cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FNs sikkerhetsråds resolusjon 1737
'''FNs sikkerhetsråds resolusjon nr. 1737''' ble enstemmig vedtatt av Sikkerhetsrådet den 23. desember 2006, etter at Iran ikke stanset anrikningen av uran, slik de skulle som følge av Sikkerhetsrådets resolusjon 1696, og ble lagt fram av Tyskland, Frankrike og Storbritannia. Denne resolusjonen gjorde det forbudt å levere kjernefysiskrelatert teknologi og materialer til Iran og det ble forbudt å tilegne personer med tilknytning til anrikningsprogrammet ny kunnskap om emnet. Den frøs også midlene til nøkkelpersoner og selskaper med tilknytning til anrikningsprogrammet. Sanksjonene ville bli opphevet dersom anrikningsprogrammet stanset før det hadde gått 60 dager. I mangel av et tilfredsstillende svar fra Iran ble sanksjonene trappet ytterligere opp med Sikkerhetsrådets resolusjon 1747 av 24. mars 2007.
Joanne Harris
Liv og virke
Harris ble født i hennes besteforeldres butikk for søtsaker. Begge hennes foreldre var akademikere som underviste i språk og litteratur ved den lokale videregående skole. Hennes morsmål var fransk, noe som førte til et skille mellom hennes familie i Yorkshire, hvor ingen snakket fransk, og hennes familie i Bretagne, hvor ingen snakket engelsk. Begge familier hadde turbulente historier og en tradisjon med sterke kvinner, kjøkkenhage, historiefortelling, folkeminne og matlaging.
FNs sikkerhetsråds resolusjon 1737
Irans reaksjon
Iran reagerte med å fordømme resolusjonen og kritiserte Sikkerhetsrådet. Mohammad Ali Hosseini, talsmann for Irans utenriksdepartement mente at resolusjonen ikke ville påvirke eller begrense Irans fredelige kjernefysiske aktiviteter.
Joanne Harris
Liv og virke
Hennes skrivende liv begynte i tidlig alder, inspirert av brødrene Grimms eventyr og fortellingene til Charles Perrault, foruten også lokale folkeminne og sagn, og norrøn mytologi.
FNs sikkerhetsråds resolusjon 1737
Ballistisk missilprogram
I tillegg til de over ble generalmajor Yahya Rahim Safavi, øverstkommanderende for Islamic Revolutionary Guards Corps, oppført i en egen gruppe som de mente var involvert både i de kjernefysiske og ballistiske missilprogrammene.
Russisk rakettsalg
Etter at dette resolusjonen ble vedtatt solgte Russland et ukjent antall bakke-til-luft-raketter av typen Tor-M1 til Iran.
Joanne Harris
Liv og virke
Hun ble utdannet ved en pikeskole i Wakefield Girls High School, videregående i Barnsley og begynte deretter på St Catharine's College ved Universitetet i Cambridge hvor hun studerte middelalder- og moderne språk. Etter et lite tilfredsstillende år som bokfører, som hun selv beskrev som «fanget i en film av Terry Gilliam», tok hun undervisning i pedagogikk ved Universitetet i Sheffield. De neste femten år underviste hun i språk, hovedsakelig ved en videregående skole i Leeds og en uavhengig skole i Yorkshire. Hun hadde også forelesninger ved Universitetet i Sheffield i aspekter innen fransk litteratur og film. I løpet av denne perioden arbeidet hun med en rekke bokprosjekter, tre av dem ble utgitt før hun oppga lærerjobben for å skrive på fulltid: The Evil Seed (1989), Sleep, Pale Sister (1993) og Chocolat (1999).
Hennes første roman, The Evil Seed, ble utgitt i 1989 og oppnådde begrenset suksess. En andre roman, Sleep, Pale Sister, viste at hennes skrivestil hadde utviklet seg fra pastisj på skrekkromanen til en litterær spøkelsesfortelling. I 1999 kom hennes tredje roman, Chocolat, en mørk, magisk og moderne versjon av folkeminnefortelling, tematisk basert på mat og med setting området Gers i Frankrike. Den nådde førsteplassen på bestselgerliste i Sunday Times. Boken vant også prisen «Creative Freedom» i 1999 og nominert for Whitbreads pris for årets bok. Rettighetene for filmatisering ble solgt til David Brown og utviklet av filmselskapet Miramax Pictures. Filmens suksess med Juliette Binoche og Johnny Depp i de fremste rollene, ga Harris bred berømmelse, og i 2012 var en av kun fem kvinnelige medlemmer av «Millionnaires' Club», en forfatterelite som oppnådd en million solgte kopier av en bok i Storbritannia siden denne tellingen har begynt.
Siden da har alle Harris' bøker havnet på britiske bestselgerliste. Hennes valg av emne unnlater ofte å la seg kategoriseres, og hun har en forkjærlighet for vanskelige eller utfordrende emner. Hun har skrevet ytterligere to romaner i forlengelsen av suksessen med Chocolat som fortsetter opplevelsene til Vianne Rocher, foruten også at hun har skrevet to franske kokebøker i samarbeid med Fran Warde. I tillegg har hun utgitt to samlinger med noveller og en rekke mørke, psykologiske thrillere, inkludert Gentlemen and Players og Blueeyedboy. I august 2007 utga hun Runemarks, en ganske enkel fantasy-roman løselig basert på et norrøn mytologi for både eldre barn og særskilte voksne lesere. Oppfølgeren, Runelight, kom i 2011, og begge disse har fått entusiastiske lesere kanskje også på grunn av at litterært er de i en annen klasse enn hennes øvrige.
En del av de tema som forfatterens tilbakevendende tema er identitetsproblematikk; forholdet mor og barn; den emosjonelle resonans til mat; det magiske og fryktinngytende ved hverdagslige ting; den fremmede eller utstøtte i samfunnet; tro og overtro; og eksempelvis gleden ved de små nytelser. Hun har gjort seg til en talsperson mot sjåvinisme basert på kjønn i det litterære felt, og hun har diskutert hvordan hun vever en kritikk mot kjønnsjåvinistiske holdninger i sine egne verker:
Harris ble i 2013 utnevnt til medlem (MBE) av Order of the British Empire.
Riflegata (Oslo)
Riflegata (11 og 13) er en vei på Bjølsen i bydel Sagene i Oslo. Det dreier seg om en kort blindgate på sørøstsiden av Mor Gohjertas vei inn mot et gårdstun/grøntområde omgitt av to bygninger (nr. 11 og 13).
