cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gianni Versace
Versace ble skutt ned og drept 15. juli 1997 utenfor sitt hjem i Miami Beach i Florida. Åtte dager senere ble den mistenkte funnet død i et båthus i Miami etter å ha tatt sitt eget liv. Versaces moteimperium, som ved hans død var verdt 807 millioner dollar, styres i dag av hans søster Donatella Versace.
Kunståret 1448
Kunståret 1448 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1448.
Dødsfall
1448 in art
Jos van Emden
Jos van Emden (født 18. februar 1985) er en profesjonell landeveissyklist fra Schiedam i Zuid-Holland, Nederland. Han er siden 1. september 2008 en del av Rabobanks lag.
Van Emdens profesjonelle karriere begynte i 2006 da han ble en del av Rabobank Continental Team. Han tok da både sammenlagtseieren under Roserittet og i U23-klassen under Triptyque des Barrages. Videre vant han blant annet også 4. etappe av Normandie rundt, 1. etappe av Tour du Loir-et-Cher og både prologen og den første etappen av Grand Prix Tell.
Under verdensmesterskapet i landeveissykling som ble avholdt i Salzburg, Østerrike tok han en 7.-plass i landeveisrittet og en 22.-plass i temporittet i U23-klassen. På slutten av sesongen brakk han nøkkelbenet da han falt under trening.
I 2007 vant han proffrittet Münsterland Giro, tok en tredjeplass i landeveisrittet for U23 og en annenplass i temporittet under det nederlandske mesterskapet. Van Emden vant året etter 8. etappe under Tour de Normandie, 1. etappe under Rhône-Alpes Isère Tour og den 5. etappen under Vuelta Ciclista a Leon.
Han debuterte i de store tour'ene i 2009, da han deltok i Giro d'Italia. Han endte på 166.-plass sammenlagt mens Denis Mensjov som var Rabobanks kaptein vant. Van Emden bidro som hjelperytter til den seieren.
Karen Holtsmark
Karen Kristine Holtsmark (født 11. november 1907 i Ås, død 7. mars 1998 i Oslo) var en norsk maler.
Bakgrunn
Karen Holtsmark tilbrakte store deler av sin barndom på slektsgården Holtsmark i Sylling i Lier. Der fikk hennes kunstneriske talent gode vekstvilkår; de eldre familiemedlemmene på gården var opptatt av tegning, veving og maling. Som nittenåring reiste hun til Paris for å gå på tegneskole og lære fransk.
Den formelle kunstutdannelsen startet i tekstilklassen på Statens kunst- og håndverksskole, hvor hun fordypet seg i billedvev-teknikken. I 1927 gikk hun over til malerklassen på Statens kunstakademi, som elev av Axel Revold.
Etter utdannelsen hadde hun flere studieopphold i utlandet, blant annet i Frankrike, Sovjetsamveldet og Italia.
Kunstnerisk virke
Holtsmark var en av få norske kunstnere som våget å ta deler av surrealismens ideer og program inn i sin kunst. I 1935 ga en kritiker henne valget mellom å gå surrealismens eller kunstens vei. Som modernist valgte hun begge deler.
I 1932 deltok hun på gruppeutstilling i Kunstnerforbundet med de unge radikale malerne Bjarne Rise, Johannes Rian og Vilhelm Bjerke-Petersen.
Det var særlig årene 1934–1935 hun fikk sitt gjennombrudd som modernist, ved at hun stilte ut malerier i et modernistisk formspråk. Hun deltok blant annet på en stor kubisme/surrealisme-utstilling i København i 1935, og skrev artikler i kunsttidsskriftet Konkretion. Arbeidsmåten hennes forutsatte at underbevisstheten bearbeidet motivet, noe som brakte fram spennende form- og farge-elementer i bildene.
Som kunstner har Holtsmark vært knyttet til den moderne radikalismen, politisk såvel som kunstnerisk. I Konkretion skrev hun i 1935:"«Vi vil skape våre billeder i de former vi har i oss selv, ikke i de gjengse kjente former som fortidens malere har skapt. Da vil hver form og hver linje leve sitt eget liv og gi oss budskap om noe som vi ellers ikke vilde ha anelse om»."Hun sluttet å male rundt 1970, men fortsatte sitt samfunnsengasjement som politisk aktivist. Hun arbeidet som frivillig med distribusjon av avisen Klassekampen fra den ble dagsavis i 1977, og fortsatte med avisombæringen til hun var over 80 år.
«Mennesket og vilkårene» (1935)
Hovedverket «Mennesket og vilkårene» fra 1935 er konsekvent gjennomført og strengt holdt i flaten og med sterke farger. Verket ble innkjøpt av Nasjonalgalleriet.
«Solens gang» (1965)
Hennes største offentlige oppdrag var en stor billedvev til Stortinget s vandrehall, med tittelen «Solens gang» (1959–1965), som Else Halling vevde. Arbeidet skulle ifølge Holtsmark tolke «naturkreftene: sol – regn – hav – fjell – regnbue, og i midten mennesket med kornet som skal samle det hele». I 2005 ble «Solens gang» tatt ned fra Vandrehallen og erstattet med billedveven «Landskap» av Sissel Blystad. Årsaken til utskiftningen var at «Solens gang» med årene hadde blitt sterkt falmet og ikke lenger fremstod som det opprinnelige verket.
Andre arbeider
Holtsmarks arbeider er representert i Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Bergens Billedgalleri, Lillehammer Bys Malerisamling samt i betydelige privatsamlinger.
Familie
Hennes far, Gabriel Gabrielsen Holtsmark, var fysiker og hennes mor, Margrethe Weisse, var lærerinne. Karen Holtsmark var søster av filologen Anne Holtsmark (1896–1974), overingeniør Bernt Holtsmark (1899) og Marie Holtsmark (1902-?).
Aviva Stadium
Aviva Stadium er et flerbruksstadion i Dublin, Irland. Det er oppkalt etter forsikringsgiganten Aviva, som sponser driften. Det ble bygget på stedet der tidligere Lansdowne Road (irsk: Bóthair Lansdúin) lå, mens stadionet blir kjent som Dublin Arena under UEFA-kamper. Stadionet har en kapasitet på 51 700 tilskuere.
I 2011 ble Europaligafinalen spilt på Aviva Stadium.
