cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George Nathaniel Curzon
Første ekteskap (1895-1906)
Hun ble gravlagt i kirken i Kedleston, hvor Curzon tegnet et minnesmerke for henne, et gotisk kapell som ble føyd til på nordsiden av skipet. Selv om han verken var en hengiven eller konvensjonell kirkegjenger, bevarte Curzon en enkel religiøs tro, i sine senere år hevdet han ofte at han ikke var redd for å dø da dette ville gi ham anledning til å møte Mary igjen i himmelen.
De fikk tre døtre i en nært og lykkelig ekteskap:
Visekonge av India
Han ble i januar 1899 utnevnt til visekonge av India. Han ble utnevnt til irsk adelsmann som Baron Curzon av Kedleston, i County of Derby, med virkning fra dagen for hans utnevnelse. Dette adelskapet ble lagt innenfor den irske adelen, og er det siste som ble opprettet, slik at Curzon eventuelt kunne være fri, fram til sin fars død og han arvet hans familietittel, til å kunne stille til valg igjen til Underhuset ved tilbakekomsten til Storbritannia.
Han gjennomførte som visekonge betydelige reformer i Indias forvaltning og utvidet britenes innflytelse over de tilgrensende land.
Et av de første tiltak han gjennomførte var å gi de ulike uavhengige folkegruppene i grenseområdene i nordvest (i dagens Pakistan) hvor det i årene 1897 og 1898 hadde vært opprør. Han opprettet en ny provins med navn North-West Frontier, som utgjorde mye av dagens Khyber Pakhtunkhwa-provins, og gjennomførte en politikk med både tvang og forlik i å blande folkegruppene. I hans periode kom det til et større opprør i 1901 blant pashtun-gruppene Mahsud og Waziri.
I tråd med tenkningen rundt Det store spillet mellom Storbritannia og Det russiske keiserrike over kontrollen over Sentral-Asia, var han svært skeptisk overfor de russiske intensjonene i området. Han oppfordret derfor til økt handel med Persia og besøkte Persiabukten i 1903, og han argumenterte for en utstrakt britisk tilstedeværelse i dette området og oppmuntret de britiske tiltakende gjennom avtaler med lokale sjeiker og høvdinger langs Persiabukten. Curzon hadde overbevist sin regjering om å etablere Storbritannia som den uoffisielle beskytteren av Kuwait gjennom den anglo-kuwaitske avtalen av 1899. Lansdowne-deklarasjonen av 1903 slo fast at britene ville møte enhver annen europeisk makts forsøk på å etablere en militær tilstedeværelse i Persiabukten. Bare fire år senere forlot imidlertid britene denne posisjonen og Persiabukten ble erklært å være en nøytralt sone gjennom den anglo-russiske avtalen av 1907, blant annet på grunn av de høye økonomiske kostnadene som lå i å forsvare India mot russiske ekspansjonsforsøk.
Mot slutten av 1903 sendte han inn en britisk militærekspedisjonen til Tibet under ledelse av Francis Younghusband, som trengte helt frem til Lhasa og tvang tibetanerne til en for Storbritannia fordelaktig traktat mot russisk innblanding der, til tross for at de ikke fant noe som tydet på en russisk tilstedeværelse i Lhasa.
I sin periode i India igangsatte han restaureringsarbeider både i Det røde fortet i Delhi og Taj Mahal, et arbeid han var stolt av og glad for. Han sørget også for at moskeen Zinat ul-Majid i Delhi, som ble kjøpt av en hindubaker etter Det indiske opprøret i 1857, ble tilbakelevert til muslimene.
Utenfor politikken
Arthur Balfour avslo i 1905 å foreslå lord Curzon til en jarletittel og dette avslaget ble opprettholdt av den liberale statsministeren Henry Campbell-Bannerman som dannet ny regjering dagen etter Curzon hjemkomst til England.
I respekt for kongens ønsker og legenes råd, stilt han ikke til valg til Underhuset ved valgene i 1906, og da han heller ikke ble adlet, hadde han for første gang på tyve år ingen offentlige verv eller gjøremål. Dette ble derfor lavmålet i hans karriere, og kom samtidig med hans kone Marys død. Han engasjerte seg da i private gjøremål, blant annet ved å bygge en nytt hjem. I 1907 ble han valgt til kansler for Universitetet i Oxford, en hovedsakelig seremoniell stilling, som han imidlertid fylte med nytt innhold og ble en svært aktiv kansler, og det ble hevdet at «han kastet seg så energisk inn i den pågående universitetsreformen at kritikerne klaget over at han drev Oxford som en indisk provins».
Inn i House of Lords
I mai 1908 ble Curzon valgt til såkalt representative peer fra Irland, og forlot da alle planer han måtte ha hatt om å bli valgt inn igjen til Underhuset. I 1909 og 1910 var han aktiv i å arbeide mot den liberale regjeringens forslag om å avskaffe House of Lords' vetorett i lovsaker, og i 1911 ble han utnevnt til de arvelige adelskapene (med noe ulike arverekker) Baron Ravensdale, av Ravensdale i County of Derby, Vicomte Scarsdale, av Scarsdale i County of Derby, og Jarl Curzon av Kedleston, i County of Derby, alle en del av høyadelen i Storbritannia.
Han ble også involvert i å redde Tattershall Castle i Lincolnshire fra ødeleggelse. Denne erfaringen styrket hans interesse for kulturminnevern. Han ble en av støttespillerne for å vedta den oppdaterte og styrkede kulturminnelovgivningen i Storbritannia gjennom den såkalte Ancient Monuments Consolidation and Amendment Act 1913.
5. mai 1914 tok han i House og Lords til orde motet lovforslag som ville gitt de kvinnene som allerede hadde stemmerett i lokalvalg også ett til å stemme i parlamentsvalg.
Første verdenskrig
Curzon gikk inn i krigskabinettet som lordseglsbevarer og minister uten portefølje da H.H. Asquith dannet regjering i mai 1915.
Curzon var medlem av komiteen som overså operasjonene i Dardanellene, og meddelte denne i oktober 1915 at han anså den pågående Makedoniafronten for å være et utslag av «urealistisk, romantisk ridderlighet».
Tidlig i 1916 besøkte Curzon Douglas Haig som da var nylig blitt utnevnt til øverstkommanderende for de britiske styrene i Frankrike i hans hovedkvarter. Haig var imponert Curzons hode og beslutningsdyktighet, og mente Curzon hadde mildnet siden tiden som visekonge i India (hvor Haig hadde tjenestegjort samtidig som generalinspektør for kavaleriet i India), og mente at Curzon hadde mistet sin «gamle pompøse væremåte».
