cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moen-saken
Frifinnelsen
Ettersom Moen hadde avgått ved døden, skulle retten i henhold til straffeprosessloven § 400 avsi frifinnende dom uten hovedforhandling. Slik dom ble avsagt av Borgarting lagmannsrett 24. august 2006.
Lagmannsretten avsier etter dette frifinnende dom for de forhold som er omfattet av gjenopptakelsesbegjæringen, jf straffeprosessloven § 400 femte ledd.
''Lagmannsretten legger til grunn at det ikke er hjemmel for frifinnelse for så vidt gjelder de tiltalepostene som ikke er gjort til en del av gjenopptakelsessaken. Dom avsies i samsvar med dette. Lagmannsretten antar imidlertid at det hensett til at Moen er død, uansett ikke vil være aktuelt å utmåle straff for de forhold som ikke er omfattet av gjenopptakelsessaken.''
Kritikk av avhør
På grunn av sin døvhet hadde Fritz Moen vanskelig for å skjønne hva som skjedde under politiavhørene, og han ble ifølge Aftenposten skreket til under avhørene, noe som gjorde ham livredd, og førte til at han ble presset til å avgi falsk tilståelse. Under rettssakene skal han også ha hatt vanskelig for å forstå hva som skjedde. Sakkyndig i saken, Anne Regine Føreland, fortalte senere til Aftenposten at hun hadde gjort anskrik om dette, men at hun var blitt truet med bortvisning for «ringeakt for retten». Hun sa videre at det høye tempoet fortsatte, også etter at hun hadde sagt fra.
Gjenopptakelseskommisjonen bemerket at Fritz Moen skal ha endret sine forklaringer mange ganger, og at det er flere forhold i forklaringene hans som ikke stemte med de funnene som ble gjort på åstedene. Dessuten mener kommisjonen at det kan være tvil om Moens forklaringer, i det hele tatt, både til politiet og retten er oppfattet riktig:
''«Etter kommisjonens oppfatning, er det videre grunn til å reise spørsmål ved om Fritz Moens forklaringer både til politiet og i retten er korrekt oppfattet, i hvert fall dersom det med korrekt menes hva Moen har ønsket og ment å formidle. Kommisjonen viser i denne forbindelse til professor Arnfinn Muruvik Vonens sakkyndige uttalelse til kommisjonen av 19. mai 2006, både de generelle uttalelsene vedrørende hvilke store kommunikasjonsmessige utfordringer som foreligger i forhold til en person med Moens handikap, og professor Vonens gjennomgang av Moens forklaring av 17. desember 2001 for Hålogaland lagmannsrett. Det vises også til de misforståelser som faktisk oppsto i forbindelse med Fritz Moens forklaring for Hålogaland lagmannsrett i forbindelse med gjenopptakelsesbegjæringen i 2000 – selv med to døvetolker til stede.»''
Granskningsutvalg
I statsråd 8. september 2006 ble et utvalg oppnevnt for å granske politiets, påtalemyndighetens og domstolenes behandling av de to straffesakene. Også forsvarernes, Tore Sandbergs og de sakkyndiges rolle i saken skal granskes.
Utvalgets medlemmer var:
Utvalgets rapport
Utvalget leverte sin rapport (NOU 2007:7) til justisminister Knut Storberget 25. juni 2007.
Utvalget anførte at den viktigste lærdommen man kan trekke ut av Moen-sakene var at:
Objektivitet
Granskingsutvalget påpekte i denne rapporten blant annet at objektivitetsprisippet ble brutt flere ganger fra politi- og påtalemyndigheten sin side, og anførte:
''«Normalt vil personer ikke tilstå handlinger de ikke har begått. Det er likevel ikke slik at politiet kan legge enhver tilståelse til grunn. Ut fra andre bevis i saken vil det ofte være lett å avklare om tilståelsen er falsk. Gudjonsson fremhever at det kan være mange årsaker til at falske tilståelser leder til uriktige domfellelser. Under henvisning til tidligere forskning fremholdes likevel den nidkjære og overivrige tjenestemannen med en klar tro på at den mistenkte er gjerningsmannen, som den vanligste årsaken. En slik tjenestemann som er overbevist om at han derved fremmer samfunnets interesse, kan:''
* (1) Utsette mistenkte for press under avhør.
* (2) Utsette vitner for press for å få dem til å forklare seg slik politiet ønsker.
* (3) Undertrykke eller overse bevis som taler for tiltaltes uskyld.
* (4) Få dokumenter som taler for uskyld, til å forsvinne ut av saken.
''Utvalget mener å ha sett elementer av alle disse bruddene på objektivitetsprinsippet i Moen-sakene. En rekke aktører under etterforskningen har gitt uttrykk for en sterk overbevisning om Moens skyld. Det synes klart at Moen, særlig i Torunn-saken, ble utsatt for betydelig press i avhørssituasjonen. Flere vitner har fortalt om betydelig press fra politiets side, f.eks. BS og LOR. I Torunn-saken ble to bevis som kunne tale for Moens uskyld, ikke fremlagt for den dømmende rett. Dokumenter som klart var relevante for saken, har i begge sakene vært arkivert som 0-dokumenter.''
''De fleste bruddene på objektivitetsprinsippet er isolert sett ikke grove, og enkeltvis har neppe noen av dem fått særlig betydning for resultatet. Men samlet sett kan de etter utvalgets syn ha hatt stor betydning.»''
Uavhengige sakkyndige
I likhet med i Liland-saken stilte utvalget seg kritisk til at de samme sakkyndige som politiet brukte i etterforskningen, også skulle fungere som sakkyndige i rettssaken. Årsaken var at de sakkyndige i rettssaken kunne ha en for sterk binding til påtalemyndigheten.
''«En sakkyndig som er engasjert av politiet, blir normalt ikke ansett inhabil til senere å bli rettsoppnevnt sakkyndig. Tvert i mot er dette ofte vanlig prosedyre. Utvalget mener dette kan skape for tett binding mellom politi/påtalemyndighet og sakkyndige. I forhold til sakene mot Moen viser utvalget til at f.eks. rettspsykiater (og politilege) Karl-Ewerth Horneman og prosektor Halldis Lie var personer som ble benyttet i svært mange straffesaker.»''
«Utvalget som utredet rettsmedisinsk sakkyndighet i straffesaker, foreslo å bryte slike bånd ved å anse den som har bistått politiet i en sak, for inhabil til å opptre som rettens sakkyndige i samme sak.»
