cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Njombe (region)
Njombe er en av Tanzanias 30 administrative regioner. Den ble etablert i mars 2012, og ligger ved Malawisjøen i den sørlige delen av landet. Distriktet har navn etter den største byen, Njombe, som er administrasjonssenter. Regionen dekker et område på 21,347 km² og hadde et innbyggertall på 702,097 ved den offisielle folketellingen i 2012. Aseri Msangi er kommisjonær i regionen.
Ole Gunnar Krakhellen
Han var medlem av Solund kommunestyre for Høyre fra 2009 til 2015 og ordfører fra 2011 til 2015. Han ble valgt til ordfører som 25-åring, den yngste i Sogn og Fjordanes historie. Krakhellen har også vært medlem av Sogn og Fjordane fylkesting fra 2007 til 2015 og leder og ungdomssekretær i Sogn og Fjordane Unge Høgre.
Njombe (region)
Fjellkjeden Kipengere dominerer den vestlige delen av regionen, der den går ned mot kysten av Malawisjøen.
Ole Gunnar Krakhellen
Han er utdannet lektor i engelsk fra Universitetet i Bergen og arbeidet som lærer ved Hyllestad skule før han ble ordfører. Mellom 2016 og 2021 var Krakhellen kommunalsjef for oppvekst og en tid konstituert rådmann i Sogndal kommune. I 2021 ble han stabsleder for forvaltning og utvikling i Luster kommune.
Njombe (region)
Distrikter
Regionen Njombe er administrativt delt inn i fire distrikter. Innbyggertallene som er oppgitt nedenfor stammer fra folketellingen i 2012.
Ole Gunnar Krakhellen
Ole Gunnar Krakhellen er sønn av Solunds tidligere ordfører Steinar Krakhellen.
Guttorm Andreasen
Han jobbet i Radio Nova, RadiOrakel og Studentradioen i Bergen (1986–1992), hvor han var musikk- og ansvarlig redaktør. Fra 1992 til 2008 var han programleder, vaktsjef, produsent og reporter i en rekke programmer i NRK radio og TV. Han var med i NRK P3 fra 1993 og var programleder for bl.a. Filmpolitiet, Lørdagsbarnetimen og TV-programmet Stereo (2002–2003). Han laget musikkprogrammet Wasabi på NRK P2. Han har vært tilbake som programleder på NRK i flere perioder, blant annet i NRK P13. I perioden 2010–2013 laget han en av Norges første nettradioprogram, «99 Minutes», om norsk musikk, på engelsk, for MIC Norsk Musikkinformasjon.
Monagas
Monagas er en av de 23 delstatene i Venezuela. Hovedstaden er Maturín. Delstaten Monagas dekker et areal på 28 900 km². Ved folketellingen i 2011 hadde delstaten 905,443 innbyggere.
Guttorm Andreasen
Han er også norgesmester i fekting (florett) i 1985.
Jim the Penman
Jim the Penman er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Edwin S. Porter.
Handling
En bank-ansatt med talent for forfalskninger blir forelsket i Nina, og bruker ferdighetene sine for å komme nærmere henne.
Forfalskneren ønsker å redde faren hennes fra økonomisk ruin, ved å forfalske en stor sjekk.
Jim Taylor
Jim Taylor (født 1963) er en amerikansk manusforfatter og produsent. Han har vunnet en Oscar for beste filmatisering for Sideways (2004), som han skrev sammen med Alexander Payne. Tayler har vært medforfatter på alle filmene Payne har regissert. Han vant også en Golden Globe med Payne for manuset til Hva angår Schmidt (2002).
Liste over byer som har arrangert OL
Liste over byer som har arrangert OL er en liste over de byer som har (eller skulle ha) arrangert de olympiske leker fra starten i 1896.
BMW E38
Dette var og den første 7-serien som kunne fås med dieselmotor.
Produksjon
Den siste E38 som ble produsert var en titansølvfarget 740i med svart skinninteriør. Den rullet ut av fabrikken den 27. juli 2001, for å gi fri bane til erstatteren E65.
Elektronikk
E38 var den første europeiske bilen som ble tilgjengelig med satellittnavigasjon, et system kalt CARIN som ble utviklet av BMW og Philips. Det innvendige multimediasystemet i bilen (radio, stereo, navigasjon, TV og kommunikasjonssystemer) er en del av et kommunikasjonssystem i bilindustrien som kalles I-bus. E38 var også den første BMW-en som var tilgjengelig med innebygget TV.
Multifunksjonsratt, som kontrollerte stereo, telefon, cruise-controll og luftsirkulasjon, var standardutstyr i E38.
Girtyper
Alle modellene var tilgjengelig med en 5-trinns automatgirkasse av typen ZF 5HP. Det ble levert ulike girkasser av den typen alt etter hvilken motor den skulle koble til.
Til tross for at dette var en stor luksuriøs bil kunne de bli levert med manuell girkasse. En 5-trinns girkasse var tilgjengelig for 725tds, 728i/iL, 730i/iL og 735i/iL. 740i fikk en egen 6-trinns girkasse i likhet med 540i fra samme periode. 750i/iL ble kun levert med automat.
Fra og med juli 1998 var ikke lengre V8-utgavene tilgjengelig med manuellgir.
Motor
E38 var tilgjengelig med flere forskjellige motorer, men ikke alle var med gjennom hele produksjonen fra start til slutt.
Facelift
I september 1998 fikk E38 et ansiktsløft der bilen fikk både en endring i utseende og en teknisk oppdatering.
Airbagsystemet
I likhet med blant annet E39, E46 og E53 ble det gjort en endring med airbag systemet i mars 1999. Da gikk de fra Single-stage airbag og over til Dual-stage airbag.
L7
Den er basert på 750iL med den 5.4 liters M73 V12 motoren. L7 har en toppfart på 250km/t. Den var kun tilgjengelig i Midtøsten, Sørøst-Asia og Europa. Totalt ble det produsert 899 eksemplarer. Er minst én i Norge (importert). For de to siste produksjons årene var det mulig å velge å få en skillevegg med vindu for å kunne separere føreren fra passasjerene i baksetet.
Eksterne lenker
BMW 7-serie
Torfi Bryngeirsson
Torfi Bryngeirsson (født 11. november 1926 i Búastaðar, Vestmannaeyjar, død 15. juli 1995 i Reykjavík) var en islandsk friidrettsutøver som konkurrerte i lengdehopp og stavsprang.
Bryngeirsson er mest kjent for gullmedaljen i lengde fra EM 1950 i Brussel. Han vant med et hopp på 7,32, 10 cm lengre enn sølvvinneren Gerard Wessels fra Nederland.
