cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konseptalbum
1960- og 1970-tallet: Rockeopera og progressiv rock
I henhold til forfatteren Bill Martin er ideen om konseptalbumet jevnlig nevnt i diskusjoner om progressiv rock. Om betegnelsen refererer til album som har en tematisk enhet og utvikling gjennom det hele, da er det i virkeligheten antagelig færre konseptalbum enn hva man tror, men om definisjonen strekkes en del til hvor albumet er konseptet, da er det klart at progressiv rock er fullstendig en musikk av konseptalbum. Dette flyter direkte fra Rubber Soul (desember 1965) og deretter Revolver (1966), Pet Sounds, og Sgt. Pepper. I kjølvannet av disse albumene var det mange rockemusikere som tok opp tilnærmingen til «det fullstendige album».
Konseptalbum som gjentagende tema innen progressiv rock var, i henhold til forfatteren Edward Macan, direkte inspirert av motkulturen assosiert med «de ur-progressive bandene på 1960-tallet», ettersom «den gjennomførte bruken lange former som programmatiske sangsykluser til konseptalbumet og multibevegelsesuiter framhevet hippienes nye, dopbaserte oppfatning av tid.»
Popmatters’ Sarah Zupko merket seg at mens The Whos dobbeltalbum Tommy (mai 1969) er «populært antatt å være den første rockeopera, et ekstra langt konseptalbum med litterære figurer, en gjennomført fortelling, og en viss pompøsitet,» var det kortere konseptalbum som kom ut før den: Ogdens' Nut Gone Flake av Small Faces i 1968) og S.F. Sorrow av The Pretty Things, også i 1968). Sistnevnte er basert på en novelle av sangeren Phil May og albumet er strukturert som sangsyklus som forteller om historien om Sebastian F. Sorrow fra fødsel via kjærlighet, krig, tragedie, galskap og mistrøstigheten i gammel alder. Til tross for overfladisk likhet med Tommy, har The Who har uttalt at albumet hadde ingen innflytelse på Pete Townshend da han skrev Tommy, men en del musikkskribenter har antydet det motsatte.
I henhold til Jim Cullen nådde konseptet med konseptalbumet sitt høydepunkt på 1970-tallet med ambisiøse utgivelser som Pink Floyds Dark Side of the Moon (1973) og The Eagles’ Hotel California (1977). Pink Floyds album utforsket tematisk temaer som konflikt, grådighet, tidens gang, og mental sykdom, sistnevnte delvis inspirert av Syd Barretts stadig verre mentale tilstand. Gruppen benyttet en del avanserte innspillingsteknikker for sin tid og analog synthesizer er framtredende på flere spor. Lydeffekter, inkludert filosofiske sitater, benyttes på overgangene mellom sangene, men også en ekstern kvinnelig røst i Clare Torry som hadde en sangsolo uten sangtekst på en sang, «The Great Gig in the Sky». Albumets ikoniske omslag ble designet av Storm Thorgerson. Om Hotel California uttalte Don Henley kort tid før dets utgivelse at «Dette er et konseptalbum, det er ingen måte å skjule det, men det er ikke satt i det gamle ville vesten, cowboy-tingen. Det er mer urbant denne gangen. ... Det benytter California som et mikrokosmos for hele USA, eller hele verden om du vil.»
20. etappe i Tour de France 2008
20. etappe i Tour de France 2008 ble kjørt lørdag 26. juli og var en 53 km lang tempoetappe som gikk fra Cérilly til Saint-Amand-Montrond.
Konseptalbum
1960- og 1970-tallet: Rockeopera og progressiv rock
I 2015 rangerte Rolling Stone albumet Dark Side of the Moon på førsteplass blant de 50 største progrockalum gjennom alle tider, også noterte seg albumets status som den nest mest solget album gjennom alle tider. Pink Floyds The Wall (1979) var et dobbeltalbum av et langt tyngre rockpreget band, og med dens selvbiografiske understrømmer og oppsvulmede fortelling tok albumet Roger Waters’ egosentrisitet til nye høyder. Albumet, som er et av de mest berømte konseptalbum uansett opphav, gjenopprettet bandets rang ved å danne grunnlaget for blant de mest gigantomaniske sceneshow med enorm dramatisk kraft. The Wall solgte i store mengder og sto på førsteplassen i Amerika i 15 uker, og skaffet Pink Floyd deres første og enste hitsingel på førsteplassen i Storbritannia med «Another Brick in the Wall (Part 2)».
Andre band og album som bør nevnes fra denne storhetstiden for konseptalbum er for eksempel King Crimson In the Court of the Crimson King (1969), Jethro Tull Thick as a Brick (1972), Yes Tales from Topographic Ocean (1973), Camel The Snow Goose (1975), The Alan Parsons Project Tales of Mystery and Imagination (1976) og Pink Floyd Animals (1977).
20. etappe i Tour de France 2008
Eksterne lenker
2008 Tour de France, Stage 12 to Stage 21
Curral das Freiras
Curral das Freiras er en landsby i kommunen Câmara de Lobos på den portugisiske øya Madeira. Dalen ligger nordvest for hovedstad Funchal. Landsbyen har i underkant av 1 700 innbyggere (2001) og området er på 25 km².
Dalen er geografisk isolert omgitt av bratte fjellsider og klipper som gjør at den ligger bortgjemt og isolert i forhold til resten av kommunen. Hovednæringsveien er jordbruk og dyrking av druer som inngår i produksjonen av Curral das Freiras-vinen.
Dalen ble først bosatt av halv-nomadiske gjetere, eller slaver, som ble frigjort eller rømte fra slaveriet, og en liten bosetning utviklet seg mot slutten av 1500-tallet. Kort tid etter fulgte flere etter, og området fikk en mer fast bosetning som etter hvert fikk navnet Curral de Serra. I 1566 inntok 11 skip med over 800 barbariske pirater Madeira, de plyndret skånselsløst, herjet og voldtok. Mange fikk et svært så ublidt møte med piratene. Så nonnene i Santa Clara klostret tok med seg en del av lokalbefolkningen og søkte tilflukt i et bortgjemt, gudsforlatt og utilgjengelig dalføre et stykke fra kysten. Etter dette ble den dype dalen mellom de mange hundre meter stupbratte fjellene kalt Nonnenes dal – eller Curral das Freiras som det heter på portugisisk.