Beviskravet
Særlig i Sigrid-saken ble det rettet kritikk både mot påtalemyndighet, rettens administrator og fagdommerne. Det fundamentale prinsippet om at «enhver tvil skal komme tiltalte tilgode» var ikke blitt fulgt. Utvalget trakk spesielt fram forskyvningen av tidspunktet for når drapet skulle ha funnet sted sammenholdt med vitneutsagn og manglende dagbokføring fra offerets side, at Fritz Moen ikke hadde samme blodtype som den antatte gjerningsmannen og at tiltalte ifølge sakkyndige ikke forsto hva som skjedde i retten.
Utvalget mener at alle de forholdene som talte for at Fritz Moen ikke var skyldig i denne saken, burde ført til at:
Dessuten mente utvalget at det bør innføres krav om at bevismateriale i alvorlige straffesaker ikke skal kunne destrueres, i tilfelle en mulig senere gjenopptagelse av saken.
Anmeldelse av tre høyesterettsdommere til Odelstinget
Tore Sandberg anmeldte de tre høyesterettsdommerne, som avviste gjenopptakelse av Torunn-saken i 2003, til Odelstinget. Disse tre dommerne var Magnus Matningsdal, Eilert Stang Lund og Karin Maria Bruzelius. Sandberg anmeldte dommerne for å få vurdert om de hadde gjort seg skyldig i grov uforstand i tjenesten da de vurderte gjennopptakelsesbegjæringen av sakene mot Fritz Moen. En enstemmig kontrollkomité på Stortinget bestemte den 5. februar 2008 å åpne sak for å vurdere om de tre høyesterettsdommerne skulle stilles for Riksrett. Den 8. mai samme år besluttet et flertall i komitéen at det ikke var grunnlag for å gå til riksrettssak.
Bokutgivelse
Tore Sandberg har skrevet en bok om Moen-saken som utkom på Damm forlag 13. november 2007. Boken, som har tittelen OVERGREPET – Justismordene på FRITZ MOEN, er på 327 sider. Boken omhandler Fritz Moen som menneske, og den refererer en rekke intervjuer med sentrale personer i sakene, både personer som var rettslig involvert, personer som var blitt kjent med Fritz Moen som privatperson, og personer som kontaktet Sandberg etter at det ble klart at han hadde engasjert seg i saken. Videre inneholder den en detaljert beskrivelse av bevisene i saken. Boken er svært kritisk til såvel politiets som påtalemyndighetens rolle, arbeidsmetoder og samarbeid.
Film
13. mars 2009 hadde filmen om Moen-saken première i Trondheim. Filmen Sannhetsjegeren – historien om Tore Sandberg og Fritz Moen tar for seg Sandbergs søken etter å få frifunnet Moen. Sammen med Frode Asbjørnsen, pensjonert politiavdelingssjef i SEFO, gjennomfører Sandberg rekonstruksjoner og intervjuer. Historien settes sammen bit for bit. De møter vitner som politiet har oversett, og oppdager beviser som aktor har unnlatt å legge frem. Til slutt blir Høyesterett tvunget til å gjenoppta saken. Filmen avsluttes med at justisminister Knut Storberget, etter Fritz Moens død, ber om unnskyldning på vegne av det norske folk og det norske rettsystemet.
Medias rolle i Moen-saken
Norske media har historisk fått generell kritikk for å opptre kollektivistisk, og ikke ivareta sin rolle som «den fjerde statsmakt» i tilstrekkelig grad. Under Moen-sakene i 1978 og 1981 var både kringkasting og presse tallrikt til stede i rettssalen. Journalistene nøyde seg med å referere rettens konklusjoner. Et unntak var ukebladet Se og hør, som senere finansierte Sandbergs etterforskning i Moen-saken, og som derved medvirket til oppklaringen.
Tore Sandberg har kritisert sine journalistkolleger for at de i ettertid (etter frifinnelsene) ikke har beklaget sin egen rolle i saken. Et unntak var Aftenposten, som etter frifinnelsene erkjente å ha forsømt sin rolle, og som prøvde å få igang en debatt om medias rolle i Moen-saken.
Tore Sandberg, som både i 1978 og 1981 var ansatt i NRK, og refererte fra rettssakene i Dagsrevyen, sier om sin egen rolle.
Hans Andersen Foss
Hans Andersen Foss (født 25. november 1851, død 9. juli 1929) var en norskamerikansk forfatter, journalist og avholdsforkjemper.
Moen-saken
Medias rolle i Moen-saken
"«Jeg så gjennom mine egne innslag fra rettssakene. Det var ganske trøstesløst. Den desidert største reportasjen jeg lagde om disse drapssakene handlet om all overtiden politiet i Trondheim hadde lagt ned i etterforskningen. Jeg tror de fleste journalistene som dekket sakene skjønte at noe ikke stemte. Men vi var så servile overfor rettssystemet. Etter min mening har norske journalister forsømt seg kraftig. Og de gjør det fortsatt. Hvor er den kritiske journalistikken mot politiet og rettsvesenet? Journalistene setter seg ned som lydige hunder ved sin herres bord, og unnlater å gjøre den jobben de bør gjøre»."
Hans Andersen Foss
Han ble født på Modum, men emigrerte til USA i 1877. Fra 1888 til 1893 redigerte han en norskspråklig avis, Nordmanden, i Gran Forks, Nord-Dakota, senere flyttet han til Minot i Nord-Dakota. Han skrev en rekke romaner, som først ble trykt som føljetonger i Nordmanden, men senere ble utgitt i bokform. De best kjente er Husmands-gutten: En Fortælling fra Sigdal (utgitt i Decorah, Iowa i 1885) og Kristine Valdresdatter som kom ut i Decorah. Begge romanene ble også svært populære i Norge og Kristine Valdresdatter ble filmatisert i 1930 i Norge. Sangen «Det vinker til meg i denne kveld» ble en populær sang i sin tid.
Moen-saken
Medias rolle i Moen-saken
Oslo Redaktørforening inviterte til et debattmøte onsdag 27. september 2006, med tittelen «Justismordene – hvor var pressen?». Møtet måtte avlyses på grunn av for få påmeldte.
Skarsvåg skole
Skarsvåg skole var en norsk offentlig grunnskole i fiskeværet Skarsvåg i Nordkapp kommune, Finnmark fylke. Med unntak av skolen på Svalbard var dette fastlandsnorges nordligste skole beliggende på 71° 09° 50” grader nord.
Skarsvåg fikk sin første skolebygning i 1912, en bygning som stod frem til den tvungne evakueringen av Finnmark i 1944 i forbindelse med tyskernes tilbaketrekning for de russiske styrkene. Skolebygningen ble i likhet med resten av bygden brent ned i slutten av oktober dette året.
