cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den argentinske uavhengighetskrigen
Det tredje Alto-Perú-felttoget
Den øverste direktør Posadas ble etterfulgt av Carlos María de Alvear 11. januar 1815, som igjen ble etterfulgt av Ignacio Álvarez Thomas 21. april. Álvarez Thomas utnevnte Alvear til nordarméens nye kommandant etter José Rondeau, men flere embedsmenn anerkjente ikke denne utnevnelsen, og forble lojale mot Rondeau.
Dermed ble nordarméen uoffisielt ledet av José Rondeau i det tredje Alto-Perú-felttoget i 1815. Rondeau startet felttoget uten tillatelse fra den øverste direktøren Álvarez Thomas, og siden den ikke hadde offentlig støtte, møtte hæren anarki og kom senere til å miste støtten fra Salta-provinshæren, som ble kommandert av Martín Miguel de Güemes. Etter å ha blitt beseiret i slagene ved Venta y Media (21. oktober) og Sipe-Sipe ble de nordlige områdene tapt for patriotene og ble annektert av det spanske visekongedømmet i Peru og utgjør i dag deler av Bolivia. Dette mislykkede felttoget kom til å spre rykter i Europa om at mairevolusjonen var over.
Chile-felttoget
Til tross for dette endelige nederlaget i nord ble den spanske hæren til slutt stoppet, og kunne ikke rykke lenger fram. Med kong Ferdinand tilbake på tronen trengte man en bindene avgjørelse om uavhengigheten. 9. juli 1816 møttes en forsamling av representanter fra alle provinsene (bortsett fra de som utgjorde Liga Federal) i Tucumán-kongressen og erklærte Argentinas fullstendige uavhengighet fra den spanske kronen og sørget for en nasjonal grunnlov. Provinsene i Liga Federal, Santa Fe, Entre Ríos og Corrientes, ble også senere med.
Det følgende året tok San Martín kommandoen over nordarméen og forberedte en ny invasjon av Øvre Perú, men sa fra seg stillingen kort tid senere, siden han forutså enda et nederlag. I stedet ble han guvernør over Cuyo-provinsen i vest (i dag provinsene Mendoza, San Juan og San Luis). Han utviklet en ny strategi hvor man skulle angripe Visekongedømmet Perú gjennom kapteinatet Chile. San Martín bygde denne planen på den britiske generalen Sir Thomas Maitlands skrifter, som skal ha sagt at den eneste måten å beseire spanjolene i Quito og Lima på var ved å angripe Chile først. På dette tidspunktet ble dermed den argentinske uavhengighetskrigen blandet sammen med den chilenske siden de argentinske og chilenske hærene slo seg sammen.
Dette førte til det såkalte Chile-felttoget i 1817. San Martín baserte seg i Mendoza og reorganiserte granderos-kavalerienhetene sammen med Cuyo-arméen og krysset Andesfjellene for å angripe rojalistene i Chile i begynnelsen av 1817, og han beseiret dem i slaget ved Chacabuco. Hjulpet av den chilenske patrioten Bernardo O'Higgins kunne han gå triumferende inn i den befridde byen Santiago de Chile. De argentinske og chilenske slo seg sammen i den uoffisielle søramerikanske patriothæren og fortsatte sammen kampen mot den spanske divisjonen kommandert av Mariano Osorio. I det andre slaget ved Cancha Rayada ble patriotene overrasket og beseiret av Osorios styrker 18. mars 1818. I forvirelsen som fulgte ble det spredt et rykte om at O'Higgins hadde dødd, noe som skapte panikk hos patriotsoldatene, og det fikk mange til å flykte helt tilbake over Andes til Mendoza. O'Higgins var svekket etter nederlaget ved Cancha Rayada, og overlot hele kommandoen over troppene sine til San Martín. Deretter vant San Marín en avgjørende seier over Osorio i slaget ved Maipú, hvor de gjenværende rojalistene flyktet til Concepción, og startet aldri noe nytt større offensiv mot Santiago.
La Liga Federal og Uruguay
I 1815 hadde Liga Federal (den føderale ligaen) eller Liga de los Pueblos Libres (de frie folks liga), blitt opprettet med José Gervasio Artigas som beskytter. Føderalisten Gervasio Artigas, en tidligere offiser i den spanske hæren som hadde kjempet mot britene, hadde tidligere sloss for De forente provinsene, men gikk snart i mot deres regjering. Den nye konføderale staten var basert rundt Montevideo og best av dagens Uruguay og deler av Argentina, og bestod dermed av deler av det tidligere visekongedømmet Río de la Platta.
Landet var ment å strekke seg utover hele Argentina, men landet ble oppløst etter portugisiske angrep fra Brasil i 1820. Den delen som i dag utgjør Uruguay ble annektert av Brasil, mens det argentinske delen ble annektert av De forente provinsene etter slaget ved Cepeda, mens Francisco Ramírez omgjorde den til den ikke-anerkjente Republikken Entre Ríos (mellom elvene), som ble oppløst i 1821. Etter den 500 dager lange Argentina-Brasil-krigen fra 1825 til 1828 ble Uruguay med Montevideotraktaten i 1828 en ny selvstendig stat, som regnes som etterfølgeren til Liga Federal.
Ettervirkninger
Selv om Chile-felttoget regnes som slutten på den argentinske uavhengighetskrigen, forsatte kampene i andre deler av Sør-Amerika. Etter seieren i Chile forberedte San Martín seg på å invadere Peru, hvor rojalistene forsatt hadde kontroll over landet, noe han gjorde i 1820 med en kombinert argentinsk-chilensk hær og flåte, og det følgende året erklærte han Perú et selvstendig land. Disse begivenhetene var en del av San Martíns eget felttog, og var ikke anerkjent av Buenos Aires. I Perú ble ikke krigen ferdig før etter slaget ved Ayacucho, som kan regnes som det avgjørende slaget under de hispanoamerikanske uavhengighetskrigene.
26. juli 1822 møtte San Martín den andre store søramerikanske frigjøringshelten, Simón Bolívar, i Guayaquil for å diskutere Latin-Amerikas fremtid i det som har blitt kjent som Guayaquil-konferansen. De fleste detaljene fra konkurransen var hemmelige, og har skapt mye diskusjon blant senere historikere. Enkelte tror at Bolívar nektet å dele kommandoen over de forente styrkene, noe som fikk San Martín til å trekke seg fra sin militære kommando i Perú og slå seg ned som en bonde i Mendoza. Andre mener at San Martín ble overveldet av Bolívars karisma, og unngikk en mulig konfrontasjon. Man tror at begge var medlemmer av frimurerbevegelser (Lautarolosjen), og at konferansens resultat kan ha arrangert av skjulte medspillere, men frimurerordenen har nektet for dette.
