cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johnson M1941 LMG
Det har samme mekanismeoppsett og mange av de samme delene som Johnson M1941 rifle. Våpenet blir matet med et enkeltradet bananmagasin innsatt på venstre side på låsekassen. Den har justerbar skuddhastighet fra 200 til 600 skudd i minuttet. Det ble bygget to modeller, M1941 med trestokk og tofot, og M1944 med stålkolbe og med en enkelfot i tre. Våpenet har flere likheter med den tyske FG42.
Våpenet ble kjøpt inn av både United States Army og United States Marine Corps og brukt under andre verdenskrig. Omtrent 9 500 eksemplarer ble laget.
Potamocoridae
Potamocoridae er en gruppe av insekter som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. Gruppen omfatter 8 kjente arter fordelt på to slekter fra Mellom- og Sør-Amerika.
Utseende
Små (2,5–3 mm), ovale teger, de ligner på små vannrøvere (Naucoridae) bortsett fra at antennene er små men synlige.
Levevis
De finnes i rennende ferskvann. De er rovdyr som lever av små, virvelløse dyr.
Systematisk inndeling
Potamocoridae er systematisk plassert i gruppen vannteger (Nepomorpha), sammen med: vannskorpioner, kjempevannteger, Ochteridae, paddeteger, buksvømmere, vannrøvere, Aphelocheiridae, Pleidae, ryggsvømmere og Helotrephidae Noen klassifikasjoner regner Potamocoridae som en undergruppe av vannrøvere (Naucoridae), men det er også ting som tyder på at slektskapet mellom de to ikke er særlig nært. Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Meïr Aron Goldschmidt
Meïr Aron Goldschmidt (født 26. oktober 1819 i Vordingborg, død 15. august 1887 på Frederiksberg) var en dansk forfatter, satiriker og politisk iakttaker. Han var jødisk bakgrunn.
Goldschmidt utga i årene 1840–1846 det satiriske ukestidsskriftet Corsaren, som ikke hadde noen klar ideologisk tendens, men til gjengjeld var nokså frispråklig og direkte. Skriftet var elsket, fryktet og hatet i alle fløyer av den samtidige politiske debatten. Tidsskriftet ble jevnlig sensurert og Goldschmidt måtte periodevis bruke stråmenn for å få det ut.
Goldschmidts årganger av Corsaren ble trykket opp i faksimile i 1981 og utstyrt med utførlige registre m.m. Utgaven er komplett bortsett fra et par numre som det ikke gikk å framskaffe.
I 1846 solgte Goldschmidt Corsaren, som ble videreført av forskjellige skribenter til 1855, da det gikk inn på grunn av manglende opplag. Selv om Goldschmidt forlot satiren og vendte seg mot mer alvorlige emner etter å ha solgt Corsaren, merkes likevel satirikeren ofte i stilen hans.
Bibliografi
Goldschmidt debuterte som romanforfatter i 1845, da han etter oppfordring fra vennen P.L. Møller skrev og utga romanen En Jøde, som skildrer den skjebnen som blir en ung idealistisk jøde til del under presset fra omgivelsenes fordommer om ham. Tross gode intensjoner blir han derfor til sist det de forventer av ham: en ågerkarl. Goldschmidts mest omfangsrike roman er Hjemløs, som han offentliggjorde fortløpende i sitt tidsskrift Nord og Syd mellom 1853 og 1857.
Kors for trofast tjeneste
Kors for trofast tjeneste (Treudienst Ehrenzeichen) er en utmerkelse ifra det tredje rike
Historie
Korset ble utgitt 30. januar 1938 på ordre ifra Adolf Hitler. Det ble gitt til ansatte som arbeidet i lengre tid kontinuerlig hos samme arbeidsgiver, for anerkjennelse av lojalitet, og for å fremme stabilt arbeidsmiljø i offentlig og privat sektor. Det ble sist utgitt i 1943.
Design
Alle klassene har det samme grunndesign, et malteserkors med en krans av eikeløv. I midten er et sort emaljert hakekors på advers og med «Für treue Dienste» (for trofast tjeneste) på revers. Kors i «Spesialklassen» har tallet 50 på advers over hakekorset og «Für treue Arbeit» (for trofast arbeid) på revers. Alle klassene har samme medaljebånd, som er blått.
Jeff Ament
Jeff Ament (født 10. mars 1963) er en amerikansk musiker. Han er best kjent som bassist i Pearl Jam.
Ament begynte å spille bass som tenåring. I 1984 var han med på å danne Green River, et Stooges-inspirert garasjeband som ofte regnes for å være det første grunge-bandet. Green River rakk å gi ut to plater før bandet ble oppløst i 1988. Deretter startet Ament, sammen med de tidligere bandkameratene Stone Gossard og Bruce Fairweather opp Mother Love Bone – et band som spilte mer tradisjonell og melodisk rock enn forgjengeren Green River.
Mother Love Bone ble oppløst i 1990 da vokalist Andy Wood døde av en overdose. Senere samme år startet Ament, igjen sammen med Gossard Pearl Jam, som skulle vise seg å bli et av verdens største rockeband.
I tillegg til jobben i Pearl Jam, har Ament også funnet tid til å gi ut to plater med et sideprosjekt kalt Three Fish.
Randsfjordferga
Randsfjordferga er et fergesamband i Gran på Hadeland som krysser Randsfjorden som fylkesvei 2336, mellom Horn fergekai ved fylkesvei 34 på østsiden, og Tangen fergekai ved fylkesvei 245 på vestsiden. Sambandet binder sammen Bjoneroa på vestsiden av Randsfjorden med Brandbu og resten av Gran kommune på østsiden av fjorden. Ferga frakter ca. 47,000 passasjerer og 11,000 kjøretøyer årlig (2020).
Fergesambandet ble startet i desember 1969 med «Randsfjordferja», som etter bare to og et halvt års drift ble byttet ut med den langt større «Randsfjordferja II» i juli 1972. «Randsfjordferja II» ble tatt ut av trafikk i november 2021, som Norges eldste bilferge med over 70 års drift. Siden januar 2022 betjenes sambandet av den batterielektriske «Randsfjordferja Elrond».
Randsfjordferga er sammen med Fjoneferga de eneste innlandsfergene i Norge med helårsdrift.
Historie
Det har opp gjennom årene vært flere andre fergesamband på Randsfjorden som har vært omtalt som Randsfjordferga. Den mest markante var bilferga som krysset den nordlige delen av innsjøen i området rundt Hov i Søndre Land fra 1924. I en periode gikk den i sikksakk på strekningen Sarastuen–Holmen–Engelien–Hov, mens den senere kun gikk Brakar–Holmen. Etter åpningen av Fluberg bru i 1966 mista ferga mye av trafikken, og i desember 1973 ble drifta lagt ned for godt. I den sørlige delen av innsjøen gikk det mellom 1962 og slutten av 1970-årene en passasjerferge på strekningen Grantangen–Røykenvik i Gran.