Torfi Bryngeirsson har to OL-deltakelser (London 1948 og Helsingfors 1952), begge gangene stilte han opp i stavsprang. I 1948 ble han slått ut i finalen, mens han hoppet 3,95 og ble nummer 14 i fire år senere i Helsingfors.
I stavsprang deltok han også to ganger i europamesterskap (Brussel 1950 og Bern 1954), men gikk ikke videre til finalen noen av gangene.
Det var ved juletid
«Det var ved juletid» er et skillingstrykk Alf Prøysen samlet til sin visespalte i «Magasinet For Alle» på 1950-tallet. Den er også med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen utgitt på Forlaget For Alle i 1972. Visa er av ukjent opprinnelse, som de fleste skillingsvisene. Den kan minne litt om skillingsvisa om «Brevet».
Teksten
2.Det var det første som jeg tenkte på det var til lille vennen min å gå. For der å skue ut i hennes blikk, som så mang en gang hadde skuet ut i mitt.
3.Å da jeg kom til lille vennen min da satt hun der med sorgen i sitt sinn. På armen hadde hun et stedebarn og tårene på hennes kinner randt.
4.Jeg sa: God aften kjæreste Kristin her har du atter lilla vennen din. Men hva er det for et barn du har hos deg Å Gustav, Gustav kan du tilgiva meg.
5.Nu har jeg funnit meg en annen venn hvor jeg om kvelden trygt kan gange hen. En venn som jeg kan legge til mitt kinn en venn som aldri meg bedrage vil.
6.Nu vil jeg slutte her min simple sang ja den er sørgelig, men den er enda sann. Og den er diktet av en ung sjømann som skibsbrudd led på kjærlighetens rand.
Annelise Knudtzon
Annelise Knudtzon (født 25. oktober 1914 i Oslo, død 4. september 2006 samme sted) er en norsk vevkunstner og designer.
Hun har utdanning fra SHKS 1943-44, og studier i Dalarna og Helsingfors. Hun har drevet egen vevstue fra 1946, med produksjon av innredningstekstiler, med vekt på «personlig pregede tekstiler i klare farger» og også «utsmykninger i form av veggryer til ambassader og næringslivets lokaler». Hun var designer for Røros Tweed 1958–75. Hun samarbeidet også, fra 1953, med maleren Knut Rumohr om å utforme vevde ryer og gulvtepper med abstrakte, naturinspirerte motiver. I 1950- og 1960-årene samarbeidet hun med møbelarkitekten Bjørn Ianke om større innredningsarbeider i offentlige bygg som Stiftsgården og Erkebispegården i Trondheim.
Hun hadde utstilling i Kunstindustrimuseet i Oslo 1975, og utstillinger sammen med Knut Rumohr i Kunstnerforbundet 1957 og Kunstnernes hus 1971. Hun er innkjøpt av Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum, har fått Merket for god design tre ganger – i 1965 og 1971, for gardinstoffer for bedriften Røros-Tweed. , og mottok Jacobprisen i 1984.
Licata
Licata ligger ved munningen av elven Salso. Byen har en del svovelutvinning, kunstgjødselfabrikasjon og fiske. Byen dyrker også en del korn og grønnsaker.
Licata var et av de alliertes landingssteder i juli 1943, under den annen verdenskrig.
Sir B. Mackenzie’s Daughter’s Lament …
Sir B. Mackenzie's Daughter's Lament for the 77th Mounted Lancers Retreat From The Straits of Loch Knombe, In the Year of Our Lord 1727, on the Occasion of the Announcement of her Marriage to The Laird of Kinleakie er den fullstendige tittelen på en instrumental låt utgitt på plate av Fairport Convention, en britisk folkrock-gruppe som hadde sin storhetstid på 1970-tallet. Selv om det kan være motstridende oppfatninger om hvilken plateinnspilling som har verdens lengste navn, er denne ofte rangert som nummer en.
Fairport Convention besto på tidspunktet for innspillingen av :
Akk hva er vel annen smerte
«Akk hva er vel annen smerte» er et skillingstrykk i tradisjonell stil, som Alf Prøysen samlet inn til sin visespalte i bladet «Magasinet for alle» på 1950-tallet. Det oppgis ikke opprinnelse til visen, som også er tatt med i samlingen De gamle visene med Alf Prøysen, utgitt på Forlaget For Alle i 1972.
Teksten
1.Akk hva er vel annen smerte i mot kjærlighetens sorg den har knust så mangt et hjerte i fra hytte og til borg.
2.Under åsen lå en hytte den var ringe kun og lav men dens eier vil ei bytte om et slott man ham gav.
3.Der var aldri trist og øde alltid glade var enhver foran der sto blomster røde og hvite liljer blomstret der.
4.Men en blomst foruten like vokste opp i hytten der og det var en deilig pike som vokste opp i ensomhet.
6.Men hun skulle den få kjenne da en aften hjem hun gikk kom en yngling bort til henne med så ømt og kjærlig blikk.
7.Og han sagde da til henne, Margit vil du blive min thi mitt hjerte for deg brenner og jeg ønsker du var min.
8.Også mangt et stevnemøte hadde de ved dag og natt Alfred lovet hele tiden evig troskap mot sin skatt.
9.Men en dag kom Alfred ikke til det møtet som var sagt tårer væter Margits kinner sårt hun gråt den hele natt.
12.Hvorfor skulle du evig svike du som hadde meg så kjær, er ei intet verd en pike om hun ringe og fattig er.
13.Intet bånd meg mer skal binde jeg vil ingen elske mer, jeg min Alfred skal gjenfinne i Guds himmel når jeg dør.
Soňa Nováková
Soňa Nováková (født 6. oktober 1975) er en tsjekkisk sandvolleyballspiller.
Hun representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor hun ble nummer 9.
Ryan Zapolski
Ryan Zapolski (født 11. november 1986) er en amerikansk ishockeyspiller.
Han representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det amerikanske landslaget.
Lixus (bille)
Lixus er en artsrik slekt av middelsstore, avlange snutebiller som utvikler seg inne i røtter, stengler eller blomsterhoder av ulike planter, der de danner avlange galler.
Utseende
Middelsstore (ofte 7 – 10 mm), avlange, mer eller mindre jevnbrede snutebiller. Kroppen er vanligvis helt skjellkledt og brunlig eller grå på farge. Hodet er nokså stort, fasettøynene små og snuten middels lang, krum og ganske kraftig. Antennene er festet i den ytre halvdelen av snuten. De er middels lange og knebøyde og ender i en kølle som (i alle fall tilsynelatende) består av fire ledd, slik at hele antennen er 12-leddet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, med rundede sider, tilsmalnet framover, ved roten gjerne litt smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er parallellsidige med markerte skuldre og punktrader. Beina er middels lange, leggene (tibiae) har en liten krok (uncus) ytterst. De to klørne er sammenvokste ved roten.