15. mai 1916 ble han leder av Air Board som koordinerte British Armys Royal Flying Corps og Royal Naval Air Service innsats. Dette ble forløperen til Air Ministry senere i krigen i forbindelse med dannelsen av Royal Air Force.
Som de øvrige medlemmene av krigskabinettet støttet også Curzon ytterligere offensiver på vestfronten, særlig ettersom den russiske støtten på østfronten vaklet og Frankrike og Italia ønsket å inngå separatfred med Tyskland. I et møte i War Policy Committee 3. oktober 1917 forsøkte Curzon forgjeves å forhindre at ytterligere to divisjoner til Palestina i et forsøk på å rykke inn i Syria og slå ut Det osmanske rike fra sør. Curzons engasjement i saken må sees på bakgrunn av tapene under det pågående slaget ved Passchendaele.
Andre ekteskap (1917- )
Etter å ha hatt et lengre forhold til forfatteren Elinor Glyn, giftet Curzon seg i 1917 med Grace Elvina Hinds, opprinnelig fra Alabama, og var den rike enken etter etter Alfred Hubert Duggan. Glyn, som bodde sammen med Curzon på denne tiden, leste om forlovelsen i morgenavisene.
Has nye ektefelle hadde tre barn fra sitt første ekteskap, men medisinske problemer problemer og tidligere aborter gjorde at hun ikke kunne gi Curzon den sønnen og arvtaker han så gjerne ønsket seg. Dette svekket etter hvert forholdet og endte med en separasjon, men de skilte seg formelt ikke.
I 1917 kjøpte Curzon Bodiam Castle i East Sussex, en 1300-talls borg som hadde blitt delvis demontert under Den engelske borgerkrigen. Curzon gjennomførte en omfattende restaurering og gjenoppbygging, og testamenterte den deretter til National Trust.
Under David Lloyd George
Etter å ha fungert i ni måneder som utenriksminister mens Arthur Balfour deltok i Fredskonferansen i Paris i 1919, ble Curzon utnevnt til utenriksminister i oktober 1919. Allerede i desember samme år, ga han navn til den grenselinjen som den britiske regjeringen foreslo som den polsk-sovjetiske grensen, den såkalte Curzonlinjen. Selv om Polen erobret nye områder lenger øst under den polsk-sovjetiske krig, flyttet Polen seg vestover etter andre verdenskrig og den polske østgrensen følger i dag hovedsakelig Curzonlinjen. Curzon var også hovedansvarlig for markeringen av årsdagen for første verdenskrigs slutt 11. november 1919. Dette inkluderte også en gipsstøpt kenotaf, skapt av Edwin Lutyens under paraden i London. Denne ble så vellykket at den ble reprodusert i stein, og står fortsatt i Whitehall i London.
Også andre regjeringsmedlemmer respekterte Curzons store kunnskaper om Sentral-Asia, men mislikte hans arroganse og ofte direkte kritikk. Utfra en forestilling om at en utenriksminister skulle være hevet over partipolitikken, ble det forventet at han skulle presentere all relevant informasjon objektivt til regjeringen og slik gi regjeringsmedlemmene den tillit at de utfra dette kunne treffe de riktige beslutningene. Curzon tok imidlertid kritikk personlig, og reagerte aggressivt på dette.
Det er hevdet at Curzons reaksjoner på kritikk var preget av en usikkerhet som skal ha vært i det britiske utenriksdepartementet som en del av dennes bedriftskultur. Utover på 1920-tallet ble utenrikspolitikken til dels dominert av statsministeren.
Curzon ble i 1921 utnevnt til Jarl av Kedleston, i County of Derby og Marki Curzon av Kedleston.
Under Andrew Bonar Law
I motsetning til mange av de andre konservative medlemmene av Lloyd Georges koalisjonsregjering, støttet ikke Curzon Lloyd George i Chanak-krisen (etter byen Çanakkale ved Dardanellene) i september 1922 om kontrollen over Dardanellene, først løst med Lausannetraktaten følgende år. Curzon trakk seg da han og konservative parlamentsmedlemmer ikke ville gå til krig som Lloyd George ønsket, og Lloyd George måtte gå av som statsminister oktober 1922. Curzon fortsatte som utenriksminister da Andrew Bonar Law dannet en ren konservativ regjering.
I 1922-23 måtte Curzon forhandle med Frankrike etter at franske styrker okkuperte Ruhr for å tvinge Tyskland til å betale krigserstatningene. Curzon beskrev den franske statsministeren og tidligere president Raymond Poincaré som en «vemmelig liten mann». Curzon hadde ekspansive ambisjoner, og var ikke mer fornøyd med Bonar Law som statsminister, som angivelig hadde en utenrikspolitikk som var basert på «innstramninger og tilbaketrekninger» enn han hadde vært med Lloyd George. Imidlertid sto han for uvurderlig innsikt i Midtøsten og var helt sentral i å forme den britiske politikken i den regionen.
Under Stanley Baldwin
Da Bonar Law måtte trekke seg fra politikken av helsemessige årsaker i mai 1923, ble Stanley Baldwin foretrukket som ny statsminister framfor Curzon da det var en oppfatning om at det ville være politisk uheldig å ha en statsminister fra House of Lords, særlig etter at Labour Party, som hadde langt færre adelige medlemmer av House of Lords, hadde blitt det viktigste opposisjonspartiet. Curzon skal ha blitt svært skuffet over dette, etter at han ble innkalt av kong Georg Vs privatsekretær lord Stamfordham og meddelt dette.
Curzon ble imidlertid sittende som utenriksminister fram til regjeringen måtte gå av i januar 1924. Da Baldwin dannet en ny regjering i november samme år, ble Curzon utnevnt til Lord President of the Council og leder av House of Lords.
Død
I mars 1925 ble han utsatt for en alvorlig blødning fra urinblæren. Det kirurgiske inngrepet var ikke vellykket og han døde i London 20. mars 1925 i en alder av 66 år. Hans kiste ble laget av treverk fra det samme treet som ble brukt til kisten til hans første hustru Mary. Kisten ble først satt i Westminster Abbey og deretter til hans forfedres eiendom i Derbyshire, hvr den ble att sammen med Mary i familiekrypten 26. mars. Ved hans død ble baron-, jarl- og markigraden Curzon av Kedleston og jarl av Kedleston inndratt, mens familiegraden vicomte og baroniet av Scarsdale ble arvet av en nevø.
