cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edinburgh Castle
Beskrivelse
Man kommer inn i festningen via et porthus foran kanonstillingen som leder til en gate som heller oppover og rundt til høyre for kanonstillingen. Gaten leder deretter gjennom den gamle portnerboligen og opp til borggården i festningens midte.
Prestegjeldets kirke i festningen kalles for Canongate Kirk, der har festningens kommandant sin egen kirkestol.
Til tross for at Edinburgh Castle er en turistattraksjon er festningen fortsatt hovedkvarter for den britiske hær i Skottland; den er hovedkvarteret for den 52. infanteribrigade i tillegg til å være regimentshovedkvarter for Royal Scots, Royal Scots Dragoon Guards og 4. regiment av Det Kongelige militærpoliti.
Skottlands kronregalier har vært utstilt i Edinburgh Castle siden 4. februar 1818.
Historiske angrep
I 1314, bare noen få måneder før slaget ved Bannockburn, utførte Thomas Randolph, 1. jarl av Moray et dumdristig angrep på Edinburgh Castle, en av de få gjenværende festninger som fortsatt var besatt av engelskmennene. Randolph hadde fått opplysninger fra guvernørens sønn om en sti oppover på nordsiden av det bratte berget. Om natten ledet Randolph sine menn oppover stien mens hovedstyrken angrep fra sydsiden. Randolph greide å komme seg innenfor murene og åpne portene for hovedstyrken. Festningen ble deretter nedkjempet.
Napo (provins)
Provinsen Napo er en provins i Ecuador. Hovedstaden er Tena.
The Ultimate Hand on the Torch
The Ultimate Hand on the Torch er en nyutgivelse av Us3s debutplate Hand on the Torch. I tillegg til de opprinnelige sporene fra Hand on the Torch inneholdt den en rekke gamle jazzlåter som gruppen hentet sampler fra når de laget sine låter.
Sporliste
I tillegg til sporlisten fra Hand on the Torch inneholder The Ultimate Hand on the Torch følgende spor:
Forurensning fra petroleum
Forurensning fra petroleum og klimaendring er blant hovedproblemene i dagens verdenssamfunn. Petroleum, spesielt råolje, er en kritisk ressurs som anses for nødvendig i alle deler av moderne samfunn.
Klimaendring
Klimaendring
Oljesøl
Liste over oljesøl
Oljeskifer
Oljeskifer gir relativt stor belastning på miljøet.
Volatile organiske forbindelser
Volatile organiske forbindelser (VOC) er gass eller damp som avgis fra faste stoffer og væsker, som kan ha kort- og lang-tid uheldige effekter på menneskelig helse og miljø.
Gjøvikblå
Gjøvikblå ble etablert som et begrep etter at Gjøvik Glassverk i perioden 1810–1817 økonomisk sett hadde hatt stor fremgang. Tyngden i produksjonen ved verket var drikkeglass og karafler av klart eller farget glass. Det ble også fremstilt finere glassarbeider – og fra 1825 spesialiserte verket seg på produkter med den svært særpregede blåfargen som senere ble oppkalt etter byen der glasset med denne fargen ble produsert. Glassverket, som i 1804 ble grunnlagt av Caspar Kauffeldt, har hatt en omskiftende historie. Det ble nedlagt i 1844, men driften er senere gjenopptatt – og Gjøvik glassverk er i dag en levende bedrift med tilhold i Brennerigata 1-3, Gjøvik sentrum.
Blåfargen som glassverket benyttet kom fra koboltgruvene til Blaafarveværket på Modum.
Glassverksgata i Gjøvik er oppkalt etter den tradisjonsrike bedriften.
Peter C. Perdue
Peter C. Perdue (født 1949 i USA) er en amerikansk forfatter, professor, sinolog og historiker. Han er professor i historie ved Yale University. Perdue har en Ph.D. fra 1981 fra Harvard University innen historie og østasiatiske språk. Han har skrevet verkene Exhausting the Earth: State and Peasant in Hunan 1500-1850 A.D. (Council on East Asian Studies, Harvard University, 1987) og China Marches West: The Qing Conquest of Central Eurasia (Harvard University Press, 2005). Han har også skrevet om kornmarkeder i Kina, jordbrukshistorie og miljøhistorie.
Hans interessefelter forskningsmessig er innen moderne kinesisk og japansk sosial og økonomisk historie, grenselandshistorie og verdenshistorie.
Schäfer
Et antall personer har dette som etternavn:
Det brukes også som betegnelse for:
Rekstefja
Rekstefja er et skaldekvad, ei dråpe, kvedet til ære for kong Olav Tryggvason av Norge. Det er ett av de ytterst få islandske dråper som blitt fullstendig bevart for ettertiden. Det er gjengitt i Bergsbók og Den større saga om Olav Tryggvason (Óláfs saga Tryggvasonar en mesta).
Rekstefja trekker opp livet og bedriftene til kong Olav Tryggvason fra han vokste opp i Gardariket (Russland) til han døde i slaget ved Svolder ved å kaste seg over bord. Dråpen består av 35 vers og drottekvadet (dróttkvætt) har fått sitt navn fra sitt omkved som består av tre linjer delt mellom tre påfølgende vers.
Rekstefja påstår selv å være den tredje dråpen om Olav Tryggvason ved at den viser til to andre kvedet av henholdsvis Hallfred Vandrædaskald og en ukjent Bjarne. Kvadet er teknisk dyktig utført og benytter seg av komplekse kombinasjoner av kjenninger. Det er influert av kvadene til Arnor Tordsson jarlaskald og Einar Skulesson og har mange likheter med Dråpa om Olav Tryggvason (Óláfsdrápa Tryggvasonar) som er bevart i samme manuskript.
Forfatteren av Rekstefja er derimot omdiskutert. Skalden er oppgitt å være en Hallar-Stein. Det er enten en ukjent islandsk skald som vi har ingen biografiske informasjoner om og som atagelig leved en gang rundt år 1200. Den andre teorien er at han er identisk med islandske Stein Herdisson (Steinn Herdísarson) som var hirdskalden for de norske kongene Harald Hardråde og dennes sønn Olav Kyrre. Forskerne strides om Rekstefjas opphav og det er vanskelig å trekke en bastant konklusjon.
Centenário (Tocantins)
Centenário er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
C. Thomas Howell
Howell filmdebuterte i E.T. (1982), hvor han hadde en birolle. Han har siden gjort seg bemerket i filmer som The Outsiders (1983), Tank (1984), De unge tapere (1984), Hemmelig beundrer (1985), Haikeren (1986), Soul Man (1986) og That Night (1992). Han har siden medvirket i en rekke mindre kjente filmer. I 2003 returnerte han i rollen som Jim Halsey i Haikeren II. Filmen ble lansert direkte på video.