Denne skolen ble igjen erstattet av en større, mere tidsriktig, skole i 1978. Denne nåværende skolebygningen er bygget som et kombinert skole/samfunnshus med teaterscene, badstueanlegg og svømmehall.
Lillehammer Lawn Tennisklubb
Historikk
Det hele startet ved at noen av Lillehammers unge innbyggere benyttet gressplenen i Søndre Park som bane. Her ble det spilt Lawntennis (lawn-tennis). Klubben hadde i mange år tilhold i Søndre Park på Lillehammer, der det ble spilt hele sommeren gjennom. Spesielt for LLTK på denne tiden, var kvinneandelen både blant medlemmer/utøvere og i klubbens styre.
Power over Ethernet
Power over Ethernet (PoE), norsk: strøm over Ethernet, er en standard som tillater at strøm kan sendes sammen med data over en Ethernet-kabel slik at utstyr som går på PoE ikke trenger en separat strømkabel. Power over Ethernet kan blant annet benyttes til å drive IP-telefoner, nettverksbaserte overvåkningskamera, trådløse aksesspunkt, IPTV-dekodere og rutere hvor ordinær strømtilkobling ikke er tilgjengelig eller ville medført ekstra kabling.
Telemark Høyre
Telemark Høyre var partiet Høyres fylkesorganisasjon i Telemark. I 2019 ble Telemark Høyre slått sammen med Vestfold Høyre til Vestfold og Telemark Høyre forut for sammenslåingen av fylkene.
Ledere etter 1953
Ledere etter etableringen av Telemark stortingsvalgkrets i 1953:
Stortingsrepresentanter
Innvalgt for Høyre fra Telemark stortingsvalgkrets (etablert i 1953):
Telemark Unge Høyre
Unge Høyres virksomhet i Telemark har sin opprinnelse i yngre konservatives foreninger som ble dannet i 1890-årene. Noen ungdomsforeninger begynte etter hvert å bruke navnet «Unge Høyre». Unge Høyres Landsforbund ble dannet i 1922, og Unge Høyres fylkesorganisasjon i Telemark ble dannet i 1936. Den politiske aktiviteten ble forbudt under okkupasjonen, men Unge Høyres fylkesorganisasjon og foreninger i alle byene i Telemark ble reorganisert etter frigjøringen i 1945. I 2018 ble Telemark Unge Høyre slått sammen med Vestfold Unge Høyre til en felles fylkesorganisasjon, Vestfold og Telemark Unge Høyre.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2009/10 – Verdenscup 1 – 1500 meter menn
Verdenscupåpning av sesongen 2009/10 i hurtigløp på skøyter for menn på 1 500 meter i Sportforum Hohenschönhausen i Berlin i Tyskland søndag den 8. november 2009.
Distansen ble vunnet av amerikanske Shani Davis på 1.44,47 foran norske Håvard Bøkko på andreplass og canadiske Denny Morrison på tredjeplass. Gruppe B ble vunnet av sørkoreanske Mun Jun på 1.47,54 foran kasakhstaneren Denis Kuzin på andreplass og italienske Matteo Anesi på tredjeplass.
Eliteserien i håndball for kvinner 2004/05
Eliteserien i håndball for kvinner 2004/05 var det øverste nivået i norsk kvinnehåndball sesongen 2004-05. vant serien foran og. Serien gikk under merkenavnet Gildeserien.
Vitenskapsåret 1875
Vitenskapsåret 1875 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1875.
Michael Knutsen
Michael Knutsen (født 12. oktober 1863 på Vigra, død 17. september 1948) var en norsk skipsreder, bystyrerepresentant i Ålesund og en av grunnleggerne til kullgruvedrift gjennom Kings Bay kullkompani i Ny-Ålesund.
Knutsen startet i 1901 fiskeriselskapet «AS Skjerva», et fiske- og selfangstrederi som også drev omfattende handel med fiske- og fangstprodukter. Han fikk stadig bygget flere fiskedampskip og selfangstskuter og i 1915 var «AS Skjerva» et av Ålesunds store fiske- og fangstrederier. På folkemunne i Ålesund ble han på den tiden omtalt som «Skjervakongen».
Michael Knutsen vokste opp og arbeidet på farsgården på Vigra. I 1883, i en alder av 19 år, utvandret han til Amerika hvor han bosatte seg i Tacoma og arbeidet på skipsverft i 12 år. I 1890 giftet han seg med Othilie Andersson fra Gullskogen ved Drammen. I 1895 var han blant pionerene som dro inn i Alaskas villmark som gullgraver. Etter tre år var han blant de få som fant gull. Høsten 1898 dro familien tilbake til Norge og Ålesund.
Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd
Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd (HSAN) er en svensk statlig myndighet som behandler anmeldelser fra enkeltpersoner og institusjoner innenfor den svenske helsevesenet ved mistanke om begåtte feil av helsepersonell.
NOU 2016: 24, Ny straffeprosesslov
NOU 2016:24 «Ny straffeprosesslov» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg oppnevnt ved kongelig resolusjon 20. juni 2014. Utvalget ble ledet av Runar Torgersen og hadde som oppgave å vurdere Straffeprosessloven og fremlegge et forslag til ny straffeprosesslov. Utredningen ble avgitt til Justis- og beredskapsdepartementet 3. november 2016. Utvalget anbefaler at det utarbeides en helt ny straffeprosesslov for å erstatte den gamle på bakgrunn av store forandringer i straffesaksfeltet og kriminalitetbildet.
Riksadvokaten mente at utvalget hadde lagt et grunnlag for en vellykket lovreform og at man i arbeidet hadde tatt hensyn til ny teknologi, effektivisering av prosessen samt utvikling i de internasjonale rettskildene. Riksadvokaten mente dog at etablert rettspraksis og hele den eksisterende straffeprosessloven ikke nødvendigvis var utdatert og måtte forandres hvis ny lovgivning ble innført.
Advokatforeningen støttet lovforslaget, men stilte seg negativ til et par punkter. Noen av de kritiserte punktene er menneskerettslige mangler samt gjenbruk av lyd- og videopptak til bruk i ankesaker.
Oslo politidistrikt var til dels «sterkt kritisk» til lovforslaget, og mente at det «tar et rettspolitisk nytt standpunkt og flytter avbalanseringen av samfunnets behov i motsetning til mistenktes et godt stykke». Oslopolitiet uttalte at utkastet inneholdt «overraskende mange forslag til å reversere nokså fersk lovgivning og til å stramme inn rammene for politi- og påtalemyndighet i strafferettspleien. Utkastet går langt i retning av å foreslå nye sperrer og begrensninger mht. muligheten for å etterforske kriminalitet. Forslaget bærer preg av ett rettspolitisk syn. Vi stiller spørsmål ved om forslaget er et godt svar på den bestillingen som lå i utvalgets mandat.»
