cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Italias samling
Revolusjon og diplomati (1848–1857)
Sardinia-Piemonte ville ikke helt gi seg, og da Vincenzo Gioberti ble utnevnt til statsminister, foreslo han at nytt angrep for å samle demokratene som hadde gjort opprør i Firenze, Roma og Venezia. Imidlertid slo angrepet feil, og Østerrike beseiret Sardinia-Piemonte fullstendig ved Novara. Som resultat av det måtte kong Karl Albert abdisere til fordel for sin sønn, Victor Emmanuel II, som lyktes med å forhandle frem en fredsavtale med Østerrike der de ikke måtte avstå noe land.
Opprørene i Roma og på Sicilia inkluderte grunnlover. Den på Sicilia var moderat, skrevet av baroner, og lot seg inspirere av 1830-grunnloven i Frankrike. Den i Roma var radikal, skrevet av intellektuelle fra middelklassen og ville fjerne Kirkens fordeler og skape mer etterrettelighet og etterprøving.
Cavour tar over (1852–1857)
miniatyr|[[Camillo Benso di Cavour, regnet som «en av de mest skaprsinidge polikiske taktikere på denne tiden – og noensinne». Antonio Ciseri]] Vincenzo Gioberti gikk også av i 1849 og døde tre år senere. Hans etterfølgere satt bare i kort tid, før Massimo d’Azeglio overtok. Heller ikke d’Azeglio statsministerperiode var særlig vellykket, og da Camillo Benso di Cavour samarbeidet med lederen for de moderate demokratene, ble Azeglio felt og Cavour tok over som statsminister.
Gjennom sitt samarbeid med de moderate demokratene hadde Cavour tilsidesatt både de sterkt monarkistiske på høyresiden og de sterkt republikanske Mazzini-tilhengerne på venstresiden. Dette sikret ham langt mer stabilt styre enn hans forgjengere. Han sikret seg godt samarbeid med de moderate demokratene ved å vise moderasjon i egne krav.
Likevel var det klart at Cavour styrket Sardinia-Piemonte gjennom modernisering. Under ham økte jernbanen fra 8 kilometer i 1848 til 850 i 1859, og han hadde handelsavtaler med Storbritannia, Frankrike, Belgia og Østerrike. Også fabrikker ble igangsatt under ham, om enn med store offentlige utgifter. I 1854 lyktes det også Cavour å innføre de facto parlamentarisme i Sardinia-Piemonte. Han var også flink til å se en mulighet. Det var Victor Emmanuel II som ivret etter at de skulle delta i Krimkrigen. Cavour så i utgangspunktet liten hensikt i det, men han gjorde det likevel, og jobbet godt med mulighetene som dukket opp ved å kunne delta under fredsforhandlingene. Cavour fremsto der som det konservative, men ikke reaksjonære, alternativet. Han fordømte det reaksjonære styret i Kirkestaten og Napoli, og Østerrikes okkupasjon av områder utenfor Lombardia og Veneto. Samtlige av disse trekkene kunne medføre revolusjonære og republikanske opprør, advarte han om.
Italia samles gjennom diplomati (1858–1861)
Cavour lyktes særlig med å snakke med Napoléon III under fredsforhandlingene etter Krimkrigen. Da nasjonalisten og carbonarien Felice Orsini i februar 1858 forsøkte å ta livet av Napoléon III fordi han mente keiseren sto i veien for Italias samling, hjalp det Napoléon III å bestemme seg for å støtte det italienske prosjekt. De to møttes høyst uoffisielt i Plombières-les-Bains i Frankrike. Der planla de en hemmelig forsvarsavtale. Dersom Østerrike angrep Sardinia-Piemonte, skulle Frankrike komme Sardinia-Piemonte til unnsetning. Landområdene som ble erobret i tilfelle seier, ville tilfalle Piemonte så lenge det var i nord. Områder sentralt i Italia kunne bli selvstendige riker, gjerne på bekostning av Kirkestaten. Samtidig måtte Sardinia-Piemonte som kompensasjon for Frankrikes innsats gi fra seg Nice og Savoie. I ettertid skapte dette en splid mellom diplomaten Cavour og Garibaldi, som selv kom fra Nice.
Cavour hadde nå som oppgave å tilrettelegge best mulig. Først hadde han nær kontakt med Società Nazionale og fikk dem til å støtte Cavours prosjekt. Han måtte imidlertid også passe på at britene ikke anså en provokasjon mot Østerrike som for åpenbar. Cavour innkalte en ny hær av frivillige fra hele Italia, og mange kom. Dette provoserte Østerrike, og de erklærte Sardinia-Piemonte krig den 26. april 1859. Victor Emmanuel II var langt bedre enn sin far Karl Albert til å integrere soldater fra hele Italia inn i hæren, og dermed skapte trekket også en illusjon av et felles folkelig prosjekt. Blant de frivillige var Giuseppe Garibaldi, som ble utnevnt til general og ledet et korps alpejegere.
Avtalen om at Mellom-Italia skulle deles inn i egne riker under fransk beskyttelse, ble forkastet, og ettersom Storbritannias nye liberale regjering var for en sterkere stat i Nord-Italia, ble Napoléon III mindre aktiv der. I stedet ble det raskt arrangert folkeavstemning i Emilia-Romagna og Toscana, som begge gikk klart i favør av å bli del av Italia, og i Nizza (Nice) og Savoia (Savoie) som gikk i favør av å bli franske. Disse plebisittene er blitt anklaget for å ha vært manipulert av staten.
Garibaldis tusen (1860)
Cavour hadde gått av etter Napoléon IIIs fredsavtale, men han var tilbake igjen tidlig i 1860. Da fikk han en ny utfordring. Sicilianske nasjonalister i høye posisjoner i Sardinia-Piemonte hadde snakket med patrioter og opprørere på Sicilia, og det ble bestemt at en ekspedisjon med omtrent 2000 menn, 94 000 lire og gamle våpen skulle dra til Sicilia. Det ble Giuseppe Garibaldi som påtok seg rollen å gå i land der. Gruppen ble vekselvis kalt I Mille («de tusen») eller rødskjortene. Cavour prøvde å stoppe planen fordi den kunne påvirke enten Frankrike eller Storbritannia til å forsvare bourbonerne, og dermed kunne all gevinsten være tapt.
Det lyktes ikke, og Garibaldi gikk i land på Sicilia. Der fikk han bruk for geriljakrig-taktikken han hadde lært i Sør-Amerika, og han ble i løpet av kort tid diktator på Sicilia. Britiske styrker brøt avtalen med bourbonerne og støttet Sardinia-Piemonte, baronene på øya forholdt seg passive, og bøndene støttet opprøret mot kongen.
