cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carola Lingaas
Carola Lingaas (født 1974) er en sveitsiskfødt jurist og førsteamanuensis i rettsvitenskap ved VID vitenskapelige høgskole. Hun forsker innen internasjonal strafferett, internasjonale menneskerettigheter og minoriteters rettsstilling. Hun er utdannet med juridisk lisensiatgrad ved Universitetet i Zürich (1999), mastergrad i folkerett ved Universitetet i Oslo (2005) og doktorgrad samme sted fra 2017. Hennes avhandling The Concept of Race in International Criminal Law ble utgitt som bok på Routledge i 2019. Hun har tidligere arbeidet som delegat for Den internasjonale Røde Kors-komiteen i Sør-Sudan og i Norges Røde Kors, før hun begynte som stipendiat ved Det juridiske fakultet ved UiO i 2013. Hun har vært førsteamanuensis ved VID siden 2018.
Loftus Road
Loftus Road er et kombinert fotball- og rugbystadion i Shepherd's Bush, London, England og er hjemmebane til både fotballklubben Queens Park Rangers og rubgyklubben London Wasps Rugby Union. Stadionet, som ble åpnet 1904, har en kapasitet på 18 682 sitteplasser fordelt på fire tribuneseksjoner som heter South Africa Road Stand and The Paddocks, The Loft, The Ellerslie Road Stand og The School End.
Det foreligger også planer om å utvide kapasiteten til 28 000 eller bygge et nytt stadion i utkanten av London. Det ble for øvrig lagt kunstgress som underlag sommeren 1981 som første fotballstadion i England, men dette ble fjernet i april 1988 da nye restriksjoner og forbud mot kunstgress ble fastsatt av det engelske fotballforbundet.
Fra sesongen 2019/2020 vil Loftus Road bli omdøpt til The Kiyan Prince Foundation Stadium.
Morungaba
Morungaba er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Ferdinand Wedel-Jarlsberg (1823–1907)
Ferdinand Wedel-Jarlsberg (født 23. oktober 1823 på Brunla ved Larvik, død 11. august 1907 i Christiania) var en norsk sjøoffiser, tidvis i dansk og østerriksk tjeneste, og senere kammerherre ved det kongelige hoff i Norge.
Han tjenestegjorde i Marinen fra 1835 og deltok senere som frivillig på dansk side frem til 1849, der han utmerket seg under den første slesvigske krig. Han oppnådde etterhvert graden kommandørkaptein. Han ble kammerherre i 1862. Han var også innehaver av en rekke ordener.
Han var sønn av amtmann og tollinspektør Fredrik Wilhelm Wedel-Jarlsberg og onkel til diplomaten Fritz Wedel Jarlsberg. Hans sønn var eventyreren Georg Wedel-Jarlsberg.
Chaplin er uheldig
Chaplin er uheldig (originaltittel: Mabel's Strange Predicament) er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Mabel Normand.
Millbank fengsel
Millbank fengsel var et stort fengsel i Millbank i City of Westminster, London. Byggingen startet i 1812, og det åpnet i 1816. Millbank var det første moderne fengslet i Storbritannia, og var designet etter Jeremy Benthams panoptikon-konsept, hvor flere fløyer strekker seg ut fra en sentral hall. Fangene hadde individuelle celler. Millbank ble modell for Pentonville fengsel, som i sin tur ble modell for hele 54 nye fengsler som ble bygget over en kort periode.
Sardinias flagg
Sardinias flagg består av en hvit duk med rødt kors, såkalt georgskors, og med fire Maurerehoder i hver kvadrant. Flagget er basert på Sardinias heraldiske våpen og er øyas historiske merke. Det er offisielt anerkjent av Den autonome regionen Sardinia. Våpen og gonfalon ble vedtatt 5. juli 1952. Flagget ble videre regulert ved regionlov av 15. april 1999.
Det er knyttet mange fortellinger til våpenets og flaggets opphav. Ifølge en spansk versjon skal de fire maurerhodene ha blitt til som følge av feiringen av de kristnes seier over araberne i et slag i 1096. I sardinsk tradisjon knyttes maurerhodene til banneret pave Benedikt II i 1017 skal ha gitt innbyggerne i Pisa som da ga støtte til Sardinias kamp mot sarasenerne. Disse forestillingene kan imidlertid ikke belegges med historisk dokumentasjon.
Et maurerhode forekommer også i naboøya Korsika, samt i våpenet for pave Benedikt XVI. I sistnevnte våpen representerer hodet det heraldiske merket til byen Freising i Tyskland.
Frelsesarmeens Juleplate (2004)
Frelsesarmeens Juleplate 2004 er et musikkalbum med Nidarosdomens Guttekor og Ole Edvard Antonsen fra 2004. Platen er den andre i rekken av Frelsesarmeens Juleplater. Ved siden av koret og Antonsen medvirker musikere fra Trondheim Symfoniorkester på platen. Dirigent er Bjørn Moe. Albumet lå 4 uker på VG-lista i 2004, med 18.-plass som beste plassering.
Ali Hamdan
Ali Hamdan (født 28. september 1999 i Norge) er en norsk styrkeløfter, som konkurrerer for Sande Kraftsportklubb.
Arabisk mesterskap i friidrett 2009
Arabisk mesterskap i friidrett 2009 var den 16. utgaven av dette internasjonale mesterskapet i friidrett for utøvere fra arabiske land. Mesterskapet ble arrangert fra 6. til 9. oktober 2009 i Damaskus i Syria.
Japansk encefalitt
Japansk encefalitt er en viral zoonose som spres via Culex-mygg. Selve viruset stammer fra flavivirus-slekten. Sykdommen har en inkubasjonstid på mellom 3-14 dager.
Japansk encefalitt er den vanligste encefalittsykdommen i Asia, med opp til 70 000 årlige rapporterte smittede. Viruset har også brutt ut i USA og i stillehavsområder. Sykdommen finnes vanligvis i rurale områder, mens urbane områder er påfallende lite plaget, hovedsakelig fordi dyrehold er mindre vanlig i disse områdene. Letaliteten blant dem som utvikler encefalitt ligger på 35 %.
Det er utviklet tre vaksiner mot japansk encefalitt: SA14-14-2, IC51 (i Australia og New Zealand kalles denne JESPECT, mens den i resten av verden går under navnet IXIARO) og ChimeriVax-JE (IMOJEV). Alle vaksinene er baserte på genotype III av viruset. Siden 1954 har vaksinering mot sykdommen inngått i barnevaksinasjonsprogrammet i Japan, og den er i senere tid også blitt en del av barnevaksinasjonsprogrammene i Sør-Korea, Kina, Taiwan og Thailand.