Howell TV-debuterte i TV-filmen It Happened One Christmas (1977). Han har siden spilt i en rekke tv-filmer og hatt gjesteroller i flere kjente serier. Han hadde hovedrolle i tv-seriene Kindred: The Embraced (1996), Amazon (1999–2000) og Southland (2009–2013). Han har ellers hatt flere opptredener i serier som Criminal Minds, Stitchers, Animal Kingdom, Ray Donovan, The Walking Dead og SEAL Team.
Han har også hatt noen oppdrag bak kamera.
I 1984 ble han tildelt en Young Artist Awards for sin rolle i filmen The Outsiders.
Helicophagus
Helicophagus er en slekt haimaller. Den inneholder tre arter.
H. leptorhynchus er kjent fra Chao Phraya og Mekong i Indokina. Den kan bli opp mot en halv meter lang.
H. typus finnes i elver i Sumatra og sørøst i Borneo. Den kan bli rundt 37 cm lang.
H. waandersii er kjent fra middels store til store elver i Sumatra og Malaysia. Den blir opptil 70 cm lang.
Kanebogen
Kanebogen er et byområde i Harstad kommune, rundt fem kilometer sør for sentrum langs. Siden 1970-tallet har Kanebogen vært et av de raskest voksende byområdene i kommunen og er et naturlig midtpunkt for dem som bor mellom Stangnes og Gangsås i nord og øst, og Breivika, Medkila og Kilbotn i sør.
Historie
Historien til Kanebogen kan dateres tilbake til tiden rundt svartedauden, men arkeologiske funn kan tyde på aktivitet her og like før vikingtiden. Navnet Kanebogen kan komme av en Gunnar Kane, som eide og drev flere handelssteder langs den nordnorske kyst. Ellers er Kanebogen og beskrevet med navnet Forså, etter ei fossende elv som renner gjennom stedet.
Ut over dette, er det og antatt at Kanebogen kan ha sitt navn etter Kaneneset, et mindre berg som stikker ut i den sørlige enden av Arnøysundet, og som er med på å danne grense mellom Kanebogen og Stangnes.
Gården Kanebogen er en av de nordligste i den gamle Sandtorg-bygda, som strekker seg fra kommune- og fylkesgrensen til Tjeldsund og Nordland i sør til det nåværende byområdet Gangsås i nord. Sistnevnte regnes som den nordligste av Sandtorg-gårdene.
Ole Reistad
Oppvekst
Reistad var hele livet idrettsinteressert, og i guttedagene var det fotball og langrenn som gjaldt. Han gikk på folkeskolen i det som den gang het Østre Aker, og fortsatte senere på middelskolen inne i byen. Som femtenåring var Reistad med og stiftet gutteforeningen Jarlen, som 14. januar 1914 ble omdannet til Furuset Idrettsforening.
Idrettsprestasjoner
Ole Reistad var en allsidig idrettsutøver, om vinteren var det langrenn, hopp og kombinert, og om sommeren var det friidrett og fotball. Som 18-åring debuterte han i Holmenkollbakken. Det store gjennombruddet som skiløper kom i Nydalsrennet i 1920, da han som relativt ukjent B-løper vant hele rennet flere minutter foran vinner i A-klassen, den senere olympiske mester Thorleif Haug. Han deltok i sommer-OL for Norge i 1920 i Antwerpen med 14.-plass i femkamp, og ble Norgesmester i femkamp i Bergen i 1922. Han tok også NM-sølv i 1921 og NM-bronse i 1922, begge i diskos. For sine «fremragende prestasjoner som skiløper og utmerkede prestasjoner i friidrett», ble han tildelt Egebergs Ærespris for 1922.
Han var norsk flaggbærer i vinter-OL 1928 i St. Moritz og ledet det norske laget i militært patruljeløp i OL i St.Moritz. Militært patruljeløp kan sies å være en forløper til våre dagers skiskyting, og var oppvisningsgren i OL i 1928. Med på laget var Leif Skagnæs, Ole Stenen og Reidar Ødegaard. Noe overraskende vant de foran finske og sveitsiske favoritter. Det var i dette løpet at Reistad før en lang utforkjøring kom med ordren som siden har blitt et standarduttrykk: «Samling i bånn, gutter».
I OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen var han hovedleder for den norske troppen.
Militær karriere før andre verdenskrig
Reistad ble uteksaminert fra Krigsskolen i 1921. Han begynte som elev ved Hærens flyskole på Kjeller i 1922, og ble etterhvert instruktør på samme sted. Han hadde også jobben som innflyver, dvs. at han ble sendt utenlands for å teste nye fly for Hærens flyvåpen. Etter at andre verdenskrig hadde brutt ut, ble mange av de vernepliktige flygerne innkalt til nøytralitetstjeneste. Ole Reistad var da sjef for Speidervingen, stasjonert på Kjeller ved Lillestrøm. De hadde som oppgave å overvåke kysten, og prøve å identifisere fremmede fly som krenket norsk luftterritorium. Oppgaven var vanskelig, da de norske flyene var altfor umoderne og saktegående i forhold til de utenlandske som kom inn over norsk luftrom.
Felttoget i Norge 1940
Tyskerne tok raskt kontroll over Oslo-området, dermed måtte Reistad flytte nordover med sine fly og mannskaper. Siden flyene hadde skiunderstell montert ble islagte vann brukt som landingsplasser. Ganske raskt havnet de i Gudbrandsdalen, først på Feforvatnet, men de flyttet raskt over til Espedalsvannet, da Fefor lå litt for åpent og utsatt til. Da Sør-Norge ble oppgitt 1. mai, dro Reistad og hans menn mot Lierne i Trøndelag, og derfra videre til Bardufoss, hvor de ankom 5. mai. Reistad ble da beordret som midlertidig sjef for Hærens Flyvåpen i Norge av general Ruge. Flyplassen ble ryddet for snø, slik at engelske jageravdelinger kunne bruke flyplassen med sine Gloster Gladiator og Hurricane-jagere. Kampene i Nord-Norge fortsatte fram til den 8. juni da engelskmennene måtte trekke seg ut da situasjonen på kontinentet var blitt så prekær at de ikke lenger kunne fortsette operasjonene i Norge. Reistad demobiliserte da Hærens Flyvåpen, og flygerne ble anmodet om å prøve å komme seg over til England for å fortsette kampen derfra.
