cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
St Dunstan’s-in-the-East
St Dunstan-in-the-East er en tidligere kirke mellom St Dunstan's Hill og Idol Lane i City of London. Den befinner seg halvveis mellom London Bridge og Tower of London. Kirken ble viet til Dunstan av Canterbury, som var erkebiskop av Canterbury. Tillegget in-the-East skyldes at det ligger en St Dunstan-in-the-West i Londons vestlige utkant.
Historie
Kirken er opprinnelig fra om lag 1100. Et nytt sørskip tilkom i 1391 og kirken ble reparert i 1631. Kirken ble mer vesentlig utbedret og utvidet etter tegninger av Christopher Wren i 1668. Den ble i stor grad ødelagt under de tyske luftangrep på London under den annen verdenskrig. Ruinen og den tilgrensende kirkegården er siden 1971 pleiet som en park. Ruinen er kulturminnebeskyttet som bygning av klasse I den 4. januar 1950, og ligger i Eastcheap Conservation Area.
Aron Kincaid
Aron Kincaid (opprinnelig Norman Neale Williams II) (født 15. juni 1940 i Los Angeles, California, død 6. januar 2011) var en amerikansk skuespiller.
Curt Siodmak
Curt Siodmak (født Kurt Siodmak; 10. august 1902 i Dresden i Tyskland, død 2. september 2000 i Three Rivers i California i USA) var forfatter av skjønnlitteratur og filmmanus i Tyskland, England, Frankrike og U.S.A. Han ga ut seks romaner på tysk og hadde en betydelig produksjon på engelsk. Karrieren hans som skjønnlitterær forfatter varte i 76 år, og filmkarrieren endte med kreditering eller medkreditering for til sammen 35 filmmanus.
Aron Kincaid
Han er kanskje mest kjent for rollene «Killer Croc» i Batman: The Animated Series og som «Sky Lynx» i The Transformers. I sine senere år arbeidet han også både som modell og kunstner.
Curt Siodmak
Bakgrunn
Curt Siodmak kom fra en jødisk familie. Foreldrene var kjøpmannen Ignatz Siodmak og hans hustru Rosa Philippine, født Blum. Ignatz Siodmak stammet opprinnelig fra Schlesien, var utvandret til De forente stater og hadde seg så i 1899 kommet tilbake som amerikansk statsborger til Tyskland, og giftet seg der. Curt Siodmaks mor døde av kreft før sin 40-årsdag, lillebroren begikk selvmord da han var fylt tyve år.
Aron Kincaid
Hans far, en fenrik i US Army Air Forces, døde under den andre verdenskrig. Hans mor giftet seg om igjen og flyttet til Oakland, hvor Kincaid ble uteksaminert fra den videregående skolen.
Curt Siodmak
Bakgrunn
Siodmak tok doktorgrad i matematikk før forfatterkarrieren.
Manusforfatter
Siodmak grunnla sammen med sin eldre bror Robert Siodmak og forleggeren Franz Wolfgang Koebner i 1924 magasinet Das Magazin hvor han hadde egne tekster på trykk, men publiserte også i andre magasiner; i aprilnummeret av Scherl's Magazin kom «Die Eier vom Tanganjika See» som i juli samme år kom i engelsk oversettelse som «The Eggs from Lake Tanganyika» i Amazing Stories.
Siodmak brukte inntektene fra sin første romanføljetong i magasinet Woche til å finansiere stumfilmen Menschen am Sonntag, en dokumentar-lignende krønike om livene til fire mennesker i Berlin før Hitler kom til makten. Siodmak skrev manus til filmen sammen med broren og Billy Wilder. Broren og Edgar G. Ulmer sto for regi. Eugen Schüfftan og Fred Zinnemann var fotografer på filmen. Begge brødrene Siodmak, Zinnemann, Wilder og Ulmer fikk senere karrierer i Hollywood - som manusforfatter for Curt Siodmaks vedkommende.
Curt Siodmak bestemte seg for å emigrere etter å ha hørt en antisemittisk tirade fra Joseph Goebbels i 1933. Han tjente til livets opphold som manusforfatter i Storbritannia og Frankrike. Han flyttet i 1937 til USA og ble naturalisert amerikaner i 1943.
The Book of Henry
Regissør var Colin Trevorrow, og manus ble skrevet av Gregg Hurwitz. Hovedrollene spilles av blant andre Naomi Watts, Jacob Tremblay, Sarah Silverman og Lee Pace. Historien handler om en plan klekket ut av et barn, som dør av kreft, for å redde en nabo-jente. Filmen hadde premiere under Los Angeles Film Festival i juni 2017.
Lelia Spuhr
Lelia Spuhr (født 16. januar 1924 i Buenos Aires, død 2006 i Buenos Aires) var en argentinsk friidrettsutøver, som konkurrerte i høydehopp og kulestøt på 1930- og 40-tallet. Hun ble søramerikansk mester til sammen fire ganger individuelt på 100 meter, 200 meter og i høydehopp i perioden 1939 - 1941.
Idrettskarriere
Spuhr deltok i Søramerikansk mesterskap i friidrett 1939, og fikk der tre medaljer; hun vant 200 meter og fikk sølv på 100 meter, bak Carola Castro fra Ecuador. I tillegg fikk hun bronse i høydehopp, og gull på 4 x 100 meter stafett. Under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1941 vant hun 100 meter, 200 meter og høydehopp, og Argentina vant igjen 4 x 100 meter stafett. Hun deltok igjen under Søramerikansk mesterskap i friidrett 1949, og fikk der sølv i høydehopp, bak Elizabeth Müller.
Referanser
<References />
The Book of Henry
Handlingsreferat
Henry mener at Christina blir mishandlet av hennes stefar Glenn - byens politimester. Henry forsøker å melde fra om overgrep til barnevernet, og rektor ved skolen deres - Janice Wilder. Men Glenn har mange forbindelser blant lokale myndigheter, og Wilder er uvillig til å utfordre politimesteren uten noen beviser. De klarer ikke å overbevise myndighetene om å iverksette noen etterforskning. Henry utvikler en detaljert plan for å redde Christina, som han skriver ned i en notatbok. Etter et voldsomt anfall blir Henry kjørt til sykehus, hvor de oppdager en hjernesvulst og blir operert.
Noen få dager senere dør Henry ved sykehuset. Peter gir Henrys notatbok til moren deres. Susan forsøker, men mislykkes, å få noen til å åpne en etterforskning. En kveld, fra vinduet på Peters soverom, ser hun Glenn på rommet til Christina, og hun bestemmer seg for å gjennomføre planen til Henry. Notatboken beskriver Henrys plan om å drepe Glenn med en rifle - og samtidig dekke Susans spor, slik at det vil være umulig å spore drapet tilbake til henne. Susans alibi kan skaffes ved å gjennomføre drapet samtidig som både Christina og Peter skal opptre ved et talent-show på skolen.