Sykdommen kan påvises ved å måle antistoffpåvisning i serum eller ved nukleinsyreamplifiseringstester (PCR).
Linköping kommune
Linköping kommune er en kommune i Östergötlands län i landskapet Östergötland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Linköping. I 2011 hadde kommunen 147 335 innbyggere. Det gjør den til den femte største kommunen i Sverige etter Stockholm, Göteborg, Malmö og Uppsala.
Tettsteder
Linköping kommune har 20 tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Skicross
I en hurtighets- eller kvalifiseringsrunde skal alle deltagerne stå på ski ned bakken, som er laget med både naturlig terreng, samt kunstig, som for eksempel hopp. Etter hurtighetsrunden kommer det 16 (i kvinnenes konkurranse) eller 32 (i mennenes konkurranse) utøver til en knockout-serie over fire runder. Grupper bestående av fire utøvere starter samtidig og skal komme seg til slutten av banen. De to første over mållinjen går videre til neste runde. I slutten bestemmer finalen og den lille finalen hvem som kommer på 1.- til 4.- og 5.- til 8.-plass, respektivt.
Deltagere har ikke lov til å dytte eller dra i hverandre under knockoutrundene. All kontakt mellom flere utøver som er tilregner vil straffes med diskvalifisering.
Det internasjonale skiforbundet har nylig lagt skicross til listen over øvelser under VM i freestyle, sammen med kulekjøring og hopp.
Den internasjonale olympiske komité bestemte at skicross skulle være med under Vinter-OL 2010 i Vancouver den 28. november 2006.
Union County (Pennsylvania)
Union County er et fylke i den amerikanske delstaten Pennsylvania.
Galtung
Galtung er navnet på to slekter uten kjent tilknytning, den norske adelsslekten i middelalderen «Galthe» som gikk ned i bondestanden, og en i stor grad dansk «Galtung»-slekt som fikk adelskap 1646-48. Den middelalderske adelsslekten Galte, også kalt Galtung, hadde fra omkring 1190 sitt sete i Rosendal, eller rettere sagt på gårdene Hatteberg, Eik og Mel som ligger der Baroniet i Rosendal ligger i dag med det store parkanlegget som har fortrengt de opprinnelige gårdene. De yngre Galtungene regner sitt opphav fra Torsnes f.o.m. ca. 1500-tallet gjennom et påstått morsledd. Det var lenge uenighet om Galtene skrev seg fra Ænes i Maurangerfjorden eller Ornes i Sognefjorden. Dagens historikere mener at Ornes, kjent for Urnes stavkirke, er riktig.
Navnet Galte kommer av villsvin, og våpenskjoldet var derfor et talende våpen. Flere grener av ætten benyttet også våpenskjold av liljer.
Galte-ættens forfedre
Slekten stammer i direkte mannslinje fra kong Fornjot av Cwenland og Finland som i sin mytiske tilstand skal ha levd i det første eller andre århundret etter Kristus. Tidslinjen er vanskelig å definere, da for eksempel Kong Snø var sagt å ha levd i 300 år. Galteættens forfedre slik de er oppgitt de første tusen årene, må først og fremst leses som en måte å forstå sagalitteraturen. Sysselmann på Færøyene Greip Ivarsson Galte (1355–1400) pantsatte Hatteberg i 1399 for å ha nok midler til å skaffe skip for å dra på sjøen for å hjelpe Færøyene fra å bli annektert. Dette gikk ikke bra, og etterkommerne hans bosatte seg videre i Hardangerfjorden der deres etterkommere enda bor i de samme bygder som bønder kjent som Melsætten.
Sønn av Greip Ivarsson på Hatteberg, Ogmund (Åmund), flyttet til Norheim, i dag bedre kjent som sentrumet Norheimsund. Fra Ogmund kjennes en stor etterslekt som ble bønder. Søsteren til Greip, Elin Ivarsdatter Galte, ble gift med Eirik Sigurdsson som sammen ble foreldre til ridder og riksråd Gaute Eiriksson Galte (1340-1412). Godset Greip Ivarsson Galte (ca. 1355-1400) hadde pantsatt til Gaute Eiriksson i 1399 ble ved Gautes død i 1412 gitt til niesen Sigrid Gunnarsdatter Kane sin ektemann, ridder og riksråd Svale Jonsson Smør (ca. 1380-1442), ved at den mer odelsberettigede Elin tillot dette skiftet. Sigrid og Svale var foreldre til ridder og riksråd Jon Svalesson Smør (ca. 1420-1483).
Galte-ætten etter 1400
Galte-ætten hadde mistet en stor andel av inntektene sine i form av tap av embeter og adelig status, og kampen for Norges suverenitet kontra Danskeveldet viste seg fånyttig. Hartvig Krummedike bortførte i 1440 Greip Àmundsson Aga, som senere ble sluppet løs mot 120 mark sølv.
Skattene danskekongene krevde inn ble ikke lettere av korrupte embetsmenn som tok for seg mer enn de strengt tatt hadde lov til. Blandingen av korrupsjon og tunge skatter, førte til en uholdbar situasjon som bare skulle bli verre med de påfølgende bøtene og undertrykkelsen danskene tydde til for å forhindre åpent opprør. Årene 1520-1522 stod det steilt til mellom partene når ekstraskatten tiendpenningeskatten ble innkrevd.
I Norge overtok den danske adelsmannen Erik Rosenkrantz i 1547 «Losna-arven» fra grandtanten Ingerd Erlendsdatter (1440-1526), og gjorde krav på gods han knapt visste hvor lå eller hva het. Slik mistet hardingene Augastad i Tørvikbygd, som Erik Rosenkrantz tok på odel. Augastad-ætten saksøkte Rosenkrantz flere ganger, men det ble aldri noen rettferdighet for hardingene, og Augastad ble slik en del av Rosenkrantzgodset, som omtalt av historiker Tore H. Vigerust. Det var uheldig at Augastad kom ut av slekten, da det var der den siste som kalte seg Galte sin sønn bodde, Greip Ingebrigtsson på Augastad (ca. 1500-1568), sønn av Ingebrigt Ogmundsson Galte Norheim (1410-rundt 1500) og Sigrid Sjursdatter Norheim (ca 1450-1500). Familien flyttet da til Norheim, Nesthus og senere Reisæter, og herfra ble den hardangerske Galte-ætten spredd for vinden.