Thomas Edgar
Thomas Edgar (født 21. juni 1989) er en australsk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hans ble utslått i gruppespillet.
Den argentinske uavhengighetskrigen
Ettervirkninger
I Argentina regnes selvstendighetskrigen (eller de britiske invasjonene) som begynnelsen på perioden kjent som el surgimiento del Estado Argentino (omtrent opprettelsen av den argentinske stat), som blir regnet til å vare til slutten av guvernør Rosas' (som hadde styrt siden 1829) andre regjeringsperiode i 1852. I 1821 ble Pacto Federal (føderalpakten), egentlig en føderal militærallianse, inngått mellom flere argentinske provinser, og ble grunnlaget for Argentinas første grunnlov som gjaldt hele landet i 1853.
I dag er Día de la Revolución de Mayo (Mairevolusjonsdagen) 25. mai en årlig offentlig fridag i Argentina, og del av en serie feiringer i mai. Den argentinske uavhengighetsdagen blir feiret 9. juli, da uavhengigheten ble erklært i 1816.
Japan under Sommer-OL 1960
Japan under Sommer-OL 1960. 162 sportsutøvere fra Japan deltok i 17 sporter under Sommer-OL 1960 i Roma. Japan kom på åttendeplass på den uoffisielle medaljestatistikken med fire gull-, sju sølv- og sju bronsemedaljer.
Endotelin
Endotelin er et protein som får blodårer til å trekke seg sammen.
Jeong Jeong-eun
Jeong Jeong-eun (født 18. juli 1945) er en sørkoreansk tidligere volleyballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor hun ble nummer 6.
FlyNano
FlyNano OY er en finsk flyfabrikant i Lahtis. Selskapet har spesialisert seg på konstruksjon og bygging av en-seters sjøfly, bygget av karbonfiber. Det første som ble bygget var FlyNano Proto som fløy første gang 11. juni 2012 med levering til første kunde i 2013.
Selskapets sjefsdesigner Aki Suokas, har tidligere konstruert små sjøfly som f.eks -Avion PIK-20, Valmet PIK-23 Towmaster og PIK-27.
Ayacucho (region)
Ayacucho er en region i det sørlige Peru. Den grenser til Huancavelica i vest, til Ica og Arequipa i sør, og til Apurímac og Cusco i øst. Regionhovedstaden er Ayacucho.
Politisk inndeling
Regionen er delt inn i følgende 11 provinser, som igjen er delt inn i til sammen 111 distrikter.
Konfliktråd
Konfliktråd er en norsk statlig tjeneste som tilbyr gratis mekling i både straffesaker og sivile saker. Hensikten er at partene gjennom dialog kan finne fram til gode løsninger enten det gjelder å gjøre opp for konkrete lovbrudd eller gjenopprette mellommenneskelige relasjoner. Å møte til mekling er frivillig og alle parter må samtykke til møtet. Konfliktråd er et tilbud til alle, uavhengig av alder.
I straffesaker er mekling et viktig alternativ til tradisjonelle straffereaksjoner – og reaksjonsformen legger til rette for at offer og gjerningsperson kan møtes sammen med en upartisk mekler.
Eksempler på type saker i konfliktråd er lovbrudd som vold, trusler, innbrudd, skadeverk, mobbing, tyverier – og sivile konflikter som gjelder naboer, familie, husleie eller arbeidsplassen.
Konfliktrådenes virksomhet er regulert i konfliktrådsloven og tilhørende forskrift.
Mekling og meklere
Mekling skiller seg fra konfliktløsning i domstolene der det ofte handler om å få rett og vinne over den andre parten. I mekling bruker man dialogen – slik at partene i større grad får innsikt i hverandres handlinger, synspunkt og følelser.
Mekleren vil ta kontakt med deg og andre parter for å avtale tid for meklingsmøtet. Konfliktrådet har kort behandlingstid. Ved behov vil mekleren tilby deg en forsamtale for å informere om møtet der du kan stille de spørsmåla du måtte ha. Du kan selvsagt også be om en samtale. I noen saker vil konfliktrådet foreslå at flere enn bare de som er direkte involvert, møter. Et møte i konfliktrådet kan derfor ha fra to til mange deltagere. Behovet for å ha med støttepersoner vil avklares i forsamtalen. Partene kan ikke møta med advokat.
Møtet blir tilrettelagt av en eller to upartiske meklere. Oppgaven deres er å legga til rette for at partene skal kunne snakke samen. I møtet får alle høve til å fortelle om opplevelsene sine, reaksjoner og følelser rundt det som har skjedd, og om hva de ønska skal skje framover.
Det er partene og ikke mekleren, som kommer med forslag til hva som skal stå i en eventuell avtale. Det er som hovedregel to uker angrefrist på avtaler i straffesaker, mens i sivile saker kan partene selv avtala en angrefrist hvis de ønsker det. Partene kan også avtale å møtes flere ganger.
Ungdomsoppfølging og ungdomsstraff
I 2014 fikk konfliktrådet ansvaret for straffereaksjonene ungdomsstraff og ungdomsoppfølging. Unge lovbrytere mellom 15 og 18 år som har begått en eller flere kriminelle handlinger, kan ilegges ungdomsoppfølging eller ungdomsstraff dersom det vurderes at tett oppfølging vil kunne forebygge ny kriminalitet.
Ungdomsoppfølging er en strafferettslig reaksjon og kan fastsettes av påtalemyndigheten som vilkår for påtaleunnlatelse eller som overføring til konfliktrådet. Påtalemyndigheten kan også sette ungdomsoppfølging som vilkår for betinget bot. Retten kan sette vilkår om ungdomsoppfølging i dom på betinget fengsel eller betinget bot.
Ungdomsstraff er en egen straff som må fastsettes av retten. Det er strengere enn samfunnsstraff, og er ment å brukes der alternativet ville vært ubetinget fengsel eller lang samfunnsstraff.
For både ungdomsoppfølging og ungdomsstraff er det et vilkår at ungdommen og vergen samtykker. Trekkes samtykket tilbake, kan straffen omgjøres. Øvre grense for gjennomføringstid er ett år for ungdomsoppfølging og tre år for ungdomsstraff, men det normale er inntil to år.