Jin-dynastiet (265–420)
Vestlige Jin
I det 3. århundre var Kina delt i tre riker. Fra midten av århundret ble det nordligste og rikeste av disse, Wei, i praksis styrt av Sima-klanen og keiseren av Wei var kun en gallionsfigur. Denne ordningen varte fram til 265 da Sima Yan, etter sin død kjent som keiser Wu, avsatte den siste keiser av Wei, besteg tronen og dermed samlet både formell og reell makt hos seg selv. Under Yans styre ble Kina igjen samlet i et rike. Det østlige riket, Shu, falt i 263 og det sørlige, Wu, i 280.
Med erobringen av Wu hersket Jin over omtrent det samme området som det store Han-dynastiet, men det gjenforente Kina var langt i fra så rikt og mektige som i tidligere tider. En folketelling i 157 under Han registrerte 56 486 856 personer. Etter hundre år med krig og hungersnød registrerte Jin 16 163 863 i 280. Selv om folketallet utvilsomt gikk ned i denne perioden, hadde det neppe sunket så dramatisk som tallene antyder. Regionale ledere og stormenn lyktes i stor grad med å unndra sine tilhengere fra registrering og dermed også skattlegning. Et annet problem var det store antallet lokale militære styrker som sentralstyret hadde svært liten kontroll over. For å sikre seg menn til sine egne hærer tillot Jin store grupper fra steppefolkene i nord å bosette seg inne i Nord-Kina. Kanskje det viktigste av disse var Xiongnu-folket som flyttet sørover i grupper på flere titusen.
For å sikre Jin-dynastiet mot kuppforsøk og øke den sentrale kontrollen delte Sima Yan ut store len til de mange prinsene i den keiserlige familie. Disse ble også etter hvert gitt kontrollen over store hærstyrker. Dette systemet fungerte helt til Yan døde i 290. Han ble etterfulgt av sin andre sønn, keiser Hui. Han var mentalt tilbakestående og den reelle makta lå hos regentene. Keiserinne Jia styrte landet gjennom den første delen av sin manns regjeringstid, men hun ble styrtet i et kupp i 300. Dette startet en lang serie med kupp og stadig eskalerende borgerkriger hvor rikets mektigste prinser kjempet om makta. Hovedstaden Luoyang og keiseren skiftet hender flere ganger. Disse stridighetene, De åtte prinsers krig, varte fram til 307 og Jin-dynastiet fikk en varig knekk.
I 304 gjorde Xiongnu-høvdingen Liu Yan opprør og utropte seg til konge av Han. Andre opprørsledere og banditthøvdinger sluttet seg til Liu Yan og Jin-dynastiets styre i Nord-Kina falt fra hverandre. I 311 inntok opprørerne Luoyang som ble plyndret og brent ned til grunnen. Chang'an falt i 313 og med dette var Jin-dynastiets styre i nord i praksis over. Opprørene klarte ikke å bygge noen varige statsdannelser og dette førte til en lang periode med uro, kalt Sekstenkongerikene. Jin-dynastiet overlevde i sør, hvor en slektning av keiserfamilien, Sima Rui besteg tronen besteg tronen. Denne forlengelsen av Jin-dynastiet kalles det Østlige Jin.
Kunståret 1319
Referanser
1319 in art
Iván Kaviedes
Jaime Iván Kaviedes (født 24. oktober 1977 i Santo Domingo) er en ecuadoriansk fotballspiller som spiller for klubblaget Macará og på. Han var den første spilleren fra Ecuador som begynte å spille profesjonell fotball for en europeisk klubb og har siden etablert seg som en klubbnomade.
Etter at Kaviedes hadde scoret 43 mål på en sesong for Club Sport Emelec i den ecuadorianske ligaen, gikk han til italienske Perugia. Han lyktes ikke like bra i Italia, og har siden spilt for en rekke klubber i Europa og Sør-Amerika.
Han er en av nøkkelspillerne på landslaget, og har deltatt i både VM 2002 og VM 2006. Han debuterte i landslagsdrakten i oktober 1998 i en kamp mot.
Ubolratana Rajakanya
Ubolratana Rajakanya (født 5. april 1951) er det eldste barnet til kong Bhumibol Adulyadej og dronning Sirikit.
Ubolratana har studert ved University of California, Los Angeles i USA. Den 25. juli 1972 giftet hun seg med amerikaneren Peter Ladd Jensen. De fikk tre barn. De skilte seg i 1998.
Sønnen Khun Poom Jensen led av autisme. Dette bidrog til at temaet autisme fikk oppmerksomhet i Thailand. Han omkom i jordskjelvet i Indiahavet 2004.
Ubolratana sa fra seg alle kongelige titler i 1972 da hun giftet seg med Jensen, og insisterer selv på at hun er en alminnelig person. Hun anses likevel å være prinsesse av media og mye av det thailandske samfunnet.
Daniel Smith
Daniel Smith er navnet til flere personer:
Fylkesvei 3716
Fylkesvei 3716 går mellom Solås og sentrum i Åmli kommune. Veien er 5,7 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 278 (Aust-Agder).
Xinhua (Pingdingshan)
Xinhua (forenklet kinesisk: 新华区, pinyin: Xīnhuá Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Pingdingshan i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 157 km² og teller ca. 360.000 innbyggere (2002).
Enskede gård tunnelbanestasjon
Enskede gård tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Enskede Gård.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) mot Hagsätra/Hässelby, mellom stasjonene Globen og Sockenplan. Stasjonen består av en utendørs plattform med inngang fra nordsiden.
Stasjonen ble åpnet 9. september 1951.
Kunståret 1316
Kunståret 1316 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1316.
Dødsfall
1316 in art
Bragança (distrikt)
Bragança er ett av Portugals 18 distrikter, og ligger helt nordøst i Portugal. Det grenser i nord og øst til Spania, i sør til Guarda og Viseu og i vest til Viana do Castelo. Distriktshovedstaden er Bragança.
Distriktet består av 12 kommuner:
Økonomi
Regionen er kjent for sin småskala landbruksproduksjon, støttet av ulike arter av frittgående storfe og tradisjonelle landbruksteknikker.
Zhanhe
Zhanhe (forenklet kinesisk: 湛河区, pinyin: Zhànhé Qū) er et byedistrikt i byprefekturet Pingdingshan i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 124 km² og talte ca. 220.000 innbyggere i 2002.
Bilbaos metro
Bilbaos metro (metro bilbao) er en undergrunnsbane i Bilbao i Spania. Pr. juni 2010 består systemet av 2 linjer med 38 stasjoner fordelt på 40 km med spor (meterspor). De nåværende linjene er lagt ut i en Y-form. Systemet har overganger til trikk, pendertog, buss og tog.
