cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blodtypediett
D'Adamos hypoteser og anbefalinger kritiseres fordi har ikke fremlegger god nok dokumentasjon. I hans første bok som kom i 1997 finnes bare en bibliografi. Hans senere bøker har hatt omfattende referanser om klassifiseringen av forskjellige matvarer i de tre kategoriene han benytter: Fordelaktig, nøytral og unngå. Men selve prosessen og bakgrunnen for hans konklusjoner og klassifisering forblir udokumentert. Dessuten innvendes det at han ved å begrense seg til å dele menneskeheten inn i kun fire stereotyper blir blodtypedietten hans mest av alt lik en slags «blodtypeastrologi».
I januar 2014 publiserte University of Toronto en stor studie der det ble slått fast at det var ingen påviselig sammenheng mellom blodtype og effekt av type diett.
D5
D5 kan referere til
Ria Baran
Ria Baran (født 2. november 1922 i Dortmund, død 12. november 1986) var en tysk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Baran ble olympisk mester i kunstløp under Vinter-OL 1952 i Oslo. Sammen med Paul Falk vant hun konkurransen i parløp.
De giftet seg i løpet av sin aktive karriere som kunstløperere. Det var først i 1951 de fikk lov å konkurrere internasjonalt på grunn av at Tyskland var ekskludert fra deltakelse etter andre verdenskrig. De ble verdensmestere i parløp to ganger, 1951 i Milano og 1952 i Paris.
Gammelmakedonsk
Gammelmakedonsk var språket til oldtidens makedonere. Det ble talt i kongeriket Makedonia i løpet av det første millennium f.Kr. og tilhørte den indoeuropeiske gruppen av språk. Det falt gradvis ut av bruk i løpet av 300-tallet f.Kr. da det ble marginalisert av det greske fellesspråket koiné, lingua franca i den hellenistiske perioden.
Antallet bevarte offentlige og private inskripsjoner indikerer at det var ikke noe annet skriftlig språk i oldtidens Makedonia enn gresk. Nyere oppdagelser av epigrafiske funn indikerer at gammelmakedonsk var summen av en rekke nordvestlige greske dialekter i antikken.
Gammelmakedonsk må ikke forveksles med dagens makedonsk som er et sørslavisk språk som snakkes i Republikken Makedonia (nabolandet til greske Makedonia). Moderne makedonsk er ikke beslektet med gammelmakedonsk.
John Bower
John Ford Bower (født 8. november 1940 i Lewiston, Maine, død 6. juni 2017 i Park City, Utah ) var en amerikansk kombinertløper og trener.
Studentforeningen ved Handelshøyskolen BI i Oslo
Studentforeningen ved Handelshøyskolen BI i Oslo (BISO - tidligere SBIO) er en forening for alle studenter ved Handelshøyskolen BI i Oslo. Per 2017 har foreningen ca 2.500 aktive medlemmer. All aktivitet i BISO skjer for studenter, av studenter som arbeider på frivillig basis.
John Bower
Bower vokste opp i Auburn, Maine. Han studerte ved Middlebury College i Vermont og vant i 1961 det nasjonale studentmesterskapet (NCAA-mesterskapet) i kombinert. Bower vant USAs nasjonale seniormesterskap fire ganger - i 1963, 1966, 1967 og 1968. Han deltok i OL i 1964 og 1968. I Innsbruck i 1964 fikk han 15. plass i kombinert, og han var på USAs lag på 4 x 10 km langrennsstafett som kom på 13. plass av 15 lag. I Grenoble i 1968 ble det 13. plass i kombinert og 12. plass av 15 lag i langrennsstafett. Bower deltok også i VM i Zakopane i 1962.
Studentforeningen ved Handelshøyskolen BI i Oslo
Organisasjon
SBIOs øverste organ er generalforsamlingen som velger styre og ledelse hvert år. SBIO består i 2017 av 15 linjeforeninger som representerer alle studieretninger ved BI i Oslo. I tillegg kommer 37 interesseutvalg, 8 stabsfunksjoner og 7 prosjekter. Foreningen har også eierinteresser i tre aksjeselskap. SBIO eier 100% av Studentavisen Inside AS (studentavisen ved Handelshøyskolen BI) og SBIO Kroa AS (studentkroa på Handelshøyskolen BI), samt 34% av StudConsult AS (studentdrevet konsulentselskap). SBIO har 3 ansatte, to på heltid og en på deltid.
Gammelmakedonsk
Epigrafikk
Makedonsk onomastikk (navngranskning): de tidligste epigrafiske dokumenter som bevitner et betydelig antall makedonske navn er fra den andre athenske alliansens forordning med kong Perdikkas II av Makedonia (~417–413 f.Kr.), Kalindoia-forordningen, (~335–300 f.Kr.) og syv tavler med forbannelser fra 300-tallet f.Kr. som hovedsakelig består av navn.
John Bower
Han vant kombinertrennet i Holmenkollen i 1968 og fikk dermed tildelt kongepokalen som første amerikaner. Samme år ble han nummer 2 i kombinert under Svenska Skidspelen. Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka i 1962/63, 1963/64 og 1967/68, og ble sammenlagt nummer 45 i 1963/64.
Bower la opp etter sesongen 1967/68 og var deretter trener ved Middlebury College til 1975. Han var så direktør og trener for USAs kombinertlandslag til 1980. Fra 1988 til 1990 var han programdirektør for kombinert i USAs skiforbund. Etter at han flyttet til Park City, var han blant annet den første direktøren ved Utah Olympic Park, fra 1990 til 1999.
Club Universitario
Club Deportivo Universitario San Francisco Xavier (stiftet 5. april 1961) er en boliviansk fotballklubb i byen Sucre, som spiller i Liga de Fútbol Profesional Boliviano. Klubben eies av Saint Xavier University.
Studentforeningen ved Handelshøyskolen BI i Oslo
Historie
SBIO ble opprettet den 15.05.2005, og er et resultat av en sammenslåing av studentforeningene fra de tidligere BI Høyskolene i Oslo-området; BI Sandvika (ca.1500 studenter), BI Oslo (ca.1200 studenter), BI Norges Markedshøyskole (ca.2500 studenter), BI Norges Varehandelshøyskole (ca.350 studenter) og BI Ekeberg. Fusjon – og integrasjonsprosessen av studentforeningene ble ledet av et interimsstyre bestående av ledere fra studentforeningene ved de respektive skolene; Ole Petter Leite (BI Norges Markedshøyskole), Jon Kåre Stene (BI Oslo), Herman Sjøberg (BI Sandvika) og Arne Langeland (BI Norges Varehandelshøyskole).
