cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vindafjorden
Hvis man tenker seg fjordsystemet sett ovenfra ser dette ut som et kors, og fjordsystemet kalles Krossfjorden. I syd begynner dette med Nedstrandsfjorden,hvor Vindafjorden går nordover før den tar av mot øst, Yrkjefjorden til vest og Sandeidfjorden rett nord. Vatsfjorden igjen er en utstikker fra Yrkjefjorden.
Milutin Šoškić
Milutin Šoškić (serbisk: Милутин Шошкић; født 31. desember 1936 i Peć) var en jugoslavisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma. Šoškić ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det jugoslaviske laget som vant fotballturneringen foran Danmark og Ungarn. Jugoslavia vant to kamper og spilte en uavgjort i gruppespillet, de vant gruppen på bedre målforskjell enn Bulgaria og gikk videre til semifinale. Semifinalen mot Italia endte 1-1 etter ekstra omganger. Det var 0-0 etter ordinær spilletid, begge lagene scoret i den siste ekstra omgangen. Jugoslavia gikk videre til finalen via loddtrekning. De vant finalen over Danmark med 3-1. Šoškić spilte tre kamper i turneringen.
Šoškić spilte femti landskamper som keeper for Jugoslavia i perioden 1959-1966.
Dionysios Kasdaglis
Dionysios Kasdaglis (gresk: Διονύσιος Κάσδαγλης, født 1872, død 1931) var en gresk-egypisk tennisspiller som deltok under sommer-OL i Athen i 1896.
Kasdaglis kom til både single- og doublefinalen under sommer-OL 1896 men tapte begge. I singlefinalen mot John Pius Boland og i doublefinalen sammen med Demetrios Petrokokkinos mot John Pius Boland / Friedrich Adolph Traun
Carsten Smith (1817–1884)
Carsten Smith (født 20. april 1817 i Grimstad, død 11. mars 1884 på Inderøy) var norsk offiser, jurist og embetsmann.
Hans far var skipsreder og kjøpmann. Carsten Smith tok artium i 1834, eksamen fra Krigsskolen i 1837, og fortsatte deretter med studier. Han ble cand.jur. i 1842. Fra 1843 var han fullmektig hos byfogden i Stavanger. 1855-58 var han fiskeridommer i Søndre distrikt, fra 1858 var han amtmann i Nordlands amt og fra 1867 til sin død i 1884 var han amtmann i Nordre Trondhjems amt (Nord-Trøndelag).
Både i Nordland og Nord-Trøndelag engasjerte han seg i utviklingen av næringslivet. Han deltok også i kommunsjoner vedrørende de nordiske samene, matrikkelen og i jernbanekommisjonen av 1874.
I 1866 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden og i 1879 forfremmet til kommandør av 1. klasse.
Smiths person og hjem på Inderøy blir omtalt litterært i Haakon Løkens bok Urolige tider (1923).
Tatjana Zaitzow
Tatjana Alexeyowna Zaitzow (født 23. november 1942) er en norsk scenograf, figurmaker, dramatiker og figurspiller. Hun er særlig kjent som kunstnerisk leder av figurteateret Petrusjka Teater i Trondheim, en gruppe hun selv etablerte i 1978.
Bakgrunn
Hun vokste opp i Oslo med norsk mor og russisk-norsk far, scenografen og billedkunstneren Alexey Zaitzow. I 1962 begynte hun på arkitektstudiet ved NTH i Trondheim, og i 1966 var hun ferdig utdannet sivilarkitekt.
Hun praktiserte som arkitekt i åtte år, først som vitenskapelig assistent for professor Arne Korsmo ved NTH, deretter ved arkitektkontor i Trondheim. Hun ble i stor grad satt til å arbeide med regulerings- og generalplaner og følte ikke hun fikk nok utløp for sin kreativitet og skapertrang gjennom dette arbeidet. Etter totalt åtte år som praktiserende arkitekt, sluttet hun.
I 1977 etablerte Trøndelag Teater «Onsdagsteatret», et tilbud rettet mot de aller yngste. Zaitzow var involvert i åpningsforestillingen: Per, prinsesse Linhår og ’n Rev-Ola. Hun samarbeidet med dukkespiller Reidun Aune og skuespiller Ma Rosnes Reitan om forestillingen. Selve historien var utviklet av Aune, etter et eventyr fra Hitra. Aune og Zaitzow laget dukkene. Zaitzow hadde også ansvar for scenografien. Forestillingen ble spilt både om våren og høsten 1977.
Petrusjka Teater
I 1978 etablerte Zaitzow Petrusjka Teater, som var Trondheims første frie, profesjonelle teatergruppe. Hun var kunstnerisk leder i Petruskja Teater på heltid, med ansvar for de aller fleste av teatrets dramatiske produksjoner. Hun hadde også ansvar som scenograf, figurmaker, skuespiller, figurspiller og produsent. Gjennom arbeidet med figurteater fikk hun både bruk for sin bakgrunn som arkitekt og som danser.
I anledning Petrusjka Teaters tiårsjubileum viste Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum i 1988 en utstilling med hele scenografier, figurer, kostymer, plakater, tegninger og modeller fra teaterproduksjonene hennes. I 1998 arrangerte museet en ny jubileumsutstilling; denne gangen med gjenstander som representerte flere av forestillingene fra tiåret 1988–1998.
Zaitzow designet plakatene og utformet, til dels med medarbeidere, programheftene til Petrusjka Teaters forestillinger, og katalogene til utstillingene. De inneholdt både historikk om dukke- og figurteater generelt, og om Petrusjka Teater spesielt. Katalogene til jubileumsutstillingene i 1988 og 1998 har i tillegg oversikt over alle medarbeidere gjennom årene – og alle Petrusjka Teaters produksjoner: Zaitzow satte opp sin 25. og siste forestilling med Petruskja Teater i 2004, samme år som teateret hennes kunne feire sitt 25-årsjubileum. Den siste forestillingen bar tittelen De tarvelige – og en gammel dame. Regien var ved Aksel-Otto Bull. Zaitzow fortsatte imidlertid å turnere med teaterets allerede eksisterende produksjoner.
Scenekunst, prosjekter utenom Petrusjka Teater
Både i de årene Petrusjka Teater eksisterte og senere har Zaitzow ledet workshops, holdt dukke- og figurteaterkurs og hatt oppdrag for flere teatre og andre institusjoner, som figurmaker, scenograf og regissør.