Claudio Langes
I 1978 vant han det italienskemesterskapet i 125 cc gokart. De neste årene konkurrerte han i Formel 3 og Formel 3000, hvor hans beste resultat var en tredjeplass i Curaçao Grand Prix i 1985, hvor han kjørte en March Formel 3000-bil.
I fikk han et førersete i Formel 1 for det italienske teamet EuroBrun. Han deltok i 14 løp, men klarte ikke å prekvalifisere seg til et eneste av dem, noe som fremdeles er rekord i Formel 1. Langes var som regel nest sist i prekvalifiseringen, foran Gary Brabham og Bruno Giacomelli i den håpløse Life-bilen, og noen ganger Bertrand Gachot i Coloni, men han var ofte opptil 15 sekunder bak sin teamkompis Roberto Moreno. Statistisk sett er Langes, med sine fjorten mislykkede forsøk på prekvalifisering av fjorten mulige, den minst suksessrike føreren i Formel 1 igjennom historien.
Bilbaos metro
I 2007 hadde metroen 86 millioner passasjerer noe som tilsvarer 126 turer pr. innbygger i Bilbao.
Claudio Langes
Etter Formel 1 konkurrerte Langes i italienske standardbilklasser.
Bilbaos metro
Utvidelser
Linje 3 er under bygging og er planlagt å åpne i 2012. Utvidelser av de eksisterende linjene (1 og 2) med to nye stasjoner er også under bygging og er forventet ferdig i løpet av 2010
Claudio Langes
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Bilbaos metro
Utvidelser
I tillegg er Linje 4 og 5 på planleggingsstadiet.
Design
Stasjonsinngangene er laget av glass og blir kalt fosteritos etter arkitekten Norman Foster som designet dem. Stasjonsområdet med plattformene er bygget som store haller noe som gir mye rom. Billettområdet befinner seg i en halvetasje over plattformene.
Turn under Sommer-OL 1920
Turn under Sommer-OL 1920. Turn var med for sjette gang 1920 i Antwerpen under de sjette olympiske lekene. Det ble konkurrert om fire olympiske titler, én individuell og tre lag.
Weidong
Weidong (forenklet kinesisk: 卫东区, pinyin: Wèidōng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Pingdingshan i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Den har et areal på 103 km² og talte ca. 280.000 innbyggere i 2002.
Turn under Sommer-OL 1920
Mangekamp lagkonkurranse
Maksimal poengsum var 404 poeng.
Lagkonkurranse (fritt system)
I denne konkurransen var det påmeldt fire lag, men kun Norge og Danmark deltok i konkurransen. De to andre lagene trakk seg. Lagene ble enige om å stille med én dommer hver, som skulle avgjøre konkurransen. Fra Danmark stilte Abraham Clod‑Hansen, og fra Norge stilte Johannes Dahl. Clod‑Hansen dømte for dansk seier, og Dahl for norsk seier, men siden Clod‑Hansen hadde større seiersmargin enn den norske dommeren vant Danmark konkurransen.
Lagkonkurranse (svensk system)
Maksimal poengsum var 1.500 poeng.
Wolf Biermann
Wolf Biermann (født 15. november 1936 i Hamburg i Tyskland; egentlig Karl Wolf Biermann) er en tysk visesanger og lyriker, kjent som dissident i det tidligere DDR.
Ungdomsår i Hamburg
Wolf Biermann er sønn av Dagobert og Emma Biermann. Faren var en jødisk verftsarbeider fra Hamburg og medlem av den kommunistiske motstandsbevegelsen. Han døde i konsentrasjonsleiren Auschwitz etter å deltatt i sabotasje mot tyske krigsskip som skulle levere forsyninger til Legion Condor i den spanske borgerkrigen. Morens familie var katolsk, skjønt hun var selv ateist. Hver morgen fant den lille gutten en sukkerbit som hans mor forklarte hans far hadde sendt ham på en månestråle. Under ildstormen mot Hamburg i juli 1943 satt han gjemt i kjelleren i Schwabenstraße med sin mor, mens bydelen Hammerbrook brant over hodene deres. Til sist måtte de forlate kjelleren, opp i de brennende gatene. De sprang langs husene for å unngå ildstormen som raste med orkans styrke, så hustakene fløy gjennom luften. Asfalten kokte, og folk segnet. Rene tilfeldigheter fikk Biermann, moren Emma og hennes søster Lotte levende gjennom redselsnatten.
Emigrasjon og liv i DDR
I 1960 ble Biermann kjent med Hanns Eisler, som fikk stor betydning for ham. Biermann begynte å skrive dikt og sanger. I 1961 grunnla han Arbeiter- und Studententheater i Øst-Berlin. Hans oppsetning av stykket Berliner Brautgang, som handler om byggingen av Berlinmuren, ble forbudt, og teateret ble stengt før premieren 1963. Biermann fikk et midlertidig forbud mot å opptre på teatre. Kommunistpartiet, SED, aksepterte i 1963 heller ikke hans søknad om medlemskap, uten å oppgi noen grunn for dette. Etter kommunistregimets fall ble det imidlertid oppdaget i Stasis etterlatte dokumenter at SED mente Biermann måtte bruke narkotiske stoffer på grunn av sitt omfattende kunstneriske engasjement. I 1964 hadde Biermann sin første gjesteopptreden i Vest-Tyskland, og i april 1965 opptrådte han med egne sanger i en kabaret laget av Wolfgang Neuss i Frankfurt am Main. Opptak fra denne opptredenden ble utgitt på plate under tittelen Wolf Biermann (Ost) zu Gast bei Wolfgang Neuss (West). Samme år offentliggjorde Biermann lyrikksamlingen Die Drahtharfe i Vest-Tyskland. I desember bestemte kommunistpartiets sentralkomité at Biermann fikk et totalt scene- og publikasjonsforbud.
Etter at Biermann gjennom flere år hadde avstått fra å utgi plater i vest, for å kunne få mulighet til å utgi sine sanger i DDR, utkom i 1968 platen Chausseestraße 131. Ettersom han på grunn av scene- og publikasjonsforbudet ikke hadde mulighet til å benytte et profesjonelt musikkstudio, fant opptakene til Chausseestraße 131 sted i Biermanns leilighet. Han hadde fått smuglet inn opptaksutstyr fra vest.
Senere fulgte flere utgivelser i Vest-Tyskland, som ble illegalt distribuert i DDR. I september 1976 fikk Biermann for første gang på mange år opptre i DDR, da han holdt en konsert i en kirke i Prenzlau.
