cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Isbjørn
Habitat
Varme er et problem for isbjørn, i det disse dyra kan overopphetes om temperaturen stiger over 10°C. Om sommeren holder den seg derfor gjerne på isen. Isbjørnen er en ensom jeger, selv om de treffer på artsfrender rundt de mange kadavrene.
Atferd
Isbjørner er vanligvis inaktive omkring to tredeler av tiden, da de enten sover, hviler eller venter mens de jakter. De tilbringer gjennomsnittlig 29,1 % av tiden med å vandre eller svømme omkring, ca. 1,2 % av tiden med å jakte, og ca. 2,3 % av tiden med å spise.
Isbjørner lever stor sett alene, unntatt i parringstiden og når binna har unger å ta vare på. Det hender også at isbjørner samler seg når det dukker opp et kadaver, enten det er drept av en annen isbjørn eller det dukker opp av andre årsaker. Slike møter kan føre til slåsskamper, men mindre bjørner vil normal trekke seg hurtig vekk når en større bjørn ankommer. Ei binne med unger vil imidlertid forsvare et bytte mot en mye større han.
Ernæring
Isbjørn er den eneste bjørnearten som primært ernærer seg av animalsk føde (kjøtteter), og primærføden er ringsel (Phoca hispida). Den jakter imidlertid også på storkobbe (Erignathus barbatus), klappmyss (Cystophora cristata), grønlandssel (Phoca groenlandica) og i sjeldne tilfelle hvalross (Odobenus rosmarus), som er ganske farlig - selv for isbjørn. I tillegg spiser den også små pattedyr, for eksempel fjellrev, sjøfugl og egg, fisk, og av og til også noe planteføde, f.eks tang og tare. Den er dessuten en utpreget åtseleter. Et hvalkadaver kan bli en stor møteplass for isbjørner, som i dagevis vil kunne fråtse i det næringsrike hvalspekket. Isbjørnen vil også spise avfall etter mennesker, noe som gjør det potensielt farlig for mennesker på steder der isbjørn og menneske lever side om side. Eksempel: Churchill i Hudson Bay.
Isbjørn er svært utsatt for miljøgifter fordi dyret ligger på toppen av næringskjeden. Særlig utsatt er de for PCB som blant annet forstyrrer hormonsystemet, gir nedsatt immunforsvar, reduserer formeringsevnen, og gir nedsatt levealder hos voksne dyr og høyere ungedødelighet. Dette kan gi en redusert overlevelsesevne eller en rask nedgang i bestanden på grunn av sykdomsutbrudd. Det er i de senere år blitt rapportert at den russiske bestanden kan være svært utsatt for PCB-gifter på grunn av høy forurensning i russisk farvann.
Reproduksjon og levetid
Binna parer seg i perioden mars-juni hvert 2–4 år. Hun går drektig i ca. 195–265 dager og føder 1–4 unger i hvert kull, oftest 2. Også isbjørnbinner har såkalt embryonisk diapause. Parringen finner sted i mars-april, binna vil grave ut et vinterhi i oktober–november dersom hun er drektig, normalt innenfor en distanse av åtte km fra kysten. Der føder hun som regel kullet i tidsrommet november–januar.
En isbjørnunge veier normalt 600–700 gram når den blir født, og ungene er nakne, blinde og døve. Mora ammer ungene til utpå vårparten, normalt i mars/april, da de gjerne forlater hiet for å lete etter mat. I denne tiden er ungene svært utsatt, og dødsprosenten har blitt beregnet til å ligge på omkring 10–30 %.
Trusler
I 1973 ble USA (Alaska), Canada, Danmark (Grønland), Norge og Russland enige om å beskytte isbjørnens habitat gjennom å begrense jakt og fangst og samarbeide om forskning. I 1993 ble den totale populasjonen av isbjørn anslått til å være mellom 21 470–28 370 dyr. På høstparten i 2004 anslo man at den norsk-russiske bestanden utgjorde omkring 12 % av totalbestanden, som da var beregnet til ca. 25 000 dyr.
IUCN hevder at isbjørn tilhører lavrisikogruppen, men at en bevaringsstrategi er nødvendig. Det er også gryende bekymring med hensyn til hva som vil skje med isbjørnen dersom den globale oppvarmingen fortsetter, siden habitatet minker.
Trictenotomidae
Trictenotomidae er en artsfattig familie av biller som bare er kjent fra Sørøst-Asia. Det er beskrevet 13 arter. Til tross for at disse billene er meget store og oppsiktsvekkende er lite kjent om dem. Larvene til den eneste arten der disse er kjent lever under barken på døde trær, og man antar at dette også gjelder de andre. Billene kjennes særlig på sine sterkt forstørrede, fremoverrettede kjever (mandibler). De kan ligne på visse trebukker (Cerambycidae) eller hjortebiller (Lucanidae), men kan skilles fra disse på at for- og mellomføttene er fem-leddet, bakføttene fire-leddet.
Utseende
Store til meget store (30 – mer enn 80 mm) biller, avlange, med sterkt forstørrede, fremoverrettede kjever. Kroppsformen er svakt avflatet. Oversiden er nenten metallisk eller fløyelsaktig, kledt med fine, korte hår. Skallet (kutikulaen) er svært tykt og billene er meget harde. Hodet er stort og bredt, med store fasettøyne som er mye høyere enn brede. Overkjevene (mandiblene) er ofte lengre enn resten av hodet, med flere tenner på innsiden. Antennene er 11-leddete og omtrent så lange som halve kroppslengden. Det innerste leddet er forlenget og klubbeformet, de tre ytterste leddene er mye kortere enn de innenfor og danner en liten kølle. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent dobbelt så langt som bredt. Framhjørnene er noe framtrukket. Sidekanten har en knekk på midten eller flere kraftige tenner. Hos noen arter har oversiden et par blanke knøler. Dekkvingene er avlange, jevnt tilsmalnende bakover, uten punktrekker. Beina er middels lange, slanke, for- og mellomføttene består av fem ledd, bakføttene av fire. Kjønnene er noe ulike, hannene har større kjever enn hunnene.
Levevis
Trictenotomidene lever i subtropiske og tropiske skoger, både regnskoger og monsunskoger. Trolig lever larvene til alle artene under bark på døde trær. Billene flyr godt, men også de voksne tilbringer trolig mesteparten av tiden under bark. De er utbredt mellom India og Indonesia, nordover går de til det sørlige Kina (Yunnan).