Aron Kincaid
Da Kincaid døde var han bosatt i Beverly Hills i Los Angeles. Han døde i en alder av 70 år, mens han var innlagt på Ronald Reagan UCLA Hospital. Dødsårsaken ble senere satt til å være hjerte-relaterte problemer.
Beorngyth
Beorngyth er et gammelengelsk kvinnenavn.
Etymologi
Navneleddet beorn betyr «bjørn». Navneleddet gyth har opprinnelse i germanske *guntho, «kamp». Den norrøne formen av navneleddet er gunnr.
Utbredelse
Beorngyth var et populært kvinnenavn i England fra 600-tallet til 700-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Viksfjord stoppested
Det ser ut til at ekspedisjonen fant sted fra en vokterbolig i begynnelsen, før Viksfjord fikk egen ekspedisjonsbygning (av samme type som ved Holm) i 1952. Bygningen ble revet i 1984.
Lab (elv)
Lab (serbisk: Лаб; albansk: Lumi i Llapit), eller Llap, er en 72 kilometer lang høyre sideelv til Sitnica i det nordøstlige Kosovo. Lab er den største elva på Labsko polje (Labsletten).
Lab har sitt utspring i Kopaonik-fjellene i det nordlige Kosovo nær grensen til Serbia. I begynnelsen flyter den gjennom et dalstrøk, og er der kjent som elva Murgulla. Ved landsbyen Pollatë/Palatna møter den elva Slatina, og kalles etter samløpet med denne for Lab. Derfra flyter den i sørlig retning, strømmer gjennom kommunen og byen Podujevo og renner ut i Sitnica litt nordvest for Priština nær landsbyen Stanoci i Epërm.
Regionen nord for Priština, Lab, er oppkalt etter elva.
Seert-krøniken
Seert-krøniken er en kristen arabisk krønike som antagelig er blitt til rundt 1036. Innholdet baserer seg på forskjellige syriske kilder, blandet annet en kirkehistorie fra 600-tallet, forfattet av Daniel bar Maryam.
Krøniken har sitt navn etter funnstedet for manuskriptet, byen Siirt (Se'ert, Siirt, Söört) i Tyrkia. De bevarte deler av krøniken beskriver tiden fra 251 til 422, og fra 484 til 650, og er skrevet fra nestoriansk synsvinkel.
Krøniken gir viktige informasjoner om for eksempel de kristnes kår i Sassanideriket og kristningen av byen Merv. Her er også opplysninger om militære operasjoner på Shapur Is tid, og inneholder en katalog over Theodor av Mopsuestias skrifter.
Marlén Aakre
Karriere
Aakre kom på 3.-plass på 400 meter hekk ved Tyrvinglekene 2011. Hun deltok i J18/19-klassen ved UM i friidrett 2011, der fikk bronse på 400 meter hekk. hun kom på delt 4.-plass på 400 meter, 5.-plass på 800 meter og 6.-plass på 1000 meter stafett. Ved Världsungdomsspelen kom hun på 6.-plass på 400 meter hekk.
Ved UM innendørs 2012 i Sandnes fikk hun bronse på 400 meter med tiden 1:01,41. På 800 meter kom hun på 4.-plass, én hundredel unna bronsen. Hun fikk to sølv ved Tyrvinglekene 2012; hun løp inn til 2.-plass både på 400 meter og 400 meter hekk. Her satte hun personlig rekord på 400 meter, med tiden 60,15. I mai deltok hun ved NM i stafetter 2012, der Fredrikstad fikk sølv på 4 x 400 meter i juniorklassen.
Ved junior-NM i friidrett 2012 deltok Aakre på Fredrikstads lag som kom på 2.-plass på 1000 meter stafett. Individuelt kom hun på 5.-plass på 400 meter hekk. Hun deltok også ved NM i friidrett 2012 for seniorer, der hun kom på 5.-plass på 400 meter hekk. Her satte hun ny personlig rekord med 63,64.
I februar deltok hun ved NM i friidrett innendørs 2013, og kom på 10.-plass på 400 meter med ny personlig rekord på 58,96 sekunder. Hun løp også 800 meter, der hun kom på 6.-plass. Hun deltok ved Världsungdomsspelen 2013, og kom på 8.-plass på 400 meter hekk, og 22.-plass på 400 meter.
Ved junior-NM i friidrett 2013 stilte hun i U23-klassen. Der vant hun 400 meter hekk, og kom på 2.-plass på 800 meter, bak Ingeborg Løvnes. Her satte hun personlig rekord på 800 meter med tiden 2:14,99. Hun fikk også bronse på 400 meter. Hun stilte også i NM i friidrett 2013 for seniorer, der hun fikk bronse på 400 meter hekk. Hun satte personlig rekord i finalen med 1:01,79.
Aakre deltok ved NM i friidrett innendørs 2014, der hun kom på 5.-plass på 800 meter og 7.-plass i lengdehopp uten tilløp. Hun vant tre medaljer ved UM Inne-2014; sølv på 800 meter, bak Ingeborg Løvnes, og bronse på 400 meter og 4 x 200 meter stafett. Hun kom på 3.-plass av fire deltakere ved Tønsberg grand prix i mai. Hun konkurrerte ved Sävedalsspelen i Sverige i slutten av mai, der hun vant 400 meter hekk, og kom på 2.-plass på 400 meter. Ved Bislett Games i juni deltok hun i den nasjonale konkurransen, og kom på 3.-plass på 100 meter, med tiden 12,03, der Alvilde Grønneberg vant foran Elisabeth Slettum.
Hun ble tatt ut til Nordisk-baltisk U23-mesterskap i friidrett 2014, som ble arrangert i København i slutten av juli. Der vant Vilde Svortevik 400 meter hekk, og Marlen Aakre kom på 2.-plass. Aakre løp for første gang under 1 minutt, og satte personlig rekord med 59,60. Hun deltok igjen i U23-klassen ved junior-NM i friidrett 2014 i Fredrikstad, og vant både 400 meter og 400 meter hekk. Ved NM i friidrett 2014 for senior fikk hun bronse på 400 meter hekk, akkurat som året før.
Aakre deltok ikke ved NM i friidrett innendørs 2015, men ved UM innendørs vant hun 400 meter, og kom på 8.-plass på 60 meter. Hun vant 400 meter hekk ved Norwegian Grand Prix på Hamar. I juni kom hun på 2.-plass på 400 meter hekk ved Folksam Challenge i Uppsala, der hun løp på 1:00,69, og ble dermed kvalifisert til U23-EM i friidrett 2015, samt at hun ble tatt ut til Lag-EM i friidrett 2015, der Norge deltok i Super League.