Det arvelige baroniet av Ravensdale, som Curzon ble tildelt 2. november 1911, ble arvet av den eldste datteren Mary Irene, som var ugift og barnløs og innehas idag av hennes søster Cynthias sønn Nicholas Mosley som 3. baron Ravensdale. Nærmeste i arverekken til å bli 4. baron Ravensdale er Nicholas Mosleys barnebarn Daniel Nicholas Mosley (f. 1982).
Det er i dag en blå plakett på huset i London hvor Curzon bodde og døde, nr. 1 Carlton House Terrace, Westminster, satt opp av Stor-London fylkesting i 1976.
Cerro San Antonio
Cerro San Antonio (130 moh) er et fjell i det sørlige Uruguay. Det ligger nær byen Piriápolis.
Make You Believe in Love
«Make You Believe in Love» er en sang som ble spilt inn og gitt ut på singel med Marcus & Martinus i 2017. Singelen nådde plass 34 på norske VG-lista, og plass 47 på svenske Sverigetopplistan. Sangen ble også gitt ut på albumet Moments senere samme år.
WAITS
WAITS er et tidsdelt operativsystem som ble utviklet av Stanford Artificial Intelligence Laboratory for bruk på 36-biter stormaskinene PDP-6 og PDP-10 fra Digital Equipment Corporation (DEC). WAITS var en modifisert utgave av operativsystemet Monitor (som igjen ble videreutviklet til TOPS-10). WAITS ble benyttet av Stanford Artificial Intelligence Laboratory (SAIL) fra midten av 1960-tallet frem til 1991; stormaskinen som operativsystemet ble brukt på ble også kalt SAIL.
Selve navnet WAITS kan bety to ting, og de to betydningene var også forkortelser på to varianter av operativsystemet: West-coast Alternative to ITS og Worst Acronym Invented for a Timesharing System. Navnet ble godkjent av SAIL, SAINTS (Stanford AI New Timesharing System) og (Stanford Incompatible Non-New Extensively Rewritten System) gjennom en avstemning. Det var en stor utveksling av folk og ideer mellom utviklingsteamene bak henholdsvis ITS og WAITS, og innovasjoner ved WAITS hadde enorm indirekte innflytelse på ITS.
Kardinalbiller (Pyrochroinae)
Kardinalbiller (Pyrochroinae) er en liten familie av biller der de europeiske artene er skarpt røde på farge, derav navnet som viser til kardinalenes røde kapper. De voksne billene har sagtakkede eller kamformede antenner. Larvene lever som rovdyr under barken på døde trær.
Utseende
Middelsstore (8 – 17 mm), langstrakte, noe flate biller. De europeiske artene er skarpt røde eller oransje, andre arter kan være hovedsakelig svarte eller brunlige. Hodet er middels stort med fremoverrettede kjever (prognath). Fasettøynene er forholdsvis store. Antennene er ganske lange og kraftige, som oftest sagtakkede hos hunnene og kamformede hos hannene, og består av 11 ledd. Brystskjoldet (pronotum) er forholdsvis lite og bredere enn langt. Dekkvingene er avlange og bredest i den bakerste delen, uten punktrekker. Beina er forholdsvis korte, vanligvis svarte. For- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. Larvene er avlange, flate, lyse og tynnhudete. De er bredest bakerst, den fremre delen av kroppen er ganske slank. Hodekapselen er rund og hodet er tydelig avsatt fra resten av kroppen. Kjevene er sigdformede. Antennene er forholdsvis lange, beina ganske korte. Bakkroppen ender i to spisse vedheng som danner en gaffel, i motsetning til resten av kroppen er det bakerste segmentet kraftig sklerotisert (hardt).
Levevis
Larvene lever som rovdyr under barken på døde trær. Larveutviklingen kan ta 2-3 år. Noen arter legger egg på brannskadet virke, disse har infrarød-følsomme føleorganer og kan merke en skogbrann fra lang avstand. De flyr da dit for å legge egg på de nybrente stammene. De voksne billene spiser forskjellige salgs sukkerholdige væsker, for eksempel honningdugg produsert av bladlus og utflytende sevje. De kan også finnes på blomster der de drikker nektar. I alle fall noen arter produserer giftstoffet cantharidin, som antas å spille en rolle i tiltrekning mellom kjønnene. De skarpe fargene er signaler om at billene er giftige eller usmakelige. Noen ganger har insekter av andre familier etterlignet kardinalbiller, men kardinalbillene kan også etterligne giftige biller av andre familier, for eksempel rødvinger (Lycidae).
Christian IVs sal
Christian IVs sal er en sal på Akershus Slott. Salen ligger etasjen over Akershus slottskirke i sydfløyen på slottet, som er Forsvarets hovedkirke. Dagens bruk av Christian IVs sal er hovedsakelig oppbevaring av historiske gjenstander, men salen benyttes også ved offisielle regjeringsarrangementer.
Dagens bruk
Som en del av regjeringens fremste representasjonslokaler, blir Christian IVs sal brukt som et velkomstrom når det er offisielle middager eller lunsjer i regi av regjeringen. Når gjestene kommer opp fra Østfløyen blir de ønsket velkommen i salen med lette forfriskninger. Gjestene går så videre inn til Romerikssalen i Vestfløyen hvor de spiser. De returnerer til Christian IVs sal senere i arrangementet.
Historie
Sørfløyen av Akershus slott bestod først og fremst av slottskirken. Salens betydning før Christian IV var derfor liten, bortsett fra at den hadde blitt brukt som skriverstuer. I forkant av Christian IVs første besøk til festningen, ble det sendt bud om at kongen skulle ha sin kongebolig i nettopp denne salen. Det skulle være pyntet i typisk renessansestil med lange røde veggtepper. Kongen skulle også ha sitt eget rom, fraskilt fra dronningboligen. Kongens bolig ble dermed bygd på østsiden av salen, med dronningboligen i vest. Mellom kongen og dronningen var det fem rom, men i dag er veggene revet, så det er få spor igjen etter boligen. Christian IV bodde aldri fast på Akershus slott, men han var den dansk-norske kongen som besøkte Norge mest. Mens han oppholdt seg på Østlandet var Akershus slott som regel bostedet hans.
