cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaget ved Saratoga
Slag
Siste del av slaget tilhørte britene. Rundt 15.00 sendte Riedesel en budbringer til Burgoyne med forespørsel om instruksjoner. Han vendte tilbake to timer senere med ordrer om å vokte forsyningstoget, men også om å sende så mange menn han kunne avse mot den amerikanske høyre flanke. I en kalkulert risiko lot Riedesel 500 menn vokte det essensielle forsyningstoget og marsjerte mot kampene med resten av sin kolonne. To av hans kompanier rykket frem i stort fart og løsnet heftige salver mot amerikanernes høyre, og Frasers styrke truet med å drive tilbake amerikanernes venstre flanke. Som svar på sistnevnte trussel forespurte Arnold fler styrker, og Gates tillot han å sende Ebenezer Learneds brigade (bestående av 2., 8. and 9. Massachusetts-regiment). (Hvis Arnold hadde vært på slagmarken kan disse styrkene muligens i stedet ha møtt den større trusselen som Riedesels styrker utgjorde.) Heldigvis for den amerikanske høyre flanken falt mørket på, noe som avsluttet slaget. Amerikanerne flyktet tilbake til sine forsvarsverker, og britene stod igjen på slagmarken.
Burgoyne hadde vunnet slagmarken, men blitt påført nær 600 tap. Mesteparten av disse tapene tilhørte Hamiltons midtre kolonne, hvor 62. regiment ble redusert til størrelse av ett kompani, og tre firedeler av artillerimennene var drept eller såret. Amerikanske tap var nær 300 drept eller alvorlig skadet.
Det har blitt viden berettet i fortellinger om slaget at general Arnold var på slagmarken, og styrte noe av handlingene. John Luzader derimot, tidligere parkhistoriker ved Saratoga National Historical Park, dokumenterer møysommelig utviklingen av denne fortellinger og mener at den ikke har grunnlag i samtidige dokumenter, og at Arnold forble ved Gates' hovedkvarter, der han mottok nyheter og utstedte ordrer gjennom bud. Arnolds biograf James Kirby Martin, derimot, er uenig med Luzader, og hevder at Arnold spilte en mer aktiv rolle ved Freeman's Farm ved å dirigere patriotstyrker til stilling og muligens ved å lede noen angrep før han ble beordret tilbake til hovedkvarteret av Gates.
Mellomspill
Burgoynes råd diskuterte hvorvidt et angrep burde iverksettes dagen etter, og det ble avgjort å utsette angrepet minst én dag, til 21. september. Armeen rykket frem for å konsolidere sin stilling nærmere amerikanernes linje mens noen av mennene samlet inn de døde. Angrepet på den 21. ble blåst av da Burgoyne mottok et brev datert 12. september fra Henry Clinton, som kommanderte den britiske garnisonen i New York by. Clinton foreslo at han kunne «rykke fremover mot [Fort] Montgomery om omtrent ti dager.» (Fort Montgomery var en amerikansk post på Hudson, i New Yorks høyland sør for West Point). Hvis Clinton forlot New York den 22. september, «omtrent ti dager» etter hans skrev brevet, kunne han fortsatt ikke håpe på å ankomme nærheten av Saratoga før månedens slutt. Burgoyne, som begynte å gå tom for menn og mat, var fortsatt i en meget prekær situasjon, men han bestemte seg for å vente i håp om at Clinton ville ankomme for å redde hans armé. Burgoyne skrev til Clinton den 23. september, med forespørsel om noen form for assistanse eller avledning for å trekke Gates' armé vekk. Clinton seilte fra New York 3. oktober, og erobret fortene Montgomery og Clinton 6. oktober. Det lengste nord noen av hans tropper nådde var Clermont, hvor de raidet godset til den fremtredende patriotiske Livingston-familien den 16. oktober.
Begge parter var uvisse at general Lincoln og oberst John Brown hadde ført et angrep mot den britiske stillingen ved Fort Ticonderoga. Lincoln hadde samlet 2000 menn ved Bennington innen tidlig september. Brown og en utsending bestående av 500 menn erobret de svakt forsvarte posisjonene mellom Ticonderoga og Lake George, før de deretter brukte flere dager på å ineffektivt bombardere fortet. Disse mennene, og noen av fangene de hadde fridd på veien, var tilbake i den amerikanske leiren innen 29. september.
I amerikanernes leir brøt den gjensidige forbitrelsen mellom Horatio Gates og Benedict Arnold endelig ut i åpen fiendskap. Gates rapporterte raskt kamphandlingene 19. september til Kongressen og guvernør George Clinton i New York, men nevnte ikke Arnold med ett ord. Feltkommandantene og -mennene tilskrev unisont Arnold for deres seirer. Nesten alle styrkene var fra Arnolds kommando, og Arnold var den som dirigerte kampen på slagmarken mens Gates satt i sitt telt. Arnold protesterte, og uenigheten eskalerte til en skrikekonkurranse som endte med at Gates frarøvet Arnold sin kommando, og gav den til Benjamin Lincoln. Arnold spurte etter å bli overført til Washingtons kommando, som Gates godtok, men i stedet for å dra forble han i sitt telt. Det finnes ingen dokumentariske bevis for en ofte gjenfortalt anekdote at en underskriftskampanje fra linjeoffiserene overbeviste Arnold til å bli i leiren.
I denne perioden var det nærmest daglige trefninger mellom grupper og patruljer tilhørende de to armeene. Morgans skarpskyttere, godt kjente med strategiene og taktikkene i skogskrigføring angrep stadig britiske patruljer på den vestre flanke.