I 2010 ble det gjort store endringer i studentforeningen da styret i samarbeid med ledelsen lanserte strategien til studentforeningen. Med fokus på internasjonalisering, studentaktiviteter og kontakt med næringsliv fikk foreningen et løft.
Ledelse
SBIO-ledelsen er studentforeningens øverst driftsorgan og rapporterer til SBIO-styret og SBIO Generalforsamlingen.
Ledelsen står for den daglige driften av studentforeningen. Ledelsen består av ni personer med forskjellige arbeidsoppgaver og ansvar. Sammen skal ledelsen sørge for at organisasjonen og hvert enkelt underorgan fungerer på best mulig måte. Ledelsen 2019 består av følgende:
SBIO Æresmedlem
SBIO Æresmedlem er en æresorden, og tittelen kan kun gis til personer som ikke er medlemmer av SBIO, men som gjennom sitt engasjement for SBIO har vist seg verdig tittelen SBIO Æresmedlem. SBIO Æresmedlem er SBIOs høyeste utmerkelse og utnevnes av SBIO Generalforsamling.
Ridder av Nydalen
Ridder av Nydalen er en æresorden for tidligere og nåværende medlemmer av SBIO som gjennom sitt engasjement har vist seg verdig tittelen Ridder av Nydalen. Ridder av Nydalen er SBIOs nest høyeste utmerkelse og utnevnes av SBIO Generalforsamling.
Ildsjel
Ildsjel går til en student som har utmerket seg gjennom flere verv og ekstraordinær innsats for studentforeningen.
Jonathan Silva
Jonathan Silva er navnet til flere personer:
Kjørkelvik
Kjørkelvik er en boligeiendom i gamle Søndeled kommune (nå Risør kommune). Den er kjent som et kunstnerhjem ettersom forfatteren Aksel Sandemose (1899–1965) bodde her i årene 1945–1962.
Familien Sandemose, som nettopp var fordoblet ved at Aksel og Eva hadde fått tvillinger, flyttet hit i oktober 1945. Han hadde vært på leting etter et fristed, vekk fra byens distraksjoner og tumulter. Hans sytten år her var, ved siden av oppveksten i Nykøbing Mors, hans lengste fastboende periode.
Kjørkelvik er skildret i flere tekster av Sandemose. Han skrev regelmessige «Sørlandsbrev» i ukebladet Aktuell og redigerte herfra enmanns-tidsskriftet Årstidene (1951–55). Rejsen til Kjørkelvik utkom på dansk i 1954, mens epistelsamlingen Brev fra Kjørkelvik utkom posthumt i 1974. Flere av Sandemoses samtidige kolleger og andre kulturarbeidere besøkte Kjørkelvik: Torolv Solheim, som kom til å bosette seg i Risør, og Inger Hagerup, hvis besøke det knytter seg anekdoter til.
Eiendommen eies i dag av Sandemoses etterkommere, og er ikke gjort tilgjengelig for publikum.
Skjermskraping
Skjermskraping benyttes ofte for å koble ulike informasjon fra ulikenettsteder og skal bøte på at nettstedene som kobles ikke har lagt ut informasjonen i strukturerte tekstformater som gjør kobling enkelt.
Le Chat noir
Le Chat Noir (norsk: Den svarte katt) var fra 1881 til 1897 en populær kabaret på Montmartre i Paris. Den ble grunnlagt av Rodolphe Salis.
Le Chat Noir var i fin de siècle-epoken et møtested for mange chanson-sangere, kunstnere, forfattere og skuespillere, og ble tett knyttet til bohemmiljøet i Paris.
François Achille Bazaine
François Achille Bazaine (født 13. februar 1811 i Versailles, død 23. september 1888 i Madrid) var en fransk offiser som ble stilt for krigsrett etter sine disposisjoner og kapitulasjon under beleiringen av Metz under den fransk-prøyssiske krig.
Tidlig karriere
Etter at faren forlot familien rett etter at Achille ble født, hadde han ingen økonomisk støtte derfra. Han kom ikke inn på École polytechnique og vervet seg i stedet som menig soldat til Fremmedlegionen hvor han først tjenestegjorde i Algerie hvor han utmerket seg slik at han ble forfremmet til offiser og steg raskt i gradene da han ble løytnant i 1835 og kaptein i 1837. Han tjenestegjorde deretter i årene 1835 til 1839 i Spania, hvor han sloss mot karlistene. I 1835 i Spania ble han tildelt Æreslegionen, etter bare fire år i hæren. Han ble major i 1844 og oberstløytnant i 1849. I 1850 ble han utnevnt til oberst og sjef for et regiment i Fremmedlegionen, stasjonert i Nord-Afrika.
Han ble utnevnt til brigadegeneral i 1854 og under Krimkrigen utmerket han seg under Beleiringen av Sevastopol. han tjenestegjorde i en felles militær enhet med Storbritannia, og ble for sine fortjenester under Krimkrigen tildelt Order of the Bath 25. juni 1856.
Den franske intervensjonen i Mexico
I 1863 ledet Bazaine en fransk divisjon under den franske intervensjonen i Mexico, hvor han utmerket seg flere ganger og ble dekorert med Médaille militaire 28. april 1865 av keiser Maximilian. Keiser Maximilians uheldige skjebne skal ha gått inn på ham.
Den fransk-prøyssiske krig
Han ble tilbake ført til Frankrike med de øvrige franske styrkene i 1867, og da den fransk-prøyssiske krig brøt ut i 1870 ble han først sjef for 3. korps og etter 12. august fikk han kommandoen over Rhin-hæren. Etter de franske nederlagene i slaget ved Vionville og slaget ved Gravelotte ble han beleiret med restene av Rhin-hæren i Metz, hvor Bazain bare gjorde noen svake og mislykkede forsøk på å bryte ut, blant annet gjennom slaget ved Noisseville 30. august-1. september. Til slutt kapitulerte han 27. oktober med hele sin styrke på 180,000 mann.
Krigsrett
På grunn av dette ble han etter krigen stilt for krigsrett hvor han ble dømt til degradering og til døden, men straffen ble redusert til 20 års fengsel av president Patrice Mac-Mahon. Bazaine ble innsatt på festningen Île Sainte-Marguerite i Middelhavet utenfor Cannes, men han lyktes å rømme derfra i 1874 til Spania, hvor han ble tatt godt imot etter sine fortjenester i krigen mot karlistene.