Kong Frederik
Kong Frederik kan vise til flere dansk-norske konger:
Kong Frederik kan også vise til flere senere konger av Danmark:
Robert Schneider
Robert Peter Schneider (født 9. mars 1971 i Cape Town i Sør-Afrika) er en amerikansk musiker som var medstifter av musikkollektivet Elephant Six sammen med William Cullen Hart og Bill Doss fra Olivia Tremor Control og Jeff Mangum fra Neutral Milk Hotel.
Schneider ble født i Cape Town i Sør-Afrika, men da han var liten flyttet familien hans til Ruston i Louisiana. Schneider ble venn med Mangum, Hart og Doss i Louisiana, og han oppdaget og begynte med musikk sammen med dem. Etter high school flyttet Schneider til Denver i Colorado for å gå på college. Han møtte Hilarie Sidney der, og giftet seg senere med henne. Med noen andre musikere dannet de indiebandet «The Apples» (senere The Apples in Stereo).
Schneider har flere soloprosjekter, blant andre Marbles og Orchestre Fantastique.
The Apples in Stereo
Album
EP-er / Singler
Samlinger
Marbles
Album
Singler
Kong Christian
Kong Christian kan vise til flere dansk-norske konger:
Robert Schneider
Orchestre Fantastique
Album
Benedicte Bendiksen
Benedicte Sukai Faal Bendiksen (født 1982) er en norsk programleder.
Bendiksen vant Programlederjakten 2007 på NRK, var programleder for P3tv live og VG-lista Topp 20 i 2007. Hun ledet VG-lista Topp 20 på Rådhusplassen. I 2009 var hun programleder for Amandusfestivalen, og deltok i Zebra Grand Prix. I 2010 ble Bendiksen programleder i Supernytt på NRK Super. Under TV-aksjonen 2017 ledet hun en to timer lang sekvens som innledet TV-sendingen på aksjonsdagen.
Unni Straume
Unni Straume (født 2. oktober 1955 i Fiksdal) er en norsk filmskaper.
Straume var professor ved Den norske filmskolens regilinje fra 2005, inntil hun i 2008 gikk av i protest mot at skolen fremmet film som håndverk og ikke kunst. Straume ble i 2009 hyret inn i det dansk-norske filmselskapet Zentropa og umiddelbart fikk VIP-stipend (Vekst i Prosjekt) fra Norsk filminstitutt. Hennes selvbiografiske remake.me blandet hjemmevideo og arkivfilmer. Den ble først vist på Filmfestivalen i Haugesund i august 2014 og ble nominert i kategoriene klipp og musikk til Amandaprisen 2015.
658 Asteria
658 Asteria er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Koronis. Den ble oppdaga den 23. januar 1908 av August Kopff fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Asteria fra gresk mytologi.
Charopus
Charopus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller. En art, Charopus graminicola er registrert i Norge.
Disse billene har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Hodet med de noe utstående fasettøynene er like bredt som brystet. Antennene er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Dekkvingene hos de nordiske artene med en spredt lys oppstående behåring, sammen med en finere liggende behåring. Den er kort, men lett å se (krever forstørrelse). Brystskjoldet er smalere i bakkanten enn på midten. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettelse litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.
Kunståret 1449
Referanser
1449 in art
Versace
Bakgrunn
Selskapet ble grunnlagt i Milano i 1978 av Gianni Versace. Søsteren Donatella og broren Santo ble også en del av selskapet. Etter mordet på Gianni Versace i 1997 tok Donatella, tidligere visepresident i selskapet, over som creative director, og Santo tok over som daglig leder (CEO). 50 % av selskapet ble gitt til Giannis niese, Allegra Versace, som hun kunne benytte da hun ble 18 år gammel.
David Hamilton Jackson
David Hamilton Jackson (født 28. september 1884 på Estate East Hill, St. Croix, Dansk Vestindia, død 30. mai 1946) var en dansk lærer, journalist, politiker og dommer. Han stod i spissen for den første organisering av svart landarbeidere i en fagforening i Vestindia. Fagforeningen Labour Union oppnådde med fredelige midler å få en vesentlig forbedring av plantasjearbeidernes levekår gjennom en lovlig arbeidskamp. Etter sin død i 1946 ble han omtalt som Black Moses (den svarte Moses).
Kritikk av arbeidsforholdene på St. Croix
Jacksons politiske engasjement startet med leserinnlegg i Frederiksteds avis Westend News med kritikk av mindre forhold, slik som forholdene på et lokalt sykehus. Kritikken økte til å bli en mer generell kritikk av arbeidsforholdene for den svarte befolkningen på St. Croix og han startet med å holde foredrag på øya med tema som The Rights of Natives. Guvernøren Lars Christian Helweg-Larsen ble personlig angrepet av kritikken og Jackson fikk flere bøter for ærekrenkelser.
På hans foredrag ble det samlet inn penger slik at han kunne reise til København for å snakke med en minister. Våren 1915 reiste han til København via New York, hvor han samlet støtte fra utflyttede vestindere.
Under hans to måneder lange opphold i København, fra 13. mai til 22. juli holdt han en rekke foredrag rundt om i landet på høyskoler og offentlige plasser. Jackson høstet stor sympati fra forskjellig hold, blant annet fra Hans Nielsen som var en representant for Socialdemokratiet i Rigsdagen. Etter innsats fra Hans Nielsen fikk Jackson treffe finansminister Edvard Brandes hvor han la frem sine klager. Jackson fikk totalt to møter med finansministeren og oppnådde noen usikre løfter om gunstigere forhold, samt opphevelse av loven som krevde kongelig privilegium for å drive pressevirksomhet i Dansk Vestindia.
I tillegg til å holde foredrag, brukte Jackson tiden til å sette seg inn i den danske arbeiderbevegelsens historie, streikerett og jord- og skattespørsmål.
Streik på sukkerplantasjene
Ved hjemkomst til St. Croix 11. september 1915 hadde Jackson med seg en trykkpresse som var innkjøpt på hans stopp i USA. Jackson opprettet avisen The Herald og første nummer ble utgitt 29. oktober 1915.
Måneden etter opprettet Jackson fagforeningen Labour Union og etter kort tid var de fleste sukkerplantasjearbeiderne på St. Croix organisert. Opprettelsen av fagforeningen og dens sterke oppslutning gjorde plantasjeeierne bekymret, da de fryktet en gjentagelse av opprøret i 1878. Plantasjeeierne sendte et telegram til Danmark hvor de meddelte at Jacksons agitasjon var så alvorlig at militær assistanse var nødvendig. Telegrammet kom i samme periode som Danmark var i forhandlinger med USA om en amerikansk overtagelse av øygruppen og den danske regjering fant det derfor formålstjenelig å sende krysseren Valkyrien over til Dansk Vestindia. Etter en måneds overfart kom krysseren frem 10. desember 1915 med 230 mann ombord.