12. april 1967 ble fergerederiet Randsfjordferja AS stiftet. På eiersiden hadde Gran kommune 3/5 av aksjene, mens Brandbu almenning og Tingelstad almenning hadde 1/5 hver. Det ble ved etableringen bestemt å kjøpe den opprinnelige «Mjøsfærgen» (da omdøpt «Mjøsfærgen III») som ikke lenger var i trafikk på Mjøsa. Ferga var fra 1923 og hadde gått på strekningene Gjøvik–Mengshol og Gjøvik–Smedstua. Først som hovedferge fram til 1950, og deretter som reserveferge fram til 1963. Ombyggingsarbeidene ble utført av Ankerløkken Verft, og ferga ble overlevert i Røykenvik 9. desember 1967, der den ble døpt «Randsfjordferja». Selv om ferga nå var på plass, måtte man bygge fergekaiene før den kunne settes i trafikk. Det skulle gå rett over to år før man den 15. desember 1969 endelig kunne sette ferga i trafikk mellom Horn og Tangen, men kun med persontrafikk inntil Vegvesenet hadde godkjent fergekaiene. Den første vinteren ble ganske problematisk grunnet gjenising, og i mars måtte man ta ferga helt ut av trafikk for å reparere skader som hadde oppstått i kampen mot isen. Først 20. april 1970 kom ferga endelig permanent i trafikk, og da også med mulighet til å ta med personbiler. 1. juni 1970 ble også fergesambandet endelig offisielt innviet.
Fergesambandet ble en ganske umiddelbar suksess, og etter bare åtte måneder med sammenhengende trafikk hadde ferga transportert 15,000 motorkjøretøyer og 44,000 personer. Dette tilsvarte den trafikkmengden man hadde forventet å oppnå i 1980, og man begynte derfor umiddelbart å tenke på å skaffe en langt større ferge. 10. mars 1971 vedtok selskapet å skaffe ny ferge, og man valgte igjen å se mot Mjøsa og hente neste ferge derfra. 9. juni 1971 ble det vedtatt å kjøpe «Mjøsfærgen II». Den hadde gått som hoveferge fra 1950, som reserve fra 1963, og ble overflødig da enda en ny ferge kom i 1969. I oktober 1971 ble ferga transportert fra Mjøsa til Randsfjorden, men det var ikke helt uten problemer det heller. Egentlig skulle skroget transporteres i ett, men det viste seg å være langt tyngre enn forventet, så tungt at transporten av hensyn til veiene kun ville vært tillatt med minst en halvmeter tele i bakken. For å unngå å vente på det ble i stedet skroget delt i to, og de to halvdelene ble transportert hver for seg. I stedet for å hyre et verft til å utføre ombygging av ferga, valgte man å gjøre det selv, noe som førte til at ombygginga ble 45 % billigere enn det opprinnelige prisoverslaget. Ferga ble innviet og døpt «Randsfjordferja II» den 5. juli 1972, og hadde kapasitet til 20 biler. Til sammenligning hadde gamleferga bare kapasitet til åtte biler. Den nye ferga ble satt i trafikk 27. juli, mens gamleferga fikk status som reserveferge. Den langt mindre gamleferga kom spesielt godt til nytte ved storflom.
Selv om trafikken de aller første årene var langt over forventningene, fortsatte ikke utviklingen sånn man hadde håpet. Etter hvert innså man at fergesambandet aldri ville bli en økonomisk suksess, men var avhengig av store tilskudd fra kommune og fylke for å gå i pluss. Ferga var uansett et viktig middel for å binde sammen bygdene på øst- og vestsida av Randsfjorden. Høsten 1983 overtok Gran kommune alle aksjene fra de to andre eierne, og fergeselskapet ble da et heleid kommunalt selskap. Å finne folk til å ta på seg styreverv i selskapet ble etter hvert vanskelig, så under generalforsamlingen våren 1988 foreslo rådmannen å oppløse selskapet og la driften av fergesambandet fortsette under teknisk etat i kommunen. Sånn ble det, og fra 1. januar 1989 ble drifta gjennomført i ren kommunal regi.
Alt i 1972 kom tanken om å gjøre sambandet til et riksveisamband. Dette ble tatt opp politisk utallige ganger opp gjennom årene uten at noe skjedde. I 2006 henvendte kommunen seg direkte til Oppland fylkeskommune med ønske om at de kunne overta driften, men det skjedde heller ikke da. Likevel hadde saken etter hvert oppnådd såpass mye oppmerksomhet og støtte, at i mai 2008 vedtok Stortinget at fergestrekninger som naturlig knytter sammen riksveistrekninger skal klassifiseres som riksveiferger. Randsfjordferga rakk derimot aldri å bli en riksveistrekning, for i forbindelse med Forvaltningsreformen ble i stedet de omkringliggende riksveiene omklassifisert til fylkesveier, og da havnet ferga i stedet hos fylket. 1. januar 2010 overtok dermed Oppland fylkeskommune drifta av ferga.
I 2017 gikk fylkeskommunen inn for å vurdere framtidige alternativer for fergesambandet. Man ønsket å se på muligheten for å erstatte fergesambandet med bru, eller å skaffe en ny, batteridrevet ferge. En bruforbindelse ville komme på ca. 1,8 milliarder kroner, mens en ny ferge ville komme på ca. 72 millioner, og opprusting av kaianleggene på ca. 74 millioner. Fylkeskommunen valgte derfor å skrinlegge idéen om bru, og vedtok i desember 2018 å finne en elektrisk arvtaker til den snart 70 år gamle ferga. Høsten 2019 ble nederlandske Holland Shipyards Group tildelt kontrakten om å levere den nye ferga «Randsfjordferja Elrond». Ferga skulle først bli bygget ved verftet i Hardinxveld-Giessendam, for så å bli demontert og fraktet til Norge, før endelig montering på Randsfjorden. Navnet «Elrond» spiller på at den er elektrisk, sammen med «Rond», det gamle norrøne navnet på Randsfjorden.