Ved U23-EM i friidrett 2015 i Tallinn løp hun 400 meter hekk, men ble slått ut i innledningsheatet, der hun kom på 6.-plass av syv løpere i sitt heat, med tiden 1:00,15. Hun deltok i samme øvelse i Lag-EM, og løp på 59,76 som var sesongbestenotering for hennes del, men hun endte på 12. og sisteplass, noe som ga Norge ett poeng i lagkonkurransen.
Den 1. august løp hun inn til gull på 400 meter hekk ved NM i friidrett 2015. To uker senere deltok hun i U23-klassen ved junior-NM i friidrett 2015, der hun fikk sølv på 800 meter, bak Ida Elise Nymoen Eltervaag, men vant både 400 meter og 400 meter hekk. Hun avsluttet sesongen ved å delta i U23-løpet ved Diamond League-stevnet i Zürich, der hun kom på 8.-plass på 400 meter hekk.
Giacomo Puccini
Giacomo Antonio Domenico Michele Secondo Maria Puccini (født 22. desember 1858 i Lucca, Storhertugdømmet Toscana, død 29. november 1924 i Brussel, Belgia) var en italiensk komponist hvis La bohème, Tosca og Madama Butterfly er blant verdens mest oppførte operaer. Operaariene «O mio babbino caro» fra Gianni Schicchi og «Nessun dorma» fra Turandot har blitt en del av moderne kultur. Puccini var en av de få operakomponistene som med hell brukte både tyske og italienske operateknikker. Han anses som en etterfølger til Giuseppe Verdi.
Tidlig liv
Puccini ble født i Lucca i Toscana i Italia inn i en familie med fem generasjoner av musikkhistorie bak seg. Hans far døde da han var fem år gammel, og han ble sendt hjemmefra for å studere med sin onkel Fortunato Magi, som betraktet ham for å være en svak og udisiplinert student. Senere tok han posisjonen som kirkeorganist og kormester i Lucca, men det var ikke før han så en fremføring av Verdis Aïda at han ble inspirert til å ville bli en operakomponist. Sammen med sin venn, gikk han tre mil for å se fremføringen i Pisa.
I 1880, med hjelp av en slektning og en bevilgning, ble Puccini innskrevet i konservatoriet i Milano for å studere komposisjon med Amilcare Ponchielli og Antonio Bazzini. I det samme året, da han var 21, komponerte han Messa, som markerer kulminasjonen av hans families lange forbindelse med kirkemusikk i hans innfødte Lucca. Skjønt Puccini selv riktignok titulerte arbeidet Messa, som henviser til den katolske messe, er verket i dag populært kjent som Messa di Gloria, et navn som teknisk sett henviser til bare de første to bønnene av messen, Kyrie og Gloria, mens Credo, Sanctus og Agnus Dei er unnlatt. Puccinis verk er en messe som henviser til den katolske messe.
Verket foregriper Puccinis karriere som operakomponist ved å gi glimt av den dramatiske kraften som han snart skulle slippe løs på scenen; de mektige ariene for tenor og bass-solister er utvilsomt mer operapregede enn hans vanlige kirkemusikk, og Messas instrumentering og dramatiske kraft, sammenlignes interessant nok med Verdis Requiem.
Mens Puccini studerte ved konservatoriet, ervervet han en libretto fra Ferdinando Fontana og deltok i en konkurranse for en enakters opera i 1882. Selv om han ikke vant, ble Le Villi senere arrangert i 1884 i Teatro dal Verme, noe som førte til at Giulio Ricordi fikk øynene opp for den, sjefen for G. Ricordi & Co. musikkforleggere, som bestilte en annen opera, Edgar i 1889. Puccini og Fontano skulle bli venner gjennom et helt liv.
Puccini i Torre del Lago
Fra 1891 av, tilbrakte Puccini mye av sin tid i Torre del Lago, et lite landsbysamfunn omkring 25 km fra Lucca beliggende mellom det tyrrhenske hav og Massaciuccoli-sjøen, rett syd for Viareggio. Mens han leide et hus her, tilbrakte han tiden ved å jakte, og besøkte Lucca jevnlig. Innen 1900 hadde han ervervet land og bygde en villa ved sjøen, nå kjent som Villa Museo Puccini. Han bodde her helt til 1921, da forurensningen fra torv i sjøen tvang ham til å flytte til Viareggio, noen få kilometer nordover. Etter hans død ble et mausoleum bygget i Villa Puccini, der komponisten er begravet i et kapell, sammen med hans kone og sønn som døde senere.
Kristy Oatley
Kristy Oatley (født 18. juli 1978) er en australsk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 9 i lagkonkurransen.
Giacomo Puccini
Puccini i Torre del Lago
Villa Museo Puccini er eid av hans barnebarn, Simonetta Puccini, og åpen for offentligheten.
Operaer skrevet i Torre del Lago
Manon Lescaut (1893), hans tredje opera, var i begynnelsen en stor suksess. Den innledet det bemerkelsesverdige forholdet til librettistene Luigi Illica og Giuseppe Giacosa, som samarbeidet med ham på hans neste tre operaer, som kom til å bli hans tre mest berømte og mest fremførte operaer. Disse var:
Etter 1904 komponerte han sjeldnere. Puccini hadde en lidenskap for å kjøre raske biler, og ble nesten drept i en stor ulykke i 1903. I 1906 døde Giacosa.
Ilha Grande (øy)
Ilha Grande er en øy som ligger i delstaten Rio de Janeiro i Brasil. Øya ligger i kommunen (municipoen) Angra dos Reis og er på 193 km². Den er fredet som en delstatspark, og det finnes derfor ingen bilveger på øya; i stedet finnes det en rekke turstier. Tidligere hadde Ilha Grande et fengsel for oppbevaring av farlige fanger, men dette er nå nedlagt. Man kan komme til øya ved å ta båt fra Mangaratiba eller Angra dos Reis.
Giacomo Puccini
Operaer skrevet i Torre del Lago
I 1909 ble det skandale etter at Puccinis kone, Elvira, urettmessig anklaget hushjelpen Doria Manfredi for å ha et forhold til Puccini, og kastet henne ut av huset med trusler om å drepe henne. Piken skammet seg slik over anklagene at hun begikk et pinefullt selvmord ved å drikke gift. Familien sørget for en obduksjon, og denne viste at Doria døde som jomfru. Etter dette stevnet Manfrediene Elvira for retten for ærekrenkelse. Hun ble idømt fem måneder og fem dagers fengselsstraff, og Puccini måtte kjøpe henne fri ved å betale Manfrediene 12.000 lire. Senere fremkom det at det var Dorias kusine Giulia som hadde en affære med Puccini, og Doria tjente som budbringer dem imellom. Affæren fortsatte i lang tid, og i juni 1923 fikk paret en sønn, Alfredo Manfredi. Hver helg avla Puccini dem et hemmelig besøk, og sørget for et generøst månedlig underhold; men etter hans død opphørte dette. Alfredo visste godt at Puccini var faren hans, selv om komponisten ble omtalt som «en nær venn av familien». Selv døde Alfredo i fattigdom i 1998.