Garibaldi fortsatte i Kongedømmet Napoli, men der ble det tøffere, særlig mot lokalbefolkningen. Likevel kom han til Napoli.
Nord for Napoli lå Kirkestaten, beskyttet av franske styrker. Dersom Garibaldi hadde ønsker om å erobre Roma, ville det kunne bli sett på som en provokasjon av Frankrike. I tillegg var det ikke klart hvilket Italia Garibaldi så for seg: Han var en tilhenger både av republikaneren Mazzini og anarkisten Mikhail Bakunin, og Cavour var ikke like overbevist som Victor Emmanuel II om Garibaldis lojalitet til kongen.
Gjennom manipulering av kontaktnettet sitt i Società Nazionale lyktes Cavour å få Sardinia-Piemontes hær og kongen til å vente på Garibaldis menn. Garibaldi hadde dermed to alternativer, enten å oppløse hæren eller å angripe en langt bedre utrustet hær og dermed utløse borgerkrig. Han valgte det førstnevnte. I tillegg til å ha hindret Garibaldis angrep på Roma hadde også Sardinia-Piemontes hær erobret Umbria og Marche på veien og dermed alvorlig begrenset Kirkestatens territorium uten noen protester.
To ting av viktighet skjedde i 1861. For det første ble Italia skapt gjennom et møte i parlamentet i Torino i 1861, der Sardinia-Piemonte ble gjort om til Kongedømmet Italia og Victor Emmanuel II ble kronet til konge av Italia. Den andre tingen av viktighet er at i juni samme år døde Cavour som følge av sykdom.
Avslutningen (1861–1871 + 1919)
miniatyr|[[Giuseppe Garibaldi var en idealist som ville samle Italia gjennom en felles krig mot overmakten. Han er senere blitt et symbol for samlingen.]] Om Italia var samlet geografisk, Roma og Veneto unntatt, var den ikke samlet folkelig. Napoli og Sicilia protesterte, og det medførte en borgerkrig som varte fra 1861 til 1865. Enkelte, deriblant statsminister Massimo d’Azeglio, lurte på om Italia ville ha vært enklere å samle om de ga Napoli og Sicilia selvstendighet.
Kulturelt var det heller ikke enkelt. Bare mellom 2,5 prosent og 10 prosent av befolkningen behersket italiensk, som var kulturspråket. De fleste brukte enten fransk (Cavour brukte det konsekvent) eller italienske dialekter (inkludert kong Victor Emmanuel II). Flesteparten av befolkningen, omtrent 70 prosent, jobbet i landbruk, og da særlig i kornproduksjon. Mye av kornproduksjonen utenfor Po-dalen var stort sett forpaktet eller for alle praktiske formål føydal i natur.
Det var et Italia med mange interne problemer som dermed måtte fullføre samlingen. Eksternt hadde de holdt en lav profil. Høyre-sentrum-regjeringen (kalt La destra storica, eller «Det historiske høyre») valgte dette fordi Italias samling hadde vært på bekostning av Kirkestaten og Østerrike, og avhengig av nøytraliteten eller støtten fra stormaktene Frankrike og Storbritannia.
Om Cavour var død, hadde Italias politikere lært av hans evne til å utnytte utenrikspolitiske situasjoner. Da Preussen og Østerrike gikk til krig over fordelingen av territorier tatt av Danmark, var Italia allerede alliert med Preussen. Italias hær var dårlig ledet av general Alfonso La Marmora, slet med kommunikasjonsproblemer på grunn av de store dialekt/språkforskjellene og hadde utdaterte våpen. Også marinen var en fiasko ettersom Sardinia-Piemontes og Napolis marine ikke var samordnet. Bare Garibaldis alpejegere gjorde en god innsats. Til tross for fiaskoen ble Italia tildelt Veneto av Preussen som takk for innsatsen. Veneto ble altså, som resten av Italia til da, del av Italia på grunn av andre nasjoners innsats.
miniatyr|venstre|Giacomo Pagliari dør under slaget ved Porta Pia. Roma spilte en viktig rolle geografisk som møtested mellom nord og sør, religiøst som Pavens tilholdssted, kulturelt gjennom Romerriket og de mange andre historiske og kunstneriske assosiasjonene og mytisk som et samlende punkt religiøst og historisk, men også for republikanere, liberale og konservative på hver sin måte. Imidlertid var det som var igjen av Kirkestaten, det vil si omtrent nåværende Lazio, lite begeistret for den italienske samling, og Kirken ga ut et vedlegg, Syllabus errorum modernorum («Oversikt over moderne feil»). Der sto omtrent alt som hadde skjedd på 1800-tallet i Italia: liberalisme, kommunisme, sosialisme, rasjonalisme, individualisme, relativisme og demokrati. I 1868 kom Kirken med sin non expedit (omtr. «Det er ikke hensiktsmessig»), der de anbefalte gode katolikker å holde seg utenom italiensk politikk.
Strømsoddbygdvassdraget
Strømsoddbygdvassdraget er et mindre vassdrag i Ringerike kommune. Vassdraget omfatter en rekke småvann og mindre elver i Strømsoddbygda, nord for Sokna i Soknedalen.
Italias samling
Avslutningen (1861–1871 + 1919)
I 1862 gjorde Garibaldi et nytt forsøk på å nå Roma, men nok en gang ble han hindret ettersom Italia ikke ville ha en konflikt med Frankrike. I 1865 signerte Italia en avtale med Frankrike som ville garantere Roma fra ethvert angrep. Samtidig ble hovedstaden flyttet fra Torino til Firenze, til store protester fra Torinos innbyggere. I 1867 gjorde Garibaldi et tredje forsøk på å ta Roma. Aksjonspartiet til Mazzini håpet på støtte fra Kirkestaten, men det skjedde ikke. Garibaldi bekjempet Pavens tropper, men ble stoppet av de franske troppene.
Strømsoddbygdvassdraget
Vassdraget omfatter også Øvstevatnet og Langvatnet i Flå kommune med elvestrekningene mellom ned til Buvatnet, der Buvasselvi dannes og renner ned til Frisvatnet (mesteparten ligger i Flå). Ved utløpet av Frisvann dannes Frisvasselva, som møter Sandvasselva som kommer fra Sandvannet og danner Strømsoddelva som renner ut ved Understryk nord i Sognevannet. Kollsjøvassdraget, som utgjør småvannene og elvestrekningene fra Blankvann på vestsiden av Ådalsfjellene og ned til Sognevannet, renner ut nordøst i Sognevannet. Ved Sognevassdammen dannes elva Sogna som renner sammen med Verkenselva i Rudsvassdraget like sør for Sokna.
