cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bjørn Hemmer
Bjørn Hemmer ble cand.mag. i 1964, og lic.philos. i 1970 på avhandlingen Keiser eller Galiléer: Konfliktstrukturen i Henrik Ibsens diktning 1850–1873 (utg. 1970). Han var professor i nordisk litteratur ved Universitetet i Trondheim i 1972–76 og i 1981–82, førsteamanuensis ved Høgskolen i Agder fra 1976, dosent samme sted fra 1982, og professor fra 1991 til han ble pensjonist i 2008.
Hemmer har særlig arbeidet med emner knyttet til Ibsens dramatiske diktning. Sentrale bøker i hans faglige forfatterskap er ''Brand, Kongsemnerne, Peer Gynt. En studie i Ibsens romantiske diktning (1972), Ibsen og Bjørnson (1978), og Ibsen: Kunstnerens vei '' (2003).
Sammen med professor Vigdis Ystad redigerte han i flere år serien Contemporary approaches to Ibsen.
Bjørn Hemmer mottok Grimstads første Ibsen- og Hamsun-pris, som ble opprettet i Ibsenåret 2006.
I 2022 mottok han Vilhelm Krag-prisen.
Fjellet
Fjellet er en norsk spillefilm som hadde premiere den 25. februar 2011. Både manus og regi var ved Ole Giæver, og var hans spillefilmdebut. Filmen hadde et samlet besøkstall ved norske kinoer på 4,262.
Handling
Handlingen følger de to kvinnene Nora og Solveig som er tilbake i fjellheimen hvor de hadde en traumatisk opplevelse for to år tilbake. Nora har etter dette lukket seg inne, og Solveig har tatt initiativ til en ny fjelltur for å komme til bunns i hendelsene fra to år tidligere og for å møte fremtiden sammen.
Mottakelse
Filmen fikk over middels gode kritikker i norske aviser. For filmen vant Marte Magnusdotter Solem Kanonprisen 2011 i klassen beste kvinnelige hovedrolle mens Ole Giæver ble nominert i klassen beste manus. De to hovedrolleinnehaverne ble nominert samlet til Amandaprisen 2011 i klassen beste kvinnelige skuespiller.
Protonitazen
Protonitazen er et benzimidazolderivat med potente opioideffekter som har blitt solgt over internett som et designerdop siden 2019, og har blitt identifisert i ulike europeiske land, samt Canada, USA og Australia. Det har vært knyttet til en rekke tilfeller av overdosedødsfall.
Det ble utviklet av et sveitsisk legemiddelselskap i 1950-årene som et alternativ til morfin, men ble aldri tatt i bruk på grunn av alvorlige bivirkninger.
Pierre Court
Pierre Court (født 31. mars 1933) er en fransk landhockeyspiller.
Andrey Yerguchyov
Andrey Yerguchyov (født 23. april 1995) er en kasakhstansk padler som konkurrerer i kajakk.
Han representerte Kasakhstan i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han kom til B-finalen i K-2 200 meter.
Kjeholmskjæra naturreservat
Kjeholmskjæra naturreservat består av fem holmer med omkringliggende sjøarealer nordvest for Kjeholmen i Kragerø. Reservatet ligger i Haslumkilen nord for Ospvika. Området er hekkeplass for sjøfugl.
Roger Bignon
Roger Bignon (født 12. november 1935) er en fransk landhockeyspiller.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 1960 i Roma, hvor laget hans ble nummer 10.
Brannseksjon
En brannseksjon eller branncelle er strukturer laget for å hindre en eventuell brann fra å spre seg. Målet er å oppnå passiv brannbeskyttelse for å beskytte liv og verdier. Prinsipper for brannskille brukes i konstruksjon av bygninger, tunneler, biler (torpedovegg), skip (skott), romskip og ubåter.
Designerdop
Designerdop er en betegnelse for syntetiske rusmidler som produseres for å omgå narkotikalovgivningen. De er en strukturell eller funksjonell analog av forbudte rusmidler, og er designet for å etterligne de farmakologiske effektene av de opprinnelige rusmidlene. Hensikten er å unngå klassifisering som illegalt rusmiddel og/eller påvisning i standard rusmiddeltesting.
Brannseksjon
For bygninger angis krav til brannseksjoner i byggteknisk forskrift (TEK). For eksempel er det i Norge krav om brannseksjon mellom selvstendige boenheter og resten av bygningen, men ikke for hybler (siden disse ikke er selvstendige boenheter).
Bairds tapir
Bairds tapir (Tapirus bairdii) er et hovdyr som finnes fra det sørlige Mexico og sørover til Ecuador, vest av Andes. Den trives på våtmark og i regnskog og lavereliggende montane skoger. Bairds tapir er en av fire tapirarter. Tilsammen utgjør disse fire artene, som alle tilhører samme slekt, tapirfamilien (Tapiridae).
Bairds tapir skiller seg fra de andre tapirene gjennom sin mørk gråbrune farge med kremfargede markeringer. Blant annet er kinnene, halsen og øvre del av brystet kremfarget. Den blir omkring 200 cm lang og oppnå en vekt på cirka 226–272 kg, og er dermed den nest største av tapirene.
Slektstre
Slektstreet nedenfor er i henhold til Cozzuol m. fl. (2013).
Sándor Tótka
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 4 i K-2 200 meter.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok han gull i K-1 200 meter.
Kunståret 1562
Fødsler
Giovanni Lorenzo Bernini ||align=center|67 ||align=center| ||
4 1/2 Film
Filmselskapet ble startet i 1998 og eies/drives i dag av Turid Øversveen, Håkon Øverås, Pål Sletaune, Marius Holst og Karin Julsrud. Selskapet har om lag 20 ansatte.
Blant de mest kjente filmene selskapet har produsert, er Kongen av Bastøy (2010), Keeper'n til Liverpool (2010), I et speil, i en gåte (2008) og Reprise (2006).
Jørgen Moes vei
Jørgen Moes vei kan vise til:
Lillian Polychron Hansen
Lillian Polychron Hansen (født 1890 i New York, død 28. oktober 1918 i København) var en norsk operasangerinne (sopran).
Lillian Polychron Hansen var datter av Hans Olaf Hansen og Lydia Engström. Hun ble 3. august 1918 gift med den svenske cabaretsangeren John Finnman. Bryllupet ble feiret i Villa Allegra på Lysaker.