Kilder
Telnov, D.: Trictenotomid beetles (Trictenotomidae). Med bilder av to av artene.
Mariano Rumor
Mariano Rumor (født 16. juni 1915, død 22. januar 1990) var en italiensk politiker, medlem av det kristendemokratiske partiet (Democrazia Cristiana) og statsminister i Italia på 1960- og 70-tallet.
Liv og virke
Rumor ble født i Vicenza i Veneto i det nordlige Italia.
Etter eksamen ble han valgt til den grunnlovsforsamlingen (som åpnet veien for det nye italienske parlamentet i den italienske republikken) i 1946.
I 1973, da som innenriksminister, ble Mariano Rumor angrepet med bomber av Gianfranco Bertoli, en selverklært anarkist. Fire ble drept under bombingen, og 45 skadet, mens Rumor slapp levende fra det. Bertoli ble dømt til fengsel i 1975. Bertoli var informant for Sifar på den tiden, og var tidlig på 1990-tallet knyttet til Operasjon Gladio. Søksmål viste at denne koblingen var feil.
Borghild Tenden
Borghild Tenden (født 23. juni 1951) er en norsk politiker (V). Hun satt på Stortinget for Akershus fra 2005 til 2013 hvor hun ikke tok gjenvalg og var parlamentarisk nestleder i Venstres stortingsgruppe fra 2009 til 2013. Hun var vararepresentant i perioden 1997–2001. Som stortingspolitiker var hun spesielt opptatt av en effektiv kollektivtrafikk og sikrere veier. Helt fra hun ble valgt inn var hun den eneste blant Venstres stortingsrepresentanter som gikk klart inn for norsk EU-medlemskap. Fra 2011 sitter hun i sentralstyret i Europabevegelsen i Norge.
Tenden er universitetsutdannet innen idrett, pedagogikk og rettsvitenskap (1971–1977) og ble cand.polit. i sosiologi i 2000. Hun har arbeidet som lærer ved Valler videregående skole 1978–1993, som konsulent i Venstres stortingsgruppe 1993–1996, og som rådgiver i Stortingets informasjonsseksjon 1996–2005.
Latifundio
Latifundio er avledet fra latin lātifundium, lātus = «stor romlig utstrekning», og fundus = «jordeiendom». Latifundio er en latin- og søramerikansk avart av latifundia, og viser til enorme landeiendommer.
Historie
Latifundiaene i Romerriket var store landeiendomer, som spesialiserte seg på produksjon av eksportvarer, som korn, olivenolje og vin. Denne organisasjonsformen var karakteristisk i Magna Graecia, romerske Egypt og i sørlige deler av Den iberiske halvøy. Latifundiaene var det nærmeste antikkens agrikultur kom en form for industrialisert agrikultur og dens økonomi var basert på slavekraft.
På 2000-tallet eksisterer mange sentrale sider ved dette systemet fremdeles som en vesentlig del i post-koloniale eiendoms- og produksjonssystemer i blant annet Argentina, Chile, Mexico og Venezuela. Latifundioene har sin opprinnelse i kolonilover som tillot tvangsarbeid og landovertagelse som betaling for avtjent militærtjeneste.
Latifundio-systemet og fattigdom
Det er relativt rikelig med land i Latin- og Sør-Amerika, men det eksisterer store forskjeller i hvor mye land hvert enkelt individ eier, og denne forskjellen er en viktig faktor i opprettholdelse av fattigdom i regionen. Kontinentet er i økende grad eid av en liten minoritet, innen hva man kaller latifundosystemet. Dette systemet består av alle store plantasjeeiendommer, kvegrancher og haciendaer som er et resultat av tidligere koloniperioder.
Majoriteten av befolkningen som lever innunder dette systemet har tilgang til svært små familiebruk eller minifundioer, og er i overhengende grad subjekt for et utbyttende landeier-forpakter forhold. Generelt er andelen minifundioene utgjør av det totale landarealet marginalt. I Guatemala konstituerer gårdsbruk under 5 hektar 90% av alle gårdsbruk, men okkuperer kun 16 % av det totale landareal på 1990-tallet. I samme tidsperiode var de samme tallene for Brasil henholdsvis 37 prosent og 1 prosent.
Den Inter-Amerikanske Utviklingsbanken (IDB) beregnet i 1998 at 60 prosent av de fattige i Latin- og Sør-Amerika, er bosatt i rurale områder, hvor halvparten av dem har begrenset eller ingen tilgang til produktive ressurser, herunder inkludert land. Polariseringen av eiendomsbesittelsen i regionen har dype røtter tilbake til kolonitiden, men etterfølgende agrikulturpolitikk og kommersialiseringsprosessene på 1800- og 1900-tallet har forsterket og utvidet latifundiosystemet.
På 1600-tallet fikk spanske kolonister rett til å ekspropriere land i bytte mot å avtjene militærtjeneste for den spanske kronen, og fikk mulighet til å kreve tributt fra innfødte samfunn i form av arbeid eller varer. Når den nødvendige kapitalen var reist, ble store gods eller haciendaer etablert. Landet som var knyttet til eiendommene ble normalt kultivert av bønder, som måtte betale godseieren leie for den jorden de benyttet. Betalingen bestod enten av penger, en andel av deres egen produksjon eller arbeid på godseierens eiendom eller en kombinasjon av disse, alt i bytte for en liten selvbergingslapp.
De menneskene som ble inkorporert i latifundosytemet, befant seg gjerne i en situasjon hvor minifundio-systemet viste seg å være inadekvat i forhold til selvbergingsproduksjon, siden disse jordflekkene gjerne var for små eller lokalisert i områder med marginal agrikulturell verdi. Mange av småbrukere fant dermed ingen andre alternativer enn å søke andre inntektskilder, ofte konvensjonelt lønnsarbeid.
I et historisk perspektiv har storskala agriindustri dominert agrikulturell produksjon i Latin- og Sør-Amerika, og denne situasjonen vedlikeholdes i stor grad av samtidens politiske miljø.
Litteratur
Latifundio
Léopold Michel Cadière
Léopold Michel Cadière (født 14. februar 1869 i Aix-en-Provence i Frankrike, død 5. juli 1955 i Hue i Vietnam) var en fransk katolsk prest og misjonær tilhørende Det parisiske ytremisjonsselskap (Missions Etrangères de Paris).
