfunnet lå på østsiden av fjellet og fikk navnet Arvedalsgruven. Dette var også den første gruven på Nordgruvefeltet. I 1657 ble den opptatt av den største partisipanten ved Røros Kobberverk Joachim Irgens, som gjorde krav på enerett og drev gruven for egen regning, selv om den lå innenfor Kobberverkets sirkumferens. Til smelting av malmen lot han bygge en smeltehytte ved Tamlaget i 1659. Dette var et opplagt overgrep mot de innenlandske partisipanter, i 1671 kom det til forlik og gruven ble overdratt til Kobberverket. Arvedals gruve ble drevet til 1714, da den ble midlertidig nedlagt.
Malmforekomstens fortsettelse ble oppdaget i 1735 og ble til Kongens gruve, oppkalt etter Christian VI. Gruvestollen ligger 850 m vest for Arvedals. I 1839 ble Arvedals lenset og en stoll inn i gruven fullført i 1849. Med Rørosbanens åpning i 1877, kunne Kobberverket levere svovelkis fra gruvene på Røros. Dette førte til kraftig oppsving i driften på Kongens og Sextus og anlegging av jernbanen Arvedalslinjen til Tyvold stasjon på Rørosbanen i 1886. Samme år ble stollen gjennom Arvedals ført til gjennomslag til Kongens, med en total lengde på hele to km. Den første km var tilnærmet vannrett, men deretter gikk gruven slakt nedover mot vest. Dette medførte store transportomkostninger og det ble besluttet å drive en sjakt fra Rundhaugen, 1,9 km vest for stollmunningen ned til stollnivået på 120 m dyp. Denne fikk navnet Oscars sjakt, oppkalt etter Oscar II, og var ferdig rundt århundreskiftet. I 1895 ble det besluttet å åpne gamle Arvedals som dagbrudd for å lette driften. I 1918 var lengden på Kongens ca. 2,5 km.
Mabel Gay
Mabel Gay (født 5. mai 1983 i Santiago de Cuba) er en cubansk friidrettsutøver som konkurrerer i tresteg.
Kongens gruve (Røros)
Elektrisiteten kom til Kongens i 1896 og elektrisk jernbane ble anlagt i hovedstollen. Dette førte også til at taubanedrift ble billigere enn jernbane for transport av malmen ned til Rørosbanen og taubane ble følgelig anlagt fra Kongens via Sextus til Harborg stasjon. Siste malmtog på Arvedalslinjen gikk i mars 1910.
Utbyttet av driften i Kongens avtok gradvis og driften ble midlertidig stoppet i 1920. Det var kun sporadisk drift i gruven utover på 20- og 30-tallet og siste driftsår var 1939. Fortsettelsen av malmgangen i Arvedals og Kongens ble funnet i 1918 ved diamantboringer. En sjakt gitt navnet Rødalen gruve, ca 3 km vest for stollmunningen ble påbegynt ned til malmsonen på ca. 210 m dyp. Denne kom først i drift på begynnelsen av 30-tallet, da det ble anlagt taubane til Kongens. På grunn av lavt kobberinnhold i malmen (ca.1.5 %), gikk driften med underskudd og virksomheten ble stadig avbrutt opp gjennom 30-tallet. Et nytt flotasjonsverk ble bygd opp på Kongens og stod ferdig i 1932 for å ta seg av i første rekke malmen fra Rødalen. Selv om flotasjonen var vellykket viste det seg altså at malmen var fattigere enn det man hadde forutsatt. Prosjektet ble derfor oppgitt og Rødalen endelig nedlagt i 1945, og med den var den siste kobbermalm brutt i den tradisjonsrike Kongens gruve og på hele Nordgruvefeltet.
Mabel Gay
Gays første internasjonale mesterskapsfinale var VM-finalen 2003 der hun ble nummer fem. Hun kom ikke til finalen i OL 2008.
I VM 2009 i Berlin hoppet hun 14,53 m, noe som holdt til sølvmedaljen bak Yargelis Savigne.