«Restorative justice»
I Norge er konfliktrådet hovedleverandør av ulike tilnærmringsmåter som faller inn under den engelske betegnelsen «restorative justice» (RJ). RJ har til hensikt å gjenopprette mest mulig av den skaden offeret er blitt utsatt for gjennom den kriminelle handlingen. Gjennom å møte offeret, stille spørsmål og fortelle om hvilke følger lovbruddet har hatt, skal gjerningspersonen stimuleres til å forstå konsekvensene av egne handlinger og bli oppmuntret til å ta ansvar. Offeret kan få bearbeidet opplevelsen, redusert angst og få innflytelse på avtalen.
I en ordinær sak i rettsapparatet blir en kriminell handling definert som et lovbrudd mot staten, eller mot offentlige interesser – og gjennom det, blir offerets og ofte gjerningspersonens interesser sekundære. I restorative justice er gjerningspersonen først og fremst ansvarlig overfor skadelidte og lokalsamfunnet. Samfunnet gjør noe for offeret, ikke bare ved å gjøre noe mot lovbryteren.
Avtaler
Det kan inngås avtale i alle typer saker. I en avtale kan partene bli enige om erstatning for den skaden som er påført – enten ved at det betales en økonomisk kompensasjon eller at det avtales arbeidstimer. En forsoningsavtale kan være en god løsning dersom partene føler de har fått snakket ut om det som har skjedd – og hvordan de skal forholde seg til hverandre i framtida.
Personer under 18 år møter vanligvis med foresatte. Partene kan ikke møte med advokat.
Straffesaker fra politiet der partene blir enig om en avtale – og der avtalen innfris – medfører ingen registrering på den ordinære politiattesten. På den utvidede politiattesten slettes saken dersom det ikke begås nye lovbrudd de neste to årene.
De 22 konfliktrådene er faglig og administrativt underlagt Sekretariatet for konfliktrådene. Alle kan henvende seg til sitt lokale konfliktråd og be om bistand i konflikter. Pr. i dag finnes det ca. 600 kvalifiserte konfliktrådsmeklere. Meklervervet er knyttet til den kommunen mekleren bor i. Det kreves ingen formell utdanning, men det må gjennomføres et meklerkurs, og meklere må være over 18 år og ha plettfri vandel.
Forliksrådet
Parter kan også bli kalt til mekling i forliksrådet, dette er den laveste domstolen for sivile saker i Norge, og er ikke det samme som konfliktråd. Forliksrådet er både en meklingsinstitusjon og en domstol. Hvis saken ikke blir avgjort i forliksrådet, eller hvis en av partene ikke er fornøyd med resultatet, kan man som regel ta saken videre til tingretten. I konfliktrådet er det lekfolk som meklere og man holder saken utenfor rettsystemet.
Oryctoderus latitarsis
Oryctoderus latitarsis er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae).
Utseende
En middelsstor til nokså stor (35-40 millimeter), avlangt oval, blankt svart eller mørkt brunlig hornbille. Denne slekten mangler horn eller knøler på hodet og pronotum og ser derfor ikke ut som typiske hornbiller. Beina er kraftige, leggene på yttersiden med tenner, fotleddene ganske brede, spesielt hos hannen.
Utbredelse
Arten lever i Ny-Guinea og Australia.
Sharkey County
Sharkey County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi. Administrasjonssenteret ligger i Rolling Fork.
Countyet tilhører geografisk og kulturelt Mississippi Delta.
Simpson County (Mississippi)
Simpson County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi. Administrasjonssenteret ligger i Mendenhall.
Enric Marfany
Enric Marfany i Gosset (født 1877 i Sant Julià de Lòria, død 3. november 1957 i Barcelona) var en andorransk prest, organist og komponist av musikk for kor og orgel. Han er kjent for å ha satt musikk til Andorras nasjonalsang, El Gran Carlemany. Marfany virket for det meste i Den katolske kirke i Catalonia.
Choi Don-hui
Choi Don-hui (født 10. desember 1945) er en sørkoreansk tidligere volleyballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor hun ble nummer 6.
Den saudi-irakiske nøytrale sonen
Den saudi-irakiske nøytrale sonen var et område på 7,044 km² mellom Saudi-Arabia og Irak der grensa mellom landene ikke hadde blitt fastsatt. Mahammarahtraktaten fra 5. mai 1922 utsatte konflikten mellom Storbritannia (som hadde mandatet for Irak) og kongedømmet Najd (som seinere ble til Saudi-Arabia). Traktaten unngikk å sette bestemte landegrenser. Etter videre forhandlinger definerte Uqairprotokollen fra 2. desember samme år de fleste grensene mellom landene, og oppretta den nøytrale sonen.
Ingen militære eller permanente bygninger skulle bygges i eller nær sonen, og nomader fra begge land skulle ha uinnskrenka tilgang til beitene og brønnene der.
Administrativ deling av området ble oppnådd i 1975, og en grensetraktat ble underskrevet i 1981. Av ukjente grunner ble ikke traktaten meldt til FN, og ingen utenfor Saudi-Arabia og Irak ble fortalt om endringa eller vist kart over området med den nye grensa. Da Gulfkrigen nærma seg tidlig i 1991 kansellerte Irak alle internasjonale avtaler med Saudi-Arabia siden 1968. Saudi-Arabia svarte med å melde alle tidligere grenseforhandlinger med Irak til FN i juni 1991. Slik endte den juridiske eksistensen til den nøytrale sonen.
Den saudi-irakiske nøytrale sonen hadde tidligere ISO 3166-1-kodene <tt>NT</tt> (alfa-2) og <tt>NTZ</tt> (alfa-3). Disse kodene ble sletta i 1993. FIPS 10-4-koden for sonen var <tt>IY</tt>; denne ble sletta i 1992.
Arven (2003)
Arven er en dansk/svensk/norsk film fra 2003, regissert av Per Fly. Arven er andre del i en trilogi, hvor Benken var første del og Drapet er siste del.
Handlingen
Christoffer sin familie har drevet et stålverk i fire generasjoner. Han bryter tradisjonen og driver i stedet en kro. Faren begår selvmord og Christoffer som tar over firmaet innser snart at det er på konkursen rand, det tvinger ham å ta beslutninger som gjør ham til uvenn med familien. Hans kone Maria, som er skuespillerinne ved Dramaten i Stockholm, pendler mellom Danmark og Sverige. Men hun finner snart ut at hennes mann er veldig forandret.
Om filmen
Filmen ble sett av 373.823 på kino i Danmark.