Italias samling
Avslutningen (1861–1871 + 1919)
Igjen ble eksterne konflikter løsningen for Italia. Frankrike måtte trekke ut sine styrker fra Kirkestaten under den fransk-prøyssiske krig, og Italia grep muligheten til å erobre Kirkestaten under slaget ved Porta Pia. 20. september 1870 ble Roma erobret under ledelse av Raffaele Cadorna. Pave Pius IX protesterte, men akkurat som da han mistet Umbria og Marche, fikk protestene ingen betydning. I 1871 ble hovedstaden flyttet til Roma. Først etter første verdenskrig, gjennom Saint-Germain-traktaten ble Sør-Tyrol, Welschtyrol og Kanaldalen overført til Italia. I tillegg ble Istria, nå hovedsakelig del av Kroatia, også gitt til Italia.
Italias samling i ettertiden
Samlingen var en politisk triumf, men kulturelt var det mye ugjort. Tiden fra 1860 og fremover var fortsatt vanskelig, og det var mye å ta hånd om. Samlingen i seg selv er også gjenstand for debatt, særlig med tanke på rollene Cavour og Garibaldi hadde.
Årene etter samlingen
miniatyr|[[Massimo d'Azeglio skal ha uttalt at «L'Italia è fatta. Restano da fare gli italiani» («Italia er skapt, nå gjenstår det å skape italienere»). Det er blitt foreslått at ordet «skape» er upresist, og bør erstattes med «forme». ]]
Italias samling var gjennomført politisk og diplomatisk, men et samlet folk manglet i stor grad. Cavour hadde skapt «et borgerlig liberalt monarki, økonomisk fremskrittsvennlig men sosialt konservativt» der «[k]løften mellom [landets statsværende klasse] og den store masse av lavt utdannede, fattige katolske småbønder og landarbeidere var enorm og skapte sammen med statsfinansene, som var blitt håpløst ødelagt av krigene, den nye stats støste politiske problem.» I tillegg var flere nasjonalister ikke overbevist om at den territorielle kampen for Italias samling var ferdig. Trentino, Trieste og visse dalmatiske øyer, og i tillegg Savoie og Nice, var regnet som italienske, i det minste Italia irredenta, det ikke-fullførte Italia. I tillegg var stemmeretten svært begrenset frem til 1913, og Kirken og italienske myndigheter hadde også et anstrengt forhold.
Politisk sett fulgte Parlamentet i begynnelsen Cavours idé om at høyre-sentrum og venstre-sentrum samarbeidet godt. Riktignok var det klare forskjeller mellom La destra storica («Det historiske høyre») og La sinistra storica («Det historiske venstre»), men de var langt nærere hverandre enn de reaksjonære på høyresiden og de revolusjonære på venstresiden. Dette var med på å skaffe den nye regjeringen arbeidsro. Imidlertid fikk de andre utfordringer. I Sør-Italia ble de småkriminelle bøndene, briganti, som hadde eksistert i lang tid, opprørske allerede i 1860. I tillegg til dem var også soldater i hæren til Kongeriket Napoli irriterte, og lojalister til bourbonnerne var også med på opprøret. Motiver inkluderte økte skatter, obligatorisk militærtjeneste og manglende landreform. Dette var i utgangspunktet et lokalt problem, men med Napoli fortsatt vanstyrt og fullt av folk med egeninteresse, ble Italias hær inkludert, og kampen varte helt til 1865.
Til tross for at det var noen grad av samarbeid mellom liberalkonservative og liberalsosialdemokrater, var det først i 1876 at venstresiden fikk sin første statsminister, Agostino Depretis. Det medførte imidlertid ingen stor endring, særlig ikke i sør, da representantene derfra hadde egne interesser for å la ting forbli slik de var. Den allerede store forskjellen mellom nord og sør forble dermed stor, og økte til en viss grad også.
Cavours og Garibaldis rolle
Mens Giuseppe Mazzini fremsto i noen grad mer som en teoretiker enn som en handlingens mann, til tross for at han var med på noen slag, er det særlig Cavour og Garibaldi som trekkes frem som samlingens ingeniører. De to er også vidt diskutert i historiske miljøer.
Den svenske historikeren og universitetslektoren Lars-Arne Norborg beskrev Cavour slik: «Cavour legemliggjorde den moderat-liberale italienske borgerlighet. Som illusjonsfri realist med utpreget sjakkspillerbegavelse foraktet han revolusjonsromantikere av Garibaldis type, men visste å utnytte dem for å nå sitt mål: et samlet, borgerlig Italia under ledelse av Sardinias monark».
Dette oppsummerer et av to syn om politikeren. Hans handlinger regnes som «et politisk mesterverk bygd på patriotiske idealer» av historikere, men det er delte meninger om han var manipulerende og slu eller en idealist. Den britiske historikeren Denis Mack Smith tilhører den første gruppen. Han har omtalt Cavour som en slu, men svært dyktig politiker, og utvist stor beundring for Cavours gjennomføringsevne av nødvendige handlinger – men også anklaget ham for å være manipulativ, ha truet med selvmord, være uinteressert i kunst og å ha en monoton pipestemme.
Om Mack Smith har mye positivt å si om metodene, er altså motivet til Cavour mindre positivt. Andre historikere har omtalt Cavour først og fremst som en realpolitiker, som altså bruker konkrete handlinger for å oppnå det han ønsker. Slik er det ikke egeninteresse, men politisk dyktighet som drev Cavour. Cavour sammenliknes ofte med Otto von Bismarck i så måte, men ifølge historikeren og Cavour-biografen Gian Enrico Rusconi var Cavour tilhenger av parlamentet og parlamentarismen – om enn med begrenset stemmerett – mens von Bismarck hadde avsmak for det. Cavour kan dermed plasseres nærmere britisk liberalisme enn prøyssisk konservatisme eller fransk bonapartisme.
Mack Smith hadde mer til overs for Garibaldi. Han omtalte Garibaldi som en «modig idealist som var litt røff i kantene» i motsetning til den smarte og manipulative opportunisten Cavour. Nordborg skriver at Garibaldi viste bevis «ikke bare på enestående mot og lederevne, men også på en sjelden uselviskhet da han på høydepunktet av sin triumf avviste enhver belønning og frivillig trakk seg tilbake for Viktor Emmanuel II» og at «Det er ikke underlig at Garibaldi i dag er Italias kanskje mest feirede folkehelt, hyllet av de forskjelligste politiske grupper».