Mens september gikk over i oktober ble det tydelig at Clinton ikke var på vei for å hjelpe Burgoyne, som underla armeen rasjonering den 3. oktober. Den neste dag sammenkalte Burgoyne et krigsråd hvori flere muligheter ble drøftet og diskutert, men ingen avgjørende avgjørelser tatt. Da rådet samlet seg dagen derpå foreslo Riedesel en tilbaketrekning, som han fikk støtte fra Fraser i. Burgoyne nektet å vurdere det, og insisterte at retrett ville være skammende. De ble endelig enige om å utføre et angrep på amerikanernes venstre flanke med to tusen menn, mer enn én tredel av armeen, den 7. oktober. Armeen han angrep, derimot, hadde vokst i intervallet mellom krigføringen. I tillegg til tilbakekomsten av Lincolns utsending, fortsatte militsmenn og forsyninger å renne inn til den amerikanske leiren, inkludert kritiske økninger i ammunisjonsbeholdningen, som hadde blitt kraftig utarmet i det første slaget. Armeen Burgoyne møtte den 7. oktober talte over 12,000 menn og ble ledet av en mann som var vel vitende om størrelsen på problemene Burgoyne befant seg i. Gates hadde mottatt konsekvent etterretning fra strømmen av desertører som forlot britenes linjer, og hadde også snappet opp Clintons svar til Burgoynes rop om hjelp.
Britisk streiftog
Selv om Burgoynes styrkeantall nominelt var høyere hadde han antagelig kun omtrent 5000 effektive, kampklare tropper den 7. oktober, da tap fra tidligere slag i felttoget sammen med deserteringer etter slaget 19. september hadde redusert hans styrker. General Riedesel rådet at armeen burde slå retrett. Burgoyne bestemte seg for å rekognosere den amerikanske venstre flanke for å se om et angrep var mulig. Som eskorte tok generalene Frasers Advanced Corps, med lette styrker og 24. «Regiment of Foot» på høyresiden, de samlede britiske grenaderstyrker på venstre, og en styrke hentet fra alle de tyske regimentene i sentrum. Det var åtte britiske kanoner under major Williams, og to Hesse-Hanau-kanoner under kaptein Pausch. Etter å ha forlatt leiren mellom 10.00 og 11.00 rykket de frem omtrent én kilometer fram til Barbers hveteåker på en høyde over Mill Brook, hvor de stoppet for å observere de amerikanske stillingene. Mens hveteåkeren gav noe rom til å bruke artilleriet var flankene farlig nære de omkringliggende skoger.
Gates, etter frarøvelsen av Arnolds feltkommando, tok kommando over den amerikanske venstreside og gav høyresiden til general Lincoln. Da amerikanske speidere brakte nyhetene om Burgoynes bevegelser til Gates beordret han Morgans skyttere til den fjerne venstresiden, med Poors styrker (1., 2., og 3. New Hampshire-regimenter på venstre; 2. og 4. New York-regimenter) på høyre, og Learneds (1. New York, 1. canadiske, 2., 8. og 9. Massachusetts-regimenter pluss militskompanier) i sentrum. En styrke bestående av 1200 militsstyrker fra New York under brigadegeneral Abraham Ten Broeck ble holdt som reserve bak Learneds linje. I alt var mer enn 8000 amerikanere på slagmarken denne dagen, inkludert omtrent 1400 menn fra Lincolns kommando som ble benyttet da kampene ble meget kraftige.
Den innledende ildgivningen fant sted mellom 14.00 og 14.30 fra de britiske grenaderene. Poors menn skjøt ikke tilbake, og terrenget gjorde den britiske ildgivningen ineffektiv for det meste. Da major Acland ledet de britiske grenaderene i et bajonettangrep begynte endelig amerikanerne å skyte fra kloss hold. Acland falt, skutt i begge bein, og mange av grenaderene falt også. Deres søyle var i fullstendig kaos og flyktet, og Poors menn rykket fremover for å ta Acland og Williams til fange, og erobre deres artilleri. På den amerikanske venstreside gikk det heller ikke i britenes favør. Morgans menn feide tilside canadier- og indianerstyrkene for deretter å angripe Frasers regulære styrker. Selv om han var så vidt i undertall maktet Morgan å avbryte flere britiske forskjeller på å rykke vestover. Selv om general Fraser fikk banesår i denne kampfasen, så virker det som om en ofte fortalt historie som hevdet at en av Morgans menn, Timothy Murphy, er en 1800-tallsfabrikasjon. Fellingen av Fraser, og ankomsten til Ten Broecks store militsbrigade (som omtrent tilsvarte hele den britiske rekogniseringsstyrke i størrelse), brøt britenes vilje, og de begynte å slå en retrett, uorganisert, tilbake til deres befestninger. Burgoyne ble også nesten drept av en av Morgans skarpskyttere; tre skudd traff hans hest, hatt og vest.
Slaget første fase varte i omtrent én time, og kostet Burgoyne nesten 400 menn, inkludert fangingen av mesteparten av grenaderenes kommandanter og seks av de ti feltstykkene brakt til strid.
Det amerikanske angrepet
På dette tidspunktet ble amerikanerne møtt av en uventet deltaker. General Arnold, som «forrådte stor opphisselse og vrede» i amerikanernes leir, og som kan ha drukket, red ut for å ta del i kampene. Gates sendte umiddelbart major Armstrong etter ham med ordrer om at han skulle vende tilbake; Armstrong klarte ikke å ta igjen Arnold fram til kampene i praksis var ferdigstilt. (Et brev, skrevet av et vitne til begivenhetene i leiren virker å tyde til at Arnold faktisk hadde Gates' godkjennelse til å rykke inn i strid.)
Forsvaret på høyresiden av britenes leir var forankret av to redutter. Den ytterste var forsvart av omtrent 300 menn, under ledelse av hessiske Heinrich von Breymann, mens den andre var under Lord Balcarres' ledelse. En liten canadisk kontingent okkuperte området mellom disse to befestningene. Mesteparten av de tilbaketrekkende styrkene var på vei mot Balcarres' posisjon, da Breymanns posisjon var noe lenger mot nord og lenger unna kampene.