Labour Union fremsatte i midten av januar 1916 et lønnskrav til koloniadministrasjonen som videresendte dette til plantasjeeiernes nyopprettede forening, Planters Association. Lønnskravene ble avvist og 24. januar ble stort sett alt arbeid på St. Croix stanset. Guvernør Lars Christian Helweg-Larsen nektet å ha noe med Jackson å gjøre og forhandlingene stoppet opp. Etter å ha streiket i en måned og to dager inngikk partene et forlik.
Salg av Dansk Vestindia til USA
Da salgsforhandlingene nærmet seg slutten skiftet Jackson mening, og gikk fra å være motstander av et eventuelt salg av Dansk Vestindia til å være en klar tilhenger av amerikansk overtagelse. Han organiserte to uoffisielle avstemninger i midten av august 1916 som begge viste flertall for salg av øyene til USA.
Etter salget av Dansk Vestindia ble Jackson som journalist, politiker og dommer et fremtredende medlem av lokalsamfunnet på St. Croix. Etter sin død i 1946 ble han omtalt som Black Moses (den svarte Moses).
1. november hvert år feirer De amerikanske Jomfruøyer Liberty Day som er tilegnet Jackson for hans kamp for pressefriheten. Dagen omtales også som David Hamilton Jackson Day (David Hamilton Jackson-dagen).
Kong Øystein
Kong Øystein kan vise til flere norske konger:
Årøysund
Årøysund er et tettsted og en grunnkrets på Nøtterøy i Færder kommune i Vestfold. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. Årøysund ligger på den sørøstre delen av Nøtterøy, og grenser til grunnkretsene Oterbekk i nord og vest, samt Torød i sør.
Årøysund tilhører det administrative delområdet Torød. Årøysund er et sommersted og bærer følgelig preg av at deler av bebyggelsen kun benyttes til fritidsbruk og er lite i bruk i vinterhalvåret.
Geografi
Navnet kommer fra det trange sundet som går mellom Nøtterøy og Nordre Årøy. Hjertet av Årøysund kan fra gammelt av sies å være området rundt ærverdige Sand Gård og i nyere tid Kommunebrygga. Disse stedene ligger tett opp mot Nordre Årøy og stedet der sundet er på sitt smaleste.
En anelse lenger sør i grunnkretsen Årøysund finner vi Middelborg, dette navnet karakteriserer den delen av Nøtterøy som ligger mellom Nordre- og Søndre Årøy. I den nordre delen av Årøysund ligger Rønningen. På grunn av Geiteskjærs nære tilknytning til stedet vil mange også regne dette for å være en del av Årøysund.
Kommunebrygga er selve midtpunktet i tettstedet og grunnkretsen Årøysund, og har vært en sentral nerve i transport langs sjøveien til og fra Årøysund gjennom flere årtier. Stedet ligger like overfor Nordre Årøy. Fylkesvei 309 ender ved Kommunebrygga.
Haarklous plass
Haarklous plass (1–19, 2–10) er en parkmessig opparbeidet plass på Torshov i bydel Sagene i Oslo.
Plassen er 6,8 dekar (4,9 øst for Kyrre Grepps gate, 1,9 på vestsiden), langstrakt og avgrenses av blokker på begge sider av plassen, Nordkappgata i vest og Edvard Griegs allé i nord. Kyrre Grepps gate skjærer gjennom plassen. Sigurd Lies gate ender i plassens sydøstlige hjørne.
Grønn rute passerer plassen.
Plassen har gitt navn til et stoppested på busslinje 30.
Wrexham
Wrexham (walisisk: Wrecsam) er en industriby i det nordlige Wales. Den er kjernen i grevskapsdistriktet Wrexham. Omkring en tredjedel av innbyggerne i distriktet bor i selve Wrexham by.
Byen var tidligere et av de tyngst industrialiserte områdene i det nordlige Wales, med teglsteinsproduksjon, stålverk og mange kullgruver. Alt dette er nå nedlagt, og det enorme jernbanenettverket i og rundt byen ble fjernet i 1960-årene. Mange ønsket etter det å flytte vekk fra byen, men på grunn av mangelen på arbeidsplasser og mange boliger på markedet var det umulig å finne nok kjøpere som var villige til å betale akseptable priser. Byen gikk derfor inn i en økonomisk krise.
Den negative trenden ble til en viss grad snudd i løpet av 1990-årene, gjennom programmer som gav støtte til lettere industri som etablerte seg i området. Store områder som var skadet av kullgruvedrift har blitt satt i stand som industriiområder.
Byen har fortsatt noen av de fattigste områdene i Wales, som bydelen Caia Park. I 2003 brøt det ut opptøyer der da lokale ungdommer angrep kurdere som de mente fikk urettferdige fordeler. Da politiet ankom ble det kastet brannbomber mot dem. North Wales Police fikk i ettertid svært god omtale for sin håndtering av situasjonen, mens politikere fortsatt er under kritikk fordi mange mener at prosjekter for å bedre forholdene i bydelen ikke har tatt tak i en del grunnleggende fattigdomsproblemer.
Kultur
Fotballklubben Wrexham AFC spiller i den engelske ligaen Football League Two. Llanelli Scarlets er en av de fire profesjonelle rubgyklubbene i Wales som spiller i Celtic League.
Det nasjonale Eisteddfod ble arrangert i Wrexham i 1888, 1912, 1933 og 1977. En uoffisiell Eisteddfod ble holdt der i 1876.
Det nyeste kollegiet til University of Wales, North East Wales Institute of Higher Education (NEWI), ligger i Wrexham.
Shrewsbury
Shrewsbury (walisisk: Amwythig) er en markedsby i Shropshire, England. Den er administrasjonsby både for grevskapet og for distriktet Shrewsbury and Atcham, og ligger ved elven Severn omkring 15 km øst for grensen til Wales. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 71 715 innbyggere.
Shrewsbury ble opprettet på 800-tallet og fikk charter som markedsby i 1189. Den har i stor grad en uendret middelaldersk gateplan med over 660 bevaringsverdige bygninger, inkludert flere eksempler på bindingsverk fra 1400- og 1500-tallet. Shrewsbury Castle, en festning i rød sandtein, og Shrewsbury Abbey, et tidligere kloster tilhørende benediktinerordenen, ble grunnlagt henholdsvis i 1074 og 1083 av den normanniske jarl av Shrewsbury, Roger de Montgomery. Byen har historisk vært et senter for ullhandelen og ølbrygging. Hagebruk er fortsatt populært, og Shrewsburys blomstershow er et av de største hage- og blomsterbegivenheter i England.