Tromsdalstinden
Tromsdalstinden (nordsamisk: Sálašoaivi etter sálaš fangst/bytte/rov og oaivi hode/øverste del av fjell ), omtales vanligvis bare som «Tinden» blant tromsøværinger, er en fjelltopp i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den ligger i forlengelsen av Tromsdalen, rundt 9 kilometer sørøst for Tromsø sentrum i luftlinje. Med en høyde på 1238 meter over havet er det den høyeste toppen synlig fra Tromsøya.
Ikon (data)
Et ikon er et lite symbol som representerer en handling, et program eller en fil i en datamaskin. Ved å klikke på ikonet kan brukeren utføre forskjellige operasjoner, som å åpne, flytte eller slette programmet eller filen som ikonet representerer.
Tromsdalstinden
Beliggenheten så nær bysentrum gjør at fjellet er et svært populært turmål både sommer og vinter. Bestigning av toppen er mulig både fra Tromsdalen i nordvest og Ramfjord i sør. De vanligste rutene er «sommerruta» opp fra østsida av Tromsdalen og videre langs egga nordvest for toppen, eller den lengre men slakkere ruta fra sørvest, som er mest brukt om vinteren. Denne ruta følger fjellaksla som går opp mot toppen fra Rødryggen og vestsida av Tromsdalen. Om sommeren er også vanlig å følge denne ruta på vei ned fra toppen, men man tar da av mot nord fra Salen og går ned i Tromsdalen den veien. I varden på toppen ligger toppboka, som det naturligvis er obligatorisk å signere. Årlig skriver 3000-5000 personer seg inn i besøksboka i varden på toppen av Tinden.
Ikon (data)
Dataikoner kan også være plassert i en verktøylinje der brukeren kan aktivere en funksjon i programmet ved å klikke på ikonet.
Tromsdalstinden
Den flere kvadratkilometer store tomta som Tinden ligger på har vært lagt ut for salg, med kommunen som potensiell kjøper.
Ikon (data)
På samme måte som tekst kan representere informasjon, kan ikoner gjøre samme nytten. Spesielt i applikasjoner der det er lite plass tilgjengelig er ikoner mye brukt for å hjelpe brukeren navigere på siden.
Tromsdalstinden
I 2006 utgav fotografen Arvid Sveen en fotobok med 114 fotos av Tinden tatt på forskjellige dager under forskjellige lys-, snø- og værforhold. 109 av bildene var tatt fra samme sted og med samme bildeutsnitt. Boka inneholdt 90 tekster av forskjellige forfattere som skildret inntrykk og opplevelser av Tinden.
Ulykker på Tinden
16. mars 1997 overlevde en mann i 30-årsalderen 100-150 meter i fritt fall fra Tinden. Det var for bratt for at helikopter kunne lande, men store snømasser førte til at han ikke slo seg ihjel. I april 2005 omkom en 59 år gammel skigåer på tur opp mot Tromsdalstinden. 100 meter fra toppen kom han for langt ut for en skavl som løste seg ut. Det førte til at mannen falt rundt 400 meter og døde.
Ikon (data)
Ikoner har fordelen at de kan oppleves som mer estetiske enn tekst. For å navigere på en nettside kan ikoner brukes for å erstatte tekst. Ikoner bør brukes i grensesnitt der brukeren har begrensede valgmuligheter.
Ikoner kan ligne fysisk på det det skal representere som for eksempel en av/på knapp. Det kan også representere noe som ikke fysisk ligner som den mye brukte hamburgermenyen.
Et problem med ikoner er derimot at betydningen ikonet representerer ikke kommer like klart frem som ved tekst. Ikoner åpner i større grad opp for tolkninger, noe som kan føre til misforståelser eller forvirring.
Universielle ikoner
Det finnes noen få ikoner som oftest ikke skaper misforståelser eller forvirring. Disse blir gjerne kalt universielle ikoner, eller standard ikoner. Eksempel på slike ikoner kan være ikonet for "Søk"(forstørrelsesglass), "Hjem"/"Hovedsiden" (et hus), "Skriv ut" (en printer). Selv om disse ikonene i stor grad er lett å forstå for de fleste, kan det i noen tilfelle være nødvendig å legg til tekst i tillegg til ikonet, for å unngå misforståelser.
Robert Pastor i Castillo
Robert Pastor i Castillo (født 23. mars 1945 i Valencia) er en andorransk journalist og forfatter. Han har arbeidet for avisen Diari d'Andorra, samt for baskiske og katalanske aviser. Pastor har utgitt lyrikk og essays på katalansk og skjønnlitteratur så vel som sakprosa på kastiljansk.
Travis Passier
Travis Passier (født 26. april 1989) er en australsk volleyballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hans ble utslått i gruppespillet.
Kaldbak
Kaldbak (, foreldet dansk skrivemåte: Kalbak) er en bygd på Færøyene. Bygden ligger ved Kaldbaksfjørður på nordøstkysten av Streymoy, og hadde 239 innbyggere den 1. januar 2016. Kjøreavstanden til hovedstaden Tórshavn er 20 km. Kaldbak har hatt veiforbindelse med Kaldbaksbotnur siden 1977 og til det øvrige veinettet siden 1980. Før dette hadde bygden sjøveis forbindelse sørover.
Kaldbak er en gammel jordbruksbygd. Kaldbak var blant de første bygdene på Færøyene til å satse på silde- og lakseoppdrett. Kaldbaksfjørður er fortsatt en viktig oppdrettslokalitet for laks, ørret og kamskjell. På 1970- og 1980-tallet produserte man glassfiberbåter i bygden som så ut som de tradisjonelle færøybåtene (ikke å forveksle med norske færinger).
Bygdenavnet kommer av beliggenheten ved fjellet Kaldbakur (nå Kaldbakskambur). Arkeologiske funn viser at stedet har vært bebodd siden 1000-tallet. Den eldste skriftlige kilden som nevner Kaldbak, er jordeboken i 1584, da Tummas Símunarson forpaktet et gårdsbruk her.
Standardoppsett for kommando- og kontrollbrigade i de russiske væpnede styrker
En Standard kommando- og kontrollbrigade i Russland kan for eksempel være delt inn i disse underavdelinger:
Håkon Eriksen
5. september 1942 ble han dømt til døden for sprenging av et bilverksted, - og til fem års tukthus for sprengning av Henrik Ibsensgate 7. Han ble skutt på Trandumskogen kort tid etter at dommen var avsagt.