Bøndene begynte så jobben med å kjøpe tilbake sine egne bruk fra danskene, og dette under vilkår av særs urimelig skattelegging som fikk opprørstrangen til å koke over for de fleste hardingene i fjordarmene. Blant Galtenes etterkommere, er mang en mann fra 15-1700-tallet bøtelagt for slagsmål. Venn og slektning av Melsætten, Brattabøkongen Berge Larsson (ca. 1626-1713) av Losnaætten, var kanskje den mest uttalte stemmen i konflikten om at de lokale skulle eie sine egne gårder heller enn å være underlagt de nye godseierne som danskekongen sendte nordover. Han var ingen stor tilhenger av de såkalte yngre Galtungene på Torsnes, lokalt bare kalt Torsnesfolket, som han lånte mange penger mot pant i eiendommer. Det var hele tiden påstått lokalt at Torsnesfolket ikke var ekte Galtunger, eller at det i alle fall var mange som hadde et større krav på navnet enn Torsnesfolket som endte opp med å få kongelig monopol på det i 1648. Dette ble først bevist riktig i 1950. Selv ektet Berge Larsson datteren sin Guro til Melsættens mannslinjes Greip Vigleiksson (1650-1739). Greip var sønn av Vigleik Torsteinsson Aga Reisæter (ca. 1596-1665) som satt på Kvåle-bruket, han som i åresvis lå i strid med sorenskriver og fogd Jacob Busch om skriverpengene for Hesthamar angående en uriktig dom. Vigleik og andre hardinger hadde i 1663 blitt anklaget for blant annet å ha ophidzet Almuen til Motuillighed. Dommen ble opphevet i 1665, men dette ble for sent for Vigleik som da allerede var død.
Mel og Hatteberg blir Baroniet i Rosendal
Hva godset angår, ble Mel og Hatteberg innlemmet som hjertet i Baroniet i Rosendal. Karen Mowat (1630–1675) var datidens rikeste arving og å gifte seg med henne gjorde mannen hennes til Norges rikeste. Denne mannen var danske Ludvig Holgersen Rosenkrantz (1628–1685), og de fikk da Hatteberg i morgengave selv om de foretrakk å bo på Tysnes. Karen hadde arvet godset av foreldrene Axel Andersson/Andrewson Mowat (1592–1661) og Karen Knutsdatter Bildt (1600–1662). Man kan lese i Store norske leksikon om Axel Mowat:
På portalen til Baroniet i Rosendal står valgspråket Melius Mori in Libertate, Quam Vivere in Servitute. Dette betyr på latinsk Bedre å dø i frihet, enn å leve i trelldom. For de lokale, ble nok heller Melius og Quam tolket som navn, og da får portalen den demotiverende betydningen Mel dør i frihet, Kvam lever i trelldom. Valgspråket kunne knapt vært mer passende for å beskrive situasjonen i området, da den yngste sønnen som arvet Karen og Ludwig, lensbaron Axel Rosenkrantz (1670-1723) var kjent som en festglad, men nådeløs hard godseier. Faren Ludvig Rosenkrantz hadde vært en dårlig økonom, og Axel gikk brutalt frem for å forbedre baroniets finanser. Baroniet i Rosendal innførte ulønnet arbeidsplikt for bøndene i området, og innbyggerne i Kvam var slik direkte underlagt baronen i Rosendal. Som baron hadde Axel rett til å utnevne lenets dommere og prester, og hans avgjørelser kunne bare ankes i de groveste saker, og da bare til København. Ettermælet hans var særdeles negativt ladet, og bøndene spottet ham i døden med at han skulle ha dødd av å ha falt i do.
En gren av Melsætten bodde lenge på Hatteberg som forpaktere, og måtte flytte gårdene sine en rekke ganger da baroniet ble utvidet. Man snakker derfor om en rekke ulike tun på Hatteberg gjennom århundrene. De siste beboerne ble kastet ut fra Hatteberg (baroniet) midt i 1840-årene, da den danske baronen Marcus Gerhard Hoff Rosencrone (1823-1896) ville gjøre plass til en utvidelse av parken og avlsgården. Ordren om at forpakterne måtte pakke sammen og forlate hjemmene sine, sammenfalt med at de var på baroniet for å betale årsavgiftene, og de fikk da den nedslående beskjeden om å flytte på selveste lille julaften. Gårdene ble flyttet lengre opp i fjellet, der vilkårene for å dyrke jord var betydelig dårligere. Bøndene fra Hatteberg ble først selveiere i 1938, da de endelig fikk kjøpe ut brukene sine fra Den Weis-Rosencroneske Stiftelse (DWRS).
Galte-ætten i dag
Tradisjonen for båt, handel og seiling sto sterkt, og mange Galte-etterkommere ble redere, sjømenn og båtbyggere. Galte-etterkommer og sjømann Teodor Toresson Eiken (1885-1961) er sagt å ha vært den siste som kommersielt fór mellom Vestlandet og Nord-Norge med segl i en tid da dampskipene tok over sjøfarten.
Historien til den eldre Galte-ætten er stadig et forskningsobjekt, og arkeologiske undersøkelser gir oss verdifulle bidrag i forståelsen av denne historien. Mye er tapt med tiden, og danskenes styre av Norge i flere hundre år, og at alle dokumenter fra før reformasjonen ble samlet inn med tvang og sendt til København der mye brant opp, har i stor grad hemmet den norske historiefortellingen. To kjente, arkeologiske funn i moderne tid er Hattebergskatten og Finn Gautsson sitt segl.
Den eldre mannslinjen måtte bytte navn i skiftet mellom 1400- og 1500-tallet med dansketiden og reformasjonen, men levde videre i lokalmiljøet og kjenner til våre dager sin herkomst ledd for ledd. Mannslinjen kjent som Melsætten som nedstammet fra Ogmund (Åmund) Greipsson Galte Norheim (ca. 1370-1430) hevdes å fortsatt være inntakt t.o.m. 2023.
"Kun på spindesiden …"
På 1500-tallet trer en slekt med navn Galte frem på Torsnes. De skal gjennom en kvinnelinje ha vært etterkommere av det danskene antok var en utdødd adelsslekt, men ingen håndfaste beviser for slektskapet foreligger. Man trodde lenge at den første Johannes i slekten selv var Galte, men det er nå teoretisert at et eventuelt slektskap var gjennom konen Gyrid Torgilsdatter. Gyrid var dog ikke en Galtung selv i farsledd. Hennes farfar, Viking Finnsson Aga (ca. 1400–etter 1469) sin mormor Olov Eiriksdatter (ca. 1330–uvisst) var datter av Eirik Sigurdsson på Torsnes (ca. 1300). Professor Lars Hamre fant i 1950 i Kjøbenhavn papirer på at den Sigurd på Torsnes Galtungene regner sin slekt fra, ikke kan ha vært den samme som Sigurd Galtung. Stamfaren til den yngre slekten er Lauritz Johanneson som ble født rundt 1519. En etterkommer var futen Lauritz Johannessen Torsnes, en av de største godseierne i Hardanger. Han var far til admiral Lauritz Galtung, som av Danmark-Norges konge Fredrik III fikk stadfestelse på at han tilhørte den norske adelen i 1648. Det var altså ikke ment som en nyadling, men som en bekreftelse på eksisterende adelskap.