Levevis
Larvene utvikler seg i avlange galler inne i røtter, stengler eller knopper av ulike slags storvokste urter. Gallen er synlig som en fortykkelse på stengelen, rota eller knoppen. Den avlange kroppsformen er trolig en tilpasning til trange rom. Stengelsnutebillene kan angripe mange forskjellige vertsplanter, selv om hver art begrenser seg til en begrenset gruppe. Særlig hyppige er de på tistler og skjermplanter. Disse billene er sjelden særlig tallrike og er ikke regnet som betydelige skadedyr.
Kalbakken stasjon
Kalbakken stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen mellom stasjonene Rødtvet og Ammerud i bydel Grorud. Stasjonen ligger delvis på en bro over Rødtvetveien, og fortsetter på bakkenivå mot Rødtvet. Andre veien går banen inn en kortere tunnel mot Ammerud. Under stasjonen er det en kiosk, per 2016 drevet av Narvesen.
Hospitalgata (Larvik)
Hospitalgata er ei gate i Larvik. Den strekker seg fra Strandgata til krysset Colin Archers gate/Kirkestredet ved Laurvig Hospital.
Kalbakken stasjon
Stasjonen ligger mot nord på Kalbakken på grensen til Rødtvet på nordsiden av, Trondheimsveien. Fures sykehjem er stasjonens nabo. Innen 5 minutter gåavstand ligger Rødtvet kirke, og Rødtvet skole.
Beliggenheten gjør at store deler befolkningen på Rødvet hovedsakelig nytter Kalbakken stasjon.
Nordiska museet
Nordiska museet ligger på Djurgården i Stockholm og er ansvarlig for kulturhistorie i Sverige. Dette innebærer at museet skal bevare og levendegjøre minner av liv og arbeid fra 1500-tallet frem til våre dager.
Den nåværende bygningen ble innviet i 1907. Den er tenkt som et nordisk renessanseslott, og formspråket avslører at arkitekten Isak Gustaf Clason har latt seg inspirere av nordeuropeisk 1600-tallsrenessanse. Den store, gjennomgående hallen er over 125 meter lang, med en takhøyde på 24 meter. I hallen møtes man av Gustav Vasa i storformat. Statuen er laget av Carl Milles og stod ferdig i 1925. Den er lagd i eik, malt og forgyllet. I pannen finnes det en bit av et eiketre som Gustav Vasa selv skal ha plantet.
Domestic Songs
Domestic Songs er et musikkalbum med Solveig Slettahjell, utgitt i 2007.
Ligue 1 1988–1989
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
MF «Rauma» (1988)
MF «Rauma» (IMO: 8704054) er en vanuatisk-registrert bil- og pendelferge som eies av et meksikansk transportselskap. Fergen ble bygget i 1988 av Trønderverftet AS i Hommelvik som verftets byggnummer 61, og ble opprinnelig levert for det norske ferge- og hurtigbåtselskapet Møre og Romsdal Fylkesbåtar AS (MRF) som satte fergen inn i trafikk på fergesambandet Molde–Vestnes–Vikebukt på Moldefjorden i Romsdal vinteren 1988.
Etter ni år på sambandet i Romsdal ble «Rauma» benyttet på Sunnmøre hvor hun trafikkerte fergesambandet Festøya–Solavågen i Storfjorden fra 2007 til 2011. Fra første nyttårsdag 2012 ble ferga satt inn i trafikk på fergesambandet Halsa–Kanestraum i Halsafjorden i Nordmøre, her tilbrakte hun drøye åtte år på sambandet frem til 2020 da hun ble stasjonert ved Nordmørskaia i Kristiansund som reserveferge for Halsa–Kanestraum.
Om høsten i 2020 ble skipet «Rauma» satt til salgs gjennom det norske skipsmeglerfirmaet J. Gran & Co AS. Et år senere, høsten 2021, ble ferga solgt til et meksikansk transportselskap, men hun forble eid av Fjord1 AS frem til vinteren 2021/2022. Høsten 2022 forlot «Rauma» Kristiansund med kurs for Mexico og begynte en seilas over Atlanterhavet som ville ta tre uker å fullføre. Imidlertid ble «Rauma» stoppet av Kystvakten da hun nådde Fedje for inspeksjon. Fergen ble beordret til å legge til kai i Bergen Havn, der det ble utført ytterligere kontroller. Dette resulterte i at flere av mannskapet, som ikke hadde gyldig dokumentasjon i orden, ble pålagt å reise tilbake til sine hjemland. Likevel forble fergen liggende fast i Bergen.
I våren 2023 overtok et norsk arbeidslag for å oppfylle kravene fra myndighetene. Skipet ble satt i tørrdokk og klargjort for reisen, utstyrt med godkjent sikkerhetsutstyr og underkastet testinspeksjoner. MF «Rauma» forlot Bergen og Norge med kurs for Mexico. Imidlertid, ifølge AIS-posisjonsdata fra MarineTraffic, satte ferga først kursen mot Granadilla på Tenerife i Kanariøyene, for å bunkre. Fergen krysset Atlanterhavet og bunkret igjen i Kingston i Jamaica i mai 2023 før hun ankom Ciudad del Carmen i Mexico i juni 2023.
I sine 32 år som bilferge på flere fergesamband i Møre og Romsdal har «Rauma» vært teknisk ustabil siden starten, under tiden i MRF og Fjord1 MRF har ferga vært igjennom en rekke hendelser som har innbefattet flere turbohavarier, motorhavarier og grunnstøtinger, som følgene av dette har ferga i flere år fått media-oppmerksomhet som har syndet «Rauma» som den store «problemferja». MRF har aldri villet stemplet «Rauma» som «ulykkesfugl», men erkjente til at det hele veien har vært problemer med det tekniske anlegget om bord.
Bakgrunn
Det norske ferge- og hurtigbåtselskapet Møre og Romsdal Fylkesbåtar AS (MRF) hadde planer om å bygge to 105-bilers ferger som skulle settes inn og øke kapasiteten på fergesambandet Molde–Vestnes–Vikebukt på Moldefjorden i Romsdal. Byggingen av de to nye næridentiske søsterfergene «Rauma» og «Romsdal» skulle foregå respektivt ved de to norske verftene Trønderverftet AS i Hommelvik i daværende Sør-Trøndelag og A.M. Liaaen AS i Ålesund i Møre og Romsdal.