Gaten ble anlagt i 1860-årene og var regulert fra Maridalsveien til Brochmanns gate. Dette ble imidlertid aldri gjennomført i sin helhet, og endrede utbyggingsplaner i 1950-årene gjorde at det ble med den korte stumpen.
Riflegata barnehage er i nr. 11. I nr. 13 er vannvokterboligen Heftyeløkken, som nå huser Bjølsen åpen barnehage.
Heliozela resplendella
Heliozela resplendella er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). I Norge er det gjort spredte funn av den nord til Nordland, og den er den vanligste arten i familien i Norge.
Utseende
En liten (vingespenn 5 – 7 mm), mørkbrun møll. Den ligner mye på Heliozela hammoniella, men vingene er litt lysere på farge og mer tilspissede. For å skille de to artene med sikkerhet må man undersøke kjønnsorganene. Antennene er trådformede, mørkbrune, omtrent halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingene er mørkt gråbrune. Forvingen har en trekantet, hvit flekk ved bakkanten ca. 2/3 ut i vingen. Bakvingen er gråbrun, tilspisset med lange, gråbrune hårfrynser. Larven er gulgrønn, den mørke tarmen skinner gjennom. Hodekapselen er brun, og den har en stor, brun ryggplate på første kroppsledd, en mindre plate på andre kroppsledd, og en brun plate på bakerste kroppsledd.
Levevis
Arten er knyttet til unge oretrær (Alnus spp.). Hunnen legger egg på blader som sitter ytterst på kvistene, enten på bladskaftet eller på kvisten rett innenfor. Den nyklekte larver gnager en mine ut langs bladskaftet, midtnerven og en sidenerve. Det dannes en gangmine som blir gradvis bredere, larvens ekskrementer danner en mørk stripe i midten. Den fullvoksne larven ganger ut en oval bladplate ved enden av minen, bruker denne til å lage et hylster rundt kroppen, og firer seg ned til bakken. Den etterlater dermed et ovalt hull i bladet. De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juni.
Utbredelse
Den er utbredt i Mellom- og Nord-Europa. I Norge er den funnet spredt nord til Bodø i Nordland. Det er sannsynlig at denne lille arten er mye oversett og trolig er den egentlig ganske vanlig.
Ris skolevei (Oslo)
Ris skolevei (1–35, 2–24) er en vei på Vinderen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som blindvei nordøstover fra Borgenveien til Ris skole, som har gitt den navn. Det ble vedtatt i 1982. Det er ellers forbindelse via gang- og sykkelveier sørover under Slemdalsveien og nordover på bro over Ring 3.
Master of Puppets
Master of Puppets er Metallicas tredje studioalbum, utgitt 3. mars 1986 av Elektra Records. Platen nådde 4.-plass på Billboard 200-listen. Hittil har platen solgt over seks millioner kopier bare i USA. Dette var den siste platen Metallica laget med bassisten Cliff Burton, og den blir regnet som et landemerke i heavy metal-historien. Albumet regnes som en klassiker av musikkavisen Panorama, og ble i 2016 utvalgt av Library of Congress til bevaring i National Recording Registry etter begrunnelsen «culturally, historically, or aesthetically important» (norsk: viktig kulturelt, historisk eller estetisk).
Personell
Produksjon
Husdyr
Husdyr eller tamdyr er dyr som har blitt domestisert for å tilfredsstille menneskelige behov, primært gjennom selektiv utvelgelse, men i en viss grad også gjennom temming og dressur av enkeltindivider. Eksempler på domestisering er bufe og kjæledyr, mens jaktgepard kan stå som eksempel på et temmet dyr som ikke er/ble domestisert. Av de mange artene som mennesket har domestisert i en eller annen grad, stammer flere fra Europa. Husdyr var altså opprinnelig villdyr, som gjennom selektiv utvelgelse ble tilpasset menneskelige behov. Eksempler på dyr som har blitt domestiserte er tamhund, tamkatt, tamfe, hest, sau, geit, gris, tamhøns m.m. Eksempler på tamdyr som ikke har blitt domestiserte, men kun temmet, er jaktgepard og dresserte ville dyr som brukes til underholdning på sirkus (såkalte sirkusdyr) eller i andre sammenhenger, for eksempel hvaldyr og seldyr.
Endret atferd
Selv om det er oppdaget mange ulikheter mellom ville og domestiserte dyr, er det ikke ført bevis for at de opprinnelige egenskapene har blitt avlet vekk. I nesten alle tilfeller har ulikheten i atferd mellom vill og domestisert type vært kvantitative, og kan best forklares med endringer i responsterskelen.
Soroban
thumb|400px|En soroban som er satt til verdien 123456,789 En soroban er en japansk abakus (kuleramme), som finnes i flere varianter. Den moderne sorobanen har fire ett-talls-kuler i nedre gruppe og en fem-talls-kule i den øvre gruppen. Dette er forskjellig fra den kinesiske, som har fem ett-talls-kuler i nedre gruppe og to fem-talls-kuler i øvre. En antikk soroban, også kalt koreansk abakus, hadde en fem-talls-kule og 5 ett-talls-kuler.
Husdyr
Fennoskandia
De eldste funn av knokler fra husdyr (sau, geit og storfe) gjort i Norge ble funnet ved Skipshelleren i Hordaland og dateres vanligvis til bondesteinalder (sen-neolitikum), for cirka 4 000-5 000 år siden. Tamrein er det eneste tamdyret som regnes for domestisert i Fennoskandia og Russland.
Tegn på domestisering
Domestisering av dyr var et viktig steg i utviklingen av menneskelige sivilisasjoner. Det essensielle med domestisering er å endre dyras atferd og kroppsform, slik at resultatet tilfredsstiller spesielle behov. Selve domestiseringen tar imidlertid lang tid. Av og til kan det derfor være vanskelig for arkeologer å identifisere om beinrester og lignende stammer fra et domestisert dyr eller ikke. Blant de viktigste tegnene på domestisering er:
Husdyrhold i Norge
I 2022 er det 25 717 jordbruksbedrifter med husdyr i Norge. Fordelingen på dyreslag er, Mjølkekyr 211 398, Ammekyr 108 650, Sau 932 841, Mjølkegeit 35 541 og Alssvin i alt 72 267.
I 1900 var husdyrholdet i Norge: DPI = Dyr pr. 1000 innbyggere
Pris = Pris pr. dyr
Victor Ashby
Victor Andrè Ashby jr. (født 1. februar 1992) er en norsk tidligere fotballspiller med amerikanske røtter.
Han har spilt for Skeid, Kristiansund BK og Kjelsås.