Vinteren 2020–21 begynte oppgraderingen av kaianleggene på Horn og Tangen for å tilpasses «Elrond». De første seksjonene av «Elrond» ankom Ormsundkaia i Oslo i august 2021, og ble fraktet på landeveien til Røykenvik, hvor det ble etablert et midlertidig verft for montering. 29. november gikk siste ordinære tur med «Randsfjordferja II» i rute, og aller siste avskjedstur gikk 1. desember over til Horn. «Randsfjordferja II» ble tatt ut av trafikk før «Elrond» var klar, fordi man ville være sikker på at vannstanden skulle være høy nok til å få den opp på slippen på Horn. 20. januar 2022 ble «Elrond» overlevert fra verftet, og 29. januar ble den satt inn i rutetrafikk. 20. mai ble ferga døpt av skoleelever fra Bjoneroa skole. «Randsfjordferja II» ble hugget høsten 2022.
1. juli 2022 ble fergesambandet gratis for alle.
Azmi Bisjara
Azmi Bishara (arabisk: عزمي بشارة) (født 22. juli 1956 i Nasaret) er en kristen palestinsk politiker i Israel. Han grunnla den første nasjonale arabiske studentunionen i 1976 og engasjerte seg mot israelsk konfiskasjon av arabisk land.
Bishara studerte filosofi ved Humboldt-universitetet i Berlin, hvor han tok doktorgraden, og har fra 1986 ledet fakultetet for filosofi og statsvitenskap ved Bir Zait-universitetet i Ramallah.
I 1996 ble han innvalgt i Knesset, det israelske parlamentet. Han er grunnlegger av Den nasjonale demokratiske forsamling, som representerer araberne i Israel. I 1999 stilte han til valg som en av fem statsministerkandidater i Israel, men trakk seg to dager før valget.
Vichy
Vichy (oksitansk: Vichèi) er en by og kommune i departementet Allier i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sentralt i Frankrike. Vichy er kjent som kurby og ferieby, og innbyggerne kalles Vichyssois. Vichy var de facto hovedstad av Vichy-Frankrike under Tysklands okkupasjon av Frankrike under andre verdenskrig fra 1940 til 1944.
Geografi
Vichy ligger ved bredden av elva Allier. Alliers kilde ligger i de nærliggende fjellene Massif Central, som er bare noen kilometer lenger sør, nær regionhovedstaden Clermont-Ferrand. Kraftige snøfall i Massif Central gjør ofte at veiene ikke er fremkommelige, men Vichy ligger lavt nok (250 moh) til at klimaet er mer kontinentalt.
Selv om tidligere vulkansk aktivitet i Massif Central er mer synlig i byer som Le Puy-en-Velay, er det den vulkanske aktiviteten som er grunnlaget for de mange varme kildene i Vichy.
Historie
Romerne grunnla en bosetning på stedet i år 52, og kjente til de varme kildene som de var ivrige til å utnytte. Det er derimot først på 200-tallet at navnet Vipiacus dukker opp i nedskrevne kilder. Dette navnet endret seg med tiden til Vichiacus, Vichiet eller Vichier og til slutt Vichy.
På 1300-tallet ble byen en del av Huset Bourbon, og i 1410 ble det grunnlagt et kloster her med tolv munker. I 1527 ble Huset Bourbon en del av det franske kongedømmet.
Den 22. juni 1940 signerte Frankrike en våpenhvileavtale med tyskerne, og områdene som ikke var okkupert av Tyskland fikk navnet Vichy-Frankrike (État Français i motsetning til det tradisjonelle navnet République Française). Vichy ble valgt til hovedstad fordi byen lå relativt nær Paris (4,5 time med tog) og hadde den største hotellkapasiteten i landet på den tiden. I tillegg hadde byen et svært moderne telefonsamband, som gjorde det mulig å nå hele verden.
Vichy som kursted
De varme kildene ved Vichy er kjent fra antikken. Mot slutten av 1500-tallet fikk de varme kildene rykte på seg for å ha mirakuløse krefter som kunne helbrede visse sykdommer, og byen trakk til seg personer fra adelen og overklassen som søkte til kurstedet for kombinasjonen av behandling, hvile og dannet omgang. Marie de Sévigné var pasient her i 1676–1677, som hun skrev noen berømte brev om. Vannet i Vichy skal visstnok ha helbredet en lammelse hun hadde i hendene sine, noe som gjorde at hun kunne skrive de berømte brevene.
Stadig flere pasienter kom til Vichy, og anlegget rundt de varme kildene ble flere ganger utvidet. Kurbad-turismen hadde sin gullalder på 1800-tallet. Sammen med 10 andre kursteder i 7 europeiske land ble Vichy i 2021 oppført på UNESCOs verdensarvliste som Europas store kurbadsteder.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Vichy
Mumbai
Mumbai (Marathi: मुंबई), tidligere kjent som Bombay, er delstatshovedstad i Maharashtra, og den mest befolkningsrike byen i India med en anslått befolkning i 2007 på ca. 19 millioner. ]. Byen ligger på øya Salsette utenfor vestkysten av Maharashtra. Sammen med sine forsteder på fastlandet utgjør Mumbai verdens 5. største storbyområde med en befolkning på ca. 20 millioner. Byen har en dyp, naturlig havn, og over havna reiser over halvparten av Indias skipspassasjerer, og en svært betydelig del av landets handel ekspederes via Mumbai.
Etymologi
En mye brukt forklaring på opprinnelsen av det tradisjonelle navnet "Bombay" hevder at det kommer fra et portugisisk navn som betyr "god havn". Dette er basert på at "bom" er et portugisisk ord for "god", mens det engelske ordet "bay" er likt til det portugisiske "baía" (bahia på gammel stavemåte). Den normale portugisiske fremstillingen av "god havn" ville vært "boa bahia", istedenfor den mer grammatikalsk feilaktige "bom bahia". Imidlertid er det mulig å finn formen "baim" for "liten havn" i sekstenhundretalls portugisisk.
Andre kilder har en annen opprinnelse av det portugisiske toponymet Bombaim.José Pedro Machados Dicionário Onomástico Etimológico da Língua Portuguesa ("Portugisisk ordbok for Onomastikk og etymologi") nevner det som antageligvis er den første portugisiske referansen til stedet, datert 1516, som Benamajambu eller Tena-Maiambu, og peker på at "MAIAMBU" synes å refererer til Mumba-Devi, hindugudinnen som stedet er oppkalt etter i Marathi (Mumbai). I det samme århundret ser det ut til at stavingen har utviklet seg til Mombayn (1525) og så til Mombain (1563). Den endelige formen Bombain opptrer i det 16. århundre, notert av Gaspar Correia i hans "Lendas da Índia" (Indiske legender).