Konsept
MRF sitt konsept på de næridentiske søsterfergene var at de ville bli bygget med forskjellige fremdriftssystem – altså forskjellige styresystem og propellanlegg. Designmessig – sett med hengedekk – ble «Rauma» og «Romsdal» ansett som en større versjon av søsterfergene «Fosen» og «Trondheim» tilhørende Fosen Trafikklag AS i Trondheim – som begge var 90-bilers ferger.
Konstruksjon
På midten av 1980-årene kontraherte MRF med Trønderverftet i Hommelvik for bygging av en ny og moderne bil- og pendelferge, nybygget som fikk verftets byggenummer 61 ble døpt «Rauma» og ble designet med en passasjersalong oppe på båtdekket/soldekket under styrehuset. Den 3. februar 1988 ble «Rauma» overlevert til sine eiere i MRF.
Møre og Romsdal Fylkesbåtar (1988–2002)
MF «Rauma» debuterte på fergesambandet Molde–Vestnes–Vikebukt på Moldefjorden i Romsdal vinteren 1988, hun fikk senere selskap av søsterferga «Romsdal» som ble satt inn på sambandet sommeren 1988. Allerede denne sommeren ble «Rauma» plaget med barnesykdommer og fikk tekniske problemer hvor søsterferga «Romsdal» måtte bistå med å assistere «Rauma» inn til Storkaia pir i Molde. De næridentiske søsterfergene trafikkerte sammen på sambandet frem til 1991 da søsterferga «Romsdal» ble sendt sørover for å trafikkere på fergesambandet Hareid–Sulesund i Sulafjorden på Sunnmøre.
Våren 1991 fikk «Rauma» selskap av den nye storferga «Tresfjord» på Moldefjorden, fergen var den største i landet og var MRF s nyeste flaggskip. Under nyttårsorkanen i 1992 lå «Rauma» og «Tresfjord» sammen utenfor Mordalsvågen i Julsundet og lå på været frem til orkanen løyet seg.
I 1993 ble anløpene på fergesambandet Molde–Vestnes–Vikebukt omgjort, der anløpene til Vikebukt ble avviklet og fergene anløpte bare mellom Molde–Vestnes. I februar 1996 fikk «Rauma» turbohavari og ble tatt ut av trafikk, fergen ble assistert av ferga «Edøy» og Molde Havnevesens båt «Reknes», og la til ved Storkaia pir i Molde for reparasjoner.
Tirsdagskvelden 30. juli 2002 ved halv ti-tiden grunnstøtte «Rauma» på et skjær mellom moldeholmene Bjørsetholmen og Reknesholmen på Moldefjorden nord for Hjertøya, fergen fikk strømbrudd som stoppet elektromotorene og thrusterne, dette førte til at det såkalte backup-systemet som skulle være tilgjengelig der og da, ikke fungerte som følge av brudd i strømforsyningen. Strømbruddet hindret mannskapet på broa å foreta seg noe som kunne hindret grunnstøtingen.
Konsekvensene ble til at «Rauma» tok styringen av seg selv og drev inn på skjæret ved Moldeholmene, fergen ble stående fast ettersom det nærmest var full fjøre, ved halv to-tiden natt til onsdag ble «Rauma» brakt flott og kunne flyte igjen. Fergen ble sikret med slepere til redningsskøyta «Erik Bye» og hurtigbåten «Sjøvakt», ved hjelp av storferga «Tresfjord» kunne «Rauma» legge til ved fergekaia i Molde, her ble bilene kjørt på land ved halv tre-tiden natt til onsdag. Videre ble «Rauma» brakt østover til havneterminalen ved Moldegaard Maritime Logistics AS, hvor fergen ble liggende fortøyd frem til hun fikk ledig verkstedplass hvor hun måtte opp i tørrdokk for utbedring av stålskadene på undervannsskroget. Ingen av personene om bord ble skadet og det ble ingen materielle skader på biler under grunnstøtingen. Fergeselskapet Fjord1 MRF håpte på at sjøforklaringen kunne holdes fortest mulig, ettersom det var viktig å få dette avviklet mens inntrykkene hos de berørte var ferske. Grunnstøtingen medførte i ettertid til at Kystverket fikk satt opp og montert en jernstake på skjæret.
Fjord1 MRF (2002–2012)
I desember 2002 ble virksomheten til MRF overført til det nyopprettede datterselskapet Fjord1 MRF AS. Som følge av grunnstøtingen ved moldeholmene i juli 2002, bestemte MRF i desember 2002 at propellanlegget på «Rauma» skulle bygges om for å få slutt på alle problemene og at hun ville være klar til nyttår. I desember 2002 ble «Rauma» sendt til verkstedopphold hvor hun gjennomgikk en omfattende teknisk renovering og ombygging som blant annet innebar fornying av fremdriftssystemet samt nye hovedmotorer. I forbindelse med opprettelsen av det nye datterselskapet Fjord1 MRF, fikk «Rauma» påklistret den nye logoen som ble innført i desember 2002. Under ombyggingen var det vansker med å skaffe deler, men det siste arbeidet ville bli unnagjort og første uka på nyåret ville «Rauma» være klar for testkjøring. 24. november 2003 ble «Rauma» rammet av turbohavari da ferga var på vei til Vestnes, fergen måtte kaste anker ved Bjørsetholmen ved Moldeholmene. Fergen fikk raskt assistanse av storferga «Tresfjord» som slepte «Rauma» til Molde for å slippe i land passasjerer og et 20-talls biler. I desember 2007 ble «Rauma» satt inn på fergesambandet Festøya–Solavågen i Storfjorden på Sunnmøre.
8. mars 2008 aktet ledelsen i Fjord1 MRF å gå konkret til verks for å finne mer ut om årsaken til grunnstøtingen med «Rauma» sommeren 2002. I samråd med sjøfartsmyndighetene, fagmyndighetene og leverandørene av utstyret, ville fergeselskapet også forsøke å finne ut hva som måtte gjøres for å få ferga mer driftssikker. Fjord1 MRF hadde hele tiden foretatt grep på utbedringer i samråd med myndigheter og leverandører.