Figurspiller i produksjonen Gruffalo ved Teater Innlandet var John Nyutstumo. NRKs anmelder var svært positiv til oppsetningen, og berømmet dukkene:"«Teater Innlandets figurteateroppsetning av den populære barneboken er enkel, men nettopp derfor er den også fin. (---) (M)ed gjenkjennelige og svært godt utførte figurer fra figurmaker Tatjana Zaitrows [sic] hånd, er det ikke så mye mer som trengs»."
Priser og utmerkelser
Tatjana Zaitzow mottok Trondheim kommunes kulturpris i 1988, Sør-Trøndelag fylkes kulturpris i 1990, og har også mottatt andre nasjonale og internasjonale priser for sitt arbeid for og med figurteater.
Hun var den aller første som mottok Tyrihansprisen, en æresbevisning som utdeles av UNIMA Norge. Tildelingen skjedde i 1997, og prisen ble overrakt av Birgit Strøm.
Avant Garden og eventuelt museum
Zaitzow har flere ganger tatt til orde for at det burde etableres et dukketeatermuseum og -kompetansesenter i Trondheim. Etter oppsetningen De tarvelige - og en gammel dame i 2004, sluttet hun å sette opp og produsere egne oppsetninger. I 2007 flyttet hun ut av lokalene i Teaterhuset Avant Garden og ga hele teaterdukkesamlingen fra Petrusjka Teater, med scenografisk utstyr og andre objekter, 2–300 i alt, til Trøndelag Folkemuseum Sverresborg. Gaven skulle være utgangspunktet for etableringen av et hus for figurteaterkunst i den gamle hovedbygningen ved museet. Denne planen er foreløpig ikke realisert, og samlingen ligger (pr. 2023) nedpakket i museets magasiner. Museet anser samlingen fra Petrusjka Teater som «en viktig del av vår kulturarv, og dermed viktig å ta vare på og formidle». Per 2023 foreligger ingen plan om å stille ut samlingen i sin helhet. Museets materialkonservatorer anser at samlingen ikke har godt av å bli utstilt på permanent basis. Enkelte av dukkene/scenene inngår i den temporære utstillingen «Bevare meg vel» som er blitt vist siden 2020.
Pouyan Abdoli
Pouyan Abdoli (født 13. juli 1980 i Teheran) er en iransk musiker og komponist, kjent fra samarbeid med norske artister etter at han flyttet til Norge (1998). Abdoli er utdannet ved musikkonservatoriet i hjembyen og spiller tar (strengeinstrument), ney-fløyte og tombak-tromme. Han er leder av jazzgruppen Psychosofi.
Kunsten å tenke negativt
Kunsten å tenke negativt er en norsk filmkomedie fra 2006, regissert av Bård Breien og med Fridtjov Såheim i hovedrollen.
Handling
For to år siden ble Geirr påkjørt av en bil, og havnet i rullestol. Fremdeles gjør han et stort poeng ut av å vise kjæresten Ingvild hvor pyton han har det. I et forsøk på å få kjæresten til å se lysere på livet melder Ingvild ham på i Positivitetsgruppa, der alle har hvert sitt handikapp, men allikevel har lært seg å se lyst på livet.
Tori, gruppelederen i Positivitetsgruppa, gjør sitt beste for å få Geirr til å se positivit på livet. Resten av gruppa bistår henne etter beste evne. Geirr på sin side oppdager snart at resten av gruppa er like miserable som ham og han gjør det han kan for å vri kniven rundt i alles sår slik at de mister troen på at det finnes noen løsninger som helst.
Geirr tar etterhvert over styringen av gruppa, og innleder en kamp mellom de syke og de friske. De oppdager etterhvert at denne kampen hjelper dem med å kvitte seg med den fasaden de har bygd rundt seg. De blir kjent med hverandre, de blir venner, og de lærer seg kunsten å tenke negativt.
Mottakelse
Filmen fikk blandet mottagelse i norsk presse med alt fra terningkast 1 i Stavanger Aftenblad til terningkast 5 i Aftenposten. Snittkarakteren er ca. terningkast 3. Åpningshelgen i Norge hadde filmen 7 786 solgte billetter – et salg som blir sett på som «ikke altfor imponerende» av bransjebladet Rushprint. Totalt sett hadde den i underkant av 35 000 besøkende i Norge. Filmen var den mest populære nordiske filmen i Tyskland i 2008, med nærmere 70 000 besøkende.
Hylsfjorden
Hylsfjorden er en fjordarm av Boknafjorden i Suldal kommune i Rogaland. Fjorden ender i øst i Hylen, hvor den er karakteristisk smal. Lenger ute er fjorden bredere og åpnere, omkranset av jord- og skogbrukslandskap. Fjorden munner ut i Sandsfjorden, på grensen mellom Suldal og Sauda kommune.
I forbindelse med Ulla-Førre-utbyggingen ble Hylen kraftverk bygget, hvor en del av vannføringen fra Suldalsvatnet blir overført.
Ropeid
Ropeidhalvøya er ei halvøy i Suldal kommune i Rogaland. På halvøya ligger tettstedene Vatlandsvåg, Marvik og Hebnes, samt en ferjekai som ikke er i bruk i da ny bro ble bygget i 2015. På nordsida av halvøya ligger Finnvik, og Rødne-gårdane som kun kan nås av båt eller til fots fra Helland er til vest derfra. Ytre Rødne her var familiegården til Lars Bjørnsen Rødne (født Bjelland) og Britta Helgesdatter (født Store Næssa) fra Nedstrand, hvorfra en tallrik Rødne-ætt stammer som har grent seg ut i Rogaland og til USA.
I 2001 bygget Rogaland fylkeskommune en kombinert hurtigbåt- og ferjeterminal på Ropeid. Dette var et kostbart prestisjeprosjekt, men i ettertid har det vist seg at behovet for terminalen ikke er til stede og at den ikke blir brukt av reisende. Forsøket på å gjøre Ropeid til et trafikknutepunkt for kollektivtrafikk i Indre Ryfylke har dermed vist seg å være en fiasko. Fylkeskommunen møtte massiv kritikk fra Sauda kommune, grunnet at reisende fra industribyen måtte ta buss til Ropeid på enkelte hurtigbåtavganger til Stavanger. Tross økende passasjerantall etter omleggingen, holder fylkeskommunen på ordningen, og hurtigbåtavgangene fra Sauda er begrenset til morgenavganger i ukedagene og alle avgangene i helgene.
Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene
Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene er en norsk krim- og barnefilm fra 1982 regissert av Ola Solum. I hovedrollene spilles av Frank Arne Johansen, Kjetil Bøe, Marius Hansteen, Jarle Rosenlund, Marianne Øversveen, Merete Andersen, Eilif Armand, Helge Jordal og Henrik Scheele.
Filmen ble laget i forbindelse med Norsk Films 50-årsjubileum.
Handling
Handlingen er lagt til en drabantby i nærheten av Bergen.
Hovedpersonen i filmen er tolv år gamle Carl Gustav. Han er ikke så ulik andre tolvåringer; han interesserer seg for mangt og mye, spesielt detektivarbeid og spennende tegneserier. Helten hans er Supermann, men han har også stor sans for gode, gamle Sherlock Holmes. «Gjengen» er vennene hans. Den består av to gutter og to jenter på samme alder, og i hælene på dem henger Georg som er sju. En dag er lekeplassen deres blitt borte og erstattet med en parkeringsplass med mystiske sorte parkometre. Hva har skjedd? Så begynner flere lekeplasser å forsvinne. Våre venner aner et skummelt komplott. Med Carl Gustav i spissen og Georg på slep begynner barna å nøste trådene som fører til løsningen på dette mysteriet.
Om filmen
Filmen er en typisk «det onde mot det gode»-historie, der markedskrefter og kapitalisme representert av en gjeng skruppelløse og griske voksne forretningsmenn overkjører og ikke tar hensyn til barns oppvekstmiljø i en drabantby.
Filmanmelderne
Filmen ble meget godt mottatt av anmelderne i Aftenposten og Arbeiderbladet da den kom. Best mottakelse fikk den fra Aftenpostens Per Haddal, som skrev:"«Filmen er ikke så bevisst som Tage Danielsons Sopor, som den er litt i slekt med. Norsk film har i jubileumsåret satset uvanlig mye på spesialeffekter og datamaskiner og laserstråler og lekehelikoptre – dette avvikles med snert det også – hvor ofte ser vi slik driv i en norsk film»."Haddal avsluttet sin anmeldelse med å konstatere at"«Ola Solums regiinnsats er filmens første pluss – og barneansiktene. Om vi hadde hatt hatt, ville vi tatt den av!»."Arbeiderbladets Kjell Chr. Johanssen gav også filmen rosende omtale, og skrev blant annet:"«Bak den lange og unødvendige tunge tittelen skjuler det seg en kvikk og sjarmerende norsk film for barn og ungdom»"men også at «manus er i tynneste laget, men kjappe regipåfunn dekker over det meste».
Walter Crickmer
Walter Crickmer (født rundt 1900, død 6. februar 1958 i München) var en engelsk klubbsekretær og fotballtrener. Han ble Manchester Uniteds klubbsekretær i 1926. Han var manager to ganger i United; 5. april 1931 til 1. juni 1932 og igjen fra 9. november 1937 til 1945. Han var en allsidig og kunnskapsrik person som ikke var redd for å trå til når det trengtes. Gjennom 2. verdenskrig drev han klubben omtrent på egen hånd.
Under krigen var han også medlem i reservestyrken til den frivillige politistyrken. Da bombene falt over Trafford Park i Manchester ble Crickmer liggende flere timer i ruinene, men slapp unna med mindre skader.
Etter åtte år fikk United i 1945 ny manager, Matt Busby.
Sammen med klubbeier James W. Gibson var han ansvarlig for ungdomsavdelinga i Manchester United. Det var hans ide om å ha talentutvikling. Dette ville lønne seg på lang sikt. Han ble drept i flyulykka i München 6. februar 1958 etter ha vært 32 år i Manchester United.
ISO 216
ISO 216 spesifiserer en internasjonal standard for papirstørrelser som brukes i de fleste land i verden. Standarden er basert på den tyske DIN-standarden (DIN 476) fra 1922.
ISO 216 definerer to serier med papirstørrelser: A og B, hvorav A-formatene er velkjente. Det er også en C-serie for konvolutter, definert i ISO 269. Det svenske SIS har i tillegg definert seriene D, E og F.
Formatene
Papirformatene i A-serien har som utgangspunkt et papirformat på 841 × 1189 mm, tilsvarende 1 m², utgangspunktet for B-serien er 1000 × 1414 mm, et format der kortsiden er nøyaktig 1 meter.
De øvrige formatene fremkommer ved halvering av papirarket på tvers.
Forholdet mellom kort- og langsiden av arkene er definert til å være det vil si at langsiden til arket er ca. 1,4142 ganger så lang som kortsiden.
Vekt
På vanlig kopipapir står det «80 gram». Dette betyr 80 gram pr kvadratmeter, altså 80 gram per A0-ark. Et A4 kopiark veier da altså 5 gram.
For å finne vekten til et vilkårlig 80-grams ark, kan man bruke følgende formel, hvor n angir størrelsen i A-serien og m angir vekten i gram
Se også
Format arkusza
Svømming under VM i svømmesport 2013 – 400 meter fri menn
400 meter fri menn var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2013 i Palau Sant Jordi i Barcelona i Spania den 28. juli.
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Det ble ikke satt nye rekorder under mesterskapet.
Forsøksheat
Forsøksheatene ble avholdt kl. 10.16.
Tony Knapp
Anthony «Tony» Knapp (1936-2023) var en britisk fotballspiller og -trener som blant annet var hovedtrener for og.
Spillerkarriere
Som ung trente han med Nottingham Forest, før han spilte profesjonelt i Leicester City (1955-61, 86 kamper), Southampton FC (1961-67, 260 kamper, 2 mål) og Coventry City (1967-68, 11 kamper), Los Angeles Wolves (1968) og Tranmere Rovers (1969-71, 36 kamper, 1 mål).
Trenerkarriere
Knapp ble sjef for Islands herrelandslag i fotball (1974-77, A, U18, U21) og hadde suksess, blant annet gjennom å slå Øst-Tyskland 2-1. I Norge trente han Viking FK fra 1978 til 1981. Han sto bak klubbens "The double" i 1979, da de vant 1. divisjon og cupfinalen. I 1981 ledet han Viking til sølvmedalje.