Ordet Mumbai kommer fra Mumba eller Maha-Amba, et navn på hindugudinnen Mumbadevi, og Aai, som betyr mor på marathi. . På 1500-tallet kalte portugiserne området for Bom Bahia (God bukt). Dette ble senere forvansket til Bombaín eller Bombain, som fremdeles er det portugisiske navnet. På språkene marathi og gujarati var byen alltid kjent som Mumbai eller Mambai, mens på hindi, urdu og persisk heter byen Bambai. I 1995 skiftet byen offisielt navn til Mumbai, men ordet Bombay brukes fortsatt av mange av byens innbyggere, og i tittelen på mange institusjoner. Navneskiftet i Mumbai følger et mønster i India, flere byer skifter nemlig navn til et som ikke kan knyttes til landets fortid som koloni. Eksempler er Kolkata (Calcutta), Chennai (Madras) og Puducherry (Pondicherry).
Historie
Dagens Mumbai var egentlig en gruppe av sju øyer. Funn fra Kandivali nord i byen viser at øyene har vært bebodd siden steinalderen. Byen er første gang nevnt i skriftlige kilder av Ptolemaios ca. 250 f.Kr. under navnet Heptanesia, de sju øyene. Fra 200-tallet før Kristus inngikk øyene i Maurya-riket som ble styrt av den buddhistiske keiseren Aşoka. Senere kom øyene under de hinduistiske herskerne i Silhara-dynastiet, noe som varte til 1343, da kongeriket Gujarat erobret øyene. De eldste byggverkene på øyene, som grottene på Elephanta-øya og tempelkomplekset Walkeshwar stammer fra denne tida.
I 1853 ble den første jernbanene i India åpnet, og Bombay ble knyttet til byen Thane. I løpet av den amerikanske borgerkrigen ble byen det viktigste handelssentret for bomull i verden, noe som skapte et kraftig økonomiske oppsving og styrket byen. Åpningen av Suez-kanalen i 1869 gjorde Bombay til den viktigste havna i det Arabiske hav
I løpet av de neste 30 åra forvandlet byen seg til en storby, og infrastrukturelle forbedringer ble truffet, og mange nye institusjoner ble grunnlagt. I 1906 var byens befolkning vokst til ca. 1 million, og dermed var byen den nest største i India etter Calcutta. Som hovedstad i Bombay Presidency var også byen et viktig sentrum for den indiske uavhengighetsbevegelsen. Etter uavhengigheten i 1947 ble byen hovedstad i delstaten Bombay. På femtitallet ble deler av Salsette-øya innlemmet i Bombay, som dermed fikk sin nåværende utstrekning.
Etter 1955 ble Staten Bombay delt opp etter språkgrensene i området til statene Maharashtra og Gujarat. Krefter i byen ønsket å gjøre Bombay til en selvstendig bydelstat, men dette satte bevegelsen Samyukta Maharashtra seg i mot, og insisterte på at Mumbai skulle bli hovedstad i Maharashtra. Etter en demonstrasjon hvor 105 mennesker ble drept av politiets kuler, ble Maharashtra dannet med Mumbai som hovedstad 1. mai 1960.
Sent på 1970-tallet opplevde Mumbai en byggeboom og en betydelig innflytting, som gjorde at Mumbai gikk forbi Calcutta som Indias mest folkerike by. Marathi-talende grupper i Mumbai har reagert på dette, og i 1966 ble det politiske partiet Shiv Sena dannet for å sikre rettighetene for «jordens sønner». Den ikke-religiøse samfunnsånden ble sterkt truet i 1992, da omfattende religiøst betinget vold forårsaket mange døde og store ødeleggelser. Noen måneder senere, 12. mars 1993, eksploderte flere bomber på sentrale steder i byen, og forårsaket omtrent 300 døde.
I 1995 ble byen omdøpt til Mumbai, i samsvar med Maharashtras navnepolitikk, som går ut på å bytte ut navn fra kolonitida med navn fra lokal, historisk språkbruk. 11. juli 2006 ble over 200 mennesker drept da flere bomber eksploderte samtidig på flere av byens forstadsbaner.
26. november 2008 ble Mumbai utsatt for en rekke terrorangrep igjen, der blant annet de 2 luksushotellene Oberoi og Taj Mahal ble rammet. Politiet omringet hotellene, der flere gisler ble innestengt. Flere andre populære turistområder ble hardt rammet, deriblant togstasjonen, der minst 10 ble drept. Totalt ble over 100 mennesker drept og flere enn 300 skadet.
Geografi
Mumbai befinner seg på øya Salsette, ved munninga av elva Ulhas på vestkysten av India. Mye av Mumbai er på havnivå, og stort sett ligger byen 10-15 meter over havet. Den nordlige delen av Mumbai er kupert, og byens høyeste punkt ligger 450 meter over havet. Mumbais totalareal er på 468 km².
Tre innsjøer befinner seg innenfor byområdet, nemlig sjøene Tulsi, Vihar og Powai. De to førstnevnte befinner seg innenfor Borivali nasjonalpark, og inngår i byens drikkevannskilder. Det er også tre mindre elver innenfor bygrensa med kilder innenfor nasjonalparken. Byen har en innskåret kystlinje med mange små bukter og viker. Østsida av Salsette-øya har mangroveskoger og myrer med et rikt plante- og dyreliv.
Jordsmonnen i byområdet er for det meste sandholdig på grunn av nærheten til sjøen. I forstedene er jordmonnet preget av leire og elveavsetninger. Grunnfjellet i området består av Deccan-basalt. Området ligger i en seismisk aktiv sone, og kan vente tidvise jordskjelv opp til 6.5 på Richters skala.
Klima
Tørketida, mellom november og februar, er preget av moderate nedbørsmengder og warmt til kjølig vær. En mild nedkjøling kan iblant forårsakes av kalde nordavinder. Temperaturene gjennom året varierer mellom 38 °C og 11 °C, med 43 °C som varmerekord og 7,4 °C som laveste temperatur.
Økonomi
Mumbai har 10 % av alle industriarbeidsplasser, 40 % av all inntektsskatt, 20 % av all bedriftsbeskatning og 40 % av Indias utenrikshandel. En rekke finansinstitusjoner har sine hovedkvarter i den sørlige delen av byen, slik som Bombay Stock Exchange, børsen National Stock Exchange, sentralbanken Reserve Bank of India og den indiske mynt (India Government Mint). En rekke storkonsern og konglomerater har sine hovedkvarter, sammen med en rekke utenlandske banker og finansinstitusjoner.
Opp mot 1980-tallet skyldes Mumbais velstand først og fremst tekstilindustrien og havna. Siden har imidlertid byens økonomi blitt mer sammensatt, og nå er bygg- og anlegg, diamantsliping, helsevesen og informasjonsteknologi viktig. Mumbais status som delstatshovedstad tilsier at det finnes svært mange offentlige arbeidsplasser. En stor del av arbeidsstyrken består av ufaglærte arbeidskraft som arbeider innen serviceyrker og industri. Havna er fremdeles en viktig arbeidsgiver, direkte eller indirekte.