Yngre Galtung-slekt i mannsledd fra 1500
Lauritz Galtung (1615–1661) tok livet av frenden sin, godseier Axel Mowat, i en duell i 1643. Ifølge de yngre Galtungene var Axel Mowat slektningen deres. Slekten har en svart villsvinsgalte i slektsvåpenet, men uten skjell. For mer informasjon om slektsvåpnene, se egen side om Torsnes med glassmalerier fra omkring 1635 malt på vinduene. Foruten våpenet for de yngre Galtunger, ser man der danske Dirick Echoff Orning på begge vinduer i midten, danske Laris Larssen Bildt nede til venstre, den danske Bøer Juel øverst til høyre og skotske Peder Rasmus Mowatt nederst til høyre.
Godseiere
Galtungene på Torsnes ble store godseiere i Hardanger, og var involvert i mang en rettssak om hvem som eide hva. Skattemanntallet for 1647 viser at Lauritz eide 32 gårder eller gårdparter i Hardanger, 13 i Sunnhordland og 6 på Voss.
Adelskap
Adelshistoriker og riksarkivar Henrik Jørgen Huitfeldt-Kaas anførte i en artikkel fra 1885 at slekten inngikk såkalte «ulikebyrdige ekteskap» i perioden 1670–1870, og at det førte til at slektens adelspreg falt bort. Det er uvisst om slektens adelskap falt bort formelt sett, for de gamle ekteskapsbestemmelsene fra adelsveldet på 1500-tallet gikk mer eller mindre ut av bruk etter at det kongelige eneveldet ble innført i 1660. Hele slekten levde omkring 1800 i bondestand, blant annet på den gamle ættegården Torsnes i Jondal, Hardanger, der slektsmedlemmer fortsatt bor. Fra slutten av 1800-tallet lever deler av slekten i borgerstand, blant annet som embedsfolk, byborgere, leger, tannlege, gullsmed, advokater og andre jurister. Denne delen av slekten er tatt med i Danmarks Adels Aarbog.
Kjente medlemmer
Kommunist og KGB-spion Gunnvor Galtung Haavik var ikke av slekten Galtung, hvis tilsynelatende etternavn var et døpenavn.
ISO 3166-2:MO
Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Macao.
Macao, som er en spesiell administrativ region tilhørende Folkerepublikken Kina, er offisielt tildelt ISO 3166-1 alfa-2-koden MO. Området er også tildelt koden CN-92 i ISO 3166-2:CN, Folkerepublikken Kinas del av ISO 3166-2.
Endringer
Følgende endringer i Øst-Timors oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Thalheim (Erzgebirge)
Thalheim er en by i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen. Kommunen hadde 6 983 innbyggere den 31. desember 2010.
Balikpapan-klassen
Skipene har maks nyttelast på 180 tonn, noe som tilsvarer 3 Leopard 1-stridsvogner, 13 M113 eller 4 LARC-5.
Alle 8 skipene er bygget ved Walkers Limiteds skipsverft i Maryborough i Queensland.
Knutsen & Ludvigsens beste
Knutsen & Ludvigsens beste er en samleplate utgitt av Knutsen & Ludvigsen i 1996. Coverdesignet var ved Jørn Nordmo og Øystein Dolmen.
Statistisk prosesskontroll
Statistisk prosesskontroll forkortes iblant som SPC (av engelsk statistical process control).
Tioga County (Pennsylvania)
Tioga County er et fylke i den amerikanske delstaten Pennsylvania.
Tioga Countys totale areal er 2,946 km² hvorav 9 km² er vann. I år 2000 hadde fylket 41,373 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Wellsboro.
Fylket ble grunnlagt i 1804 av land fra Lycoming County og er oppkalt etter elven Tioga River.
Vasco Núñez de Balboa
Vasco Nunez de Balboa (født i 1475 i Jerez de los Caballeros, død 15. januar 1519 i Acla) var en spansk oppdagelsesreisende. Han var den første europeeren som nådde fram til Stillehavet fra øst, og erklærte det for spansk område.
Balboas første tid i Den Nye Verden
Balboa deltok i Rodrigo de Bastidas´ ekspedisjon til Den Nye Verden 1499-1500. Etter ekspedisjonen gikk han i land i Santo Domingo og etablerte seg som encomendor. Dette gikk dårlig, han endte med stor gjeld, og han fikk dom med forbud mot å forlate øya før gjelden var betalt. Da kaptiein Ojeda dukket opp i Santo Domingo tidlig i 1509 med en flåte for å kolonisere landet på sørkysten av Karibia, fikk han tilbud om å delta, men var forhindret av reiseforbudet.
Balboa i Santa Marta
Da Ojedas suppleringsflåte under Fernandez de Enciso dukket opp i Santo Domingo noen måneder senere, hadde Balboa planene klare for å komme seg unna. Han lot seg smugle ombord i Encisos skip i en tønne (inkludert hans hund!). Da flåten var i rom sjø trådte han fram og ba om nåde. Enciso var rasende, og ville sette Balboa iland straks de kom til Tierra Firme. Men underveis ble de to gode venner, og Enciso innså at Balboa var en nyttig person å ha med videre, med hans erfaring fra hans tidligere reise 1499-1500 langs de kyster de nå var på vei mot. Han ble derfor med videre som en innflytelsesrik kjentmann.
Encisos flåte ankom snart kolonien Santa Marta, som Ojeda hadde grunnlagt, men som allerede var forlatt. På veien hadde flåten møtt de gjenlevende av kolonistene på et skip som var på vei tilbake til Santo Domingo, men som nå fikk ordre om å følge Encisos flåte tilbake. Kolonien ble gjenoppbygget, men livet var like miserabelt som før. Balboa hevdet at han visste at det både var et bedre klima og større rikdommer å finne på Darién-kysten på vestsiden av Urabá-bukta, og kolonistene lyktes til slutt med å overtale Enciso til å oppgi den ulykksalige kolonien Santa Marta enda en gang og seile vestover.