I 1948 ble det avduket en minneplate over ham.
Han var bror av motstandsmannen Finn Eriksen.
Viktor Hald Thorup
Viktor Hald Thorup (født 14. august 1994) er en dansk skøyteløper.
Han representerte Danmark under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hans beste resultat var nummer 5 på fellesstarten.
Sammenlagt i Verdenscupen i hurtigløp på skøyter
Oppdatert etter sesongen 2021/22. Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
Standardoppsett for kommando- og kontrollbrigade i de russiske væpnede styrker
Hovedelement
Viktor Hald Thorup
Sammenlagt i Verdenscupen i hurtigløp på skøyter
0 = ikke samlet poeng under nevnte sesong, men deltatt.
Yehoshua Kenaz
Yehoshua Kenaz (יהושע קנז, opprinnelig Yehoshua Glass; født 2. mars 1937 i Petah Tikva i Palestinamandatet, død 12. oktober 2020 i Jerusalem) var en israelsk forfatter.
Etter militærtjenesten arbeidet han for den israelske militære etterretning. Han endret sitt etternavn til Kenaz, etter Othniel Ben Kenaz, som er et bibelsk navn som lyder litt som Glass.
Senere studerte han filosofi og romanistikk ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem og ved Sorbonne i Paris.
Han oversatte mange franske klassikere til hebraisk: Honoré de Balzac, Gustave Flaubert, Stendhal, Georges Simenon, André Gide, Patrick Modiano, François Mauriac, George Sand og Henry de Montherlant.
Han virket som journalist og i redaksjonsgruppen i avisen Ha'aretz.
Han mottik utmerkelsene Alterman Prize i 1991, Newman Prize i 1992, Agnon Prize i 1993, ACUM Prize i 1994 og Bialik Prize i 1995.
I 2007 ble Infiltration kåret til en av de ti viktigste bøker i det moderne Israels historie.
Kenaz døde 12. oktober 2020 i Jerusalem av covid-19 i en alder av 83 år.
Hestad kapell
Hestad kapell er en laftet langkirke fra 1805 i Gaular kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tømmer og har 60 plasser.
Historie
Den eldste omtalen av kapellet er som «capella de Herstadom» i 1327–1328 (PN 134). Det framgår av kirkeregnskapet fra 1624 at kapellet var en liten stavkirke. Denne stavkirken ble ifølge Riksantikvaren revet («nedrive og oppattbygt») i 1805.
Hestad kapell ble bygd i 1805, og man regner med at den gamle kirken i Viksdalen ble brukt som modell. Hestad kapell er mindre og måler ikke mer enn 13 meter i lengde og 5,5 meter bredde. Sannsynligvis ble kirken bygd på dugnad av bygdefolket. Mye av materialene fra denne den gamle stavkirken ble brukt. I tårnet er det brukt fire staver fra denne kirken. I våpenhuset er det åttekantede hjørnestolper fra den gamle kirken, og noen av knelerene som er brukt til å stive av vegger og tak er tatt fra den. Noe er også fra et tilbygg til den gamle kirken. Dette tilbygget ble første gang omtalt i 1686. Kirkeklokken er fra 1600-tallet. Taket og tårnet var opprinnelig noe høyere enn det er i dag, men dette ble ødelagt av en sterk storm i 1864, og nytt tak og tårn ble derfor bygd.
Siden 1805 har lite blitt endret i kapellet. Alt bortsett fra prekestolen og altertavlen er umalt, og benkene står vendt mot hverandre slik at halve menigheten sitter med ryggen mot alteret. Og kapellet har ikke innlagt strøm.
Hestad kapell ble kjøpt av Fortidsminneforeningen i 1917.
I dag er kirken bare i bruk til fire faste gudstjenester årlig, blant annet olsok og nyttårsaften. I tillegg blir kapellet brukt til begravelser og bryllup. De siste årene har det også blitt brukt av Den katolske kirke til å feire katolsk messe.
Altertavle
Altertavlen er fra 1805, og er en såkalt katekismetavle.
Børetau
Børetauet ble brukt til å frakte høy med. Kjennemerket var at det ble utstyrt med en treklave på midten. Taumaterialet måtte være mykt og smidig.
Tauet ble først lagt på bakken, med tauendene spredt. Så ble høyet lagt på til lasset passet for den som skulle bære. Festingen foregikk med en spesiell knyting i klaven. Så ble armene tredd gjennom slik at høybøra ble båret som en ryggsekk. Siden tørrhøy var forholdsvis lett i forhold til volumet, kunne slike bører se ganske store og ruvende ut.
Dette var en vanlig måte å frakte høy på fra uveisomme utslåtter og utløer. Der det var mulig, ble børene hengt på løpestreng et stykke av veien.
Acanthocnemidae
Acanthocnemidae er en gruppe av biller som ser ut til å omfatte bare en eneste art, Acanthocnemus nigricans. Det finnes flere forskjellige artsnavn i gruppen, men alle ser ut til å være synonymer for den samme arten. Billen ligner overfladisk på medlemmer av familien børstebiller (Melyridae). Denne billen utmerker seg ved et spesielt organ som sitter på undersiden av forbrystet, og er følsomt for infrarød stråling (varmestråling). Dette hjelper billen å finne skogbranner som den trolig er avhengig av. Acanthocnemus nigricans stammer trolig fra Australia, men er i dag utbredt over det meste av verden i varme strøk, trolig spredt med handel med tømmer.
Utseende
Middelsstor bille (3,5 – 6 mm), avlang, brun, svakt skinnende, oversiden dekket av lange, oppstående hår. Det generelle utseendet ligner på slekten Dasytes i familien børstebiller (Melyridae). Hodet er nesten like bredt som brystskjoldet, fasettøynene er store, runde og ganske flate. Antennene er omtrent så lange som hodet er bredt, 11-leddete, trådformede, de tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige. Brystskjoldet (pronotum) er litt bredere enn langt, firkantet sett ovenfra, grovt punktert. På sidene av forbrystet, under sidenkanten, rett foran fremhoftene, er det på hver side en oval åpning dekket av en tynn, lys membran. Dette er et sanseorgan som registrerer infrarød stråling. Denne typen sanseorgan er ikke kjent fra andre insekter, de fleste andre insekter som registrerer infrarødt gjør det ved hjelp av øynene eller antennene. Dekkvingene er avlange, parallellsidige, med tydelige skuldre og middels fin, rekkevis punktur. Beina er middels lange og slanke. Larvene er ukjente.