Begge disse sitatene beskriver Garibaldi både rosende og med vekt på idealismen. Nettopp idealismen er også noe Lyttleton tar høyde for da han skriver at «[n]asjonens folkefølelse ble bedre representert av Garibaldi enn av Victor Emmanuel. Garibaldi var faktisk et levende symbol på alle de populære kreftene som bidro til Risorgimento, men som hadde blitt marginalisert i den nye staten». Dersom den siste delen stemmer, kan det også bety at Garibaldi selv, som ble hindret av Cavours utsendte piemontesiske hær, også symboliserte det ufullendte og romantiske ideal fremfor det politiske. Den italienske historikeren Filippo Spadafora har også foreslått at det fantes et økonomisk motiv for å invadere både Sicilia og Napoli, med Palermo og Napoli som to svært rike byer. Andre har beskrevet Garibaldi som en «heldig, lett uansvarlig risikotaker» som var skeptisk til planen om å angripe Napoli.
Meteorologiåret 1890
Meteorologiåret 1890 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1890.
Seksflekket hageblomsterflue
Seksflekket hageblomsterflue (Syrphus sexmaculatus) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Arten finnes i høyereliggende områder over hele Norge.
Meteorologiåret 1890
Dødsfall
(*) Usikkerhet rundt hvilken kalender som er benyttet
Seksflekket hageblomsterflue
Utseende
En middelsstor (9-11 mm), gul og svart blomsterflue. Den skiller seg fra andre Syrphus-arter på at bakkroppen har adskilte, gule flekker i stedet for gule tverrbånd. Hodet er stort og bredt, fasettøynene mørkrøde og nakne. De møtes i pannen hos hannen, men er bredt skilte hos hunnen. Antennene er nokså korte, for det meste gule. Ansiktet er gult. Thorax er svart med grønnlig bestøvning, litt matt. På sidene er den tett kledt med gule hår. Scutellum er lysgult. Bakkroppen er avlangt oval, litt flat, med dypt svart grunnfarge. På det andre, tredje og fjerde bakkroppsleddet er det kommaformede, gule flekker. Vingene er glassklare med nesten usynlig vingemerke.
Levevis
Arten finnes på fjellet og i åpen fjellbjørkeskog. Larvene lever av bladlus. De voksne fluene kan finnes fra juni til september og besøker mange slags blomster, arten overvintrer som larve.
Utbredelse
Arten finnes i Skandinavia og videre østover gjennom Russland til Stillehavet og også i det nordligste Nord-Amerika. I Norge finnes den i fjellet over hele landet.
BMW E39
BMW E39 er den fjerde modellen av BMW 5-serie, og en av de største suksessene til BMW. Mange BMW-entusiaster hevder dette er den beste modellen BMW noensinne har produsert, og det amerikanske magasinet Consumer Reports gav BMW 530i fra 2001 den høyeste karakteren noen bilmodell hittil har fått. E39 ble produsert fra 1995 til 2003.
Uddebo
Uddebo er et tettsted i Tranemo kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 258 innbyggere.
Veitvetveien (Oslo)
Veitvetveien (1A–29, 2A–32) er en vei på Veitvet i bydel Bjerke i Oslo. Den går fra Trondheimsveien til Østre Aker vei.
Navnet ble vedtatt i 1953
Veitvet skole er i nr. 17.
U6 (Münchens undergrunnsbane)
U6 er en linje ved Münchens undergrunnsbane. Den har fargen blå på rutekart og krysser sentrum av byen fra nord til sørvest. Linjen betjener 26 stasjoner over 27,4 km med spor.
Linjen er den eldste av linjene på Münchens undergrunnsnettverk. Den første tunnelen (Lindwurmtunnel) mellom Sendinger Tor og Goetheplatz ble bygget mellom 1938 og 1941 som del av et planlagt S-Bane nettverk. På grunn av dette er plattformen på Goetheplatz lengre enn 120m. Deler av linjen, fra Garching-Hochbrück og Studentenstadt undergrunnsstasjon går på bakkenivå.
Ambjörnarp
Ambjörnarp er et tettsted i Tranemo kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 270 innbyggere.
.ad
.ad er Andorras nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av Andorra Telecom.
Registrering må godkjennes på forhånd av Oficina de Marques i Patents del Principat d'Andorra (OMPA) (Kontoret for fyrstedømmet Andorras register for varemerker og patenter), og er hovedsakelig forbeholdt innbyggere i Andorra, eller eiere av varemerker med en agent i Andorra, og antall registreringer per person er begrenset.
Eksterne lenker
סיומת אינטרנט Toppdomän
BMW E60
BMW E60 og E61 er den femte generasjon 5-serie fra den tyske bilprodusenten BMW. E60 er typebetegnelsen for sedanutgaven og E61 for stasjonsvognen. Produksjonen startet i 2003 og fortsatte til 2010.
Birger Holmqvist
Birger Ivar Holmqvist (født 28. desember 1900, død 9. april 1989) var en svensk ishockeyspiller som deltok i De olympiske vinterleker i 1924 i Chamonix og 1928 i St. Moritz.
Holmqvist vant en olympisk sølvmedalje i ishockey under Vinter-OL i 1928 i St. Moritz. Han spilte på det svenske laget som kom på andreplass i OL-turneringen bak Canada. Sveriges resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var tap med 0–11 mot Canada, og seier med 4–0 og 3–1 over henholdsvis Sveits og Storbritannia. OL-turneringen i ishockey i 1928 var også både det tredje verdens- og det trettende europamesterskapet i ishockey. Det svenske laget ble europamestere foran Sveits og Storbritannia.
Spillerne på Sveriges OL-, VM- og EM-lag i 1928 var Carl Abrahamsson, Emil Bergman, Birger Holmqvist, Gustaf Johansson, Henry Johansson, Nils Johansson, Ernst Karlberg, Erik Larsson, Bertil Linde, Sigfrid Öberg, Wilhelm Petersén og Kurt Sucksdorff.
Posjekhonje
Posjekhonje (russisk: Пошехо́нье) er en by i Jaroslavl oblast i Russland. Den ligger ved elva Sogozja (men elvedalen nedenfor Posjekhonje er nå oversvømt av Rybinsk-reservoaret), rundt 151 km nordvest for Jaroslavl.