Rundt jorden til Canada
Etter at kampene i Norge var over, skulle Reistad først prøve om det gikk å få startet en norsk flyskole i Finland, siden finnene hadde fått mye hjelp fra Norge under vinterkrigen. Det viste seg å være vanskelig, og da Reistad fikk inntrykk av at finnene ble mer og mer tyskvennlige måtte han gi opp forsøket. Han reiste så til Stockholm for å prøve å få overført så mange som mulig av de som hadde flyktet fra Norge til England eller Canada. Selv kom han til Toronto like før jul 1940 via fly til Moskva, tog til Vladivostok, båt til Tokyo, båt til Vancouver og deretter tog til Toronto og Little Norway, der han meldte seg for sjefen for Hærens Flyvåpen, major Bjarne Øen.
Little Norway
Flyvåpnenes Treningsleir (FTL) ble offisielt åpnet i november 1940. Øen reiste til London våren 1941 og 4. april ble Reistad forfremmet til major og beordret som sjef for leiren. Under hans ledelse skjedde mye i leiren. Han tok initiativet til en innsamlingsaksjon for å skaffe soldatene et rekreasjonssted, og for 12 000 dollar ble et sted 160 km nord for Toronto innkjøpt. Tømmerhuset som lå der ble pusset opp, og flere hus ble bygd. Det var mannskapene som eide stedet, men det ble også brukt til opplæring av rekrutter, derfor stod FTL for administrasjon og vedlikehold av stedet som ble hetende «Vesle Skaugum». Reistad ble etterhvert forfremmet til oberstløytnant.
I 2010 ble det kjent at han høsten 1942 planla å invadere Norge med 1100 fly og 120 000 allierte soldater. En forutsetning var at Sverige skulle gi opp nøytraliteten og bli med på angrepet. Invasjonen skulle starte med flydropp av rundt 10 000 soldater øverst i Gudbrandsdalen og like mange i Valdres. I tillegg var Helgeland et hovedmål. Reistad mente dette var den beste måten å utnytte allierte styrker på. Planen skal ha blitt utarbeidet på ordre fra amerikanske myndigheter.
Norsk Aero Klubb
I perioden 1935 til 1946 var Reistad formann for Norsk Aero Klubb. Virksomheten i Norge lå nede under krigen, men ble gjenopptatt under hans ledelse da freden kom. Antall lokallag vokste kraftig mens Reistad var formann, og det ble etterhvert en landsdekkende organisasjon. For sin innsats for klubben ble han hedret med klubbens hederstegn.
Sykdom og død
Mens han var sjef for Luftkommando Nord på Bardufoss ble han syk og måtte legges inn på Rikshospitalet for en vanskelig og farlig hjerneoperasjon. Han kom seg gjennom operasjonen, men var naturlig nok sterkt redusert. Helsetilstanden ble snart verre igjen. Kort før hans død ble han av Kong Haakon utnevnt til Kommandør med stjerne av St. Olavsorden for sin store innsats for Norge. Han etterlot seg kona Bergljot og tre barn: Ole, Ragnhild og Kjell Arne.
Ettermæle
Reistad har fått følgende veier oppkalt etter seg:
Steve Gohouri
Lohoré Steve Ulrich Gohouri (født 8. februar 1981 i Treichville, død ca 12. desember 2015 ) var en ivoriansk fotballspiller.
Eric Carruthers
Eric Dudley Carruthers (født 10. november 1895 i Ontario i Canada, død 19. november 1931 i England) var en britisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1924 i Chamonix og 1928 i St. Moritz.
Steve Gohouri
Han spilte forsvar, og var en del av. Gohouri spilte for blant annet Paris Saint-Germain (juniorlaget) og Bologna FC 1909 (reservelaget). Han ble tatt ut til fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Eric Carruthers
Carruthers vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han spilte på det britiske laget som kom på tredjeplass i OL-turneringen bak Canada og USA. Storbritannias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var 0-11 mot USA, 2-19 mot Canada og seier over Sverige med 4-3. OL-turneringen i ishockey 1924 var også det andre verdensmesterskapet i ishockey. Spillerne på Storbritannias OL- og VM-lag 1924 var; William Anderson, Lorne Carr-Harris, Colin Carruthers, Eric Carruthers, Guy Clarkson, Ross Cuthbert, Geoffrey Holmes, Hamilton Jukes, Edward Pitblado og Blaine Sexton.
Steve Gohouri
Gohouri ble meldt savnet 12. desember 2015, og funnet død i Rhinen nær Krefeld nyttårsaften 2015.
Eric Carruthers
Fire år senere, under vinter-OL 1928 i St. Moritz var Carruthers med på det britiske ishockeylaget som kom på kom på fjerdeplass, bak Canada, Sverige og Sveits. OL-turneringen var også både verdens- og europamesterskap og Storbritannia kom på tredjeplass bak Sverige og Sveits og vant bronsemedaljene i det trettende europamesterskapet i ishockey.
Hans var bror til Colin Carruthers som også spilte på laget.
Ole Reistad
Ettermæle
I tillegg har han gitt navn til:
Både på Bardufoss og på Furuset er det reist byster av Ole Reistad. Bysten på Bardufoss, av Joseph Grimeland, ble avduket 1958.
Ledhund
Ledhund eller bandhund er en jakthund som føres med en kort line (lengden varierer med terrenget – jo åpnere jo lengre) i en brystsele. Ledhunden skal lokalisere byttet og «leder» hunderføreren (jegeren) på skuddhold så raskt som mulig, og uten at viltet oppdager ekvipasjen. Ledhunder lokaliserer viltet gjennom såkalt vitring (overvær, svevende lukt), lyder og bevegelser som viltet genererer.
En god ledhund kan markere vilt på 2–3 km avstand om forholdene tillater det, selv om dette snarere er unntaket enn reglen. Når ekvipasjen nærmer seg viltet går hunden med løs line og avanserer så stille som mulig. På skuddhold skal hunden markere intenst (lydløst), gjennom å stirre direkte mot viltet. Ørene rettes gjerne direkte mot målet, som kan «siktes inn» i en rett linje mellom ørene og snutespissen på hunden. Noen hunder synker også gjerne noe sammen i bakparten og retter ut halen, slik fuglehunder gjerne gjør når de tar stand.
Ledhunder brukes helst til elgjakt, men også rein, hjort, rådyr og bjørn kan jaktes med ledhund. Jakt med ledhund er imidlertid best i kupert terreng, der ekvipasjen lettere kan holde seg skjult for viltet. Ledhundjakt i åpent terreng er nærmest umulig.