Hansen studerte i flere år sang hos Ida Basilier-Magelssen, før hun var elev av sangpedagogen Raimund von Zür-Muhlen i London. Hun fikk 12. august 1913 sin debut som gjest ved Den nationale Scene i Bergen i rollen som Philine i operaen Mignon av Ambroise Thomas. Hun ga i flere sammenhenger konserter sammen med sin mann, og hadde dessuten opptredener i England og USA. I januar 1918 opptrådte hun ved en veldedighetsforestilling i Cirkus Verdensteater for krigsforliste sjøfolks etterlatte, sammen med John Finnman, Harald Steen og Signe Heide.
Etter å ha giftet seg i 1918, kjøpte Hansen og Finnman en villa i utkanten av København. I oktober samme år døde begge to av spanskesyken. De ble bisatt fra Vestre gravlund 7. november 1918.
A.S. Byatt
Antonia Susan Duffy, kjent som A.S. Byatt, (født 24. august 1936 i Sheffield) er en britisk forfatter og poet.
Hun ble i 1999 utnevnt til kommandørdame (DBE) av Order of the British Empire, ble dermed adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.
Louis Bréguet
Louis Charles Bréguet (født 2. januar 1880 i Paris, død 4. mai 1955 i Paris) var en fransk flykonstruktør og seiler som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. Bréguet vant en olympisk bronsemedalje i seiling under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på den franske båten «Namoussa» som kom på tredjeplass i 8-metersklassen, bak norske båten «Bera» og britiske «Emily». Seilasene ble gjennomført utenfor Le Havre i perioden 21. til 26. juli. Det var fem båter fra fem nasjoner i 8-metersklassen. Mannskapet på «Namoussa» var; Louis Bréguet, Pierre Gauthier, Robert Girardet, André Guerrier og Georges Mollard.
San Andres
San Andres eller San Andrés kan vise til:
Orlando Bianchini
Orlando Bianchini (født 4. juni 1955) er en italiensk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sleggekast.
Pierre Gauthier
Pierre Gauthier var en fransk seiler som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. Gauthier vant en olympisk bronsemedalje i seiling under sommer-OL 1924 i Paris. Han var med på den franske båten «Namoussa» som kom på tredjeplass i 8-metersklassen, bak norske båten «Bera» og britiske «Emily». Seilasene ble gjennomført utenfor Le Havre i perioden 21. til 26. juli. Det var fem båter fra fem nasjoner i 8-metersklassen. Mannskapet på «Namoussa» var; Pierre Gauthier, Louis Bréguet, Robert Girardet, André Guerrier og Georges Mollard.
29. armé i Russland
29. armé eller '''29. kombinerte armé (russisk 29-я общевойсковая Краснознамённая армия''') er en styrke på operasjonelt nivå i Østre militærdistrikt i Russland med hovedkvarter i Tsjita.
Troms
Historikk
Den administrative enheten Troms er i norsk historie av relativt sett ny dato, og kan spores tilbake til året 1787. I vikingtiden og i middelalderen regnet man de delene av Troms som var bebodd av nordmenn til Hålogaland, mens de samiske bosettingsområdene ble regnet til Finnmark. Siden overgangen var flytende, var også de geografiske betegnelsene omtrentlige.
Reskript av 8. februar 1671 viser at Nordlandenes amt (som inkluderte dagens Nordland og Troms fylker) administrativt da var underlagt Bergen stiftamt, mens Vardøhus amt, lengst nord, lå under Trondhjems stiftamt.
5. januar 1680 ble Nordlandenes amt og Vardøhus slått sammen til Nordlands amt. Men allerede i 1685 ble dette amtet delt på nytt da Vardøhus fikk egen amtmann. Amtet var i perioden før dette underlagt magistraten i Bergen.
I 1787 ble Senjen og Tromsø fogderi overført fra Nordland til Vardøhus, som da fikk navnet Finmarkens amt. 1. oktober 1866 ble fogderiet skilt ut fra Finmarkens amt og et nytt amt ble opprettet: Tromsø amt. Ved Lov om forandring av rikets inddelingsnavn ble betegnelsen amt fra 1. januar 1919 erstattet av fylke, og da under navnet Troms.
Som en del av Regionreformen i Norge vedtok Stortinget 8. juni 2017 at Finnmark og Troms skal bli slått sammen til ett fylke fra 1. januar 2020, slik det var før 1866. Det nye fylket skal hete Troms og Finnmark.
Geografi
Troms grenser i sør til Nordland fylke og i øst mot Finnmark, og fylket danner den midtre delen av Nord-Norge. Troms er det eneste fylket i Norge som både grenser mot Sverige og Finland, henholdsvis Norrbotten og Lappland. Treriksrøysa, Sveriges nordligste punkt, deles med Troms fylke. En del av Háldi, Finlands høyeste fjell, ligger i Troms.
Troms har en lang kyst, med mange tusen øyer langs kysten. En knapp halvpart av Norges største øy, Hinnøya, ligger i Troms. Norges nest største øy Senja ligger også i Troms, Norges femte og sjette største øyer, Kvaløya og Ringvassøya like så. Øvrige større øyer i Troms er Vannøya, Arnøya, Rolla og Andørja. Øya med den største befolkningen er likevel den forholdsvis lille Tromsøya.
Lenger inn ligger fjordene, de lengste ligger nord i fylket. Lyngen er lengst, men også Ullsfjorden, Kvænangen, Balsfjorden og Malangen er betydelige fjorder. Lenger sør er fjordene kortere, som Salangen og Lavangen. Mellom de store fjordene ligger det fjellrike halvøyer. Høyest når Lyngsalpan, hvor toppene når opp i 1833 meter.
Midt i Troms ligger det et skogkledd område av lavere fjell og åser. Målselva med sideelva Barduelva ligger i dalbunnen. Reisadalen danner et langt dalføre i den nordlige delen av fylket. Mot grensen mot Sverige og Finland ligger det avrundede fjell.
Fylkets største by(kommune) var Tromsø, med ca. 75 638 innbyggere i kommunen (1.jan.2018). By nummer to er Harstad, og nummer tre er Finnsnes.
Tettsteder
Det var 43 tettsteder i Troms per (kommune i parentes): Tromsø, Tromsdalen og Kvaløysletta hører samtlige til Tromsø by. Tromsø, Harstad, Finnsnes og Bardufoss har bystatus. Se også Tettsteder i Troms.
Tromsværing
Tromsværing betegner en person fra fylket, oftest i Sør-Norge omfattet i begrepet nordlending.