Arnold ledet amerikanernes jag etter britene, og ledet deretter Poors menn i et angrep på Balcarres' redutt. Balcarres hadde etablert et godt forsvar, og redutten ble holdt, i såpass kraftige kamper at Burgoyne senere skrev at «en mer bestemt utholdenhet enn de viste ... er ikke i noen offiserers erfaring». Etter å ha innsett at hans fremrykning hadde blitt stanset, og at Learned gjorde forberedelser til å angripe Breymanns redutt, rykket Arnold mot de kamphandlingene, og red uvørent mellom linjene og klarte bemerkelsesverdig å ankomme uskadd. Han ledet angrepet av Learneds men, gjennom mellomrommet mellom reduttene, som eksponerte baksiden av Breymanns stilling, hvor Morgans menn hadde sirklet rundt fra yttersiden. I kraftige kamper ble redutten hærtatt og Breymann drept. Arnolds hest ble truffet i en av de to siste salvene, og Arnold bein ble brukket av både skudd og hestens fall. Major Armstrong klarte endelig å ta igjen Arnold med offisiell beordring om at han skulle reise tilbake til hovedkvarteret. Han ble båret tilbake på en båre.
Erobringen av Breymanns redutt eksponerte den britiske leiren, men mørket falt på. Et forsøk fra noen av de tyske styrkene til å gjenvinne redutten endte i fangenskap, da mørket falt på og en upålitelig guide ledet dem til den amerikanske linjen.
Armeer og tap
Burgoyne mistet 1000 mann i de to slagene, noe som gjorde at hans armé var tallmessig underlegne amerikanernes styrker tre-til-én; amerikanske tap beløp seg til 500 drept og skadet. Burgoyne hadde mistet flere av sine mest effektive ledere, hans forsøk på å erobre den amerikanske stillingen hadde mislykkes, og hans fremre linje var nå brutt. Den kvelden fikk han gjort opp flere bål ved sine gjenværende fremre stillingen, og trakk seg tilbake i ly av mørke. Morgenen den 8. oktober var han tilbake i de befestede stillingene han hadde holdt den 16. september. Innen den 13. oktober var han omringet ved Saratoga, og den 17. oktober overgav han sin armé. Restene av hans ekspedisjon slo retrett fra Ticonderoga tilbake til Québec.
Britene lærte av slaget at amerikanerne kom til å kjempe tappert og effektivt. En britisk offiser bemerket:
Som anerkjennelse for sine bidrag til slagene ved Saratoga fikk general Arnold gjenopprettet sin ansiennitet og stilling (han hadde mistet den etter å ha blitt hoppet over for forfremmelse tidligere i 1777). Hans venstre sår på benet gjorde han sengeliggende i fem måneder. Senere, mens han fortsatt var uskikket til felttjeneste men tjenestegjorde som Philadelphias militærguvernør, inngikk Arnold forrædersk korrespondanse med britene. Han fikk kommandoen over fortet ved West Point og planla å overgi den til britene, men flyktet til britenes linjer da erobringen av hans kontakt John Andre førte til at komplottet ble avdekket. Arnold fortsatte å tjene under William Phillips, kommandanten av Burgoynes høyre, i en ekspedisjon i 1781 inn i Virginia.
Selv om han overlot dirigeringen av kampen til underordnede mottok general Gates en stor del av æren, som kommanderende general for den til da største amerikanske seieren i krigen. Han kan ha konspirert med andre for å erstatte George Washington som øverstkommanderende. I stedet mottok han kommandoen over den amerikanske armeen i sør. Han ledet den til et katastrofalt nederlag i 1780 i slaget ved Camden, hvor han var i fremste rekke i en panikkpreget retrett. Gates kom aldri til å lede tropper i felten igjen.
Som svar på Burgoynes overgivelse erklærte Kongressen 18. desember 1777, som en nasjonaldag «for høytidelig Thanksgiving («takkefest») og hyllest»; det var den unge nasjonens første offisielle merking av en merkedag med det navnet.
Fransk hjelp
Med engang nyhetene om Burgoynes overgivelse nådde Frankrike bestemte kong Ludvig 16. å inngå forhandlinger med amerikanerne, noe som endte med en formell fransk-amerikansk allianse og franskmennenes inngang til krigen. Som konsekvens av dette ble Storbritannia tvunget til å overføre ressurser brukt til å føre krig i Nord-Amerika til andre krigsskueplasser i Vest-India og Europa, og lene seg mer på det som viste seg å være en illusjon om lojalist-støtte i sine nordamerikanske operasjoner. Etter å ha vært beseiret av britene i Den franske og indianske krig over et tiår tidligere, fant Frankrike en mulighet til å hevn ved å hjelpe kolonistene gjennom den amerikanske revolusjonskrigen. Før slaget ved Saratoga hjalp ikke Frankrike kolonistene helt ut. Men etter slagene var tydelig vunnet av kolonistene innså franskmennene at amerikanerne hadde håp om å vinne krigen, og begynte full støtte av kolonistene gjennom forsendelser av soldater, donasjoner, lån, våpen og forsyninger.
Ettermæle
Slagmarken og åstedet for Burgoynes overgivelse har blitt bevart, og er nå administrert av National Park Service som Saratoga National Historical Park, som var oppført i National Register of Historic Places i 1966. Parken bevarer en rekke bygninger i området, og inneholder en rekke monumenter. Saratoga-monumentets obelisk har fire nisjer, hvorav tre holder statuer av amerikanske generaler: Gates og Schuyler og av oberst Daniel Morgan. Den fjerde nisjen, hvor Arnolds statue ville ha vært, er tom. Et mer dramatisk minnesmerke til Arnolds heroisme, som ikke navngir han, er Boot Monument. Den ble donert av borgerkrigsveteranen general John Watts de Peyster, og viser en støvel med sporer og stjernene til en generalmajor. Den står der Arnold ble skutt den 7. oktober da han stormet Breymanns redutt, og dedikeres til «den mest briljante soldat i Den kontinentale armé».