Skjervøy skole (andre betydninger)
Skjervøy skole kan vise til:
Brennerigata (Gjøvik)
Brennerigata (1–3) er ei gate i Gjøvik sentrum. Gata begynner like vest for Gjøvik rådhus – og løper parallelt med Hunnselva fra Glassverksgata til krysset der Niels Ødegaards gate i øst fortsetter over brua ved Hunton fabrikker. I gata ligger blant anna den tidligere kornsiloen i Gjøvik.
Gata har navn etter Holmen Brænderi, som ble etablert her i 1854 (Brennerigata 1). Brenneriet huser i dag Vitensenteret Innlandet, Gjøvik Glassverk og Mjøsmuseet.
Meteorologiåret 1877
Meteorologiåret 1877 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1877.
Chapada da Natividade
Chapada da Natividade er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Heroes of Might and Magic: A Strategic Quest
Heroes of Might and Magic, også kjent som Heroes of Might and Magic: A Strategic Quest eller bare HoMM: ASQ er det første spillet i den lange serien av spillene om Heroes of Might and Magic. I dette spillet er det om å gjøre å bekjempe motstanderen i turbasert strategi, slik som i alle oppfølgere. Spillet ble fulgt av Heroes II i 1996, en utvidelse til Heroes II i 1997, Heroes III i 1999, og to utvidelser til Heroes III igjen i 2000 og 2001. Heroes IV ble sluppet i 2002, og det fikk varierte tilbakemeldinger. Heroes IV og fremover har mistet mye av sin klassiske 2D-sjarm, som gjorde det lett å spille og lave systemkrav bidro til at spillene kunne spilles på stort sett alle datamaskiner. Dette bidro til å ødelegge Heroes IV's rykte, og firmaet gikk konkurs kort etter Heroes IV og dets utvidelsespakker's utgivelse.
Gameplay
Spilleren kan velge mellom fire forskjellige slott å kontrollere. Slottene telles som "raser" i spillet. En kan være Ridder, Barbar, Trollkvinne eller Trollmann. Ridderne kontrollerer riddertropper som fotsoldater, sverdmenn, kavaleri og så videre. Barbarene har de mer groteske troppene som orker, troll og kykloper. Trollkvinnen styrer skogens magiske tropper og stiller opp med eventyrlige figurer som feer, alver, dverger, skogdruider, enhjørninger og føniksfugler, mens Trollmannen kontrollerer fjellets mytologiske tropper som kentaurer, animerte fabeldyr, minotaurer, hydraer, griffer og drager.
Spilleren styrer en helt. Helten kan kontrolleres ved å klikke rundt på kartet. Helten kan bare gå et bestemt antall skritt per dag, men flere helter kan kontrolleres om dagen, og slik dekke mer grunn i løpet av en spillers tur. Heltene kan ta kontroll over gruver som produserer gull, krystall, malm og mere til, pluss andre ting som kvikksølv-laboratorium og sagbruk. Disse gruvene produserer 1 (2 malm og tre og 1000 gull) ressurser per tur. Disse ressursene brukes i sin tur igjen til å bygge ut slottene sine med flere bygninger som produserer tropper, og å rekruttere troppene. Troppene legges til helten eller settes igjen i forsvar i slottet. Helten rir dermed rundt og bekjemper monstre som har beleiret steder ute på selve spillkartet eller andre helter styrt av enten computeren eller andre spillere via nettverk.
Spillet mottok meget gode kritikker da det ble utgitt, og suksessen fortsette for New World Computing i flere år enda, helt til firmaet måtte se seg konkurs i 2003/2004 etter gjeld og for mye satsing på spill som ikke solgte like godt som planlagt. Etter at 3DO (hvis datterdivisjon var New World Computing) gikk konkurs, kjøpte Ubisoft rettighetene til spillserien. Som et resultat av dette har Ubisoft sluppet et nyere Heroes V, som er i full 3D.
Annet
Spillet ble utgitt 14. oktober 1995, på amerikansk datoskriving 10-14/95. Hvis spilleren under spilling skriver "101495" når som helst mens man er ute på spillkartet blir hele kartet avslørt, og den svarte tåken som dekker uutforskede områder forsvinner.
Spillet har en forgjenger, King's Bounty. Dette spillet i sin tur er annerledes, da det ikke er turbasert og mot andre helter, men et eneste langt oppdrag om å finne alle puslespillbitene av et kart for å kunne grave opp kongen's septer. Prinsippet om å rekruttere tropper og å bekjempe andre monstere og helter som beleirer borger er det samme.
Booker Huffman
Robert Booker Tio Huffman (født 1. mars 1965 i Houston, Texas), best kjent som Booker T og King Booker, er en amerikansk fribryter i WWE. Han har vært WCW World Heavyweight Champion fem ganger og World Heavyweight Champion en gang. Han er mest kjent for sin tid i WCW og WWE, men han hoppet over til TNA i november 2007 før han kom tilbake til WWE i 2012 som deltids wrestler og kommentator.
World Wrestling Entertainment
På Judgment Day 2006 vant han over Bobby Lashley i King of the Ring-finalen med litt hjelp av Finlay. Han vant World Heavyweight Championship tittelen fra Rey Mysterio på The Great American Bash etter at Chavo Guerrero slo Mysterio med en stol. Han tapte tittelen til Batista på Survivor Series 2006.
Tungindustri
Tungindustri er en samlebetegnelse på industri som er kapital- og arealkrevende. Dette kjennetegner også prosessindustri.
Eksempel på tungindustri er gruvedrift, metallfremstilling (stålverk, aluminiumsverk, osv.), samt kjemisk- og petrokjemisk industri.
Skodje skule
Skodje skule kan vise til flere skoler i Skodje i Møre og Romsdal:
Fossegrim
Fossegrim eller grim er et overnaturlig vesen eller en vette som ifølge norsk folketro holder til ved elver og særlig fosser og kverner.