I 1982 overtok han Fredrikstad FK (nedrykk i 1982, opprykk året etter), før han igjen ble landslagssjef på Island i 1984-85. I 1986 overtok han Sportsklubben Brann, som han ledet til opprykk i 1986 og andreplass i NM i 1987), samtidig som han stoppet klubbens langvarige heistilværelse mellom divisjonene. Senere tilbrakte han mange år i lokalfotballen i Rogaland, hvor han trente SK Vidar, Djerv 1919, Sandnes Ulf, Staal Jørpeland (Både herrelag og damelag 2003), SIF, Hundvåg IL (2004–05). Han var 71 år da han overtok Lillesand IL i 2007. På grunn av sykdom, måtte han fratre trenerjobben i Lillesand 1. juni 2008.
Velimir Sombolac
Velimir Sombolac (serbisk: Велимир Сомболац; født 27. februar 1939 i Banja Luka, død 22. mai 2016 i Bosanska Gradiška) var en jugoslavisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma. Sombolac ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det jugoslaviske laget som vant fotballturneringen foran Danmark og Ungarn. Jugoslavia vant to kamper og spilte en uavgjort i gruppespillet, de vant gruppen på bedre målforskjell enn Bulgaria og gikk videre til semifinale. Semifinalen mot Italia endte 1-1 etter ekstra omganger. Det var 0-0 etter ordinær spilletid, begge lagen scoret i den siste ekstra omgangen. Jugoslavia gikk videre til finalen via loddtrekning. De vant finalen over Danmark med 3-1. Sombolac spilte to kamper i turneringen.
Sombolac spilte tre landskamper for Jugoslavia i 1960.
Karianne Stensen Gulliksen
Karianne Stensen Gulliksen (født 1970 i Lier i Buskerud ) er en norsk forretningskvinne, tidligere kjent som profesjonell danser og dommer i Skal vi danse (2009–2013).
Dansekarriere
Stensen dannet et par med Arve Gulliksen på 1990-tallet, og de to var blant de fremste i norsk amatør- og senere proffdans. Paret nådde som best internasjonalt finalen i EM i sportsdans i 1996, og vant flere NM-gull, blant annet i standarddans i NM i 1993. De holdt på sammen fram til 2001, og sluttet ettersom partneren hennes fikk medisinske problemer.
Personlig
Stensen Gulliksen er datter av verdensmester på skøyter Sten Stensen. Hun giftet seg med sin dansepartner gjennom mange år Arve Gulliksen, og de hadde pr. 2006 ett barn sammen.
I 2007 gjorde hun seg ferdig med profesjonsutdanning i psykologi, og jobbet så som coach ved Norges Idrettsmedisinske Institutt, Hun har også ledet sportsdanserseksjonen i Norges Danseforbund. Siden 2015/16 har hun vært leder for Idrettens Karrieresenter, et NISO-støttet ressurssenter for toppidrettsutøvere som vil over i et profesjonelt yrkesliv.
Loujain al-Hathloul
Or-Hathloul er engasjert i bevegelsen for å tillate kvinner i Saudi-Arabia å kjøre bil og hennes aktivisme har ført til at hun har blitt pågrepet flere ganger for å ha brutt bilforbudet. I mai 2018 ble hun pågrepet og ble anklagd for å undergrave sikkerheten og stabiliteten i landet. I juni samme år ble forbudet mot kvinnelige bilfører opphevet, men or-Hathloul er fortsatt i forvaring. Hennes familie har oppgitt at hun har blitt torturert i fengselet samt at hun avslo et tilbud om løslatelse mot at hun foran kamera nekter til at hun har blitt utsatt for tortur.
Time Magazine utpekte henne til en av verdens 100 mest innflytelsesrike personer i 2019. Hun ble løslatt 10. Februar 2021.
Julius Nyerere
Julius Kambarage Nyerere (født 13. april 1922, død 14. oktober 1999) ble det selvstendige Tanzanias første regjeringssjef i 1960 og første folkevalgte president i 1962. Nyerere var også en av de første frigjøringshelter som gikk av frivillig etter en periode som regjeringssjef. Nyerere var panafrikanist og en av grunnleggerne av Organisasjonen for afrikansk enhet (OAU).
Liv og virke
Nyerere ble født i Butiama, på østbredden av Lake Victoria, av foreldre fra zanaki-stammen. Han var 12 år da han begynte på skolen første gang. Etter fullført utdannelse ved Makerereuniversitetet i Kampala arbeidet han noen år som lærer.
I 1949 ble han den første tanzanianer til å studere ved et britisk universitet, da han studerte ved University of Edinburgh. Det var her han først utviklet sine politiske ideer, inspirert av sosialistene i Fabian Society.
Statsleder
Nyerere ble statsminister i det uavhengige Tanganyika da britene innvilget landet selvstyre i 1961. Tanzania ble grunnlagt basert på de to tidligere britiske koloniene Tanganyika og Zanzibar, og Nyerere ble landets første folkevalgte president i 1962.
Nyerere ønsket ikke sosialisme ovenfra som i Sovjetunionen. I stedet forsøkte han å bygge en politikk basert på lokalt fellesskap og familie kalt ujamaa på swahili. Folk ble oppfordret til å flytte til landsbyer der skolegang og medisin var mer tilgjengelig. Ujama-ideologien var sentrert rundt kollektivt landbruk og økt grad av selvforsyning, både på det individuelle og nasjonale plan. Politikken slo imidlertid feil og produktiviteten sank. Til tross for at ujamaa var en økonomisk katastrofe, oppnådde Nyerere store framskritt innen utdanning og helse. Spedbarnsdødeligheten ble halvert, og Tanzanias befolkning ble forent på tvers av etniske skillelinjer.
Krigen mot Uganda
Da Ugandas diktator Idi Amin invaderte Tanzania i 1978, slo Nyerere hardt tilbake. Tanzanianske styrker samarbeidet med eksil-ugandere i å tvinge invasjonsstyrkene til retrett. Året etter falt Kampala og Idi Amin ble tvunget i eksil. Det var første gang i Afrikas post-koloniale historie at et land invaderte et annet og tok kontroll over hovedstaden. Amin rømte, først til Tripoli og siden til Saudi-Arabia der han bodde til sin død.
Krigen ble en tung byrde for Tanzanias økonomi og da Nyere gikk av som president i 1985 var landet tynget i gjeld og slet med en inflasjon på mellom 30 og 40 prosent.
Død
Nyerere døde av leukemi på et sykehus i London i oktober 1999. Den siste tiden av sitt liv brukte han på å forsøke å skape fred i Tanzanias naboland Burundi.
Pål Søvik
Pål Søvik er en norsk trommeslager og låtskriver, kjent som medlem av Folque og eier av plateselskapet Briskeby Records. Han er også blitt observert som statist på TV-poduksjoner og spillefilmer vist på kino.