Silvio Gazzaniga
Silvio Gazzaniga (født 23. januar 1921 i Milano, Italia, død 31. oktober 2016) var en italiensk skulptør. Mens han arbeidet for firmaet Stabilimento Artistico Bertoni, skapte han FIFA World Cup Trophy. Gazzaniga studerte ved Brera Academy, og det samme har hans datter, Gabriella, gjort og er en fan av AC Milan.
Hans design ble valgt av komiteen den 5. april 1971. Trofeet er 36 cm høyt, veier 4,97 kg og er laget av, 18-carat reint gull. To ringer av halvedelsteinen malakitt smykker foten. Vinnerens navn blir skrevet på gullfoten. Det er plass til navnet på 17 vinnere og hver blir inngravert på det vinnende lagets språk.
Posjekhonje
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Silvio Gazzaniga
Gazzaniga sa om designet til trofeet: «Min inspirasjon til designet kom fra to hovedelementer – idrettsutøverne og verden. Jeg hadde i tankene å skape noe som symboliserte innsats og anstrengelse, mens det på samme tid uttrykte harmoni, enkelhet og fred. Silhuetten måtte være rettlinjet, for at oppmerksomhet til den som betrakter trofeet skulle bli dradd mot hovedpersonen, det vil si, fotballspilleren; en mann som, på seierstidspunktet, fremstår som en slags gigant, uten å virke overmenneskelig. Han måtte være en helt, men en helt med kvalitetene til en som hadde arbeidet hardt og lidt, som hans medmennesker ville identifisere seg med hver dag og med armer, som synes å favne hele verden, og være en levendegjøring av det universelle med sport.»
Gazzaniga designet senere UEFA-cuptroféet (1972), UEFA Super Cup-troféet (1973). U21-EM-troféet og Baseball World Cup-troféet (2001).
Darktown Strutters’ Ball
«Darktown Strutters' Ball» er en amerikansk populærmusikksang, skrevet av Shelton Brooks. Den ble publisert i 1917. Sangen har blitt spilt inn på plate flere ganger og betraktes som en populærmusikk- og jazzstandard.
Det finnes mange variasjoner av tittelen, innbefattet «At the Darktown Strutters' Ball», «The Darktown Strutters' Ball» eller kun «Strutters' Ball».
Foreningen Norge Litauen
Foreningen Norge Litauen er den norske vennskapsforeningen for Litauen som ble formelt stiftet den 16. februar 1990. Foreningens formål er å på alle måter fremme samarbeidet mellom Norge og Litauen.
Bakgrunn
Foreningens medlemsblad Litauen-Nytt utkom fra 1991 til 2002. Senere har det vært sporadiske utgivelser.
Prosjekter
Foreningens viktigste prosjekter omfatter disse:
Fond
Foreningen opprettet på sitt årsmøte i 2000 et fond for sosiale og kulturelle formål, Foreningen Norge Litauens hjelpefond.
RAS
RAS kan vise til:
Grimsås
Grimsås er et tettsted i Tranemo kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 721 innbyggere.
NASA Infrared Telescope Facility
NASA Infrared Telescope Facility (NASA IRTF) er et 3 m (9,8 fot) teleskop optimalisert for bruk innen infrarød astronomi og beliggende ved Mauna Kea Observatory på Hawaii. Det ble først bygd for å støtte Voyager-oppdrag og er nå USAs nasjonale anlegg for infrarød astronomi.
Rosenlund
Rosenlund er et tettsted i Tranemo kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 316 innbyggere.
Balázs Nikolov
Balázs Nikolov (født 4. juli 1977 i Bonyhád) er en ungarsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for Paksi SE. Han blir regnet som en teknisk sentral midtbanespiller og har spilt tre kamper for.
Nikolov kom til Győri ETO FC etter å ha spilt en sesong for Hamarkameratene, hvor han til slutt ble fristilt fra kontrakten den 1. juli 2007. Nikolov ble fri etter at klubben kom til enighet med spilleren som ofte hadde hatt skader og ikke blitt funnet god nok for en fast plass på førstelaget.
Nikolov ble hentet til Ham-Kam fra ungarske Debrecen VSC foran 2006-sesongen og fikk sin debutkamp mot Sandefjord den 17. april i 2. serierunde. I sin tid i Ham-Kam fikk Balázs Nikolov 13 kamper og scoret to mål, som for øvrig ble scoret i 4. serierunde mot Tromsø. Før klubbspill i både Debrecen VSC og Ham–Kam spilte han for Pécsi MFC, Bonyhádi SE, Dunaszentgyörgy, Paksi Atomerőmű og Dunaferr SE.
Svein Johansen
Svein Johansen kan vise til:
Leonard Bloomfield
Leonard Bloomfield (født 1. april 1887 i Chicago i USA, død 18. april 1949 i New Haven i Connecticut i USA) var en amerikansk lingvist. Han var en av de amerikanske strukturalistene.
Bakgrunn
Leonard Bloomfield var barn av jødiske foreldre (Sigmund Bloomfield og Carola Buber Bloomfield). Fraren hadde innvandret som barn til USA i 1868; opprinnelig var slektsnavnet Blumenfeld, men det ble endret til Bloomfield i hans hjemland. I 1896 flyttet famlien til Elkhart Lake i Wisconsin, der Leonard ble sendttil grunnskole, men de var tilbake i Chicago da han begynte på videregående. Hans onkel Maurice Bloomfield var en prominent lingvist ved Johns Hopkins University, og tanten Fannie Bloomfield Zeisler en velkjent pianist.
Leonard Bloomfield gikk på Harvard College fra 1903 til 1906, og tok graden A.B.. Han fortsatte ved University of Wisconsin, med kurs i tysk og germansk filologi, foruten i andre indoeuropeiske språk. Et møte med indoeuropisten Eduard Prokosch, som underviste ved University of Wisconsin, overbeviste Bloomfield om å velge lingvistikken som karrierevei.
Lingvistikk
I 1908 ble Leonard Bloomfield Assistant in German und Graduate Studies ved University of Chicago. Et år etter promoverte han under Francis A. Wood med A Semasiologic Differentiation in Germanic Secondary Ablaut. Samme år giftet han seg med Alice Sayers.
Årene 1909/1910 var han Instructor in German ved University of Cincinnati. Til 1913 arbeidet han ved University of Illinois'tysk-avdeling. Idet det var en ufravikelig forutsetning for forgremmelse de, dro Bloomfield vintersemesteret 1913/14 til Leipzig fortsatte studier i historisk-komparativ språkvitenskap under unggrammatikerne August Leskien og Karl Brugmann. Sommersemesteret 1914 studerte han i Göttingen, der han tok indogermanske kurs under Jacob Wackernagel, fulfte indologi under Hermann Oldenberg, og iranistikk under Friedrich Carl Andreas.