Balboa tar makten i den nye kolonien Santa Maria
Ekspedisjonen krysset Urabá-bukta, og kom raskt i voldsom kamp med indianere på Darién-kysten. Spanjolene seiret, og plyndret indianernes landsbyer, som inneholdt store verdier av gull, slik Balboa hadde forutsagt. En ny koloni under navnet Santa Maria la Antigua de Darién ble etablert, og herfra fortsatte spanjolene sine erobrings- og plyndringstokter med hell. Enciso ønsket å følge en mer diplomatisk linje overfor indianerstammene i nabolaget, mens flertallet av hans menn, med Balboa i spissen, overkjørte ham med en krigersk linje. Encisos forsøk på å ta kontrollen ved å straffe overivrige undersåtter førte til opprør. Balboa påpekte at de nå var utenfor Ojedas og Encisos domene, ettersom de nå var på Darién-kysten, der Nicuesa var rettighetshaver. Enciso hadde derfor ingen rettmessig myndighet i kolonien Santa Maria, og han ble arrestert og satt i fengsel. Balboa ble valgt til koloniens borgermester.
Ikke lenge etter ankom en flåte med spanjoler kolonien. Det var suppleringsflåten til Rodrigo Enrique de Colmenares, kompanjongen til Nicuesa,som hadde organisert seg på samme måte som Ojeda. Colmenares var på vei vestover for å slutte seg til Nicuesa, som hadde reist i forveien til sitt domene Veragua og befant seg på et ukjent sted lenger vest. Colmenares fikk vite om hva som hadde hendt i kolonien, og anbefalte Balboa å sende to mann med Colmenares for å erklære koloniens lojalitet overfor Nicuesa.
Colmenares fant til slutt Nicuesa og hans flåte i en elendig forfatning i kolonien Nombre de Dios i Mosquito-bukta, og reddet dem fra en sannsynlig undergang ved sin ankomst. Representantene fra Santa Maria framførte sitt budskap, men ble overrasket av Nicuesas uventede respons. Nicuesa var rasende over at kolonistene hadde tatt seg til rette i Darién, og erklærte at alle skattene de hadde samlet seg straks ville bli beslaglagt og kolonistene straffet når han ankom Santa Maria. Med hjelp fra menn som var lei av Nicuesas harde styre,lyktes det utsendingene fra Santa Maria å nå kolonien før Nicuesa for å varsle om det uhellsvangre resultatet av møtet med Dariéns guvernør. Balboa gjorde straks forberedelser, og ved Nicuesas ankomst ble hans flåte nektet innseiling i koloniens havn. Nicuesas flåte var igjen kommet i trøbbel, forsyningene Colmenares hadde reddet Nicuesa med var snart brukt opp, og flåten var avhengig av å få hjelp i Santa Maria. Nicuesa skjønte han ikke hadde annet å gjøre enn å vise ydmykhet og be Balboa om å få slippe inn under de betingelser han måtte kreve. Balboa lot flåten finne nødhavn i Santa Maria mot at Nicuesa ble værende ombord, og mannskapet fikk slippe iland så lenge de var ubevæpnet. Balboa møtte dem med tilbudet om å bli værende i kolonien og erklære Balboa lojalitet, mens de som valgte å følge Nicuesa måtte forlate kolonien med det samme. De aller fleste, også Colmenares, valgte å bli i kolonien, mens Nicuesa og hans lojale menn ble plassert i et dårlig skip og sendt til havs, med Balboas hånlige ønske om lykke på reisen tilbake til Santo Domingo. Skipet kom aldri frem, og ingen vet hvor Nicuesa og hans menn ble av.
Enciso, som var tiltenkt som «bytte» til Nicuesa dersom han hadde handlet annerledes og tatt imot kolonistenes lojalitets-tilbud, hadde nå ikke noen verdi. Han ble også satt ombord i et skip med sine støttespillere og sendt tilbake til havs. I motsetning til Nicuesa nådde hans skip Santo Domingo, og derfra reiste Enciso ved første skipsleilighet tilbake til Spania for å formidle sin versjon av hendelsene i Tierra Firme, med krav om at opprørerne måtte straffes. Med de store avstandene og den administrative treghet skulle det ennå gå lang tid før det skjedde noe.
Balboa fryktet nettopp at Enciso og Nicuesa ville sette igang en prosess mot ham dersom de nådde hjem til Spania,og sendte et eget skip til Santo Domingo med kongens 5.del av de erobrede rikdommene og utsendinger for derfra å reise videre til Spania og tale hans sak og presentere opprørernes versjon av hendelsene. Dette skipet nådde heller ikke frem. Det gikk på grunn på revene utenfor Jamaica etter å ha drevet for langt vest på vei til Santo Domingo. Mannskapet hadde kommet seg ombord i redningsbåter, men var drevet med den sterke strømmen mot vest og havnet på Yucatán-halvøya, der spanjolene ble tatt til fange og straks ofret til gudene på toppen av templene. Bare to spanjoler, Guerrero og Aguilar, lyktes i å rømme, og levde blant mayaene i mange år. Aguilar skulle 8 år senere bli reddet av Hernán Cortés og få betydning som tolk under erobringen av aztekerriket.
Balboa oppdager Sydhavet
Under Balboas ledelse fortsatte utforskingen av Darién, og innsamlingen av verdier. Der spanjolene møtte motstand, ble den slått ned med hard hånd, mens indianerhøvdinger som møtte dem med vennlighet ble det inngått vennskapsallianser med. Flere ganger deltok spanjolene i lokale feider mellom indianerstammer, der spanjolene hjalp sine allierte mot deres fiender. Slik sikret Balboa økt innflytelse, makt og tilgang på gull.
Etter en slik vennetjeneste overfor en høvding ved navn Comagre fikk en gang Balboa og hans menn overbragt gaver i form av smykker og andre gjenstander av gull. Spanjolene begynte å krangle om fordelingen av gullet. Høvdingens sønn trådte fram og kritiserte dem for deres gulltørst, og påpekte at dersom de var så ivrige etter gull, fikk de heller dra til Gull-landet som lå ved det store havet på andre siden av fjellene. Denne meldingen vakte straks interesse, og de fikk vite mer om landet hvor alt skulle være dekket av gull. Balboa begynte straks å planlegge en ekspedisjon for å finne havet som kunne føre dem videre til Eldorado.
Etter nøye planlegging, og med hjelp fra sine allierte, satte Balboa avsted over fjellene 1. september 1513 fra sin allierte høvding Caretas landsby en del mil nordvest for Santa Maria. Etter flere kamper med fiendtlige indianerstammer på veien nådde ekspedisjonen en fjelltopp 25. september, hvorfra de kunne se havet for første gang. De så havet syd for seg, og Balboa kalte det derfor Sydhavet. 29. september nådde de kysten av det nyoppdagede havet. Balboa vasset ut i havet, plantet kongens flagg i sandbunnen og erklærte på vegne av kongen hele havet for spansk. Sydhavet er det vi i dag kaller Stillehavet.