Han skrev under lærlingkontrakt med Skeid 25. november 2007 og fikk sin Adeccoliga-debut 18. oktober 2009 mot sølvvinnere Hønefoss BK. På 18 årsdagen sin (1. februar 2010) skrev han under sin første seniorkontrakt.
Ashby er oppvokst i Oslo.
Brasil under Sommer-OL 1988
Brasil under Sommer-OL 1988. 160 sportsutøvere, 127 menn og trettitre kvinner fra Brasil deltok i tjueen sporter under Sommer-OL 1988 i Seoul. Brasil kom på 24.-plass med en gull-, to sølv- og tre bronsemedaljer. Walter Carmona var Brasils flaggbærer under åpningsseremonien.
Bengal (fiktivt land)
Bengal (engelsk Bangalla) er et fiktivt land fra Lee Falks tegneserie Fantomet. Opprinnelig lå landet på det indiske subkontinent, men på 1960-tallet ble Bengal "flyttet" til Afrikas østkyst. Kart vist i de skandinaviske bladene antyder gjerne at Bengal ligger omtrent der hvor Kenya ligger i virkeligheten. Den bengalske "Wambezi-elven" alluderer til den virkelige elven Zambezi som flyter gjennom Zambia, Angola og Mosambik. Tidligere skal Bengal ha vært en britisk koloni, men "i dag" er landet en republikk. Hovedstaden i landet er Morristown, på engelsk også kjent som "Mawitaan" (etter de lokales uttale?). Andre store byer er Spyglass, Bengaltown og Sanloi.
Bengal har (det like fiktive) nabolandet Fari-Lana, også kjent som Ivory-Lana. Et annet naboland er Rhodia (også stavet Rodia), med hovedstad Marcusburg. Rhodia er delvis en allusjon til virkelighetens Rhodesia, delvis til Sør-Afrika med hovedstad Johannesburg ("Marcusburg" skifter ut det første elementet med navnet med en annen bibelsk evangelist). Mens Bengal og Fari-Lana har gode forbindelser, skildres Rhodia helst som en fiendtlig innstilt diktaturstat med et apartheid-lignende regime, som tydeligvis har klort seg til makten mye lenger enn i virkelighetens Sør-Afrika.
Sunset Beach
Sunset Beach er en amerikansk såpeserie som gikk på NBC fra 1997 til 1999.
Handlingen var lagt til en oppdiktet liten kystby i California kalt «Sunset Beach». Serien gjorde en viss suksess rundt om i verden, men ikke i USA. Derfor ble serien lagt ned i 1999. Serien ble produsert av Aaron Spelling og var en såkalt «dagsåpe».
Serien gikk på norsk TV 2 fra 1997 til 2000. Den ble sendt på ettermiddager og hadde i 2000 mellom 150 000 til 200 000 daglige seere, de aller fleste kvinner. TV2 var forøvrig den første TV-kanalen utenfor USA som kjøpte inn serien.
Handlingsreferat
Historien, i løpet av det nesten tre år lange løpet, varierte fra det mer tradisjonelle til det overnaturlige. En av de første historiene handlet om en internett-romantikk. Gårdsjente Meg Cummings fra Kansas oppdager at hennes forlovede, Tim Truman, var utro mot henne på selve bryllupsdagen deres. Meg har lenge før dette hatt kontakt over Internett med noen som kaller seg SB, en mann som bodde på Sunset Beach, California. Etter å ha tatt ektemannen hennes på fersken med deres hushjelp, velger Meg å reise til Sunset Beach på leting etter SB - som viste seg å være en meget velstående, forretningsmann ved navn Ben Evans. Den første sesongen handlet om Megs leting etter Ben (inkludert at hun en kort stund brøt seg inn i hjemmet hans, stjal en notatbok hun fant der, og kledde seg i klærne til hans avdøde kone)
I utgangspunktet var ikke Ben interessert i henne, men gradvis utvikler det seg en romanse mellom dem. Handlingen viser også problemer mellom Meg og Annie Douglas, Bens mangeårige bestevenn. Meg misliker at Annie står så nær Ben, og ønsker å kutte Annie ut av livet hans. Annie misliker Meg av misunnelse fordi Meg utviklet et romantisk forhold med Ben. Problemene deres nådde et klimaks med en fysisk kamp i en badestamp. Megs tidligere forlovede Tim Truman følger etter henne til Sunset Beach, for å vinne henne tilbake. Men han ender opp med å bli Annies nye allierte og kjærlighetsinteresse. Når Meg og Annie etter hvert klarer å overvinne alle forskjellene deres, fikk Meg snart et nytt problem når hun begynte å mistenke at Ben egentlig var en drapsmann. Andre karakterer inkluderer blant andre juvel-tyven Cole Deschanel og den lokale arvingen Caitlin Richards.
Et mord-mysterium i løpet av serien involverte dødsfallet til Francesca Vargas, som omtrent alle i innbyggerne i Sunset Beach ønsket død. Cole hadde sex med både Caitlin og Caitlins alkoholiserte mor Olivia Richards, og begge kvinnene ble gravide etter dette. Annie doper ned Olivia og stjeler babyen hennes, og fortalte henne at babyen hennes hadde dødd. En av historie-linjene i showet gikk ut på at Virginia dopet ned Vanessa, og ved å bruke litt stjålet sæd impregnerer henne med barnet til Tyus Robinson. Hun ønsker å få dette til å se ut som om Vanessa hadde vært utro mot Michael, som sliter med ufrivillig barnløshet. I tillegg blir flere av TV-seriens viktigste karakterer strandet på en øy kalt Terror Island, hvor en maskert seriemorder (hvis kostyme lignet mye på drapsmannen fra Scream) med intensjon om å drepe flere av dem - spesielt Meg. En håndfull karakterer blir etter hvert drept av denne gjerningspersonen. I det øyeblikket et av drapsofrene dør, klarer han så vidt å rive av drapsmannens maske slik at publikum endelig kan se morderens ansikt.
Maria Torres, som hadde giftet seg med Ben når hun fremdeles var tenåring og Ben var så vidt i tjue-årene, hadde forsvunnet og ble antatt druknet etter en båt-ulykke som fant sted ett par år før TV-serien begynte. En annen opprørende historie var et stort jordskjelv og påfølgende tsunami, hvor Sunset Beach ble rammet av et massivt jordskjelv. Mange karakterer havnet dermed i forskjellige liv eller død-situasjoner. Samtidig som halvparten av rollebesetningen måtte slåss mot denne katastrofen på land, var resten av rollebesetningen om bord på et cruiseskip som veltet på grunn av en tsunami som oppstod etter jordskjelvet. TV-serien tok også en overnaturlig på grunn av noen forbannede juveler, stjålet fra et religiøst ikon, som gjorde de som hadde rørt disse juvelene til mumier. Denne historien kulminerte på julaften med returen av juvelene til ikonet, akkurat i tide for å forhindre døden til flere karakterer i TV-serien.