Levevis
Billenes infrarød-følsomme sanseorgan hjelper dem til å finne skogbranner, og de synes knyttet til brannskadede områder, selv om de også kan finnes på steder som ikke synes påvirket av brann. I Europa finnes Acanthocnemus nigricans langs Middelhavet, i områder som er kjent for hyppige skog- og markbranner. Man vet ikke sikkert hva larvene lever av, men de aller fleste beslektede grupper i overfamilien Cleroidea har larver som lever av andre insekter og det er sannsynlig at denne billens larver spiser insekter som borer i brannskadet ved.
Smith County (Mississippi)
Smith County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi.
Begerglass
Begerglass er sylindriske glass, ofte med merker for volum. Det har en liten fordypning (en tut) på den øvre kanten. Noen begerglass er ganske vide, mens andre er smalere. De finnes i mange ulike størrelser. Man kan for eksempel få begerglass som tar 10 ml eller som tar 1000 ml eller mer. De kan være laget av ulikt materiale, men er vanligvis laget glass eller plast.
Begerglass brukes i husholdninger og er utbredt i laboratorier. De kan brukes når man skal lage løsninger, ved titrering eller for foreløpig oppbevaring av en væske.
Messier 48
Messier 48 (også kjent som M 48 or NGC 2548) er en åpen stjernehop i stjernebildet Vannslangen. Den ble oppdaget av Charles Messier i 1771.
Det finnes faktisk ingen hop i den posisjonen angitt av Messier. Verdien som han anga for rektascensjonen passer overens med NGC 2548, men deklinasjonen bommer med fem grader. Caroline Herschel krediteres noen ganger for oppdagelsen.
M48 er synlig for det blotte øye under gode atmosfæriske forhold.
Hong Nam-seon
Hong Nam-seon (født 11. februar 1945) er en sørkoreansk tidligere volleyballspiller.
Hun representerte Sør-Korea under Sommer-OL 1964 i Tokyo, hvor hun ble nummer 6.
Maraton-VM i padling
Maraton-VM i padling ble arrangert første gang i 1988 i Nottingham, og arrangeres hvert år.
Mesterskapet blir arrangert av International Canoe Federation.
Andreas Bussæus
Andreas Bussæus (også Anders Buss; født 31. mars 1679, død 4. januar 1735 i Helsingør i Danmark) var en norskfødt filolog, historiker og jurist.
Bakgrunn
Han var sønn av Dorthe Storm og fogd i Lofoten, samt viseamtmann i Nordlandenes Amt, Peder Andersen Buss. I 1686 omkom faren i en drukneulykke, hvoretter moren giftet seg med Joachim Bredal (død 1708), sønn av tidligere biskop i Trondhjem Erik Bredal. I 1694 ble Bussæus sendt på skole i Bergen. Etter å tatt baccalaureus studerte han teologi, for å ha noe å falle tilbake på. Heretter kastet han seg over filologi, historie og juss.
Borgermester i Helsingør
I 1710 ble han utnevnt til høyesterettsadvokat, og i 1718 borgermester i Helsingør på Sjælland. Her fortsatt han sine historiske og filologiske studier, og var en ivrig samler av bøker og manuskripter. I 1723 måtte han på kongelig befaling oppta forhør av tre helsingørske ferjemenn, som påsto å ha sett en ekte havmann mellom Hven og Sjælland. Forhøret er gjengitt i Oluf Bangs Samling af adskillige Nyttige og Opbyggelige Materier saa vel gamle som nye, fjerde stykke, 1743.
Bussæus ervervet seg flere velyndere, deriblant den franske gesandt grev Plélo som støttet ham økonomisk med trykkingen av hans latinske oversettelse av Are Frodes Islendingabok, samt sendte 50 eksemplarer av verket til Paris. Bussæus oversatte også Arngrim Jonssons Historie om Grønland (1732) og forfattet Frederik IV's Dagregister på dansk i 1770 og på tysk i 1773. Av hans mangeårige forfatterskap, nådde kun en del å bli trykt.
Ekteskap
I 1712 hadde han ektet Mette Frandsdatter Wederborn (d. 1738). Selv døde han i september 1735, hvoretter han ble begravet i Skt. Olai kirke i Helsingør. Enken skjenket et utvalg av hans egne håndskrevne arbeider til Det Kongelige Bibliotek, mens resten av biblioteket ble solgt på auksjoner.
Betty
Betty er en opprinnelig engelsk kjæleform av kvinnenavnet Elisabet som er en gresk form av det hebraiske navnet Elisjeba, dannet av eli, «min Gud», og sjeba, «syv».
Utbredelse
Betty var et populært navn i USA på begynnelsen av 1800-tallet og igjen fra 1920-årene til 1950-årene.
Betty var et populært navn i England fra 1920-årene til 1930-årene.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Pilammunisjon
Pilammunisjon er en type ammunisjon som hovedsakelig brukes i stridsvogner, og kalles derfor også underkalibret stridsvogngranat. Pilammunisjon omtales som regel som kinetisk ammunisjon eller APFSDS, en forkortelse for armour-piercing, fin-stabilised, discarding sabot. Ammunisjonen består av et pilformet prosjektil med mindre kaliber enn løpet den skytes ut fra, og en fóring eller prosjektilhylster - et drivspeil - rundt denne. På engelsk kalles denne fóringen en sabot, et uttrykk som av og til også brukes på norsk.
Konstruksjon
Til sammen er prosjektil og drivspeilet adskillig lettere enn et konvensjonelt prosjektil av samme kaliber. Dette gjør at hele prosjektilet får mye høyere hastighet fra en gitt drivladning enn et tyngre prosjektil. Pilammunisjon er egnet til bruk i store, grovkalibrede løp, slik at kruttmengden i drivladningen er stor og hastigheten på prosjektilet tilsvarende høy. Som regel består pilen av en kropp av stål og en spiss i et hardere/tettere metall. Spissen på pila er ofte av wolframkarbid, som er usedvanlig hardt og gir god gjennomslagsevne mot panser. Atommaktene bruker gjerne utarmet uran, som både har gode metallurgiske egenskaper og er enda tyngre (tettere) enn wolfram. Utarmet uran er også pyroforisk, som betyr at når metallet under høyt trykk og friksjon "skreller" seg selv av og selvantenner som et aerosol.
Siden løpet er glattboret får ikke prosjektilet noe spinn fra riflingen i løpet slik som et konvensjonelt prosjektil. Pila blir stabilisert i flukt av styrefinner.