Utredningen resulterte i et lovforslag som 6. april 2018 ble fremmet i statråd, Prop. 63 L (2017-2018). Etter dette har forslaget (pr. april 2021) ikke medført ytterligere lovforslag, og det foreligger ingen konkrete planer om å fremme et forslag til Stortinget om ny straffeprosesslov.
Ali Bennaceur
Ali Bennaceur (født 2. mars 1944) er en tidligere fotballdommer fra Tunisia. Navnet er enkelte steder transkribert Ali Bin Nasser.
Ali Bennaceur er kjent som dommeren som overså Diego Maradonas hands og godkjente målet som gav 1–0 til Argentina i kvartfinalekampen mot England i VM i fotball 1986. Kampen i Mexico by endte med seier 2–1 til Argentina som senere vant hele turneringen.
Maradona uttalte etter kampen at «målet ble skåret med Guds hånd og Maradonas hode», og målet har siden vært kjent som «Guds hånd»-målet.
I 2007 refererte flere medier at den ene linjemannen, Bogdan Dotchev fra Bulgaria, hadde uttalt at han så handsen, men at han ikke hadde mulighet til å overprøve dommeren som allerede hadde dømt mål.
I den samme turneringen dømte Bennaceur én kamp i det innledende gruppespillet, – som endte 1–0. Bennaceur er til og med VM i fotball 2006 den eneste tunisiske fotballdommer som har dømt et VM i fotball for herrer.
H-melk
H-melk (forkortelse for homogenisert melk) er helmelk som er fettstabilisert ved behandling i homogenisator, clarifikator eller stabilisator.
Selv om all H-melk er helmelk, gjelder ikke det omvendte. Ordene er altså ikke synonymer, men brukes i praksis om hverandre fordi så godt som all melk i Norge homogeniseres.
Habroscelimorpha
Habroscelimorpha er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.
Herzogin-Anna-Amalia-Bibliothek
Herzogin-Anna-Amalia-Bibliothek i Weimar ble grunnlagt 1691 av hertug Wilhelm Ernst, og hører med til UNESCOs liste over verdens kulturarv. Det er særlig innrettet mot tysk litteratur mellom 1750-1850, og inneholder nesten en million skrifter, bl.a. den første bibelen trykket i Amerika.
Habroscelimorpha
Levevis
Artene finnes på sandete strender, der de jakter på andre insekter.
Herzogin-Anna-Amalia-Bibliothek
2. september 2004 ble det rammet av brann, og rundt 30 000 uerstattelige verker gikk tapt, mens 20 000 ble sterkt skadet. Biblioteket er gjenåpnet og kan hver dag, med unntak av mandag, bli besøkt av maksimalt 290 personer.
Habroscelimorpha
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Amerika, Karibia og det nordlige Sør-Amerika.
Herzogin-Anna-Amalia-Bibliothek
<!-- == Geschichte == Benannt ist sie nach Anna Amalia (1739–1807), der Herzogin von Sachsen-Weimar-Eisenach, die 1766 den Umzug der höfischen Büchersammlung in das Grüne Schloss veranlasste. 1775 wurde ihr Sohn Carl August mit der Volljährigkeit Herzog und setzte seiner Mutter folgend die Förderung der Bibliothek und Kultur fort.
Subsidie
Subsidie er støtte, oftest brukt om økonomisk bidrag for å opprettholde et visst produksjonsnivå, eller for å sette i gang eller vedlikeholde eksport, mest kjent i form av støtte fra staten til en bedrift. Subsidier gis som oftest i form av direkte tilskudd fra staten, men kan også gis i det skjulte, som for eksempel i form av billig strøm eller gjennom investeringstilskudd. Medieoppmerksomhet kan også virke subsidierende, ved at bestemte geografiske områder tilgodeses mer enn andre. Hensikten kan for eksempel være å påvirke demografi eller migrasjon.
Herzogin-Anna-Amalia-Bibliothek
1797 beauftragte August Johann Wolfgang von Goethe und dessen Ministerkollegen Christian Gottlob Voigt mit der Oberaufsicht über die Bibliothek. Goethe leitete sie 35 Jahre bis zu seinem Tode 1832 als Bibliothekar und führte sie qualitativ zu einer der 12 bedeutendsten Bibliotheken Deutschland dieser Zeit. Sie hat die Epoche der Weimarer Klassik mitgeprägt und ist bis heute wichtigstes Archiv dieser Epoche. Trägerin ist heute die Stiftung Weimarer Klassik und Kunstsammlungen.
Habroscelimorpha
Systematisk inndeling
Slekten ble inntil nylig plassert som en underslekt av Cicindela. Noen arter fra denne slekten har blitt overført til Eunota.
Herzogin-Anna-Amalia-Bibliothek
Die Forschungsbibliothek verfügt über einen Bestand von etwa 1 000 000 Bänden mit Sammlungsschwerpunkt auf der deutschen Literatur der Klassik zwischen 1750 und 1850. Unter ihren Sondersammlungen befindet sich die mit 13.000 Bänden größte Faust-Sammlung der Welt, sowie eine bedeutende Shakespeare-Sammlung von ca. 10.000 Bänden.
Subsidie
Ordet kommer opprinnelig fra romerske militære, der det gjerne betydde støttetropper. Senere kom det til å bety økonomisk støtte fra en makt til en annen, med avtale om gjentjeneste i form av militær støtte i tilfelle av en konflikt.
Subsidietenkning er etterhvert tatt i bruk også bedriftsinternt, slik at mens noen avdelinger før ble betraktet som «utgift til inntekts ervervelse», er der blitt mere vekt på at regnskapet skal gå i pluss. For å få dette til, sender avdelingene regninger til hverandre for utførte tjenester og leveranser.