Pater Léopold Michel Cadière ankom Huế den 20. oktober 1892. Han virket i Vietnam, og forfattet 250 forskningsverker om landets historie, religioner, kultur og språk. Han la med dette et viktig fundament for den vitenskapelige vietnamforskning på 1900-tallet.
Crown Court
Crown Court er den høyeste førsteinstansdomstolen for straffesaker i England og Wales. Domstolen ble etablert i 1972 og holder rett på 77 steder, fordelt på åtte regioner. Retten settes som regel med jury.
Når Crown Court holder rett i City of London (det vil si i rettsbygningen i Old Bailey) sitter den under navnet Central Criminal Court.
Sivile saker på samme nivå høres i High Court.
Arnt Sommerlund
Arnt Sommerlund (født 4. mai 1967 i Tromsø) er daglig leder i Aukra Næringsforum (fra 1. januar 2015). Han er fra 19. juni 2015 også innleid som daglig leder i GassROR IKS.
Han var i perioden fra 1. oktober 2013 til 31.12 2014 prosjektleder for "Hvor har du det fra?" - Kampanjen for journalistikken, som var en nasjonal kampanje i regi av alle presseorganisasjonene samt TV2 og NRK. Kampanjens mål var å formilde verdien av uavhengig journalistikk i redigerte medier.
Sommerlund var spesialrådgiver i Helse Midt-Norge RHF (Internett/web-kvalitet) våren 2013. Han var kommunikasjonssjef i Helse Møre og Romsdal HF (2011-2012), i det som tidligere var Helse Nordmøre og Romsdal HF (2007-2011).
Sommerlund var ansvarlig redaktør i Romsdals Budstikke fra 2001 til 2006. I perioden 2004 og 2006 var han i tillegg til redaktør også adm. direktør i Romsdals Budstikke. Sommerlund har også vært ansvarlig redaktør i ITavisen.no, nyhetssjef i Telecom Revy, webredaktør ved Universitetet i Oslo og journalist i iTromsø (tidligere Bladet Tromsø).
Eiksetra
Eiksetra er ei betjent turisthytte tilhørende DNT Drammen og Omegn (DNTD), en lokalforening av Den Norske Turistforening (DNT). Eiksetra ligger i Lier kommune i Viken, ved sørsiden av Garsjø. Eiksetra er et populært utgangspunkt for turer i Drammensmarka.
Simon Stranger
Simon Stranger (født 11. februar 1976) er en norsk forfatter. Han er oppvokst på Lilleaker i Oslo. Han har gått på Forfatterstudiet i Bø og studert filosofi ved Universitetet i Oslo.
Han har utgitt en ungdomsboktrilogi om tenåringen Emilie, og hennes egne opplevelser med verdens fattigdoms- og flyktningproblemer.
I den dokumentariske minnehistoriske romanen Leksikon om lys og mørke fra 2018 forteller Stranger historien om sin jødiske svigerfamilie som etter krigen flyttet inn i landssvikeren Henry Rinnans «bandekloster».
Simon Stranger er nevø av forfatteren Hans Sande og oldebarn av forfatteren Villa Thrap Wahl.
Xabi Alonso
Xabier Alonso Olano (født 25. november 1981) er en spansk-baskisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den tyske klubben Bayer Leverkusen.
Personlig
Alonso ble født inn i en berømt fotballfamilie. Hans far «Periko» Alonso spilte for FC Barcelona på 1980-tallet og vant to seriemesterskap med Real Sociedad. Xabis bror Mikel Alonso spiller også sentral midtbane for klubben Real Sociedad. Han har også en annen bror ved navn Jon som er fotballdommer.
I 2010 ble Alonso tildelt utmerkelsen Lan Onari av regjeringen i den autonome regionen Baskerland.
Real Sociedad
Alonso begynte sin fotballkarriere i Real Sociedad og gjorde sin debut for klubben i 1999-2000 sesongen. Hans første kamp sro mot Logroñes 1. desember 1999 i en cupkamp. Han spilte fjorten kamper den første sesongen.
Den påfølgende sesongen ble Alonso lånt ut til SD Eibar før han returnerte for å spille for førstelaget igjen. Han var på laget da Real Sociedad endte på 2.-plass i serien bak Real Madrid i 2002-2003-sesongen. Han scoret tre mål på 33 kamper.
Liverpool
Alonso ble hentet til Liverpool fra Real Sociedad av Rafael Benítez sommeren 2004. Han er en etablert landslagsspiller for, og spilte i EM i fotball 2004, i Portugal og i VM 2006, i Tyskland.
Xabi Alonso debuterte for Liverpool borte mot Bolton Wanderers 29. august 2004. Alonsos første mål for Liverpool kom på frispark i kamp mot Fulham, 16. oktober 2004.
Han brakk ankelen etter en takling fra Frank Lampard i en kamp mot Chelsea, 1. nyttårsdag 2005. Alonso kom relativt raskt tilbake og spilte i Mesterliga-finalen 25. mai 2005, da Liverpool hentet inn AC Milans 3-0 ledelse. Alonso scoret Liverpools utligningsmål (3-3) på en retur fra en straffe han selv hadde bommet på.
Han har scoret fra sin egen banehalvdel to ganger på mindre enn ett år med venstrebenet mot Luton, og med høyrebenet mot Newcastle. 20. september 2006 scoret Alonso det som BBC kalte «an outrageous strike» fra hans egen halvdel mot Newcastle i en midtuke-kamp i serien. I et intervju på Sky News, fortalte Alonso at han trener på slike langskudd på trening. Begge målene var like, slått fra langt inne på egen halvdel. Det var hans første mål for Liverpool siden langmålet mot Luton, noe som gjør han til den første spilleren i moderne tid som har scoret to suksessive mål for sin egen klubb fra egen halvdel.
8. juni 2007 signerte Xabi en forlengelse av kontrakten sin frem til 2012, og stilnet dermed en rekke rykter om overgang vekk fra Anfield. Sommeren 2008 ble imidlertid Alonso koblet til en overgang til italienske Juventus, først og fremst på grunn av Liverpools interesse for midtbanespilleren Gareth Barry, men senere kjøpte laget danske Christian Poulsen fra Sevilla.
Alonso ble imidlertid værende, selv om han selv uttrykte at han følte seg «uønsket» av manager Benitez.