Virkemåte
På grunn av fasongen, vekten, og den høye utgangshastigheten beholder prosjektilet mesteparten av anslagsenergien gjennom hele banen, og vil trenge gjennom og ødelegge harde flater som panseret på stridsvogner gjennom varmen det avgir i det det bråstopper. Pilammunisjon blir som regel omtalt som kinetisk ammunisjon eller APFSDS, et akronym for Armour-Piercing, Fin-Stabilised, Discarding Sabot.
Stone County (Mississippi)
Stone County er et fylke i den amerikanske delstaten Mississippi.
Sande kirke (Sunnfjord)
Sande kirke (Sande kyrkje) er en langkirke fra 1864 i Sunnfjord kommune i Vestland fylke.
Historie
Kirken ble vigslet 15. desember 1864, og var da den tredje kirken som ble reist på Sande i Sunnfjord. Spiret og sakristiet ble bygd senere, så kirken framstod ikke i sin ferdig form før i 1889. Etter denne tid har det blitt gjort mindre endringer på kirken, blant annet ble kirkeskipet malt oransje og benkene grønne i 1928. I 1943 og 1944 ble sakristiet bygget om til kor, slik vi finner det i dag. Det ble også laget en ny døpefont og prekestol.
Den siste runden med oppussing var ferdig i 2002, da både kirkeskipet og koret ble malt i lysere farger.
Poppy Playtime
Poppy Playtime er et skummelt spill der du spiller som en person som har noe som heter grab pack. Grab packen kan strekke hendene sine langt, du løser gåter og rømmer fra monsteret «huggy wuggy»
Sande kirke (Sunnfjord)
Altertavle
Altertavlen er satt sammen av flere ulike altertavler, der den eldste er fra 1620, og stod i den gamle kirken på Sande. I 1795 omarbeidet Johan Carl Christian Michaelson denne altertavlen. Da den nye kirken stod klar i 1864, ble altertavlen igjen omarbeidet. I 1928 byttet man altertavle i kirken. Ferdinand Kjerulf Tranaas hadde lagd en altertavle til Førde kirke, men denne ble ikke brukt der. Tranaas var på dette tidspunktet engasjert i oppussingen av Sande kirke, og altertavlen ble derfor plassert der. Den var lite egnet til kirkerommet i Sande kirke, som er mye mindre enn i Førde. Det ble derfor satt i gang et arbeid for å restaurere den opprinnelige altertavlen fra 1620. Sokneprest Fredrik Helland tok utgangspunkt i altertavlene i Bygstad og Viksdalen, som var laget samtidig med den opprinnelige tavlen, og tavlene i Dale og  Holmedal som var laget av samme snekker som tavlene i Sande, Bygstad og Viksdalen. Den nyrestaurerte altertavlen var på plass i kirken i 1945.
Poppy Playtime
Aldersgrensen på spillet er 9 år. Poppy playtime chapter 2 har aldersgrense på 11 år.
Sande kirke (Sunnfjord)
Altertavle
Tranaas' altertavle havnet i 1954 i Kåfjord kirke i Troms.
Bjarne Hansen
Bjarne Hansen (født 14. april 1918 i Oslo, død ved skyting 7. september 1942 ved Trandumskogen) var en norsk bygningsarbeider, sabotør og motstandsmann mot det nasjonalsosialistiske Tyskland.
Poppy Playtime
Handling
Spilleren mottar en pakke som inneholder en VHS, som viser en reklamefilm for dukken Poppy Playtime og inneholder omvisninger fra fabrikken. Pakken inneholder også et brev fra det savnede personalet ved fabrikken, som skal ha vært forsvunnet i 10 år. Spilleren går deretter inn i den forlatte leketøysfabrikken og, etter å ha løst koden til en sikkerhetsdør og komme seg gjennom en dør inn til lobbyen. Etter å ha kommet inn i lobbyen, blir spilleren introdusert for leken Huggy Wuggy, som står utstilt i midten av rommet. Når spilleren forsøker å låse opp en dør i lobbyen, forsvinner all elektrisitet i bygningen plutselig - noe som tvinger spilleren til å gjenopprette strømmen i kraftrommet.
Bjarne Hansen
Han var medlem av Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde.
Poppy Playtime
Handling
Etter å ha gått tilbake til lobbyen, oppdager spilleren at Huggy Wuggy har forsvunnet fra skjermen. Spilleren gjenoppretter deretter strømmen til et kontrollpanel, og deretter må de kontrollere en kran. Men senere må de låse opp en luke til et transportbånd, noe som fører til en annen del av fabrikk - hvor spilleren gjenoppretter elektrisitet til resten av maskineriet, og skal produsere et leketøy. Den nye leken skal deretter plasseres i en skanner, noe som åpner en dør til en korridor. Men plutselig dukker Huggy Wuggy opp opp, og jager spilleren gjennom ventilene. Men når spilleren trykker på en knapp, faller Huggy helt ned til bunnen av fabrikken. Spilleren må også komme seg inn på kontoret til Elliot Ludwig, grunnleggeren av Playtime. Men for å komme seg ut av hele fabrikken, må spilleren først få tak i noen koder som kan aktivere et tog som går ut av fabrikken.
Ordenen av Gull- og Rosenkorset
Ordenen av Gull- og Rosenkorset (tysk: Orden des Gulden- und Rosen Kreutzes), også kjent som broderskapet av Gull- og Rosenkorset, var en tysk rosenkorsorden som ble grunnlagt i 1756 av frimureren og alkymisten Hermann Fichtuld. Ordenen var organisert som et høygradssystem i frimureriet, og systemet gjennomgikk revisjoner i 1770 og 1776. Alkymi var et sentralt studieområde blant medlemmene. Store deler av den organisatoriske struktur i denne orden ble senere brukt i Societas Rosicruciana in Anglia (SRIA) og Den hermetiske Orden av det gyldne daggry.
Første gangen benevnelsen Ordenen av Gull- og Rosenkorset ble brukt var likevel utenfor rammene av frimureriet. I 1710 ble det publisert en bok med tittelen Den sanne og fullstendige forberedelsen av broderskapet filosofens sten av Ordenen av Gull- og Rosenkorset. Boken ble utgitt under pseudonymene Sincerus Renatus og S.R. i byen Breslau, som idag er en del av Polen. Dette var syv år før opprettelsen av den engelske storlosje, som er grunnlaget for moderne frimureri. Forfatterens navn skal ha vært Samuel (eller Sigmund) Richter, en luthersk pastor i den lille landsbyen Hartmannsdorf i det nåværende Polen, i nærheten av Landeshut i Silesia. Han studerte protestantisk teologi ved universitetet i Halle.