Erling Sivertsen
Erling Sivertsen (født 21. desember 1904 i Tromsø, død 16. november 1989 i Trondheim) var en norsk marinbiolog. Erling Sivertsen var direktør for Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab (DKNVS), Museet i Trondheim 1948–1974 og professor ved Norges lærerhøgskole fra 1958. Han er internasjonalt kjent som selforsker, og hans pionerinnsats innenfor ferskvannsbiologien la grunnlaget for de konsekvensanalyser som må gjennomføres før eventuell tillatelse til større naturinngrep blir gitt i Norge. Internasjonalt er nok Sivertsens arbeider med seler og krepsdyr mest kjent. Fra 1928 av deltok han på fem tokter med selfangere i Kvitsjøen. Her var han pålagt en rekke krevende oppgaver med innsamling av diverse anatomisk materiale fra selene som ble tatt. Resultatene publiserte han 1941, og året etter forsvarte han arbeidet for den filosofiske doktorgrad ved Universitetet i Oslo. Senere bearbeidet han også materialet av øresel som var samlet inn under Norvegia-ekspedisjonen i 1928–1929.
Interessen for krepsdyr viste han også i mange avhandlinger. Hans siste arbeid, resultatene fra innsamlingene av isopoder fra Tristan da Cunha-ekspedisjonen, publiserte han sammen med sin venn og kollega L. B. Holthuis 1980. Da var Erling Sivertsen over 75 år. Hans arbeider var alltid preget av grundighet og skarp zoologisk og systematisk sans. 1939 ble Sivertsen, som det yngste medlem inntil da, innvalgt i DKNVS, og 1954 ble han medlem i Det Norske Videnskaps-Akademi. Han mottok en rekke utmerkelser, bl.a. Fram-komiteens Nansen-belønning 1966 og Gunnerusmedaljen 1975, og han ble medlem av The Travellers Club i USA 1978. Han ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden 1972.
Fitou (vin)
Fitou er et stort rødvinsdistrikt i Languedoc-Roussillon i Frankrike. Vin fra Fitou kan bruke betegnelsen appellation d'origine contrôlée på etiketten.
Vårmarihandslekta
Vårmarihandslekta (Orchis) er en slekt i orkidéfamilien (Orchidaceae) med bare én art i Norge, men det er en stor slekt internasjonalt. Vårmarihandplantene har gjerne et antall blader i rosett fra basis, én stengel med en tett blomsterstand i toppen bestående av mange små, rosa til purpurfargete blomster med mørkere flekker og tegninger. Blomstringen starter med de nederste blomstene og fortsetter så å springe ut langsomt oppover, unntatt apeorkideen som starter på toppen.
Opprinnelig besto Orchis av mer enn 1300 arter, men den er blitt delt opp i flere nye slekter, for eksempel marihandslekta (Dactylorhiza) som har røtter som ser ut som lange fingre i en hånd. Narrmarihand er flyttet til slekta Anacamptis.
Navn
Slekta har sitt navn etter gresk ὄρχις orchis som betyr «testikkel», og henspiller på de to runde, underjordiske knollene. Mange orkideer på våre breddegrader samler opplagsnæring i rotknollene og dette fører til at en vårmarihandplante (f.eks.) har to rotknoller: Den rotknollen som bygges opp gjennom innværende sommer og rotknollen fra forrige sesong som ble brukt til å gi sesongens plante næring til årets vekst. Den nye knollen er lys og frisk og ble i folketro forbundet med jomfru Marias hånd, fjorårets knoll er svart og innskrumpa og ble forbundet med Fandens hånd.
Taksonomi
Artsavgrensing i vårmarihandslekta er problematisk å avgrense monofyletisk og enkelte taksa som oppfattes som arter av noen forskere oppfattes av andre som underarter, f.eks. underartene av vårmarihand. I tillegg kan de aller fleste artene hybridisere med andre arter og i noen tilfelle også med arter fra andre orkideslekter, for eksempel Ophrys og Serapias.
Herzogin-Anna-Amalia-Bibliothek
Weltberühmt ist insbesondere der ovale und über drei Geschosse reichende Rokokosaal, den ein großes Öl-Portrait des Herzogs Carl August, gemalt von Ferdinand Jagemann, ziert.
Vårmarihandslekta
Taksonomi
Medlemmene i slekten Orchis omfattet tidligere også marihandslekta (Dactylorhiza). I eldre litteratur ble alle marihandartene regnet til Orchis, men artene med forgrenet rotknoll er nå flyttet til Dactylorhiza, slik at Orchis kun omfatter arter med rund rotknoll. <!--
Herzogin-Anna-Amalia-Bibliothek
Ausbau der Bibliothek ab 2002
Im Mai 2002 wurde mit einem Ausbau zu einem Bibliothekszentrum für Weimar mit zwei unterirdischen Magazinen für 1,4 Millionen Bücher begonnen. Das 23 Millionen Euro teure Projekt sollte bis Februar 2005 abgeschlossen sein. Während der Umbaumaßnahmen wurde Anfang August 2004 mit einem Umzug der ersten Bücher begonnen. Der Umzug sollte im Oktober 2004 abgeschlossen sein.
Brand am 2. September 2004
Am Abend des 2. September 2004 brach ein Brand im Dachstuhl des Hauptgebäudes aus, der im 2. Geschoss des Rokoko-Saales von der Feuerwehr gestoppt werden konnte. Während des Brandes wurden aus dem Gebäude ca. 50.000 Bücher, darunter eine echte Lutherbibel von 1534, gerettet.
50.000 Bände sind als Totalverlust zu verbuchen, darunter neben tausenden Büchern aus dem 16. bis 18. Jahrhundert auch die Musiksammlung der Herzogin Anna Amalia aus dem 18. Jahrhundert und Teile der Sammlung des ersten Weimarer Bibliothekars Konrad Samuel Schurzfleisch, rund 62.000 Bände sind durch Löschwasser und Brand teilweise stark beschädigt worden. Betroffen sind somit zwei Fünftel der Drucke bis 1850. Die wertvollen Bücher waren nicht versichert. Um die beschädigten Bücher retten zu können, werden sie tiefgefroren. Die Einfrierung bei -20 °C erfolgt in erster Linie, um einer gefährlichen Schimmelbildung vorzubeugen, die die Bücher endgültig zerstören würde. Sie sollen nach und nach von Fachleuten des Zentrums für Bucherhaltung in Leipzig restauriert werden. Die Restaurierung dieser großen Zahl an Büchern könnte Jahrzehnte dauern. Nach den bisherigen Erkenntnissen war die Brandursache ein unbemerkt gebliebener Schwelbrand in der Elektroanlage, der durch Reparaturarbeiten im Dachgeschoss Luftzufuhr erhielt. (Stand Oktober 2004).