Underholdningsindustrien er en annen viktig arbeidsgiver i Mumbay. De fleste av Indias fjernsynsstasjoner og satellittselskaper har sine hovedkvarter i Mumbai, det samme gjelder de største forleggerne. Bollywood, sentrum for film- og fjernsynsproduksjon på hindi, befinner seg også i Mumbai med sine store studioer og filmproduksjonsforetak.
Administrasjon
Bombay High Court er en domstol som har overoppsyn med rettspleie i Maharashtra og Goa, samt forbundsterritoriene Daman og Diu, samt Dadra og Nagar Haveli. Mumbai har også to lavere rettsinstanser, Small Causes Court for sivile saker, og Sessions Court for kriminalsaker.
Byen velger seks medlemmer til Indias parlament, samt 34 medlemmer til delstatsforsamlingen i Maharashtra.
Transport
De fleste av Mumbais innbyggere må ty til offentlig transport for å reise til og fra sin arbeidsplass, siden veinettet er dårlig utbygd, det finnes få parkeringsplasser og det finnes enorme trafikkorker overalt. Ryggraden i Mumbais transportsystem er Mumbai Suburban Railway, som består av tre adskilte jernbanenett som krysser byen på langs. Western Railway går langs vestsida av byen, mens Central Railway dekker de sentrale og nordøstlige delene av storbyområdet. Begge linjene når helt ut i forstedene, og har en samlet lengde på 125km. Harbour Line er en underavdeling av Central Railway, og løper 54 kilometer langs kaiene og de sørøstre delene av byen. Mumbai har svært gode togforbindelser til alle deler av India. Jernbanestasjonen Chhatrapati Shivaji Terminus er en del av Verdensarven.
Bybussene, som opereres av BEST, dekker nesten alle deler av storbyområdet, så vel som Navi Mumba og Thane, som er nærliggende forsteder. Bussene brukes for korte og mellomlange reiseavstander, mens tog er billigere og raskere for pendlere som reiser over lengre strekninger. BEST-bussparken består av enetasjes og toetasjes busser, samt noen luftkondisjonerte busser.
Taxier, som er svarte og gule, med plass til opp til fire passasjerer, dekker det meste av storbyen. Auto-rickshaws, eller motoriserte rickshaws kan bare operere i forstadsområdet, hvor de er den viktigste formen for taxi. Disse trehjulede kjøretøyene kan ta opptil tre passasjerer.
Chatrapati Shivaji International Airport (tidligere Sahar International Airport) er Indias travleste flyplass, og betjener last og internasjonale flygninger. Santacruz Airport betjener innenrikstrafikken. Juhu-aerodromen var Indias første flyplass, og nå holder en flyklubb og en helikopterbase til her.
På grunn av sin enestående topografi har Mumbai en av verdens beste naturlige havner. Over havna går 50% av passasjertrafikken og mye av landets utenrikshandel. Byen er også en viktig base for Indias marine.
Vann, strøm og telefon
BMC sørger for drikkevann i byen, og det meste kommer fra Tulsi- og Vihar-sjøene, samt fra noen sjøer lengre nord. Vannet filtreres i Bhandup, som er Asias største filtreringsanlegg. BMC er også ansvarlig for vedlikehold av veier og renovasjon i Mumbai.
Elektrisitetsforsyningen, som besørges av BEST i byen og Reliance Energy og delstatsselskapet Mahavitaran i forstedene, er basert på vannkraft og kjernekraft. Telefonselskapet var tidligere en statsinstitusjon, nemlig MTNL, men er i dag privatisert. En lang rekke private operatører kriger om det enorme mobilmarkedet i byen, og bredbånd leveres av såvel MTNL som private firma.
Kriminalitet
I forhold til størrelsen har Mumbai lav kriminalitet. Mumbai registrerte 27 577 lovbrudd i 2004, som er en reduksjon på 11 % fra 30 991 i 2001.
Språk
Mange i Mumbai snakker flere språk. Marathi er utbredt, men det mest talte språket på gata er en folkelig hindi-dialekt som kalles bambaiya, med innslag av marathi og indisk engelsk, samt noen egenutviklede slang-former. Marati er det offisielle språket i delstaten, mens engelsk er svært mye brukt innen handel, industri og utdanning. På grunn av innvandringen fra hele India, snakkes det mange andre språk i hjemmene i Mumbai, de viktigste er konkani, gujarati og urdu.
Storbyproblemer
Slik som mange byer i den tredje verden lider Mumbai under storbyproblemer som fattigdom, dårlig folkehelse, arbeidsledighet og dårlig infrastruktur. Siden plassen er begrenset, lever mange mumbai-boerne i små, dyre husvær, oftest langt fra arbeidsplassen. Dette betinger lange timer på forstadstog. Ifølge dataene fra folketellingen i 2001 bodde 6,5 millioner mennesker – den gang 54,1 % av byens befolkning – i slumstrøk; det største og mest konsentrerte slumstrøket er Dharavi.
Folk og kultur
En innbygger i Mumbai kalles en mumbaikar eller en bombyite. Mange av innbyggerne foretrekker å bo nær større jernbanestasjoner for å ha rask vei til jobben. Mange lever derfor et liv i høy fart, med lite tid til fritidsaktiviteter. Derimot feires indiske og vestlige høytider med stor interesse i Mumbai.
Forsvaret kommunikasjon
Forsvaret kommunikasjon, forkortet FKOM, er en enhet i det norske forsvaret med hovedansvar for Forsvarets kommunikasjon innen omdømme, PR, markedsføring og rekruttering. FKOM forvalter Forsvarets mediearkiv, Forsvarets intranett, Forsvaret.no og organisasjonens hovedprofiler på sosiale medier.
Historikk
Forsvaret kommunikasjon har historie tilbake til 1962, da som Forsvarets rekrutterings- og opplysningstjeneste (FRO). Dette var en frittstående fellesinstitusjon under Forsvarsdepartementet, og den fikk blant annet ansvar for Forsvarets film- og kinotjeneste og Mannskapsavisa. Senere ble FRO omorganisert til Forsvarets rekrutterings- og mediesenter (FRM) som ble underlagt forsvarssjefen.
En ny omorganisering fulgte 1. oktober 2001, da FRM ble slått sammen med produksjonsressursene i presse- og informasjonsavdelingen til daværende Forsvarets overkommando. Den nye avdelingen ble kalt Forsvarets mediesenter. I august 2022 skiftet senteret navn til Forsvaret kommunikasjon (FKOM). Bakrgrunnen for endringen var å ta i bruk et navn som «beskriver avdelingens virksomhet på best mulig måte».