Bayern München
Den 9. mars 2017 gjorde han det klart at han ville legge opp etter sesongen 2016/17.
Den 20. mai 2017 spilte han sin siste kamp for Bayern München mot SC Freiburg.
Landslaget
I EM i fotball 2008 var Alonso med i troppen som vant et EM-gull for første gang på 44 år. Alonso ble byttet inn i finalen etter 63 minutter, og erstattet Cesc Fàbregas på midtbanen.
I en landskamp mot den 21. august 2008, bidro Xabi med to scoringer i en 3-0-seier.
Meritter
Spanias herrelandslag i fotball
Liverpool
Real Madrid
Personlige utmerkelser
Trivia
Xabi Alonso og Arsenal-spilleren Mikel Arteta var naboer i samme gate da de vokste opp i San Sebastián og bodde ved siden av hverandre i Liverpool. Alonso hjalp også med å overtale tidligere lagkamerat fra Real Sociedad, Juan Ugarte til å gjøre en overgang til Wales og klubben Wrexham i 2004.
Ekkehard Fasser
Ekkehard Fasser (født 3. september 1952, død 8. april 2021) var en sveitsisk bobkjører som deltok i de olympiske vinterleker 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.
Fasser ble olympisk mester i bobsleigh under vinter-OL 1988 i Calgary. Han var med på det sveitsiske laget som vant konkurransen i firerbob foran Øst-Tyskland og Sovjetunionen. De andre på laget var Kurt Meier, Marcel Fässler og Werner Stocker.
Fylkesvei 633 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 633 i de følgende fylkene:
Emilio Castro
Emilio Castro (født 2. mai 1927 i Montevideo, død 6. april 2013 samme sted) var en uruguayansk metodistisk prest og kirkeleder. Han var generalsekretær i Kirkenes verdensråd fra 1985 til 1992.
Castro markerte seg som en dyktig taler og med en teologisk linje som var preget av den søramerikanske frigjøringsteologien, samtidig som han var påvirket av evangelikal kristendom og misjonsbevegelsen.
Fylkesvei 634 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 634 i de følgende fylkene:
Kongebøkene
Kongebøkene (hebraisk: – Mĕlāḵîm, «Konger») er den ellevte og tolvte bok, henholdsvis Første Kongebok og Andre Kongebok, men var opprinnelig en bok i Den hebraiske Bibelen (jødiske Tanakh) og den kristne Bibelens gamle testamente. Oppdelingen oppsto ved oversettelsen av den hebraiske teksten til gresk i Septuaginta. Der ble denne boken og den hebraiske Samuelsbøkene sammen organisert som fire kongebøker, noe som ble videreført i den latinske Vulgata som første til fjerde kongebøker. Fra den engelske King James version ble Vulgatas første og andre kongebok kjent som Første og Andre Samuelsbok, mens Vulgatas tredje og fjerde kongebok ble Første og Andre kongebok.
Bøkene konkluderer deuteronomistiske historie, en historie om Israel som også innbefatter Josvas bok, Dommernes bok og de to Samuelsbøkene, som bibelforskere mener ble skrevet å komme med en teologisk forklaring at kongedømmet Judea av Babylonia i 586 f.Kr. og et fundament for en tilbakevending fra landsforvisningen. De to kongebøkene presenterer en historie om oldtiden Israel og Judea fra og med kong Davids død og fram til Jojakin ble løslatt fra fengslingen i Babylon, en periode på rundt 400 år (ca. 960 – ca. 560 f.Kr.). Forskerne tenderer å behandle bøkene som utgjorde den første utgaven fra slutten av 600-tallet f.Kr. og en andre og endelig utgave fra midten av 500-tallet f.Kr.
Innholdet
Kongebøkene kan deles opp som følgende:
Kronologi
Den standardiserte hebraiske teksten av Kongebøkene presenterer en umulig kronologi. Et enkelt eksempel er Omris tiltredelse til tronen av kongedømmet Israel i det 31. året av Asa av Juda (Første kongebok 16:23) kan ikke følge etter at hans forgjenger Simri av Israel døde i det 27. året av Asa (Første kongebok 16:15). Den greske teksten korrigerte den umulige kronologien, men det synes ikke å representere en eldre versjon. Flere forskere hevder å ha løst disse vanskelighetene, men resultatene skiller seg fra hverandre, tidvis mye, og ingen har oppnådd anerkjennelse.
Ole Einar Bjørndalen
Ole Einar Bjørndalen (født 27. januar 1974 i Drammen) er en norsk tidligere skiskytter og trener som representerte Simostranda IL i skiskyting og Byåsen IL i langrenn. Han har vunnet 95 verdenscuprenn; 94 i verdenscupen i skiskyting og ett i verdenscupen i langrenn. I 2018 ble han ekspertkommentator for TV 2s sendinger i skiskyting.
Han har seks sammenlagtseire i verdenscupen, den seneste sesongen 2008–2009, og i 13 sesonger på rad kom han blant de tre beste i verdenscupen sammenlagt. Bjørndalen har vunnet 29 gullmedaljer i OL og VM, og tilsammen 61 medaljer medregnet tre medaljer i sommerskiskyting. Han har 44 NM-gull i skiskyting, 30 NM-gull i vinterskiskyting, hvorav 20 individuelle NM-gull; normaldistanse (4), sprint (6), jaktstart (6) og fellesstart (4), samt 10 NM-gull i stafett og lag; stafett (8) og lag (2) (1996 og 1997). Bjørndalen har i tillegg 14 individuelle NM-gull i sommerskiskyting: sprint (7) og jaktstart (7).
Blant alle hans meritter er fire gull under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City av hans beste resultater i ett og samme mesterskap.
Han blir kalt «Kongen av skiskyting». Bjørndalen var elev ved Norges Toppidrettsgymnas på Geilo i årene 1990–1993.
Bakgrunn
Bjørndalen er oppvokst på Simostranda i Modum kommune i Buskerud. Han bor i Obertilliach i Østerrike og har tidligere bodd deler av året i den italienske landsbyen Toblach (Sør-Tyrol) sammen med sin tidligere kone, italienske Nathalie Santer-Bjørndalen, som også var skiskytter til hun la opp i 2008.
Bjørndalen giftet seg 17. juli 2016 med den hviterussiske skiskytteren Darja Domratsjeva, og de fikk datteren Xenia 1. oktober 2016. Den 17. juli 2023 fikk paret enda en datter.