Troms lå historisk sett under Nordlandene, en grenseregion i Norge, og det var ikke før i 1599 at riket formelt omfattet Finnmark, slik at Troms ble liggende "inne i" Norge. Av den grunn er det høyst vanlig i Sør-Norge å omtale personer fra Troms som nordlending og ikke tromsværing, på samme måte som vestlending eller trønder.
Turisme
Turismen i Troms har foreløpig liten utbredelse.
Troms har fire nasjonalparker, disse er:
Flyplasser
Troms fylke har tre flyplasser med sivil rutetrafikk.
Harstad/Narvik lufthavn, Evenes ligger på fylkesgrensen mellom Troms og Nordland, men flyplassen ligger offisielt i Evenes kommune i Nordland.
Båttrafikk
Hurtigruten anløper daglig Harstad, Finnsnes, Tromsø og Skjervøy.
Hurtigbåt
David Speedie
David Robert Speedie (født 20. februar 1960 i Glenrothes, Skottland) er en skotsk tidligere fotballspiller. Han spilte for flere klubber i England på 1980- og 1990-tallet, blant annet, Coventry City, og. Han spilte mer enn 500 ligakamper og skåret nesten 150 mål i sin 14 år lange karriere. Han fikk også ti kamper for.
Troms
Båttrafikk
Følgende hurtigbåtruter kjøres i 2016:
De kjøres av Torghatten Nord (Skjervøy - Vorterøy og Kvænangen), Sommarøy Cruise (Sommarøy - Tussøy - Sandneshamn) og Boreal Sjø (resten av rutene), men billetter og varemerke administreres i 2016 av fylkeskommunens selskap Troms fylkestrafikk.
Ferge
I 2016 drives følgende fergeruter i Troms:
Torghatten Nord driver følgende ruter:
Norled driver følgende ruter:
Bjørklids Ferjerederi driver følgende ruter (på oppdrag for Norled):
I tillegg driver Torghatten Nord følgende sommerruter (Senjafergene):
Sambandet Skrolsvik - Bjarkøya - Harstad kjøres ikke i 2016.
Billetter og varemerke administreres av fylkeskommunens selskap Troms fylkestrafikk.
Kommuner
Troms var inndelt i 24 kommuner:
Administrative inndelinger
Troms utgjorde tidligere et fogderi med navnet Senjen og Tromsø fogderi som frem til 1789 tilhørte Nordlandenes amt. Fogderiet ble da slått sammen med Vardøhus amt til det nye Finnmarkens amt. Da formannskapslovene ble innført i 1837 ble fogderiet i likhet med landet forøvrig inndelt i kommuner med utgangspunkt i den eksisterende geistlige inndelingen i prestegjeld. I 1866 ble fogderiet utskilt som et eget fylke med navnet Tromsø amt, som i 1919 ble endret til Troms fylke.
Nåværende inndelinger
Troms er i dag inndelt i 24 kommuner som til sammen utgjør Troms fylke, og som sammen med Ofoten i Nordland utgjør helsedistriktet Helse Tromsø under Helseregion Nord-Norge. Utover dette er kommunene i fylket inndelt i ulike administrative sammenhenger på følgende måte:
Fylkesrådet 2015-2019
Troms fylkeskommune har en parlamentaristisk styringsform med et fylkesråd som en slags fylkesregjering. Det er fylkesordføreren som velger en aktuell kandidat til vervet som leder av fylkesrådet, og denne står da fritt til å utnevne de øvrige rådsmedlemmene.
Fylkesrådet i Troms har (fra oktober 2017) følgende medlemmer:
Stortingsrepresentanter
Troms har seks stortingsrepresentanter i perioden 2017–2021:
Historisk representasjon på Stortinget fra Troms siden 1973:
Partioppslutning
Historisk prosentvis partioppslutning ved stortingsvalg i Troms siden 1973:
Nebojša Grujić
Nebojša Grujić (født 21. mars 1991) er en serbisk padler som konkurrerer i kajakk.
Troms
Tidligere fylkesting og fylkesråd
Troms fylkeskommune har en parlamentarisk styringsform med et fylkesråd som en slags fylkesregjering. Det er fylkesordføreren som velger en aktuell kandidat til vervet som leder av fylkesrådet, og denne står da fritt til å utnevne de øvrige rådsmedlemmene.
Nebojša Grujić
Han representerte Serbia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 6 i K-2 200 meter.
Troms
Tidligere fylkesting og fylkesråd
I mars 2013 ble Willy Ørnebakk (A) ny fylkesråd for plan og næring etter at Kari-Anne Opsal fratrådte etter eget ønske. I oktober samme år overtok Magnus Mæland (H) som fylkesråd for utdanning, ettersom Kent Gudmundsen ble valgt inn på Stortinget. I desember 2013 trakk Høyre seg fra fylkesrådssamarbeidet, da partiet ikke kunne støtte rådets framlegg til budsjett for 2014. Ettersom de gjenværende partiene var i mindretall i fylkestinget, valgte fylkesrådsleder Pia Svensgaard å melde fylkesrådets avgang. Etter sonderinger ble det i januar oppnådd enighet om en ny flertallskonstellasjon bestående av Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre, Senterpartiet og Kystpartiet. Fylkesrådet består fra 8. januar 2014 av:
Etter sonderinger ble det i januar oppnådd enighet om en ny flertallskonstellasjon bestående av Høyre, Fremskrittspartiet, Venstre, Senterpartiet og Kystpartiet. Fylkesrådet består fra 8. januar 2014 av:
Péter Molnár (padler)
Péter Molnár (født 16. februar 1986) er en ungarsk padler som konkurrerer i kajakk.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 4 i K-2 200 meter.
EM i vektløfting 1991
EM i vektløfting 1991 (europamesterskapet i vektløfting) ble arrangert i Władysławowo og Varna i 1991.
Maskinsetter
Maskinsetter er yrkesbetegnelsen for en typograf som produserer typografisk sats på en settemaskin.
De første norske maskinsetterne ble opplært ved Typographfabrikken i Berlin som levere de første settemaskinene til norske trykkerier fra 1898. Den 11. november 1899 ble Maskinsetternes klub stiftet i Kristiania og det ble fra starten av arbeidet for at maskinsettere skulle ha høyere lønn og kortere arbeidstid enn håndsettere. Videre at det ikke skulle arbeides på akkord på settemaskiner.
Yrket maskinsetter forsvant med utfasingen av settemaskinene fra trykkeriene som i hovedsak var fullført på 1970- og 1980-tallet.