Da Shrewsbury ligger rundt 14 km øst for grensen mot Wales, har byen fungert som det kommersielle senteret for Shropshire og midtre Wales med detaljsalg i over 299 millioner pund årlig og har lettindustri og distribusjonssentre, som Battlefield Enterprise Park, i utkanten. Gjennomgangsveiene A5 og A49 krysses nær byen, og fem jernbanelinjer møtes ved Shrewsburys jernbanestasjon.
Historie
Byen ble grunnlagt på 800-tallet, og ble på grunn av ullindustrien en rik og viktig by gjennom senmiddelalderen. Elven var en viktig faktor i dette, fordi den tillot rask transport av varer.
I 1403 ble slaget ved Shrewsbury utkjempet utenfor byen, på et sted som nå er kjent som Battlefield («slagmarken»).
Shrewsbury ble i liten grad endret av den industrielle revolusjon, til tross for nærheten til den moderne industrien i Coalbrookdale og Ironbridge.
Severdigheter
I byens sentrum er middelalderens gatenett i stor grad bevart, med mange trange gater og smug. Mange av smugene er kjent som shuts, fordi det tidligere ble stengt (shut) på natten.
Flere puber har vært i drift gjennom århundrer, blant annet Golden Cross fra 1428 som er byens eldste pub, Dun Cow of King's Head.
Midt i byen ligger The Quarry, som er en stor park ved elven. Byen er kjent som «blomsterbyen», og denne parken er et av stedene hvor man kan se hvorfor den har fått dette kallenavnet. Shrewsbury Flower Show er en av de største årlige blomsterfestivalene i Storbritannia. Den har vært avholdt i midten av august siden siste halvdel av 1800-tallet, og trekker mer enn 100 000 besøkere hvert år.
De tre viktigste museene er Rowley's House, Shrewsbury Castle (med Shropshires regimentsmuseum) og Colehams pumpestasjon. Det er også en rekke gallerier og antikvitetsbutikker i byen.
Det katolske Shrewsbury bispedømme har sete i byen, med katedralen Vår Frue kristnes hjelp og St. Peter av Alacantara.
Cadfael
Cadfael (uttales /ˈkad.vail/, eller «CAD-vile») er en fiktiv detektiv i en bokserie og tilsvarende filmer av Edith Pargeter (som skrev under psevdonymet «Ellis Peters») som har forbindelse til Shrewsbury. Cadfael er en benediktinermunk og urtespesialist ved Shrewsbury Abbey i Shrewsbury. Cadfael er waliser hvis fulle navn er Cadfael ap (sønn av) Meilyr ap Dafydd og ble født i mai 1080 i Trefriw, Gwynedd (Nord-Wales). Han er tidligere korsfarer med mye blod på hendene, og ble munk for å «rense hendene».
Vennskapsbyer
Shrewsbury har følgende vennskapsbyer:
Vennskapsforbindelsen er inspirert av det faktum at poeten og soldaten Philip Sidney, gammel elev av skolen i Shrewsbury, ble dødelig såret i den nederlandske byen i 1586. Mot slutten av andre verdenskrig gjorde daværende borgermester i Shrewsbury, Harry Steward, som til gjengjeld ble gjort til æresborger av Zutphen, en appell for sende brukte klær, verktøy, sengetøy og andre nødvendigheter som hjelp for byens gjenoppbygging etter Nazi-Tysklands okkupasjon og krigsødeleggelser.
Det har vært forhandlinger i 2009 om opprett forbindelser med Bayreuth i Tyskland.
Jørgen Amdam
Jørgen Einar Amdam (født 29. april 1945 i Ørskog) er en norsk skolemann og lokalpolitiker som representerer Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Volda i perioden 2015 - 2019.
Amdam er utdannet ved Norges landbrukshøgskole til jordskiftekandidat (1970) og dr.scient. (1974). Han ble tilsatt ved Høgskulen i Volda og Møreforsking i 1973 og utnevnt til professor i samfunnsplanlegging i 1994. Han var rektor ved Høgskulen i Volda i åra 2007-2011. Han er særlig kjent for sine studier innen organisasjonsteori og regional politikk.
Paranaíba (elv)
Rio Paranaíba er ei elv i Brasil, og danner grensen mellom delstanene Minas Gerais og Goiás. Den oppstår i 1.148 meters høyde i fjellområdene i Minas Gerais, og renner vestover til den munner ut i elven Paraná. Paraná er en av de største elvene i Latin-Amerika, og renner sammen med Rio Paraguai lengre sør, i Argentina.
Irja Thorenfeldt
Irja Thorenfeldt (født 26. august 1948) er en norsk forlagsredaktør, knyttet til Aschehoug.
I 1979 ble hun forlagssjef for barnebokavdelinga. I 2011 ble Sverre Henmo forlagssjef, og Thorenfeldt er pr 2015 hovedkonsulent.
Acanthopsyche atra
Acanthopsyche atra er en sommerfugl som tilhører familien sekkspinnere (Psychidae). Den er funnet nord til Nordland i Norge og er kanskje den vanligste sekkspinneren her til lands. Hannen har velutviklede vinger og fjærformede antenner, hunnen er larvelignende og svært redusert, med stor, sekklignende kropp og bein og antenner redusetre til korte stumper.
Utseende
Hannen er en middelsstor (vingespenn 16-19 millimeter), nokså kraftig, ensfarget gråsvart sekkspinner. Antennene er bredt fjærformede og nesten halvparten så lange som forvingene. Kroppen er svart og kledt med utstående hår som gir den et piperenser-aktig utseende. Vingene er nokså tynt skjellkledte. Hunnen er blek, sekkformet (nokså uformelig), 9-12 millimeter lang. Den er ganske larvelignende, antenner, fasettøyne og bein er sterkt reduserte. Larven lever i en sylindrisk larvesekk som er 17-22 millimeter lang og kledt med planterester.
Levevis
Det er en varmeelskende art som forekommer på solvarme steder, både i skog og i mer åpne områder. Larvene lever mest på røsslyng (Calluna vulgaris) men også på gress og andre planter. Utviklingen tar to år. Et uvanlig trekk ved denne arten er at eggene kan overleve å gå gjennom en fuglemage dersom hunnen blir spist, og klekke når de kommer ut med fugle-avføringen. Hannene flyr i juni-juli og leter opp de ikke-flyttbare hunnene som sender ut feromoner, til dette har de god hjelp av sine fjærformede antenner. Hunnen forlater vanligvis ikke larvesekken, men legger sine egg og dør inne i denne.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa og Sibir. I Norge er den en av de vanligste sekkspinnerne og er funnet nord til det sørlige Nordland.