Antispila treitschkiella
Antispila treitschkiella er en sommerfugl som tilhører familien bladhullmøll (Heliozelidae). Den finnes bare på Öland i Norden, der den først ble oppdaget i 2006. Larvene lever på kornell.
Utseende
En ganske liten (vingespenn 5 – 6 mm), kobberaktig mørkbrun møll med metalliske flekker på vingene. Den ligner på slektningen Antispila metallella men er tydelig mindre og mer tettbygd. Antennene er svakt fortykkede mot spissen, omtrent halvparten så lange som forvingen. Hodet, kroppen og forvingene er svartbrune med kobberaktig glans. Forvingen har et smalt, sølv-hvitt tverrbånd snaut 1/3 ut i vingen og to avrundede, sølvfargede flekker lenger ute i vingen, en ved bakkanten og en ved framkanten. Forvingens spiss er helt avrundet. Vingefrynsene er tofargede: den innerste delen rødbrun (litt lysere enn resten av vingen), den ytre delen sølvhvit. Bakvingen er smal og tilspisset med lange, grå vingefrynser, grå med antydning til purpurskjær. Larven er gråhvit med svart hodekapsel, svart ryggplate på første kroppsledd og en svart plate på bakerste kroppsledd.
Levevis
Arten har larver som lever på ulike kornell-arter (Cornus spp.), i Norden er det bare villkornell (Cornus sanguinea) som er aktuell som viltvoksende næringsplante. Larven utvikler sge i en flekkmine inne i et korenllblad fra juli til september. Et karakteristisk trekk ved minen er at larvens ekskrementer er spredt jevnt utover og ikke danner noe mønster. Når larven er utvokst, skjærer den ut et ovalt bladstykke som den bruker til å lage en hylse rundt seg. Dette etterlater et høyst 6 mm langt, ovalt hull i bladet i utkanten av den tomme minen. Larven firer seg ned på bakken og forpupper seg i en kokong som har en tydelig kjøl. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli i solskinn.
Utbredelse
Arten er funnet spredt i Europa fra middelhavsområdet i sør til Østersjøen i nord. I Norden var den ikke registrert før den ble funnet på Öland i 2006. Det er lite sannsynlig at den forekommer i Norge.
Uruzgan (provins)
Uruzgan-provinsen er en av 34 provinser i Afghanistan. Den ligger sentralt i landet. Administrasjonssenteret er Tarin Kowt. 28. mars 2004 ble den nye Daikondi-provinsen skilt ut nord i provinsen. Kartet viser de tidligere grensene.
I 2006 fikk provinsen tilbakeført Gizab distrikt fra Daikondi.
FC Barcelona Ishockey
FC Barcelona Ishockey er en ishockeyklubb i Barcelona, ​​Catalonia, som er del av klubben FC Barcelona. Laget spiller for tiden i den spanske ligaen (Superliga Española de Hockey Hielo) og deres hjemarena er Palau de Gel.
Rødehavet
Rødehavet (arabisk: البحر الأحمر, al-Baḥr al-Aḥmar; hebraisk: ים סוף, Yam Suf; latin: Mare erythraeum; tigrinsk: ቀይሕ ባሕሪ Qeyḥ bāḥrī; somali: Badda cas) er et middelhav som skiller to kontinenter fra hverandre, Afrika i vest fra den arabiske halvøy i Asia. Rødehavet er 2 250 km langt og på sitt bredeste 350 km. På det dypeste er det 3 040 m, og gjennomsnittsdybden er cirka 560 meter. Det har en flate på rundt 438 000 km².
I nord danner Rødehavet to store bukter, Suezbukten i vest og Akababukten i øst, og mellom dem ligger Sinaihalvøya som grenser mot havet. Det er også omfattende grunne områder, kjent for sitt rike maritime liv og korallrev med mange forskjellige, fargerike fisker og dyreliv. Det finnes over 1,200 forskjellige arter av fisk i Rødehavet. Det er tilholdssted for over 1 000 arter virvelløse dyr og over 200 arter myke og harde koraller. Det er verdens mest nordlige tropiske hav. Temperaturen på overflaten av Rødehavet kan komme opp i over 30° C.
Rødehavet er en bruddsone mellom to plater i jordskorpen som utvider seg med ca. 1 cm pr. år. Havet har forbindelse til Indiahavet gjennom Bab el-Mandeb-stredet. På grunn av den store fordampningen som kan kom opp i over 200 cm hvert år, har Rødehavet en meget høyt innhold av salt. Etter åpningen av Suezkanalen ble Rødehavet en viktig samferdselsvei for både handelsskip og andre båter. Rødehavet har kyst mot Somalia, Djibouti, Eritrea, Sudan og Egypt i vest, og Jemen, Saudi-Arabia, Jordan og Israel i øst.
Navnet
Rødehavet er kjent i bibelsk kontekst for fortellingen om hvordan israelittene krysset havet ved at Moses skilte det og de gikk trygt over. Det er beskrevet i Andre Mosebok og kalt for «Sivsjø-underet». Navnet «Rødehavet» ble fremmet i den tidlige greske oversettelsen av Den hebraiske Bibelen som kalles Septuaginta, omtrentlig på 200-tallet f.Kr. I denne versjonen er hebraiske ים סוף, Yam Suph, bokstavelig «Sivsjø», oversatt som Ερυθρὰ Θάλασσα, Erythra Thalassa, «Rødehavet». Den direkte oversettelsen fra gresk til latin er Mare Erythraeum som refererer til den nordvestlige delen av Indiahavet. Det er også betegnelsen for en mørk region på planeten Mars. Rødehavet er et av fire hav som har navn etter farge. De andre er Svartehavet, Kvitsjøen, og Gulehavet.
Navnet på Rødehavet kan ha sin årsak i de sesongmessige oppblomstringen av de rødfargede Trichodesmium erythraeum, en art alger, nær vannets overflate. En teori fremmet av moderne forskere er at «rødt» viser til retningen sør, akkurat som Svartehavet kan referere til nord. Grunnlaget for denne teorien er at en del asiatiske språk benytter fargeord for å referere til himmelretninger.