Oppdrag og oppgaver
Enheten har fire avdelinger: en analyseavdeling, en markedsavdeling, en produksjonsavdeling og en avdeling for digital kommunikasjon. De fleste ansatte er sivilt ansatte fagpersoner, og sjef er Aslak Sletten. FKOM har et budsjett på rundt 50 millioner kroner i året.
Avdelingen jobber strategisk med kommunikasjon i forbindelse med militære operasjoner og øvelser. FKOM produserer også podkaster og filmer, leverer digitale tjenester, gjennomfører innbyggerundersøkelser, lager internkommunikasjon, og gir lederrådgivning. Avdelingen har også ansvaret for Forsvarets visuelle profil og har ansvaret for militær heraldikk.
FKOM samarbeider dessuten tett med Kommunikasjonsenheten (KE) i Forsvarsdepartementet som har ansvaret for talsmannsfunksjonen, krisekommunikasjon og strategisk kommunikasjon.
Avdelingens offisielle engelske navn er Norwegian Armed Forces Communication.
Farris Bad hotell
Farris Bad er et spahotell på Batteritomta i Larvik. Byggestart var i mai 2007, mens åpningen fant sted 5. mars 2009. Hotellanlegget har vært omstridt, og det tok nesten 20 år fra Mille-Marie Treschow lanserte idéen til bygget var realisert. Underveis ble byggingen blant annet stoppet av Miljøverndepartementet. Farris Bad ble tegnet av arkitekt Halvorsen & Reine og landskapsarkitekt Gullik Gulliksen AS.
Totalarealet er på 14 500 kvadratmeter. Hotellet har 176 rom, 10 suiter, samt 40 sparom. Spaanleggene utgjør om lag 2 100 kvadratmeter av hotellet. Hotellet er i fire etasjer med fire fløyer, hvorav to, den nordre og østre, hviler på fast grunn. Den søndre og østre fløyen står på søyler og vil «sveve» over stranden, som vil bli tilgjengelig for publikum.
Det er Treschow-Fritzøe og Canica AS som sto for byggingen av hotellet, mens Choice Hotels Scandinavia skulle leie og drive. Hotellet var det første som ikke skulle inkluderes i kjedens ordinære merkevarer, men markedsføres som et selvstendig produkt. Byggekostnadene ble stipulert til 350 millioner kroner. I 2019 solgte Canica anlegget til Norwegian Hospitality Group.
Farris Bad er også navnet på en den eldre herrskapsboligen Nedre Nanset, hvor det tidligere var badehotell. Senere var det sete for de kommunale kontorene til Hedrum kommune og for Bøkeskogen Kultursenter. Larvik kulturskole holdt til i denne bygningen til 2008.
Albert Lasker Basic Medical Research Award
Albert Lasker Basic Medical Research Award er en av Laskerprisene og deles ut for grunnforskning innen medisin. Prisen har blitt utdelt siden 1946.
Farris Bad hotell
Eksterne lenker
Hotellets hjemmeside
Albert Lasker Basic Medical Research Award
På grunn av at arbeid med grunnforskningskarakter belønnes, dekker prisen i praksis også forskningsområder som molekylærbiologi og biokjemi. Prisen har fått oppmerksomhet for at den fungerer som en indikasjon på hvilke personer som er sterke kandidater for nobelprisen i fysiologi eller medisin. Omtrent halvparten av prisvinnerne har seinere blitt tildelt en nobelpris, enten i medisin eller i kjemi.
Svindlere med stil (film)
Sammendrag
Lawrence Jamieson (spilt av Michael Caine) er en intelligent og sofistikert britisk svindler som opererer i Beaumont-sur-Mer på den franske rivieraen. Han får hjelp av en mindre svindler, Arthur, og politi-tjenestemann Andre. Lawrence lever av å forføre velstående kvinner, og deretter stjeler han pengene deres. Hans eneste bekymring er en annen svindler kjent som "The Jackal" som ifølge ryktene også opererer i samme område som ham. Når han en dag sitter på et tog, møter Lawrence den arrogante amerikanske små-svindleren Freddy Benson (spilt av Steve Martin) som skryter om sin nylige bragd. Bekymret for at Freddy kommer til å skremme bort byttet hans, forsøker Lawrence å lure Freddy til å velge et annet reisemål. Han får deretter Freddy arrestert, og satt på et fly ut av byen. Men etter at Freddy møter en av Lawrences tidligere offer, presser han Lawrence til å ta med seg Freddy som sin elev.
Lawrence forsøker å lære Freddy sin stil og forskjellige fremgangsmåter, med begrenset suksess. Han involverer Freddy i en ny svindel, hvor Freddy spiller rollen som hans mentalt ustabile bror Ruprecht, for å blant annet skremme vekk kvinner som Lawrence har forført tidligere. Men Lawrence nekter å gi Freddy en del av overskuddet fra en nylig gjennomført svindel. Så Freddy blir irritert, og avslutter samarbeidet deres. Men han nekter likevel å forlate byen. Lawrence er overhodet ikke interessert i å dele sitt territorium med Freddy, så de blir enige om et nytt veddemål: Den første svindleren som klarer å få tak i $ 50 000 fra deres neste offer, vinner veddemålet deres. Men den som taper dette veddemålet skal straks forlate byen, og aldri komme tilbake.
Freddy kommer med et nytt forslag til veddemål: Janet selv, og den første klarer å få sex med henne er vinner av veddemålet deres. Lawrence nekter å forføre Janet, men han satser i stedet på at Freddy ikke kommer til å klare det heller. Etter en rekke problemer erklærer Janet sin kjærlighet til Freddy, de kysser og begynner å kle av seg. Nyheten når Lawrence, som aksepterer sitt nederlag. Han venter på at Freddy skal komme tilbake og nyte seieren, men isteden dukker en gråtende Janet opp. Hun forteller at Freddy stjal alle pengene som faren hennes tidligere hadde sendt henne. Lawrence velger å kompenserer henne med 50 000 dollar fra hans egne penger. Lawrence gir Andre ordre om å arrestere Freddy for svindelen, før han tar Janet med til nærmeste flyplass.
Når Janet er i ferd med å gå ombord i flyet, returnerer hun Lawrence en veske, og sier at hun ikke kan ta imot pengene hans. Deretter reiser hun tilbake til USA. Politiet ankommer sammen med Freddy, som ikke har på seg noe annet enn en badekåpe, og han påstår at Janet stjal lommeboken og alle klærne hans. Lawrence nekter først å tro på ham, og påpeker Janets ærlighet når hun returnerte Lawrence vesken med alle pengene hans. Deretter åpner han vesken, men finner bare klærne til Freddy. Samt en beskjed fra Janet som avslører seg selv som mester-svindleren "The Jackal" og hun innrømmer at hun tok hans 50 000 dollar. Freddy blir rasende, mens Lawrence er imponert over svindelen.