Tap av statsborgerskap etter «Köln-konserten»
I 1976 ble Biermann invitert av fagforeningen IG Metall til en konsertreise i Vest-Tyskland, og fikk reisetillatelse av DDRs myndigheter. Den første konserten han holdt den 13. november i Kölns Sporthalle ble overført direkte av Westdeutscher Rundfunks program 3. Under konserten ytret Biermann forsiktig kritikk av DDR, men i andre sammenhenger under oppholdet i Vest-Tyskland forsvarte han kommunistregimet, f.eks. når det gjaldt knusingen av arbeideroppstanden i Berlin. Biermanns kritikk førte likevel til at kommunistpartiets politbyrå fratok ham hans statsborgerskap «på grunn av alvorlig krenkelse av statsborgerlige plikter». Etter tapet av statsborgerskap sendte ARD-fjernsynet Köln-konserten i full lengde. Westdeutscher Rundfunks sendinger kunne ikke mottas av vanlige DDR-borgere, mens ARDs sendinger også nådde det meste av DDR.
Følger
Berømte personer i både Vest-Tyskland og DDR protesterte mot behandlingen av Biermann. Den 17. november 1976 offentliggjorde 13 kjente forfattere fra DDR et åpent brev til kommunistledelsen der de krevde at beslutningen måtte bli omgjort. Initiativet til brevet ble tatt av Stephan Hermlin, som skrev det sammen med Stefan Heym. For å sikre seg at brevet ble offentliggjort ble det både sendt til partiorganet Neues Deutschland og til det franske nyhetsbyrået AFP. Ytterligere et hundretalls forfattere, skuespillere og bildende kunstnere skrev under på brevet i dagene etter offentliggjøringen av det.
Denne åpne og uventede protesten førte imidlertid bare til at kommunistledelsen igangsatte forskjellige varianter av sjikane mot undertegnerne, noe som førte til at flere forlot DDR. I 1977 flyttet Biermanns tidligere kjæreste, den kjente skuespilleren Eva-Maria Hagen, Nina Hagens mor, til Vest-Tyskland. Gerulf Pannach og Christian Kunert fra det forbudte bandet Renft og forfatteren Jürgen Fuchs ble allerede i november 1976 fengslet av Stasi, og etter ni måneders fengsel og under trussel om lange fengselsstraffer tvunget til å forlate DDR. Også den internasjonalt kjente skuespilleren Katharina Thalbach måtte forlate kommuniststaten. En av DDRs mest populære skuespillere, Manfred Krug, fikk yrkesforbud og filmer han hadde spilt i ble ikke lenger vist. I 1977 søkte han om å få forlate DDR.
Liv i Vest-Tyskland
Biermann fortsatte sin karriere som visesanger og lyriker i Vest-Tyskland. Han brøt med sin tidligere sosialistiske overbevisning, og i sangene kritiserte han ofte DDR. Også før dette bruddet hadde han alltid vært kritisk til stalinismen. Han fikk lov å besøke det kommunistiske DDR en siste gang, da regimekritikeren Robert Havemann lå for døden i april 1982. Stasi skal flere ganger ha forsøkt å likvidere Wolf Biermann.
Sommeren 1989 mottok Biermann Friedrich-Hölderlin-prisen. I forbindelse med stordemonstrasjonen på Alexanderplatz den 4. november 1989 forsøkte borgerrettighetsforkjemperen Bärbel Bohley å få Biermann til å opptre med sine sanger, men kommunistregimet forhindret dette. Først den 1. desember 1989, etter murens fall, kunne han igjen reise inn i DDR, og deltok under en konsert i Leipzig. Konserten ble direkteoverført i fjernsynet både i vesten og DDR.
Etter gjenforeningen
I det gjenforente Tyskland mottok Biermann mange priser og æresbevisninger: I 1991 fikk han Mörike-prisen og Georg Büchner-prisen. I 1993 mottok han så Heinrich Heine-prisen. Den 17. mai 1998 fikk han Deutscher Nationalpreis og i 2006 Joachim-Ringelnatz-Preis for lyrikk.
I anledning sin 70 års fødselsdag mottok han Großes Bundesverdienstkreuz fra president Horst Köhler på Bellevue-slottet.
Fra slutten av 1990-tallet har Biermann gjort seg bemerket med markant antipasifistiske utsagn. Han gikk helhjertet inn for NATOs krig mot Serbia i 1999 og krigen mot Irak i 2003. Høsten 2006 uttalte han at Irak-krigen kunne vært unngått, dersom Tyskland og Frankrike hadde sluttet seg til «koalisjonen av villige» før krigen, siden Saddam Hussein da ifølge Biermann ville blitt presset til å gå av.
I 2006 brøt Biermann etter mer enn tredve års samarbeid med sitt forlag Kiepenheuer & Witsch, etter at forlaget hadde utgitt boken Lichtjahre – Eine kurze Geschichte der deutschen Literatur von 1945 bis heute av Volker Weidemann (f. 1969), hvor det ble hevdet at Biermann hadde vært medlem av KPD, og først brutt med kommunismen etter DDRs sammenbrudd. De tre sidene om Biermann sluttet med å nevne publiseringen av Großer Gesang des Jizchak Katzenelson i 1994, og hevdet at «siden har det blitt svært, svært stille rundt Wolf Biermann».
Etter forslag fra CDU, FDP og De grønne besluttet Berlins parlament den 1. februar 2007 å utnevne Biermann til æresborger av Berlin. I forslaget heter det at Biermann «har som ingen andre besunget byen og bekjempet SED-uretten og delingen av Berlin». Marianne Birthler, som har ansvaret for Stasis etterlatte arkiver, hadde allerede i 2003 i et brev til Berlins regjerende borgermester Klaus Wowereit foreslått at Biermann skulle utnevnes til æresborger. I Berlins senat, byregjeringen, var det uenighet om forslaget. Den største koalisjonspartneren, SPD, støttet det, men etterfølgeren etter kommunistpartiet i DDR, Die Linkspartei, var imot å utnevne Biermann til æresborger og avholdt seg fra å stemme i byparlamentet. Biermann er en sterk kritiker av Die Linkspartei, og av SPDs samarbeid med dette partiet, som han har kalt en forbrytelse. Die Linkspartei klarte lenge å trenere utnevnelsen med påstander om saksbehandlingsfeil. Berlins senat aksepterte til slutt beslutningen fra bystatens parlament den 6. februar. 26. mars fant den høytidelige utnevnelsen til æresborger sted i Rotes Rathaus (det røde rådhus).
Rance
Rance er en elv nordvest i Frankrike. Den munner ut i Den engelske kanal mellom Dinard og Saint-Malo.