18. oktober 2010 fikk «Rauma» tekniske problemer og ble tatt ut av trafikk på sambandet Festøya–Solavågen, det ble lange køer på begge sider av Storfjorden og Fjord1 MRF gjorde omrokkeringer i ferjeparken for å løse trafikkproblemet. Det ble også gjort fartøyomrokkeringer der fergesambandet Festøya–Hundeidvika ble innstilt en periode, men at følgende avganger likevel ville bli utført. Måneden etter den 12. november 2010 ble det igjen full stopp på sambandet Festøya–Solavågen. Denne gangen fikk «Rauma» problemer med strømforsyningen og det ble observert røykutvikling om bord etter avgang fra Festøya, fergen fikk assistanse av ferga «Brandal» som også trafikkerte sambandet. Fjord1 MRF arbeidet raskt for å få tak i en reserveferge, og ferga «Brandal» ville komme tilbake i rute igjen så snart «Rauma» ble slept til kai. Igjen ble det foretatt nødvendig fartøydisponering der ferga på sambandet Festøya–Hundeidvika ble tatt ut av trafikk og sambandet innstilt for å betjene sambandet Festøya–Solavågen frem til en reserveferge ville ankomme ruta.
I løpet av året 2011 ble «Rauma» benyttet som reserveferge, først i mai ble fergen satt inn som reserveferge på fergesambandet Aukra–Hollingsholmen, og i juni ble hun satt inn som reserveferge på sitt første samband mellom Molde–Vestnes. I november ble «Rauma» igjen satt inn som reserveferge på sambandet Aukra–Hollingsholmen, og den 17. november dette året mistet fergen maskinkraft og grunnstøtte ved Hollingsholmen, om bord var 45 passasjerer, 22 biler og et mannskap på fem, ingen av passasjerene ble skadet. Fergen ble assistert av «Nordmøre» som trafikkerte på fergesambandet Solholmen–Mordalsvågen og ble lagt trygt til kai ved Hollingsholmen.
Første nyttårsdag 2012 ble «Rauma» satt inn på fergesambandet Halsa–Kanestraum på Halsafjorden i Nordmøre sammen med søsterferga «Romsdal». Etter bare seks dager i rute på sambandet fikk «Rauma» fredag 6. januar – like etter avgang fra Kanestraum ved åtte-tiden om morgenen – en såkalt blackout på fremdriftssystemet. Om bord var ferga lastet med seks personbiler, én tankbil og én trailer da fremdriftssystemet gikk svart. Søsterferga «Romsdal» ble tilkalt for å slepe «Rauma» ut i rom sjø – selv om det var vindstille på fjorden – var det fare for grunnstøting når ferga driftet i retning mot en nærliggende holme. Etter kort tid klarte mannskapet om bord å få liv i fremdriftssystemet, og «Rauma» fortsatte for egen maskin til Kanestraum hvor biler og passasjerer ble satt i land, disse måtte over på søsterferga «Romsdal» for å komme seg over til Halsanaustan.
Magnus Åserud Skylstad
Magnus Åserud Skylstad (født 17. juni 1983) er en norsk musiker, produsent og låtskriver fra Bergen.
MF «Rauma» (1988)
Fjord1 MRF (2002–2012)
Fra halv to-tiden ble ruta som var egentlig betjent av «Rauma», erstattet av den mindre ferga «Solskjel» som lå i Kristiansund. I mellomtiden fortsatte mannskapet på «Rauma» med å foreta testkjøring. Under testingen på formiddagen var det oppstått enda en uforklarlig blackout, ferga kunne ikke settes inn igjen i rute før Fjord1 MRF følte seg sikre på at feilen ble funnet og utbedret. I løpet av hele helga ble det foretatt full sjekk av alle systemer der flere ulike reparatører fra Rolls-Royce i Ulsteinvik arbeidet med feilsøking av både elektronikk og hydraulikk om bord. I utgangspunktet var det funnet en feil på et kretskort i nødstyringen på fremdriftssystemet som gjorde at fergen fikk blackout.
Magnus Åserud Skylstad
Han har blant annet jobbet som produsent for den norske artisten Aurora. For produsentrollen på hennes album The Gods We Can Touch fra 2022, ble han og Aurora nominert til Spellemannprisen 2022 i klassen årets produsent.
MF «Rauma» (1988)
Fjord1 (2012–2022)
I april 2012 ble Fjord1 MRF fusjonert med morselskapet Fjord1 Nordvestlandske AS og dannet Fjord1 AS. I perioden januar til august 2012 var det til sammen 5 647 gjenstående biler på fergekaiene Halsanaustan og Kanestraum, grunnen til dette var at hengdekkene om bord på «Rauma» og «Romsdal» ikke ble brukt, dette lå i grunnlag for at Statens Vegvesen ikke hadde betalt for å frakte mer enn 70 biler på hver ferge. Med hengedekk har fergene plass til 87 PBE, uten hengedekk har fergene bare plass til 73 PBE.
Magnus Åserud Skylstad
Han var trommeslager i ORBO & The Longshots som eksisterte fra 2000 til 2012.
MF «Rauma» (1988)
Fjord1 (2012–2022)
I oktober 2012 planla Fjord1 å fjerne hengedekket på søsterferga «Romsdal» da hun skulle inn på verkedopphold, men hengedekket ble likevel ikke fjernet ettersom dette ble en sak mellom Fjord1 og Statens Vegvesen. Likevel ble hengedekket på «Rauma» fjernet da hun var på verkstedopphold tidlig i 2013. Fjord1 hadde egentlig planer om å fjerne hengedekkene på «Rauma» og «Romsdal» før den nye kontrakten med Vegvesenet tok til gjelde fra nyåret i 2012.
Magnus Åserud Skylstad
Verk
Som produsent har han blant annet jobbet med:
MF «Rauma» (1988)
Fjord1 (2012–2022)
Fredag 4. juli 2014 ble det for første gang satt inn en tredje ferge i Halsafjorden på fergesambandet Halsa–Kanestraum. Allerede uken etter onsdag ettermiddag den 9. juli ble «Rauma» tatt ut av drift og det var usikkert hvor lenge hun ville være ute av drift før hun ville komme tilbake igjen i rute, fergen kom tilbake igjen i rute fra fire-tiden på ettermiddagen. Ettersom det egentlig var tre ferger på sambandet var det bare tjue minutters avganger, og det var ikke mye gjenstående biler på fergekaiene, men dette ville blitt verre om det fortsatt var to ferger som betjente sambandet. I januar 2020 ble «Rauma» tatt ut av sambandet Halsa–Kanestraum og seilte til Kristiansund hvor hun ble liggende fortøyd ved Nordmørskaia og stasjonert som reserveferge for sambandet Halsa–Kanestraum. I oktober 2020 ble «Rauma» lagt ut for salg via det norske skipsmeglerselskapet J. Gran & Co. AS, fergen ble fortsatt liggende i opplag ved Nordmørskaia i Kristiansund. I august 2021 ble fergen solgt til et ikke navngitt meksikansk transportselskap som ville bruke fergen som en lasteferge med det formål å frakte gods med lastebiler og godsvogner mellom Cancún i Mexico og Havanna i Cuba i Karibia.