Paul Martens
Paul Martens (født 26. oktober 1983 i Rostock) er en tysk syklist som var profesjonell fra 2006 til 2021.
Paul Martens ble allerede i 2001 tysk juniormester i lagforfølgelse på bane. I 2005 ble han tysk U23-mester på tempo. Deretter syklet han fra august for T-Mobile Team som stagiaire, men fikk imidlertid ingen kontrakt den følgende sesongen. Han ble i stedet en del av det nederlandske profesjonelle kontinentallaget Skil-Shimano. Sin første profesjonelle seier fikk han i 2006 med en etappeseier i Luxembourg rundt. Fra 2008 fikk han kontrakt med det nederlandske laget Rabobank.
Paul Martens gikk på idrettsskolen i Frankfurt an der Oder. Fra 2004 til 2006 bodde og trente han i Freiburg im Breisgau. Siden 2007 bor Martens i Maastricht.
Godfrey Bloom
Godfrey Bloom (født 22. november 1949 i London) er en britisk politiker som representerer Yorkshire og Humber i Europaparlamentet for United Kingdom Independence Party (norsk: Storbritannias Uavhengighetsparti). Han ble først valgt i 2004, før han ble gjenvalgt i 2009.
Før Bloom ble aktiv politiker jobbet han som økonom.
Europaparlamentsmedlem
I 2004 ble Bloom valgt som medlem av Europaparlamentet for valgdistriktet Yorkshire og Humber som representant for United Kingdom Independence Party. Bloom ble dermed den første UKIP-politikeren som ble valgt inn fra dette valgdistriktet noensinne.
Bloom om klimaendringer
Bloom er en sterk motstander av teorien om menneskeskapt global oppvarming. Rett før FNs klimakonferanse 2009 sa Bloom: «Menneskeskapt global oppvarming er ikke noe annet enn en hypotese som ikke er basert på fakta. » Han fulgte opp i Europaparlamentet med å si at «Som uavhengige forskere nå kan bekrefte blir kloden faktisk kaldere, og den har blitt kaldere siden 2002. Vi snakker om noe som ikke eksisterer», og stilte spørsmål ved om global oppvarming egentlig var et skalkeskjul for å kunne inndrive flere skatter og øke den politiske kontrollen over befolkningen.
Rett etter at klimakonferansen var avholdt talte han igjen i Europaparlamentet, og kalte hele ideen om global oppvarming for en «svindel».
Ved en senere anledning sammenlignet Bloom klimaskatter- og avgifter med den katolske kirkens avlatshandel i middelalderen.
Ein Volk, ein Reich, ein Führer
24. november 2010 ble Bloom kastet ut av Europaparlamentet etter å ha brutt ut «Ein volk, ein Reich, ein Führer» (norsk: Ett folk, ett rike, en fører) mens den tyske representanten Martin Schulz talte. Bloom sammenlignet hvordan EU brukte Euro-krisen til å øke sin egen makt med Nazi-Tyskland. Etter å ha blitt påkrevd å be Schulz om unnskyldning, kalte Bloom ham for en «udemokratisk fascist)». Han ble derfor bedt om å forlate Europaparlamentet av Europaparlamentets president, Jerzy Buzek. Bloom nektet og ble eskortert ut av sikkerhetsvaktene.
Senere samme dag la Bloom ut følgende uttalelse på sin egen nettside: «Faren min brukte fem år av sin ungdom på å slåss mot idealene til fascisten Schulz. Jeg trenger ikke å be om unnskyldning på vegne av min far eller meg selv for å ha fortalt sannheten».
Objectivism: The Philosophy of Ayn Rand
Objectivism: The Philosophy of Ayn Rand er en bok fra 1991 skrevet av Leonard Peikoff som omhandler ideologien til hans mentor Ayn Rand. Peikoff beskriver den som «den første omfattende erklæringen» av Rands objektivistiske filosofi. Boken baserer seg på en serie med foredrag som Peikoff holdt i 1976, og som Rand offentlig bifalt. Peikoff hevder at kun Rand var kvalifisert til å skrive den absolutte erklæringen av hennes filosofiske system, og at boken skulle bli ansett som en interpretasjon «av hennes beste lærling og utvalgte arving». Boken er bind nr. seks i «Ayn Rand Library»-serien redigert av Peikoff.
Innhold
Boken er inndelt i tolv kapitler. De første fem kapitlene dekker Rands syn på metafysikk og epistemologi, som hun anså som filosofiens grunnleggende grener. De resterende kapitlene omhandler Rands syn på etikk, politisk filosofi og estetikk. Hun mente selv at disse feltene var avstammet fra metafysikk og epistemologi. En epilog titulert «The Duel between Plato and Aristotle» diskuterer objektivismens historiefilosofi.
Den palestinske frigjøringsfronten
Den palestinske frigjøringsfronten (PLF) (arabisk: ) er en palestinsk militær gruppe som er utpekt som terrororganisasjon av Canada, EU og USA. Den ledes idag av Dr. Wasel Abu Yousef.
Objectivism: The Philosophy of Ayn Rand
Mottakelse
Peikoffs «ortodokse» tilnærming til Rands ideer har mottatt kritikk. Rand-forskeren Chris Matthew Sciabarra kalte Peikoffs tilnærming «ukritisk». Den ikke-ortodokse objektivist-filosofen David Kelley skrev at Peikoffs introduksjon til boken var basert på fadeser. I en anmeldelse for Library Journal kalte filosofen Leslie Armour Peikoff en «autorisert evangelist» og «offisiell fremviser» som var for «bundet til Rands ord» til å kunne skrive et godt forsvar for hennes ideologi.
Andre anmeldere kritiserte innholdet i Peikoffs synspunkter, ikke bare ortodoksheten ved hans tolkning av Rand. Den libertarianske skribenten David Ramsay Steele kalte Peikoffs anstrengelser «skjødesløse» og fylt med standpunkter som var «feilaktige, tomme eller banale». Filosofen Henry B. Veatch skrev at Peikoff burde ha «fulgt bedre med på samtidig akademisk filosofi», istedenfor å «kun dytte akademisk etikk til side».