Pål er født i 1954 og vokste opp i Stockholm og deretter på Eiksmarka i Bærum på 60-tallet. Han har ingen formell utdannelse innen musikk eller teater.
Påls profesjonelle karriere startet i 1975 da han ble en del av det politisk progressive rockebandet Bazar som allerede hadde gitt ut albumet Drabantbyrock året før. Det var i Bazar han begynte å synge så smått i tillegg til å være trommeslager. Etter et år med mye turnering og konserter forlot han bandet som deretter endret navn til Kark Norsk Folkerock Band.
I 1977 ble bandet Villblomst startet, de utga LP en Villblomst på Briskeby Records og en single Blitz over Victoria på Ragnarock Records. Samtidig jobbet Pål mye med lyd og lys på en mengde konserter og forestillinger på studenthuset Chateau Neuf i Oslo.
Han var med i Folque fra 1980 til bandet ble oppløst i 1984. Samtidig spilte han i The Broken Hearts Orchestra som i en kort periode var et slags husband i NRK. Stash på Krita var en LP som ble spilt inn i Cambridge og utgitt på Stash Records i 1983. Pål var mye brukt som trommeslager tidlig på åttitallet, både i revysammenheng og som erstatningstrommeslager. Han spiller på singel-utgivelsen til Vickie Lea Crazy Daydreams fra 1984.
Søvik var også tekstforfatter og låtskriver for blant annet Beranek og Retroheads.
Mot slutten av 1980-åra bygde han et lite lydstudio og ga ut to soloalbum, Look at my New Body (1988) og At the Same Time (1989).
I 1990 startet han sammen med Tore Bø progrock-bandet Fruitcake. Bandet ga ut til sammen sju CD-album, seks av dem kun utenfor Norges grenser. Fruitcake hadde varierende besetninger, men en fast platekontrakt med Cyclops Records i London. Den siste utgivelsen i rekken fikk navnet Man Overboard og kom i 2004.
Pål er anonymt tilstede som trommeslager på en del mer obskure underground utgivelser i Norge fra åttitallet og utover. Han har også anonymt vært tekniker eller produsent på slike prosjekter.
Briskeby Records som var landets første selveide uavhengige label har hatt 14 utgivelser over en periode på 20 år. Utgivelsene var i begrensede opplag på mellom 350 og 1000 eksemplarer.
Pål spilte trommer på den første CDen til The Kitch and Sink Band utgitt i 2003. Han er også låtskriver, tekst-skribent og trommeslager på CD-albumet til The Guardian's Office på Cyclops Records i 1998.
Det sies at Pål Søvik var mannen bak Incognito, det hemmelige konsertstedet i Lille Sal på Chateau Neuf som hadde mange legendariske prog-konserter med skandinaviske band fra 1993 til 2002. Det sies også at han sto kunstnerisk ansvarlig for et antall russerevyer og skolerevyer i Oslo-området fra 1982 til 1996 på steder som Chateau Neuf, Chat Noir, Blackbox, Victoria Teater og videregående skoler i området rundt hovedstaden.
Offisiell diskografi som musiker er visstnok i overkant av 35 utgivelser, men en del av dette er samleplater hvor han bidrar som trommeslager og/eller vokalist på en eller to låter.
Den Norske Opera ansatte Pål Søvik fast som lydtekniker i 2005 etter at han i flere år hadde vært hyret inn på oppdrag med lyddesign og avvikling av forestillinger. Dermed ble det en pause i hans eget arbeid med utgivelser mens den nye operaen i Oslo krevde mye oppmerksomhet. Siden den gang har han vært delaktig i lyddesign til de fleste operaene som har vært satt opp både i Folketeateret og Operahuset i Bjørvika.
Langvasshøe
Langvasshøe er et fjell nord for Langvatnet i Jotunheimen nasjonalpark, i Lom kommune i Innlandet. Toppen har en høyde på 2 030 meter over havet.
The Open Universe
The Open Universe: An Argument for Indeterminism («Det åpne univers: et argument for indeterminisme») er en bok av den østerriksk-britiske filosofen Karl Popper (1902–1994). Boka kom ut i 1982 og utgjør bind 2 av Poppers «postskriptum» til hans Logic of Scientific Discovery (1934/1959).
Boka var ferdigskrevet i 1956, men av ulike årsaker stoppa korrekturen opp året etter. Manuskriptet ble liggende i 25 år, før Poppers tidligere student W.W. Bartley besørga utgivelsen (utvida med tre nye appendiks). Boka kom først (1982 til 1988) ut i parallellutgaver på forlagene Hutchinson (London) og Rowman & Littlefield (Totowa), og fra 1991 hos Routledge (London).
Innhold
Popper oppsummerer i denne boka sine argumenter mot determinisme og for indeterminisme. Han skiller mellom flere former for determinisme:
Popper forklarer at de ulike formene for determinisme ikke betinger hverandre. Selv om det fins formelt deterministiske teorier, og selv gitt at disse er sanne, betyr f.eks. ikke det at «vitenskapelig» determinisme er sann (bl.a. fordi det er en feilslutning at teorienes egenskaper kan overføres på verden; §§ 13, 15).
Charles Freer Andrews
Charles Freer Andrews (født 12. februar 1871 i Newcastle upon Tyne i Northumberland i England, død 5. april 1940 i Calcutta i Britisk India) var en britisk misjonær og anglikansk prest.
The Open Universe
Innhold
Bokas hovedvekt ligger på det Popper omtaler som «vitenskapelig» determinisme. Det er allment akseptert at kvantemekanikken er indeterministisk (et tema Popper kommer tilbake til i postskriptumets tredje bind), men Popper viser at heller ikke klassisk fysikk er forenlig med «vitenskapelig» determinisme:
Charles Freer Andrews
Bakgrunn
Andrews' far var den såkalte «engel» (Angel), tilsvarende biskop, av Catholic Apostolic Church i Birmingham. Familien kom ut i et økonomisk uføre på grunn av en svikefull venn og strevde med å klare seg.
Andrews var elev ved King Edward's School i Birmingham og studerte deretter klassikerne ved Pembroke College ved University of Cambridge.