Etter Christian IVs tid ble salen blant annet brukt som stattholderbolig til Hannibal Sehested, men også som lokalet til Overhoffretten fra 1667. Fra 1770-årene begynte retten å se etter nye lokaler da slottet hadde forfalt mye i løpet av de siste hundre årene. Dette skyldtes i hovedsak kornlagringen som slottet også hadde blitt brukt til. I et brev til København i 1780 ble det skrevet: «loftet er ferdigt til at falde need paa de tilforordnede, naar retten holdes, og rotter og muus løbe om overalt i salen».
Tapisseriene
På nordveggen henger det tre store veggtepper som har den spanske rideskolen i Wien som motiv. Veggteppene er de mest verdifulle gjenstandene som finnes på Akershus Slott. De ble oppdaget på Tjøtta gård i Nordland. Hvordan de kom dit er et mysterium, men en historie sier at en fransk prins ble rullet inn i ett av veggteppene og smuglet ut av Frankrike under den franske revolusjon. Den franske kongefamilien hadde venner på Tjøtta gård, og derfor virket det trygt å sende prinsen dit. Denne historien virker lite troverdig, men er samtidig en av flere muligheter for at veggteppene havnet nettopp der.
Selve veggteppene er vevet ved veverkompaniet til Everard Levniers III og Hendrik Reydams i Brussel, ca. 1650. Veggteppene er utført i ull og silke med gull- og sølvtråd. Materialene er av høy kvalitet, men de er verdifulle også på grunn av vevingen og designet.
Andre gjenstander
Christian IVs sal inneholder også mange andre gjenstander, dog ikke like verdifulle som tapisseriene. Kisten som er avbildet er en renessansekiste i eik. Den har fire billedfelter med motiver fra bibelen: bebudelsen, tilbedelsen, Kristi dåp og Kristi korsfestelse. I skriften over bildene står det: «ALLTING ER FORGENGELIG GUDSORD BLIFVER EVINDELIG»
Alle stolene i salen er norske barokkstoler fra ca år 1700. Stolene langs veggen med tapisseriene er fra Østlandet, som er bevist av kronen på toppstykket. Stolene med blomsterkurv på toppstykket er fra Trøndelag. På motsatt side av salen fra der tapisseriene henger, er det fire store malerier. De viser Christian VI og hans dronning, Sophie Magdalene, og Fredrik V og hans dronning, Louise. Maleriene er av høy kvalitet og er malt i verkstedene til tidens fremste portrettmalere. De ble kjøpt inn til Akershus slott i 2005 på auksjonen i Marienburg slott i Tyskland. Maleriene tilhørte faren til dronning Louise, Georg II, og de var i Tyskland fordi den britiske kongefamilien også var kurfyrster av Hannover.
Cerro de los Chivos
Cerro de los Chivos (284 moh) er et fjell i det nordlige Uruguay. Det ligger nær byen Rivera.
Jørn R. T. Jacobsen
Jørn Runar Tryggestad Jacobsen (født 15. juni 1977 fra Nordfjordeid) er en norsk jurist og rettsteoretiker. Han er professor ved Universitetet i Bergen og har særlig forsket på strafferett.
Jacobsen er utdannet i Bergen. Han tok doktorgraden i 2008 på avhandlingen «Fragment til forståing av den rettsstatlege strafferetten». Han er leder forskningsprosjektet Criminal Law Theory – A New Norwegian Approach ved Det juridiske fakultet i Bergen.
Kjemåga holdeplass
Kjemåga holdeplass på Nordlandsbanen åpnet 1. desember 1955 som kryssingsspor med persontrafikk og fikk status som holdeplass før den mistet persontrafikken i 1967. Holdeplassen ble nedlagt 1. februar 1971.
Der holdeplassen var, står det som var en vokterbolig med ekspedisjonstilbygg. Bygningen er solgt.
NM i vektløfting 2020
Norgesmesterskapet i vektløfting 2020 ble arrangert i Vigrestad 29. februar – 1. mars. Arrangør var Vigrestad IK. Kongepokalene ble vunnet av Kim Eirik Tollefsen og Sarah Hovden Øvsthus.
Wallach
Wallach:
2721 Vsekhsvyatskij
2721 Vsekhsvyatskij eller 1973 SP2 er en asteroide i hovedbeltet som ble oppdaget 22. september 1973 av den sovjetrussisk astronomen Nikolaj Tsjernykh ved Krim-observatoriet på Krim. Den har fått navnet sitt etter Sergej Vsekhsvyatsky.
Asteroiden har en diameter på omtrent 17 kilometer og den tilhører asteroidegruppen Themis.
Christian Carstensen
Christian Carstensen (født 11. mars 1973 i Hamburg ) er en tysk politiker og medlem av SPD. I 2005 ble han valgt inn i Forbundsdagen som representant for valgkretsen Hamburg Nord, men mistet plassen sin ved valget i 2009.
Collège
Collège (fransk av latin collégium) er i Frankrike offentlige læresteder på sekundærnivået (école secondaire, dvs «videregående»). Elevene begynner på collège når de er i 11-12 årsalder og går ut i 14-15 årsalderen.
Kommunismens historie
De fleste moderne formene av kommunisme er basert på marxisme. En variant av ideologien som ble formet av sosiologen Karl Marx på 1840-tallet, tydeligst fremmet i boken «Det kommunistiske manifest». Marxisme samlet mye støtte rundt omkring i Europa og ledet av Bolsjevikpartiet ble verdens første kommunistiske stat opprettet etter den russiske revolusjon.
Siden dette har det dukket opp mange regjeringer som har brukt klassifisert seg selv som kommunistisk rundt om i verden, inkludert store deler av Øst-Europa, land i Øst-Asia og deler av Afrika. I løpet av 1980 og 1990-tallet mistet de fleste av disse selverklærte kommunistiske regimene makten og ble erstattet av regjeringer som adopterte en kapitalistisk økonomisk politikk. I noen tilfeller gikk de kommunistiske regjeringene selv over til å åpne for kapitalistisk politikk. Det tydeligste eksempelet på dette er Folkerepublikken Kina.
Etymologi
«Kommunisme» stammer fra the franske communism som utviklet seg fra latinske communis og isme og ble brukt som om ulike sosiale situasjoner før det ble assosiert med den moderne forståelsen om en økonomisk og politisk organisasjon. Semantisk kan communis bli oversatt til «av eller for samfunnet» mens isme er et suffiks som indikerer abstraksjon i en tilstand, handling eller en doktrine. Dermed kan «kommunisme» bli tolket som «tilstanden av å være av eller for samfunnet». Denne semantiske oppbyggingen har ført til ulike bruksområder av ordet i løpet av dets utvikling, men har endelig blitt sterkest assosiert med marxisme og da den marxismen presentert i Det kommunistiske manifest, som la frem en spesiell type av kommunisme.