Magnus Åserud Skylstad
Verk
Som mix-engineer har han blant annet jobbet med: Aurora, Ary, Halie, Kygo, Christel Alsos.
MF «Rauma» (1988)
Meksikansk transportselskap (2022– d.d.)
Den 19. september 2022 seilte «Rauma» fra Kristiansund med kurs for Mexico, på turen ville det være et mannskap på mellom 8 og 10 besetningsmedlemmer. Seilasen som innebar en seiling over Atlanterhavet ville ta hele tre uker å nå fram til seilingsdestinasjonen.
Dag to på seilasen var fergen kommet til Hjeltefjorden utenfor Fedje hvor hun ble stoppet av kystvaktskipet KV «Tor» som gjennomførte en kontroll på vegne av Sjøfartsdirektoratet. På bakgrunn av kontrollen ble det besluttet at det var grunnlag for en utvidet grensekontroll på land, fergen ble beordret å seile til kai i Bergen hvor hun ble kontrollert av grensepolitiet i Bergen. Om bord hadde flere av mannskapet ikke papirene i orden, seks av disse fikk pålegg om å reise ut fra landet umiddelbart. Fra 20. september 2022 lå «Rauma» fortsatt fortøyd ved kai i Bergen havn, ifølge skipsagenten pågikk det fullt arbeid med klasseselskap og flaggstat for å få alle papirer i orden. Det skal ha vært full fremdrift og stor aktivitet men understrekte at ting tar tid.
Onsdagskvelden 5. april 2023 opplyste Sjøfartsdirektoratet at alle pålegg ble lukket og at sertifikatene var på plass. Sjøfartsdirektoratet gjennomførte en inspeksjon dagen før og frigjorde fergen fra tilbakeholdelsen. Det ble holdt dialog mellom mannskapet og Sjøfartsdirektoratet underveis og viser til at alt skal være i orden. Samme onsdagskveld forlot «Rauma» med avgang fra Bergen og Norge med kurs for Mexico. Fergen ankom Granadilla havn på øya Tenerife i Kanariøyene i Spania 3. mai 2023 og bunkret drivstoff. Videre krysset fergen Atlanterhavet og ankom Kingston i Jamaica 24. mai 2023 for å igjen bunkre drivstoff. Videre satte hun kursen mot Ciudad del Carmen i Mexico hvor hun kom frem 6. juni 2023.
Størrelse og dimensjoner
MF «Rauma» har en størrelse på 1 393 bruttotonn (BT) og 417 nettotonn (NT) mens fergens lasteevne er 500 dødvekttonn (DWT). Fergen måler største lengde på 84,10 meter, en lengde mellom perpendikulærene på 73,82 meter og en største bredde på 14,20 meter. Dypgående stikker ferga 3,75 meter under vannlinjen mens dybde i riss (målt fra underkant av hoveddekksplaten til overkant av kjølplaten) måler 4,49 meter.
Kapasiteter
MF «Rauma» hadde ved levering en passasjerkapasitet på 399 passasjerer og en personbilkapasitet på 105 PBE (80 PBE på bildekk og 25 PBE på hengedekk). Fra 2012 ble passasjerkapasiteten kuttet ned til 246 passasjerer mens personbilkapasiteten ble kuttet ned til 87 PBE. I 2013 ble hengedekket fjernet og fergen hadde nå en personbilkapasitet på 73 PBE.
«Høgsfjord»
Skip med navnet «Høgsfjord»:
Umatilla County
Umatilla County er et fylke i den amerikanske delstaten Oregon. Det ligger i den nordøstlige delen av staten og grenser mot Wallowa County i nordøst, Union County i øst, Grant County i sør og mot Morrow County i vest. Det grenser også mot delstaten Washington i nord.
Umatilla Countys totale areal er 8 369 km² hvorav 41 km² er vann. I 2000 hadde fylket 70 548 innbyggere og administrasjonssenteretligger i byen Pendleton som også er fylkets største by. Fylket ble grunnlagt i 1862 og har fått sitt navn etter elven Umatilla River.
Kaleb
Kaleb kan sikte til:
Thorgeir Stubø
Thorgeir Stubø (født 12. november 1943 i Narvik, død 22. oktober 1986) var en norsk jazzmusiker (gitar) og regnes som en av Norges fremste gitarister gjennom tidene. Han er far til jazzgitaristen Håvard, jazzvokalisten Kjersti og teaterdirektøren Eirik Stubø, og er bestefar til elektronikamusikkeren Mathias Stubø.
Musikalsk oppvekst
Thorgeir var ofte med faren som jobbet i jernbaneverket. Her lyttet han mye til datidens radiosendinger som ofte spilte hardt-swingende amerikansk jazz. Han fikk tidlig sansen for bl.a John Coltrane, Tal Farlow, Wes Montgomery, Jimmy Raney og Jim Hall som ble hans «læremestere». Han flyttet til Oslo på 1960-tallet for å studere, og vakte raskt oppsikt med sitt ekspressive gitarspill. Sentral arena for sene kvelder med jamsessions var det nordnorske studenthjemmet Nordnorsken.
Kraftsenter
Etter endt utdannelse flyttet han nordover igjen og ble lærer ved Frydenlund videregående skole i Narvik, blant annet som lektor i tysk. Lokalt hadde Narvik et yrende jazzliv med toppmusikere som Thorgeir selv, pianistene Karstein Hansen og Terje Bjørklund, trombonisten Viggo Hansen, og trommeslageren Ernst-Wiggo Sandbakk, men nordnorsk jazz fikk liten eller ingen oppmerksomhet i riksmedia på denne tiden. Frustrasjonen over dette gav Thorgeir lysten til å kjempe tilbake. I løpet av relativt kort tid, før sin altfor tidlige død, rakk Stubø å stå for flere plateutgivelser i eget navn, med påfølgende utstrakt turnévirksomhet. I tillegg deltok han i flere radio- og TV-produksjoner for NRK. Hans debutplate Notice fra 1981 markerer starten på Norsk Jazzforums plateselskap Odin Records. Notice regnes også som den første nordnorske jazzutgivelsen, som han igjen mottok Spellemannprisen for (årets beste jazzutgivelse). Deretter samarbeidet han med gitarist/produsent Jon Larsen på Hot Club Records om to plateutgivelser, før de to siste ble utgitt på det amerikanske Cadence. På denne måten var Stubø sentral i utviklingen av Narviks jazzmiljø, som framstod som et kraftsenter for nordnorsk jazz på 70- og 80-tallet.