Bereits in der Brandnacht sind die ersten wassergeschädigten Bücher zur Gefriertrocknung in das Zentrum für Bucherhaltung Leipzig gebracht worden, in den folgenden Tagen auch die aus dem Brandschutt geborgenen, zum Teil stark verkohlten und feuchten Codices. -->
Edna Staebler Award
Edna Staebler Award er en kanadisk litteraturpris som deles ut årlig for årets beste utgivelse til en kanadisk forfatter for dennes første eller andre dokumentarroman. Prisen ble etablert i 1991 som et resultat av en gave fra Edna Staebler, en prisvinnende journalist og feiret forfatter. Prisen administreres av Wilfrid Laurier Universitys Faculty of Arts.
Ashanti (region)
Ashanti er en administrativ region midt i Ghana. Flesteparten av regionens innbyggere er ashantier, én av Ghanas største etniske grupper. Store deler av landets kakao dyrkes i Ashanti, og regionen er også en viktig del av Ghanas gullgravingindustri. Regionen hadde 4 780 380 innbyggere ved folketellingen i 2010.
Døgenikt (musikkalbum)
På denne utgivelsen har han med sin «Beckstrøm kvartett».
Ashanti (region)
Kumasi er administrasjonssenteret i Ashanti og er Ghanas nest største by. Den er kjent som The Garden City på grunn av den varierte floraen i området, og ligger i den sentrale delen av landet, omkring 250 km (kjørestrekning) fra Accra. Kumasi var fra slutten av det 17., gjennom det 18. århundre, hovedsenter for slavehandelen på Gullkysten. Alle slaverutene fra nord gikk mot Kumasi, og derfra gikk transportrutene videre ut til handelsfortene langs kysten.
Regionen Ashanti deles inn i følgende 21 distrikter:
Resonant transneptunsk objekt
Et resonant transneptunsk objekt er et transneptunsk objekt som har en middelresonans med Neptuns omløpsbane. Omløpsperiodene til de resonante objektene er relaterte til forholdet mellom to små heltall i forhold til Neptuns omløpsbane, for eksempel 1:2, 2:3 og så videre. Resonante transneptunske objekter kan være en del av hoveddelen av Kuiperbeltet, eller tilhøre den fjernere spredte skiven.
Ampères sirkulasjonslov
Ampères sirkulasjonslov er en naturlov som forbinder magnetfeltet rundt en lukket kurve med størrelsen til den elektriske strømmen som går gjennom kurven så lenge denne strømmen er konstant. Loven er oppkalt etter den franske fysiker André-Marie Ampère som var den som først utforsket på en systematisk måte sammenhengen mellom elektriske strømmer og magnetfelt.
I det generelle tilfellet når strømmen varierer med tiden, viste Maxwell hvordan loven kan utvides. Den omtales da som Maxwells fjerde ligning.
Gitt en vilkårlig kurve C  i et magnetfelt, kan Ampères sirkulasjonslov skrives som det lukkete linjeintegralet
hvor I er den totale, elektriske strømmen som kurven omslutter og μ0  er den magnetiske konstanten i SI-systemet. På denne formen tilsvarer loven Gauss' lov i elektrostatikken og kan under spesielle forhold benyttes til å beregne magnetfeltet direkte fra den gitte strømmen.
Alternativt kan loven skrives på differensiell form ved bruk av Stokes' teorem som
hvor  er den konstante strømtettheten i punktet r. For praktiske beregninger kan ikke denne fundamentale formuleringen vanligvis benyttes. Derimot kan magnetfeltet i det generelle tilfellet da finnes fra Biot-Savarts lov som er en ekvivalent utgave av Ampères sirkulasjonslov.
Historie
På den tiden Ørsted i 1820 oppdaget for første gang at en strømførende ledning kunne påvirke en nærliggende kompassnål, hadde man liten forståelse av hva en elektrisk strøm besto av. Han omtalte derfor den magnetiske virkningen til strømmen som en elektrisk konflikt som artet seg på en sirkulær måte rundt den strømførende ledningen. Resultatet av hans eksperiment er nå oppsummert i Ørsteds lov.
Det var Ampère som noen måneder senere gikk i gang med mer presise målinger av disse nye, magnetiske effektene. Han eliminerte effekten av det jordmagnetiske feltet og fant at kompassnålen utenfor en rett, strømførende ledningen stilte seg inn vinkelrett til denne. I samme forbindelse viste han også at strømmen gjennom batteriet ga tilsvarende, magnetiske effekter som utenfor ledningen og sluttet derav at strømmen gikk i en lukket, elektrisk krets. Det er denne første, systematiske utforskning av den elektriske strømmen som har fått Ampères navn knyttet til dens måleenhet ampere i SI-systemet.
Hans sirkulasjonsteorem stammer fra disse undersøkelsene som også viste at den magnetiske kraften mellom to ledninger avtok omvendt proporsjonalt med avstanden mellom dem. Teoremet ble matematisk formulert av Maxwell først førti år senere og da utvidet til å omhandle også tidsvariable felt og strømmer.
Anvendelser
Ørsted og Ampère fant at den magnetiske kraften var sirkulært fordelt rundt en uendelig, rett strømførende leder. Ved å anta at denne kraften er proporsjonal med et magnetisk felt, vil dette da være konstant rundt en sirkel med sentrum i lederen og rettet tangensielt til denne. Er strømmen i ledningen I og har sirkelen radius r, gir da sirkulasjonsteoremet på integralform at 2π rB = μ0I. Styrken til magnetfeltet utenfor ledningen varierer derfor som
og summerer opp Ampères eksperimentelle resultat. Feltet varierer med avstanden på samme måte som det elektriske feltet fra en linjeladning.
Har ledningen et sirkulært tverrsnitt med radius a, kan man også benytte sirkulasjonsteoremet til å beregne magnetfelt inni den. Da strømtettheten gjennom den da er, er den totale strømmen som går gjennom en sirkel med radius r < a lik med. Velger man en slik sirkel som integrasjonsvei, sier teoremet igjen at 2π rB = μ0Ir. Inni lederen går derfor magnetfeltet også i sirkler, men med styrken
I sentrum av lederen er det null og går ved overflaten r = a kontinuerlig over i verdien det har utenfor ledningen.
og er uavhengig av avstanden fra planet. Dette er analogt med det elektriske feltet utenfor et uniformt ladet plan.
Generaliseringer
vil da dette nye feltet kunne bestemmes fra den modifiserte versjonen
av Ampères sirkulasjonsteorem. Disse ligningene er de grunnleggende for magnetostatikken som beskriver magnetiske felt i materialer under stasjonære forhold.
og kalles ofte for Maxwell-Ampères sirkulasjonslov. Da divergensen til curl på venstre side av ligningen er null, er denne formuleringen nå også i overensstemmelse med kontinuitetsligningen for elektrisk strøm da ∇⋅D = ρ.