Donald Knuth
Donald Ervin Knuth (født 10. januar 1938 i Milwaukee, Wisconsin, USA) er professor emeritus i informatikk ved Stanford University.
Han fikk mastergraden i 1960 ved Case Western Reserve University, og doktorgraden i 1963 ved California Institute of Technology, hvor han også ble professor. I 1968 ble han professor ved Stanford.
Han er mest kjent for flerbindsverket The Art of Computer Programming, som han fremdeles forfatter. Han utviklet også programmene TeX og Metafont som gjør det mulig og enkelt å skrive profesjonelt utseende artikler som krever matematiske formler.
Institutt for fredsforskning
Institutt for fredsforskning (engelsk: Peace Research Institute Oslo; PRIO) er et frittstående samfunnsvitenskapelig forskningsinstitutt i Oslo organisert som en privat stiftelse. Det ble grunnlagt i 1959 av Johan Galtung og en gruppe andre norske forskere. Galtung etablerte også tidsskriftet Journal of Peace Research, som redigeres ved PRIO. Siden 2005 har PRIO holdt til på den tidligere gassverktomta i Oslo.
Historie
En gruppe yngre norske samfunnsforskere med Johan Galtung i spissen tok initiativ til etableringen av Institutt for fredsforskning i 1959. I tillegg til Galtung var Ingrid Eide, Erik Rinde og Mari Holmboe Ruge sentrale i grunnleggelsen av Institutt for fredsforskning. Instituttet var opprinnelig en avdeling ved Institutt for samfunnsforskning, og ble et uavhengig institutt i 1966. Instituttet bidro til utviklingen av freds- og konfliktforskningen internasjonalt.
PRIO har vært ledet av: Johan Galtung (1959–69), Asbjørn Eide (1970, 1980-81), Helge Hveem (1971), Nils Petter Gleditsch (1972, 1977–1978), Kjell Skjelsbæk (1973–1974), Ole Kristian Holthe (1975–1976), Tord Høivik (1979–1980, 1984–1986), Marek Thee (1981–1983), Sverre Lodgaard (1986–1992), Hilde Henriksen Waage (konst. 1992–1993), Dan Smith (1993–2001), Stein Tønnesson (2001–2009), Kristian Berg Harpviken (2009–2017) og Henrik Urdal (fra 2017). Etter at Johan Galtung gikk av som direktør, ble instituttets leder i mange år valgt av staben for ett år av gangen. I 1986 ble dette endret slik at direktøren kunne sitte i to treårsperioder og fra 1993 i inntil to fireårsperioder. Torunn Lise Tryggestad er assisterende direktør. Leder for Centre for the Study of Civil War (CSCW) var Scott Gates (2003–2012).
PRIOs første styreleder var Erik Rinde (1966–79), direktør for Institutt for samfunnsforskning. Han ble etterfulgt av Torstein Eckhoff (1979–1986), Bernt Bull (1987–1994), Frida Nokken (1995–2000), Helge Pharo (2000–2003), Øyvind Østerud (2004–2006), Bernt Aardal (2007–2016), Åslaug Haga (2016–2020) og Trine Skei Grande (fra 2020).
659 Nestor
659 Nestor er en gresk jupitertrojan og ligger i L4-lagrangepunktet til Jupiter. Den har således noenlunde samme omløpstid og avstand til sola som planeten. Den ble oppdaga den 23. mars 1908 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Nestor fra gresk mytologi.
Institutt for fredsforskning
Forskning og finansiering
Instituttets mål er, i henhold til vedtektene, forskning om betingelsene for fredelige forbindelser mellom nasjoner, grupper og individer. Forskningen er tverrfaglig, med utgangspunkt i en rekke ulike disipliner innenfor samfunnsvitenskap og humaniora, inkludert statsvitenskap, sosiologi, sosialantropologi, psykologi, rettsvitenskap, geografi, historie, religionshistorie og filosofi. Resultatene av forskningen publiseres fortrinnsvis i fagfellevurderte akademiske tidsskrifter. Instituttets stab er og har alltid vært utpreget internasjonalt sammensatt, og arbeidsspråket har fra starten i 1959 i stor grad vært engelsk.
Institutt for fredsforskning finansieres hovedsakelig gjennom basisbevilgning og prosjektmidler fra Norges forskningsråd og bevilgninger fra Utenriksdepartementet og Forsvarsdepartementet. Instituttet får også midler fra internasjonale organisasjoner som EU og Verdensbanken, og fra private stiftelser. Fra 2003 til 2012 var PRIO vertskap for Senter for borgerkrigsstudier (CSCW), et senter for fremragende forskning finansiert av forskningsrådet.
Instituttet har en grunnbevilgning på om lag 15% av årsbudsjettet, som nå ytes gjennom Norges forskningsråd. Resten er prosjektfinansiering. De to største bidragsyterne til prosjekter er Norges forskningsråd og Utenriksdepartementet. Av andre bidragsytere kan nevnes Den europeiske union, Verdensbanken, private stiftelser i inn- og utland og Forsvarsdepartementet.
Instituttet driver også PRIOs Kyprossenter i Nikosia på Kypros. Gjennom forskning, nettverk, prosjekter og dialogfora oppmuntrer Kyprossentret til samarbeid mellom gresk-kyprioter og tyrkisk-kyprioter og arbeider for å styrke det regionale samarbeidet i det østlige Middelhavet generelt. I Oslo er PRIO vertskap for Norwegian Initiative on Small Arms Transfers (NISAT), et samarbeidsprosjekt med Norges Røde Kors og Kirkens Nødhjelp som har som mål å stoppe spredningen av håndvåpen til bruk i krigføring, væpnede aksjoner og menneskerettighetsbrudd.
Staben består av omkring 40-50 fulltidsforskere og støttefunksjoner. I tillegg er det forskere med deltidsforpliktelser til PRIO, gjesteforskere, praktikanter og studenter. PRIO samarbeider med Universitetet i Oslo og NTNU om en tverrfaglig forskerskole i fred og konfliktsstudier (på doktorgradsnivå).
PRIO eier og redigerer også to internasjonale tidsskrifter, Journal of Peace Research (redaktør Henrik Urdal) og Security Dialogue (redaktør Mark B. Salter). Begge utgis av SAGE Publications. I tillegg er PRIO vertskap for redaktørene for tidsskriftene Journal of Military Ethics (redaktør Henrik Syse) og International Area Studies Review (redaktør Scott Gates).