Han fikk tildelt en enkelt leilighet i Madrid, men hadde ikke særlig med penger, og ble avhengig av økonomisk støtte fra sin egen sønn og andre tidligere kolleger. Han slet med ettervirkninger av alle skadene han hadde fått i de kriger han hadde deltatt i og levde svært enkelt utenfor all offentlighet fram til sin død.
Bøker
Han ga ut følgende bøker:
IEEE 802.1X
IEEE 802.1X er en IEEE-standard for portbasert Network Access Control (PNAC). Det er en del av IEEE 802.1 gruppen med nettverksprotokoller. Det gir en autentiseringsmekanisme til enheter koblet til et LAN eller WLAN.
IEEE 802.1X definerer innkapsling av Extensible Authentication Protocol (EAP) over IEEE 802 som er kjent som «EAP over LAN» eller EAPOL. EAPOL ble opprinnelig utviklet for IEEE 802.3 Ethernet i 802.1X-2001, men ble tilpasset for å passe andre IEEE 802 LAN teknologier som IEEE 802.11 trådløs og Fiber Distributed data Interface (ISO 9314-2) i 802.1X-2004. EAPOL protokollen ble også modifisert for bruk med IEEE 802.1AE («MACsec») og IEEE 802.1AR (Secure Device Identity, DevID) i 802.1X-2010 til å støtte tjenesten identifisering og valgfri punkt til punkt kryptering over den lokale LAN segmentet.
Næringsklynge
Næringsklynge er en betegnelse på en klynge av bedrifter innen samme næring som kan realisere stordriftsfordeler gjennom positive eksternaliteter. Samlet og individuell produktivitet kan dermed økes ved at bedrifter i klyngen bidrar til kostnadsbesparelser eller foretar investeringer som kommer andre i næringsklyngen til gode. Begrepet ble popularisert av Michael Porter i boken The Competitive Advantage of Nations fra 1990.
Næringsklynger i Norge
To nasjonale klyngestudier ble gjennomført i Norge i løpet 1990-tallet. Et Konkurransedyktig Norge ble publisert i 1992 ved SNF/NHH og Et Verdiskapende Norge i 2001 ved Handelshøyskolen BI. Et hovedtrekk ved disse studiene var at den norske næringsstrukturen var stabil over tid. I begge studier oppfylte tre næringer kravene om komplett næringsklynge; olje- og gassnæringen, maritim næring og sjømatnæring.
Martyrs of the Alamo
Martyrs of the Alamo er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Christy Cabanne.
Handling
Historien følger forsvaret av en festning, som bestod av 185 personer fra Texas
Mot en overveldende meksikansk styrke, i 1836.
Janco
Janco kan sikte til:
Fylkesvei 3606
Fylkesvei 3606 går mellom Skiftenes i Grimstad og Langemyr i Froland. Veien er 17,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 36 (Aust-Agder).
Rave-On Records
RaveOn Records er en underavdeling av plateselskapet Sony BMG.
Selskapet ble opprettet i 2004 for å konsentrere seg om utvikling og kvalitet på musikk fra nye artister som prioriteres internasjonalt. All musikk blir produsert på de fire innspillingstudioene i Sør-Dakota.
Tanklokomotiv
Tanklokomotiv er et damplokomotiv med forrådet av vann og kull/olje på selve maskinen, og altså ikke i en egen etterhengt vogn (tender), som i tilfelle betegnes som et tenderlokomotiv. Tanklokomotiver ble brukt i tog som ikke kjørte over så lange avstander, som i lokaltog og i skiftetjeneste på stasjoner.
Ida (fossil)
Ida er et 47 millioner år gammelt fossil av en primat som er gitt artsnavnet Darwinius masillae. Fossilet tilhører Naturhistorisk museum, Universitetet i Oslo, og er stilt ut der siden juni 2009. Et forskningsteam ledet av den norske paleontologen Jørn Hurum har i to år undersøkt og dokumentert fossilet.
Fossilet Ida ble vist frem av Jørn Hurum for første gang offentlig på Naturhistorisk museum i New York 19. mai 2009. Fossilet ble av Hurum presentert som en link mellom halvaper og ekte aper, og dermed et viktig fossil i apenes – og derved menneskets – utvikling. I media ble dette til «det manglende mellomledd» (the missing link). Presentasjonen av fossilet har fått sterk kritikk i fagmiljøene, og fossilet har blitt kalt «en oversolgt bløff» av flere ledende fagfolk. Teorien om en «link» eller «the missing link» er ikke et faglig anerkjent begrep, men anses nå som en form for pseudovitenskap. Flere biologer har uttalt at fossilet ikke er revolusjonerende, og at formidlingen av det er «grunnleggende i strid med vitenskapens ideer og etikk».
Eldste fossil av primat
Ida er det best bevarte og mest komplette fossil av primater noen gang funnet, endog enkelthår og mageinnhold kan skjelnes. Fossilet er 60 cm langt, og mangler bare høyre legg, fra kneet og ned. Røntgen av fossilet viser at dyret fortsatt hadde melketenner som ikke hadde brutt fram i kjeven. Fossilet fikk navnet Ida etter Hurums datter. Apen var kun et barn da den muligens ble kvalt av karbondioksid ved en vulkansk innsjø i Tyskland for 47 millioner år siden i tidsepoken eocen.
Det er argumentert med at funnet skal plasseres mellom lemurene og antropoidene, blant annet på bakgrunn av enkelte karakteristiske trekk som er fraværende hos fossilet, og som normalt finnes hos lemurene. Konklusjonene vil medføre at adapidene, en undergruppe av primatene, vil omplasseres og få en helt annen rolle i utviklingen av høyere aper. Denne konklusjonen er omstridt, og har ført til kritikk fra andre primatforskere.
Funnstedet
Ida ble funnet av en samler under en privat ekspedisjon til Messelgruven ved Darmstadt i Tyskland i 1982. Han holdt funnet hemmelig i 24 år før han solgte henne videre via Thomas Perner til Jørn Hurum som representant for Naturhistorisk museum i Oslo på en messe i Hamburg i julen 2006. Prisen var opprinnelig 1 million amerikanske dollar, men Hurum prutet den ned til 4,5 millioner norske kroner.
The Economist omtalte omstendighetene rundt avtalen om salg på en bar i forbindelse med en messe Hamburg som «Indiana Jones would have been proud.»