Tilly Fleischer
Ottilie «Tilly» Fleischer (født 2. oktober 1911 i Frankfurt am Main, død 14. juli 2005 i Schwarzwald) var en tysk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Fleischer vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Hun kom på tredjeplass i spydkast for damer bak Mildred Didrikson fra USA og sin landsmann Ellen Braumüller. Fleischer kom på fjerdeplass i diskoskast.
Fire år senere, under Sommer-OL 1936 i Berlin, ble hun olympisk mester i spydkast for kvinner.
Gråsonen
«Gråsonen» var en betegnelse på havområdet mellom Norge og Russland som var omfattet av den såkalte «Gråsoneavtalen» av 1978 (fullt navn: «Avtale mellom Norge og Sovjetunionen om en midlertidig praktisk ordning for fisket i et tilstøtende område i Barentshavet med tilhørende protokoll og erklæring»). Avtalen ble fornyet hvert år, sist til 2011, men er nå opphørt. Den regulerte blant annet hvordan hvert av landene førte oppsyn og kontroll med sitt eget lands fiskefartøyer i Gråsonen. Videre fastslo avtalen at begge land kunne utøve det samme oppsynet over andre lands fartøyer.
Havrettsminister Jens Evensen og hans statssekretær Arne Treholt hadde ansvaret for fremforhandlingen av avtalen. Det er blitt hevdet at Evensen og Treholt ga uforholdsmessig store innrømmelser til Sovjetunionen, noe som skal ha hatt sammenheng med en pro-sovjetisk holdning, og at avtalen var til stor økonomisk og sikkerhetspolitisk skade for Norge. Senere ble Treholt avslørt som sovjetisk spion og i 1985 ble han dømt for landssvik. Han ble ikke tiltalt for spionasje for sin rolle under Gråsoneforhandlingene, men i et intervju med Danmarks Radio i 1990 innrømmet han at han lot en representant for KGB få se de norske møteprotokollene. Mange mente at Evensen under forhandlingene hadde gått langt utover sine fullmakter som havrettsminister, og avtalen vakte forferdelse både på Stortinget og i hans egen regjering. Evensen forsvarte seg med at avtalen bare var ment å være en «midlertidig avtale». Til tross for dette ble ikke avtalen endret siden. Særlig den borgerlige opposisjonen mente også Evensens lansering av betegnelsen «Gråsonen» var meget uheldig, da den impliserte at Norge ikke fullt og helt fastholdt sitt krav på det man anså som rettmessig norsk territorium.
«Gråsonen» var delvis overlappende med det såkalte «omstridte området», men er ikke sammenfallende med dette geografisk eller med hensyn til folkerettslig status. «Det omstridte området» var et havområde mellom Norge og Russland som fra 1970 til 2010 var gjenstand for diskusjon i sammenheng med grenselinjen for partenes maritime områder i Barentshavet og etterhvert også i Polhavet.
Det normale utgangspunkt for grensedragning i maritime områder er midtlinjeprinsippet. Havrettskonvensjonens artikkel 15 og Convention on the Territorial Sea and the Contiguous Zone artikkel 6 sier at territorialfarvann normalt skal deles etter midtlinjeprinsippet. Den Internasjonale domstolen har brukt midtlinjeprinsippet som et utgangspunkt ved grensedragning også utenfor territorialfarvann, men da slik at dette utgangspunktet kan justeres dersom særlige geografiske forhold tilsier det. Norges utgangspunkt for forhandlingene var at avgrensningslinjen skulle følge midtlinjen mellom norsk og sovjetisk territorium. Sovjetunionen påberopte seg imidlertid et eget dekret fra 1926 – som ikke var anerkjent av noen andre land – som krevet at grensen skulle følge det såkalte «sektorprinsippet».
Overlappende krav fra begge parter medførte et samlet omstridt område på 175 211 km². Det var uenigheten om avgrensningen og mangelen på en endelig avgrensningsavtale som medførte behovet for Gråsoneavtalen. Gråsonen omfattet en sørlig del av det omstridte området, i tillegg til ubestridt norske og ubestridt russiske områder. 27. april 2010 ble Norge og Russland tentativt enige om en oppdeling av det omstridte området. Etter at man ble enige om en avgrensningsavtale og denne trådte i kraft er det ikke lenger behov for Gråsoneavtalen.
Området
Ifølge avtalen var Gråsonen begrenset av arealet innenfor følgende punkter:
BUL
BUL kan sikte til:
Risalléen (Oslo)
Risalléen (1–55, 2–40) er en vei på Ris i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra like nord for Torgny Segerstedts vei til Frognerseterveien. Før en ombygging av Ring 3 hadde den også et stykke på sørsiden av denne, men den er nå innlemmet i Borgenveien.
Navnet ble vedtatt i 1917. En liten del av veien er kjørevei til Ris gård, som veien har navn etter.
I nr. 8 er en stor eik som er et fredet naturminne. Villaen i nr. 14 ble tegnet av Lars Backer og oppført i 1928. Den i nr. 26B ble tegnet av Hans Gabriel Finne og oppført i 1951. Veien har i det hele tatt mye villabebyggelse.
Strømsø kirke
Strømsø kirke, opprinnelig Hellige Kors kirke, er en korskirke i tømmer fra 1667 Den er sognekirke i Strømsø sogn i Drammen kommune, Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Drammen prosti i Tunsberg bispedømme.
Byggverket er i tre og har 920 sitteplasser.
Kirken ble reist som en barokkirke etter initiativ av tollforvalter Daniel Knoff. Knoff hadde sendt søknad om tillatelse til å bygge kirken i 1664 og i desember samme år ga Frederik IV tillatelse til at kirken kunne reises. Knoff sto for innsamlingen av midler til å få kirken bygget samt for selve byggevirksomheten. Etter at den ble tatt i bruk fungerte han som kirkens fremste verge.
Ved en omfattende restaurering og ombygging under ledelse av arkitekt Christian H. Grosch i 1839—1843 endret kirken karakter og store deler av interiøret og inventaret ble fornyet. Det ble også bygget på et eget vigselskapell.
Inventar
Altertavlen fra 1667 er av kongelig hoffmaler Karel van Mander.
Døpefont fra 1683 og to lysestaker fra 1667 er i messing, man antar at det er Christoffer Ridder som har tegnet døpefonten og fått den støpt i et kanonstøperi i Oslo. Kirkesølvet er gullsmedarbeider fra slutten av 1600-tallet, laget i Drammen.
Kirken har et votivskip fra 1779 og flere gamle lysekroner, den største har 30 armer og ble laget i Lübeck i 1672.
Orgelet er bygget av Orgelbau Mühlheisen og ble innviet den 11. september 2011.