PRIO Annual Peace Address
Fra 2010 har PRIO arrangert PRIO Annual Peace Address, som har til hensikt å øke debatt, oppmerksomhet og forståelse for krig og fred. Så vel forskere som andre mennesker med sterke synspunkter om fredsrelaterte spørsmål inviteres. Tanken er blant annet å utfordre forskningsmiljøene og by på nye og uvante perspektiver på krig og fred.
Basingstokekanalen
Basingstokekanalen er en kunstig kanal i Storbritannia. Den knytter Basingstoke til elven Wey ved Weybridge, og går via Odiham, Fleet, Aldershot, Mytchett, Brookwood og Woking. Dermed kunne man frakte varer vannveien fra London til Basingstoke over Themsen, Wey og denne kanalen.
Beskrivelse
Kanalen ble unnfanget som en måte å stimulere landbruksutviklingen i Hampshire. Som en følge av et parlamentarisk vedtak i 1778, men grunnet problemer med å skaffe nødvendige økonomiske midler kom ikke konstruksjonen i gang før ti år senere, i oktober 1788 og den ble fullført den 4. september 1794. Ingeniør John Smeaton og hans assistant William Jessop arbeidet på kanalen sammen med Benjamin Henry Latrobe. Det som først og fremst ble fraktet på kanalen var tømmer fra Basingstoke.
Jernbanelinjen London and South Western Railway, anlagt i viktoriansk tid, går parallelt med kanalen i en stor del av dens lende, og var en av grunnene til at den ble nedlagt. Den vestlige delen fra North Warnborough til Basingstoke er nå ikke lenger farbar, ettersom Greywelltunnelen delvis har kollapset. Det er usikkert om tunnelen noen gang kan bli restaurert, ettersom en fredet flaggermuskoloni har tilhold der. Den østlige delen er åpen, og det finnes et informasjonssenter for kanalen i Mytchett.
Sukker
Sukker (fra sanskrit शर्कर, sharkara) betegner en gruppe spiselige krystallinske karbohydrater, hovedsakelig sukrose (rørsukker), fruktose (fruktsukker), glukose (druesukker) og laktose (melkesukker). Sukker har søt smak, er energirikt, og fungerer som et viktig drivstoff i livsprosessene. Betegnelsen vanlig sukker brukes ofte om rørsukker, en sukkerart som ekstraheres fra sukkerrør og sukkerbete.
Historie
Sukkerrør var opprinnelig den fremste råvaren for produksjon av sukker. Sukkerrør er et tropisk gress som har sitt utgangspunkt i Ny-Guinea. I førhistorisk tid ble det spredt til India, der det ble dyrket vel 500 år f.Kr. I Kina ble det dyrket vel 200 år f.Kr. De første europeerne som oppdaget sukkeret, deltok i Aleksander den stores militære ekspedisjoner til India. De tidligste produksjonsmetodene gikk ut på å presse sukkerrørene for å tvinge ut sukkersaften. Deretter ble saften kokt inn eller slått i grunne kar for å tørke ut i sola. Siste trinn i prosessen var å knuse de tørkede sukkerplatene til sukkerklumper eller sukkerkorn. Fram til dampmaskinens tidsalder ble ulike presse- og knusemetoder tatt i bruk, alt fra hånddrevne innretninger til okse-, vind- eller vanndrevne sukkermøller.
Sukkeret kom for alvor til Europa via berbernes og maurernes inntog i Spania i det 8. århundre. Sukkeret fra India og Midtøsten ble kalt «det hvite gull». Det ble solgt på apotek, veid opp i gram og var uhyre kostbart. På 1390-tallet ble det utviklet en bedre sukkerpresse som fordoblet mengden sukkersaft fra sukkerrørene. Dette gjorde at sukkerrør nå kunne dyrkes med fortjeneste i Andalucía og på Algarve-kysten. På 1420-tallet ble sukker dyrket i noe større grad på Kanariøyene, Madeira, Sicilia, Kapp Verde-øyene og Azorene.
I 1493 tok Christofer Columbus med seg sukkerrør fra Kanariøyene da han la ut på sin andre reise til den nye verden. Sukkerrørene plantet han på Hispaniola, og ble overrasket over hvor godt de vokste. Portugiserne brakte sukkerrør til Brasil som var deres største koloni i Sør-Amerika. Fra det 16. århundre vokste den européiske etterspørselen, og sukkerdyrkningen skjøt i været i de européiske koloniene i Karibia og i Sør- og Mellom-Amerika. Afrikanske slaver ble importert i enorme mengder for å håndtere planting, innhøsting, transport, rensing og raffinering ved et stadig voksende antall sukkerplantasjer.
På midten av 1700-tallet var Karibia blitt verdens største sukkerprodusent med Saint-Domingue (dagens Haiti) som den klart største. Både Haiti og Den dominikanske republikk, Jamaica, Guadaloupe, Barbados og Cuba var i stand til å produsere sukker til lavere priser enn prisen på européisk import fra Asia. På 1700-tallet var sukker den viktigste importvaren i Storbritannia. Det ble brukt både som søtnings- og konserveringsmiddel, og en entusiastisk lege, Frederick Slare (1647-1727), anbefalte sukker til tannpuss!
I løpet av 1600-tallet ble sukkeret tatt i bruk på stadig flere områder i européiske husholdninger, og økende etterspørsel fremmet økende produksjon i Karibia. Med tanke på slavenes umenneskelige slit på karibiske plantasjer, ble te søtet med sukker beskrevet som «en drikk søtet med blod». Siden vedlikehold av presseutstyret som oftest ble utført av mannlige slaver (snekring, muring), var de fleste som slet på sukkermarkene, kvinner. I 1791 gjorde slavene på i den franske kolonien Saint-Domingue (Haiti) opprør under ledelse av Toussaint L'Ouverture. Under gjentatte angrep fra den franske kolonimakten og med støtte fra USA som i 1806 innførte handelsblokade mot opprørerne på Haiti, ble sukkerproduksjonen lagt i ruiner. Dette medførte at Cuba gradvis tok over og i løpet av 1820-tallet ble verdens største sukkerprodusent (Galeno 1979).
Prisen på sukker i Europa falt utover på 1600- og 1700-tallet etter hvert som sukkerproduksjonen økte i europeiske kolonier i den nye verden, og dels også i kolonier i Afrika og Oseania.
Utarming og fattigdom
Enorme land- og skogsområder ble ryddet for sukkerproduksjon. Dermed tiltok utarmingen og erosjonen av jorda. Et eksempel er det nordøstlige Brasil, der tropiske skoger forsvant og svært dyrkbar jord ble forvandlet til utarmet savanneland på 1600-tallet. Området var som skapt for matproduksjon, men endte i stedet opp som en hungerregion med omfattende fattigdom.