Kritikk fra forskningsmiljøet
Presentasjonen av Ida i mediene i mai 2009 er blitt kritisert for å være faglig altfor forenklet og for å være en del av en markedsføringskampanje, og ikke minst at hele begrepsbruken «det manglende mellomledd» («the missing link») skal være en forklaringsmodell som ble forlatt av fagmiljøene for 150 år siden. Fem av Norges ledende biologiprofessor, Trond Amundsen, Ivar Folstad, Jarl Giske, Tore Slagsvold og Nils Chr. Stenseth, kalte fossilet «en oversolgt bløff». De mente fossilet var villedende formidlet, ikke revolusjonerende og at formidlingen var «grunnleggende i strid med vitenskapens ideer og etikk».
Det er også stilt spørsmål ved markedsføringen av funnet og om den representerer en objektiv fag-formidling eller om den er drevet av rent kommersielle faktorer.
I teksten til en musikkvideo fra 2014 kommenterer Jørn Hurum at «Critics are seldom objective, usually scientists have hidden agendas (attack is the best defense)» og «The goal of the outreach in the IDA project was to move the perspective of non-specialists on human evolution from "something that happened a few million years ago in Africa" to "we have relatives 47 million years ago».
Brasil Open 2017
Brasil Open 2017 var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2017 som fant sted i São Paulo i Brasil fra 27. februar til 6. mars 2017.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn på grus.
Strimpgården
Strimpgården er et tidligere sjøsamisk gårdsbruk og handelshus i Sør-Varanger kommune. Gården ligger i Bugøyfjord, 6 mil fra Kirkenes. Den er i noen sammenhenger nevnt som et kunstnerhjem ettersom billedkunstneren John Savio (1902–38) vokste opp hos sine besteforeldre her i årene 1905–1912.
Gården har en historie tilbake til 1873, og omfattet bakeri, gårdsdrift med husdyrhold, tollstasjon, import og eksport, reindrift, fiske og handel, drevet av Savios morfar og mormor Josef og Sara Strimp.
Huset er ikke spesifikt skildret i Savios kunst.
Bolig- og handelshus ble revet ca 1960, mens sjøbua på gården er vernet som et samisk kulturminne. Fjøset på gården var fallerferdig, og Riksantikvaren samtykket i 2004 til riving etter oppmåling og registrering.
Liatongus
Liatongus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Små til middelsstore (5-20 millimeter), avlange, blanke gjødselbiller. De er mønstret i gult, rødt eller brunt og svart. Mange arter har horn på hodet og/eller pronotum. Kroppsformen er temmelig jevnbred. Pronotum er minst så bredt som og ofte nesten like langt som dekkvingene. Det kan ha horn eller skarpt opphøyde kjøler ved bakhjørnene.
Levevis
Hannenes horn tyder sterkt på at de kjemper om hunnene.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, Afrika og Nord-Amerika.
Fylkesvei 2742
Fylkesvei 2742  går mellom Skarud og Hakavik i Øvre Eiker kommune. Veien er 10,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 65.
Nacional Potosí
Club Atlético Nacional Potosí (stiftet 24. mars 1942) er en av boliviansk fotballklubb i byen Potosí, som spiller i Liga de Fútbol Profesional Boliviano.
Glade vrinsk
Om filmen
Filmen er en filmutgave av revyen «Jubileumsrevyen 7 1/2» som gikk på Oslo Nye Teater vinteren 1974-75.
Phenomena 3: Det tapte hjertet
Phenomena 3: Det tapte hjertet er en roman, skrevet av Ruben Eliassen. Den handler om alvebarna Alk og Ilke som er havnet i Trondheim. Alk og Ilke møter sir Thommas og Millian som blir en viktig støtte for alvebarna i deres kamp mot ondskapen. Den onde trollmannen Sherpa vil bruke Parados' øye for å åpne portalen mellom tre verdener og ta makten i dem alle.
Gruve 4
Gruve 4 var en kullgruve i Longyearbyen, Svalbard. Gruve 4 ligger innerst i Longyeardalen under Longyearbreen. Oppfaringen startet i 1954 og varte frem til midten på 1960-tallet. Kullet som ble tatt ut gjennom stollsystemet i Gruve 2.
Effektiviteten i Gruve 4 var lav i hele produksjonsperioden og ble innstilt våren 1970, etter kun to års drift. Totalt 85 184 tonn ble tatt ut.
De ukjente krigerne
' De ukjente krigerne. Nordmenn i første verdenskrig ' er en norsk sakprosabok fra 2014, utgitt på Humanist forlag. Den handler norske deltagere i første verdenskrig og er skrevet av historikerne Nik Brandal, Eirik Brazier og Ola Teige.
The Masqueraders
The Masqueraders er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av James Kirkwood, Sr..
Karsten Lauritzen
Karsten Styrbæk Lauritzen (født 14. oktober 1983 i Løgstør) er en dansk politiker for partiet Venstre. Han har vært valgt til Folketinget fra Nordjyllands storkrets siden 2007.
The Masqueraders
Handling
David Remon elsker Dulcie - ikke av valg, men på grunn av omstendighetene. Han forsøker å overtale henne til å gifte seg med ham, i stedet for å underkaste seg et liv med slit. Men Dulcie ønsker heller å være uavhengig, og foretrekker å tjene til livets opphold på egen hånd.
Karsten Lauritzen
Han vokste opp på en gård ved Løgstør i Himmerland. Faren Jens Lauritzen var gårdbruker og borgermester i Løgstør kommune og senere Vesthimmerlands kommune, som representant for Venstre. Moren var regnskapsfører for morfarens entreprenørfirma. Karsten Lauritzen har studert politikk og administrasjon ved Aalborg Universitet.
Lauritzen var formann i Venstres Ungdom fra 2005 til 2007. I 2007 ble han innvalgt i Folketinget fra Nordjyllands storkrets. I 2015 ble Lauritzen skatteminister i Lars Løkke Rasmussens andre regjering. Han satt til Lars Løkke Rasmussens tredje regjering gikk av i 2019. I 2020 ble han formann i Venstres folketingsgruppe.
The Masqueraders
Handling
Men livet ved vertshuset blir imidlertid snart irriterende for Dulcie, og hun blir så lei av dette at hun er klar til å akseptere den første velstående mannen som frir til henne.
Zion bo- og servicesenter kapell
Zion bo- og servicesenter kapell er et kapell fra 1997 i Trondheim kommune, Sør-Trøndelag fylke.