Seks nasjonalgarde-enheter (101st Engineer Battalion, 102nd Infantry, 125th Quartermaster Company, 181st Infantry, 182nd Infantry and 192nd Military Police Battalion ) henter sine navn fra amerikanske enheter som deltok i slaget ved Saratoga. Det er nå kun tretti arméenheter i Den amerikanske hæren som kan spore sitt opphav til kolonitiden.
Det finnes en rekke skip som er oppkalt etter slagene, inkludert USS «Saratoga», USS «Saratoga» (CV-3), og USS «Saratoga» (CV-60)
Heterochlorota
Heterochlorota er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Levevis
Larvene lever i råtten ved.
Leif Erlend Johannessen
Leif Erlend Johannessen (født 14. mai 1980) er en norsk sjakkspiller. Han ble utnevnt til Norges femte stormester i 2002, etter sterke prestasjoner i internasjonale turneringer i henholdsvis Oslo, Bermuda og Malmö våren 2002. Ved utnevnelsen var han Norges nest yngste stormester noensinne, etter Simen Agdestein. Per august 2015 er Johannessen rangert som Norges femte beste sjakkspiller, etter Magnus Carlsen, Jon Ludvig Hammer, Simen Agdestein og Kjetil A. Lie. Johannessen har aldri vært individuell norgesmester, men har flere andre- og tredjeplasser fra Landsturneringen. Han har også vunnet NM i lyn- og hurtigsjakk flere ganger så vel som Det Åpne NM. I 2001 tok han sølv i Nordisk Mesterskap for seniorer. I Informator nr. 93/2005 vant Johannessen pris for beste teoretiske nyhet for sitt parti mot Aleksej Sjirov i Bundesligaen i 2004, som eneste nordmann noensinne. I juryen satt blant annet Viswanathan Anand. I 2013 deltok Johannessen i FIDEs World Cup i Tromsø som var en del av VM-syklusen, men han tapte i 1. runde mot tidligere VM-utfordrer Péter Lékó fra Ungarn. Johannessen har representert Norge i seks sjakkolympiader, i 2000 på førstebord. I august 2014 spilte han på fjerdebord på Norges førstelag under Sjakk-OL i Tromsø, bak Magnus Carlsen, Simen Agdestein og Jon Ludvig Hammer. Johannessen arbeider til daglig som advokat. Han er også redaktør av Norsk Sjakkblad.
Europaparlamentsvalget i Portugal 2009
Europaparlamentsvalget i Portugal 2009 ble avholdt søndag 7. juni 2009. Det ble valgt 22 mandater til Europaparlamentet.
Colônia do Gurguéia
Colônia do Gurguéia er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Minidorysthetus
Minidorysthetus er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore, skinnende grønne skarabider.
Levevis
Larvene lever i råtten ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Grei Kvinner Elite
Laget har en kjerne i Kalbakken og Rødtvet, og har en uttalt målsetting er å være Groruddalens ledende kvinnefotballag og etablere seg i toppen av norsk kvinnefotball.
Linderud-Grei (2006–2012)
I 2006 valgte Linderud IL og Sportsforeningen Grei og slå sammen sine kvinnelag til en elitesatsing i en ny klubb som fikk navnet Linderud-Grei Toppfotball (LGT). I klubbens første sesong i 2006, rykket de opp fra 2. divisjon. I 2007 endte Linderud-Grei på åttendeplass i 1. divisjon, og unngikk akkurat nedrykk. 2008-sesongen ble lagets andre i 1. divisjon. LGT endte nest sist og på nedrykksplass, men siden serien ble utvidet, rykket ikke Linderud-Grei ned, men spilte kvalifisering om å beholde plassen mot Vålerenga. Linderud-Grei vant sammenlagt etter å ha vunnet 4-2 borte og spilte uavgjort 3-3 hjemme. I cupen kom Linderud-Grei til andre runde, der de møtte Team Strømmen og tapte 1-3.
2009-sesongen ble det nye lagets første store opptur. LGT møtte Stabæk i cupen, og tapte knepent 1-2. Laget fortsatte med å vinne 1. divisjon, og kvalifiserte seg dermed til Toppserien for 2010. Linderud-Grei ble det fjerde Oslo-laget i Toppserien etter Bondeungdomslaget, Bøler og Røa. LGT ble også det første laget fra Oslo Øst siden Bøler rykket ned etter 1997-sesongen og det første laget fra Groruddalen i Toppserien.
Serial ATA
SATA (Serial ATA, S-ATA) er en databuss-teknologi hovedsakelig designet for overføring av data til og fra en harddisk. SATA er etterfølgeren av ATA-standarden (Advanced Technology Attachment), som også er kjent som IDE (Integrated Drive Electronics). Denne gamle ATA-teknologien blir nå kalt PATA (Parallell ATA) for å skille den fra Serial ATA.
Kevin Kyle
Kevin Alistair Kyle (født 7. juli 1981 i Stranraer) er en tidligere skotsk fotballspiller. Han scoret mål i sin debutkamp for Kilmarnock, og dette var også det første målet som ble scoret på St. Mirrens nye bane New St. Mirren Park.
Grei Kvinner Elite
Linderud-Grei (2006–2012)
Linderud-Grei hadde en tøff førstesesong, og endte på nest sisteplass etter en sluttspurt mot Kattem, der Linderud-Grei ville ha reddet plassen med seier i siste kamp mot Klepp. Kampen endte 0-0. Imidlertid ble Donn tvangsnedrykket etter at de ikke kunne møte kravene for fornyet toppseriekontrakt, og Linderud-Grei fikk dermed beholde plassen i Toppserien.. I 2011-sesongen var imidlertid Linderud-Grei et langt svakere lag. De satte delt rekord i Toppserien for største tap med 0-13 for Røa og tok sitt eneste poeng med en uavgjort mot Kattem.
Serial ATA
SATA revision 1.0 (150 MBps)
Førstegenerasjons SATA-grensesnitt har en klokkefrekvens (svingninger per sekund) på 1,5 GHz. Overføringshastighet er teoretisk på 1,5Gbps men reelt på maksimalt 1,2 gigabit per sekund (Gbit/s), eller 150 megabyte per sekund. SATA revisjon 1.0 kalles også SATA 1.5Gb/s. Navn som «SATA/150» og «SATA I» har vært utbredt på tross av SATA-IO's retningslinjer.