En uke senere sitter Freddy og Lawrence i Lawrence sin villa, når de plutselig får øye på Janet. Hun spiller rollen som en styrtrik eiendomsutvikler fra New York City, og kommer med en yacht fylt med velstående mennesker. Hun ber de sjokkerte Lawrence og Freddy om å påta seg roller i hennes neste store svindel. Hun kunngjør at hun faktisk tjente tre millioner dollar året før. Så de 50 000 hun stjal fra Lawrence bare var for moro skyld. De velger deretter å slå seg sammen, og setter i gang deres neste svindel-operasjon.
War Medal
War Medal 1939-1945 er en britisk utmerkelse fra andre verdenskrig.
Design
Utmerkelsen består av en rund medalje i enten sølv eller koppernikkel, 36 mm i diameter. Advers viser Kong George VI i profil, og teksten: «GEORGIVS VI D:G:BR:OMN:REX F:D:IND:IMP». Revers har en løve som står på en tvehodet drage, hvor hodene er ett ørnehode og ett dragehode, for å illustrere den tyske og japanske fiende. Over løven står årstallene 1939 og 1945 på to linjer.
Medaljebåndet er 32 mm bredt og har 7 striper i fargene: rød, mørk blå, hvit, rød (senter), hvit, mørk blå og rød, som representerer fargene i Union Jack. Båndet ble påført ekeblad i bronse eller sølv hvis personen var Mentioned in Despatches eller fikk King's Commendation for Brave Conduct.
Medaljene var utlevert uten navn, unntatt for de som ble utlevert til personell i den canadiske handelsflåten, sørafrikanske eller australske styrker.
Tom Bradshaw
Tom Bradshaw (født 7. februar 1904 i Renfrewshire, død 22. februar 1986) var en skotsk fotballspiller som spilte på høyresiden i forsvaret.
Bradshaw startet sin karriere i Hamilton Academicals før han skrev under for Bury i 1922. Her ble han værende frem til 1930 da han ble hentet til Liverpool av manager George Patterson for £8 000 noe som var ny overgangsrekord for Liverpool.
Han ble raskt fast på laget, og i sesongen 1931/1932 var han sammen med Gordon Gunson de to eneste spillerne som var involvert i samtlige av de 46 kampene Liverpool spilte i.
Han ble værende i klubben frem til 1938. Han skrev da under for Third Lanark. Han spilte også for amatørlaget South Liverpool før han la støvlene på hylla.
Bradshaw døde i 1986, 84 år gammel.
Stedfortrederkrig
En stedfortrederkrig (engelsk: proxy war eller war by proxy) er en krig som offisielt utkjempes mellom to parter, men hvor hver av disse partene er alliert med eller støttet av andre, større makter, og der det egentlige målet med krigen først og fremst er å flytte maktbalansen mellom stormaktene. En slik krig er resultatet av at motstridende krefter bruker tredjeparter som erstatning for å kjempe mot hverandre direkte.
Mens motstridende krefter i enkelte tilfeller har brukt regjeringer som stedfortredere, er det langt mer vanlig at voldelige ikke-statlige aktører, leiesoldater eller andre tredjeparter går med i krigen. Håpet er at disse gruppene kan angripe en motstander uten at det utarter til en fullskala krig.
Stedfortrederkriger har også blitt utkjempet sammen med fullskala konflikter. Det er nesten umulig å kjempe en ren stedfortrederkrig, ettersom gruppene som støtter en bestemt nasjon, vanligvis har sine egne interesser som kan avvike fra selve nasjonens. Stedfortrederkriger fungerer vanligvis best i kalde kriger, ettersom de blir nødvendige i gjennomføringen av en væpnet konflikt mellom minst to krigførende parter mens den kalde krigen fortsetter.
Under den kalde krigen mellom USA og Sovjetunionen, var ikke landene i direkte væpnet konflikt, blant annet fordi det kunne få katastrofale konsekvenser, og de unngikk å sende egne styrker til motpartens interesseområder. I stedet førte de stedfortrederkrig mot hverandre ved blant annet å støtte regimer og opprørsbevegelser i Afrika (blant annet Angola), Latin-Amerika (blant annet Nicaragua) og Asia. I Øst- og Sørøst-Asia støttet USA antikommunistiske regimer, og bekjempet venstreorienterte bevegelser. I Kina og Vietnam støttet USA den tapende parten. I Latin-Amerika hadde USA betydelig innflytelse gjennom stedfortredere. Under Den afghansk-sovjetiske krig var den sunni-islamske motstandsbevegelsen USAs stedfortredere mens Irak var USAs stedfortreder i Iran–Irak-krigen.
Terrorbevegelser som driver angrep på en annen kan opptre som stedfortredere. For eksempel antas at Iran har støttet terrorister som har rettet angrep mot USA. Pakistan har trolig støttet væpnede grupper i Afghanistan for å oppnå regional innflytelse.
Separatister i det østlige Ukraina drev fra 2014 væpnet kamp mot ukrainske styrker og disse ble ansett som stedfortredere for Russland. Borgerkrigen i Syria har til dels preg at stedfortrederkrig.
Melanonus
Melanonus er en gruppe torskefisker som består av to arter.
Suzanne Balogh
Suzanne Balogh (født 8. mai 1973 i Queanbeyan i New South Wales) er en australsk sportsskytter. Hun begynte å konkurrere i leirdueskyting allerede som 15-åring, og vant sin første nasjonale tittel som 16-åring. Hun har konkurrert i flere leirdueøvelser; Down the line, American Skeet, Dobbeltrap og Olympisk trap.
Under Sommer-OL 2004 i Athen tok hun olympisk gull i trap.
Ivanacara bimaculata
Ivanacara bimaculata er en art i gruppen ciklider. Det er en liten fisk som lever i ferskvann i Sør-Amerika. Den blir opptil 4,5 cm lang. Den finnes i Potaro og Essequibo.
I 2006 ble slekten Nannacara delt i to. Artene Nannacara bimaculata og Nannacara adoketa ble flyttet til en egen slekt, Ivanacara. Disse artene har en del trekk som skiller dem fra andre Nannacara-arter.