San Francisco (andre betydninger)
San Francisco er en by i California. Det kan også vise til:
Kjennskap til Holocaust i samtiden
Før sommeren 1941 var forholdene i gettoer og tvangsarbeidsleirer kjent i USA og Storbritannia. USA var nøytral til 7. desember 1941 og kunne opprettholde kontakt i områder okkupert av Tyskland. Journalister fra nøytrale land hadde en viss adgang til okkuperte land og tyske myndigheter verken ønsket eller forsøkte å skjule de brutale tiltakene mot jøder i krigens første 21 måneder. Sovjetunionen var nøytral til overraskelsesangrepet i juni 1941. I slutten av 1942 hadde britiske og amerikanske myndigheter flere uavhengig rapporter om massedrapene som da pågikk for fullt i Polen: Øyenvitnebeskrivelse fra 78 jødiske flyktninger som kom til Polen, Bund-rapporten, Riegner-telegrammet og Jan Karskis beretning.
Britisk hadde fra sommeren 1941 god kjennskap til folkemordet som pågikk. I januar 1942 sammenstilte utenriksminister Molotov informasjonen til et helhetlig bilde i form av et offisielt notat til ambassadene i Moskva. S. Bertrand Jacobson, i Joint Distribution Committee for Ungarn, fortalte på en pressekonferanse 13. mars 1942 i USA at drapsskvadroner hadde tatt livet av 300,000 i Øst-Europa. Verken Molotov eller Jacobson trakk konklusjon om at nazistene hadde satt i gang drap på alle jøder. I desember 1942 fordømte de allierte offisielt folkemordet. USA etablerte et råd for krigsflyktninger som skulle bistå jøder med å unnslippe, for øvrig ble redning av jødene lavt prioritert. Vatikanet ble informert senest sommeren 1942 om hva som foregikk. Władysław Sikorski varlset 10. juni 1942 de allierte om at «utryddelsen av den jødiske befolkningen skjer i et ufattelig omfang». Edward Raczyński leverte i etter Jan Karskis ankomst til London en note til de allierte regjeringer med beskrivelse av folkemordet som var i gang og bønn om handling. Noten ble gjengitt i boken The Black Book of Polish Jewry (redigert av Jacob Apenszlak, New York, 1943). Walter Laqueur skriver at Gisi Fleischmann i mars 1943 varslet kontakter i Geneve om dødsleirene i Polen og om at ingen deporterte slovaker hadde kommet tilbake.
Folkemordet på armenerne i ly av første verdenskrig var kjent i samtiden og godt kjent i mellomkrigstiden. Da tyske jøder ble utsatt for forfølgelse etter 1933 henviste de ofte til armenernes skjebne av frykt og advarsel om hva som kunne skje. Folkemordet på armenerne regnes som en prototyp på folkemord og på grunn av den systematiske gjennomføringen har det likhetstrekk med holocaust.
Batman: Den tapre og modige
Batman: Den tapre og modige (engelsk: Batman: The Brave and the Bold) er en amerikansk animert tv-serie basert på DC Comic-superhelten Batman. Serien ble sendt med norsk tale på Cartoon Network og TV2 Junior i Norge.
Kjennskap til Holocaust i samtiden
Britisk etterretning
Britiske myndigheter hadde god informasjon om holocaust mens det pågikk og de fikk kjennskap til folkemordet kort tid etter at det begynte sommeren 1941. Amerikanske myndigheter var ikke fullt så godt informert. På dette området delte britiske myndigheter mer etterretningsinformasjon med sovjetiske myndigheter enn med amerikanske. Feingold skriver at dette reiser spørsmål om hvorfor britiske myndigheter ikke advarte jøder om hvilken skjebne som ventet om de havnet i nazistenes hender. Den amerikanske historikeren Richard Breitman mener Churchill burde ha sagt fra offentlig om at Tyskland forsøkte å utrydde Europas jøder, noe som var godt kjent av britisk myndigheter sommeren/høsten 1941.
Informasjonen ble ikke brukt i rettsoppgjøret og i denazifisering av Tyskland etter krigen. Britisk etterretning satt på informasjon som ifølge Breitman viste at blant andre Kurt Daluege hadde en viktigere rolle en antatt. Breitman mener at britiske og amerikanske myndigheter av strategiske grunner ikke ønsket å fremstille krigen mot Hitler som en krig for å redde jødene, blant annet kunne dette svekke britisk stilling i Midtøsten. Britisk kringkasting informerte etter hvert om hva som foregikk bak østfrontene og dette nådde de flere millioner radioapparatene som var i bruk i Tyskland, noe som blant annet utløste Rosenstrasseprotesten. Trussler om rettsforfølgelse av de medvirkende til folkemordet bidro trolig til å forsinke deportasjon av de ungarske jødene.
Korea-universitetet
Korea-universitetet (hangul:, hanja: , engelsk: Korea University) er et privateid forskningsuniversitet i hovedstaden Seoul i Sør-Korea. Det er ett av de største privateide universitetene i landet, og rangeres som ett av landets tre ledende universiteter. For tiden består universitetet av 81 avdelinger i 15 fakulteter og 75 forskningsinstitusjoner. For å internasjonalisere studiene har universitetet etablert utvekslingsprogram for studenter i andre land.
Kjennskap til Holocaust i samtiden
Avlytting av tyske radiomeldinger
Fra sommeren 1941 ble radiomeldinger om massedrap fra tysk politi på østfronten til Berlin fanget opp av britisk etterretning og dekodet i Bletchley Park. Britisk etterretning fanget 18. juli 1941 for første gang opp en melding som omhandlet massedrapene bak østfronten da HSSPF Erich von dem Bach-Zelewski meldte til Himmler: «1150 jødiske plyndrere skutt og drept av politiet i gårsdagens rengjøringsaksjon i Slonim». Bach-Zelewski meldte 4. august at SS-kavaleriet slo ned motstand nord for Sporowski-sjøen og kavaleriet hadde på kvelden 3. august likvidert 3.274 partisaner og jødiske bolsjeviker. Han meldte så 7. august at ytterligere 3.600 var henrettet av kavaleriet slik at tallet nå var 7.819 for kavaleriet, og 30,000 til sammen i sitt område. En av kodeknekkerne noterte at Bach-Zelewski ønsket å gjøre mest mulig ut av tallene: «The tone of the message suggests that ... a definite decrease in the total population of Russia would be welcomed in high quarters and that the leaders of the three Sectors [of the Einsatzgruppn] stand somewhat in competition with each other on their 'scores'.»
Ryan Cochrane (padler)
Ryan Cochrane (født 24. juli 1983) er en canadisk padler som konkurrerer i kajakk.