Balboa anskaffet kanoer fra nabolandsbyer og utforsket kysten de var kommet til. De oppdaget at de var i en stor bukt, og Balboa døpte bukta San Miguel-bukta, ettersom de hadde ankommet bukta på San Miguel-dagen 29. september. Balboa plyndret de lokale landsbyene for verdier, og tok mange fanger, som han brukte som bærere, nedlastet med gull, på veien tilbake over fjellene til Santa Maria. En av oppdagelsene i San Miguel-bukta var at lokalbefolkningen var eksperter i å dykke etter perler. Dette hadde Balboa utnyttet i stort monn, og vendte tilbake til kolonien med store mengder perler. 19. januar 1514 var Balboa tilbake, og han sendte straks et skip fylt med kongens femtedel av rikdommen og med meldingen av oppdagelsen av Sydhavet, tatt i besittelse på vegne av den spanske krone.
Balboas skjebne
I juli 1514 ankom en stor flåte med 17 skip og 1500 mann under ledelse av admiral Pedro Arias de Avila, som var blitt utnevnt til guvernør av Castilla de Oro, navnet kongen hadde gitt landområdene mellom Cabo de Vela og Nombre de dios på Tierra Firme, fastlandet på sørkysten av Karibia. Han var sendt ut av kongen som et resultat av vitnemålet til Enciso, og landet skulle nå erobres og disiplineres under kongelig kontroll. Balboa og kolonistene tok ydmykt imot den kongelige flåte og underkastet seg den nye guvernøren. Den raske underkastelsen gjorde at Balboa på tross av sitt tidligere opprør likevel fikk beholde sin frihet. Men da det ble avslørt at Balboa på et hemmelig sted utenfor kolonien noe senere tok imot et skip med forsterkninger fra Cuba som et ledd i en plan om å organisere en ny ekspedisjon til Sydhavet, ble Balboa arrestert for oppvigleri. Skipet med forsterkninger ble returnert til Cuba, mens Balboa havnet i kasjotten i påvente av en dom.
Men noen straffeforfølgelse ble det ikke noe av. Før så skjedde ankom et skip med kongelig brev om at kongen hadde mottatt meldingen om oppdagelsen av Sydhavet og store verdier i gull og perler fra Balboa. Balboa ble gitt tittelen adelantado av sydhavet og Avila ble beordret til å behandle ham med respekt og rådføre seg med ham i erobringen av landet. Balboa ble satt fri, og Avila innså at det lønte seg for ham å følge opp kongens ordre på alle måter. Han inngikk en allianse med Balboa gjennom et formelt ekteskap mellom Balboa og en av Avilas døtre, som befant seg i Spania, og fikk dermed en svigersønn-svigerfar-relasjon som ble behørig pleiet. Balboa ønsket å ta opp igjen utforskingen av Sydhavet, men guvernøren var svært skeptisk til å slippe sin svigersønn avsted. Han ble fortsatt betraktet som en rival, da han var populær og respektert blant kolonistene. Etter en rekke utsettelser fikk Balboa likevel tillatelse i 1518, og han satte igang med grundige forberedelser og utstyrte en stor ekspedisjon. I San Miguel-bukta etablerte han en egen koloni, bygget flere skuter, og seilte ut til bl.a. Perleøyene,der innbyggerne var mestere i å dykke etter perler. Balboa skaffet seg store rikdommer, mens guvernøren ble mer og mer mistenksom. Balboa ble bedt om å vende tilbake til Santa Maria for å konferere med guvernøren. På veien ble han møtt av en tropp med soldater, ledet av Francisco Pizarro, som hadde ordre om å arrestere ham. Balboa ble ført som fange til Santa Maria, og ble dømt av Enciso for oppvigleri og forsøk på å løsrive seg fra Avila og etablere eget styre på Sydhavskysten, noe Balboa nektet for at han hadde gjort. Balboa ble ført tilbake til hans egen koloni ved Sydhavet, der han ble halshogd i januar 1519, til skrekk og advarsel overfor Balboas følgesvenner.
Arve Berg
Arve Berg (født 1. mai 1935 i Skodje, Møre og Romsdal) er en norsk industriarbeider Ap-politiker og offentlig tjenestemann fra Ålesund.
Han ble innvalgt på Stortinget fra Møre og Romsdal i 1973 og var stortingsrepresentant til 1989. Han var deretter distriktsarbeidssjef i Ålesund fra 1989 til 1998. Han var styreleder i Oljedirektoratet fra 1989 til 1992 og medlem av bedriftsforsamlingen i Statoil fra 1992 til 1997.
Av utdannelse har Berg folkehøgskole og teknisk fagskole 1952-1954. Han ble deretter ansatt hos A.M. Liaaen A/S, Ålesund, fra 1954 hvor han blant annet var verkstedsformann fra 1965 til 1973. Fra 1963 til 1975 var han medlem av Ålesund bystyre, fra 1971 også av formannskapet.
Motuca
Motuca er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Ovalampis
Ovalampis er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) lysbiller (Lampyrinae) i familiegruppen lysbiller.
Utseende
Hannene er middelsstore (gjerne 8-10 millimeter), avlange, gjerne røde og svarte lysbiller. Hodet er vanligvis dekket av pronotum, antennene nokså korte og trådformede. Hunnene er larvelignende (neoteniske).
Utbredelse
Utbredt i Afrika.
FK AS Trenčín
FK AS Trenčín(også kalt AS Trenčín, eller ganske enkelt AS) er en slovakisk fotballklubb fra byen Trenčín, som spiller i Fortuna Liga, landets høyeste divisjon. Byen er Trenčín regionens hovedstad og ligger nordvest i Slovakia. Klubben ble først stiftet under navnet TJ Ozeta Dukla Trenčín i år 1992, men skiftet navn til FK AS Trenčín i 2005. AS Trenčín spiller hjemmekampene sine på stadionet Štadión na Sihoti.
Klubben tok sin første tittel i 2015, da de vant den slovakiske cupfinalen over FK Senica etter straffesparkkonkurranse. Klubben ble også seriemester i 2015.
Meritter
''Oppdatert 25. mai 2015''
Deltagelse i europacupene
''Oppdatert 23. juli 2015''
AS Trenčín har spilt 10 kamper i europacupene. Av disse er det blitt 3 seirer, 3 uavgjorte og 4 tap.
Spillerstall
Oppdatert 10. mai 2023.
Trenere
''Oppdatert 3. september 2013''
Slovakisk cup 2015
Følgende spillere ble cupvinnere etter å ha slått FK Senica 3:2 etter straffesparkkonkurranse i cupfinalen, 1. mai 2015:
Trencinspillere med flest landskamper
''Oppdatert 25. mai 2015''
Martin Škrtel - 72 kamper, 5 mål
Filip Hološko - 64 kamper, 8 mål
Kamil Čontofalský - 34 kamper
Jozef Valachovič- 33 kamper, 1 mål
Martin Fabuš - 25 kamper, 5 mål
Karol Kisel - 25 kamper, 1 mål
Olaf N. Gjesvold
Olaf N. Gjesvold (født 9. juni 1886, død 15. november 1956) var en norsk friidrettsutøver som representerte IF Ørnulf.