Bård E. Valberg
Bård Einride Valberg (født 3. oktober 1947) er en norsk illustratør, bosatt i Bergen.
Kevin Kyle
Den 11. april 2009 laget han sitt første hat trick som profesjonell fotballspiller, da han scoret alle målene for Kilmarnock mot Falkirk FC.
Serial ATA
SATA revision 2.0 (300 MBps)
Da NVIDIA slapp sitt nForce4 brikkesett i 2004, ble overføringshastigheten doblet - fra 1,2 gigabit per sekund, eller 150 megabyte per sekund, til 2,4 gigabit per sekund, eller 300 megabyte per sekund. Det er fra den nye overføringshastigheten, 300 megabyte per sekund, navnet kommer. SATA revisjon 2.0 er både fremover- og bakoverkompatibel med SATA revisjon 1.0, SATA revisjon 2.0 kan da bli brukt på en SATA-kontroller, men får da SATA revisjon 1.0 hastighet på grunn av kontrollerens maksimumshastighet. På samme måte kan SATA revisjon 1.0-disker bli brukt på en SATA revisjon 2.0 kontroller, men med lavere hastighet på grunn av makshastigheten til disken. SATA revisjon 2.0 kalles offisielt også for SATA 3.0 Gb/s, og uoffisielt for SATA/300 eller SATA II.
SATA revision 3.0 (600 MBps)
The Serial ATA International Organization (forkortet SATA-IO), doblet igjen i 2007 hastigheten til 6,0 gigabit per sekund (i teorien), og 600 megabyte per sekund i praksis. SATA revision 3.0 kalles offisielt også for SATA 6.0 Gb/s, og uoffisielt for SATA/600 eller SATA III.
SATA-kontakter og kabler
Da SATA revisjon 1.0 kom erstattet den IDE og var både raskere og hadde enklere kabler og plugger. SATA bruker kontakten med 15 pinner, som leverer 3,3 V, 5 V, 12 V og jord, mens de eldre molex-kontakten hadde fire ledere: 12 V, 5 V og 2 jord.
Serial ATA har ikke master/slave-valget som man har med Parallel-ATA/IDE, og tillater kun en enhet på hver kontakt. Parallel-ATA/IDE tillot å ha to disker på samme kontakt. Det ble av enkelte ansett som et minus at man trenger dobbelt så mange kontrollere for å støtte samme antallet enheter.
Ekstern SATA
I 2004 kom SATA i ekstern versjon, eSATA. Det gav raske eksterne harddisker, med nesten samme brukervennligheten som det da var på USB- og firewire-disker. eSATA finnes og i 6Gbit/s versjon.
I 2008 kom eSATAp eller "power over eSATA", en USB/SATA hybridløsning som støttet begge protokollene og med 5V eller 12V spenning til eksterne disker i samme plugg. eSATAp er forøvrig ikke raskere enn USB 3.0.
Mini-SATA
I september 2009 ble Mini-SATA, oftest kalt mSATA, annonsert. mSATA har særlig vært brukt til SSD-disker på utstyr der størrelsen teller. Tilkoblingen ligner grensesnittet til PCI Express Mini Card, men er ikke elektrisk kompatibelt. M.2 er utviklet for å erstatte mSATA.
Grei Kvinner Elite
Linderud-Grei (2006–2012)
Etter nedrykket, var Linderud-Grei i sin siste sesong i 1. divisjon under det navnet en middelhavsseiler som endte på åttendeplass.
Grei Kvinner Elite (2013–2022)
I forkant av 2013-sesongen falt samarbeidet mellom SF Grei og Linderud IL, og SF Grei tok tilbake hele ledelsen av klubben. Det ble da naturlig å skifte navn på klubben, og navnet ble Grei Kvinner Elite. LGT ble dermed ikke lagt ned, og laget beholdt plassen i 1. divisjon som Grei-KE. Selv om klubben tok tilbake navnet Grei, ble driften lagt under et eget styre for å kunne isolere og spisse elitesatsingen innen kvinnefotball.
Tilbake til moderklubben (2023–)
1. januar 2023 fusjonerte Grei Kvinner Elite med moderklubben Sportsforeningen Grei og kvinnelaget var ikke lenger en egen klubb, men et lag i SF Grei.
Nåværende spillerstall
''oppdatert 29. mars 2023.''
Bård E. Valberg
Han har blant annet tegnet til en lang rekke barnebøker. I 1977 og 1987 fikk han Undervisnings- og kirkedepartementets illustrasjonspris for illustrasjonene til henholdsvis Halvor Flodens barnebok Fagerlia og Bjørn-Erik Hanssens Prinsen av Fogo. Bård E. Valberg har tidligere jobbet på Døves Trykkeri AS og på Døves Forlag AS. Han har også arbeidet med fri billedkunst.
Eid kraftverk
Eid kraftverk ligger i Sør-Aurdal kommune i Innlandet fylke. Kraftverket ble satt i drift i 2000, og er et typisk elvekraftverk.
Det er bygget en dam i Begna som hever elva med 10 m, samtidig som elva er senket med 2,5 m nedenfor dammen.
Det er installert to kaplanturbiner med total effekt på 9,6 MW. Normal årsproduksjon er på rundt 57 GWh.
Strømsbrua
Strømsbrua går over Hillevågsstrømmen i Stavanger ved utløpet av Hillevågsvatnet. Den er 289 m lang.
Brua ble åpnet av Kong Olav i 1960. Da den ble åpnet, slapp tungtrafikken fra Østre bydel i Stavanger å kjøre om sentrum, og trykket fra tungtrafikken i sentrum ble mye lettere. Veien over Strømsbrua er fylkesvei 4564.