Begrepet ble først konstruert i sin moderne forstand av den franske filosofen Victor d’Hupay i boken «Projet de communauté philosophe» fra 1777. I boken forsøker å definere livsstilen sin med å beskrive den som «kommunal» og råder alle til å «dele alle økonomiske og materielle produkter mellom innbyggerne av «kommunen» slik at alle kan ta fordel av hverandres arbeid. Hans venn og forfatterkollega Restif de la Bretonne beskrev han som en «kommunist» i en av hans egne bøker.
Utviklingen av ideen om kommunisme
Kommunisme er en tradisjon innenfor sosialisme som defineres av en avvisning av privat eiendom og en tydelig forkjærlighet for felles eller kollektivt eierskap. Det er imidlertid Karl Marx og Friedrich Engels som er mest kjent for å definere og forme ideologien vi i dag kaller kommunisme.
Før Marx og Engels utarbeidet sine teorier var det imidlertid tidligere bevegelser som i ettertid kan sies å ha likhetstrekk med kommunisme. I middelalderen pekte sosiale reformatorer tilbake til de første kristne som en gruppe som hadde ting i fellesskap. Den engelske kirkereformatoren John Wycliffe hevdet at «alle gode ting av Gud burde være felles». Den tyske historikeren Max Beer påstod at selv om det er tvilsomt at kommunistiske institusjoner faktisk eksisterte blant de tidlige kristne, var felles eierskap var et ideal I gruppen.
I boken Utopia fra 1516 beskriver Sir Thomas More et imaginært samfunn som på mange måter kan ligne på det kommunistiske idealet. Med beskrivelser av et samfunn uten privat eiendom og likhet besitter det mye likheter med kommunisme. More selv erkjente imidlertid at han ikke kan forestille seg at det ville fungert i praksis.
Med opplysningstiden på 1700-tallet kom sekularisering, vitenskapstroen og troen på fremskrittet. Dette banet veien for en ny måte å tenke på samfunnet på og fikk dermed også innvirkning forståelsen av samfunnet og dets utvikling. Blant annet Adam Smith og Montesquieu bidro til en utvikling av den sosiologiske forståelsen av samfunnet, der det var delt inn i stadier av utvikling. Dette er tenkning Marx senere bygget videre på i sine teorier.
Da den franske revolusjonen brøt ut i 1789 åpnet det for en ny type tenkning, mer fokusert på handling enn analyse av samfunnet. Dette er noe som alle kommende revolusjonære skikkelser kom til å studere ettersom det allerede fra starten av ble sett på som en enorm omveltning av det siviliserte samfunn.
Samarbeidet mellom Karl Marx og Friedrich Engels startet i 1844 da de to møttes for andre gang i Paris. Deres mest kjente verk, Det kommunistiske manifest, ble utgitt i 1848 uten nevneverdig suksess. Manifestet skulle imidlertid få stadig økende innflytelse opp mot første verdenskrig. Det var også ved å bruke ordet kommunisme at de sikret at bevegelsen de startet ble kjent som kommunisme.
Primera División 1977–1978
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Resultater
Hjemmelag står oppført i kolonnen til venstre.
Cuchilla de Haedo
Cuchilla de Haedo er en fjellkjede i nordlige og nordøstlige Uruguay.
Cyryl Klimowicz
Cyryl Klimowicz (russisk: Кирилл Леопольдович Климович; født 5. november 1952 i Amangeldi i Kasakhiske SSR i Sovjetunionen) er katolsk biskop av bispedømmet Sankt Josef for latinerne i Irkutsk, et av verdens aller største av areal.
Bakgrunn
Cyryl Klimowicz ble født i Kasakhstan av polske foreldre som kom fra Braslavområdet i det senere Hviterussland, vest for Vitebsk. Fra 1956 til 1965 bodde han i Den hviterussiske sosialistiske sovjetrepublikk, og senere flyttet han med familien til Polen. Etter å ha fullført videregående skole i 1974 gikk han inn på presteseminaret «Hosianum» i byen Olsztyn i Polen, hvorfra han ble uteksaminert i 1980.
Prest
Han ble ordinert til prest 8. juni 1980 av Polens primas, kardinal Józef Glemp. Etter dette var fader Klimowicz sokneprest i byene Wydminy, Pasłęk og Klewki; i denne perioden var han med på byggingen av et nytt seminar i Olsztyn.
I juli 1990 ble han rektor og dekan for Hlybokaye (Glubokoje, Głębokie) i erkebispedømmet Minsk-Mogilev i Hviterussland.
Biskop
Den 13. oktober 1999 utnevnte pave Johannes Paul II Klimowicz til hjelpebiskop i erkebispedømmet Minsk-Mohilev, og titulærbiskop av Arban. Den 4. desember 1999 ble han bispeviet i katedralen Den hellige jomfru Maria i Minsk av kardinal Kazimierz Świątek. Medkonsekratorer var Dominik Hrušovský, apostolisk nuntius i Hviterussland, og Aleksander Kaszkiewicz, biskop av Hrodna.
Fra 1999 til 2003 var biskop Klimowicz generalvikar for Minsk-Mogilev erkebispedømme og rektor for katedralen i Minsk.
Den 17. april 2003 utnevnte pave Johannes Paul II ham til bispedømmebiskop av bispedømmet Sankt Joseph i Irkutsk, med sete i Irkutsk. Den 15. juni 2003 ble han innsatt i embedet i katedralen i Irkutsk. Han ble også administrator av kirkedistriktet Juzjno-Sakhalinsk.
Den 18. januar 2005 ble biskop Klimowicz utnevnt til viseformann for konferansen for katolske biskoper i Russland (KKER). Han er leder av Kateketkommisjonen og kommisjonen for interkristen og interreligiøs dialog og dialogdn med ikke-troende. Han taler flytende hviterussisk, russisk, polsk og italiensk.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
E4 (TV-kanal)
E4 er en britisk free-to-air TV-kanal eid og operert av Channel Four Television Corporation. «E» står for entertainment (på norsk: underholdning), og kanalen sin målgruppe er 16–34 år.