Han vant 6 NM-gull på 200 meter og diskos i perioden 1910–1921.
Mack at It Again
Mack at It Again er en amerikansk stumfilm fra 1914 regissert av Mack Sennett.
Poul Schlüters tredje regjering
Poul Schlüters tredje regjering var Danmarks regjering fra 3. juni 1988 til 18. desember 1990. Det var en koalisjonsregjering bestående av Det Konservative Folkeparti (K), Venstre (V) og Radikale Venstre (RV).
Endringer; 10. januar 1989, 5. oktober 1989, 30. oktober 1989, 2. desember 1989 og 7. desember 1989.
Coelosis bicornis
Utseende
En stor (30 millimeter), mørkfarget rødlig hornbille, kroppsformen er nokså bred. Som vanlig hos hornbiller er det stor forskjell mellom kjønnene, hannene er større og har et kraftig, krumt horn på hodet og to korte, litt krummede horn på pronotum. Pronotum har tydelig, rynkete mikroskulptur på sidene, dekkvingene fine punktrader. Hunnen mangler horn og framspring på thorax, kroppsformen oval, pronotum tett og kraftig punktert.
Levevis
De voksne billene er nattaktive og kommer gjerne til lys. Ellers er lite kjent om biologien deres.
Utbredelse
Arten er utbredt i Bolivia, Brasil, Paraguay og Argentina.
Nils-Ingar Aadne
Nils-Ingar Aadne (født 10. september 1982 i Andebu, Vestfold) er en norsk standupkomiker og langrennsløper. Aadne begynte med stand-up i 2003, og ble komiker på heltid i 2006. Etter tre år ble han kåret til årets nye stand-up-navn av VG og to år senere ble han nominert til Stå-opp-prisen. Høsten 2007 produserte han sitt første enmannsshow på Papirhuset i Tønsberg; En time o-fag med Nils-I ble ifølge Stand Up Norge mottatt med «svært gode tilbakemeldinger».
Aadne har samarbeidet med komikere som Dagfinn Lyngbø, Dag Sørås, Thomas Giertsen og Sigrid Bonde Tusvik. Han har vært fast medlem i programmet Komiker i arbeid og som sidekick for Thomas og Harald i Senkveld gjennom fire sesonger på TV 2. Han har også vært panelmedlem i Underhuset og programleder for flere programmer på TV 2, blant annet Underholdningsåret. I tillegg har han gjestet programmer som Roast fra Chat Noir, Nytt på Nytt og Brille.
Aadne vant prisen for årets gjennombrudd under Komiprisen 2011.
Stand-up
Han begynte med stand-up i 2003. Han har jobbet på heltid som komiker siden 2006 og er i stallen til Feelgood Scene. I 2005, 2006, 2007 og 2009 gjestet han Feelgood Scenes Humorgalla. Høsten 2007 skrev, produserte og gjorde han sitt første helaftens show, «En time o-fag med Nils-I» som ble godt mottatt av publikum.
Bergen Kunsthall
Bergen kunsthall er et offentlig støttet kunstgalleri i Bergen. Kunsthallen ligger langs Lille Lungegårdsvann i Bergen sentrum, mellom bygningene til Stenersens samlinger og Rasmus Meyers samlinger. Kunsthallen var tidligere kjent som, og eies fortsatt av Bergens kunstforening, og galleriet ble omdefinert til «kunsthall» i 2001. Den nåværende funksjonalistiske bygningen er tegnet av arkitekt Ole Landmark, og ble innviet i 1935 som Bergens kunstforenings nybygg.
Bergens kunstforening fikk våren 1941 beskjed om å fraflytte, siden bygget skulle tas i bruk som tysk postkontor. 9. april 1941 kom det tyske soldater til bygningen som raskt ble tilpasset formålet, blant annet med flere vinduer i førsteetasjen ut mot Rasmus Meyers allé. Men lokalene ble likevel funnet uegnet, og alt 26. mai 1941 fikk foreningen bygget sitt tilbake.
Bruk
Bergen kunsthall er et kjent visningssted for samtidskunst i Norge, med mål om å være en markant aktør i formidling og produksjon av nasjonal og internasjonal samtidskunst. Kunsthallen er delt inn i tre avdelinger: Kunsthall, NO5 og Landmark.
Kunsthallen og Landmark mottok våren 2009 Kritikerlagets nyinnstiftede pris for sin virksomhet for og med samtidskunst.
Kunsthallen består av fire utstillingssaler hvor institusjonen presenterer sine hovedprosjekter. Her vises hovedsakelig egenproduserte utstillinger.
Virksomheten
Virksomheten er i hovedsak konsentrert om produksjon av utstillinger og prosjekter, formidling, presentasjon og salg av samtidskunst. I tillegg er utvikling av et lokalt, nasjonalt og internasjonalt nettverk, samt konsulentbistand til offentlige og private bedrifter og omvisninger for skole, offentlige instanser og private bedrifter, viktige deler av Kunsthallens aktiviteter.
Festspillutstillingen i tilknytning til Festspillene i Bergen vises hver vår i Bergen kunsthall.
MADRS
Montgomery-Åsberg depression rating scale (MADRS) er et standardisert spørreskjema laget for å avdekke en pågående depresjon ved å måle ulike symptomer slik de har vært de siste tre døgn. Testen ble første gang foreslått gjennom en artikkel i 1979 og den har fått sitt navn fra artikkelforfatterne, Stuart A. Montgomery og Marie Åsberg.
Allantinae
Utseende
Middelsstore, blanke, ofte fargerike plantevepser. Mange er gul- eller rødaktige med svart hode og noen svarte tegninger på kroppen. Vingene er ofte røykfargede.
MADRS
Testens prinsipp
MADRS inneholder 10 fenomener som alle tar for seg beskrivelser om pasientens tilstand siste 2-3 døgn. For hvert fenomen har pasienten flere ulike svaralternativ/beskrivelser på 0, 2, 4 og 6 poeng. Pasienten kan gjerne svare med et tall fra 0 til 6. Poengene summeres etter at alle spørsmålene er besvart, og poengsummen gir en pekepinn på om det foreligger depresjon og hvor alvorlig den er.
Allantinae
Levevis
Larvene utvikler seg på bladene av busker og trær, særlig i rosefamilien.
MADRS
Testens prinsipp
Rangering:
Testen gir både en gjennomgang av de ti fenomenene og gir undersøkeren mye informasjon om pasientens tilstand.