Bjørndalens eldre bror, Dag, var også skiskytter på det norske landslaget, er siden trener ved Norges Toppidrettsgymnas på Geilo. De har en yngre bror, Hans Anton Bjørndalen, som også var regnet som et stort skiskyttertalent. Han er trener ved toppidrettssatsingen ved Buskerud videregående skole.
Karrière
I 1992 i Canmore i Canada oppnådde han sin første junior-VM-medalje med bronse i lagkonkurransen. Året etter vant han tre øvelser i junior-VM i Ruhpolding i Tyskland, mens han var elev ved Norges Toppidrettsgymnas Geilo. Bjørndalen skulle vise seg å være i stand til å videreføre suksessen til seniorsammenheng også. Bjørndalen er en uvanlig rask skiskytter, og han har ved flere tilfeller konkurrert med, og vunnet over spesial-langrennsløpere. I 2006 vant han et renn i verdenscupen i langrenn. Bjørndalen vant sitt første OL-gull i Nagano 1998 på 10 km sprint. På vei mot mål ledet han, men løpet ble avbrutt på grunn av så stort snøfall at løperne nesten ikke kunne se blinkene på 50 meters hold. Dagen etter vant han det utsatte løpet. Bjørndalen ble den første skiskytter som tok storeslem og vant alle fire skiskytterøvelsene i et OL under lekene i Salt Lake City i 2002. Han vant sitt første individuelle VM-gull på sprinten under VM i skiskyting 2003.
Verdenscupen i skiskyting
Han har vunnet verdenscupen sammenlagt seks ganger og er med det verdens mestvinnende skiskytter sammen med Magdalena Forsberg i perioden 1998–2009. Se oversikt under.
Han har ni ganger vunnet sprint v-cupen: 1994/95, 1996/97, 1997/98, 1999/00, 2000/01, 2002/03, 2004/05, 2007/08 og 2008/09. Bjørndalen har også 2.-plass i sprint v-cupen i sesongene 2003/04 og 2005/06. Bjørndalen har vunnet jaktstart v-cupen fem ganger i 1999/00, 2002/03, 2005/06, 2007/08 og 2008/09. Han har 2.-plass i sesongene 2000/01, 2003/04, 2004/05, 2006/07 og 3.-plass i 1996/97, 1998/99 og 2001/02. Bjørndalen har vært vinner av fellesstart v-cupen fem ganger: 2002/03, 2004/05, 2005/06, 2006/07 og 2007/08. Han kom på 2.-plass i 2000/01, 2003/04, 2008/09. Bjørndalen ble nummer 3 i fellesstart v-cupen i sesongen 1998/99. Han har også en gang vunnet normaldistanse v-cupen. Det var i 2004/05. Bjørndalen har også blitt nummer 2 i 1998/99, 2000/01, 2001/02 og 2005/06 -sesongen. Bjørndalen kom også på 3.-plass i 1997/98-sesongen. Han har tilsammen vunnet 20 ganger, 13 ganger blitt nummer 2 og fem ganger blitt nummer 3. Totalt har han vært på pallen 38 ganger.
Bjørndalen har vunnet stafett v-cupen 11 ganger: 1997/98, 1999/00, 2000/01, 2001/02, 2003/04, 2004/05, 2007/08, 2009/10, 2010/11, 2015/16 og 2017/18. Han har 6 andreplasser i v-cupen stafett i: 1996/97, 2006/07, 2008/09, 2011/12, 2012/13 og 2014/15. Bjørndalen har også 2 ganger kommet på tredjeplass i: 1998/99 og 2002/03. Tilsammen har han vært på pallen 19 ganger i v-cupen stafett. Bjørndalen har 4 ganger vunnet mixed stafett v-cupen. Det skjedde i sesongene: 2012/13, 2013/14, 2014/15 og 2015/16. . Bjørndalen har også vært med å vinne nasjonscupen for menn ti ganger. Det skjedde i: 1998/99, 2002/03, 2003/04, 2004/05, 2007/08, 2008/09, 2010/11, 2013/14, 2014/15 og 2015/16 sesongen. Bjørndalen har også fem andreplasser fra nasjonscupen fra årene: 1999/00, 2000/01, 2001/02, 2005/06 og 2012/13. Han har i tillegg til dette også 3 tredjeplasser i nasjonscupen fra årene: 1996/97, 1997/98 og 2006/07. Til sammen har han vært på pallen 18 ganger i nasjonsverdenscupen for menn.
Bjørndalen har tilsammen vært på pallen 252 ganger i v-cupen i skiskyting. Individuelt har han 95 (94+1 i langrenn) førsteplasser, 53 andreplasser og 31 tredjeplasser, det vil si 179 ganger på pallen individuelt i verdenscupen. Bjørndalen har en verdenscupseier i lag. I stafett har han 37 førsteplasser (4 av disse seirene har kommet i miks-stafett), 21 andreplasser og 14 tredjeplasser, tilsammen 72 ganger på pallen i v-cup stafett. Med sine 5 pallplasser i v-cupen i langrenn, har Bjørndalen vært 257 ganger på pallen i verdenscupen (252 i skiskyting og 5 i langrenn).
Ole Einar Bjørndalen annonserte 3. april 2018 at han la opp som aktiv skiskytter.
Verdenscupen i langrenn
Bjørndalen gikk sitt første verdenscuprenn i langrenn i november 1998. Det endte med 23.-plass på 10 km friteknikk i finske Muonio. Han fikk sin første pallplassering i Kuopio 25. november 2001, med 2.-plass på 10 km friteknikk. En måned senere knep han andreplassen igjen, denne gang bak Per Elofsson på 30 km friteknikk, fellesstart i Ramsau, Østerrike. Den 18. november 2006 ble han historisk da han som første skiskytter vant et verdenscuprenn i langrenn i svenske Gällivare. Bjørndalen vant verdenscuprennet i 15 km friteknikk. Siden det har også skiskytteren Lars Berger vunnet 15 km i langrenn i Ski-VM 2007. Han har også vært på pallen to ganger i verdenscupen som deltaker på det norske stafettlaget i langrenn, på Beitostølen i 2003 med en 3.-plass og i La Clusaz i Frankrike i 2006 med en 2.-plass. Så totalt har Bjørndalen vært 5 ganger på pallen i v-cupen i langrenn.