Lurudal stoppested
Lurudal stoppested på Nordlandsbanen (Luru i planen) åpnet 30. november 1929. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass 1. juli 1957, og holdeplassen mistet persontrafikken 29. mai 1988. Den er nedlagt.
Paul Landois
Paul Landois (1696 – etter 1768) var en fransk forfatter, billedkunstner og encyclopedist.
Boktrykkernes sykekasse
Boktrykkernes sykekasse ble opprettet i 1819 som Bogtrykker Konstens Medlemers Understøtelse- Syge- Liig- og Reise-Casse i Christiania. Protokollen ble påbegynt den 19. september 1819. Den ble tatt opp i Norges Dokumentarv i 2014.
Paul Landois
Landois tragedie Silvie fra 1741 regnes som det første borgerlige sørgespill. Fra 1746 leverte Landois 112 bidrag til Diderot og Alemberts Encyclopédie, hovedsakelig om billedkunst.
Boktrykkernes sykekasse
Kassen ble opprettet på initiativ fra faktor Rasmus Hviid. I 1819 var det i Christiania fem trykkerier med til sammen 34 arbeidere. 17 trykkeriarbeidere sluttet seg til kassen fra starten. Sykekassen ble lagt ned i 1936.
Litteratur
Kassens lover kan leses i O.A. Øverland, Den norske bogtrykkerforening 1884-1909.
2702 Batrakov
2702 Batrakov eller 1978 SZ2 er en asteroide i hovedbeltet som ble oppdaget 26. september 1978 av den sovjetrussiske astronomen Lyudmila Vasil'evna Zhuravleva ved Krim-observatoriet på Krim. Den har fått navnet sitt etter JurijBatrakov.
Asteroiden har en diameter på omtrent 24 kilometer og den tilhører asteroidegruppen Cybele.
Jonas A. Larsen
Jonas Alexander Brårmo Larsen (født 5. desember 1991 i Larvik) er en norsk tegneserieskaper og illustratør.
Bibliografi
Tegneserieutgivelser: Illustrasjoner i bøker:
Knut Johannesson Skaale
Knut J. Skaale, også kalt «Jøra-Knuten» (født Knut Johannesson 20. juli 1843, død 5. januar 1900) var en norsk fartøybygger fra Rosendal i Kvinnherad kommune, Hordaland. Skaale bygde rundt hundre fartøy. Han er mest kjent for å ha konstruert jakta «Gjøa», som Roald Amundsen brukte da han seilte Nordvestpassasjen tidlig på 1900-tallet.
Biografi
Knut J. Skaale ble født på Nes i Rosendal og var sønn av fartøybygger Johannes Jørgensson. Han flyttet senere til Skaala som han la til etternavnet sitt. Kallenavnet «Jøra-Knuten» fikk han fordi han var fra Jørgens-tunet, som var en vanlig navnebruk om personer i Kvinnherad. Skaale begynte som læregutt hos Tørris Skaaluren da han var 16 år gammel, og var noen år i lære. Skaale bygde deretter sin egen verv ved siden av Tørris i dagens Skålevika, der han konstruerte alle fartøyene sine. I tillegg drev han med et større rydningsarbeid på faren sin gård. Skaale gifta seg med Anna Farteinsdotter og de fikk én sønn, Knut K. Skåla.
«Gjøa»
Skaale bygde «Gjøa» etter bestilling fra nordlandsskipper Asbjørn Sexe fra Ullensvang, som trengte en ny jakt. I denne perioden ble Skaale og Sexe også nære venner og holdt kontakten siden. Både kona og faren til Skaale ble med i arbeidet med å bygge skuta; blant annet høvla kona deler av kjølen på henne. Han fant mye av tømmeret ved Bjørgane i Ølve, men masten og rundholtene fikk han hugget på Varaldsøy. Skuta stod klar i 1872 og de døpte henne «Gjøa» etter kona til Sexe. I 1887 ble hun solgt til en selfanger i Nord-Norge og det ble lagt ishud på henne. Roald Amundsen kjøpte deretter skuta i 1901 til bruk som ekspedisjonsskip i Arktis.
Død
Skaale døde av leversykdom 5. januar 1900 og ble jordfestet den 12. januar.
Tydessinae
Tydessinae er en liten underfamilie av kardinalbiller.
Levevis
Larvene lever som rovdyr under barken på døde trær. Larveutviklingen kan ta 2-3 år. Noen arter legger egg på brannskadet virke, disse har infrarød-følsomme føleorganer og kan merke en skogbrann fra lang avstand. De flyr da dit for å legge egg på de nybrente stammene. De voksne billene spiser forskjellige salgs sukkerholdige væsker, for eksempel honningdugg produsert av bladlus og utflytende sevje. De kan også finnes på blomster der de drikker nektar. I alle fall noen arter produserer giftstoffet cantharidin, som antas å spille en rolle i tiltrekning mellom kjønnene. De skarpe fargene er signaler om at billene er giftige eller usmakelige. Noen ganger har insekter av andre familier etterlignet kardinalbiller, men kardinalbillene kan også etterligne giftige biller av andre familier, for eksempel rødvinger (Lycidae).
Utbredelse
Gruppen er kjent fra Taiwan og Japan og det vestlige Nord-Amerika (California).
Drevja stasjon
Drevja stasjon på Nordlandsbanen åpnet 15. mars 1941. Den mistet persontrafikken 28. mai 1989 og ble nedlagt i september samme år.
Ved stasjonen stod først en provisorisk stasjonsbygning som er revet. Stasjonsbygningen fra 1948 ble tegnet av Gudmund Hoel og Bjarne Friis Baastad. Den er en variant av en bygningstype som er oppført også ved andre stasjoner, som Lassemoen. Bygningen er ifølge Banedata solgt. Den står på sørøstsiden av sporet.
Jeremiah Joseph Coffey
Jeremiah Joseph Coffey (født 1. januar 1933 i Cork i Irland; død 19. november 2014 i Bairnsdale i regionen Gippsland i Vicctoria i Australia ) var biskop av Sale.
Prest
Jeremiah Coffey studerte filosofi og teologi om ble presteviet 22. juni 1958 i Cork av erkebiskop av Saint John’s i Newfoundland, Patrick James Skinner, C.I.M. I 1958 reiste han som misjonsgeistlig til Australia, og virket i bispedømmet Sale.