Holtermann Knudsens gate (Oslo)
Holtermann Knudsens gate var en gate på Sandaker i Oslo. Den gikk fra Åsengata mot Sandakerveien, parallelt med Hans Nielsen Hauges gate. Dette blir på sørsiden av det store funkiskvartalet mellom Åsengata og Carl Jeppesens gate. Dagens gangveisystem i nordkant av Sandaker senter følger omtrent det gamle gateløpet. Gaten var oppkalt etter arbeiderpartilederen Christian Holtermann Knudsen.
Otterøy
Otterøy var en selvstendig kommune i Nord-Trøndelag fra 1. januar 1913 til 31. desember 1963.
Pizjma (Petsjora)
Pizjma  (russisk: Пижма) er ei elv i republikken Komi i Russland. Den er ei venstre sideelv til Petsjora, og er 389 kilometer lang, med et nedbørfelt på 5 470 km². Middelvannføringa er på 47 m³/s, men på det meste kan vannføringa være mer enn 800 m³/s. Elva fryser til i slutten av oktober eller tidlig i november, og den blir isfri igjen i slutten av april eller tidlig i mai.
Otterøy
1838–1912
Ved innføringen av formannskapslovene ble Fosnes herredskommune opprettet fra 1. januar 1838 og omfattet Otterøya og de nåværende kommunene Fosnes og Flatanger. Dette tilsvarte Fosnes prestegjeld med de tre sognene Vik, Fosnes og Halmøy. Fra 1871 ble Halmøy sogn skilt ut som Flatanger herred. Den nordligste delen av Otterøya tilhørte Fosnes sogn og deler av fastlandet sørvest for Namsenfjorden tilhørte Vik.
Pizjma (Petsjora)
Elva har utspring fra Jamozero i Timanhøydene, nær grensa til Arkhangelsk oblast. Den øverste delen av elva renner gjennom ødemark, først sørøstover og senere østover. Før samløpet med Svetloj blir den også kalt Petsjora Pizjmoj. I den nedre delen av elva ligger det flere landsbyer langs elva.
Otterøy
1838–1912
Folketallet i Vik sogn var på sitt høyeste ved århundreskiftet og omfattet 1816 personer ved folketellingen i 1900.
Pizjma (Petsjora)
Pizjma munner ut i Petsjora nær byen Ust-Tsilma, fem kilometer ovenfor Tsilma. De største sideelvene er Vjatkina fra venstre og Ginlaja, Svetlaja og Umba fra høyre. Den nedre delen av elva er farbar for skipstrafikk.
Otterøy
1838–1912
I 1891 ble det opprettet en nemnd for å forberede ytterligere oppdeling av herredet, også denne gangen etter sognegrensene, men uten resultat. I 1908 kom forslaget opp igjen. På den nordlige delen av Otterøya var det uenighet om man ville tilhøre Fosnes eller Vik, men herredsstyret vedtok å følge sognegrensene. Diskusjonen ble tatt opp igjen flere ganger, men uten at vedtaket ble endret. Det foreslåtte navnet Vik herred møtte motstand fra departementalt hold og Otterøy ble valgt. Delingen ble vedtatt av regjeringen 28. mars 1912.
1913–1963
Otterøy ble skilt ut som egen kommune 1. januar 1913. Ved folketellingen tre år tidligere hadde Vik sogn 1.631 innbyggere. Utover 1900-tallet lå folketallet stabilt rundt 1600.
Kommunen omfattet Otterøya sør for Tømmervikfjellet, den sørvestlige delen av øya Elvalandet, Hoddøya og den såkalte Sørsida på fastlandet langs Namsenfjorden.
1. januar 1964 opphørte Otterøy å eksistere som egen kommune. «Sørsida» ble slått sammen med Namdalseid, mens den nordlige delen av Otterøya ble skilt ut fra Fosnes og dannet sammen med resten av øya, Hoddøya, det meste av Elvalandet, Klinga, Namsos og Vemundvik den nye Namsos kommune.
Therese Skauge
Therese Skauge (født 9. oktober 1968 i Sarpsborg) er en norsk danser. Hun er utdannet ved Operaens ballettskole og Statens Balletthøgskole, hvor hun ble ferdig våren 1990. Hun var ansatt i Carte Blanche fra 1990 til 2008. Hun er idag frilans danser og professor i dans ved Kunsthøgskolen i Oslo (KHIO).
G-meter
Når en flyr horisontalt med jevn fart, viser instrumentet +1 g. Årsaken til at en "aksellerer" bort fra jorden kommer av at en måler relativt til fritt fall med 0 g. Når flyet flyr rett fram på ryggen viser g-måleren -1g. I sving med 60 grader krengning utgjør kombinasjonen av tyngdekraft og sentripetalkraft en resultantkraft normalt på vingen som gir en akselerasjon på +2g. Under flyging rett fram kan man kortvarig rette nesa nedover og fly slik at flygeren er vektløs og måleren viser 0 g, en er i fritt fall. Metoden blir brukt for å trene astronauter i vektløshet. Når flyet ligger i en krapp sving eller i en loop kan flygeren oppleve høye g-verdier.
Maximilian Schell
Maximilian Schell (født 8. desember 1930 i Wien, død 1. februar 2014 i Innsbruck ) var en østerriksk-sveitsisk skuespiller, regissør og produsent.
Therese Skauge
Priser
Therese Skauge mottok i 2004 Kritikerprisen som danser for sin rolle i I lie, Speak av Ina Christel Johannessen.
Maximilian Schell
Bakgrunn
Maximilian Schell var sønn av den sveitsiske forfatteren Hermann Ferdinand Schell og den østerrikske skuespillerinnen Margarethe Noé von Nordberg og bror til Maria, Carl og Immy. Familien flyktet til Sveits etter Anschluss i 1938, og Schell vokste opp Zürich.
G-meter
g-meter er spesielt viktig i fly, seilfly og helikoptere som benyttes til akroflyging og i jagerfly fordi slik flyging kan påføre flyet større belastning enn flyets strukturer tåler. For slik flyging er g-meteret et av de viktigste instrumentene i tillegg til fartsmåler og høydemåler.
Therese Skauge
Priser
I 2006 mottok hun Rolf Gammleng-prisen fra Fond for utøvende kunstnere.
G-meter
Fly som er bygget for akroflyging må tåle minimum +6 g og -3 g. Det er bygget fly som tåler opp til +/- 10 g. Det er spesielt styrken på vingebjelkene som bestemmer flyets begrensninger i antall g. Det har hendt at vingene har brukket av under akroflyging.