Kirken har to kirkeklokker, støpt av O. Olsen & Søn i hhv. 1900 og 1930.
Delhis metro
Delhis metro er et tunnelbanesystem i den indiske millionbyen Delhi. Etter at linje 3 ble forlenget i november 2009 har de tre linjene til sammen 75 stasjoner og en totallengde på 89 km. Tunnelbanen, som ble åpnet 24. desember 2002, bygges fremdeles ut. Den er det andre egentlige tunnelbanesystemet i India, etter Calcuttas undergrunnsbane.
Togene
Hvert tog kan ta opp til 540 passasjerer; 240 sittende og 300 stående. Togene har klimaanlegg, så temperaturen er på 27-29 °C. De fleste stasjonene har minibank, kaffebarer og liknende.
William Henry O’Connell
William Henry O'Connell (født 8. desember 1859 i Lowell, Massachusetts i USA, død 22. april 1944 i Boston) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Boston 1907–1944.
Han ble kreert til kardinal i 1911 av pave Pius X, med San Clemente som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1939 som valgte pave Pius XII, de to foregående konklavene rakk han ikke frem til i tide.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Filantropi
Filantropi (fra gresk philantropia, «menneskekjærlighet»', sammensatt av filos-, «venn»; og anthropos, «menneske») innebærer å handle til beste for andre, uten å tenke på økonomisk vinning. Personer som bedriver filantropi kalles filantrop. En filantrop er altså både en som gir av sine finansielle midler og en som gir av sin tid og kompetanse, gjerne til veldedige saker eller organisasjoner. Det blir ansett for å være en effektiv måte å bidra til forandring og utvikling i samfunnet uten å gå omveien om myndighetenes byråkratiske apparat. Filantropi er en viktig inntektskilde for kunstneriske, religiøse og humanitære saker.
Filantropi er ikke alltid sett på som et universalt gode. Filosofer som Friedrich Nietzsche har protestert mot filantropi på filosofisk grunnlag, hvor de sammenligner det med at de svake lever av de sterke.
Styresmaktene er oftest støttende overfor filantropiske tiltak. I mange land blir de som gir penger til veldedige formål, gitt skattelette for deres giverglede. En variant av denne tankegangen er fullstendig fri markedskapitalisme, hvor ønsket er å fjerne all statlig støtte, og overlate pengebidragansvaret til filantropene. Jens Bjørneboe sier i sin roman Haiene (1974) at «Filantropi er en kostbar fornøyelse».
Robert L. Payton utvidet den tradisjonelle definisjonen i sin bok Philanthropy: Voluntary Action For the Public Good, i 1988.
Ragnhild Schibbyes vei (Oslo)
Ragnhild Schibbyes vei (1–37, 2–38) er en vei på Nordre Vestli i bydel Stovner i Oslo. Den går som blindvei sørøstover fra Trondheimsveien et par hundre meter fra kommunegrensen mot Nittedal.
Veien fikk navn i 1977 etter Ragnhild Schibbye (1899–1974), som gjorde en stor innsats for psykisk utviklingshemmede, og som ble tildelt St. Hallvard-medaljen i 1958.
Empatogen-entaktogen
Termene empatogen og entaktogen er ulike begreper brukt til å beskrive en gruppe av psykoaktive stoffer som gir uttalt emosjonelle og sosiale virkninger, de fleste er fenetylaminer. De reflekterer mer de sosiologiske sidene ved bruk av psykoaktive droger og likheter i kjemiske strukturer enn det gjenspeiler psykologiske eller farmakologiske mekanismer.
Termen «empatogen» ble lagd i 1983 av Ralph Metzner for å angi kjemiske midler som innga følelser av empati.
«Entaktogen» ble lagd av David E. Nichols som et alternativ til «empatogen» i et forsøk på å unngå de potensielt uriktige assosiasjonene av det sistnevnte med negative konsepter knyttet til den greske rota «pathos» (lidelse). Nichols mente også at ordet var innsnevrende og ikke ga dekning for andre terapeutiske anvendelser av drogene som går utover det å kunne gi empatiske følelser. Ordet «entaktogen» er avledet fra rota «en» (gammelgresk for inni), «tactus» (latin for berøre) og «gen» (gresk for produsere). Ingen av begrepene er dominante i bruk og er til tross for ulikhetene i konnotasjon i bunn og grunn ombyttbare siden de viser til nøyaktig de samme kjemikaliene.
Det best kjente stoffet i denne kategorien er MDMA (virkestoffet i ecstasy og molly). Andre inkluderer MDA, MDEA og MBDB.
Disse stoffene synes å framkalle et ulikt spektrum av psykologiske virkninger sammenliknet med stimulanter som metamfetamin og amfetamin eller fra serotonerge psykedelika som LSD og psilocybin. Som kategorinavnene antyder sier brukere av entaktogener at stoffene ofte framkaller følelser av empati, kjærlighet og følelsesmessig nærhet til andre. Det har riktignok bare vært utført svært innledende sammenlikninger av disse stoffene anvendt på mennesker i behørig kontrollerte laboratorieforsøk.
Dersom MDMA antas å være et representativt entaktogen, synes de farmakologiske mekanismene i denne gruppen å likne på dem man finner hos metamfetamin. Ekstracellulært dopamin, serotonin og norepinefrin blir alle forøket av både MDMA og metamfetamin. Andre entaktogener enn MDMA har imidlertid mottatt lite oppmerksomhet fra forskningsmiljøene, noe som har gjort det vanskelig å trekke konklusjoner om mekanismene til entaktogener generelt. Det er dessuten ukjent hvorfor entaktogener kan skape følelsesmessige effekter som skiller seg fra stimulantene.
Eksterne lenker
(på norsk) (på engelsk)
Van der Waalske krefter
Van der waalske krefter er en samlebetegnelse på alle krefter som virker mellom elektrisk nøytrale molekyler. Disse kreftene er mye svakere enn kjemiske bindinger, men har likevel stor betydning. Kreftene er oppkalt etter den nederlandske fysikeren Johannes Diderik van der Waals.
Årsak til kreftene
Det er tre ulike, men beslektede fenomener, som ligger bak de van der waalske kreftene:
Dipol-dipolbindinger
I molekyler med flere enn to atomer er det ikke bare polariteten i bindingen som bestemmer dipoldannelsen, men også symmetrien i molekylet. Vannmolekylet (H2O) er for eksempel en permanent dipol fordi vinkelen mellom de to O-H-bindingene er ca. 104°.
Permanente dipoler vil tiltrekke hverandre i noen orienteringer, og frastøte hverandre i andre.