Fossegrimen kan skape seg om etter humør, og føler han seg dårlig behandlet, kan han stige opp av vannet i en skremmende skikkelse. Han har en forkjærlighet for kvernhus, der han steller i stand ugagn for de som arbeider der. Fossegrimen vil ha fred i elven sin. I Hallingdalen ble det fortalt at en mann arbeidet i kvernhuset en kveld. Fossegrimen ville ha nattero etter mørkets frembrudd, men mannen brydde seg ikke. Da hørte han det skvalpe i vannet utenfor, og brått ble døren slått opp, og et fælt fjes fylte hele døråpningen. Hele kvernhuset ristet, og trollet ropte: «Det var skalle det, mann!» Skrekkslagen prøvde mannen å flykte, men kom ikke forbi ansiktet i døren. Først ved daggry slapp han ut, og fossegrimen ropte etter ham:
Myllargutten skal ha lært å spille fele av fossegrimen ved en elv i Grungedal, og laget en slått som han kalte Fossegrimen for å hedre sin læremester. Spillemannen Olav Faremo (1786-1866) fra Hylestad i Setesdal hadde også lært av fossegrimen, som angivelig dukket opp en natt og vred på noen av Faremos fingre så de passet bedre til å spille med - «si den vonde hev vre'e lislefing' attå handebakje!» sa Faremo selv om dette, og sidestilte altså fossegrimen med djevelen. J.S. Welhaven skrev:
Ifølge en versjon forlangte fossegrimen at Myllargutten satte sjelen sin i pant. Slik ble han i det minste tolket av nasjonalromantikerne. Rikard Berge hevdet at han fortalte historien om fossegrimen til Håvard Gibøen da de var gutter, og at han som liten trodde på historien. Da Theodor Kjerulf nevnte fossegrimen for Myllarguten da de møttes i 1847, viste spillemannen derimot en forsiktig skepsis til denne byfanten som festet lit til slike skrøner.
Sigurd Eldegard skrev stykket Fossegrimen, bygget på myten om Myllargutten, for oppføring på Nationaltheatret. Der ble det oppført i 1905 som teaterets første forestilling på nynorsk. Med sine 140 forestillinger er det blant de stykkene som er blitt spilt flest ganger ved samme teater i Norge.
Motivet med musikeren som lærer å spille av fossegrimen, er også brukt i et monument over fiolinisten og komponisten Ole Bull (1810–80) på Ole Bulls plass i Bergen sentrum. Øverst på monumentet står en statue av musikeren som spiller på sitt instrument, mens fossegrimen står på kne like nedenfor og spiller harpe i en foss. På den måten ville skulptøren Stephan Sinding (1846–1922) vise at Ole Bull lot seg inspirere av norsk natur og folkemusikk.
I Sverige er fossegrimen kjent som strömkarlen, strömgubben, kvarngubben.
Kimbrerkrigen
Kimbrerkrigen (113 – 101 f.Kr.) ble utkjempet mellom den romerske republikk og de migrerende urgermanske stammene kimbrerne og teutonerne. Krigen markerer den første konfrontasjonen mellom Roma og germanske stammer, der romerne led sine største tap siden den andre punerkrig, 100 år tidligere. For første gang siden Hannibals dager var romerne alvorlig truet. Trusselen var så alvorlig at det førte til at fundamentale reformer ble gjennomført i hæren (se Marius' militærreformer) og staten, reformer som bidro sterkt til republikkens fall og keiserrikets opprettelse.
Kristian Johansson
Kristian Johansson (født 25. desember 1907 i Asker, død 9. mars 1984 i Oslo) var en norsk skihopper som konkurrerte på slutten av 1920-tallet og begynnelsen av 1930-tallet.
Vällingby tunnelbanestasjon
Vällingby tunnelbanestasjon trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) og ligger mellom stasjonene Råcksta og Johannelund. Stasjonen ligger delvis under Vällingby sentrum. Gjennom utbygging av sentrumsanlegget har stasjonene i årenes løp blitt stadig mer underjordisk.
En provisorisk stasjon ble åpnet 26. oktober 1952 i forbindelse med at tunnelbanelinjen fra Hötorget til Vällingby ble åpnet. Den lå da 500 meter øst lengre øst. Den permanente stasjonen ble tatt i bruk 6. april 1954, da Vällingby sentrum stod klart.
Cattaraugus County
Cattaraugus fylke er et fylke i den amerikanske delstaten New York.
Canon EOS 40D
Canon EOS 40D er et semiproft digitalt speilreflekskamera som er produsert av Canon. Kamera ble introdusert 20. august 2007 og tok over for forgjengeren Canon EOS 30D. Noen av oppdateringene er:
Italias landslag i amerikansk fotball
Italias landslag i amerikansk fotball, med klengenavnet Blue Team, er Italias landslag i amerikansk fotball. De har vært mildt vellykket, etter å ha vunnet EM to ganger, og blitt nummer 2 tre ganger. For tiden er de i gruppe B i EM.
Christine Amadou
Christine Amadou (født 8. juli 1958) er en norsk skjønnlitterær oversetter og professor i idéhistorie ved Universitetet i Oslo.
Hun ble mag.art. i 1995 med avhandlingen Fortolkernes keisere: allegori og tradisjon i Bysants, og dr.art. i 2006 med avhandlingen ''Med Byen som arena. En studie av hellige asketer i Konstantinopel på 400-tallet''.
Som idehistoriker har hun skrevet akademiske og populære artikler og redigert antologien Østkirken (2002) i serien Verdens Hellige Skrifter.
I 2017 utgav hun en innføringsbok om antikken i Universitetsforlagets hva er-serie, boka omhandlet ikke antikken som historisk periode, men om antikken som idé og hvordan denne ideen har endret seg og blitt brukt i ettertiden.
Som oversetter har hun blant annet oversatt Amin Maalouf, Simone Weil, Albert Camus, Jean Cocteau, Eric-Emmanuel Schmitt og Pierre Bayard – alle fra fransk.
Fylkesvei 664
Fylkesvei 664 (Fv664) går mellom Bud og Elnesvågen i Hustadvika.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Moores lov
Moores lov er en «lov» som ble fremsatt i 19. april 1965 av fysikeren Gordon Moore (1929–2023). Moore var 18. juli 1968 en av tre grunnleggere av mikroprosessorprodusenten Intel.
Loven sa at antall transistorer på et areal dobles hver 12. måned, noe han i 1975 justerte til hver 24 måned. (Intels David House hevdet hver 18. måned, men Moore sa aldri det.) Mindre transistorer vil normalt medføre reduserte kostnader og høyere effektivitet i en prosessor. Moores lov ble fremsatt på grunnlag av observasjoner, og har vært gyldig i mer enn 50 år.
Gertrude Bell
Gertrude Margaret Lowthian Bell (født 14. juli 1868 i Washington Hall ved Durham i England, død 12. juli 1926 i Bagdad) var en britisk forfatter, arkeolog, politisk analytiker og administrator i Midtøsten. Bell og T.E. Lawrence (også kjent som «Lawrence av Arabia») blir ansett som ansvarlige for etableringen av hasjemittdynastiet, som regjerer Jordan, og dannelsen av staten Irak. Bell var en drivende kraft bak det arabiske opprøret under første verdenskrig, og ved fredsslutningen var hun med og trakk opp grensene som definerer dagens Irak.