På 1960-tallet ble ikke mer enn en femtedel av jorden brukt til sukkerdyrkning. De øvrige områdene var udyrkbare både for sukkerrør og andre nyttevekster (de Castro 1968). Utarmingen økte rikdommen i de européiske kolonimaktene, samtidig som fattigdommen økte i koloniene. Utarmingen førte i tillegg til at plantasjeeierne stadig invaderte nye arealer og fortrengte befolkningen der. Gjødsling og ny teknologi på 1800-tallet bremset opp ødeleggelsene, men på dette tidspunktet var store deler av arealene allerede ødelagt.
Produksjon av sukker
Sukker utvinnes fra spesielt sukkerrike planter, blant annet sukkerrør og sukkerroe. De viktigste sukkerproduserende landene er Australia, Brasil og Thailand. I 2002 ble det produsert 134,1 millioner tonn sukker på verdensbasis.
Rasjonering
Som importvare ble sukker rasjonert i Norge under andre verdenskrig. Sukkerrasjoneringen vedvarte til september 1952, og våren 1952, da Sverige satte opp sin tillatte kvote til ti kilo, dannet det seg lange «sukkerkøer» på svenskegrensen.
Kjemi
Noen vanlige sukkerformer er sukrose, fruktose, glukose (druesukker), laktose (melkesukker), maltose og mannose.
Erling Løken Andersen
Erling Løken Andersen (født 18. mai 1981) er en norsk IT-gründer og tidligere advokat.
Karriere
Sammen med Bo Myrås og Ozan Øzerk startet Andersen nettsamfunnet Biip.no i 2005. Etter salget av Biip.no til Egmont og TV 2 for 75 millioner kroner havnet Andersen i en skattesak som blant annet ble omtalt av Dagens Næringsliv. Etter han hadde utdannet seg til jurist vant Andersen til slutt skattesaken mot Skatt Øst. Senere ble Andersen advokat i Advokatfirmaet Berngaard på Aker Brygge i Oslo.
I 2009 etablerte Andersen Spill.no. For Spill.no fungerte han som ansvarlig redaktør fra 2009 til 2011.
Sammen med Julius Solheim gründet Andersen spillmessen Spillexpo i 2012.
I 2013 startet Andersen det skandinaviske digitalbyrået Journey (tidligere Omega Media).
I 2020 sluttet Andersen som advokat for å gründe Advokatguiden.no.
VM i mixed stafett i skiskyting 2006
Det 2. VM i mixed stafett er en konkurranse innen skiskyting, som ble arrangert 12. mars 2006 i Pokljuka i Slovenia i forbindelse med verdenscuprennene.
Rennene var preget av vanskelige værforhold, noe som forklarer de mange bomskuddene og strafferundene. Betegnende for forholdene var det russiske vinnerlagets målgang. Da ankermannen Nikolaj Kruglov passerte mål, ble det russiske flagget, som han hadde tatt imot på oppløpssiden, blåst ut av hånden hans.
4 x 6 km stafett
Dato: 12. mars 2006
Manú
Manú er ei elv i Madre de Dios-regionen i det sørøstlige Peru. Den er ei sideelv til Madre de Dios og er 356 kilometer lang.
Elva Manú blir til på østsida av Andesfjellene, mot Amazonasbekkenet. Den er omgitt av regnskog. Mesteparten av elva ligger innenfor biosfærereservatet Manú nasjonalpark. Parken, som er på 19 098 km², ble opprettet i 1972 og i 1987 og huser en av de største konsentrasjonene av biologisk mangfold på jorda. Svært få mennesker bor langs elva. Den eneste virksomheten som er tillatt i parken er biologisk og antropologisk forsking, som skal være avgrenset til observasjon av liv og økologiske prosesser i naturlig form. De fastboende i parken er innfødte grupper av indianere, hovedsakelig av machiguenga-stammen. Manú munner ut i Alto Madre de Dios, som nedenfor samløpet bare kalles Madre de Dios. Byen Manu ligger nær munningen av elva. De største sideelvene er Providencia og Piriquina.
Cizeta
Cizeta Automobili srl fra Modena i Italia var en bilprodusent startet sent på 80-tallet av Claudio Zampolli, en italiensk Ferrari-forhandler, og plateprodusenten Giorgio Moroder. Firmaets eneste produkt var Cizeta-Moroder V16T med en teknisk avansert V16-motor. Bilen var ganske lik Lamborghini Diablo av utseende. Bare 8-11 biler ble bygget, før firmaet gikk konkurs tidlig på 90-tallet.
Cizeta Moroder V16T
M2 (Berlins sporvei)
Metrolinje M2 er en trikkelinje fra Alexanderplatz i Berlins østlige sentrum via bydelen Prenzlauer Berg til Heinersdorf. Til og med stoppestedet Am Steinberg er den en metrolinje med minst 10 minutters frekvens og trafikk døgnet rundt (men bare 30 minutters frekvens nattestid). Videre til Heinersdorf er det 20 minutters frekvens og ca. 20 timers driftstid. M2 er den korteste metrolinje (6,5 km) med 18 stoppesteder og turen tar bare 25 minutter.
Anbudsformidling
Det som kjennetegner denne type tjeneste er at kjøper bruker legger inn en beskrivelse av sitt anskaffelsesbehov, og slipper selv å lete opp og kontakte et antall leverandører for å få pristilbud.
Den første aktøren i Norge var selskapet Cotrax AS som ble etablert i 2000. Selskapet gikk konkurs i 2009. Ut på midten av 2000-tallet kom det flere aktører på banen. I 2008 og 2009 så man en stor oppblomstring av denne type tjenester, de fleste konsentrer erseg om bygg- og anleggsbransjen.
Rocchetta di Vara
Rocchetta di Vara er en kommune i provinsen La Spezia i den italienske regionen Liguria. Den ligger omkring 70 km. sørøst for Genova og omkring 11 km. nord for La Spezia. Kommunen har et areal på 32,3 km² og 848 innbyggere (2004).
Rocchetta di Vara grenser til kommunene Beverino, Borghetto di Vara, Brugnato, Calice al Cornoviglio, Mulazzo, Zeri og Zignago.
Roman Malek
Roman Malek (født 3. oktober 1951 i Bytów i Polen, død 29. november 2019) var en katolsk prest tilhørende Steylermisjonærene og en ledende sinolog.