Polarisering
Dersom en permanent dipol kommer i nærheten av et annet molekyl, vil dette molekylet bli polarisert. Det vil si at ladningsfordelingen i molekylet forskyves. På denne måten kan et upolart molekyl bli en indusert dipol. Det er lettest å indusere dipolmoment i atomer med mange elektroner.
Londonkrefter
På bakgrunn av dette skulle en tro at det ikke finnes krefter mellom upolare edelgassmolekyler. Likevel kondenserer de når temperaturen blir lav nok. Den tysk-amerikanske fysikeren Fritz London foreslo i 1930 at det også finnes dipol-dipolkrefter mellom upolare molekyler. Elektronene er ikke i ro, og av og til er ladningsfordelingen usymmetrisk slik at molekylet blir en dipol, noe som igjen kan indusere dipolmoment i nabomolekyler. Denne kraften kalles Londonkraft.
Jakob Sprenger
Jakob Sprenger (født 1435 i Rheinfelden i Sveits, død 6. desember 1495 i Straßburg som i dag er i Frankrike) var en dominikanermunk som er kjent fordi han angivelig skal ha vært med på å forfatte middelaldertraktaten Heksehammeren.
Som 17-åring trådte han inn i Dominikanerordenen (forkortet O.P.) i Basel. Fra 1472 til 1488 var han prior ved ordenens konvent i Köln, og i 1480 ble han dekanus for byens teologiske fakultet.
Ikke medforfatter av Heksehammeren
Både Sprenger og Institoris var inkvisitorer, et verv som på denne tiden ikke var av særlig betydning lenger. Sprenger engasjerte seg riktignok mot magiske forestillinger, men som hekseforfølger opptrådte han overhodet ikke. Sprenger var grunnlegger av det rosenkransfellesskap som blant sine medlemmer talte blant annet den tysk-romerske keiser Fredrik III og hans sønn Maximilian I.
Hvit sjokolade
Hvit sjokolade er et næringsmiddel der de viktigste ingrediensene er kakaofett, melk, sukker og vanligvis vanilje. I motsetning til vanlig (brun) sjokolade inneholder ikke hvit sjokolade kakaomasse. Kakaofett er den ingrediensen som brukes i andre sjokolader som gjør at de holder seg faste i romtemperatur, men smelter i munnen. Hvit sjokolade har derfor egenskaper som ligner andre sjokolader, men den har ikke den samme smaken. Noen mener allikevel at smaken ligner på melkesjokolade.
Mange mener at hvit sjokolade ikke er sjokolade, siden den mangler kakaomasse. På grunn av dette trenger ikke «hvit sjokolade» å inneholde kakaofett, og er derfor noen ganger basert på hydrogenisert vegetabilsk olje isteden.
Hvit sjokolade ble først lagd i Sveits etter første verdenskrig. Den ble distribuert i USA i 1948, da Nestlé lanserte sin «Alpine White Chocolate bar», som kombinerte hvit sjokolade og mandler.
Ranunkelveien (Oslo)
Ranunkelveien (1–7, 4–10) er en vei på Nordberg i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går som blindvei østover fra Peder Ankers vei.
Navnet ble vedtatt i 1951
John Lewis (musiker)
John Aaron Lewis (født 3. mai 1920 i LaGrange i Illinois, død 29. mars 2001 i New York) var en amerikansk jazzmusiker (piano), kjent som en av fire i Modern Jazz Quartet og sentral i cool jazz.
På 1960-tallet spilte han også med skandinaviske artister som Putte Wickman. Han ledet også flere seminar innen jazz, var aktiv i Monterrey Jazz Festival, skrev filmmusikk (A Milanese Story, 1959; Exposure, 1959) skrev musikk til ballett (Original Sin, 1961),
Kinzig (Schwarzwald)
Kinzig er en elv i Baden-Württemberg sørvest i Tyskland og en av sideelvene til Rhinen fra høyre med en lengde på 95 kilometer. Kinzigdalen og de tilhørende sidedalene utgjør det største dalsystemet i Schwarzwald, som elven renner gjennom. Avhengig av hvilken definisjon man bruker er Kinzig enten grensen mellom den nordlige og sentrale delen av Schwarzwald, eller en del av de sentrale områdene. I den siste istiden dannet Kinzig og Murg et felles elvesystem.
Londonderry
Historie
Byen er kanskje den eldste bosetningen på Irland. Den eldste referansen til byen er fra det sjette århundre, da et kloster var grunnlagt her av Columba av Iona, en irsk helgenen, men det har bodd folk i området i tusenvis av år.
Londonderry ble strategisk viktig for det britiske riket da Tudorenes erobring av Irland, og ble angrepet jevnlig av irske opprørere, helt til 1608 da byen ble ødelagt av Cahir o'Doherty, en irsk høvding av Inishowen.
Byen ble så bygget opp igjen i 1613, som den første planlagte i Irland og hadde som en av de første byene som brukte ruteplanbygging. En stil som senere ble kopiert av kolonibyene i Amerika. Selve bymurene stod ferdig 5 år senere i 1618
Navn
Navnet er gjenstand for konflikten mellom unionistene/lojalistene, som ønsker fortsatt tilslutning til Storbritannia, og nasjonalistene/republikanerne, som ønsker å forene Nord-Irland med republikken Irland. Lojalistene insisterer på å bruke Londonderry, selv om de ofte bruker Derry i dagligtalen. Befolkningen i Irland, samt nordirske nasjonalister, bruker konsekvent navnet «Derry». Distriktet Derry skiftet offisielt navn fra Londonderry i 1984. I januar 2007 bestemte høyesterett at navnet Londonderry fra 1662 fremdeles var byens offisielle navn. Noen har forsøkt å omgå problemet ved å kalle byen for L'derry; dette har aldri fått gjennomslag, ettersom L-en er en åpenbar referanse til London.
Den første skikkelige bydannelsen i området kom på 16 -1700-tallet da primært skotske protestanter bosatte seg der. Oppbyggingen av den nye byen ble støttet av laug i London og derfor ble byen døpt Londonderry.
Hummer
Hummer kan sikte til:
Regina (Saskatchewan)
Regina er hovedstaden i den canadiske provinsen Saskatchewan og den nest største i provinsen etter Saskatoon. Byen hadde om lag 193 000 innbyggere (2011).