Internasjonal
Parallelt med sin lærergjerning i Narvik, skapte altså Thorgeir Stubø seg en internasjonal karriere som jazzmusiker der han samarbeidet med en rekke svenske musikere, blant annet tenoristene Bernt Rosengren og Krister Andersson, samt pianisten Lars Sjösten. Andre internasjonale størrelser Stubø samarbeidet med på plate var den danske trommeslageren Alex Riel, samt de amerikanske musikerne Doug Raney (gitar) og Art Farmer (flügelhorn). Notice ble spilt i sin helhet på amerikansk radio, han ble intervjuet av Cadence Magazine og mottok strålende anmeldelser, blant annet i det amerikanske tidsskriftet Down Beat. Sett ut fra de rådende geografiske forhold og datidens fordommer, må dette sees på som en enestående prestasjon og noe som vitner om en fremragende stå-på-vilje.
Arven
Flere musikere har i ettertiden latt seg inspirere av Thorgeir Stubø, både musikkpolitisk og musikalsk. Herunder trommeslageren Trond Sverre Hansen, vokalisten Marit Sandvik, pianisten Jan Gunnar Hoff, trompetisten Tore Johansen og gitaristen Hallgeir Pedersen.
Thorgeir Stubø var far til Eirik Stubø (tidl. sjef for Nasjonalteateret), jazzvokalist Kjersti Stubø og jazzgitaristen Håvard Stubø.
Thorgeir Stubø døde av kreft i en alder av 43 år.
Utmerkelser
Thorgeir Stubøs minnefond ble opprettet i 1987, og deler årlig ut Stubøprisen til viktige bidragsytere til nord-norsk jazz.
Maturín
Maturín er hovedstaden i delstaten Monagas i Venezuela. Byen ligger 520 km fra landets hovedstad, Caracas. Maturín ble grunnlagt 7. desember 1760 av Fray Lucas de Zaragoza. Det er en av de viktigste byene i den østlige delen av landet, siden byen strategiske posisjon utgjør et bindeledd med regionens øvrige delstater. Byen har over 600 000 innbyggere. De siste årene har byen vokst, hovedsakelig på grunn av petroleumsindustriens fremvekst i delstaten.
Charles paa glatisen
Charles paa glatisen (orig.: A Jitney Elopement) er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Charlie Chaplin.
Handling
Ednas far ønsker at hun skal gifte seg med en velstående greve, ved navn He-Ha. Charlie, Ednas virkelige kjærlighet, etterligner greven under en middag. Men den virkelige greven dukker opp kort tid senere, og Charlie blir derfor kastet ut.
Senere blir Charlie og Edna jaget av faren hennes, og tre politimenn.
Bagisarinae
Bagisarinae er en gruppe av sommerfugler som hører til den artsrike familien nattfly (Noctuidae). De er middelsstore, gule, brungule eller lysebrune nattfly, frambeina kan ha påfallende hårdusker. Én art, Xanthodes albago, forekommer i Sør-Europa. Noen klassifikasjoner fører slekten Xanthodes til familien båtspinnere (Nolidae).
Brandon Maxwell
Han representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det amerikanske landslaget.
Sykling under Middelhavslekene 1967
Sykling under Middelhavslekene 1967. Sykling var en av flere sporter under de femte middelhavslekene ble arrangert i Tunis i Tunisia i perioden 8. til 17. september 1967. Det var fjerde gangen som sykling var med på programmet under Middelhavslekene. Det var tre øvelser, kun for menn. Italia ble beste nasjon, de vant alle tre gullmedaljene.
Slaget ved Ettak
Slaget ved Ettak på Västergötland, vest for sjøen Vättern, var en mindre trefning mellom svenske og danske styrker i 1277 hvor danskene led nederlag.
Valdemar Birgersson hadde alliert seg med den danske kong Erik Klipping i kampen mot sin bror Magnus Ladulås i 1277. Året før hadde Magnus Ladulås og Erik Klipping blitt uenige, og grunnen var antagelig at Erik mente å ha et krav for å ha gitt hjelp mot Magnus’ opprørske bror Valdemar. Hjelpen ble verdsatt av Erik til 6000 mark sølv. Magnus bestred dette kravet da han anså at han hadde rett til et avdrag for de danske soldatenes herjinger da de trakk seg ut av Sverige. Denne uenigheten førte deretter til åpen krig da Magnus i 1276 herjet i Halland og videre ned i Skåne. Da han møtte en dansk hær under ledelse av marsken Uffo trakk han seg raskt tilbake.
Året etter marsjerte Erik Klipping inn i Småland som et svar på de svenske herjingene. Da han ikke møtte motstand ble den danske hæren mer overmodig og gikk inn i Västergötland. Ved påske kom en svensk styrke på 200 ryttere til for å drive danske tilbake. Hærførere var ridderne Ulf Karlsson, Peder Porse og Offe Diver. De kom over danskene, ledet av Bengt av Alsø og Palne Vit, da disse hadde slått leir ved Ettak. Danskene satt og spiste da svenskene overfalt dem. Med stor kraft trengte svenske overraskende inn i den danske leiren. Danskene fløy forvirret rundt og lette etter sine våpen. Bengt av Alsø klart å ta seg ut på egen hest, men Palne Vit ble tatt til fange.
Svenskene tok mange fanger som etterhvert ble sluppet fri senere etter å ha sverget riddered på aldri å komme tilbake til Sverige. Det er mer riktig å kalle det et voldsomt overfall enn et regulært slag da danskene knapt maktet å gjøre motstand. Sammenstøtet hadde heller ingen betydning for krigens utvikling da danskekongen senere utrustet en ny og større hær som herjet i Västergötland på senåret 1277. Til sist led antagelig Erik nederlag ettersom han trakk seg tilbake. Senere forhandlinger under Freden i Laholm i begynnelsen av 1278 førte til at Erik senket sine krav med 2000 mark sølv.
Drageid kapell
Byggverket er i tre og har 90 plasser. Det har en form som minner om en hvelvet båt.
Storbritannia under EM i friidrett 1938
Storbritannia deltok med 35 utøvere under EM i friidrett 1938 som ble arrangert for menn 3.–5. september 1938 i Paris og for kvinner 17.–18. september 1938 i Wien. Storbritannia tok åtte medaljer under mesterskapet.
Stue
Stue er et oppholdsrom i et større bolighus.
Stuer som rom i større våningshus
På herregårder og blant velstående borgere i byene ble det oppført våningshus som kunne være langt større enn vanlig på landsbygda, og som kunne avvike betydelig fra lokal byggeskikk, ofte påvirket av forbilder i utlandet. I slike miljøer ble det etter hvert innført mer differensierte husplaner med separate rom for mange formål. Det ble tidlig utskilt egne kjøkken, og senere kom også spisestuer og soverom. Mange rom fikk sammensatte betegnelser med -stue eller -kammer som siste ledd, for eksempel ammestue og fruerstue.