The Open Universe
Innhold
Popper gjør det klart at feilaktigheten av den «vitenskapelige» determinismen ikke har direkte konsekvenser for metafysisk determinisme. (Det ligger f.eks. ikke noen logisk selvmotsigelse i at hendelsene i et uforutsigbart og «lovløst» univers kan være forutbestemt; §§ 1, 25.) Videre fremhever han at verken metafysisk determinisme eller indeterminisme gjør testbare (falsifiserbare) prediksjoner: Det er umulig å vite om en eksisterende eller tenkt intelligens utenfor vår verden kan forutsi eller allerede har forutsagt alle hendelser. Valget mellom metafysisk determinisme og indeterminisme er altså ikke vitenskapelig begrunnbart (§§ 1, 25). Selv om det dermed forblir et metafysisk spørsmål, kan man argumentere for og imot determinisme. Popper fremfører de følgende argumenter for indeterminisme, vel vitende at ingen av dem er avgjørende:
Charles Freer Andrews
Anglikansk prest
I denne tiden beveget han seg vekk fra familiens kirke og ble etterhvert ordinert for Church of England. I 1896 overtok han som diakon Pembroke College Mission sør i London. Året etter ble han presteviet og ble viserektor for Westcott House Theological College i Cambridge.
Misjonær i India og Sør-Afrika
Andrews arbeidet etter studiene i Storbritannia fra 1904 vid Cambridgemisjonen i New Delhi og viet seg til å øke samforstanden mellom europeere og asiater. Andrews ble involvert i Kongresspartiets arbeid og hjalp med å finne en god løsning på en bomullsatbeiderstreik i 1913.
The Open Universe
Innhold
Artikkelen «Vitenskapelig reduksjon og vitenskapens prinsipielle ufullstendighet», også gjengitt i appendiks, handler om reduksjonisme. Popper ser på reduksjon (det å prøve å forklare en teori med en annen) som et verdifullt vitenskapelig verktøy. Selv om det fins veldig få eksempler på fullstendige reduksjoner, kan forsøket på reduksjon gi mange viktige innsikter. Popper argumenterer at kjemi ikke kan reduseres (fullstendig) til fysikk, og heller ikke biologi til fysikk/kjemi, bevissthet til biologi, eller selvbevissthet til bevissthet. Han avfeier «filosofisk reduksjonisme» (som han identifiserer med fysikalisme, materialisme og identitetsteori) som et mislykka forsøk på å løse kropp–sinn-problemet ved å bortforklare problemets ene halvdel. Boka avsluttes med noen ytterligere kommentarer om reduksjon, som Popper tilføyde i 1982.
Charles Freer Andrews
Misjonær i India og Sør-Afrika
Den indiske politikse lederen Gopal Krishna Gokhale oppfordret han til å besøke Sør-Afrika for å hjelpe den indiske diasporaen der med de politiske stridighetene med regjeringen. Han møtte den unge advokaten Mohandas Gandhi (Mahatma Gandhi) fra Gujarat; han forsøkte å organisere Natal Indian Congress og få med seg inderne i protester mot rasediskrimineringen og politiforordninger som krenket deres borgerrettigheter.
Andrews ble imponert over Gandhis innsikt i kristne verdier og hans bruk av konseptet ahimsa, ikkevold - som Gandhi blandet med inspirasjon fra elementer innen kristen anarkisme. Andrews hjalp Gandhi med å organisere en ashram i Natal og til å publisere sitt blad The Indian Opinion. Han bistod Gandhi også på flere andre måter for å forbedre forholdene for inderne i Sør-Afrika i 1913–1914 og var en talsmann for indernes sak i flere aktuelle spørsmål.
Etter råd fra flere kongresspartiledere og rektor Susil Kumar Rudra fra St. Stephen's College var Andrews viktig for å overbevise Gandhi om å bli med ham tilbake til India i 1915.
Han ble senere uenig med Gandhi. Han mente at Gandhis arbeid for å rekruttere indere for britisk krigsinnsats under første verdenskrig var i strid med det ikkevoldsprinsipp han forfektet.
Andrews arbeidet i det følgende både i India og i en kortere periode blant indere på Fiji.
Han døde i Calcutta og ble begravet der.
Alaa Salah
Alaa Salah født 1996 eller 1997, er en sudanesisk student og fredsaktivist. Hun ble kjent når fotografen Lana Haroun tok et fotografi ved en demonstrasjon i desember 2018. Bildet ble sendt ut på sosiale medier og Salah ble kalt for Woman inn White og Lady Liberty. Hun er på norsk kalt den nubiske dronningen.
Biografi
Alah Salah ble født 1996 eller 1997. Faren er bygningsarbeider og moderne motedesigner. Salah studerer på til ingeniør og arkitektur ved det internasjonale universitetet i Kartoum.
Julia M. H. Smith
Julia M. H. Smith er forsker og foreleser i historie ved University of St Andrews. Hennes forskningsfelt er tidlig middelalder i Europa c. år 400 til 900.
Oryctes ranavalo
Oryctes ranavalo er en bille som tilhører gruppen hornbiller (Dynastidae).
Utseende
En stor (ca. 40-50 millimeter), avlang, blank, som oftest rødlig hornbille. Kroppsformen er sylindrisk. Hannen har et langt, krumt horn i pannen, og en bred, blank uthuling foran på thorax, i overkant av denne uthulingen med en høy tverrkjøl. Hunnen mangler horn i pannen, men har en liten knøl, pronotum er ikke uthulet foran. Larven er gulhvit.
Levevis
Larvene lever av råtnende plantedeler ned i jorda, og er regnet som harmløse.
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Irene Epple
Irene Epple (født 18. juni 1957 i Seeg i Allgäu) er en tidligere tysk alpinist.
Hennes første internasjonale meritt var sølvmedaljen i utfor under VM 1978 i Garmisch-Partenkirchen. Under OL 1980 i Lake Placid tok hun sølv i storslalåm. Sesongen 1981/82 vant hun storslalåm- og kombinasjonsdelen av verdenscupen.
Etter at hun la opp som idrettsutøver studerte hun medisin ved Ludwig-Maximilians-Universität München. I november 1994 giftet hun seg med Theodor Waigel, Tysklands daværende finansminister.
Dera Ghazi Khan
Dera Ghazi Khan er en by i Pakistan. Opprinnelig tilhørte denne byen India, men etter en veldig kraftig flom i 1909 ble byen flyttet. Byen har siden delingen av Britisk India tilhørt Pakistan. Næringslivet i byen består for det meste av tekstil-industri.
Apollo 7
Apollo 7 var den første bemannede romferden i Apollo-programmet. Mannskapet på tre ble sendt opp den 11. oktober 1968 til en bane rundt jorden og returnerte elleve dager senere. Apollo 7 var den eneste bemannede ferden som benyttet bæreraketten Saturn IB.