The Everly Brothers
Bakgrunn
Foreldrene Ike (1908-1975) og Margaret (født 1919) var musikere som spilte og sang på radioprogrammer i Kentucky, Indiana, Illinois og Tennessee. Ike Everly var en begavet gitariset som opprinnelig arbeidet i kullgruvene. Ike hadde lært gitarteknikk av Arnold Schultz, en svart bluesgitarist. De to sønnene begynte å delta i foreldrenes radioprogrammer fra de var rundt fem-syv år gamle. Repertoaret inneholdt både country og gospel. De lærte gitarspill av faren og spilte høyrehendt som ham selv om begge var venstrehendte. Familien flyttet en del rundt og bodde blant annet i Chicago, Iowa og Virginia. Foreldrene sluttet med radioshow i 1955 og guttene ble boende i Tennessee for å fullføre skolegangen og lære mer musikk. I Nashville var det hard konkurranse mellom mange unge musikere som håpet å gjøre karriere. Brødrene fikk der hjelp og oppmuntring av familiens venn Chet Atkins.
Regina (Saskatchewan)
Regina ble grunnlagt i 1882 under byggingen av Den transcanadiske jernbanen. Stedet ble opprinnelig kjent som «Pile of Bones» (Beinhaugen) på grunn av det store antallet bøffelskjeletter som lå i nærheten av byen, navnet ble senere endret til Regina for å ære den britiske dronningen Victoria.
The Everly Brothers
Bakgrunn
Deres mor Margaret levde fortsatt da Don døde i 2021.
Regina (Saskatchewan)
I dag har byen et variert næringsliv, der olje-, naturgass- og stålrørindustri, telekommunikasjon og finnans er viktige næringer.
The Everly Brothers
Karriere
I november 1955 skrev de en seksmåneders kontrakt med Columbia og spilte inn fire låter i februar 1956 uten stor suksess. Da kontrakten løp ut prøvespilte de for Cadence og for Capitol uten å få napp. På dette tidspunktet var de pengelens og vurderte å flytte til foreldrene i Chicago. En dag fikk de prøvespille for Wesley Rose fra musikkforlaget Arcuff-Rose og lykkes med Roses hjelp å få kontrakt med plateselskapet Cadence høsten 1956. De hadde på denne tiden blitt eksponert for musikk av Little Richard, Bill Haley, Elvis og Chuck Berry, og med denne inspirasjonen tilsatte de musikken sin et anstrøk av rockerytme. Felice Bryant og Boudleaux Bryant hadde i 1956 skrevet sangen «Bye Bye Love» og flere artister takket nei til å spille den inn. Wesley Rose overlot sangen til Everly-brødrene som spilte den inn 3. januar 1957 i RCAs studio Nashville med hjelp fra Chet Atkins. Atkins fikk tak i freelancemusikere til innspillingen og bidro selv på gitar. Singelen ble gitt ut mars 1957 og i løpet av noen uker gikk den overraskende nesten til topps på hitlistene.
Tor Even Svanes
Tor Even Svanes (født 15. september 1978 i Tjøme) er en norsk forfatter.
The Everly Brothers
Karriere
De neste sangene ble også skrevet av Bryant-paret (som gjorde et vesentlig bidrag til brødrenes suksess) og på slutten av 1950-tallet begynte de å spille inn egne komposisjoner. «Wake up little Susie» var deres andre single hvor teksten ble omskrevet fordi den opprinnelige ble oppfattet som vovet; den nådde toppen av hitlistene i USA. I 1957 ga de ut Roy Orbison s «Claudette» som en B-side før Orbison var en etablert artist. Låtene, båden sang og instrumenter, ble detaljert arrangert før innspilling. Instrumenteringen besto som regel av to klassiske gitarer, bass, trommer og piano. Everly Brothers sound var så særpreget at det var vanskelig å lage vellykkede coverversjoner. De opptrådte på Grand Ole Opry i mai 1957 og ble invitert til de kjente TV-programmene. I 1958 og 1959 ga de ut flere singler som nådde nesten eller helt til topps på hitlistene. I begynnelsen skrev de selv bare noen få B-sider av singlene, sommeren 1959 ga de ut «Till I Kissed You»/«Oh What a Feeling» der begge sangene var skrev av Don Everly. Sommeren 1958 ga de ut albumet Songs Our Daddy Thaught Us. Den niende singelen «Let it be me» (skrevet av franske Gilbert Becaud) ble spilt inn i New York med åtte fioliner og en cello som backing. I 1960 var de første gang på turne i England. I tiden 1957-1960 solgte de 15 millioner plater.
I 1960 skrev de kontrakt med Warner og fortsatte å gi ut singler som ble hits. Den andre LP-en for Warner, A Date with the Everly Brothers inneholder flere hits: «Lucille» (av Little Richard), «Love Hurts» (av Bryant), «Cathys Clown» (Don Everly) og «Stick With Me Baby» (av Mel Tillis). «Crying in the Rain» ble gitt ut i 1961 (senere covret av a-ha) og kom på topp-ti hitlistene i USA og Storbritannia. På denne tiden sank brødrenes popularitet jevnt og trutt. På midten av 1960-tallet spilte de inn mer rockepreget musikk med albumene Rock'n'Soul, Beat'n'Soul og Two Yanks in Britain hvor Jimmy Page medvirket på gitar. Disse to albumene gjorde seg ikke spesielt bemerket. «Love Hurts» skal ha blitt covret over 40 ganger da Nazareth laget en populær rocke-ballade-versjon i 1976. Everly Brothers var det første store bandet på Warner og la grunnlaget for plateselskapets vekst til et av de store i verden.
Tor Even Svanes
Svanes er utdannet cand. philol fra Universitetet i Oslo og var tidligere tilknyttet Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter (HL-senteret). Han kombinerer i dag arbeid med medisinsk forskningsetikk ved UiO, med skriving.
Regina (Saskatchewan)
Den kjente skuespilleren Leslie Nielsen var født i Regina.
The Everly Brothers
Karriere
Duoen slo igjennom i 1957 med sine vokalharmonier og akustisk gitar. Sangene ble til dels skrevet av Boudleaux Bryant. Musikken hadde røtter i country (deres foreldre var countrymusikere), men de beveget seg etter hvert nærmere rock, blant annet ved at de gikk over til elektriske gitarer og et litt annet lydbilde. Deres utseende og harmoniske sang gjorde at de ikke ble betraktet som like kontroversielle som flere av de øvrige tidlige rockmusikere som Little Richard, Jerry Lee Lewis og Elvis Presley, og hadde mindre av disse rockernes energiske sceneshow. Everly Brothers var ledende i musikalsk tenåringsromantikk på 1950-tallet. Også privat hadde de en forsiktig og nedtonet stil. Ettertiden viser at de hadde stor betydning for rockmusikkens utvikling.