Fra 1913 til 1921 var Bloomfield Assistant Professor of Comparative Philology and German ved Universitetet i Illinois. Nå begynte han sine første studier av algonkinspråkene. Sommermånedene 1920 og 1921 foretok Bloomfield feltforsning hos menomineeindianerne i Wisconsin. Nedtegnelsene ble basis for hans posthumt puvliserte grammatikk The Menomini Language.
Fra 1921 arbeidet Bloomfield som kollega til behavioristen Albert P. Weiss (1879–1931) som Professor of German and Linguistics ved Ohio State University. Bloomfield var i 1924 sammen med George M. Bolling og Edgar H. Sturtevant i grunnleggelseskomiteen for Linguistic Society of America.
Hans hovedverk Language ble første gang utgitt i 1933. Den beskrev lingvistikkens situasjon på hans tid. Her inndelte han vår felleseiendom og identitetsmedskapende språk på tre nivåer:
Bloomfield begynte også studiet av algonkinske språk med sin rekonstruksjon av proto-algonkinsk. Hans studie av dette språket er en hjørnestein for språket til denne dag.
Ab stor innflytelse innen senere lingvistikk ble også et av hans senere arbeider, Menomini Morphophonemics fra 1939, der Bloomfield utvikler en tidslig form for generativ grammatikk.
Deperdussin Monocoque
Deperdussin Monocoque var et fransk fly utviklet for konkurranseflygning.
Flyet vant Gordon Bennet Aviation Cup to ganger, i 1912 utstyrt med en Gnome motor med en ytelse på 100 hk og med en Le Rhône med en ytelse på 160 hk i 1913 da flyet den 29. september ble første fly som fløy fortere enn 200 km/t.
Englischer Garten
Englischer Garten (den engelske haven) i München er med 3,7 km² et av de største parkanlegg i verden. Det er noe større enn New Yorks Central Park, men mindre enn Bois de Boulogne i Paris, Phoenix Park i Dublin og Grunewald i Berlin.
Den ble anlagt fra slutten av 1700-tallet av kurfyrst Carl Theodor.
Kromosom
Kromosomer er genmaterialet i cellene hos alle organismer. Hos eukaryote organismer, i cellekjernen ligger det kveilet opp lange, tynne makromolekyler som kalles DNA. Ett DNA-molekyl som er kveilet opp på mange små proteinkuler, kalles et kromosom.
Det er stor variasjon i kromosomene til forskjellige organismer. I noen organismer er DNA-molekylet sirkelformet, i andre ligger det på en linje, og kan inneholde alt fra noen tusen basepar til flere millioner basepar. Vanligvis har eukaryoter lange lineære kromosomer, mens prokaryoter har mindre, sirkelformede kromosomer, men det finnes mange unntak fra denne regelen. De fleste arter av alle slags organismer har ett bestemt antall kromosomer. Det finnes imidlertid unntak. For eksempel er det flere planter, som poteten, hvor forskjellige individer av samme art kan ha forskjellig antall kromosomer.
Historie
Kromosomer ble først observert i planter av den sveitsiske botanikeren Karl Wilhelm von Nägeli i 1842. Den belgiske forskeren Edouard Van Beneden (1846–1910) oppdaget kromosomer i mark på et senere tidspunkt, i et arbeid som var helt uavhengig av den tidligere oppdagelsen av kromosomer. På slutten av 1800-tallet ble flere nye tekniker utviklet for å skille ut kromosomet fra cellekjernen, og kromosomer ble påvist og forsket på i en rekke forskjellige organismer. Navnet kromosom ble gitt av en tysk naturviter ved navn Heinrich von Waldeyer.
Kromosomer i eukaryoter
Eukaryoter (celler med cellekjerne, for eksempel planter, mugg og dyr) har lange lineære kromosomer inne i cellekjernen. Hvert kromosom har en centrom, med en eller to armer ut fra centromet. Disse armene er derimot nesten ikke synlige i de fleste tilfeller. I kjernekromosomene til eukarytoene ligger DNA-molekylene i en delvis ordnet struktur, hvor det er brettet rundt histoner og lager et sammensatt materiale som kalles kromatin.
Kromosomer i prokaryoter
Prokaryoter (bakterier og arkebakterier) har ofte ett enkelt sirkulært kromosom, men mange variasjoner finnes. Bakteriell DNA finnes også som plasmider, minikromosomer som er små sirkulære biter av DNA, og har muligheten til å kopiere seg selv over til andre celler. Grensen mellom plasmider og kromosomer er veldig diffus, men størrelse og nødvendighet er typiske faktorer som taes med når en skal skille mellom de to.
Struktur i sekvensen
Kromosomene i prokaryotene har en mindre ordnet struktur og sekvens enn kromosomene i eukaryotene. De har derimot ett bestemt punkt, replikasjonsstart, hvor kopieringen starter fra. Genene i prokaryotene er ofte organisert i operoner og inneholder ikke introner, som eukaryotene gjør.
Plassering i cellen
Bakterielle kromosomer er vanligvis løst knyttet til plasmamembranen til bakterien. Dette gir muligheten å isolere kromosomet fra plasmid-DNA ved sentrufigering av bakterien.
Kromosomer hos mennesker
Kromosomene hos mennesket er lange lineære kromosomer plassert i cellekjernen. Cellene inneholder 23 kromosompar, totalt 46 kromosomer i hver celle. I menneskets kjønnsceller er det kun 23 enkle kromosomer. Menn og kvinner har 22 kromosompar til felles, mens det siste paret er kjønnskromosomene. Hos menn består dette paret av to ulike kromosomer (X,Y), og hos kvinner to like (X,X). De kromosomene som er felles for kvinner og menn, kalles autosomer.
Viasat Plus
Viasat Plus var en norsk reklamefinansiert riksdekkende TV-kanal som eksisterte fra 2000 til 2001. Den var en søsterkanal og avlastningskanal til TV3 og var, i likhet med den, eid av Viasat. Viasat Plus var en underholdningskanal som tilbød et variert utvalg av filmer, serier, barne-TV og sportsevenement. Innen sport la de forholdsvis stor vekt på golf og tysk Bundesliga. Den hadde ingen egenproduksjoner, bortsett fra åpningsshowet som ble ledet av Elisa Røtterud. Målgruppen var personer fra 3 til 35 år.
Mette Throndsen var kanalsjef.