Kjennskap til Holocaust i samtiden
Avlytting av tyske radiomeldinger
Britisk etterretning snappet opp over 10,000 tyske meldinger bare i siste halvår 1942 og de fleste ble dekodet. Britenes statsminister Winston Churchill fikk regelmessig notater om drapene i de erobrede områdene i øst, med antall drepte. Churchill leste notatene nøye ringet rundt antall drepte. Offentlig snakket Churchill bare om drap på uskyldige og patrioter, han skal ha unnlatt å nevne jøder for ikke å gi Hitlers regime en propagandafordel. Churchill ønsket ikke å gjøre det hele til en krig for å redde jødene. Han kan også ha tonet ned jødenes situasjon av hensyn til britiske interesser i Midtøsten. Bletchley Park dekodet 23. august en melding fra Friedrich Jeckeln (sjef for SS og politi i sør) der det fremgikk at Jeckeln var travelt opptatt med å drepe jøder. Basert på meldingene fra østfronten holdt Churchill en radiotale der han understreket at hele distrikter i øst ble «exterminated» uten å nevne at ofrene stort sett var jøder.
Ryan Cochrane (padler)
Han representerte Canada under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 8 i K-2 200 meter.
Kjennskap til Holocaust i samtiden
Avlytting av tyske radiomeldinger
Mange av meldingene om massakrer i øst ble ikke kryptert med Enigma og det var liten fare for at britene ville avsløre sine ferdigheter i å bryte tysk kode. Britisk etterretning fikk tidlig kjennskap til at vanlig politi, Orpo, og SS selv var hovedaktørene i massedrapene. Meldingene ble snappet opp fra Bach-Zelewski og Jeckeln, ikke fra Gruppenführer Hans Adolf Prützmann i nord - trolig fordi Prützmann brukte telefonlinje som var vanskeligere å avlytte enn radiomelding. Midt i september 1941 konkluderte etterretningen i Bletchley Park med at dokumentasjonen på systematisk massedrap av jøder var så omfattende («...the ﬁgures are no less conclusive as evidence of a policy of savage intimidation if not of ultimate extermination.») at det ikke lenger var nødvendig med særskilt rapporter om dette til Churchill: «The fact that the Police are killing all Jews that fall into their hands should by now be sufﬁciently appreciated. It is not therefore proposed to continue reporting these butcheries specially, unless so requested.» («Det faktum at politiet nå dreper alle jøder de får tak er nå tilstrekkelig forstått. Det foreslås derfor å avsluttet rapporteringen om disse nedslaktingene særskilt, så sent det ikke blir etterspurt.»)
Øyenvitner i Polen
Den jødiske organisasjonen Bund i Warszawa smuglet i mai 1942 ut en rapport som omtalte drap på 700,000 i Polen. Rapporten opplyste hvor drapene ble gjennomført, antall og drapsmetode. Dette var den første rapporten som beskrev en plan om å utrydde jødene. Rapporten ble omtalt i Daily Telegraph (25. juni 1942), internasjonale sendinger på BBC og senere i andre aviser i USA og Storbritannia. Britiske myndigheter og den polske eksilregjeringen holdt en felles pressekonferanse 8. juli der Bund-rapporten ble offisielt presenter. Britiske myndigheter lot skinne gjennom at de anså rapporten som god propaganda og at innholdet kunne være delvis korrekt.
I november 1942 kom 78 polske flyktninger til Palestina som del av sivil fangeutveksling mellom Tyskland og Storbritannia. De ga øyenvitneskildringer av massedrapene som pågikk i det okkuperte Polen. Opplysningene ble slått stort opp på forsiden i palestinsk-jødiske aviser 23. november. I slutten av 1942 hadde britiske og amerikanske myndigheter tre uavhengig rapporter om massedrapene som da pågikk for fullt: De 78 flyktningenes beretning, Bund-rapporten og Riegner-telegrammet.
Polsk undergrunn
Jan Karski kom fra Polen til London i november 1942 og rapporterte om forholdene blant annet i konsentrasjonsleiren Belzec. Karski rømte fra sovjetisk krigsfangenskap og kartla hva som foregikk i det tyskokkuperte Polen. Karski snek seg inn i ghettoen i Warszawa. Han ble smuglet inn i Belzec, rømte fra Belzec og via Sveits og Spania til London i november 1942 der han rapporterte til de allierte. Jan Nowak (egentlig Zdzisław Jeziorański) reiste på samme måte som Karski til London og bekreftet Karskis beretning. Nowak reiste til London i 1943 og 1944, og var den første kureren etter kampene om Warszawa-ghettoen. Nowak orienterte ledende tjenestemenn i britisk utenriksdepartement, Churchills etterretningsrådgiver og MI9. Nowak redegjorde for jødenes skjebne noe det var lite interesse for bortsett fra en offiser i kontraspionasjonen som ble dypt beveget. De jødiske lederne i vest rådet Nowak til ikke å fokusere på antall ofre (som ingen ville tro på) og i stedet fokusere på enkeltskjebner. Agenten Tadeusz Chciuk-Celt ble sluppet i fallskjerm over Polen, første gang i desember 1941 og han ble da til juni 1942 da han reiste til Budapest. Fra Budapest begynte han retur til London i november 1942 og kom etter mange besværligheter frem i juni 1943. Ifølge egen beretning sendte Chciuk-Celt en rapport fra Budapest til London om massehenrettelser og arbeidet med å utvide kapasiteten i Auschwitz.
Den polske motstandsmannen Witold Pilecki lot seg i 1940 ta til fange og rømte i april 1943 fra Auschwitz. Rapporten han skrev kom til London samme år. Pileckis rapport inngår i de såkalte Auschwitz-protokollene.
Vrba-Wetzler-rapporten (også kjent som Auschwitz-rapporten eller Auschwitz-protokollen) ble laget av Rudolf Vrba og Alfréd Wetzler som hadde rømt fra Auschwitz 10. april 1944. Rapporten kom i Howard Elting, amerikansk konsul i Bern, i hende. Han overbragte rapporten til jødiske organisasjoner og til USAs utenriksdepartement. En kortversjon av Vrba-Wetzler-rapporten ble telegrafert til utenriksdepartementet i London 4. juli 1944. En av de viktigste opplysningene fra Vrba-Wetzler-rapporten var at Auschwitz ble klargjort for mottok og utryddelse av jødiske ungarere. Rapporten anslo at drapsanlegget i Auschwitz hadde en kapasitet på 6000 personer daglig.<
Jerzey Bielecki rømte fra Auschwitz i mai 1944 med hjelp fra motstandsbevegelsen (Armia Krajowa) og ga viktig informasjon om forholdene i leiren.