Bakgrunn og oppvekst
Gertrude Bell ble født i Washington Hall (nå kjent som Dame Margaret Hall) ved Durham i England. Hun var sønnedatter av industrimannen Isaac Lowthian Bell. Familien var meget velstående, noe som muliggjorde hennes tidlige utstrakte reisevirksomhet. Hun beskrives som «rødhåret med gjennomtrengende blå øyne, med morens bueformede lepper og runde hake, farens ovale ansikt og spisse nese». Videre ble hennes energi, intellekt og eventyrlyst fremhevet.
Bestefaren Sir Isaac Lowthian Bell hadde representert partiet Liberals i Underhuset i Benjamin Disraelis andre regjeringsperiode. Hans rolle i britisk politik eksponerte Gertrude i ung alder for internasjonale anliggender, og ansporet antakelig hennes nysgjerrighet for slike ting.
Moores lov
Prediksjonen ble fremsatt 19. april 1965 i en artikkel i bladet «Electronics Magazine», og ble av Professor Carver Mead kalt Moores lov. Opprinnelig gjaldt loven antall enheter, altså både transistorer og motstander, som var per areal. På den tiden artikkelen kom ut så inneholdt en typisk brikke 60 enheter. Til sammenligning kan det nevnes at Intel sin 32 nm Intel Itanium-prosessor fra 2011 kom med 3,1 milliarder silisium-transistorer, og Oracles Sparc M7 fra 2015 hadde over 10 milliarder transistorer.
Cayuga County
Cayuga fylke er et fylke i den amerikanske delstaten New York.
Moores lov
Med jevne mellomrom spås det at Moores lov har nådd det punktet hvor fysiske lover begrenser gyldigheten, men halvleder-fabrikantene finner stadig opp nye metoder. Med transistorstørrelse på 7 nm i 2018 og 5 nm fra 2020 er det ikke lenger realistisk å redusere transistorstørrelsen særlig lenger, men stadig økende kompleksitet har holdt liv i Moores lov til 2015, men etter det har farten avtatt.
Gertrude Bell
Bakgrunn og oppvekst
Bells mor, Mary Shield Bell, døde i 1871 i barsel etter å ha født sønnen Maurice. Gertrude Bell var bare tre år gammel ved morens død. Hun ble sterkt knyttet til sin far, Hugh Bell, 2. baronett, som var borgermester i tre perioder for Middlesbrough, High Sheriff of Durham 1895, Justice of the Peace, Deputy Lieutenant for County Durham, Lord Lieutenant of the North Riding of Yorkshire. Gjennom hele livet rådførte hun seg med faren i politiske spørsmål.
Da hun var syv år gammel fikk hun en stemor, Florence Bell (født Olliffe), og etterhvert tre halvsøsken. Florence Bell var dramatiker og barnebokforfatter, og forfattet også en studie om arbeiderne på Bells fabrikker. Hun oppdro Gertrude med vekt på pliktfølelse og gode manerer samt intellektuell utvikling. Florence Bells innsats blant hustruene til jernarbeiderne ved Bolckow Vaughan i Eston nær Middlesbrough kan ha bidratt til å utvikle stedatterens senere innsats for fremme av irakiske kvinners utdannelse.
Etter noen år med hjemmeundervisning av en guvernante, ble Gertrude Bell og broren Maurice sendt på hver sin pensjonatskole for videre skolegang. Gertrude gikk først på Queen's College i London, og i 1888 begynte hun som student ved Lady Margaret Hall ved Oxford University. Da var hun 18 år gammel. Historie var et av de få fagene som kvinner hadde adgang til å studere den gang. Hun spesialiserte seg innen moderne historie, og ble den første kvinnen som ble uteksaminert med first class honours degree i historie.
Reiser i Østen, fjellklatring i Alpene, arkeologi
Gertrude Bells onkel, Frank Lascelles, var britisk ambassadør i Teheran. Etter fullførte studier reiste hun i 1892 til Iran for å besøke han. Hun beskriver denne reisen i boken Persian Pictures. Hun brukte mye av det neste tiåret til å reise rundt i verden, blant annet drev hun fjellklatring i Sveits. Bell fordypet seg i arkeologi og i språkene arabisk, fransk, tysk, italiensk, persisk og tyrkisk.
I 1899 dro Bell på en lengre reise i Midtøsten. Hun besøkte Palestina og Syria, og året etter reiste hun til Jerusalem for å få kontakt med drusere. Hun ble venner med drusere bosatt i Jabal al-Druze, blant annet den drusiske fyrsten Yahya Beg. I de neste tolv årene dro hun på seks rundreiser i Arabia.
I perioden 1899–1904 bedrev hun også fjellklatring i Alpene. Hun nådde toppen av både La Meije og Mont Blanc, og stakk ut ti nye ruter og oppstigninger i de bernesiske alper. En av alpetoppene i Berner Oberland, den 2632 m høye Gertrudspitze, er oppkalt etter henne; hun hadde besteget den i 1901 sammen med fjellførerne Ulrich og Heinrich Fuhrer. Hun måtte imidlertid avbryte sin bestigning av Finsteraarhorn i august 1902 på grunn av væromslag som blant annet bragte med seg snø, hagl og lyn. Hun måtte tilbringe «forty eight hours on the rope» med sine fjellførere. De måtte klamre seg til fjellveggen under skrekkelige forhold som nesten kostet henne livet.
I 1905 var Bell tilbake i Midtøsten etter sine opphold i Europa. Hun møtte en rekke arabiske høvdinger, emirer og sjeiker, og beskrev sine opplevelser i boken The Desert and the Sown (1907). I boken skildrer hun i tekst og fotografier sine reiser i storsyriske landsbyer og byer som Damaskus, Jerusalem, Beirut, Antiokia og Alexandretta. Bells levende skildringer presenterte også de arabiske ørkener for et bredere vestlig publikum. Arkeologi
I 1907 reiste hun til Tyrkia og begynte å arbeide sammen med den skotske arkeologen William M. Ramsey, som var ekspert på Det nye testamentet. Deres utgravinger i Binbirkilise ble beskrevet i boken A Thousand and One Churches. I 1907 oppdaget de et ruinområde i det nordlige Syria, nær øvre Eufrats østre bredd, på en bratt skråning over et av elvens tidligere løp. Fra ruinene kunne de lage en oversikt, og beskrev brystvernet rundt:
I januar 1909 reiste hun til daværende Mesopotamia. Der besøkte hun den hettittiske byen Carchemish, så fant hun i mars 1909 ruinene etter palasset i Ukhaidir og ledet utgravningene der, og var deretter også i Babylon og Najaf. Tilbake i Carchemish arbeidet hun nært med de to arkeologene der, den ene av dem var T.E. Lawrence. I 1914 gjorde hun en risikabel ny reise i arabiske områder. Hun ble den andre vestlige kvinnen, etter Anne Blunt, som besøkte Ha'il. Selv om hun ikke ble vel mottatt av det derfra regjerende dynastiet Ibn Rashid kom hun senere til å støtte dem i kampen mot dynastiet Ibn Sa'ud.