Seertall og opphør
Kanalen hadde lave seertall og ble registrert med en seerandel på bare 0,8% i 2001.
De hadde sin siste sending den 31. desember 2001.
Sendefrekvensen til kanalen ble overtatt av ZTV Norge i 2002.
Länghem
Länghem er et tettsted i Tranemo kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 989 innbyggere.
Ålsten
Ålsten er en bydel i Västerort i Stockholm. Den tilhører Bromma bydelsområde. Langs Ålstensgatan ligger de berømte Per-Albinhusene som statsminister Per-Albin Hansson bodde i. Husene ble oppført i 1932–1933.
Halden Electric
Halden Electric er en norsk musikkgruppe fra Halden. Anders Svendsen er gruppas låtskriver og musiker. Gruppa har gitt albumene Grace Under Pressure og Dignity. Gruppa har fått sitt navn fra en fyrstikkfabrikk i Halden inntil 1922. Fabrikken brant ironisk nok ned til grunnen og flyttet til Bryn i Oslo et par hundre meter fra hvor Anders Svendsen, Halden Electric og Home On The Range studio holder til i dag.
Joseph Hahn
Joseph Hahn også kjent som Chairman Hahn, Joe Hahn og Mr. Hahn (født 15. mars 1977 i Dallas, Texas) er Linkin Parks diskjockey. Hahn er en andregenerasjons koreansk amerikaner som vokste opp i Glendale, California. Han er også opptatt med sideprosjekter, som for eksempel den lille motebutikken kalt «Suru» i Los Angeles' motedistrikt.
Linkin Park
Joe Hahn står bak alle Linkin Parks musikkvideoer bortsett fra One Step Closer, Crawling, Faint og New Divide
Fort Minor
Han har også laget noen sanger med Fort Minor for medlemmene i Fort Minors fanklubb.
Joppeicidae
Joppeicidae er en familie av insekter som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. Disse tegene er rovdyr som suger ut kroppsvæsker fra ulike smådyr. Man kjenner bare én art, Joppeicus paradoxus, som finnes i det sørlige Israel og langs Nildalen i Afrika.
Indremisjonsforbundet
Indremisjonsforbundet (ImF) er en evangelisk-luthersk vekkelsesbevegelse i Norge. Forbundet er en sammenslutning av 1500 kristne lag og foreninger, hovedsakelig i Møre og Romsdal, Hordaland, Sogn og Fjordane, Aust-Agder, Vest-Agder og Rogaland, men har også en del arbeid i Finnmark, blant annet deleier av Alta folkehøgskole sammen med Normisjon.
Joppeicidae
Utseende
En liten (ca. 3 mm), oval tege, brun med glassklar vingemembran. Den kan overflatisk minne om medlemmene i familien Anthocoridae, men skiller seg fra disse ved en del anatomiske trekk. Hodet er trekantet med en ganske lang "nese" mellom antennene. Fasettøynene er ganske små og utstående, og festet nær hodets bakkant. Punktøyne finnes. Sugesnabelen er 4-leddet, nokså trinn, i hvile er den bøyd i en 90 graders vinkel mellom det andre og tredje leddet, men den rettes forover når tegen går på jakt. Antennene består av fire ledd, de to innerste leddene er ganske korte, det ytterste leddet har en markert børste (apikalseta) ytterst. Pronotum er trapesformet, men en midtfure i den fremre delen. Forvingen har en overflate med opphøyde lister og søkk, den membranøse delen har ganske utydelige årer.
Levevis
Den er et rovdyr, og er ikke spesialisert på et spesielt bytte, men kan angripe mange ulike små insekter, som den stikker med den utstrakte sugesnabelen. Den er funnet på bakken, under steiner, under løs bark, i grunne huler og også i en koloni av Cimicidae som snylter på flaggermus.
Potensielt nyttedyr i matlagre
Nylig ble Joppeicus paradoxus oppdaget på et lager for tørre matvarer i Thailand. Forsøk tyder på at den kan være en effektiv predator på egg og larver av biller og møll som angriper lagrede matvarer. Siden giftstoffer som metylbromid skal fases ut, kan denne arten bli et verdifullt verktøy for biologisk kontroll av skadedyr på lagrede matvarer i tropiske land.
Indremisjonsforbundet
Indremisjonsforbundets er oppbygd av 12 selvstendige kretser, og et sentralstyre velges av utsendinger fra disse annethvert år på en generalforsamling.
I skrivende stund er det Erik Furnes som er generalsekretær
Indremisjonsforbundets motto er: «Med Guds ord til folket»
China Huaneng Group
På slutten av 2005 hadde selskapet en utbygd kapasitet på 43 210 MW, og produserte 256,4 TWh elektrisk kraft. I eksisterende planer er det et mål å nå 80 000 MW i løpet av 2010, og 120 000 MW i 2020. Alle tallene vil representere, til enhver tid, om lag 9-12% av hele landets kapasitet og produksjon.
CHC eier også 52% av Forskningsinstituttet for varmekraft (Kina).
Vilhelm av Sabina
Vilhelm av Sabina (født ca. 1184 i Piemonte i Italia, død 31. mars 1251 i Lyon), også kjent som Vilhelm av Modena, Guglielmo de Savoy og Guglielmo de Chartreaux) var en av Den katolske kirkes kardinaler (kardinalbiskop). Han er kjent i Norge for at han holdt et kirkemøte i Bergen.
Liv og virke
Vilhelm ble biskop i Modena i 1222.
Pavelig legat
I 1224 ble han pavelig legat i Baltikum og det sørlige Østersjø-området og bygde der opp den kirkelige organisasjonen.
Vilhelm av Sabina ankom som legat til Livland i andre halvdel av år 1225 og forsøkte å regulere forholdene mellom biskopene og sverdridderordenen og skape fred mellom tyskere og dansker. I 1226 for han til Gotland og preket korstog mot det fortsatt hedenske Ösel. i 1228 kunne han så grunnlegge Ösel-Wiek bispedømme.
Navnet hans opptrer i svenske journaler for første gang i 1226, i forbindelse med bekreftelsen av reglene for bispevisitaser på Gotland i Linköpings stift.
Han vendte i 1234 tilbake til Livland for å løse de problemer som var blitt skapt av den tidligere legaten i landet. Han omfordelte da meget av jordeiendommene i landet og grunnla bispedømmet Kurland. Vilhelm av Sabina var også aktiv i landet etter slaget ved Saule og sverdridderordenens inkorporasjon i Den tyske orden da han meglet fred mellom tyskere og dansker. Dette førte til slutt til at fred kunne inngås et møte i danske Stensby.