Rance er 103,3 km lang. Før elven når Kanalen, renner den gjennom en 750 meter lang demning som er en del av La Rance tidevannskraftverk.
Departementer og byer langs elven:
Bob
Боб (вишезначна одредница) Боб
Shilong
Shilong (forenklet kinesisk: 石龙区, pinyin: Shílóng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Pingdingshan i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 35 km² og talte 60.000 innbyggere i 2002.
Johann I Josef av Liechtenstein
Johann I Josef av Liechtenstein (født 26. juni 1760, død 20. april 1836) var den tiende fyrsten av Liechtenstein mellom 1805 og 1836.
Han var den fjerde sønnen av Franz Josef I og den siste fyrsten under Det hellige romerske rike av den tyske nasjon, mellom 1805 og 1806.
Da han var 22 år begynte han sin militære karriere i den østerrikske hær, og deltok som oberst i de ottomanske krigene og Napoleonskrigene.
32 år gammel giftet han seg med den 16 år yngre Josepha Sophie von Furstenberg-Weitra, og de fikk 15 barn.
Sørnattergal
Sørnattergal (Luscinia megarhynchos) er en art i fluesnapperfamilien.
Thomas Edison
Thomas Alva Edison (født 11. februar 1847 i Milan i Ohio, død 18. oktober 1931 i West Orange i New Jersey) var en amerikansk oppfinner og forretningsmann av nederlandsk slekt.
Han oppfant og utviklet mange gjenstander som påvirket verden i stor grad, inkludert fonografen og lengevarende lyspære. «Trollmannen fra Menlo Park», som han ble døpt av en avis, var en av de første oppfinnere som innførte prinsipper kjent fra masseproduksjon i sitt virke, og er derfor ofte tilkjent tilblivelsen av det første industrielle forskningslaboratorium.
Edison er ansett som en av de dyktigste oppfinnere i historien, med 1,093 amerikanske patenter, og mange andre i Storbritannia, Frankrike og Tyskland.
Familiebakgrunn
Edisons forfedre emigrerte fra Nederland til New Jersey i 1730. Da koloniene erklærte uavhengighet valgte Thomas' oldefar John Edison å forbli tro mot England, noe som førte til at han ble arrestert. Etter å ha vært nær ved å bli hengt tok han med familien og flyktet til Nova Scotia i Canada i 1784. Der slo han seg ned på land som kolonimyndighetene ga til personer som hadde vært lojale mot England. John Edisons barnebarn Samuel Ogden Edison Jr. (1804–1896) livnærte seg av forskjellige jobber hele livet, alt fra taktekking til å jobbe som skredder eller krovert. I 1828 giftet han seg med Nancy Matthews Elliott (1810–1871) fra Chenango County i New York. Samuel Edison var ikke like lojal mot britene som bestefaren hadde vært. I 1837 deltok han i MacKenzie-opprøret som krevde landreformer og selvstyre fra Storbritannia. Opprøret mislyktes. Som bestefaren hadde gjort før ham, måtte Samuel Edison flykte for å redde livet. Men i motsetning til hva bestefaren hadde gjort dro Sam sørover. Han krysset grensen til USA og slo seg først ned i Port Huron i Michigan mens han inntil videre lot kona Nancy og barna være igjen. Etterhvert flyttet han og familien til Milan i Ohio. Der fikk de tre barn til, med Thomas Edison som den syvende og siste i barneflokken.
Barndomsår og ungdomstid
Thomas Edison ble født i Milan i Ohio den 11. februar 1847. Foreldrene var Samuel Ogden Edison jr. (1804–1896) og Nancy Matthews Elliott (1810–1871).
Edison begynte på skolen da han var sju år gammel. Men etter 12 uker på skolen mistet læreren tålmodigheten med den hyperaktive og masete Edison som hele tiden stilte spørsmål og etter lærerens mening oppførte seg temmelig selvsentrert. Læreren hadde også lagt merke til at Edisons hode var betydelig større enn normalt for en sjuåring, og han konkluderte med at Edison var dum eller «surrete i hodet». Etter dette tok moren, som tidligere hadde vært lærer, Edison ut av skolen og ga ham hjemmeundervisning. I tillegg til foreldrenes hjemmeundervisning leste Edison praktisk talt alle bøkene på det lokale biblioteket. Han var særlig interessert i bøkene om vitenskap.
Som tolvåring begynte Edison å selge sukkertøy og aviser på toget mellom Port Huron og Detroit, og noen år senere skulle en dramatisk hendelse få stor innvirkning på livet hans. Da han var 15 reddet han Jimmie MacKenzie fra å bli overkjørt av et løpsk tog, og faren til Jimmie, som var stasjonsbetjent på Mount Clemens stasjon i Michigan, var så takknemlig at han lærte Thomas hvordan han skulle bruke telegrafen. Edison fikk jobben som telegrafoperatør da en telegrafist skulle gå ut i borgerkrigen. Han fikk jobben til tross for sine hørselsvansker, men Thomas' tunghørthet hadde også sine fordeler. Den gjorde at han lettere klarte å koble ut støyen rundt seg.
Da han var 19 flyttet Edison i 1866 til Louisville i Kentucky, der han som ansatt i Western Union opererte Associated Press' nyhetstelegraf. Edison ba om nattskift slik at han fikk god tid til å holde på med sine to favorittsysler - lesing og eksperimentering. Til slutt kostet det sistnevnte ham jobben. En natt i 1867 arbeidet han med et blysyrebatteri da han sølte svovelsyre på gulvet. Det rant mellom gulvbordene og ned på sjefens skrivebord i etasjen under. Den neste morgenen fikk Edison sparken.
En av hans mentorer i de første årene var en telegrafoperatør og oppfinner ved navn Franklin Leonard Pope, som lot den fattige unggutten bo og arbeide i kjelleren i sitt hjem i New Jersey. Noen av de første oppfinnelsene Thomas Edison gjorde var relatert til telegrafen, blant annet en telegrafskriver som skrev aksjemeldinger på en papirstrimmel. Edison søkte patent for første gang den 28. oktober 1868, det var søknad om patent på en elektrisk stemmeteller (U.S. Patent 90,646), som ble innvilget 1. juni 1869.
Egen familie
Edison giftet seg med Mary Stilwell den 25. desember 1871. De fikk tre barn, Marion Estelle Edison, Thomas Alva Edison Jr. og William Leslie Edison. Mary døde i 1884.