Krigen og politisk karriere
Hun hadde imidlertid ikke vært lenge i Frankrike før britisk etterretningstjeneste ba henne om hjelp til å få transportert britiske tropper gjennom ørkenområder. Fra da av var hun den eneste kvinnen som hadde makt og myndighet i utformingen av den britiske kolonimaktens midtøstenpolitikk. På ekspedisjonene sine brukte hun gjerne lokale hjelpere som hun selv dirigerte. På sine mange reiser etablerte Bell tette bånd til stammefolk rundt omkring i Midtøsten. At hun var kvinne gav henne innpass til gemakkene til stammeledernes hustruer, og hun fikk dermed et unikt innblikk i deres oppfatninger og erfaringer.
I november 1915 ble hun innkalt til Kairo til «the Arab Bureau» (den britiske etterretnings hovedkvarter for regionen) som lå under general Gilbert Claytons ledelse, og hvor også T. E. Lawrence tjenestegjorde. I begynnelsen hadde hun ingen offisiell stilling, men arbeidet med å systematisere Lawrences kunnskaper om plassering og sammensetning av arabiske styrker som kunne oppmuntres til å støtte britenes kamp mot tyrkerne.
I mars 1916 ankom Bell Basra, som britiske styrker hadde tatt i november 1914, for å assistere den politiske offiseren Percy Cox. Hun tegnet kart for britiske styrker som rykket frem mot Bagdad. Hun ble den eneste kvinnelige politiske offiser i de britiske styrkene og fikk tittelen «Liaison Officer, Correspondent to Cairo». Hun var Jack Philbys føringsoffiser, og lærte ham spionkunsten. Da de britiske styrkene tok Bagdad i mars 1917 ble hun beordret dit, og Cox ga henne embedet «Oriental Secretary» og dermed en nøkkelstilling i etterretningstjenesten.
Hun tjenestegjorde også i Iran. Hennes arbeid i Midtøsten fikk spesiell omtale i Parlamentet og hun mottok Order of the British Empire.
Irak dannes
Da Det osmanske riket brøt sammen i januar 1919 ble Bell gitt oppgaven å analysere situasjonen i Mesopotamia. Hun brukte ti måneder på å skrive en rapport, med en positiv vurdering av arabisk selvstyre. Review of the Civil Administration in Mesopotamia var historiens første «white paper» forfattet av en kvinne. Men hennes overordnede A. T. Wilson stilte seg negativ til arabisk selvstyre. I oktober 1920 returnerte imidlertid Percy Cox til Bagdad og ba henne fortsette i stillingen som «Oriental Secretary», med spesielt ansvar for å ha kontakt med den nye arabiske regjeringen.
Hennes forslag ledet til dannelsen av en stat bestående av en sjiamajoritet i sør og med en sunni- og kurdisk minoritet i den midtre og nordre delen. Det er imidlertid ikke slik at Bell hadde gått inn for at Mosul og det kurdisk-dominerte området nordenfor skulle inngått i denne nye staten. Men ved å unnlate å gi kurderne en separat stat, forsøkte de britiske kolonipolitikere å holde kontroll over de rike oljefeltene der.
Bell anså at sunniene burde lede nasjonen:
Bell overtalte Winston Churchill til å støtte Faisal, den avsatte kongen av Syria, som den første kongen i Irak. Da Faisal ankom Irak i juni 1921 var det Bell som rådga ham i lokale spørsmål, som stammeforhold og forretningsliv. Bell hadde også oppsyn med utnevnelsen av den nye regjeringen. Den 23. august 1921 ble Faisal kronet til konge i Irak. Grunnet sin innflytelse fikk Bell tilnavnet «den ukronede dronning av Irak». Å arbeide med den nye kongen var imidlertid ingen enkel oppgave. I et brev hun skrev hjem den 8. juli 1921 stod det: «Du kan være sikker på en ting – jeg vil aldri igjen bidra til å skape et kongedømme, det er en for stor påkjenning.»
Bagdad arkeologiske museum
Etter at situasjonen i landet hadde stabilisert seg, startet Bell arbeidet med det som etterhvert ble Bagdad arkeologiske museum, opprinnelig etablert inne på området til kongens palass. Hun overvåket utgravinger og vurderte funn. Bell insisterte også på at de gjenstander man fant skulle bli i landet og ikke sendes til Europa. Museet ble offisielt åpnet i juni 1926.
Motstander av kvinners stemmerett
Bell ble æresmedlem i den britiske foreningen «Women's Anti-Suffrage League». Hennes grunnlag for sin motstand mot kvinnelig stemmerett var at så lenge som kvinner mente at kjøkken og soverom var deres domene, var de heller ikke i stand til å delta i styringen av nasjonen.
Siste år
Bell reiste tilbake til Storbritannia i 1925, og slet med familieproblemer og dårlig helse. Hun reiste tilbake til Irak, og fikk kort etter plevritt, og da hun frisknet til fikk hun beskjed om at hennes bror hadde dødd av tyfus.
Den 12. juli 1926 ble Bell funnet død. Tilsynelatende hadde hun tatt en overdose sovetabletter. Det har vært omstridt om dette var et selvmord eller en overdose uten dødsintensjon, ettersom hun hadde avtalt vekking med sin hushjelp.
Hun ble begravet på den britiske kirkegården i Bab al-Sharji-distriktet i Bagdad. Begravelsen var en større begivenhet, med stor deltagelse, blant annet av kolleger, britiske embedsfolk og kongen av Irak.
I 1927 ga hennes stemor ut to bind av hennes samlede korrespondanse fra årene før den første verdenskrig.
Rederansvarsforsikring
Rederansvarsforsikring (engelsk: Protection and indemnity insurance, ofte forkortet til P&I) er en sjøforsikring som dekker forpliktelser overfor tredjepart og utgifter som oppstår ved å eie eller drive skip. Det sammenlignes ofte med vanlig ansvarsforsikring, i motsetning til andre typer sjøforsikring som skrog- og maskineriforsikring og krigsrisikoforsikring.