I 1912 døde Puccinis forlegger Giulio Ricordi, og det avsluttet en produktiv periode i Puccinis karriere. Likevel fullførte han La fanciulla del West i 1910 og ferdiggjorde manuskriptet til La rondine i 1917, et stykke han omarbeidet fra en operette han forsøkte å komponere, for senere å finne ut at hans stil og talent var uforenlig med genren.
I 1918 hadde Il Trittico premiere i New York. Dette verket består av tre enakters operaer: en skrekkinngytende episode (Il Tabarro), i stilen til den parisiske Grand Guignol, en sentimental tragedie (Suor Angelica), og komedien (Gianni Schicchi). En av de tre, Gianni Schicchi, har forblitt den mest populære, og inneholder den populære arien O mio babbino caro.
Puccinis verker og revisjoner
(med datoer av premierer og fremførelsessted)
Se også
Festival Puccini; den årlige festivalen for Puccinis operaer i Torre del Lago.
Bøker
Puccini: en biografi (William Weaver, Mary Jane Phillips-Matz), Northeastern University Press [2002]
Slaget ved Nagashino
Slaget ved Nagashino (japansk: 長篠の戦い; Nagashino no Tatakai) var et slag som fant sted 28. juni 1575 ved Nagashinoborgen i Mikawa-provinsen i Japan. Borgen hadde vært under beleiring av Takeda Katsuyoris styrker siden 17. juni. Okudaira Sadamasa, en Tokugawa-vasall, kommanderte den beleirede styrken. Borgen var under beleiring fordi den truet Takeda-klanens forsyningslinjer.
Både Tokugawa Ieyasu og Oda Nobunaga sendte tropper for å løfte beleiringen. Bland Odas tropper var det mellom 1000 og 1500 arkebusere. Det endte med at Katsuyoris styrker led nederlag. Seieren til Odas vestlige taktikk og skytevåpen over Takedas kavaleriangrep er ofte regnet som et vendepunkt i japansk krigføring, og som Japans første "moderne" slag. Men, Takedas kavaleritaktikker var kun blitt introdusert en generasjon tidligere, av Takedas far, Takeda Shingen, mens skytevåpen allerede hadde blitt brukt i tidligere slag. Oda hadde bare forbedret dem, noe som førte til den avgjørende seieren ved Nagashino.
Liste over byer i New Jersey
Liste over byer i New Jersey er en oversikt over byene i den amerikanske delstaten New Jersey.
Christopher Exley
Christopher Exley er en britisk kjemiker kjent for sin forskning på helseeffekter av aluminiumseksponering. Han er professor i biouorganisk kjemi og gruppeleder for Bioinorganic Chemistry Laboratory ved Keele University. Han er også æresprofessor ved UHI Millennium Institute. Han har publisert forskning som har konkludert med at Carole Cross, en kvinne som døde av aluminiumsforgiftning i 1988 som følge av at drikkevannet var forurenset av aluminium, hadde nivåer av aluminium i hjernen mer enn tjue ganger høyere enn normalt. I 2012, vitnet han i en granskning av Cross' død i Taunton, England. Han hevdet at hvis ofrene for forgiftning konsumerte naturlig mineralvann, selv om de gjorde det tjuefire år etter den første forgiftningen, kunne det hjelpe dem å fjerne aluminium fra hjernen. Han har også kritisert regjeringen for å gi råd til innbyggerne i Cornwall om å koke vannet sitt kort tid etter hendelsen, med henvisning til denne anbefalingen som "det verste mulige råd å kunne gi".
Kaare Lie
Kaare Emil Lie (født 25. juli 1905 i Lund i Dalerne, død 14. juni 1968 i Hallangspollen ) var en norsk fotballspiller, kjent fra landslaget, trener og journalist.
Westcottia
Westcottia er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae). Disse billene utvikler seg i død ved.
Kaare Lie
Lie spilte for klubbene i 1924 og i 1928 og  i 1929. Han er forøvrig æret med hedersmerket i gull i Holmestrand IF.
Westcottia
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Kaare Lie
Han var senere trener for. Tidligere drev han også på med både bandy og skisport. Ved siden av idretten var han også fotballredaktør i avisa Arbeiderbladet fra 1934.
Som representant fra Arbeidernes Idrettsforbund deltok Lie i en illegalt samarbeidutvalg for idrettsfronten under okkupasjonen.
6. serierunde i OBOS-ligaen 2022
6. serierunde i OBOS-ligaen 2022 startet søndag 15. mai kl. 18:00 med fem kamper, og ble avsluttet mandag 16. mai med tre kamper kl. 18:00.
Kaare Lie
Han ble bisatt ved Østre Krematoriums store kapell.
Det sjømilitære fiskerioppsyn
Det sjømilitære fiskerioppsyn var en funksjon i Sjøforsvaret som formelt ble opprettet i 1961 i forbindelse med at Norge utvidet fiskerisonen til 12 nautiske mil.
Fiskerioppsynet fikk en kommandørkaptein som overordnet sjef. Det ble i tillegg opprettet en sjefsstilling under Marinekommando Nord-Norge, mens det på Vestlandet bare ble et definert ansvarsområde for marinekommandosjefen.
Katarzyna Milczarek
Katarzyna Milczarek (født 2. september 1965) er en polsk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 8 i lagkonkurransen.
Liste over periodiske kometer
Periodiske kometer er her definert som kometer som har en omløpsbane på mindre enn 200 år. eller som har blitt observert under mer enn en perihelion passasje. (f.eks. 153P/Ikeya-Zhang). Merk at uttrykket "periodisk komet" også noen ganger brukes om enhver komet med periodisk bane, også de over 200 år.
Periodiske kometer får en permanent nummerprefiks, typisk etter andre perihelionpassasje, derfor finnes det en del unummererte periodiske kometer, slik som P/2005 T5 (Broughton).
Kometer blir oftest oppkalt etter sine oppdagere, men i noen få tilfeller, som for 2P/Encke og 27P/Crommelin ble de oppkalt etter de som beregnet banene deres. Banene til periodiske kometer er ekstra vanskelige å beregne på grunn av påvirkningen fra alle planetene. Før datamaskinene gjorde sitt inntog kunne noen dedikere en hel karriere til en slik oppgave. Likevel gikk noen kometer tapt fordi kometer også påvirkes av andre ting enn gravitasjon, slik som utslipp av gass og annet materiale.