Da han var 39 år gammel giftet Edison seg for annen gang, denne gangen med nitten år gamle Mina Miller. De giftet seg den 24. februar 1886. Med henne fikk han tre barn til, Madeleine Edison, Charles Edison, og Theodore Edison. Charles Edison tok over firmaet etter farens død.
Oppfinneren
Thomas Edison startet sin oppfinnerkarriere i Newark i New Jersey med å finne opp en automatisk reléstasjon og annet utstyr som forbedret telegrafen. Men den oppfinnelsen som gjorde Edison berømt var fonografen, som han fant opp i 1877. Edison ble kjent som «Magikeren fra Menlo Park, New Jersey», hvor han bodde.
Den første lydopptakeren var konstruert med en sylinder av tinnfolie. Den hadde dårlig lydkvalitet, og sporet ble ødelagt når den ble avspilt, så den kunne bare spilles av én gang.
I 1880-årene videreutviklet Alexander Graham Bell, Chichester Bell og Charles Tainter fonografen da de laget en sylinder av voksbelagt kartong. Konkurransen med Bell var en av grunnene til at Thomas Edison fortsatte å videreutvikle sin egen «fullkomne fonograf».
Menlo Park (1876–1881)
Nær alle Edisons patenter var såkalte utility patents, som var beskyttet i 17 år. Disse var hovedsakelig av elektrisk, mekanisk eller kjemisk art. Omtrent et dusin patenter var design patents, beskyttet opp til 14 år. Som de fleste patenter var også de fleste av Edisons oppfinnelser forbedringer av tidligere oppfinnelser. Fonografen derimot, var den aller første maskin som kunne ta opp og avspille lyder.
Edison oppfant ikke den første elektriske lyspæren, i stedet utviklet han den første praktisk brukbare glødelampen. Flere tidligere typer hadde vært lagd, blant annet en type Edison kjøpte rettighetene til av oppfinnerne Henry Woodward og Mathew Evans.Andre oppfinnere av lyspærer var Moses G. Farmer, Joseph Swan, James Bowman Lindsay, William E. Sawyer, Humphry Davy, og Heinrich Göbel. Noen av disse lyspærene hadde ekstremt kort levetid, høye produksjonskostnader og høyt strømforbruk. Disse egenskapene gjorde dem vanskelige å produsere på en lønnsom måte. Edison tok de beste egenskapene fra disse tidlige modellene og satte folkene sine i sving med å lage mer varige pærer. I 1879 hadde han skapt et nytt konsept: en høy-ohmig lampe i vakuum, som kunne brenne i hundrevis av timer. Mens de tidligere oppfinnerne hadde skapt elektrisk lys i laboratorier helt siden en demonstrasjon av en glødende tråd gjort av Alessandro Volta i 1800, hadde Edison konsentrert seg om kommersiell anvendelse og var i stand til å selge konseptet til hjem og bedrifter ved å masseprodusere relativt lengelevende lyspærer og skape et komplett system for generering og distribusjon av elektrisitet.
Laboratoriet i Menlo Park ble gjort mulig med salget av kvadrupel-telegrafen som Edison fant opp i 1874. Denne kunne sende fire signaler over telegraflinja samtidig. Da Edison spurte Western Union om et tilbud, ble han sjokkert over det uventet høye beløpet de tilbød; de kjøpte patentrettighetene for $10,000. Kvadrupeltelegrafen var Edisons første store finansielle suksess.
På litt over et tiår hadde Edisons Menlo Park-laboratorium utvidet seg til å dekke to kvartaler. Edison sa at han ønsket å ha «et lager av nesten hvert eneste tenkelige materiale». Et avisartikkel trykket i 1887 avslører seriøsiteten i denne påstanden, de skrev at laboratoriet inneholdt «åtte tusen typer kjemikalier, hver type skrue laget, hver størrelse nål, hver type ledning eller wire, hår fra mennesker, hester, griser, kyr, kaniner, geiter, katter, kameler...silke av alle typer, kokonger, forskjellige typer hover, haitenner, rådyrhorn, skilpaddeskjell...kork, harpiks, lakk og olje, strutsefjær, påfuglhale, rav, gummi, alle mineraler...».
Over pulten sin hadde Edison en plakett med Joshua Reynolds sitat :  Sitatet var etter sigende også plassert flere steder rundt om på anlegget.
Kullkornmikrofonen
I 1877-1878 oppfant og utviklet Edison kullkornmikrofonen som sammen med Bell-mottakeren ble brukt i telefoner fram til ca. 1960-årene. Etter lange patentforhandlinger avgjorde en føderal domstol i 1892 at Edison – ikke Emile Berliner – var oppfinneren av kullkornmikrofonen. Kullkornmikrofonen ble også brukt til radiosendinger og offentlige taler.
Elektrisk lys
Etter mange eksperimenter med platina og andre metaller, kom Edison tilbake til en glødetråd av karbon. Den første suksessfulle testen var på 22. oktober 1879; og varte i 13,5 timer. Edison fortsatte å forbedre denne typen og leverte 4. november 1879 patent nr.223,898 (innvilget 27. januar 1880) på en elektrisk lampe med «en glødetråd eller spiral av karbon...koblet til platinakontakter.» Selv om patentet beskrev flere måter å lage glødetråden av karbon på, inkludert »bomull- og lintråd, tresplinter, papirer brettet på forskjellige måter,» var det ikke før flere måneder etter at patentet var innvilget at Edison og hans medarbeidere oppdaget at en karbonisert bambus-glødetråd kunne vare over NaN.
Edison kjøpte et lyspærepatent, nr.181,613 utstedt 29. august 1876, av Henry Woodward og fikk en eksklusiv rett på Woodwards kanadiske patent. Disse patentene dekte en karbontråd i en luftfattig pære.
I 1878 stiftet Edison Edison Electric Light Company i New York med flere investorer på laget, inkludert J. P. Morgan og flere medlemmer av Vanderbilt-familien. Firmaet ble i 1892 slått sammen med konkurrenten Thomson-Houston og fikk etter sammenslåingen navnet General Electric. Edison arrangerte den første offentlige demonstrasjonen av lyspæren sin 31. desember 1879 i Menlo Park. Det var på den tiden han sa «Vi vil gjøre elektrisitet så billig at bare de rike vil bruke stearinlys.»
Firmaet til George Westinghouse kjøpte rettighetene til Philip Diehls konkurrerende induksjonslampe i 1882 for $25,000, og tvang på den måten rettighetshaverne til Edisonpatenten til å ta seg mindre betalt, og til å gjøre lyspærene rimeligere.