Biskop av Sale
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 8. april 1989 til biskop av Sale. Erkebiskopen av Melbourne, Thomas Francis Little, bispeviet ham den 30. juni samme år; medkonsekratorer vat Joseph Eric D'Arcy, erkebiskop av Hobart, og David Cremin, hjelpebiskop i Sydney.
Den 2. januar 2008 innvilget pave Benedikt XVI hans alderbetingede tilbaketreden.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
VM i friidrett 2015 – 200 meter menn
Øvelsen 200 meter menn i VM i friidrett 2015 ble avholdt på Beijings nasjonalstadion i Beijing 25., 26. og 27. august.
Rekorder
For mesterskapet var rekorder som følger:
Forsøksheat
Kvalifikasjon: De 3 beste (Q) og de 3 raskeste (q) ellers kvalifiserte seg til neste runde
Semifinaler
Kvalifisering: De to første i hvert heat (Q) og ellers de to raskeste (q) gikk videre til finalen.
Finale
Finalen ble avholdt kl. 20.55.
2720 Pyotr Pervyj
2720 Pyotr Pervyj eller 1972 RV 3  er en asteroide i hovedbeltet som ble oppdaget 6. september 1972 av den sovjetrussiske astronomen Lyudmila Vasil'evna Zhuravleva ved Krim-observatoriet på Krim. Den har fått navnet sitt etter den russiske tsaren Peter den store.
Tua
Tua er navn på flere fjell og åser i Norge. Navnet brukes også andre steder, og kan vise til:
Furublomstvikler
Furublomstvikler (Piniphila bifasciana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
2720 Pyotr Pervyj
Asteroiden har en diameter på omtrent 8 kilometer.
Furublomstvikler
Utseende
En middelsstor (vingespenn 12-16 millimeter), grå vikler. Thorax har to små, svarte, oppstående hårdusker. Forvingen har to brede, hvite tverrbånd med lysbrun midtstripe. Bakvingen er gråbrun.
Levevis
Larven utvikler seg i et silkegalleri rundt nye skudd og hannkongler på furu (Pinus spp.). De voksne sommerfuglene kan bankes ned fra furutrær om dagen, men flyr normalt fra skumringen og utover, i juni-juli.
Utbredelse
Arten er utbredt over det meste av Europa, unntatt i sørøst og lengst i nord, og i det nordlige Asia. Den finnes i Sør-Norge.
Granbarvikler
Granbarvikler (Cymolomia hartigiana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 14-18 millimeter) vikler. Forvingen er mørkbrun, i midten med et okerfarget tverrbånd, innenfor dette med et litt smalere, gråhvitt bånd. Ved bakkanten litt innenfor ytterkanten av vingen er det en lys tverrflekk. Bakvingen er mørkt gråbrun.
Levevis
Larvene lever på bar av gran (Picea spp.) og edelgran (Abies spp.).
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, unntatt de sørligste og nordligste delene, og i det nordlige Asia.
Bøtetjeneste
Bøtetjeneste er samfunnsnyttig arbeid utført av en person som ikke evner å betale en bot fastsatt i dom, forelegg eller forenklet forelegg. Den er således et alternativ til gjennomføring av subsidiær fengselsstraff. Én dag subsidiær fengselsstraff tilsvarer to timer bøtetjeneste.
Ordningen er nedfelt i kapittel 8 i forskrift om straffegjennomføring. Målet med ordningen er å gi bøtelagte personer en mulighet til å gjøre opp for seg uten å sone i fengsel.
Bøtetjeneste innvilges av Kriminalomsorgen etter søknad og skjer i regi av det lokale friomsorgskontoret. Eksterne oppdragsgivere kan bidra i den praktiske gjennomføringen av bøtetjenesten. Dersom helsemessige forhold eller andre omstendigheter gjør samfunnsnyttig tjeneste særlig byrdefullt, kan bøtetjenesten bestå av tiltak som skal motvirke kriminalitet.
Luděk Šeller
Luděk Šeller (født 11. juli 1995 i Domažlice) er en tsjekkisk langrennsløper, som representerer klubben Sport club Plzen. Han representerte Tsjekkia under Vinter-OL 2022, der han kom på 29.-plass i sprinten og 14.-plass i lagsprint.
Idrettskarriere
Šeller debuterte i Slavisk cup i langrenn i desember 2011, med en 39.-plass, og han deltok i sitt første FIS-renn i desember 2012. Han deltok i Vinter-EYOF 2013 (European Youth Olympic Festival), og kom der på 24.-plass på sprinten og 43.-plass på 7,5 km klassisk.
Sesongen 2013/14 kom han på 30.-plass totalt i Slavisk cup, og han deltok i Junior-VM på ski 2014, der han kom på 31.-plass på sprinten og 36.-plass på 10 km klassisk, og han deltok også på Tsjekkias stafettlag som kom på tiendeplass på 4 x 5 km stafett. Han debuterte i verdenscupen denne sesongen, da han deltok i sprinten i Nové Město den 11. januar 2014, der han kom på 80.-plass. I Slavisk cup i langrenn 2014/15 fikk han flere topp 10-plasseringer, og endte på 15.-plass total. Han deltok i Junior-VM på ski 2015, og ble denne gangen nummer 12 på sprinten og 56 på 20 km skiathlon, og Tsjekkia kom på sjuendeplass på 4 x 5 km stafett.
Šeller deltok i VM på rulleski 2019, og kom der på 20.-plass på 20 km, 23.-plass på sprinten og sjuendeplass i lagsprint, og han deltok i Ski-VM 2021, der han kom på 24.-plass på sprinten og åttendeplass i lagsprint, der han gikk sammen med Michal Novak.
Logan Paul
Bakgrunn
Logan publiserer videoer på YouTube. Tidligere la han ut daglige innslag og hadde rundt 17,2 millioner abonnenter på kontoen sin i mai 2018. . I februar 2020 lå han på 20,3 millioner abonnenter. Han har også et eget klesmerke med logoen Maverick, oppkalt etter den avdøde papegøyen hans. Han hadde også en pomeranian kalt Kong.
I 2018 vakte Paul negativ internasjonal oppsikt med videoen We Found a Dead Body, der de filmet og gjorde narr av en mann som hadde hengt seg i en japansk skog med tilnavnet «selvmordsskogen».
Gunvor Arntzen
Film
Arntzen spilte prestedatteren Anna i den tapte stumfilmen Unge Hjerter fra 1917, som var regissert av Peter Lykke-Seest.
Familie
Hun giftet seg i 1923 med kjemiker Einar Bergve og er mormor til John Olav Egeland og Einar Egeland.