Biskop av Trankebar
Biskop av Trankebar er den offisielle tittel for biskopen i Den tamil evangelisk-lutherske kirke (tamilsk: Thamil Suvesesha Lutheran Thiruchabai) i Tamil Nadu i sørøstlige India. Bispestolen ble opprettet i 1919 av den svenske kirken, Den danske Halle-misjonen og den lutherske Leipzigmisjonen i Tyskland. Den første biskopen ble utnevnt i 1921 ved at den svenske biskopen Hjalmar Danell fra Skara stift i Sverige på erkebiskop Nathan Söderbloms oppdrag reiste til India og innsatte misjonæren Ernst Heuman.
Vilhelm av Sabina
Pavelig legat
Kardinal: Vilhelm ble i 1242 valgt til kardinalbiskop av Sabina, en region som ligger ca. 50 kilometer nord for Roma i Italia. Tidligere hadde han hatt en lavere rang som kardinal.
Han er kjent i Norge for at han holdt et kirkemøte i Bergen i forbindelse med Håkon IV Håkonssons kroning i 1247.
Biskop av Trankebar
Biskopens residens er i Tranquebar House i Tiruchirapalli, det samme er domkirken Jerusalem Church. Bispetittelen trekker linjene tilbake til den lutherske misjonsvirksomheten som startet i 1705 av Bartholomäus Ziegenbalg og Heinrich Plütschau i den dansk-norske kolonien Trankebar, som den første lutherske misjonsvirksomhet i Asia.
Vilhelm av Sabina
Pavelig legat
I februar 1248 var han tilbake i Östergötland og Skänninge, og ble i byen ytterligere en måned helt frem til begynnelsen av mars. Kardinalen var med på Skänninge møte, forlot så Skänninge og søkte seg til konung Erik den lespe og halte som befant seg på Visingsö. Der skrev kardinalen et avlatsbrev den 6. mars 1248 for Nydala kloster i Småland. I mai og juni månad var han fortsatt i Linköpings stift, for i Visby som tilhørte stiftet stadfestet han offergaver til nonnene i Solberga kloster i Visby og gav tillatelse for det finske presteskapet å testamentere bort hva de personlig eide.
Biskop av Trankebar
Fire svensker har vært biskop av Trankebar, Ernst Heuman, David Bexell, Johannes Sandegren og Carl Gustav Diehl.
Vilhelm av Sabina
Pavelig legat
Den 27. juli 1249 var han enda lenger sørpå. I Lund, som da var dansk, skrev han et åpent brev på 40 dagers avlat for dem som med gaver understøttet brødrene i Spetelövs kloster i samme by.
I skjønnlitteraturen
Vilhelm av Sabina opptrer også i Jan Guillous skjønnlitterære bok Arven etter Arn.
Biskop av Trankebar
Eksterne lenker
Tamil Evangelical Lutheran Church
Muren
Muren refererer i dagligtalen til:
Accuracy International L115A1
Accuracy International L115A1 er et skarpskyttergevær med sylinderlås fra Storbritannia.
Bruk
Riflen er i bruk av mange militære styrker verden over, inkludert de norske spesialstyrkene Forsvarets spesialkommando og Marinejegerkommandoen. Den er også populær blant sivile skyttere, da ofte til bruk på langholdsskyting.
Kamring
Våpenet leveres hovedsakelig kamret for .300 Winchester Magnum eller .338 Lapua Magnum, men finnes også kamret for 7 mm Remington Magnum.
Se også
Liste over skarpskyttergeværer
Erongarícuaro
Erongarícuaro, som betyr Ventestedet på purépecha-språket, er en by i delstaten Michoacán i Mexico. Byen befinner seg midtveis mellom de større byene Morelia og Uruapan, omtrent halvannen time fra begge byene. Mye nærmere ligger den kjente kolonibyen Pátzcuaro. Erongarícuaro har ca. 5000 innbyggere.
Meteorologiåret 1892
Meteorologiåret 1892 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1892.
Erongarícuaro
Byen
Erongarícuaro befinner seg i det meksikanske høylandet, ca. 2200 meter over havet. Mot øst ligger Pátzcuarosjøen, en av Mexicos mest kjente og høyest beliggende sjøer.
Byen er svært godt bevart, og består for det meste av énetasjes adobe-hus eller pussede mursteinshus med røde terrakottatak.
Limmared
Limmared er et tettsted i Tranemo kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 412 innbyggere.
Likestillings- og diskrimineringsnemnda
Nemnda ble opprettet i 2006, og erstattet den tidligere Klagenemnda for likestilling.
Nemndas virksomhet var regulert av diskrimineringombudsloven (lov om Likestillings- og diskrimineringsombudet og Likestillings- og diskrimineringsnemnda, 2005). Nemnda håndhevet:
I tillegg håndhevet nemnda diskrimineringsforbudene i boliglovene:
Nemnda hadde åtte faste medlemmer, hvorav fem deltok i hvert møte. Den var ledet av Trude Haugli, professor i rettsvitenskap ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Tromsø.
Nemnda ble lagt ned 31. desember 2017 og erstattet av Diskrimineringsnemnda.
Chek Lap Kok
Chek Lap Kok (kinesisk: 赤鱲角) er en øy i de vestlige farvann av Hongkong.
Chek Lap Kok var opprinnelig en av to øyer (den andre var Lam Chau) som ble forent til én da den moderne flyplassen i Hongkong, Hongkong internasjonale lufthavn, ble bygget på 1990-tallet. Den nye og større øya ligger rett nord for øya Lantau.
Ruse
Ruse kan referere til:
Bleket
Bleket er et tettsted i Tjörn kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 240 innbyggere.
Argentina under Sommer-OL 1932
Argentina under Sommer-OL 1932. Argentina kom på ellevteplass med tre gull- og en sølvmedalje. Alberto Zorrilla, som ble olympisk mester i svømming 1928, var Argentinas flaggbærer under åpningsseremonien.
IGoogle
iGoogle (også kalt Google Personalized Homepage og Google IG) var en AJAX-basert startside eller personlig nettportal som var utviklet av internettselskapet Google.
Tjenesten ble tilbudt av Google i konkurranse med Netvibes, Pageflakes, My Yahoo!, MySurfPad og Windows Live Personalized Experience.
iGoogle kunne tilpasses slik at brukeren kunne legge til nyheter, bilder, vær og andre ting fra nettet på siden. Prosjektet ble opprinnelig lansert i mai 2005.
iGoogle ble avviklet i 2013.