Polske kilder la 15. mai 1942 i London frem tallmaterialet om drapet på 40,000 jøder i Vilnius. Avisen Evening Standard skrev 16. mai tallet var nærmere 60,000, og ble videreformidlet av noen amerikanske og jødiske aviser, og den amerikanske ambassadøren formidlet opplysningene til Washington. Rapporten beskrev Ponary utenfor Vilnius der de fleste ble drept. Rapporten kom fra en mann som hadde flyktet vestover via Warszawa og Gdynia. Etter krigen har antallet drepte i Ponary blitt anslått til 70,000-100,000.
Riegner-telegrammet
Stephen Wise tok opp saken med USAs viseutenriksminister Sumner Welles, som syntes det var ulogisk å drepe jødene når tyskerne hadde behov for arbeidskraft. En amerikansk etterretningsoffiser som oppsummerte Riegners melding kalte det «a wild rumor inspired by jewish fears». I november 1942 informerte Sumner Welles Stephen Wise at telegrammet fra Riegner var bekreftet av andre etterretningskilder. Stephen Wise holdt 24. november en pressekonferanse der han fortalte om tyskernes planer om å drepe alle jødene og at likene blant annet ble brukt til å lage såpe og gjødsel. Dette ble omtalt i enkelte aviser og Himmler fikk trolig kjennskap til avisoppslagene. Himmler skal i september ha fått kjennskap til at Wise informerte Welles og ble enda mer opptatt av hemmelighold enn tidligere. Opplysningene som ble formidlet i telegrammet hadde to feil: Prosjektet med å drepe jødene var allerede godt i gang og det hadde så stort omfang at det ville ta mange måneder. Christopher Browning mener at i den historiske konteksten må telegrammet forstås som «an astonishingly accurate piece of wartime intelligence».
Offentlig omtale i media
I november 1941 rapporterte Jewish Telegraphic Agency at 50,000 ble massakrert i september i Kiev. Stedet ble senere påvist som Babij Jar der over 30,000 ble massakrert på bare i to dager i september. Rapporter som dette omtalte ikke noen plan eller noe mønster i mordene, og ble til dels oppfattet som for ville til å bli trodd.
Bill Green
Bill Green (født 28. april 1960) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i sleggekast.
Kjennskap til Holocaust i samtiden
Offentlig omtale i media
Jødeforfølgelsene ble omtalt av BBC og britiske aviser (som The Times, The Guardian og Daily Mail), der det sommeren 1942 ble meldt om én million massakrerte jøder. Det svenske utenriksdepartementet fikk høsten 1942 melding om fabrikklignende utryddelsesleirer i Polen, og den svenske konsulen i Stettin meldte 20. august 1942 at det foregikk massemord blant annet ved bruk av gass. En annen svensk diplomat formidlet personlige opplysninger fra SS-mannen Kurt Gerstein som selv hadde sett «likfabrikken i Belzec». Det svenske utenriksdepartementet hadde også informasjon om massakrer på jøder i Latvia. Foreign Affairs skrev i juli 1942 om Hitlers omfattende folkeforflytninger i erobrede områder, herunder fordriving av jøder til «reservater», gettoer og konsentrasjonsleirer, og at 6,9 millioner jøder hadde kommet under tysk herredømme: «How many of these were killed by the war, by starvation or by organized Nazi terror,...., cannot be stated exactly.» Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning skrev 13. oktober 1942 om «utrydningskrigen» mot jødene, og Eskilstuna Kurieren kommenterte også saken 21. oktober.
Bill Green
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble nummer 5 i slegge.
Kjennskap til Holocaust i samtiden
Auschwitz
Fleming konkluderer med at forholdene Auschwitz var kjent for de allierte i 1943 og at etterretningsrapportene ble betraktet som troverdige. Informasjonen ble holdt tilbake britisk og amerikansk policy.
Benzimidazol
Benzimidazol er en heterosyklisk aromatisk organisk forbindelse. Denne bicykliske forbindelsen kan sees på som sammensmeltede ringer av de aromatiske forbindelsene benzen og imidazol. Det er hvitt fast stoff som vises i form av tabellformede krystaller.
Kjennskap til Holocaust i samtiden
Auschwitz
I den polske lokalbefolkningen var det allment kjent hva som foregikk i Auschwitz og de klaget blant annet over lukten av brennende lik. Ansatte i IG Farben og AEG visste også mye om hva som foregikk i leiren. IG Farben alene brukte 10,000 tvangsarbeidere fra Auschwitz.
Tysk hemmelighold
SS-sjef Heinrich Himmler var nøye med hemmelighold og ga Heinrich Müller i Gestapo ordre om at alle lik skulle graves ned eller brennes. Rumenske styrker hadde til forskjell latt likene etter massakrer bli liggende i veikanten. Det ble et tema særlig etter massedrapene i 1942 ble omtalt i pressen i Storbritannia og USA, og etter saken mot Max Täubner. Enkelte steder, som i utryddelsesleiren Kulmhof (polsk: Chełmno), forekom det at lik som lå fremme i vårsmeltingen skapte stank og helsefare for lokalbefolkningen. Sommeren 1942 instruerte Müller Paul Blobel om å sette i gang brenning av lik for å skjule sporene. Både i Kulmhof og i Auschwitz hadde likene blitt gravd ned, og Sonderkommando 1005 gravde opp og brente likene der. Deretter ble samme operasjon gjennomført i Sobibor, Belzec og Treblinka. Arbeidet fortsatte på erobret sovjetisk territorium og pågikk til sommeren 1944. Fanger som deltok i arbeidet ble deretter skutt og drept.
Himmler skal i september 1942 ha fått kjennskap til at Wise informerte utenriksminister Welles (om Riegner-telegrammet) og ble enda mer opptatt av hemmelighold enn tidligere.
Sverige
Frem til slutten av 1942 hadde svensker bosatt i Warszawa formidlet informasjon om forholdene via det nøytrale Sverige. De rapporterte også til den svenske utenriksministeren og til hærens stabssjef. Carl Wilhelm Herslow, Sven Norrman (ansatt i ASEA) og Carl Gösta Gustafsson hadde mange jødiske bekjente som de holdt kontakt med og forsøkte å hjelpe. I et tilfelle i 1942 gikk Norrman inn i ghettoen og tok flere filmer som senere ble overlevert til polsk etterretning i Stockholm. Mange av svensken ble arrestert av Gestapo fra juli 1942, mens Norrman lot være å reise tilbake til Polen. Den svenske ruten var stengt da Jan Karski formidlet sin detaljerte rapport og likvideringen av Warszawa-ghettoen begynte.