Topologisk sammenheng
Ampères sirkulasjonsteorem inneholder et dypt, topologisk resultat. I deler av rommet hvor det ikke er noen elektriske strømmer, er ∇ × H = 0. Magnetfeltet kan derfor skrives som gradienten av et skalært potensial,. Ved en integrasjon langs en kurve som forbinder to punkt P1 og P2 i rommet, har man da at
Selv om Ampère ikke tenkte på magnetiske krefter formidlet av et felt, viste han at en lukket strømsløyfe kunne tilordnes en matematisk størrelse som han kalte for en direktrise. Den tilsvarer magnetfeltet H og kunne uttrykkes som gradienten av skalarpotensialet
hvor Ω er den romvinkelen som strømsløyfen sees under fra et gitt punkt P. Beveger dette punktet seg bort et stykke, avtar romvinkelen. Hvis det så flytter seg tilbake til utgangspunket, gjerne langs en annen vei, vil vinkelen vokse og komme tilbake til den opprinnelige verdien i P.
Men det er tilfelle kun når punktet i sin lukkete bevegelse ikke omslutter noen del av den strømførende ledning. Dette blir tydelig hvis man betrakter en plan strømsløyfe og et punkt P1 som ligger like under dette planet. Da er Ω1 = - 2π  hvor fortegnet er bestemt ved strømretningen. Hvis nå dette punktet beveger seg bort fra sløyfen, vokser romvinkelen Ω og blir null hvis punktet flytter seg til et punkt i planet utenfor sløyfen. Fortsetter så denne bevegelsen tilbake mot oversiden til sløyfen, vil Ω bli positiv og fortsette å vokse. Og i et punkt P2 på oversiden av sløyfen, men akkurat i samme posisjon som P1, vil romvinkelen ha blitt til Ω2 = 2π. Punktet har da beskrevet en lukket kurve C og linjeintegralet fra P1 til P2 blir
Hadde punktet fortsatt sin bevegelse en slik runde til, ville integralet ha gitt to ganger strømmen som kurven C omslutter. Integralet teller derfor hvor mange ganger den lukkete integrasjonskurven C omslutter strømsløyfen. I topologien kalles dette for kurvenes lenketall som sier hvor mange ganger den ene tvinner seg om den andre.
Denne sammenhengen ble først undersøkt av Gauss i 1833 i hans matematiske beskrivelse av magnetfeltet. Er den lukkete integrasjonskurven C1 og strømsløyfen C2 og man uttrykker magnetfeltet skapt av denne ved Biot-Savarts lov, så er derfor lenketallet m gitt ved det doble linjeintegralet
etter å ha benyttet egenskapen a⋅(b × c) = (a × b)⋅c til det skalære trippelproduktet i telleren. Denne størrelsen ble gjenoppdaget av Maxwell i 1867 og er nå en sentral del av moderne knuteteori.
Irak under Sommer-OL 1996
Irak under Sommer-OL 1996. Tre mannlige sportsutøvere fra Irak deltok i tre sporter, friidrett, skyting og vektløfting under Sommer-OL 1996 i Atlanta. De vant ikke noen medalje.
Relativ peiling
En relativ peiling er vinkelen mellom observatørens diametralplan (midtlinjen, med 0° i front) og en linje til objektet som peiles. En relativ peiling tas gjerne ut med radar, kompass eller peileskive.
Eksempel: Et skip kan bevege seg i retning 270° med referanse til rettvisende nord (Nordpolen). Det betyr at skipet beveger seg rett vestover. Dersom dette skipet oppdager en øy som ligger rett sør for skipet, vil øyen, med referanse i sann nord, ligge på 180° – rett sør. Men en observatør ombord på skipet vil, med skipet som referansesystem, si at øyen ligger på 270°, i forhold til sitt eget skips kurs. Denne peilingen kalles en relativ peiling. Skipets baug – det vil si den retningen skipet seiler, vil bli kalt 0°, og peilinger ut fra skipet kan bli tatt med dette som referanse.
Relativ peiling er nyttig i de tilfeller hvor en skal gi retningen til noe en observerer – akkurat som vi selv bruker bak og foran, venstre og høyre i dagligtale. Dette er retningsanvisninger med referansepunkt i oss selv, og gir derfor liten mening for andre som ikke er til stede og kan dele samme referansesystem. For å bestemme posisjon og som en kjapp retningsangivelse er relative peilinger derimot svært nyttig.
Relative peilinger benyttes svært mye i navigasjon og radarplotting, og brukes i luften, på land og på sjøen.
Funny Farm
Funny Farm er et thrash metal / hardcoreband fra Trondheim.
Bandet oppsto fra orkesteret Death Armada i Inderøy i Nord-Trøndelag i 1987. De var lojale mot plateselskapet Progress Records hele sin karriere. Bandet hadde sin hjemmebane på UFFA i Trondheim i sin storhetstid (1994–1998). De gjennomførte flere turneer i Norge og Tyskland og fikk mange fans i alternative rocke- og punkmiljø i begge landene. Bandet ble oppløst i 1998 etter å ha blitt nominert til Spellemannprisen i 1997, i kategorien «Hardrock» for albumet Amputate.
Diskografi (utvalg)
Album:
EP:
Bidrag til samleplater:
Annet:
Demoer:
Tequisquiapan
Tequisquiapan er en by og en kommune i den meksikanske delstaten Querétaro. Den er kjent for sine varme kilder og for sin produksjon av vin og ost. Byen har rundt 27 000 innbyggere, mens kommunen har om lag 55 000. Kommunen har et areal på 343,6 km².
Tequisquiapan ble grunnlagt i 1551 og er et populært turistmål særlig takka være en rekke spa-hoteller som utnytter de varme kildene, men også på grunn av den vakre koloniale arkitekturen.
Fnokk
Fnokk (latin: pappus) er hår- eller fjærformede sveveorganer, som fungerer som «fruktbærere». På toppen har fnokk en samling av lange, lette, fine hår. Nederst på fnokken henger frukten med frøet. Fnokk fungerer som frøspreder for mange plantearter i kurvplantefamilien og vendelrotfamilien. Kjente eksempler er løvetann og hestehov. Fruktene spres ved hjelp av vinden og kalles også for «svevefrø».
Jean Monnet
Jean Omer Marie Gabriel Monnet (født 9. november 1888 i Cognac, død 16. mars 1979 i Bazoches-sur-Guyonne, Yvelines) var en fransk forretningsmann. Han var stedfortredende generalsekretær i Folkeforbundet.