Rederansvarsforsikring tegnes hovedsakelig av skipsredere organisert i gjensidige selskaper, kjent som P&I-klubber.
Cobie Smulders
Jacoba Francisca Maria «Cobie» Smulders (født 3. april 1982 i Vancouver i Britisk Columbia ) er en canadisk skuespillerinne og tidligere modell, kjent for sin rolle som Robin Scherbatsky i CBS-serien How I Met Your Mother. Ellers er hun kjent for rollen som Maria Hill i The Avengers, Agents of S.H.I.E.L.D., Captain America: The Winter Soldier, The Avengers: Age of Ultron og rollen som Major Susan Turner i filmen Jack Reacher: Never Go Back.
Tidlig karrière
Cobie Smulders jobbet tidligere som modell, men det var noe hun senere «på en måte hatet», og hun har fortalt at erfaring gjorde henne nølende om å ha skuespiller som en karrière: «Du vet at du går inn i disse rommene, og jeg har hatt opplevelsen av folk som dømmer deg fysisk så lenge, og jeg var over det. Men så var det liksom: "Å nei, jeg må faktisk utføre dette. Jeg må gjøre det bra, og jeg må ha en stemme, og jeg nå må jeg faktisk ha tanker.»
Privatliv
Cobie Smulders og den amerikanske skuespilleren Taran Killam ble forlovet i januar 2009, og giftet seg 8. september 2012 i Solvang, California. Paret har én datter, Shaelyn Cado Killam, som ble født 14. mai 2009.
Smulders bor for tiden i Los Angeles i California.
Film
(stemmen til Wonder Woman)
Chautauqua County (New York)
Chautauqua County er et fylke i den amerikanske delstaten New York.
Chapada de Areia
Chapada de Areia er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Mongolia under Sommer-OL 1968
Mongolia under Sommer-OL 1968. Seksten sportsutøvere fra Mongolia deltok i fire sporter under Sommer-OL 1968 i Mexico by. Det var andre gangen som Mongolia deltok i et sommer-OL, de kom på 33.-plass med en sølv- og tre bronsemedaljer.
Grenlandsbanen
Grenlandsbanen er en prosjektert jernbane i en ytre korridor gjennom Vestfold og Telemark og litt av Agder, og innebærer en sammenkobling av Vestfoldbanen og Sørlandsbanen. Banen starter i Porsgrunn og blir sammenkoblet med Sørlandsbanen ved Skorstøl i Gjerstad kommune. Lengden er 60 km.
Per 2022 er utbyggingen skrinlagt og grunneiere som har båndlagt arealer ønsker disse frigjort.
Betingelser og konsept
For stasjoner på Sørlandsbanen fra Skorstøl og sørover vil ikke avstanden i km til det sentrale Østlandet avvike så mye fra i dag. Det vesentlige er at standarden på jernbanen er mye høyere over fremtidens Vestfoldbane, enn den er på dagens strekning fra Skorstøl til Drammen (Sørlandsbanen). Hovedbetingelsen for konseptet er derfor at Vestfoldbanen blir oppgradert vesentlig i forhold til i dag. Dette er blitt vedtatt og påbegynt i egne planer for Vestfoldbanen, men enkelte prosjekter mangler likevel for at konseptet skal kunne påbegynnes. Hele Vestfoldbanen må ha dobbeltspor hele veien, men dette har uansett vært Jernbaneverkets politikk siden 2009, som inkluderer minst 200 km/t mellom byene. På strekningen mellom Larvik og Porsgrunn ble det åpnet en dobbeltsporet jernbane den 28. september 2018.
Banen sto på prioriteringslisten til Jernbaneverket og Stortinget vedtok i 2014 at det skulle lages en konseptvalgutredning (KVU) for banen. Denne ble lagt frem 4. juli 2016.
I tillegg er Grenlandsbanen i seg selv en betingelse for at Sørvestbanen skal kunne bli en realitet.
Per 2022 er utbyggingen skrinlagt og grunneiere som har båndlagt arealer ønsker disse frigjort.
Konsekvenser og driftsplan ved gjennomføring
Dersom prosjektet gjennomføres (og Vestfoldbanen er oppgradert) vil strekningen Oslo – Kristiansand ta 3t 23 min, mot dagens 4t 30 min. Reisetiden Skorstøl–Kristiansand er 1:25 for 117 km, og hvis den strekningen rustes opp kan 20-30 minutter spares ytterligere. I tillegg vil regionstoget mellom Kristiansand og Oslo (NSB Linje 50) inkludere byene langs kysten istedenfor inne i landet. Begge deler vil føre til større passasjerantall.
De utelatte stasjonene
Dagens stasjoner mellom Skorstøl og Kongsberg (minus Gjerstad stasjon) kan ifølge Jernbaneverket betjenes med et eget regiontog som starter Kragerø og kobler seg på dagens nett ved Neslandsvatn stasjon, og sånn sett bruker den gamle Kragerøbanen. På sett og vis er man da tilbake til situasjonen i 1927 da Sørlandsbanen ble tatt i bruk frem til Kragerø. De sydligste delene av Kragerøbanen må da legges på nytt, og banen vil krysse Grenlandsbanen ved Sannidal / Tangen stasjon.
Slaget ved Kalkaelven
Slaget ved Kalkaelven den 31. mai 1223 sto mellom mongolene og Kievriket under mongolenes invasjon av Russland. Slaget stod ved elven Kalka, i det som i dag er Donetsk oblast i Ukraina.
Beskrivelse
Russerne var ledet av blant annet Mstislav Mstislavitsj og Mstislav III, mens mongolene sto under kommando av Subotai og Jebe. Størrelsen på den russiske styrken er noe uklar, men estimatene går fra 30 000 til 80 000. Mongolene hadde ca. 20 000 mann.
Russerne mistet mesteparten av hærstyrkene sine, og ville neppe hatt mulighet til å stoppe mongolene om de hadde fortsatt felttoget. Subotai kom imidlertid tilbake sammen med Batu Khan i 1237, og med en hær på 120 000 mann hadde de små problemer med å erobre Kievriket og trekke videre inn i Europa.
Tattooed Millionaire
Tattooed Millionaire er Bruce Dickinsons første soloalbum.
Morsmål
Morsmål er det flere definisjoner av. Én definisjon sier at morsmålet er det første språket eller talemålet en person lærer, eller et språk en person lærer i veldig ung alder. Denne definisjonen innebærer at morsmål er det samme som førstespråk.