Toni Koskela
Han spilte for fra 2007 og ut 2008 sesongen. Han la opp som spiller i 2009 etter en periode i JJK. Han har tidligere spilt for Cardiff City og FC KooTeePee.
MADRS
Testens prinsipp
Testen er mye brukt av allmennpraktiserende leger. Det kan være nyttig å journalføre resultatet med: MADRS 23545 24352 Sum: 35. Siden den norske oversettelsen benytter en del ord som for noen oppfattes som fremmedord, kan det være nødvendig for undersøkeren å oversette noen begrep til ord som pasienten forstår lettere.
Eksterne lenker
https://web.archive.org/web/20071013003817/http://www.portamedicus.no/ArticleDisplay.aspx?MenuId=4271&ContentId=6183
Lacs
Lacs (fransk for «innsjøer») kan vise til:
Antonio Di Natale
Antonio Di Natale (født 13. oktober 1977) er en italiensk tidligere fotballspiller.
Di Natale debuterte i Serie A for Empoli FC mot Como Calcio 1907 14. september 2002.
Han har 36 kamper for, og debuterte for landslaget mot i 1–1-kampen 20. november 2002. Han spilte også EM 2008 for Italia og i VM 2010 for Italia, hvor han skåret sitt første VM mål i 3-2 tapet mot Slovakia
Bell UH-1 Iroquois
Bell UH-1 Iroquois er et militært helikopter produsert av Bell Helicopter Textron. Helikoptertypen er velkjent under kallenavnet Huey.
Bell UH-1 ble utviklet rundt 1950 og var basert på Bells modell 204. Den første betegnelsen på helikopteret var HU-1 (helicopter utility) noe som førte til kallenavnet «Huey». Helikopteret ble tatt i bruk i 1959 og er blitt produsert i mer enn 16 000 eksemplarer. Helikopteret ble hyppig benyttet under Vietnamkrigen.
Det norske forsvaret
Det norske Luftforsvaret hadde en flåte av UH-1B-helikoptre som ble brukt til taktiske formål ved 339 skvadron på Bardufoss, 719 skvadron på Bodø og 720 skvadron på Rygge. I FN-regi (UNIFIL) opererte Norge en helikopterving (Norair) med UH-1B-helikoptre i Naqoura - Libanon i perioden 1978-79. Den 3. februar 1979 mistet NORAIR helikopter med serienummer 2086 i en ulykke hvor fire norske soldater omkom. Det mest karakteristiske med denne versjonen var en relativt kort passasjerkabin. I perioden 1963 til 1990 var til sammen 35 UH-1B i tjeneste i det norske forsvaret. Modellen ble avløst av Bell 412.
Den amerikanske hæren
Den amerikanske hæren satte inn rundt 7 000 UH-1-helikoptre i Vietnamkrigen, hvor 2 202 piloter mistet livet og 5 086 helikoptre gikk tapt. Helikopteret ble brukt til en rekke taktiske formål, som støtte, luftangrep, frakt, ambulanse, søk og berging samt elektronisk krigføring. I 1967 ble helikopteret oppgradert til den forlengede versjonen UH-1D, som hadde intern modellbetegnelse 205.
Hæren erstattet senere UH-1 med UH-60 Black Hawk.
Det amerikanske marinekorpset
Det amerikanske marinekorpset benytter fortsatt UH-1-helikoptre. Den opprinnelige versjonen UH-1N var basert på Bell 212 og hadde to motorer istedenfor én. Hensikten med to motorer var å kunne operere tryggere over åpent vann. Den siste versjonen, UH-1Y, er en oppdatert versjon av UH-1N. Marinekorpset har bestilt 100 slike oppdaterte helikoptre, som første gang ble fløyet i 2001. Operasjonell evaluering var ventet å komme i gang i løpet av 2005.
ISO 3166-2:MP
ISO 3166-2:MP er Nord-Marianenes del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Organization for Standardization, som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
Det er for tiden ikke definert noen ISO 3166-2-koder for Nord-Marianene.
Nord-Marianene, som er et avhengig område tilhørende USA, er offisielt tildelt ISO 3166-1 alfa-2-koden MP. Territoriet er også tildelt koden US-MP i ISO 3166-2:US, USAs del av ISO 3166-2.
Garda
Garda kan vise til:
Bjørn Erling Ytterhorn
Bjørn Erling Ytterhorn (født 17. august 1923 i Fana i Hordaland, død 12. september 1987) var en norsk sjøoffiser og politiker (FrP). Han var innvalgt på Stortinget fra Hordaland 1981–1987 og 1. viseformann i partiet 1978–1982.
Han var lærersønn fra Minde i Bergen. Etter studentereksamen i 1943 tok han en militær utdannelse ved Sjøkrigsskolen og Sjøforsvarets stabsskole, foruten mine- og torpedokurs i England og USA. Han hadde grad av kommandørkaptein fra 1964. Han var sjef for utdannelsesavdelingen i Sjøforsvarets overkommando 1961–1964, Norges forsvarsattaché i Sovjetunionen og Polen 1968–1971 og ansatt ved Forsvarskommando Sør-Norge 1971–1975. Sin siste militære stilling hadde Ytterhorn som sjef for operasjonsavdelingen ved Vestlandets sjøforsvarsdistrikt på Haakonsvern 1975–1981.
Ytterhorn var med på å stifte Anders Langes Parti, forløperen til Fremskrittspartiet, i 1973. Han var formann i Hordaland ALP og FrP 1975–1981, 1. viseformann i Fremskrittspartiet 1978–1982, medlem av Hordaland fylkesting 1976–1983 og medlem av Bergen bystyre og formannskap 1980–1983. Ytterhorn var innvalgt på Stortinget fra Hordaland fra 1981 og frem til han omkom i en drukningsulykke i 1987. Han var parlamentarisk nestleder og medlem av Stortingets forsvarskomité. Foruten forsvarsspørsmål var Ytterhorn svært engasjert i statspensjonistenes sak.
Sommer-OL 1904
Sommer-OL 1904 ble tildelt Chicago, men avholdt i St. Louis i USA. St. Louis som skulle arrangere verdensutstilling i 1904 truet med å arrangere et rivaliserende sportsevenement. Den internasjonale olympiske komité (IOK) ba da den amerikanske presidenten Theodore Roosevelt om å avgjøre tvisten om hvilken by som skulle arrangere lekene. Presidenten gikk inn for St. Louis som dermed ble valgt.
Bjørn Erling Ytterhorn
Ytterhorn ble tildelt Forsvarsmedaljen og Deltagermedaljen med rosett, i tillegg til de britiske Defence Medal og War Medal.
Han var gift med FrP-politikeren Inger-Marie Ytterhorn (født Thorud).