Egypts guvernementer
Egypt er inndelt i 27 guvernementer (muḥāfaẓah). Egyptiske guvernementer er øverste ledd i Egypts administrative inndeling. Guvernementene blir styrt av guvernører (muhafez) som blir utnevnt av Egypts president. De fleste guvernementene har en befolkningstetthet på mer enn 1000 innbyggere per kvadratkilometer, mens de tre største guvernementene har en befolkningstetthet på færre enn to innbyggere per kvadratkilometer.
To guvernementer, Helwan og 6. oktober, ble skilt ut april 2008. Disse to guvernementene ble oppløst i april 2011.
Liste over Egypts guvernementer
Guvernementene er videre inndelt i regioner (markazes).
Leieboeren
Leieboeren (originaltittel: Le Locataire) er en engelskspråklig fransk grøsser-thriller fra 1976 regissert av Roman Polanski. Hovedrollene spilles av Roman Polanski og Isabelle Adjani. Filmen er basert på romanen Le locataire chimérique (1964), skrevet av Roland Topor.
Handling
Trelkovsky er en mann som flytter inn i en leilighet hvor den tidligere leieboeren – en ung kvinne – begikk selvmord. Han begynner etterhvert å tro at de andre leieboerne er ute etter å ta livet etter ham og identifiserer seg gradvis mer og mer med den tidligere leieboeren.
Om filmen
Leieboeren kan sees på som et drama der hovedpersonen driver selvutslettende forsøk på å passe inn, samt naboskapets tyranni som langsomt bryter personligheten ned, og derved driver frem hallusinasjonene og paranoiaen.
Anmelderne
Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 90 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den bare 1 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den så mye som 3.5 av 4.
Dagbladet gav den terningkast fire, mens VG gav den tre.
Priser
Filmen ble nominert til Gullpalmen ved Filmfestivalen i Cannes i 1976.
Colônia do Piauí
Colônia do Piauí er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Carnegie
Carnegie har flere betydninger:
Elodina parthia
Elodina parthia er en dagaktiv sommerfugl i gruppen hvitvinger.
Utseende
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Hodet, brystet og bakkroppen er sammenvokst uten noen oppdeling.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noe små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Like bak hodet er bryststykket, som består av tre sammenvokste ledd, Bryststykket har tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.
Larvene ånder gjennom traké-åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Europaparlamentsvalget i Polen 2009
Europaparlamentsvalget i Polen 2009 ble avholdt søndag 7. juni 2009. Det ble valgt 50 mandater til Europaparlamentet.
Elodina parthia
Utseende
Puppen er plassert stående eller oppreist, og er festet i anal-enden mot underlaget. Den holdes oppe ved et magebelte av spinntråder. Den har én spiss i hodeenden, ikke to som hos svalestjerter.
Terry Funk
Terrence «Terry» Funk (født 30. juni 1944) er en tidligere amerikansk fribryter som blant annet jobbet for World Wrestling Entertainment og ble kjent for sin «hardcore»-stil i ECW. Han er sønnen til Dory Funk og broren til Dory Funk jr. Terry ble introdusert i WWE Hall of Fame i 2009 med blant andre Dory Funk og Stone Cold Steve Austin.
Elodina parthia
Levevis
Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, noe som gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse. De voksne lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever som plantespiser på noen planter i slekten Capparis.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Elodina parthia tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Systematisk inndeling
Pieris parthia
Finn Harps FC
Finn Harps Football Club er en irsk fotballklubb som holder til i Ballybofey, Donegal, i Irland. «The Harps», som er kallenavnet til Finn Harps, ble stiftet i 1954, og valgt inn i det irske ligasystemet i 1969. Klubbens hjemmebane er Finn Park. I 2006 spiller Finn Harps i Eircom First Division som er den nest høyeste divisjonen i irsk fotball.
Historie
Finn Harps ble stiftet i 1954 som et juniorlag. På slutten av 60-tallet søkte de om medlemskap i den irske ligaen, og søknaden deres ble godkjent i mai 1969. Lagets første ligakamp var 17. august 1969 da de tapte 10-2 for Shamrock Rovers.
I 1972 fikk de sitt første trofe da de vant Dublin City cupen, og to år senere vant de FAI Cup med en 3-1 seier over St Patricks Athletic. På 70-tallet deltok Finn Harps 4 ganger i Europeiske turneringer der de spilte mot skotske Aberdeen, de engelske lagene Derby County og Everton samt tyrkiske Bursaspor.
I 2005 endte laget sist i den irske toppdivisjonen, og spiller derfor i Eircom First Division i 2006.
Pergamon
Pergamon (gresk: Πέργαμον eller Πέργαμος), eller Pergamum, var en gresk oldtidsby i landskapet Mysia ved kysten i Anatolia (Lilleasia) i dagens Tyrkia, i dag lokalisert rundt 26 km fra Egeerhavet på en høyde på nordsiden av elven Kaïkos (dagens Bakırçay). Byen ble hovedstaden for kongedømmet Pergamon i den hellenistiske perioden under Attaliddynastiet, 281–133 f.Kr. Pergamon ble sitert i Johannes' åpenbaring i Det nye testamente som en av de syv kirker i Asia. I dag er hovedsetet for oldtidens Pergamon nord og vest for dagens moderne by Bergama. Pergamon er innlemmet på UNESCOs verdensarvliste.
Under hellenismen og attaliddynastiet vokste Pergamon til et betydningsfullt kongerike. Kongen Attalos III ga i 133 f.Kr. kongeriket til Den romerske republikken. Dette førte til en kortvarig borgerkrig som resulterte i at kongeriket ble delt mellom Roma, Pontus og Kappadokia.
Permamon hadde det nest største biblioteket i den antikke verden, etter Alexandria i Egypt. Da ptolemeerne innstilte eksporten av papyrus, oppfant pergamonerne et nytt materiale, pergament, laget av kalveskinn. Senere ble dette utviklet til pergamentpapir. Tyske arkeologer foretok utgravninger i Pergamon fra 1800-tallet, og en rekke kunstverker er utstilt i Pergamonmuseum i Berlin.