Maximilian Schell
Bakgrunn
Schell ble opp gjennom ungommen sterkt kunstnerisk preget av foreldrene. Ved universitetet i Zürich studerte han filosofi, kunsthistorie og musikk- og teatervitenskap, og de siste fagene også i Basel og München. Han var også fortvallspiller for Grasshopper Club Zürich.
G-meter
Ved store g-belastninger er det fare for at flygeren kan besvime. Før besvimelsen inntrer kan flygeren merke at synet blir gråere og sidesynet forsvinner med tiltagende tunnelsyn. Siden flygeren regulerer g-belastningen med høyderoret kan hen fort redusere belastningen ved å redusere bruken av høyderor.
Maximilian Schell
Skuespiller
Han debeterte høsten 1952 ved Theater Basel som skuespiller, regissør og dramaturg. Etter en rekke andre stillinger kom han i 1959 til Münchner Kammerspiele. Samme år ble han rekruttert av Gustaf Gründgens til Hamburg.
G-meter
Noen g-meter har maksimum-visere som stiller seg på den maksimale belastningen for hver tur. Det må registreres om flyet er belastet mer enn maksimalt tillatt. Ved større belastning må flyet inspiseres, og enkelte deler må røntgenfotograferes. Slik kontroll kan være kostbar. Det finnes også elektroniske g-metere som registrerer belastningen kontinuerlig under flere turer og kan gjennomgåes av flytekniker under senere kontroller.
Maximilian Schell
Skuespiller
Mot slutten av 1960-årene 1960er spilte han i London, ved siden av oversatte han verker av John Osborne og William Shakespeare. I 1978 overtok han fra von Curd Jürgens rollen som Jedermann ved Salzburger Festspiele, og hadde dette oppdraget til 1982. Schell var også operaregissør.
G-meter
Andre begrensninger på et fly som er viktige for et akrofly er:
Maximilian Schell
Skuespiller
Schells første film i Hollywood var Unge løver (1958) med blant andre Marlon Brando. Rollen førte til flere TV-roller, blant annet en episode av Playhouse 90, der han spilte forsvarsadvokaten for de tyske nazistene under Nürnbergprosessen. Schell gjentok denne rollen da stykket ble filmet i 1961, og han ble belønnet med Oscar for beste mannlige hovedrolle. Han ble også nominert til denne prisen for The Man in the Glass Booth (1975). I tillegg ble han nominert til Oscar for beste mannlige birolle for rolletolkningen sin i Julia (1977).
G-meter
Det finnes g-måler i enkelte biler, spesielt Formel 1 og enkelte andre konkurransebiler. Da er det ikke kreftene oppover og nedover som måles, men sentrifugalkreftene til begge sider og i noen tilfelle kreftene framover og bakover ved bremsing og fartsøkning.
Maximilian Schell
Skuespiller
I Topkapi (1964) spilte Schell en munter gentlemannstyv, og her var Melina Mercouri og Peter Ustinov med på rollelisten. Han har også spilt i filmer som Tilbake fra asken (1965), med blant andre Ingrid Thulin, Varulv (1974), Jernkorset (1977), Kampene ved Arnheim (1977) og Det sorte hullet (1979).
Schell leverte også betydelige arbeider bak kamera. Han hadde regi og manus i Fotgjengeren (1973) som ble nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film. Også dokumentarfilmen om Marlene Dietrich, Marlene (1984), ble nominert til Oscar for beste dokumentarfilm. I 2002 hadde han regi og manus for dokumentarfilmen om søsteren Maria Schell, Meine Schwester Maria.
The Chasm
The Chasm er et meksikansk death metal-band som ble dannet i Mexico by i 1992. Da bandet ble startet opp spilte de death/doom metal, men gikk etter hvert over til å spille death metal. I dag har bandet flyttet til USA, og holder til i Chicago.
Ingebjørg Skoghaug
Ingebjørg Skoghaug (født 28. januar 1912 i Os, død 6. desember 2008 ) var en norsk sykepleier og offiser i Forsvarets sanitet. Under andre verdenskrig var hun eneste kvinne som gjorde tjeneste i Kompani Linge (Norwegian Independent Company No. 1).
Etter krigen fortsatte Skoghaug i Forsvarets sanitet. Fra 1949 tjenestegjorde hun i to år som brigadesøster med løytnants grad i Tysklandsbrigaden. Under Koreakrigen tjenestegjorde hun i ni måneder ved det norske feltsykehuset (NORMASH) i Sør-Korea. Hun ble pensjonert fra forsvaret i 1981.
Skoghaug ble i 1949 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.
The Master Hand
Handling
James Rallston har giftet seg med en velstående enke, som er invalid og har datteren Jean. Fordi han er i økonomiske vanskeligheter, planlegger han å få kontroll over sin kones formue.
En kvinnelig lege, Miss Lane, hjelper henne med dette. Femten år går, og Rallston lever i storslått stil på konas penger. Han tror at hun nå er døende. Men i stedet blir hun bedre, og blir regnet som helt tilregnelig.
Matrimony
Matrimony er en amerikansk stumfilm fra 1915 regissert av Scott Sidney.
Den europeiske unions tre søyler
Den europeiske unions tre søyler var den juridiske struktur for EU mellom 1993 og 2009. Strukturen ble introdusert ved Maastrichttraktaten i 1993, og forlatt ved ikrafttredelsen av Lisboatraktaten i 2009. EUs overordnede struktur ble da samlet i én enhet.
Søyleterminologien ble brukt for å illustrere at EU var bygget som et antikt tempel, der EU-delen av samarbeidet var takkonstruksjonen som ble opprettholdt av tre søyler. Søylene var:
Innen første søyle ble beslutningene truffet av den såkalte fellesskapsprosedyre, som var overnasjonal. EUs organer kunne vedta saker med ulike krav til flertall. Avgjørelsene gikk foran nasjonal rett.
Innenfor andre og tredje søyle hadde både Kommisjonen og Rådet delt kompetanse til å fremsette forslag til rettsakter, og det var en forutsetning at forslaget skulle vedtas med enstemmighet i Rådet. Her var det således mulig å nedlegge et veto.
Kjettingveien (Oslo)
Kjettingveien var en vei på Holmlia i bydel Søndre Nordstrand i Oslo. Den gikk sørover langs vestsiden av Østfoldbanen fra undergangen ved Holmliveien, men forsvant ved utbyggingen på 1980-tallet. Rester av veien kan gjenfinnes inne på industriområdet, som er bakgrunn for veinavnet.