Noen ganger gjentas kometnavn, som f.eks de ni Shoemaker-Levy kometene eller de tjuetre NEAT kometene. IAU systemet skiller mellom dem enten gjennom tallprefiks eller med fullt navn. For eksempel 181P og 192P er begge "Komet Shoemaker-Levy".
I litteraturen finner man et uformelt system for periodiske kometer der f.eks 181P og 192P er kjent som henholdsvis Komet Shoemaker-Levy 6 og Komet Shoemaker-Levy 1. Ikke-periodiske Shoemaker-Levy kometer er flettet inn i denne sekvensen. C/1991 B1 mellom 2 og 3, C/1991 T2 mellom 5 og 6, C/1993 K1 og C/1994 E2 etter Shoemaker-Levy 9.
Noen lister bruker "C" prefiksen for kometer med periode lenger enn rundt 30 år inntil man har fått bekreftet at kometen har returnert. (f.eks C/2008 E1 (Catalina) vs. P/2008 E1 (Catalina 9) ).
NM i roing 1982
NM i roing 1982 ble arrangert på Årungen 4. september 1982. Kongepokalvinnere ble Horten Roklubb (singlesculler med Rolf Thorsen) og Oslo Kvinnelige Roklubb (dobbeltfirer med Berit Raadim, Anne-Cathrine Flyen, Beate Nybakken, Helen Lycke og Cecilie Klem (Cox)).
Ivan Lučić
Ivan Lučić (født 23. mars 1995) er en østerriksk fotballspiller som spiller for den kroatiske klubben.
Musikkåret 1978
Musikkåret 1978 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1978.
Rico Parpan
Rico Parpan (født 14. april 1979 i St. Moritz) er en sveitsisk tidligere skihopper som representerte Skiclub Alpina St. Moritz. Han konkurrerte internasjonalt i årene 1993-2001.
Parpan deltok i junior-VM 1995, 1996 og 1997, med 31. plass i Gällivare i 1995 som beste individuelle resultat. I VM i skiflyging i Oberstdorf i 1998 ble han sist av 45 deltakere. Bare to ganger tok han poeng i verdenscupen - 23.-plassen i storbakken i Sapporo 23. januar 1999 og 27.-plassen i storbakken i Oberhof 12. desember 1998 ga 74. plass sammenlagt sesongen 1998/99. Det meste av tida konkurrerte han i kontinentalcupen, der 92. plass i 1998/99 var hans beste sammenlagtplassering. Hans beste rennresultat i kontinentalcupen var 5. plass i storbakken i Courchevel 10. mars 1999.
Plasseringer i junior-VM:
Bukit Pagon
Bukit Pagon er det høyeste fjellet i Brunei, med en høyde på 1 850 meter over havet. Det ligger i distriktet Temburong sørøst i landet, på grensa til Malaysia. På fjellet er det en urskog som utgjør en del av den 500 km² store Ulu-Temburong nasjonalpark.
Cambarus coosae
Cambarus coosae  er en art av ferskvannskreps eller «hulekreps» av slekten av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er en av i alt om lag 100 arter i slekten med det som på engelsk kalles enten bare «crayfish», eller «cave crayfish».
Utbredelsen er begrenset med forekomster i elver og innsjøer i deler av Nord-Amerika.
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013.
Petrópolis
Petrópolis er en by og kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil. Keiser Dom Pedro II og hoffet hans brukte byen som en residens fra 1843 og fikk blant annet bygget et keiserpalass i byen. Petropolis ligger 830 moh. i fjellene Serra dos Órgãos, noe som gjør at byen har et markert kjøligere klima enn Rio de Janeiro by.
Den 15. februar 2022 førte regn med påfølgende jordskred og flom til at minst 231 mennesker omkom.
Walter Stokes
Walter Raymond Stokes (født 23. mai 1898 i Florida, død 9. juni 1996 i Florida) var en amerikansk skytter som konkurrerte under Sommer-OL 1924 i Paris.
Rolf Ramm Østgaard
Rolf Ramm Østgaard (født 15. januar 1923 i Oslo, død 8. november 2014 i Bærum) var en norsk arkitekt.
Bakgrunn
Rolf Ramm Østgaard var sønn av offiserer og idrettsmannen Nikolai Ramm Østgaard (1885–1958) som fra 1914 var Kong Olavs lærer og fra 1946 adjutant. Moren Ragni Østgaard (1894–1956) var hoffdame for Märtha fra 1929 og for Prinsesse Astrid fra 1954.
Han studerte til arkitekt ved Norges tekniske høgskole fra 1941 til 1947, samtidig med militær krigstjeneste i Finnmark og Storbritannia i 1943–45.
Salvador Jorge Blanco
Salvador Jorge Blanco (født 5. juli 1926 i Santiago de los Caballeros i Den dominikanske republikk, død 26. desember 2010 i Santo Domingo) var en dominikansk politiker, advokat og forfatter. Han var president i Den dominikanske republikk i fire år fra 1982 til 1986.
Rolf Ramm Østgaard
Arkitekt
Hans eget arkitektfirma tegnet blant annet den norske ambassade i New Delhi med fasader av malt teglstein (1960), Kjemibygget ved Kjemisk institutt (UiO) (ferdig 1968), Norges ambassade i Beijing med fasader av grå taglstein (1973), Norges veterinærhøgskole i Ullevålsveien 72 i rød tegl (utført 1960-79), Aftenposten og Schibstedgruppen sitt nye offset-trykkeri på Linderud, Hans Møller Gasmans vei 9 (ferdig 1976), Atlas Copco sitt kontorbygg på Ski, administrasjonsbygg for Norsk Philips på Ryen, kontor- og lagerbygg for Astrup & Søn AS på Rommen, Norsk Teknisk Museum, Kjelsåsveien 143 (ferdig 1985).
Salvador Jorge Blanco
Biografi
Han startet sin politiske karriere som sekretær for komiteen Unión Civica de Santiago i 1963 og han sluttet seg til partiet PRD i 1964. Han satt som senator før han ble valgt til president.
Rolf Ramm Østgaard
Arkitekt
I firmaet jobbet også Hans Anmarkrud (født 1926), HansPeter Arnesen og Jürgen Kiehl som var her 1978–85.
Firmaet ble i 1986 omdøpt til Østgaards Arkitekter A/S. Det fikk Knut Eriksen (født 1943), Jon Bugge (født 1946) og Terje Grønmo (født 1952). Det var Grønmo som tegnet Håkons hall på Lillehammer (ferdig 1993), Oslo tinghus (ferdig 1994), og firmaet stod også bak Engebråten skole, Disen skole, Høgskolebygget i Haugesund. Det ble i 2007 nedlagt og videreført som Terje Grønmo Arkitekter A/S.
Osebakken stoppested
Osebakken stoppested var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen og Bratsbergbanen i Porsgrunn kommune i Telemark. Den åpnet som holdeplass 9. april 1883 og ble oppgradert til stoppested i juni samme år. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1964, og holdeplassen ble nedlagt i 1978.