Ordenen var tilsluttet den store nasjonale moderlosjen Til de tre glober i Berlin, og var en konkurrent til Illuminatus-ordenen. Blant medlemmene var Fredrik Vilhelm II av Preussen, Franz Anton Mesmer, Georg Forster, Johann Christoph von Wöllner og Hans Rudolf von Bischoffswerder.
Clarkemedaljen
Clarkemedaljen, Clarke Medal, deles ut av Royal Society i New South Wales, Australia, for framstående arbeid innen naturvitenskap.
Ordenen av Gull- og Rosenkorset
Sincerus Renatus (1710)
Forordet i den lutherske pastorens publikasjon forteller om en hemmelig orden med avdelinger i Nürnberg og Ancona, som i 1710 forlot Europa for å leve videre under tryggere forhold. Aktivitetene til et hemmelig selskap kan naturligvis ikke verifiseres.
Clarkemedaljen
Medaljen er oppkalt etter presten William Branwhite Clarke, en av selskapets grunnleggere. Den ble opprinnelig utdelt for fortjenstfulle bidrag til Australias geologi, mineralogi og naturhistorie, uansett hvor forskeren kom fra.
Ordenen av Gull- og Rosenkorset
Sincerus Renatus (1710)
Dr. McIntosh påpekte at elementer i publikasjonen kan være inspirert av Julius Sperbers bok Echo der von Gott hocherleuchteten Fraternitet («Ekko av det gudsilluminerte broderskap av den ærværdige Orden») fra 1615, og Michael Maiers Themis Aurea fra 1618.
Clarkemedaljen
Nå deles medaljen ut årlig for fremstående arbeid innen naturvitenskap (geologi, botanikk og zoologi), utført innen Australia og dets territorier.
Ordenen av Gull- og Rosenkorset
Sincerus Renatus (1710)
Enkelte statutter er sammenfallende med den tyske alkymistiske Orden der Unzertrennlichen som ble grunnlagt i 1577. Ordensnavnet Gull- og Rosenkorset ble tidligere brukt av Petrus Mormius i Arcana Totius Naturae Secretissima («naturens totale hemmelighet») fra 1622. Mormius forteller at Fredrik Rose grunnla et hemmelig selskap med tre medlemmer, under navnet «det gyldne Rosenkorset», i Dauphiné i det sørøstlige Frankrike. Ordenen av Gull- og Rosenkorset var ifølge pastoren en initiatorisk orden som ble grunnlagt i Praha. Ifølge forordet var boken heller ikke hans eget verk, men en kopi av et manuskript skrevet av en kunstprosessor som han ikke ville navngi.
Etter en alkymistisk avhandling om blant annet de vises sten, presenteres ordenens manifest i form av 52 statutter med klare pietistiske trekk.
Manifestet hadde to deler – practica ordinis minoris og practica ordinis majoris. På samme måte var den beskrevne ordenen inndelt i to klart adskilte broderskaper. «Brødrene av Gullkorset» hadde et rødt kors som symbol, mens «Brødrene av Rosenkorset» hadde et grønt kors som symbol (§ 24).
Det hemmelige selskapet var svært hierarkisk, og var sammensatt av indre sirkler med sine gjenkjennelsestegn. Liksom i Rosenkorslosjen i Haag (1622) fikk medlemmene et hemmelig navn etter innvielsen.
Ordenen ble ledet av en imperator som ble valgt på livstid, mens en tidligere forordning om ti års embedstid var blitt forkastet (§ 2). Hvert tiende år endret imperatoren bosted, fornavn og etternavn for å skjule sin identitet for myndighetene (§ 25). Medlemmene reiste mellom ulike land og endret fornavn og etternavn for ikke å gjenkjennes (§ 26). De oppholdt seg aldri mer enn ti år i et land (§ 27). Medlemmer som forlot et sted skulle aldri selge eiendeler, men fordele dem blant fattige (§ 35).
Ordenen var lukket for menn som hadde giftet seg (§ 42). De som ønsket å gifte seg måtte leve et «filosofisk liv» med sine hustruer (§ 17). Et medlem forpliktet seg å velge døden fremfor å avsløre ordenens hemmeligheter (§ 44).
Ordenen skulle ikke ha flere enn 63 medlemmer (§ 1). Den respekterte katolikker som medlemmer, og det var ulovlig å kritisere medlemmenes religiøse tro (§ 2).
Brødre gjenkjente hverandre ved at en av dem sa: Ave Frater!, den andre svarte med Roseæ et Aureæ, og den tredje svarte Crucis. Tilkjennegivelsen ble avsluttet med ordene Benedictus Dominus Deus noster qui dedit nobis signum (§ 11).
Manuskriptet Testamentum der Fraternitet Roseae et Aureae Crucis, erhvervet i 1735 av Johann Adalbert, prins av Buchau, befinner seg i Østerrikes nasjonalbibliotek i Wien. Teksten inneholder lignende statutter, med visse forandringer. Deriblant er antallet medlemmer økt fra 63 til 77.
Societas Roseæ et Aureæ Crucis (1756)
I 1749 ble boken Aureum Vellus publisert under pseudonymet Hermann Fickuld. Forfatterens egentlige navn var Johann Heinrich Schmidt von Sonnenberg (1700–1777).
Boken beskriver en orden med samme navn som hos Sincerus Renatus, og knytter dens røtter til Ordenen det gylne skinn, som i 1430 var blitt grunnlagt av Filip III av Burgund.
Inspirert av Sincerus Renatus, grunnla Hermann Fickuld deretter i 1756 innenfor rammene av frimureriet et høygradssystem kalt henholdsvis «Societas Roseæ et Aureæ Crucis» og Ordenen av Gull- og Rosenkorset, og for første gang brukes denne benevnelsen innenfor en historisk ramme. Broderskapet hadde losjer i Frankfurt am Main, Marburg, Kassel, Wien og Praha.
«Ordenen av Gullkorset» bestod av fem grader. De innviede i de to første gradene bar et sølvkors, mens de innviede i de tre neste bar et gullkors. De som hadde nådd femte grad, hadde muligheter til å bli opptatt i ordenens indre krets som ble kalt «Gull- og Rosenkorset».
Under møtene ble det undervist i at de måtte stige syv trinn oppover til «visdommens kilde» som er «universets høyeste arkitekt».