Den amerikanske ambassadøren til Sverige, Hershel Johnson, rapporterte til Washington 5. april 1943 at det bare var 50,000 igjen av Warszawas 450,000 jødiske innbyggere. Johnson skrev i meldingen til Washington at historien han formildet var så «fantastisk» at nølte med å ta den inn i en offisiell rapport.
Norge
Den norske NS-ledelsen visste godt hvilken skjebne som ventet jødene. NS-lederne, spesielt Sverre Riisnæs, Jonas Lie og Axel Stang, hadde nær kontakt med ledende tyske politikere og tjenestemenn. Jonas Lie var høsten 1941 med Einsatzgruppe D og var i Odessa da de massakrerte jødene i byen 23. oktober. Quisling og Riisnæs besøkte Ukraina i 1942, og da var de fleste jødene i området drept. Hans S. Jacobsen fikk i juni 1942 brev fra en bekjent i SD i Katowice-distriktet (som også omfattet Auschwitz) som skrev at der gjør man «kort prosess» med polakker og jøder. Norske frontkjempere, spesielt i SS-Division «Wiking», var vitner og medvirket trolig selv til massakrer i Sovjetunionen. Beretninger om dette ble også offentliggjort i NS-pressen. Noen av de tyske soldatene hadde kjennskap til hva som ventet jøder som ble deportert, og uttalte at «det var best å ikke tenke på det», ellers ville tilværelsen bli uutholdelig.. Siegfried Wolfgang Fehmer i Gestapo kjente til at jødene skulle «likvideres i Tyskland».
Et brev fra Finn Koren ved legasjonen i Bern (17. august 1942) ble lest av Trygve Lie og andre statsråder i London, og legasjonen i Bern sendte et nytt brev 23. september 1942. Den norske eksilregjeringen i London fikk 1. desember 1942 kjennskap til at også de norske jødene var deportert. Utenriksdepartementet i London sendte samme dag telegram om saken til den norske legasjonen i Bern. Motstandsbevegelsen og regjeringen i London så ikke beskyttelse av jødene som en prioritert oppgave, ifølge Michelet. Finn Koren ved den norske legasjonen i Sveits informerte i august 1942 Trygve Lie om meldinger om massemord ved gassing. 27. november 1942 ba World Jewish Congress om at radiosendingene fra London skulle inneholde appeller til Norge om å redde jødene. Utenriksminister Lie avslo et par dager senere: «Slike appeller er ikke nødvendige for å oppildne befolkningen til å gjøre sin humane plikt mot jødene i Norge.»
Sovjetunionen
Sovjetiske myndigheter hadde omfattende etterretning fra kommunister bak tyske linjer og det var lettere å rømme til sovjetisk område enn vestover. NKVD fikk detaljer om Auschwitz i november 1943, og fortsatte å få motta etterretning i 1944. A.S. Piatko og V.J. Pugev tok seg fra Auschwitz gjennom Østfronten og ga detaljer om gasskamrene og krematoriene til NKVD i Ukraina i november 1943. I 1944 fikk sovjetiske myndigheter informasjon fra en SS-mann som hoppet av østover. Sovjetiske styrker frigjorde Majdanek 3. juli 1944. General Petrenko fikk der tak i dokumenter med detaljer om Auschwitz og andre dødsleirer, deler av Majdaneks administrasjon ble også arrestert. NKVDs informasjon ble sammenstilt til en rapport 31. august 1944.
«De sovjetiske jødenes sorte bok» (russisk: Чёрная Книга, engelsk: Black Book) ble utarbeidet i 1944 av Vasilij Grossman og Ilja Ehrenburg med sikte på publisering. Boken omfatter detaljert beretninger fra gjerningsmenn, ofre, pårørende og øyenvitner. Sensurmyndighetene ga først ordre om at det særskilt jødiske ved ofrene ikke skulle nevnes og at lokale medhjelpere i Ukraina skulle tones ned. Publisering ble deretter stanset, kopier og trykkeplatene ble ødelagt i 1948. Sovjetiske myndigheter mislikte særlig at jødene ble fremhevet som en særlig kategori offer. Flere manus overlevde blant annet 1120 maskinskrevne sider sendt til Palestina i 1946 (overlevert til Yad Vashem i 1965), mens flere hundre sider om holocaust i Litauen gikk tapt. Initiativet til boken kom i 1942 trolig fra Albert Einstein, Shalom Asch og Ben Zion Goldberg i USA. Tanken var å la boken komme ut samtidig i USA (på engelsk), i Sovjetunionen (på russisk og jiddisch) og i Palestina (på hebraisk). Ehrenburg ga i april 1944 ut boken Merder fun Felker (jiddisch tittel) på 63 sider med utdrag av materiale innsamlet så langt (bind 2 på 260 sider kom ut i 1945). Manus til den amerikanske utgaven var klart tidlig på våren 1945.
Ungarn
Ungarske myndigheter deporterte fra juli 1941 jøder over grensen til Galicja som da var erobret fra Sovjetunionen etter den tyske invasjonen. Deportasjonene var kjent internasjonalt blant annet ved at ungarske offiserer holdt USAs ambassade i landet løpende informert. Den amerikanske ambassadøren rapporterte 27. juli til Washington at blant de deporterte var det både ungarske borgere og flyktninger fra Vest-Europa. I løpet av et par dager i slutten av august 1941 ble en stor del av de deporterte sammen med lokale jøder (i alt 23600) massakrert ved Kamenets-Podolsk.
Diplomater fra nøytrale land og noen kirkelige miljøer reagerte på den brutale behandlingen av jødene i forbindelse med interneringen. Ungarn var formelt en uavhengig stat med mange utenlandske legasjoner, og diplomater fra nøytrale land kunne kommunisere fritt med omverdenen. Deportasjonene, som ble iverksatt av ungarske tjenestemenn, førte til omfattende internasjonale protester, og Miklós Horthy ble utsatt for påtrykk for å gripe inn. Uten velvillig samarbeid fra ungarsk side hadde SS liten mulighet til å gjennomføre deportasjonene.