Mestvinnende
Bjørndalens karriere har gjort ham til tidenes mestvinnende vinteridrettsmann. Med sine 13 medaljer, hvorav åtte er gull, var han tidenes mestvinnende vinterolympier med Bjørn Dæhlie som nummer to inntil begge ble forbigått av Marit Bjørgen i 2018. Bjørn Dæhlie har flere individuelle gull, seks medaljer mot Bjørndalens fem. En statistikk over verdensmesterskap er ikke helt sammenlignbart gjennom 50 år med internasjonal skiskyting. Bildet er litt mer komplisert, siden det er blitt flere renn i VM (også i OL etter hvert) i nyere tid enn da for eksempel Aleksandr Tikhonov (aktiv 1967–1980), Frank Ullrich (1976–1984) og Eirik Kvalfoss (1981–1994) holdt på. Martin Fourcade har 13 gull, Frank Luck og Tikhonov har begge elleve gull i VM, mens Bjørndalen har 20 – medregnet alle stafetter og lagkonkurranser. Heller ingen har flere enn Bjørndalens elleve individuelle VM-gull, det samme som Martin Fourcade. Sammenligner vi kun de to tradisjonelle øvelsene 20 og 10 km i VM/OL, har Bjørndalen ni, mens Ullrich, Tikhonov og Fourcade har seks gull hver.
Kontroversen under verdensmesterskapet i 2009
Under Verdensmesterskapet i Pyeongchang, skøytet Bjørndalen og flere andre utøvere galt i starten av første runde i mennenes 12,5 km jaktstart. Etter å ha forlatt stadion, skøytet utøverne over en bro i stedet for å skøyte rundt. En jury besluttet å gi alle disse utøverne en tidstraff på ett minutt, etter en klage fra det russiske laget. Bjørndalen, som vant jaktstarten klart, ble flyttet ned til bronseplass, bak Maksim Tsjudov og Alexander Os. Det norske laget og sju andre land la inn en motprotest som førte til at en appelljury annullerte de nye resultatlistene, og de opprinnelige resultatet ble stående som gjeldende.
Fire dager senere beskyldte russiske ledere igjen Bjørndalen for juks, denne gangen for å kuttet ned cirka 400 meter på løypa på åpningsdistansen 10 km sprint. De hevdet at Bjørndalen hadde tjent inntil 40 sekunder på å gå feil. Selv sa Bjørndalen at «disse påstandene er bare tull». Kontroversen fikk et nytt alvorspreg etter hetsende utsagn og trusler på Bjørndalens offisielle nettsted. Bjørndalen har forsonende og spøkefullt kontret med referanser til egne våpenferdigheter.
Verdenscupen sammenlagt
Tabellen viser sammenlagtplasseringen i verdenscupen i skiskyting og antall enkeltseire per sesong. «+ 1» i totalen viser til hans verdenscupseier i langrenn i 2006. Innen skisport troner han (fra 26. mars 2009) på toppen med flest verdenscupseire (95) foran alpinisten Ingemar Stenmark som har 86 verdenscupseire. Det bør merkes at skiskyting regner mesterskapsseire som verdenscupseire, mens dette ikke regnes innen alpin. Stenmark har fem mesterskapsmedaljer i tillegg til sine 86 verdenscupseire. Den sveitsiske fristil-ballettkjøreren Conny Kissling har 106 verdenscupseire. Bjørndalen vant gull på 10 km i OL i Sotsji i 2014. Øvelsene fra var derimot ikke en del av verdenscupen 2013/14 og ga derfor ingen verdenscup-poeng.
Olympiske leker
13 medaljer (8 gull, 4 sølv, 1 bronse)
Verdensmesterskap
45 medaljer (20 gull, 14 sølv, 11 bronse)
''Oppdatert per 12. februar 2017.''
Annet
En nesten tre meter høy bronsestatue av Bjørndalen, utført av Kirsten Kokkin, ble avduket i Modum 13. september 2008. Stedet hvor statuen står heter «Ole Einars Standplass». Etter ti års samarbeid med treneren Roger Grubben, innledet Bjørndalen i juli 2010 et samarbeid med Torgeir Bjørn som hovedtrener.
I mars 2011 ble Bjørndalen presentert av skiskyttertalentet Lukas Hofer som trenerkandidat for det italienske landslaget. Bjørndalens svar var at han ville satse som løper til etter Vinter-OL 2014 i russiske Sotsji, og tiden etter det hadde han ennå ikke klare planer for.
Trener
I OL 2018 i Pyeongchang var Ole Einar Bjørndalen med i trenerapparatet til Belarus, da de belarusiske kvinnene vant OL-gull på stafetten. Han var også med i trenerapparatet da hans kone tok sølvmedalje på fellesstarten i OL 2018. Fra høsten 2019 til etter vinter-OL 2022 var Bjørndalen trener for det kinesiske landslaget i skiskyting.
Andre seire
Bjørndalen har vunnet fire ganger i showrennet i Gelsenkirchen (Schalke 04 arena), i 2003, 2004, 2005 og 2006. Bjørndalen fikk også en 3.-plass i 2018 sammen med sin kone Darja Domratsjeva. .
Bjørndalen vant åpningsrennet i skiskyting på Beitostølen i fellesstart 2004/05-sesongen, i 2007/08 på sprinten, og fellesstarten i samme år, samt en tredjeplass fra 2012-sesongen i sprint.
Han har i tillegg vunnet sesongåpningen på Sjusjøen i 15 km fellesstart i 2013 og 2014. Bjørndalen har også vunnet FIS-renn i langrenn to ganger, i 1997 på distansen 30 km fri teknikk i Valdres og 10 km fri teknikk på Beitostølen i 2006. Han har også to andreplasser fra FIS-renn på 15 km fri teknikk i Misurinasjøen i Italia i 1998 og 10 km fri teknikk på Beitostølen 2004. I tillegg har han en 3.-plass i FIS-rennet på Beitostølen 2001, 10 km fri teknikk. Totalt har Bjørndalen vært fem ganger på pallen i FIS-renn. Bjørndalen har også en 5.-plass i på 30 km fri teknikk fra Vinter-OL 2002 i Salt Lake City 9. februar 2002. Det kan også nevnes at Bjørndalen har vunnet en Beach-volley-ball turnering i Laguna Beach i 2001
Priser og utmerkelser
Etter OL i Nagano i 1998 der Bjørndalen vant 10 km sprint, mottok han Aftenpostens gullmedalje. Han ble tildelt Egebergs Ærespris i 2002 for sine prestasjoner i idrettene skiskyting og langrenn. Etter den fantastiske innsatsen under Vinter-OL 2002, der han vant gull på 10 km sprint, 20 km, 12,5 km jaktstart og 4 x 7,5 km stafett skiskyting mottok han Fearnleys olympiske ærespris. Bjørndalen mottok Sportsjournalistenes statuett i 2002 og 2014 for hans fremragende prestasjoner under OL i Salt Lake City og OL i Sotsji.