8. oktober 1883 avgjorde det amerikanske patentkontoret at Edisons patent var basert på arbeidet til William Sawyer, og derfor ugyldig. Konflikten vedvarte i nesten seks år, til 6. oktober 1889, da en dommer bestemte at Edisons krav for forbedring av lyspæren basert på «en høy-ohmsk karbon-glødetråd» var gyldig. For å unngå en mulig rettstvist med Joseph Swan, som holdt et britisk patent utstedt et år før Edisons, dannet Edison et firma sammen med Swan (Ediswan), som markedsførte oppfinnelsen i Storbritannia.
Nasjonalteateret i Brno i det som i dag er Tsjekkia, var den første offentlige bygning i verden som brukte Edisons elektriske lamper. Installasjonen av anlegget ble foretatt under oppsyn av Edisons assistent Francis Jehl.
Advokatforening
En advokatforening er en profesjonell organisasjon for sakførere, ofte av den karakter at medlemskap er obligatorisk for den som vil anvende seg av tittelen advokat eller tilsvarende.
Thomas Edison
Elektrisk kraftdistribusjon
Edison tok patent på et system for distribusjon av elektrisk energi i 1880, noe som var essensielt for å kunne dra fordel av oppfinnelsen av lyspæren. 17. desember 1880 grunnla han Edison Electric Illuminating Company, som var selskapet som etablerte verdens første investor-eide kraftstasjon i 1882 på Pearl Street Station i New York. 4. september 1882 skrudde Edison på stasjonens generator, og forsynte 59 strømkunder på nedre Manhattan med 110 V likespenning.
Advokatforening
Norge
Den Norske Advokatforening er navnet på medlemsorganisasjonen til norske advokater. Medlemskap i foreningen er ikke obligatorisk, men de aller fleste advokater er likevel medlemmer, da dette medfører en del medlemsfordeler samtidig som det viser omverdenen at man følger bransjens spilleregler. Foreningen har utarbeidet et eget etisk regelverk, som med hjemmel i domstolloven har fått status som forskrift (Advokatforskriften), bindende for alle advokater i Norge.
Thomas Edison
Elektrisk kraftdistribusjon
I januar tidligere samme år hadde Edison startet det første dampdrevne kraftverket på Holoborn Viaduct i London. Likespenningsanlegget forsynte gatebelysning og flere private boliger i nærheten av stasjonen.
Advokatforening
Sverige
Organisasjonens navn i Sverige er Sveriges advokatsamfund, og dets virksomhet er delvis styrt av den såkalte rättegångsbalken.
Thomas Edison
Strømkrigen
Edisons fremste egenskap delte han med sin venn Henry Ford, nemlig evnen til å maksimalisere inntjeningen gjennom masseproduksjonssystemer og håndheving av intellektuelle rettigheter. På denne måten bidro han til å minimere inntektsmulighetene til andre oppfinnere som tenkte mer på langvarige og høyeffektive teknologiske nyvinninger. Edison markerte seg ofte som motstander av teknologisk innovasjon og forandring, kanskje fordi det kunne representere en trussel mot hans forretningsmodell. George Westinghouse og Edison ble motstandere på grunn av Edisons markedsføring av likestrøm for elektrisk kraftdistribusjon på bekostning av den lettere overførbare vekselstrømmen utviklet av Nikola Tesla og promotert av Westinghouse. I motsetning til likestrøm kan vekselstrøm transformeres opp til veldig høye spenninger og overføres over lange avstander gjennom tynnere og mindre kostbare ledninger for så å bli transformert ned igjen for distribusjon til sluttbrukere.
Advokatforening
Danmark
I Danmark må alle advokater være medlem av Det danske Advokatsamfund. Dette er hjemlet i landets rettspleielov.
Thomas Edison
Strømkrigen
I 1887 var det 121 Edison-kraftstasjoner i De forente stater som leverte likestrøm til kunder. Da likestrømmens begrensninger begynte å interessere publikum, lanserte Edison en propaganda-kampanje mot vekselstrøm med det mål å overbevise folk om at vekselstrøm var for farlig til å kunne benyttes. Problemet med likestrøm var at det bare var økonomisk lønnsomt å levere kraft i en radius på omtrent 2,5 km fra kraftstasjonen. Da George Westinghouse foreslo å bruke høyspent vekselstrøm i stedet, siden den kunne føre elektrisitet hundrevis av kilometer med minimalt tap, innledet Edison en «strømkrig» for å forhindre vekselstrøm fra å komme i bruk.
Tross Edisons forakt for dødsstraff, førte krigen mot vekselstrøm til at Edison ble involvert i utvikling og promotering av den elektriske stolen som en demonstrasjon på vekselstrømmens dødelige potensial i motsetning til den «tryggere» likestrømmen. Han førte en kort, men intensiv kampanje for å forsøke å forby vekselstrøm eller begrense den øvre tillatte spenningen. Som del av denne kampanjen henrettet Edisons ansatte dyr for å demonstrere hvor farlig han mente vekselstrømmen var. En av de mer bemerkelsesverdige øyeblikk i Edisons dyreavrettinngskampanje, var i 1903 da hans arbeidere tok livet av elefanten Topsy med vekselstrøm. Elefanten hadde drept flere mennesker etter å ha slitt seg ved Luna Park i New York, og eierne ønsket elefanten avlivet. Denne avrettelsen ble filmet av Edisons folk.
Patricia Pinedo
Patricia Pinedo Saenz (født 13. mai 1981 i Amurrio) er en spansk profesjonell håndballspiller som spiller for den spanske håndballklubben SD Itxako. Hun spiller i posisjonen venstreback, og er også en del av det spanske håndballandslaget.
Thomas Edison
Strømkrigen
Til tross for Edisons anstrengelser ble likestrøm erstattet med vekselstrøm på de fleste bruksområder i produksjon og overføring av elektrisk energi, hvilket medførte en enorm utvidelse og effektivisering av kraftdistribusjonen. Etter fremveksten av moderne kraftelektronikk har likestrøm fått en renessanse som høyspent likestrømsoverføring (HVDC), spesielt der overføringen skjer via sjøkabler fordi likestrøm gir mindre kapasitivt tap i overføringen.
Advokatforening
England og Wales
En barrister må tilhøre en av de fire advokatforeningene som finnes for barristers:
Det finnes også en overordnet organisasjon for disse fire foreningene som utøver disiplinær myndighet:
En solicitor må tilhøre den advokatforeningen som finnes for solicitors:
Tyskland
I Tyskland finnes for hver overrett sin rettskrets et advokatkammer som alle advokater innen rettskretsen må tilhøre. Advokatkammeret er en offentligrettslig sammenslutning med obligatorisk medlemskap, som utøver disiplinær myndighet over sine medlemmer. Forbundsrepublikkens advokatkammere tilhører forbundsadvokatkammeret («Bundesrechtsanwaltskammer»).