De britiske Jomfruøyer under Sommer-OL 2000
De britiske Jomfruøyer under Sommer-OL 2000. Én mannlig sportsutøver fra De britiske Jomfruøyer deltok i friidrett under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var femte gangen De britiske Jomfruøyer deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer. Friidrettsutøveren Keita Cline var flaggbærer under åpningsseremonien.
Malawis parlament
Malawis parlament (National Assembly) er Malawis lovgivende forsamling. Parlamentet har 193 medlemmer som velges for 5 år av gangen i enmannskretser. Det har sete i Lilongwe.
Parlamentet ble opprettet ved Malawis uavhengighet fra Storbritannia i 1964 og hadde da 50 medlemmer som ble direkte utnevnt i et ettpartisystem. Antallet representanter er blitt gradvis utvidet og har fra 1999 vært 193.
I henhold til Malawis grunnlov av 1995 skal parlamentet bestå av nasjonalforsamlingen, et senat og Malawis president. Senatet var ment å ha 80 indirekte valgte representanter, blant annet stammeledere, har aldri vært opprettet. I 2001 stemte over 2/3 av representantene i nasjonalforsamlingen for å fjerne kravet om et senat og grunnga dette med økonomiske argumenter.
David Price
David Price (født 6. juli 1983 i Liverpool, England) er en britisk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen super tungvekt. Prices største internasjonale resultat er en bronsemedalje fra Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina, der han representerte Storbritannia.
La Paz F.C.
La Paz Fútbol Club (stiftet 30. mai 1989) er en boliviansk fotballklubb i hovedstaden La Paz, som spiller i Liga de Fútbol Profesional Boliviano. La Paz FC er en sensasjon i boliviansk fotball. De er den tredje viktigste klubben i La Paz, etter Club Bolívar og The Strongest, har mindre fanskare og lavere lønninger enn begge klubbene. Likevel har klubben to andreplasser i serien og har deltatt i både Copa Libertadores og Copa Sudamericana. Klubben flyttet i 2011 hjemmebane til El Alto, som opprinnelig var nabobyen til La Paz, men som har vokst sammen med denne. Mange ser på El Alto som del av La Paz, selv om byen har egen borgermester og administrasjon.
Sveitser
Sveitser kan referere til flere ting:
Barebones parlament
Barebones parlament, også kjent som det lille parlamentet, det innstilte råd, helgenes parlament, kom sammen den 4. juli 1653, og var det siste forsøket til det engelske samveldet å finne en stabil politisk plattform før Oliver Cromwell ble innsatt som Lord Protector, «herrebeskytter». Det var et råd bestående helt og holdent av medlemmer nominert av Cromwell og hærens offisersråd. Det fikk sitt navn fra kandidaten for City of London med det uvanlige navnet Praise-God Barebone. Ordstyrer av Huset var Francis Rous. Det totale antallet nominerte var 140, hvorav 129 fra England, 5 fra Skottland og 6 fra Irland.
Rådet var inspirert av det jødiske sanhedrin («det store rådet»). Etter konflikt og indre strid stemte medlemmene den 12. desember 1653 på å oppløse seg selv. Rådet hadde etterfulgt Rumpparlamentet og ble selv etterfulgt av det første protektoratparlamentet.
Debatt om parlamentets form
Ved oppløsningen av Rumpparlamentet den 20. april 1653 ble det etterlatt et hull i lovgivningsmakten, og med intet til å fylle det. Cromwell og offisersrådet annonserte at de ville bli rettledet av Gud i å gjøre så «som vi har blitt ledet av nødvendighet og Forsynet til å handle slik vi har gjort, selv hinsides og over våre egne tanker og ønsker, så vi skal... gi oss helt og holdent til Herren for hans velsignelse.»
Den 29. april satte Cromwell opp et lite statsråd med 13 medlemmer, ansvarlig for utenrikspolitikken og administrasjonen av landet. Dets etablering ble annonsert den neste dagen. Offisersrådet forble ansvarlig for beslutninger om den nye formen for regjering. John Lambert argumenterte til fordel for å samle makten i hendene på ti eller tolv menn. Thomas Harrison, som støttet seg på sin femtemonarkistiske overbevisning, argumenterte at deres plikt var å fremskynde det framtidige Kristi kongedømme ved å gi makten til gudelige menn. Han fremmet ideen om et større råd, helst med antallet sytti basert på det jødiske sanhedrin. Offisersrådet gikk med på Harrisons modell, men økte antallet representanter til 140 for tillate medlemmer fra over hele England og Wales, Skottland og Irland.
Offisersrådet avgjorde deretter spørsmålet om hvordan å velge gruppens representanter. De var enige om at medlemmene skulle velges av rådet, og hver av dem var frie til å nominere kandidater. Makt ville bli gitt fullmakt til hvert medlem av Cromwell som øverstkommanderende av hæren. Selv om det var negative reaksjoner fra en del kirker, hvor et medlem av en menighet i London erklærte at «spørsmålet er ikke så mye nå hvem som er uavhengige anabaptister og så videre, som hvem er for Kristus og hvem er for Cromwell,» var de fleste sektene fornøyd med beslutningen. Historikeren Samuel Rawson Gardiner antok at offisersrådet rådførte seg med kirkenes menigheter i hvert fylke og spørre dem om å sende navn på egnede kandidater. Men det er ikke funnet noe bevis på at noe brev noen gang ble sendt ut, og selv om en del kirker faktisk sendte inn nominasjoner, er det ingen bevis for noen form storstilt rådføring skjedde. Ved den 3. mai hadde uansett offisersrådet over et hundre navn som deres medlemmer hadde sendt inn. Ved den 23. mai var en innledende liste med nominerte navn klar, og til denne ble deretter lagt til og trukket fra navn i løpet av de neste få ukene.
Innvielse
Rådet møttes for første gang den 4. juli i rådskammeret i Whitehall. Cromwell åpnet møtet med en tale som varte i to timer. Han begynte med å summere opp en «rekke forutseenheter» som hadde brakt dem sammen til dette tidspunktet, begynte med det korte parlamentet og pekte ut 1648 som «det mest minneverdige året som denne nasjonen noen gang hadde sett.» I et avsnitt, som siden har blitt analysert gjentatte ganger, skal Cromwell etter sigende ha erklært: «God doth manifest it to be the day of the Power of Jesus Christ». Dette utsagnet har blitt tolket som bevis for at Cromwell delte Harrisons femtemonarkistiske tro, og ønsket rådet velkommen som begynnelsen på Kristus' kongedømme på jorden. Imidlertid i den første utgitte versjonen av talen var denne setningen formulert som «God doth manifest it to be a day of the Power of Jesus Christ», noe som demper dens virkning betydelig, og antyder at han kun tenkte møtet som en åndelig og gledelig anledning. Cromwell ba deretter et skriftlig "instrument" om å bli lest, forfattet av offisersrådet, og ga rådet myndighet.