Etter andre verdenskrig ledet han arbeidet med Monnet-planen for gjenreisning av Frankrikes økonomi. Han medvirket ved utarbeidelsen av Schuman-planen som førte til opprettelsen av Den europeiske kull- og stålfellesskap. Monnet ble den første president for Den høye myndighet, kull- og stålfellesskapets utøvende organ.
Monnet hadde aldri noe folkevalgt, politisk verv. Den europeiske union (EU) regner ham som en av organisasjonens grunnleggere. Monnet mottok Karlsprisen i 1953, og ble i 1976 utnevnt som den første æresborger av Europa.
Liv og virke
Monnet var 16 år da han forlot Frankrike og reiste rundt i England, Skandinavia, Russland, Egypt, Canada og USA, som representant for sin fars cognac-selskap. Han returnerte til Frankrike i 1914, ved utbruddet av første verdenskrig. Monnet meldte seg til tjeneste for Frankrike og foreslo for landets president en plan for å koordinere de allierte ressurser, særlig med tanke på et bedre samarbeid mellom Frankrike og Storbritannia.
Etter første verdenskrig ble Monnet en av verdens ledende finansrådgivere. Ved Fredskonferansen i Paris (1919) var Monnet assistent for Étienne Clémentel, den franske ministeren for industri og handel. Clémentel foreslo et nytt europeisk økonomisk system, det ble avvist av de andre seiersmaktene ved konferansen, men forslaget om europeisk integrasjon ble tatt opp igjen av Monnet etter andre verdenskrig, la grunnlaget for det som etterhvert ble Den europeiske union (EU). I 1920 deltok han i deler av arbeidet for økonomisk gjenreisning i sentral- og Øst-Europa. Fra 1919 til 1923 var han stedfortredende generalsekretær i Folkeforbundet.
Monnet var i perioden 1934 til 1936 han rådgiver for Chiang Kai-shek. Umiddelbart før utbruddet av andre verdenskrig ble han oppnevnt av Edouard Daladier for å forhandle med USA og Storbritannia. I London i 1940 inspirerte han de Gaulle og Churchill med en plan om en fransk-britisk union som felles front mot Tyskland. Prosjektet ble avslått av Philippe Pétain. Han var under krigen leder av de alliertes forsyningsorganisasjon.
Etter krigen ble han leder av Frankrikes planleggingskontor. Han utarbeidet i de siste krigsårene den såkalte Monnetplanen, for gjenreisningen av Frankrikes økonomi. Planen la vekt på et samarbeid mellom Frankrike og Tyskland. I perioden 1952 til 1954 var han president for Den Høye Myndighet for Det europeiske kull- og stålfellesskap.
Monnet var medforfatter av den såkalte Schuman-planen. Forhandlingene om planen som Monnet ledet, førte til kull- og stålfellesskapet. Han grunnlag «Aksjonskomiteen for Europas forente stater», og ble i 1976 utnevnt som Europas første æresborger.
Antti Aarne
Antti Amatus Aarne (født 5. desember 1867 i Björneborg, død 5. februar 1925 i Helsingfors) var en finsk folklorist og professor ved Helsingfors universitet fra 1922 og frem til sin død i 1925.
Aarne var elev av Julius Krohn og hans sønn Kaarle Krohn, men virket i perioden 1898 til 1911 som skolelærer, da han ble dosent i komparativ folkeminneforskning ved Helsingfors universitet.
Aarnes banebrytende verk Verzeichnis der Märchentypen (1910) la grunnlaget for den internasjonale eventyrkatalogen. Gjennom denne og andre arbeider videreutviklet han Krohn'enes historisk-geografiske metode til å bli et praktisk verktøy i eventyrforskingen. Etter at Stith Thompson (1885–1976) utvidet klassifikasjonssystemet kom den til å bli omtalt Aarne-Thompsons eventyrkatalog eller bare «AT-katalogen». Katalogen er i det senere blitt ytterligere utvidet av Hans-Jörg Uther (f. 1944) i trebindsverket; ''The Types of the International Folktales. A Classification and Bibliography, I-III'' (2004).
Marijo Jović
Marijo Jović (født 17. november 1985) er en kroatisk fotballtrener som er sportslig leder for Drøbak-Frogn Idrettslag.
Han presterte å lede et svært ungt Follo-lag til en sjetteplass i 3. divisjon i 2018-sesongen.
Jović ble hentet til Moss FK like etter slutten av 2018 sesongen. Noen uker senere fikk han med seg Kristoffer Kolsrud som assistenttrener.
Den 6. oktober 2019 ble Jović den første treneren på 16 år til å lede Moss FK til seier og tre poeng mot Fredrikstad Fotballklubb i serien. Forrige gang Moss slo FFK var over 15 år tidligere under Lars-Olof Matsson i cupen 9. juni 2004.
Jović er svært dyktig fotballteoretisk, noe som har blitt lagt merke til av store mediehus som VG. Han har blant annet UEFA A-lisens.
Jürgen Melzer
Jürgen Melzer (født 22. mai 1981 i Wien) er en profesjonell østerriksk tennisspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing.
Matthew Flinders
Matthew Flinders (født 16. mars 1774 i Donington i Lincolnshire i England, død 19. juli 1814 i London) var en britisk kaptein i Royal Navy og oppdagelsesreisende, en av sin tids mest kjente navigatører og kartografer. Hans forslag om å bruke navnet Australia om den enorme landmasse han kringseilte, ble gjennomført etter hans død.
Bakgrunn
Matthew Flinders var sønn av faren av samme navn, Matthew Flinders, som var kirurg, og hans hustru Susannah, født Ward. Inspirert av Daniel Defoes populære bok Robinson Crusoe fikk Matthew Flinders tidlig ønske om å gå til sjøs.
Karrière
Han hadde en karrière som varte litt over tyve år, og seilte tidlig (1791–1793) med kaptein William Bligh på skipet «Providence» i Stillehavet.
Flinders deltok i George Bass' kringsegling av Tasmania i 1798, og var senere kaptein på «Investigator» som i 1801–1803 seilte rundt det australske kontinent. På kartet som Flinders tegnet av kontinentet etter fullendt omseiling i 1803, fremstod Australia som en veldig øy. Flinders kalte den Australia. Hans forslag knyttet an til det gjennom århundrer søkte Terra Australis. Navnet fikk imidlertid ikke sitt gjennombrudd før Flinders' død. Det fortrengte den inntil da vanlige betegnelsen Ny-Holland.
Hans reiseskildring A Voyage to Terra Australis utkom i to bind i 1814, etter at han selv hadde gått bort.