Gulden kunstverk
Gulden Kunstverk, etablert i 1985, er et kunstgalleri på Steinberg mellom Mjøndalen og Hokksund. Galleriet representerer cirka 60 kjente kunstnere. Gulden Kunstverk består av låven, galleriet og Kaféen. Galleriet har skiftende utstillinger gjennom hele året.
Thomas Edison
Strømkrigen
Likestrøm hadde den fordelen at store batteribanker kunne holde spenningen oppe gjennom korte brudd i strømforsyningen. Lavvolts likestrøm var fortsatt i bruk i en del år i sentrumsnære områder, og det var fremdeles 1,600 likestrømskunder i New York i 2005, og denne tjenesten ble først stoppet 14. november 2007. Undergrunnsbanen i New York drives fremdeles på likestrøm.
Gulden kunstverk
Gulden Kunstverk ligger langs Drammenselva.
Thomas Edison
Fluoroskopi
Edison sies å ha designet og bygd det første kommersielle fluoroskopet, maskinen som tar røntgenbilder. Hans maskin forbedret teknikken med å ta slike bilder, som opprinnelig var utviklet av Wilhelm Röntgen. Maskinene som brukes i dag er essensielt like som den Edison bygde. Under utviklingen av fluoroskopet holdt Edison på å miste synet, og en assistent, Clarence Dally, var nær ved å miste livet etter en overdose røntgenstråler. Han døde senere, antagelig av senskader etter strålingen. Edison uttalte i 1903 «Ikke snakk til meg om røntgenstråler, jeg er livredd dem».
Patricia Pinedo
Hun ble tatt ut til å representere Spania under Håndball-VM 2011 for kvinner i Brasil.
Thomas Edison
West Orange og Fort Myers (1886–1931)
Edison flyttet fra Menlo Park etter at Mary Stilwell døde og kjøpte i 1886 et hus som bryllupsgave til Mina i West Orange i New Jersey. I 1885 hadde han kjøpt eiendom i Fort Myers i Florida, og bygde det som senere ble kalt Seminole Lodge som et vinterferiested. Edison og hans kone Mina tilbrakt mange vintre i Fort Myers der de slappet av og Edison prøvde å finne en innenlandsk kilde for naturgummi.
Henry Ford bodde senere bare noen hundre meter unna Edison på sitt vintersted i Fort Myers. Edison bidro også med teknologi som ble brukt i biler. De forble venner helt fram til Edisons død.
De siste årene
I 1911 ble Thomas Edisons firma omdøpt til Thomas A. Edison Inc. Firmaet ble mer strukturert, og Edison ble mindre involvert i de daglige oppgavene. Han var likevel aktiv i virksomheten helt frem til slutten. Bare måneder før han døde i 1931 satte Delaware, Lackawanna & Western Railroad (DL&W) inn elektriske tog på forstadsbanen fra Hoboken til Gladstone, Montclair og Dover i New Jersey. Overføringen foregikk ved hjelp av en overhengende kjøreledning og hele prosjektet ble gjennomført under Edisons veiledning. Til manges overraskelse, sto han ved spakene da det eller første flervognstoget forlot DL&Ws terminal i Hoboken], og han førte toget hele veien til Dover.
Nattergal
Nattergal (Luscinia luscinia) er en fugl i fluesnapperfamilien. Utseende: ca. 16 cm 23 gram. Gråbrun med rødbrun stjert og diffust gråflekket bryst. Ungfuglene er spraglet over hele kroppen. Nattergalen er sky og holder seg godt skjult. Til tross for hva navnet skulle tilsi synger den hele døgnet.
Thomas Edison
De siste årene
Thomas Edison døde 18. oktober 1931 av diabeteskomplikasjoner i sitt hjem «Glenmont» i Llewellyn Park i New Jersey, som han kjøpte i 1886 i bryllupsgave til sin kone Mina. Mina døde i 1947.
Edisons siste pust er visstnok lagret i et testrør oppbevart på Henry Ford-museet. Ford overtalte ifølge historien Charlie Edison til å forsegle et testrør med luft fra Edisons soverom kort etter hans død. En dødsmaske i gips ble også laget.
Edisons patenter
Edison fikk 1093 patenter i USA, og en rekke patenter i europeiske land. Alt i alt fikk han 1093 patenter.
Noen av de viktigste patentene til Edison er:
Anerkjennelser
Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat
Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat utgjør hele NaN og er et naturreservat i Viken fylke, der det inngår i kommunene Sigdal, Rollag, og Nore og Uvdal i tidligere Buskerud. Det nye, større naturreservatet ble fastsatt ved kgl.res. av 5. desember 2008. Erik Solheim uttalte at området skal forvaltes av kommunene og det skal opprettes en politistilling.
Nattergal
I Norge er den klassifisert som «nær truet». Den hekker kun sporadisk i Sør-Norge, vesentlig rundt Oslofjorden.
Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat
Naturreservatet ble først opprettet som Trillemarka naturreservat den 13. desember 2002 og utgjorde da NaN, og var da det største sammenhengende naturskogsområdet i hele Sør-Norge. Den 8. januar 2008 vedtok imidlertid daværende regjering å opprette Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat, gjennom å utvide det eksisterende naturreservat til hele NaN. Det tidligere Heimseteråsen naturreservat, som utgjorde NaN, ble i den anledning også inkludert det nye naturreservat, som siden har blitt utvidet flere ganger.
Naturreservatet preges av urskognære miljøer og store forekomster av rødlistearter. Ved Gamlevolltjønnan i Rollag står den såkalte Minneskleivgrana, som har blitt årringdatert til år 1524 og regnes som Norges eldste levende grantre. Grana ble oppdaget av to forskere, Jørund Rolstad og Ken Olaf Storaunet, fra Skogforsk den 17. juli i 2003. Og det står flere gamle kjempegrantrær der, som Bustegrana (datert til 1548) og Veslehovde (datert til 1597). I tillegg finnes Dyrenatten-grana (datert til 1531) og Grensegrana (datert til 1590) ved Dyrenattane i Sigdal, tett på kommunegrensen mot Rollag.
Patricia Pinedo
Hennes tvillingsøster Elisabeth er også spansk landslagsspiller i håndball.
Trillemarka-Rollagsfjell naturreservat
I forbindelse med den store utvidelsen i 2008 fikk grunneierne 100 millioner kroner i kompensasjon for vernet.