En billettkiosk på stedet ble revet i 1985.
NM i roing 1980
NM i roing 1980 ble arrangert på Årungen 23. august 1980. Kongepokalvinnere ble Ormsund Roklub (firer med styrmann med Magnus Grepperud, Knut Rysstad, Frank Hansen, Alf Hansen og Jon Sigurd Riis (Cox)) og Trondhjems Roklub (dobbeltsculler med Solfrid Johansen og Haldis Lenes).
Salvador Jorge Blanco
Biografi
Jorge Blanco styrte Den dominikanske republikk i løpet av en periode med dramatiske økonomiske vanskeligheter som i stor grad var pålagt av det internasjonale systemet. I 1985, for første gang siden borgerkrigen tok slutt 20 år tidligere, opplevde landet negative vekstrater i økonomien.
Jorge Blanco var, på slutten av hans mandatperiode i 1986, av mange ansett å være en av de mest lovende politiske ledere i Den dominikanske republikk. Han ble arrestert etter anklager knyttet til korrupsjon. Jorge Blanco flyktet etter arrestasjonen til den venezuelanske ambassaden, den 30. april 1987, der han søkte om politisk asyl. Den venezuelanske regjeringen valgte ikke å svare på hans forespørsel om asyl. Jorge Blanco fikk lov til å dra til USA for å få medisinsk behandling for hjerteproblemer.
President Joaquín Balaguer, som etterfulgte Blanco i presidentembetet, prøvde å få Blanco tiltalt for korrupsjon i november 1988. Blanco ble tiltalt (in absentia) ved Marino Vinicio Castillo, og til slutt ble han dømt til en enorm bot og 23 år i fengsel etter flere måneder med en rettssak som ble sendt på fjernsyn.
I mai 2001 vurdere Høyesterett saken på nytt og dommen ble dermed opphevet. Jorge Blanco nektet for at korrupsjonsanklagene var sanne og han hevdet de var et resultat av politisk forfølgelse fra hans politiske motstander og neste president Joaquín Balaguer.
Ove Meidell
Ove Gude Meidell (1903–1942) var assistent fra Statens viltundersøkelser. Han var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Meidell måtte avbryte sitt universitetsstudium grunnet sykdom og døde kun 39 år gammel.
Mellom 1929 til 1933 fant han i alt 103 ulike arter: 81 bier samt 22 humler. Svært få nordmenn har vært opptatt av å foreta studier av villbienes levekår, men Meidell var et unntak. Hans omfattende kartleggingsvirksomhet har gitt forskerne meget viktig kunnskap for å forstå hvorledes faunaen er i endring.
De sosiale og solitære biers liv ble gjort til gjenstand for de mest inngående studier, som selv ikke et flerårig sykeleie kunne avbryte. På dødsleiet mottok han gullmedaljen fra Universitetet i Oslo for en avhandling om småfugl i Suldal.
Ekvatorial-Guineas herrelandslag i fotball
Ekvatorial-Guineas herrelandslag i fotball er det nasjonale fotballandslaget til Ekvatorial-Guinea i Sentral-Afrika. Landslaget administreres av det nasjonale fotballforbundet Federación Ecuatoguineana de Fútbol (FEGUIFUT), som ble opprettet i 1960, og ble en del av FIFA og CAF i 1986. Laget har aldri kvalifisert seg til et VM-sluttspill, men har deltatt i Afrikamesterskapet ved én anledning.
Historie
Laget spilte sin første offisielle landskamp borte mot den 23. mai 1975, en kamp de tapte 6–2. Ekvatorial-Guinea har ikke kvalifisert seg til sluttspillet i et Verdensmesterskap, men deltok for første gang i Afrikamesterskapet i 2012. Laget regnes tradisjonelt for å være et av Afrikas svakere lag i henhold til FIFAs verdensranking.
I senere tid har Ekvatorial-Guinea tiltrukket seg oppmerksomhet grunnet sin kontroversielle tendens til å rekruttere utenlandske spillere (især spanjoler og brasilianere) og gi dem statsborgerskap til tross for lite eller ingen tilknytning til landet. I 2009 skrev den sørafrikanske journalisten og FIFA-arkivaren for afrikansk fotball, Mark Gleeson, et lengre innlegg hos fotballmagasinet World Soccer hvor han kritiserte denne praksisen og mente at den undergraver integriteten til afrikansk fotball.
Kay Wiestål
Kay-Arne Wiestål (født 16. oktober 1940 i Holmsund i Sverige, død 16. november 2020) var en svensk entreprenør og fotballsspiller.
Sportsvirksomhet
Kay Wiestål var allsvensk fotballspiller i Djurgårdens IF, profesjonell fotballspiller i USA for laget Oakland Clippers, og trener for Kalmar FF.
Yrkesvirksomhet
Han tok i 1976 initiativ til Kvarnholmens sentrumforening i Kalmar, et samarbeidsorgan mellom gårdseiere, forretningsfolk og Kalmar kommun. Han ble senere administrerende direktør for firmaet KWK Produktion AB. I 1979 tok Wiestål initiativ til at kronprinsesse Victorias fødselsdag den 14. juli skulle feires som Victoriadagen.
Død
Wiestål døde 14. november 2020 i en alder av 80 år, av covid-19.
It Won’t Be Long
«It Won't Be Long» er en sang av The Beatles og er åpningsporet på deres andre album With The Beatles som ble utgitt 22. november 1963. I USA ble «It Won't Be Long» utgitt 20. januar 1964 på albumet Meet The Beatles. Sangen ble primært skrevet av John Lennon med hjelp fra Paul McCartney (og ble offisielt kreditert Lennon/McCartney).
Teksten
Teksens jeg lengter etter en person som har forlatt vedkommende. Omtrent en måned etter at hans mor døde 15. juli 1958, ble Lennon kjæreste med Telma McGough og deres forhold varte fram til påsken 1959. McGough hevdet at de sanger hvor Lennon uttrykket lengsel etter en (eller flere) person som har forlatt ham, ikke nødvendigvis var lengsler etter en kjæreste, men heller hans foreldre som hver for seg forlot ham i barndommen. Ellers inneholder teksten ordspillet: it won't be long til I belong to you.
Innspilling
«It Won't Be Long» ble innspilt 30. juli 1963 i Abbey Road Studios. De forsøkte seg på ti tagninger, men måtte avbryte arbeidet siden de skulle spille inn et Saturday Club program for BBC radio. Tilbake i Abbey Road spilte de inn tagning 11 – 17, hvorav de fikk til den siste bra; men ikke mot slutten av sangen. Derfor lot de være å spille låta i sin helhet på tagning 18 – 21; de spilte bare fra og med det punkt hvor foregående forsøk ikke ble tilfredsstillende. Derfor ble produsent George Martin og hans stab, nødt til å klippe sammen starten av tagning 17 med 21. Dette gjorde de 21. august 1963. Koblingspunktet inntreffer etter all sannsynligvis 1:08 inn i sangen.