Gérard Mourou
Gérard Mourou (født 22. juni 1944 i Albertville) er en fransk fysiker innen elektroteknikk og laseroptikk. I 2018 ble han tildelt nobelprisen i fysikk sammen med Donna Strickland og Arthur Ashkin.
Lappekodisillen
Lappekodisillen (egentlig «Første Codicil og Tillæg Til Grendse-Tractaten imellem Kongerigerne Norge og Sverrig Lapperne betræffende»), eller «Samenes Magna Charta» som avtalen også har blitt kalt, er et tillegg til Grensetraktaten av 1751 mellom Sverige (inklusive Finland) og Norge (Danmark-Norge).
Lappekodisillen ble til som følge av de behov grensetrekningen mellom Norge og Sverige i 1751 reiste for å avklare rettssituasjonen for samene som bodde i området. Den handler om retten samene hadde til å drive med reindrift på kryss av de nye grensene. Foranledningen var situasjonen som oppsto etter at Sverige tapte den store nordiske krigen. Samene, i det som nå kalles Nordkalotten, er et urfolk, med en historie som går langt bak den tid da de nåværende stater ble dannet og fikk sine nåværende grenser.
Det samiske området ble i løpet av 1700-tallet stykket opp mellom de nordiske stater og Russland. Området fra Börgefjell og nordover var inntil 1751 delvis grenseløst land som ikke var fullt ut underkastet noen stats jurisdiksjon. I 1751 utvidet Norge (som den gang var en del av Danmark) og Sverige (som Finland den gang tilhørte) sine statsgrenser til områder som hadde vært utenfor noen av disse lands fulle territoriale jurisdiksjon, og de etablerte dermed suverenitet over områdene, samtidig som grensene mellom Norge og Sverige ble fastlagt der. Særlig gjaldt dette det som nå betegnes som indre Finnmark, med tilgrensende områder.
Britain’s Got Talent 2007
Sesong 1 av Britain's Got Talent begynte på TV (i Storbritannia, ITV) 9. juni 2007 og finalen ble avholdt 17. juni 2007. Serien ble sendt som intro før Norske Talenter på TV 2 sent på høsten 2007.
Gottfried Wilhelm Fink
Gottfried Wilhelm Fink (født 8. mars 1783 i Sulza (tidligere Stadtsulza), død 27. august 1846 i Leipzig) var en tysk komponist, musikkteoretiker, evangelisk teolog og poet.
Fra 1804 til 1808 studerte han teologi i Leipzig, hvor han ble medlem av studenterforeningen Lusatia. Ved siden av utdanningen forsøkte han seg på dikt- og komposisjonskunst. De fleste av hans sangstykker ble komponert i denne perioden. I tidsrommet 1827–1842 redigerte han tidsskriftet Allgemeine musikalische Zeitung. I 1838 ble Fink foreleser ved Universität Leipzig. Tre år senere ble han medlem av «Preußischen Akademie der Künste» i Berlin.
Han er kanskje mest kjent som utgiver av Musikalischen Hausschatzes der Deutschen (en samling av om lag 1 000 sanger og salmer) såvel som Deutschen Liedertafel (en samling av flerstemmige mannesanger).
Makt- og demokratiutredningen
Stortinget vedtok 11. desember 1997 at det skulle igangsettes en utredning om makt og demokrati i Norge og at utredningen skulle foregå over en femårsperiode 1998–2003. Bakgrunnen for utredningen var endringene i maktforholdene siden den forrige maktutredningen (1972–81). Stortinget og regjeringen bestemte at hovedtemaet skulle være vilkårene for det norske folkestyret og endringer i disse. Tre problemstillinger har stått sentralt i utredningen:
En forskergruppe ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 13. mars 1998. Professor Øyvind Østerud ved Institutt for statsvitenskap, Universitetet i Oslo ble utnevnt til gruppens leder. De øvrige medlemmene var professor Fredrik Engelstad, Institutt for samfunnsforskning, Oslo, professor Siri Meyer, Senter for europeiske kulturstudier, Universitetet i Bergen; professor Per Selle, Rokkansenteret og Institutt for sammenliknende politikk, Universitetet i Bergen og professor Hege Skjeie, Institutt for statsvitenskap, Universitetet i Oslo. I tillegg bidro en stor rekke forskere med bidrag. Til sammen ble det utgitt og levert 50 bøker, 77 rapporter og en rekke artikler og foredrag.
Makt- og demokratiutredningens konklusjoner
Makt- og demokratiutredningen avsluttet sitt femårige arbeid under en sluttkonferanse 26. august 2003. I sluttrapporten (NOU 2003:19) dissenterte Siri Meyer og Hege Skjeie med egne særuttalelser. Flertallets konklusjoner, som i tillegg til i sluttrapporten ble presentert mer omstendelig i en egen sluttbok er som følger:
Den mest sentrale endringen av maktforhold i Norge er at demokratiet som et formelt beslutningssystem gjennom flertallsvalg og folkevalgte organer er i tilbakegang. Folkestyrets forvitring følges av at det som skjer i de formelle politiske kanalene får mindre betydning. Blant de utviklingstrekkene det pekes på er en svekkelse av folkelige reformbevegelser og mobiliserende massepartier. Partier og organisasjoner er ikke lenger kanaler for bred og langsiktig mobilisering. Partiene har endret seg fra massepartier i retning av nettverkspartier. Det er mulig å oppnå politisk makt uten valgseier. Gjennom den norske mindretallsparlamentarismen er det ingen umiddelbar sammenheng mellom valgresultat og regjeringsposisjon.
Den norske statskapitalismen er karakterisert ved at staten er en passiv eier uten målrettet strategi overfor globaliseringen av næringslivet. Det statlige styringssystemet er omformet i retning av markedsprinsipper og formell fristilling på den ene side og nye kontrollorganer og tilsyn på den andre. Den ensartede og markedsorienterte styringsideologien har ikke gitt et mer enhetlig og samordnet styringssystem. Den norske staten er en fragmentert stat.
Det kommunale selvstyret har mistet mye av sitt innhold gjennom kombinasjonen av rettighetslover, statlige pålegg og budsjettknapphet. Kommunene sitter igjen med råderett over rent lokale saker og administrativt ansvar for statlig politikk. Både rettighetslover og pålagte oppgaver skal sikre større grad av likebehandling uavhengig av bosted, men i praksis oppstår det nye former for ulikhet når budsjettknappheten gjør at ikke alle rettigheter kan innfris samtidig og i samme omfang.