Mattel
Mattel, Inc. er verdens største leketøysfirma etter inntekt. Firmaet ble grunnlagt i 1945 av Harold Matson og Elliot Handler (derav navnet; «matt-el»). Handlers kone, Ruth Handler, ble siden selskapets president og har fått æren for oppfinnelsen av Barbiedukken. Mattel er mest kjent for å produsere Barbie-dukker, Hot Wheels-biler, Fisher-Price-leker, Masters of the Universe-figurer og American Girl-dukker. Mattel er også en av de største lisensinnehaverne av Disney, Warner Bros, Nickelodeon og Sesame Street Varemerket Barbie står i dag for mer enn 80 % av Mattels inntekter. En annen dukke fra firmaet er Lady Lovely Locks.
Mattel har også vært involvert i flere medieprosjekter basert på sine leker, som animerte filmer, TV-serier, videospill og live-action-filmer. Noen av de mest populære Mattel-mediefranchisene er Barbie, Monster High, Ever After High, Polly Pocket og Max Steel. Mattel har også samarbeidet med andre selskaper for å lage medieinnhold basert på deres lisensierte leker, som Toy Story, Cars, DC Super Hero Girls og Thomas & Friends.
Bistandsbudsjett
Bistandsbudsjett er den delen av en stats statsbudsjett som brukes på bistand. I det norske statsbudsjettet for 2015 faller bistandsbudsjettet under Utenriksdepartementets budsjett, i kapittelpost 140-172, og dekker administrasjon av utviklingshjelp, bilateral og multilateral bistand samt globale ordninger. I 1970, vedtok FNs generalforsamling en resolusjon som sa at rike lande burde binde seg til å gi 0,7% av BNP til bistand, et tall som senere er blitt gjentatt i andre internasjonale avtaler, inkludert FNs tusenårsmål.
Eilert Støen
Eilert Støen (født 26. mai 1949) er en norsk forretningsmann. Støen er daglig leder og hovedaksjonær i Eilert Støen AS.
Dipp
Dipp er en saus eller røre som man dypper, dipper, ulik mat eller snacks i. Ingrediensene i en dipp kan variere fra søtt, til surt bittert og salt. En vanlig dipp i Norge er rømmedipp, som er laget av rømme og krydder (gjerne med ferdig krydderblanding fra pose) og som serveres til eksempelvis potetgull eller grønnsaker, som selleri, agurk- eller gulrotstaver. De fleste pizza-restauranter tilbyr egne dippvarianter.
Eilert Støen
I 1993 kjøpte Walther Holm en tredjedel av selskapet, Eilert Støen AS. Walther Holm solgte sine aksjer i selskapet til VA Drill AS der Pål H. Henriksen er hovedaksjonær i år 2000.
Bukta dyrefredningsområde
Bukta dyrefredningsområde (offisielt navn: Bukta fuglefredingsområde) ligger i området Bukta sør for Sandane i Gloppen kommune, Sogn og Fjordane. Biotopvernområdet ble opprettet i 20. desember 1991 og er sentrert rundt elveosen til Gloppeelva og nærområdet ved Gloppefjorden. Området er hekkested til en rekke arter av sjøfugl og vadere.
Eilert Støen
Støen er de siste årene blitt kjent som en av de dømte i den såkalte vannverkskandalen på Romerike. 17. januar 2007 tok Økokrim ut tiltale mot Ivar T. Henriksen, Pål H. Henriksen og Eilert Støen, som innleid slamkjører, for grov korrupsjon og grov økonomisk utroskap.
Støen ble 14. februar 2008, i Nedre Romerike tingrett, dømt til tre år og seks måneders fengsel for grov korrupsjon og grov økonomisk utroskap. Etter ankebehandling i Eidsivating lagmannsrett ble straffen satt ned til 2 år og 10 måneders fengsel.
Støen startet soningen i begynnelsen av januar 2011.
American Pie
Begrepet American Pie kan bety
Upton Sinclair
Upton Beall Sinclair (født 20. september 1878, død 25. november 1968) var en amerikansk forfatter som skrev over 90 bøker i mange sjangere og oppnådde betydelig popularitet på første halvdel av 1900-tallet.
Forfatterskap
Sinclair slo igjennom i 1906 med romanen The Jungle, der han tematiserte utfordringer fattige immigranter møtte i Chicago, spesielt innen slakteriindustrien som dominerte byen på dette tidspunktet. Boka gir en rystende skildring av farlige og uhygieniske arbeidsforhold i de store slakteriene.
The Jungle hadde stor påvirkningskraft. Sinclair ville i hovedsak sette fokus på den fattige arbeiderklassens dårlige kår. Derimot var det ikke der boken hadde effekt, men som inspirator for en granskning av kjøttindustrien, som igjen førte til at det ble vedtatt flere lover som skulle sikre bedre kjøttkontroll og mathygiene.
Flerumettet fettsyre
Av de flerumettede fettsyrene er det først og fremst linol- og alfa-linolensyre som er av størst ernæringsmessig betydning, Årsaken til dette er at disse fettsyrene ikke kan lages i vår egen kropp. De kalles essensielle fettsyrer, og vi må få dem tilført fra kosten.
Upton Sinclair
Forfatterskap
Sinclair skreiv mange andre romaner, mange med sterk politisk sprengkraft, blant annet  Boston, ei kritisk skildring av rettssaka mot anarkistene Sacco og Vanzetti.
Sinclairs politiske synspunkter førte etterhvert til at han ble boikottet av de store forlagene, og i mange år måtte han gi ut sine bøker på eget forlag og distribuere dem via postordre og gjennom egne kommisjonærer.
Flerumettet fettsyre
Linolsyre (18:2 N-6) er en omega-6-fettsyre og alfa-linolensyre (18:3 N-3) er en omega-3-fettsyre. Begge finnes i plantefett som for eksempel soyamargarin, soyaolje, olivenolje etc. Begge disse fettsyrene har kolesterolsenkende effekt.
Koppernikkel
Koppernikkel er en legering av kobber og nikkel, ofte tilsatt jern eller mangan for å forsterke legeringen.
Upton Sinclair
Forfatterskap
Sinclairs største verk var romanserien om Lanny Budd, som kom ut under og etter annen verdenskrig og skildrer den politiske utviklinga i Europa og USA.
Sinclair ble tildelt Pulitzerprisen i 1943.
Politikk
Sinclair var aktiv sosialist og fremmet sin synspunkter såvel i sine bøker som i praksis. Med inntektene fra The Jungle grunnla han et sosialistisk kollektiv. Bygningen ble angrepet flere ganger og tilslutt brent ned til grunnen, sannsynligvis av politiske motstandere.
Koppernikkel
Legeringen har mye blitt brukt til mynter og medaljer, typisk blanding er 75 % kobber, 25 % nikkel og 0,05 – 0,4 % mangan. Legeringen kan fremkalle nikkelallergi.
Flerumettet fettsyre
Flerumettede fettsyrer og helse