Musikere og instrumenter
Gruppen spilte aldri sangen offentlig i konsert sammenheng, men de mimet etter den 20. mars 1964 i TV-programmet Ready Steady Go!
Haukbø
Haukbø var en norsk kongsgård i Ranrike (dagens Båhuslen) i middelalderen. Gårdsnavnet er kjent som en av den norske kongen Olav Kyrres kongsgårder. Ifølge både Olav Kyrres saga i Snorres Heimskringla og sagaene Fagerskinna, Morkinskinna og Ågrip, var det på Haukbø Olav døde i 1093.
Navnformen «Haukabø» brukes i Fagerskinna. I Morkinskinna og Ågrip (norrøne versjoner) brukes henholdsvis formene «Havcstaþom» (Haukstad) og «Haucba/r» (Haukbøyr).
Gyula Halasy
Gyula Halasy (født 19. juli 1891, død 20. desember 1970) var en ungarsk skytter som konkurrerte under Sommer-OL 1924 i Paris.
Halasy ble olympisk mester i skyting under OL 1924 i Paris. Han vant den individuelle skytekonkurransen i trap med 98 poeng, samme som sølvvinneren Konrad Huber fra Finland. Det var 44 deltakere fra 14 nasjoner som deltok i konkurransen som fant sted 8.-10. juli 1924.
Restanse
Restanse (latin, stå igjen) er et begrep som nyttes innen økonomi og generell saksbehandling for gjeldsposter, eller gjenstående poster til avskriving.
Delphinidin
Delphinidin er et polyfenol som inngår blant plantestoffene antocyaniner og er et primært plantepigment. Delphinidin gir blå fargetoner til blomster som fioler og riddersporer. Det gir også blå-rød farge til druer som produserer cabernet sauvignon og kan finnes i tranebær.
Restanse
Innen økonomi omtales den delen av en gjeldspost som ikke er betalt for restanse. Det kan være en støttegjeldspost, eller et ubetalt beløp som har gått til forfall, over betalingsfristen. En restanse kan dermed bli gjenstand for inkasso. På engelsk nyttes ordet Arrears synonymt for denne bruken av begrepet.
Delphinidin
Delphinidin er i likhet med de aller fleste andre antocyaniner pH-sensitivt og endrer farge fra blått i basiske løsninger til rødt i sure.
Restanse
Innen saksbehandling betyr restanse at det gjenstår poster som må avskrives, eller saksbehandles. En restanseliste utarbeides gjerne for å gi oversikt over de postene som må gjennomgås, besvares, journalføres eller arkiveres. Ved siden av formelle saker til behandling kan det også være notater, e-poster eller brev.
Delphinidin
Bruk av Delphinidin
Fargestoffet er enkelt å håndtere, derfor har man utvidet forskningen på bruk av delphinidin i genmodifiserte organismer for å fremheve en blåtone i andre organismer.
Bengt-Åke Gustafsson
Bengt-Åke Gustafsson (født 23. mars 1958 i Karlskoga) er en pensjonert svensk ishockeyspiller som spilte aktivt fra 1973 til 1999. Han spilte 629 NHL-kamper for Edmonton Oilers og Washington Capitals. Han fikk totalt 555 poeng. Internasjonalt ble han verdensmester med Sverige i 1987 og 1991 og han deltok også i Vinter-OL for Sverige i 1992. Som trener førte han Sverige til både OL og VM-gull i 2006. Dette var første gang en trener i hockeyhistorien tok to gull. Han spilte mesteparten av NHL-karrieren for Washington Capitals og skåret en gang fem mål i en og samme kamp. Dette skjedde i 1984 mot Philadelphia Flyers. Han ble medlem av IIHF Hall of Fame i 2003.
Delphinidin
Bruk av Delphinidin
Delphinin ble for første gang brukt i genmodifiserte organismer i 2004 da det japanske blomster-selskapet Sontury Flowers fremstilte verdens første blå rose. For å fremstille blåfargen i rosene ble stoffet delphinidin hentet ut fra stemorsblomster. Delphinidin gir en klar blåtone som kan være lys, men også kraftig.
Sortland Musikkforening
Stiftelse og historie til 1950
Ifølge Alf Oxems jubileumsbok om Sortland Musikkforening, Vel blåst!, er det noenlunde sikkert at korpset ble stiftet av veiarbeideren og den tidligere offiseren Peder Rønning på Jennestad. Det er også ganske sikkert at korpset flyttet aktiviteten til Sortland i 1900, og med utgangspunkt i det feiret man 25-årsjubileum i 1925. I Sortland Musikkforenings styreprotokoll fra 1925 er det skrevet at korpset ble etablert på Jennestad 4. januar 1897, etter initiativ fra Peder Rønning. 40-årsjubileet ble feiret i 1937, ut fra stiftelsesåret 1897. Da Peder Robertsen, et av de seks opprinnelige medlemmene, fylte 85 år i 1952, oppga han at stiftelsen skjedde 14. november 1893, og med det som bakgrunn feiret man så 60-årsjubileum i 1953.
Korpset fikk raskt en rolle ved 17. mai-arrangementene på Sortland, og spilte også konserter ved ulike anledninger. Peder Rønning var dirigent for korpset til 1900. Året etter ble J.D. Hammer dirigent, og han hadde oppgaven i 30 år. Rundt 1907 ble det startet et strykeorkester, Sortland Orchester, som hadde mange av de samme medlemmene som korpset, og som kan ha vært en del av musikkforeningen. Dette orkesteret hadde ei tid noe så uvanlig som et kvinnelig medlem, fiolinisten Anna Olsen. Etter henne gikk det rundt 60 år før musikkforeningen på ny fikk kvinnelige medlemmer. Strykeorkesteret opphørte i 1915, og det ble blåst nytt liv i Sortland Musikkforening. Korpset spilte blant annet da kong Haakon VII underveis til å åpne Risøyrenna besøkte Sortland i 1922, og sammen med Divisjonsmusikken under landsskytterstevnet på Sortland i 1925. Utover på 1920-tallet var aktiviteten ujevn, delvis på grunn av problemer med øvingslokaler, og på generalforsamlingen i 1926 besluttet man å oppløse musikkforeningen.