I’ll Never Find Another You (sang)
«I'll Never Find Another You» var The Seekers' første single (Columbia DB 7431), som ble utgitt i Storbritannia (i desember 1964), og var den bestselgende singlen i Storbritannia i 1965. B-siden var «Open Up Them Pearly Gates».
Makt- og demokratiutredningen
Makt- og demokratiutredningens konklusjoner
Rettsliggjøring innebærer at domstoler og andre rettsorganer får økende betydning på bekostning av folkevalgt myndighet, og at skillet mellom lovgivning og lovanvendelse blir visket ut. Gjennom EØS-avtalen er det lagt stramme bånd på norske myndigheters lovgivningsmyndighet. Norge er bundet av EUs regelverk og rettsfortolkninger på en rekke sentrale samfunnsområder. Norske myndigheter møter lovbarrierer på stadig nye områder. Ekspertorganer som sentralbanken får større autonomi i utformingen av tiltak som skal skjermes mot løpende folkevalgt innflytelse. Gjennom markedsretting, fristilling og privatisering blir områder som tidligere var offentlig styrt overlatt til markedsaktører. Her ligger de politiske institusjonenes retrett.
I’ll Never Find Another You (sang)
«I'll Never Find Another You» ble også meget populær i USA.
Sporet ble skrevet og produsert av Tom Springfield, som også var ansvarlig for flesteparten av gruppas påfølgende hits.
Makt- og demokratiutredningen
Makt- og demokratiutredningens konklusjoner
Nasjonalstaten er under press. Globalisering og europeisering innebærer generelt at folkevalgt myndighet i de enkelte land blir redusert, til fordel for overnasjonale organer utad og sterke markedsaktører innad. Både politisk styring, nasjonale økonomier og rettsordning er blitt transnasjonalisert – de overskrider statsgrensene både på europeisk og mer globalt nivå. Velferdstaten opprettholdes, men tilpasses nye vilkår. Folkestyret som styreform er ikke blitt overnasjonalt.
I’ll Never Find Another You (sang)
Ulike innspillinger
Låten fikk nytt liv i USA i 1967 i en countryversjon (# 1) med Sonny James. Den ble utgitt på singlen Capitol 5914 i mai 1967. Produsent var Kelso Herston. B-siden var «Goodbye Maggie Goodbye».
Makt- og demokratiutredningen
Makt- og demokratiutredningens konklusjoner
Kvinners deltakelse i politikk og arbeidsliv er radikalt utvidet, selv om lederposisjoner fortsatt er svært skjevt fordelt. På mange samfunnsmessige toppnivåer finner man en nærmest total mannsdominans.
I’ll Never Find Another You (sang)
Ulike innspillinger
«I'll Never Find Another You» var hentet fra James' LP-plate med samme tittel (Capitol ST 2788).
Makt- og demokratiutredningen
Makt- og demokratiutredningens konklusjoner
Norske eliter utgjør bredere grupper der tenkning og handling er likeartet. Det er en utbredt elitesirkulasjon mellom politikk, byråkrati, forskning og frivillige organisasjoner. Selv om samfunnslederne danner undergrupper med ulike holdninger, formes det ikke lenger noen alternativ elite gjennom arbeiderbevegelsen. Ledere i Arbeiderpartiet inngår ofte i samme form for elitesirkulasjon som politikere i andre partier, med pendling mellom politikk, [æringslivsledelse, informasjons- og lobbyvirksomhet. Denne elitesirkulasjon har økt med «selskapiseringen» – fristilling og markedsretting – av offentlige verk. Blant næringslivseliten finner vi tette nettverk med forbindelser både mellom personer og mellom foretak. Selskaper er forbundet gjennom eierrelasjoner og overlappende styreverv, noe som gir en omfattende maktkonsentrasjon i næringslivet.
I løpet av de siste tiårene har mediene gjennomgått en institusjonell revolusjon ved at de har avviklet sin underordning i forhold til det politiske liv. Skarpere konkurranse og nye eierformer har revolusjonert medienes innhold og form. De er blitt mer personfokuserte, intimiserende og pågående kritiske overfor politikkens og næringslivets aktører. Dette har medført at andre aktører, ikke minst politikerne, har blitt tvunget til å tilpasse seg en ny journalistisk form. Det er en tett gjensidig avhengighet mellom journalister og politikere, men mediene formidler i mindre grad partiprogrammene og sammenhengen i de politiske alternativene slik partiene ser den. De er derimot viktigere i kroning og detronisering av politiske og andre ledere. Medieutviklingen har bidratt til å påskynde partienes reduserte evne til massemobilisering om alternative og langsiktige programmer.
I’ll Never Find Another You (sang)
Ulike innspillinger
I 2006 fikk den nok en gang nytt liv i en rask folkrock-coverversjon med gitaristen Les Fradkin på hans CD-album, Jangleholic (RRO).
I 2010 ble sangen fremført på en veldedighetskonsert for hjemløses ungdomsorganisasjon, Teen Feed, av frontmannen i Death Cab for Cutie, Ben Gibbard, og hans hustru, sanger/skuespiller Zooey Deschanel.
Sangen ble lagt til the National Film and Sound Archive i Australias Sounds of Australia-register i 2011.
Norsk versjon
Britt Viberg har skrevet en norsk tekst. Hennes norske versjon bærer tittelen «Jeg finner ingen annen du».
Makt- og demokratiutredningen
Makt- og demokratiutredningens konklusjoner
I en globalisert verden med sterk angloamerikansk dominans er norsk språk utsatt. Innen næringsliv, reklame, forskning og populærkultur er norsk i tilbakegang, mens den engelsken som overtar er et enklere språk med langt svakere kulturell og historisk resonansbunn enn i land der engelsk lenge har vært førstespråk. Samiske språk, og andre nasjonale minoritetsspråk, har vært undertrykt gjennom langvarig fornorskingspolitikk, men i dag skjer det en samisk språkreising gjennom utdanningsinstitusjoner og gjennom massemedier på nordsamisk. Likevel er alle minoritetsspråk i Norge under press. I forhold til innvandrerbefolkningen er det en vanskelig avveining mellom støtte til morsmål på den ene side og skolering i norsk som nøkkel til deltakelse, integrering og posisjoner i det norske samfunnet på den andre. Alle minoritetsspråk befinner seg i spenningen mellom språklig identitet og majoritetsspråket som døråpner i storsamfunnet.