Rådet avsluttet deretter før det kom sammen den neste dagen. På den dagen valgte de Francis Rous, opprinnelig som formann (han ble ikke kjent som ordstyrer før en måned senere). Henry Scobell ble valgt som sekretær. Cromwell og fire andre offiserer – Lambert, John Desborough, Harrison og Matthew Tomlinson – ble deretter selvsupplert som medlemmer. Den 12. juli utga rådet en uttalelse hvor de erklærte seg selv som parlamentet for det engelske samveldet. Dette var den første gangen at de hadde blitt formelt beskrevet som et parlament.
Medlemskap
Parlamentet ble latterliggjort meget kort tid etter at det var etablert. En avisskriver kalte dem for «Pettifoggers, Innkeepers, Millwrights, Stockingmongers and such a rabble as never had hopes to be of a Grand Jury», «lovtrekkerier, kvernbygger, strømpehandlere, og slike pøbler som aldri har håpet å bli en storjury.» I særdeleshet ble dets medlemmer pekt ut for deres påståtte lave sosiale status, det vil si at de ikke tilhørte adelen, deres puritanisme og deres relative mangel på politisk erfaring. Denne kritikken ble oppsummert av særlig et av medlemmene, en lærselger med det uvanlige navnet Praise-God Barebone, som var en femtemonarkist og en lekmann som leste opp bibeltekster, og som kom fra Fleet Street i London. Før det ble oppløst ble rådet blitt nedsettende kjent som «Barebones parlament».
Til tross for samtidens baktalelser var rådets medlemmer hovedsakelig trukket fra de rikeste 5 prosent av befolkningen, og kun noen få forretningsfolk var representert. Heller ikke var de utelukkende femtemonarksiter, til tross for inntrykket som fiendtlige samtidige pamfletter hevdet. Tolv eller tretten av medlemmene kan bli identifisert som femtemonarkister, noen av dem hadde tjenestegjort sammen med Harrison. Disse sto i kontrast til rundt femten av de mer aktive medlemmene av rådet som var mer moderate uavhengige. Selv det er villedende å dele rådet inn i to grupper, en analyse av dets fulle medlemskap langs moderate og radikale linjer identifiserte 76 medlemmer som religiøse moderate og 47 som radikale, og med en ytterligere gruppe på 21 som enten det var umulig å identifisere eller som ikke deltok i rådet.
Norsk selskap for farmakologi og toksikologi
Norsk selskap for farmakologi og toksikologi (NSFT) er en organisasjon som har som formål å fremme utvikling og interesse for farmakologi og toksikologi i Norge. NSFT arrangerer faglige seminarer og møter og har ca 500 medlemmer inklusive et tyvetalls bedriftsmedlemmer. Organisasjonen ble stiftet i 1936.
Barebones parlament
Medlemskap
Kun fire regicidere (kongemordere) Anthony Stapley, John Carew, Thomas Harrison, og Cromwell selv var utpekt. Thomas Harrison var lederen av femtemonarkistene og John Carew var også en femtemonarkist.
Norsk selskap for farmakologi og toksikologi
NSFT er inndelt i to spesialseksjoner for henholdsvis klinisk farmakologi og toksikologi. Organisasjonen er medlem i den europeiske føderasjon av farmakologiske selskaper (EPHAR) og den tilsvarende føderasjon innen toksikologi (EUROTOX).
Barebones parlament
Konflikt
Den 13. juli begynte rådet å diskutere tiende – som ble protestert av mange sekter på grunnlag at det var levning fra katolisismen, at de støttet en profesjonell framfor en frivillig presteskap, og at deres økonomiske byrder ble fordelt urettferdig. Det var en felles enighet om at tiende var forkastelig, men det var liten enighet om hvilken mekanisme skulle bli benyttet for skape inntekter som kunne erstatte tiender. Debatten innenfor rådet ble raskt møtt med ekko fra kirkene rundt om i landet. En annen fast sak som rådet diskuterte i løpet av dets første uker var rettssaken til John Lilburne, men heller ikke denne saken førte til en forent mening. Et tredje sak var reformering av det juridiske system, og det delte også medlemmene hvor femtemonarkistene argumenterte at kun lovene i Bibelen burde bli reflektert i det midlertidige juridiske systemet, mens tidligere medlemmer av Rumpparlamentets Hale-kommisjonen presset på for mer progressive reformer.
Ved begynnelsen av september skal Cromwell etter sigende allerede ha blitt frustrert over rådets indre splid og kjekling. En bladskriver rapporterte at han hadde sagt at han var sikker på at han var «more troubled now with the fool than before now with the knave», «i større vanskeligheter nå med tullingene enn tidligere med svindlerne.»
Norsk selskap for farmakologi og toksikologi
Historie
Historien til selskapet forteller en del om historien til farmakologi i Norge etter 1936.
Barebones parlament
Konflikt
Cromwell skrev til sin svigersønn Charles Fleetwood og klagde at medlemmene «var av ulik bedømmelser, og hver av dem søkte heller å utbre seg, at ånden fra den gode gjerning er for dem, knapt akseptert av noen.» Frammøtet begynte også å dale. Over hundre medlemmer var til stede ved de fleste avstemninger i juli, og hadde dalt til rundt 70 i oktober. Forskjellige lovforslag førte til at konfliktene flammet opp mellom de radikale og moderate medlemmene – lovforslag for å forby kanselliretten, reguleringen av juridisk betaling og kostnader, og fremskynde avgjørelser av sakene i admiralitetsretten. Ved dette tidspunktet hadde imidlertid de radikale medlemmene blitt hovedsakelig utmanøvrert av stemmene til moderate og mer konservative medlemmer.
Norsk selskap for farmakologi og toksikologi
Poul Edvard Poulsson-forelesningene
Opprettet med ønske om å hedre minnet om Norges første farmakolog, som stiftet Farmakologisk institutt og var professor der mellom 1895 og 1928, etter et behov om identitetsskaping for faget.
P.E. Poulssons minnemedalje
Ble utdelt for første gang på den første Poul Edvard Poulsson-forelesningene under 75-årsjubileet for stiftelsen av Farmakologisk institutt i 1970 til den som holdt Poul Edvard Poulsson-forelesningen.