Raoul Wallenberg kom til Budapest 9. juli 1944, dagen etter at deportasjonene stanset. Wallenberg fikk førstehånds kjennskap til nazistenes jødeforfølgelse under opphold i Haifa der han møtte unge jøder som hadde flyktet fra Tyskland. Han ble også kjent med jødiske flyktninger i Sverige. Wallenbergs redningsarbeid foregikk særlig etter at Pilkors-partiet grep makten 15. oktober og under den sovjetiske beleiringen av byen i desember 1944 og januar 1945.
Ángel Sanz Briz var i utgangspunktet handelsattaché ved Spanias ambassade i Budapest, og fikk etterhvert ansvar for hele ambassaden. Han sendte Vrba-Wtzler-rapporten hjem til Spania uten å få noen instrukser i retur. På eget initiativ begynte Briz kreative redningsoperasjoner for jødene i Budapest. Utenriksministeren sendte 24. oktober 1944 instruks om å ta så mange forfulgte jøder som mulig under spansk beskyttelse.
«Jøder mot lastebiler»-planen ble lansert av Eichmann i samtale med Joel Brand, leder for en jødisk organisasjon, og la opp til å bytte én million jøder mot 10,000 lastebiler og andre varer fra vesten. Brand og Andreas Gross reiste 19. mai 1944 med fly til Istanbul. Brand og Gross klarte verken å overbevise jødiske ledere eller de alliertes representanter om planen. De allierte avslo videre forhandlinger. Himmler var nøye med å holde reisen hemmelig for sine rivaler Veesenmayer og Ribbentrop.
USA
Juristen Jacob Robinson, som hadde flyktet fra Litauen, arbeidet i USA blant annet med å samle dokumentasjon om det pågående folkemordet på jødene i tyskokkupert område. Mot slutten av 1942 hadde Robinson nok informasjon til å forstå at nazistene drev utryddelse av jødene i Øst-Europa. Han sammenstilte materiale som Nahum Goldmann og sionistlederen Stephen Samuel Wise formidlet til de allierte lederne. I boken Hitler’s Ten-Year War on the Jews, utgitt av Robinson og hans medarbeidere i 1943, ble det anslått at Hitlers regime hadde drept 3 millioner av 8,3 millioner jøder i Europa samt at jødenes eiendeler var fullstendig ødelagt. Rapporten Jews in Nazi Europe, February 1933 to November 1941 ble utarbeidet til en konferanse i november 1941 og beskrev forfølgelsene av jødene og de første tegn til holocaust i emning. Nehemiah Robinson (Jacob Robinsons bror) ga i 1944 ut Indemnification and Reparations: Jewish Aspects som omhandlet jødenes økonomiske tap.
Mulig bombing av Auschwitz
Det har vært en omfattende akademisk diskusjon om Auschwitz og jernbanelinjen til leiren kunne ha vært bombet av de allierte for å stanse massemordet og deportasjonen. Dette gjaldt hovedsakelig muligheten for å redde de jødiske ungarerne som sommeren 1944 ble fraktet i et antall på nær 12,000 på slovakisk jernbanenett hver dag til Auschwitz og drept der.
Den første forespørselen om å bombe Auschwitz kom i 1941 mens leiren fortsatt bare var en fange- og tvangsarbeiderleir. I desember 1940 fikk den polske eksilregjeringen de første meldingene om mishandling av fanger i en konsentrasjonsleir i Oświęcim. Forslaget gikk blant annet ut på å bombe Gestapos ammunisjonslager og det strømførende piggtrådgjerdet slik at fangene kunne rømme i mørket. Vickers Wellington var i stand til å nå frem til Auschwitz med 500 kg bomber hver (under en fjerdedel av normal last). Charles Portal, sjef for RAF, avslo ønsket blant annet fordi de straks skulle innlede bombing av Tysklands oljelager.
De fire gasskamrene i Birkenau var relativt smale mål sett fra luften og var delvis under jorden, og bombing måtte derfor ha blitt utført i dagslys for treffsikkerhet. Royal Air Force(RAF) bombet helst om natten, mens United States Army Air Forces (USAAF) bombet i dagslys. Auschwitz var 1000 km i luftlinje fra den allierte basen i Foggia, Italia, og innenfor rekkevidde. Bombing kunne ha lykkes, men bare små feil i sikting ville ha sendt bombene midt inn i leiren i stedet for mot gasskammeret. Alternativ til slik tung bombing fra stor høyde var bombing fra lav høyde eller stupbombing for treffsikkerhet. Bombing fra lav høyde kunne utføres med RAFs Mosquito, men stor avstand og dagslys ville gjort operasjonen svært risikabel. Det sovjetiske flyvåpenet var trolig mye bedre posisjonert enn USA og Storbritannia, og hadde rett utrustning, til å gjennomføre effektive bombetokt. Stupbombing kunne ha blitt utført med sovjetisk Petljakov Pe-2 som var kjent var sin presisjonsbombing på Østfronten og Sovjetunionen hadde hundrevis av disse utplassert i de nylig gjenerobrede områdene. I juli 1944 da bombing av Auschwitz ble diskutert sto den røde arme bare 160 km unna og leiren var innenfor rekkevidde av alle sovjetiske fly. Det er usikkert om bombing kunne ha skjedd tidsnok til å redde mange liv. Vrba-Wetzler-rapporten, den viktigste etterretning om detaljene i Auschwitz, nådde London midt i juli. Det var da stort sett for sent å redde jødene fra Łódź og Ungarn. NKVD hadde andre kilder og fikk detaljer om Auschwitz i november 1943, og fortsatte å få motta etterretning i 1944. Sovjetiske styrker frigjorde Majdanek 3. juli 1944. General Petrenko fikk der tak i dokumenter med detaljer om Auschwitz og andre dødsleirer, deler av Majdaneks administrasjon ble også arrestert. Anthony Eden skal ha appellert til Molotov uten resultat. David Ben-Gurion sendte Eliahu Eilat til Kairo for å konferere med Sovjetunionens ambassadør om muligheten for å bombe Auschwitz, initiativet ble avvist. Det er uklart om Sovjetunionen var villige til eller vurderte å bombe Auschwitz med sikte på å stanse eller bremse drapsmaskineriet. Stalin og Sovjetunionens toppledelse hadde trolig god kjennskap til Auschwitz, men detaljert etterretning ble ikke sendt til den røde hærens enheter på slagmarken. Orbach og Solonin konkluderer med at Stalin bevisst avslo hjelp til jødene, på grunn av likegyldighet eller på grunn av antisemittisme. Ungarske myndigheter stanset deportasjonene 8. juli og de siste togtransportene kom frem et par dager senere.