1. august 2009 mottok han Fakkelprisen av Det Norske Totalavholdsselskap for sin rolle som godt forbilde. Bjørndalen mottok Fair Play Mecenate prisen i Castiglion Fiorentino i Italia i 2009. Han ble også kåret til årets skiskytter av det internasjonale sportsjournalistforbundet (AIPS) i 2002, 2003, 2005 og 2009. Bjørndalen vant Holmenkollmedaljen i 2011.
Han ble høsten 2014 av Association des Comités Nationaux Olympiques tildelt prisen for Sotsji-OLs beste mannlige utøver. I 2003 ble Bjørndalen nominert til Laureus Sportsman of the Year. Han ble nummer to i kåringen bak Lance Armstrong. Seieren til Armstrong i 2003 er senere blitt opphevet.
Fløien stasjon
Fløien stasjon på Fløyen i Bergen er endestasjonen på Fløibanen, på sørsiden av Fløyfjellet, beliggende 320 moh. Området rundt stasjonen er et utsiktspunkt over Bergen, fjellene rundt og fjorden. Uformelt brukes betegnelsene Fløien, Fløyen og Fløyfjellet om hverandre.
Ole Einar Bjørndalen
Priser og utmerkelser
I 2015 ble han tildelt Solprisen på Rjukan, og i august 2018 ble han utnevnt til Modum kommunes første offisielle hedersmann. I 2018 ble Bjørndalen tildelt Norges Skiskytterforbunds hederstegn på Eidsvoll. Han ble samtidig utnevnt til æresmedlem. .
Fløien stasjon
Navnet Fløien kan komme av fløystangen, en vindfløy som ble reist på gamle Fløien for å gi signal om vindretningen når skip skulle legge ut fra Vågen i Bergen.
Fløibanen
Fløyen er endestasjon for den 850 meter lange elektriske kabelbanen. De to vognene som trekkes mellom stasjonen på Vetrlidsallmenningen i Bergen sentrum og Fløyen, har ytterligere tre mellomstasjoner i Proms gate, Fjellveien og Skansemyren og ble åpnet i 1918.
I stasjonsbygningen på Fløyen ligger Fløien kiosk som selger souvenirer og postkort, i tillegg til småsnacks. Utkikksplatået ligger til høyre ved utgangen fra stasjonen. Like overfor stasjonen ligger Fløien Folkerestaurant. I området er det lekeplass/klatreplass, og en natursti ligger i skogen like ved med trollskog med en rekke figurer og en større natur-klatrepark.
Fløyfjellet
I tillegg til Fløibanen kan Fløyen og Fløyfjellet også nås via flere veier. Fra Fjellveien kan man gå via Tippetue eller Fløysvingene, i tillegg kan man også komme til Fløyen via Byfjellene (Kamveien) fra Skansemyren eller via Knattenveien (Søre Kamvei) ved Starefossen.
På Fløyfjellet er det gode og skiltede turveier og turstier til blant annet Skomakerdiket og Skomakerstuen som er en varmestue med kafe og toaletter, Brushytten på Midtfjellet, Blåmanen, Rundemanen eller til Sandviksfjellet.
Ole Einar Bjørndalen
Idrettsgallaen
Bjørndalen har også blitt hedret ni ganger på Idrettsgallaen. Han er kåret til årets idrettsnavn 2001 (delt med Bente Skari) og 2002. For sesongen 2002 vant han også i klassen konsentrasjon og i lag med OL-laget i stafett, skiskyting, herrer. For sesongen 2003 vant han klassen konsentrasjon. For sesongen 2006 klassene utholdenhet og Lagkonkurranse, stafett, herrer, skiskyting. For sesongen 2009 ble han kåret til årets mannlige utøver. . Han fikk i 2019 Hedersprisen sammen med Marit Bjørgen. Han er i tillegg flere ganger nominert i ulike kategorier.
Lim
Lim et materiale som binder eller kleber to arbeidsstykker sammen ved adhesjon eller kohesjon. Liming er prosessen som anvender lim for å sammenføye forskjellige materialer. Nesten alle kombinasjoner av materialer kan limes; Ved enklere forbindelser med begrenset styrke brukes forskjellige typer universallim. For vanskelige kombinasjoner og spesielle mekaniske egenskaper som elastisk fuge og styrke brukes et spesiallim utviklet spesielt for den aktuelle materialkombinasjonen. Riktig utført limfuge kan oppnå høyere styrke enn de materialene som limes.
Liming blir stadig vanligere i industrielle produksjonsprosesser. materialer som før ble sveiset, loddet, skrudd eller naglet som bilkarosserier og flyskrog kan nå ofte limes. Limingen kan utføres slik at fugen kan løses opp og komponentene byttes for vedlikehold og reparasjon.
Historikk
I steinalderen brukte man lim av innkokt bjørkesaft til å lime kniver av flint til skaft av tre. Tidligere lim, klister og andre bindemidler ble ofte basert på naturlige klebemidler som gummi, kvae, harpiks og bindevevslim (beinlim) fra kollagen. Eggehvite ble for eksempel brukt til å lime bladgull for dekorasjonsformål og som bindemiddel i maling for freskomalerier. I 1750-årene ble den første industrielle limproduksjonen startet basert på dyrehud. Senere ble også fiskeskinn, benmel, kasein fra melk osv. brukt som basis for produksjon av animalsk lim. På 1920 og 1930 tallet startet utviklingen av syntetiske lim som herdende epoksy og akrylater som nå dominerer limingsteknikken.