Historie
Attaliddynastiets kongerike oppsto i kjølvannet av kongedømmet Trakia falt sammen. Attalidene, etterkommerne av Attalos, far av Philetairos som kom til makten i 281 f.Kr. etter at Trakia kollapset, var blant de meste lojale tilhengerne av den romerske republikken i den hellenistiske verden Under Attalos I ( 241-197 f.Kr.), allierte de seg med Roma mot Filip V av Makedonia under første og andre makedonske krig, og på nytt under Eumenes II (197-158 f.Kr.) mot Perseus av Makedonia under tredje makedonske krig. For sin støtte mot selevkidedynastiet i Syria ble attalidene belønnet med de tidligere besittelsene til Selevkideriket i Anatolia.
Attalidene styrte med klokskap og sjenerøsitet. Mange dokumenter som har blitt bevart viser hvor de støttet framveksten av byer i sine besittelser ved å sende dyktige håndverkere og ettergi skatter. De lot de greske byene i sine besittelser opprettholde nominell uavhengighet. De sendte gaver til greske kulturelle steder som Delfi, Delos, og Athen. De beseiret invaderende keltisktalende folkeslag. De ombygde Pergamons akropolis etter modell av Akropolis i Athen. Da Attalos III (138-133 f.Kr.) døde uten arving i 133 f.Kr. lot han hele Pergamon testamenteres til Roma for å unngå borgerkrig.
I henhold til den kristne tradisjonen ble den første biskopen av Pergamon, Antipas, martyr her en gang rundt 92 e.Kr.
Osmanenes sultan Murad III røvet to store urner i alabast fra ruinene i Pergamon og plasserte dem på begge sider av midtskipet i Hagia Sophia i Istanbul.
Pergamon ble i 2014 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Black River
Black River eller Rivière Noire er et av Mauritius' ni distrikter. Det ligger på vestsida av øya. Distriktet har et areal på 259 km² og hadde i 2014 et beregnet folketall på 80,113. Distriktet grenser til Port Louis i nordøst, Plaines Wilhems i øst og Savanne i sørøst.
DVI
Digital Visual Interface (DVI) er et standard grensesnitt for overføring av videosignaler til en digital fremviser. Kom på markedet i 1999.
Overføringen kan f.eks. være fra et skjermkort i en PC til en LCD-skjerm, eller en digital videoprojektor.
Standarden ble utviklet av industrikonsortiet The Digital Display Working Group (DDWG). Den er delvis kompatibel med HDMI-standarden.
DVI standarder
Det digitale signalet er det samme som benyttes for bildeoverføring i HDMI, derfor kan man i de tilfeller der enheten er HDCP-kompatibel bruke en kabel med HDMI fra avspillerenheten til en visningsenhet med DVI-D eller DVI-I. HDMI har imidlertid også overføring av lyd digitalt i samme kabel, det mister man med en slik overgang.
José Pedro Varela (kommune)
José Pedro Varela er en kommune (spansk: municipio) i Lavalleja-departementet i det sørlige Uruguay. Hovedstaden heter José Pedro Varela.
Historie
José Pedro Varela ble grunnlagt i 15. mars 2010.
Regjeringen
Ordføreren (alcalde) i kommunen er Darío Amaro (2010-2015).
John Boyd Dunlop
John Boyd Dunlop (født 5. februar 1840 i Dreghorn i Skottland, død 23. november 1921 i Dublin) var en dyrlege som oppfant det luftfylte hjulet.
Bakgrunn
John Boyd Dunlop ble født som sønn i en bondefamilie. Allerede som ung mann hadde han funnet ut at det var enklere å bearbeide jordbruksmarkene med en stor valse fremfor en liten, ettersom den større var lettere å trekke over ujevnt terreng.
Ettersom han hadde helseproblemer, bestemte foreldrene at han skulle studere. Han ble utdannet veterinær på Dick Vet ved University of Edinburgh. I 1867 flyttet han til Downpatrick, sør for Belfast på Irland, og utøvde sin dyrlegeprofesjon der i tyve år.
Oppfinnelse
Det sies at Dunlop ergret seg over at metallhjulene på sønnens trehjulssykkel bråket. Derfor limte han sammen tynne gummiplater slik at de dannet en slange; det var luftringer, bestående av en tynnere, indre gummislange, fylt med luft, og en ytre tykkere, klistret ved felgen. Da de var viklet om hjulene pumpet han dem opp med en fotballpumpe.
Denne ringkonstruksjon var ved sin elastisitet så overlegen de til da benyttede massive gummiringene, at den, etter flere forbedringer, snart medførte en rask utvikling for såvel velocipeder som senere automobiler. Dunlop tok 7. desember 1888 patent på sin pneumatiske ring, og i 1890 ble det opprettet et selskap for produksjonen. Dette ble omdannet i 1896 til The Dunlop pneumatic Tyre co. og i 1899 til Dunlop rubber company.
To år etter at han fikk patentet, fikk han offisielt vite at det var ugyldig, idet den skotske oppfinner Robert William Thomson (1822–1873) hadde patentert ideen i Frankrike i 1846 og i USA i 1847.
Gunder Gundersen Hammer
Gunder Gundersen Hammer (født 22. september 1725 i Trondhjem, død 18. oktober 1772 i Stavanger) var en norsk embedsmann.
Nils Hertzberg (statsråd)
Biografi
Etter teologisk embedseksamen var han lærer ved Asker seminar i 1860, ordfører i Bærum i 1866, styrer og førstelærer av Hamar seminar i 1867, ekspedisjonssjef i Kirkedepartementet i 1873. Han var fra 1882 til 1884 kirkestatsråd i Selmers regjering. Regjeringsmedlemmene ble trukket for riksrett i 1884. Fra 1886 til 1891 var han stortingsmann.
Først og fremst var Hertzberg opptatt av skole og oppdragelse. Han grunnla Norsk Skoletidende i 1869 og var redaktør for dette til 1873. Hertzberg var foregangsmann for innføring av statsstøtte til amtsskolene fra 1875.