Sandy Duncan
Sandra Kay «Sandy» Duncan (født 20. februar 1946 i Henderson i Texas) er en amerikansk sanger, sangforfatter og skuespillerinne. Hun har spilt i mange fjernsynsprogrammer og filmer. Hun har også spilt på teaterscener i løpet av sin karriere som skuespiller. Sandy spilte rollen som Sandy Hogan i situasjonskomedien The Hogan Family (1986–1991).
Klimahistorie
Klimahistorie er en gren av historievitenskapen som tar for seg klima og dets påvirkning på samfunn i fortiden. Det er tverrfaglig fagretning mellom historie og klimatologi. Klimahistorie kan for eksempel ta for seg hvordan klimaendringer påvirket mennesker i middelalderen, da man var tett knyttet til lokalt jordbruk.
Klimarekonstruksjon og kilder til fortidens klima
Klimarekonstruksjon støter på et problem i perioden før meteorologisk utstyr som barometer og nedbørmålere begynner å føre nøyaktig logg, som skjer i løpet av 1800-tallet i Norge med grunnleggelsen av meteorologisk institutt. Når man ikke kan støtte seg på slike målinger må andre kilder tas i bruk. Blant de mest brukte finner vi følgende:
Norsk klimahistorie
Det er gjort en del forskning på norsk og nordisk klimahistorie. Det har i første grad vært fokus på demografiske og økonomiske virkninger, men kulturelle og politiske virkninger har fått en økende interesse etter hvert. Særlig Audun Dybdahl er et førende navn innen norsk klimahistorie. En alminnelig prosess i denne sammenhengen er å finne for eksempel svært kalde somre i de klimatologiske kildene og se på hva slags konsekvenser som viser seg i de skriftlige kildene. Dybdahl har selv vært med på å foreslå at det sviktende klima kan settes i sammenheng med demografiske kriser i landet.
"Den lille istid" - 1550-1800
Den lille istid er en periode hvor gjennomsnittstemperaturen faller og man får generelt et mer ustabilt vær i forhold til den forutgående varme perioden i middelalderen.
Oslo Rokrets
Oslo Rokrets (stiftet 16. mars 1917) er én av kretsene i Norges Roforbund.
Tua (Ringsaker)
Tua (1 090 moh.) er et fjell øst for Åstdalen nord i Ringsaker kommune. Toppen er det høyeste punkt i kommunen.
Socket 7
Socket 7 er en prosessorsokkel med 321 kontaktpunkter brukt for Intel Pentium og kloner fra Cyrix Corporation og Advanced Micro Devices. Den ble lansert i juni 1995 og erstattet Socket 5.
Søren Wærenskjold
Søren Wærenskjold (født 12. mars 2000 i Mandal) er en norsk syklist. Han sykler for Uno-X Pro Cycling Team.
Han vant gaterittet i juniorklassen under NM i landeveissykling 2017. Under EM i landeveissykling 2017 fikk han sølv i landeveisrittet, bak Michele Gazzoli fra Italia.
Han deltok i juniorklassen under VM i landeveissykling 2017 i Bergen, og kom der på 33.-plass i temporittet. På fellesstarten kom han på 75.-plass.
Han deltok i junior-NM i landeveissykling 2018 og kom på fjerde plass, bak Fredrik Finnesand. Han var også med på temporittet i junior-VM i landeveissykling 2018 der han kom på femteplass.
Dream Street (film)
Dream Street er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av D. W. Griffith.
Ragnvald A. Nestos
Ragnvald Anderson Nestos (1877–1942) var en norsk-amerikansk politiker, født på Nestås på Voss. Han var guvernør i Nord-Dakota fra 1921 til 1925. Han tilhørte Det republikanske parti, hvis delstatsparti var utsatt for intens fraksjonering på denne tiden. Nestos tilhørte den moderate, konservative fraksjonen.
Utvandrer og slår seg opp i Dakota
Han vokste opp på gården Nestås på Voss. Foreldrene var Herborg, født Saude, og Anders Nestaas. Faren har blitt beskrevet som en «særs vyrd mann» som var både kommunepolitiker og lekpredikant.
Ragnvald utvandret i 1893, 16 år gammel, til Amerika. Han bodde hos slektninger i Buxton i Traill County i Nord-Dakota. Ved siden av skolegangen var han gårds- og skogsarbeider, og han kom inn på både lærerseminaret og jusstudiet.
I 1904 fikk han advokatbevilling og begynte å praktisere som advokat i Minot. Han ble kompanjong med C.A. Johnson, som var politisk interessert og delte mange av hans egne oppfatninger.
Går inn i politikken og blir guvernør
Det var Nestos’ iver for avholdssaken som gjorde den unge advokaten til en kjent størrelse i Minot. Nestos var medlem av Nord-Dakotas delstatsforsamling fra 1911 til 1912 og offentlig anklager i Ward County fra 1913 til 1916. Han prøvde å håndheve delstatens forbudslov i en by med «et sørgelig ry hva angår kvinner og vin».
Nestos stilte som kandidat i den republikanske nominasjonen til Senatet i 1916. Dette året begynte Nonpartisan League (NPL) å gjøre seg gjeldende i de republikanske nominasjonene. Til tross for at han var den mest progressive av kandidatene, stilte ikke NPL seg bak ham, og han tapte for den sittende senatoren Porter J. McCumber, som var nært knyttet til de mektige jernbaneinteressene. NPL-ledelsen hadde prøvd å overtale Nestos til å trekke seg, så de kunne samle alle progressive velgere bak en av sine egne, Usher L. Burdick.
Nestos sluttet seg til Independent Voters Association (IVA), stiftet i 1918, som søkte å bekjempe NPL i de republikanske nominasjonene. Konflikten mellom IVA og NPL ble forbitret under guvernør Lynn Frazier, som etablerte Bank of North Dakota og North Dakota Mill and Elevator; IVA motsatte seg statsdrift og anklaget Frazier for vanstyre. I 1921 samlet IVA inn det nødvendige antallet underskrifter for å kreve et tilbakekallingsvalg av guvernøren, generaladvokaten og landbrukskommisjonæren fra NPL, som fungerte som styre for de delstatseide foretakene. IVA og mange demokrater samlet seg om Nestos som guvernørkandidat; som en progressiv norsk-amerikaner fra vest i delstaten hadde han formentlig gode sjanser til å slå NPL. Nestos beseiret Frazier i et svært jevnt guvernørvalg.