Etter et års pause startet Sortland Musikkforening opp på ny i 1927. En krangel om eierskapet til en kontrabass førte i 1930 til at korpsets formann ble suspendert, og flere av de eldre medlemmene sluttet. Uten noen sammenheng med den tildragelsen, sluttet J.D. Hammer som dirigent i 1931, og Harald Kolberg overtok taktstokken. Kolberg fungerte som dirigent i ti år. Åge Thomassen overtok i 1941 og holdt det gående helt til 1980. Under Thomassens musikalske ledelse greide korpset blant annet å opprettholde aktiviteten under 2. verdenskrig, selv om man måtte ta visse hensyn til de nye makthaverne.
Øvingslokaler
Fram til 1950-tallet pendlet musikkforeningen mellom flere og til dels midlertidige øvingslokaler på Sortland, bl.a. Festiviteten, spisesalen og loftet i Vesterålens Hermetikkfabrikk, meieriet, Losjen, Bøndenes Hus, Torleif Steiros brygge, baptistkirka og middelskolen. En tid brukte man Ole Andersens blikkenslagerverksted i sommerhalvåret. I 1953 kjøpte Sortland Musikkforening Festiviteten på Sortland, og øvelsene ble fast avviklet der. Men bygningen ga korpset store utgifter, og man valgte å selge Festiviteten igjen i 1962. Deretter holdt korpset øvelsene i kjelleren på ungdomsskolen på Sortland. Dette lokalet hadde imidlertid dårlig akustikk, og man flyttet videre til den nye barneskolen i 1978. I 1991 vendte man tilbake til nyoppussede øvingslokaler i middelskolens kjeller.
Grøvudalstinden
Grøvudalstinden er et grensefjell mellom Sunndal kommune i Møre og Romsdal og Lesja kommune i Innlandet. Det har en høyde på 1 844 meter over havet.
Sortland Musikkforening
Opptredener og deltakelse på stevner
Korpset deltok for første gang på et musikkstevne i 1933, 40 år etter det offisielle stiftelsesåret, da det 1. Nord-Norske Musikkstevne ble arrangert i Harstad. I 1952 var Sortland første gang vertskap, da det 7. Nord-Norske Musikkstevne ble arrangert der, med 500 musikere fra 18 korps. Sortland var igjen vertskap for Nord-Norsk Musikkstevne i 1967, 1973 (da de overtok arrangementet på kort varsel etter at Tromsø trakk seg), 1983, 1993 og 2013. I 1966 fikk Sortland Musikkforening 4.-plass og 2. ærespris under Norges Musikkorps Forbunds landsstevne for 1. divisjon på Hamar. To år etter ble det igjen 4.-plass i 1. divisjon under Norges Musikkorps Forbunds jubileumskonkurranse i Oslo.
Sortland Musikkforening var første gang å høre på radio i 1936, da det nordnorske musikkstevnet ble arrangert i Svolvær og korpset fra Sortland tilfeldigvis defilerte forbi mens NRK gjorde opptak. I 1954 deltok musikkforeningen på en internasjonalt musikkfestival i Hillegom i Nederland, der korpset tok 1. pris i sin klasse og fikk 2. pris i den avsluttende æreskonserten. Opptak av konsertene ble sendt på nederlandsk radio. Musikkforeningens egentlige debut i norsk radio kom senere samme år, da NRK sendte et opptak som var gjort på Sortland av postmester B. Vassbotn. Senere gjorde NRK mange ganger opptak av korpset. På TV fikk Sortland Musikkforening første gang vise seg fram 17. mai 1977, da NRK overførte 17. mai-toget på stedet.
I 1962 dro Sortland Musikkforening, med 37 medlemmer, på en måneds konsertturné i det vestlige USA og Canada. Korpset spilte blant annet på verdensutstillingen i Seattle. Musikkforeningens faste dirigent Åge Thomassen ble syk like før avreisen og kunne ikke delta. På kort varsel trådte Sverre Kjellmann fra Tromsø inn som dirigent. Også NRK var med og gjorde opptak på turen. Amatørfilmopptak gjort under turneen ble siden satt sammen til en (stum)film som ble vist flere steder i Vesterålen og ga inntekter til korpset.
Juniorkorpset
Et eget guttekorps eksisterte på Sortland fra 1918 til 1925. Etter 2. verdenskrig tok Sortland Musikkforening opp igjen ideen om et rekrutteringskorps. Sortland Guttemusikk (senere kalt Juniorkorpset) ble i 1951 stiftet av musikkforeningens dirigent Åge Thomassen. Juniorkorpset har blant annet utmerket seg med å ta sølvmedalje og 1. ærespris under NM-finalen for korps i Sandefjord i 1986. Etter invitasjon fra det italienske korpset La Mezza Eta dro juniorkorpset senere samme år på et to uker langt besøk til byen Lama sør for Firenze. Året etter fikk juniorkorpset en noe skuffende 8. og sist eplass i NM-finalen i 1. divisjon janitsjar, også det i Sandefjord. Samme sted arrangerte også NM-finalen i 1. divisjon for skolekorps i 1992, der Sortland Juniorkorps fikk 4.-plass og 2. ærespris.
Historie etter 1975
Åge Thomassen ble i 1976 tildelt Kongens fortjenstmedalje for sin innsats for musikklivet.
I 1980 ga Sortland Musikkforening ut en selvtitulert LP/kassett. Den inneholdt blant annet Stevnemarsj, som var skrevet av Åge Thomassen og uroppført under det nordnorske musikkstevnet på Sortland i 1952, og som kan sies å ha blitt korpsets signaturmelodi. Alf Oxem anfører for øvrig i korpsets jubileumsbok at den tekniske kvaliteten på kassettene var under en hver kritikk. I løpet av 1980 overtok Ketil Vangen som dirigent etter Thomassen, som hadde hatt oppgaven i nesten 40 år. Medregnet noen avbrudd pga. andre engasjement var Vangen korpsets dirigent til 2007.
Musikkforeningen ble nummer 10 og fikk 2. ærespris i finalen i 1. divisjon under NM janitsjar i 1983.
Korpsets tredje store utenlandsreise ble gjennomført i 1990, da de ble invitert av det italienske korpset La Mezza Eta, som juniorkorpset hadde besøkt fire år tidligere, og gjorde en kombinert konsert- og ferietur til Lama og Città di Castello med spilling i flere byer i Umbria og Toscana. Det italienske korpset kom på gjenvisitt til Sortland året etter.
Beata Stremler
Beata Stremler (født 13. september 1984) er en polsk rytter som spesialiserer seg i dressur. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 8 i lagkonkurransen.
Cretothyrea
Utseende
En middelsstor (ca. 18 millimeter) praktbille.
Utbredelse
Slekten ble beskrevet basert på et eksemplar fra Russland.
Ølbøtte
Ølbøtter ser ut til å ha hatt størst utbredelse i et område som dekker de nordligste bygdene i på Nordmøre og over til Orkdal og Skaun i Trøndelag.
The Bond Between
The Bond Between er en amerikansk stumfilm fra 1917 regissert av Donald Crisp.