Gunder Gundersen Hammer
Giftermål
Han giftet seg i 1758 med Anna Hanning (1736–1805) som var datter av Peder Hanning som var presiserende kapellan ved Vår Frue kirke (Trondheim).
Nils Hertzberg (statsråd)
Biografi
Hertzberg ble av kongen 4. november 1893 utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden «for fortjenstfuld embedsvirksomhed».
Gunder Gundersen Hammer
Amtmann
I 1763 ble han justisråd. Mens han var amtmann.
Etter å ha klaget på dårlig helse, ble han i 1768 forflyttet til Stavanger amt og var amtmann der til han døde i 1772.
Nils Hertzberg (statsråd)
Familie
Han var gift med Martha Cathrina Marie Clauson (1844 -1928). De fikk barna Nils Christian Egede Hertzberg (1866) Arthur Johan Hertzberg (1870), Johan Hertzberg (1872), Jens Skjelderup Hertzberg (1877).
Bibliografi
Hertzberg utga en rekke skrifter, vesentlig om pedagogikk. Hans erindringer fra 1909 og 1910 er livfulle tekster.
Eönwë
I J.R.R. Tolkiens fiktive univers Midgard var Eönwë bannerbæreren og herolden til valaenes konge Manwë, og han var høvding over maiaene sammen med Ilmarë. Eönwë var omtalt som den beste arm i Arda, som skulle bety at han var den beste med våpen, selv om han ikke var den sterkeste eller mektigste.
Da Eärendil kom til Amans kyst for å be om valaenes hjelp i kampen mot Morgoth var det Eönwë som først hilste han. Da Manwë bestemte seg for å hjelpe Eärendil ble Eönwë sendt til Midgard for å kjempe i vredens krig, som leder for Vanyaene (et alvefolk).
Da Morgoth, den sorte fienden, var slått tok Eönwë med seg de to gjenværende Silmarillene for å holde dem trygge. De to gjenlevende Sønner av Fëanor tok dem fra han og flyktet, men til tross for dette lot ikke Eönwë dem drepe.
I tidlige former av legendariet (se: The History of Middle-earth) blir Eönwë, da kalt Fiönwë, beskrevet som Manwës sønn, men hele konseptet med valaenes barn er blitt fjernet fra Silmarillion, og han ble til Manwës herold i stedet for.
Bent Larsen
Jørgen Bent Larsen (født 4. mars 1935 Thisted, Danmark, død 9. september 2010 Buenos Aires, Argentina ), var en dansk sjakkspiller. Han bodde de siste årene av sitt liv i Buenos Aires. Han ble internasjonal mester (IM) 19 år gammel i 1954, samme år som han vant det danske mesterskapet for første gang. To år senere ble han Danmarks første stormester. Det skjedde ved avslutningen av Sjakkolympiaden i Moskva i 1956, der Bent Larsen blant annet imponerte ved å spille remis mot verdensmesteren Mikhail Botvinnik.
Larsen anses for å være Danmarks sterkeste spiller noensinne. Om han ikke er den høyest ratede, så er han den som har nådd lengst i internasjonal sjakk. Han har vunnet intersoneturneringen tre ganger: I 1964 i Amsterdam, 1967 i Sousse i Tunisia, og i 1976 i Biel/Bienne i Sveits.
I kandidatmatchene i 1965 tapte han i semifinalen for tidligere verdensmester Mikhail Tal. I 1968 tapte han i semifinalen mot Boris Spasskij, og i 1971 tapte han semifinalen 0-6 for Bobby Fischer, som endte med å bli verdensmester.
I 1988 tapte han et parti for Deep Thought i Software Toolworks Championship, og ble dermed den høyest rangerte FIDE-spiller (2560) og den første stormester som ble slått av en datamaskin i en turnering. I 1999 endte han som nummer sju av ti i det danske mesterskapet, og ble nummer fire i 2002 i Najdorf Memorial knock-out i Buenos Aires. Larsens Elo-rating i FIDEs liste fra oktober 2008 er 2461.
Larsen var kjent for at han av og til brukte temmelig uvanlige åpninger. Han er en av få moderne stormestre som iblant har brukt Birds åpning (1.f4), og åpningstrekket 1.b3 blir kalt Larsens åpning mens 1.Sf3 sammen med 2.b3 noen ganger kalles Nimzo-Larsen-angrepet til ære for ham (og Aaron Nimzowitsch).
Europaparlamentsvalget i Finland 2009
Europaparlamentsvalget i Finland 2009 ble avholdt søndag 7. juni 2009. Det ble valgt 13 mandater til Europaparlamentet.
Conceição do Canindé
Conceição do Canindé er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Elodina perdita
Elodina perdita  er en dagaktiv sommerfugl i gruppen hvitvinger.
Elodina perdita finnes sørøst i Australia.
Utseende
Sommerfuglene skiller seg fra de fleste andre insektene ved at munnen ikke har kjever og lepper, men en lang sugesnabel (proboscis) mellom palpene. Den er rullet opp i en spiral, mellom palpene, under hodet, når den ikke er i bruk. Antennene er trådformet og består av sylindriske ganske like ledd. Antenneklubben er flat eller skålformet slik som hos alle dagsommerfuglene. På beina finnes også sanseorgan som gir informasjon om hva sommerfuglen sitter på. Hunner bruker disse sansene for å finne riktig næringsplante, hvor den kan legge sine egg. Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin.
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Hodet, brystet og bakkroppen er sammenvokst uten noen oppdeling.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noe små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Like bak hodet er bryststykket, som består av tre sammenvokste ledd, Bryststykket har tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen.
Larvene ånder gjennom traké-åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen er plassert stående eller oppreist, og er festet i anal-enden mot underlaget. Den holdes oppe ved et magebelte av spinntråder. Den har én spiss i hodeenden, ikke to som hos svalestjerter.
Levevis
Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, noe som gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse. De voksne lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Den lever som plantespiser.