Hustypene i øvre samfunnsskikt påvirket også folkelige byggeskikker i by og bygd, og i løpet av 1800-årene ble det også på bygdene vanlig å bygge større hus med differensierte planer. Mange funksjoner ble da flyttet ut av stuerommet som tidligere hadde vært «allrom» for opphold, matlagning, måltider, hvile, sosialt samvær og søvn. I borgerlige miljøer ble stuerommene ytterligere differensiert etter formål, og i fornemme hus eller leiligheter kunne det finnes mange stuer på rad, med navn som spisestue, dagligstue, hagestue og herreværelse eller røkeværelse. Det viktigste oppholdsrommet kunne bli kalt salong, et navn som fremdeles er mye brukt, ikke minst som betegnelse på det settet av møbler som er vanlig i stuer.
I hus og leiligheter med god plass kan det fortsatt finnes mange typer stuer:
Navnene henger sammen med disse stuetypenes funksjon. For eksempel dominerer TV-apparatet i TV-stuen osv. Imidlertid har ikke alle bygninger areal nok til mange typer, og mange må greie seg med én stue.
Dongxiang (Fuzhou)
Dongxiang (kinesisk: 东乡县; pinyin:  Dōngxiāng Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Fuzhou.
Befolkningen var på 408,685 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Peder Sørensen
Sørensen gav ut selvbiografien Nød og Hjælp i 1860 og sangsamlingen Min Troes Vidnesbyrd i 1852. I Norsk Salmebok er han representert med de to første versene i salmen «Brødre og søstre, nå skilles vi ad»
David Leggio
David Leggio (født 31. juli 1984) er en amerikansk ishockeyspiller.
Han representerte USA under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det amerikanske landslaget.
Assur (person)
Assur var ifølge Bibelen en sønn av Sem. Han har blitt regnet som stamfar til assyrerne, og navnet Assyria sies å komme fra hans navn.
Verdenscupen i alpint 1977/78
Sesongen 1977/1978 i verdenscupen i alpint startet 7. desember 1977 i Val-d’Isère, og ble avsluttet 19. mars 1978 i Arosa. Det ble arrangert 23 renn for herrene (8 utfor, 7 storslalåm, 7 slalåm). For damene ble det arrangert 22 renn (7 utfor, 8 storslalåm, 7 slalåm). I tillegg ble det arrangert et renn i parallellslalåm, som bare talte i nasjonscupen.
Sesongens høydepunkt var VM i Garmisch-Partenkirchen.
Wu (region)
Wu (kinesisk: 吳), som omtrent dekker seg med det som er blitt hetende Jiangnan, er en særpreget kulturregion sør for Yangtzefloden, rundt Suzhou i provinsen Jiangsu, og såvidt innen i Zhejiang-provinsen i Kina. De to største byene i Wu-regionen i dag er Shanghai og Hangzhou. De fleste innbyggere taler Wu-språket, et kinesisk språk.
Den første staten Wu ble opprettet i siste del av Zhou-dynastiet. Det ble ansett av kineserne i staten Xhou som et fremmed rike. Det ble et meget viktig rike mot slutten av Vår- og høstannalenes periode.
Etter dette var det flere ganger egne Wu-riker.
Byen Suzhou (også kalt Wu) har tradisjonelt vært Wu-rikenes hovedstad. Dialekten i Suzhou betraktes vanligvis som standardformen for wu-språket.
Izaak Walton
Izaak Walton (født ca. 9. august 1593, død 15. desember 1683) var en engelsk skribent som skrev flere biografier, men er mest kjent for boken The Compleat Angler – Den fullendte sportsfisker, som tilsynelatende er en rettledning i sportsfiske, men består av mye annet: en meditasjon over livet, fritiden og fornøyelser. Den kom i gjentatte nyutgivelser og ble stadig utvidet.
Biografi
Walton ble født ved Stafford; i dåpsregisteret ble farens navn oppgitt som Gervase. Faren var vertshusholder og eide et gjestgiveri, men døde før Izaak var tre år gammel. Moren giftet seg deretter med en annen vertshusholder.
Han bosatte seg i London hvor han begynte som jernvarehandler i en liten butikk i Thomas Greshams Royal Burse or Exchange i Cornhill. I 1614 hadde han en butikk i Fleet Street, to dører vest for Chancery Lane i sognet til kirken St Dunstan-in-the-West. På omtrent denne tiden ble venn med poeten John Donne, den gang sogneprest i sognekirken.
Waltons første hustru var Rachel Floud (gift desember 1626), en slektning av erkebiskop Thomas Cranmer. Hun døde i 1640, og han giftet seg snart på nytt med Anne Ken – den pastorale Kenna i The Angler's Wish, stesøster av presten Thomas Ken, senere biskop av Bath og Wells.
Etter rojalistenes nederlag i slaget ved Marston Moor trakk Walton seg tilbake fra sine forretninger. Han slo seg ned i nærheten av sitt fødested i Stafford hvor han hadde kjøpt noe land. Ved 1650 bodde han på nytt i Clerkenwell. Den første utgaven av hans berømte bok The Compleat Angler ble utgitt i 1653. Hans andre hustru døde i 1662 og ble gravlagt i Worcester-katedralen hvor det er et monument til hennes minne. En av hans døtre giftet seg med dr. Hawkins, en prebende (en form for pastorat) av Winchester.
Sportsfiske
De siste førti år av sitt lange liv synes han å ha tilbrakt med meningsfylt fritid. Han besøkte hos framstående geistlige og andre som også likte sportsfiske, skrev biografier om beslektede åndsmennesker, og samlet stoff til sin berømte avhandling. Etter 1662 fant han et hjem i nærheten av Farnham-slottet sammen med George Morley, biskop av Winchester, som han dedikerte sine verk til (George Herberts liv og Richard Hookers liv), og fra tid til annen besøkte han Charles Cotton ved dennes fiskerhus ved elven Dove i Midt-England. Han døde i sin datters hus i Winchester, og ble gravlagt i Winchesterkatedralen. Det er karakteristisk for hans vennlige natur at han etterlot sin eiendom ved Shallowford til sin hjembys fattige.
Walton var den første som tilla naturen en sentral rolle i sportsfisket. Han koblet naturen til fisketuren med betraktninger som: «Gjedden er en ensom og melankolsk, men også modig fisk. Melankolsk fordi den alltid svømmer eller står og sturer alene; den går aldri i stim, slik morten og de fleste andre fisk. Modig, fordi den ikke flykter for en skygge, slik andre fisk gjør.»