Syntetiske lim
Syntetiske lim er forskjellige lim basert på elastiske kunststoffer, termoplast og herdeplast. Der det brukes løsemidler ønsker man å gå over til vann der dette er mulig på grunn av helserisiko ved bruk av organiske løsningsmidler. Eksemplene under fra vanlig lim i handel:
Tørkende lim
Tørkende lim er oftest en blanding av en polymer som plast, et løsemiddel og andre tilsats og fyllmaterialer. Forskjellige stoffer gir ulik binding til forskjellige materialer og herding av limfugen. Tørkende lim krever ofte press av limfugen under tørking og benyttes typisk på porøse materialer eller med noe overflate på limfugen som tillater løsemiddelet å fordampe.
Kontaktlim
Kontaktlim påføres arbeidsstykkene og tørker til tørr overflate hvoretter arbeidsstykkene presses sammen. Bindingen skjer da raskt og langvarig press er ikke nødvendig. Kontaktlim inneholder f.eks polykloropren og løsemidler etylacetat, aceton og nafta. Det finnes også neoprenbasert kontaklim med vann som løsemiddel.
Termoplastisk lim
Det vanligste limet av denne typen er smeltelim for limpistol. Vanlige smeltelim er amorft og inneholder etylen-vinylacetat-kopolymer som smeltes til myknet fase av et varmeelement i limpistolen. Limet gjenvinner glassfase ved avkjøling og binder da arbeidsstykkene. Raskt og lett å anvende, med god bindeevne til mange materialer og middels sterk fuge.
Herdelim
Herdelim kommer som tokomponentslim som blandes før limingen. En vanlig type er «rapid» epoksyharpiks basert på bisfenol-A-diglycidyleter med herder N(3-Dimetylaminopropyl)-1,3 propylendiamin og andre tilsatser. Typiske tider er bruk innen 5-60 minutter etter blanding, binding etter 10 minutter til 2 timer og utherding i løper av 1-24 timer (raskest for rapid typer, senere for lim til mere kompliserte arbeider og sterkere fuge), og egner seg også for fylling av fuge.
Superlim
Såkalt superlim virker ved å danne en kjemisk binding med arbeidsstykkene. Limet er gjerne basert på cyanoakrylat (Etyl-2-cyanoakrylat) og herder ved sammenpressing etter 5-60 sekunder, raskest for tynne fuger. Egner seg ikke for fuger som krever fylling eller fuger uten direkte kontakt, men noe ruhet på arbeidsstykkene er fordelaktig. Brukes for raske småreparasjoner, fiksering av skruer og muttere. Limet kan gjøres løsbare for demontering ved varme og kan tilsettes en gel for å bli fleksibelt. Spesielle typer brukes f.eks for liming av O-ringer fra gummiprofiler. Krever ikke luft eller fordampning av løsemiddel, og herdingen katalyseres av vann og metallioner.
Kontaktklebere
Dette er klebestoff som gir vedheft ved bruk av lett trykk mot arbeidsstykket. Klebestoffet fremstilles i en rekke typer for forskjellige formål som limbånd (tape), beskjedlapper, klistremerker, prislapper og varemerking. Typisk er limet et akryllim med tilsetninger for å gi en binding som lett kan fjernes (f.eks. prislapper og beskjedlapper) eller for å gi en varig binding (f.eks. merkeskilt). Disse blandingene er ofte vel bevoktede firmahemmeligheter med egne merkenavn.
Ultrafiolett herdende akrylater
Disse stoffene er akrylbaserte kompositter som herder ved polymerisering under ultrafiolett lys. Normalt er lysfrekvensen avstemt til det bestemte materialet som brukes, f.eks. ved tannfyllinger eller kunstige negler.
Silikon
Silikon er forskjellig fra organiske lim ved at det er silisium og oksygen (ikke karbon) som danner ryggraden i polymerkjeden. Silikonet som brukes som vanntett fuge og klebemasse befinner seg i en såkalt prepolymer fase som herder og former langkjedede polymere under innvirkning fra vanndamp i luften. Herdingen foregår derfor innover fra overflaten, maksimalt 3 millimeter i døgnet. Det finnes også tokomponent silikon med herder.
Fylkesvei 636 (andre betydninger)
I Norge finnes Fylkesvei 636 i de følgende fylkene:
Fylkesvei 638 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 638 i de følgende fylkene:
Klas Forfang
Klas Forfang (født 10. mai 1969 i Hamar) er en norsk tidligere ishockeyspiller.
Forfang spilte elleve sesonger og fikk 360 kamper for moderklubben Storhamar. Forfang ble Norgesmester to ganger og seriemester tre ganger.
Clutching at Straws
Clutching at Straws er Marillions nest største albumsuksess når det gjelder listeplassering. Albumet nådde andreplass på den britiske albumlista i juli 1987. Det ble utgitt tre singler fra albumet. «Incommunicado» kom ut i mai 1987, og nådde 6.-plass på den britiske singellista. «Sugar Mice» kom ut i juli og nådde 22.-plass. «Warm Wet Circles» kom ut i oktober og nådde også 22.-plass. «Incommunicado» er Marillions tredje største singelsuksess, etter «Kayleigh» og «Lavender» fra albumet Misplaced Childhood. I Norge nådde albumet 4.-plass på VG-lista - Marillions beste listeplassering i Norge til dags dato - mens ingen av singlene plasserte seg.
Musikken på albumet er ikke i utpreget grad progressiv, men har likevel mye nerve i seg. Clutching at Straws regnes vanligvis ikke som et konseptalbum, men albumet har likevel et klart tema: Det stressende artistlivet og påvirkning av diverse stoffer, særlig alkohol. I en viss grad fikk Fish' sangtekster et selvbiografisk preg.
Clutching at Straws ble Fish' siste album med Marillion. Gruppa forsøkte å komponere musikk til et nytt album, med dårlig resultat. Etter mye krangling mellom Fish og resten av gruppa, sluttet Fish i Marillion i september 1988.
Clutching at Straws ble utgitt i remastret 2CD-utgave i mars 1999. Bonus-CD-en har i tillegg til et par alternative versjoner og et singel-B-spor flere demoer som ble spilt inn under skriveprosessen for Marillions neste album, før Fish sluttet i gruppa. Mye av musikken på disse demoene endte til slutt opp på Marillions album Seasons End, mens deler av tekstene dannet grunnlaget for sanger på Fish' første soloalbum Vigil in a Wildernes of Mirrors. Teksten til demoen «Exile on Princes Street» utviklet seg etter hvert til tittelsporet på Fish' andre soloalbum Internal Exile. Clutching at Straws finnes for øvrig også i en remastret utgave uten bonus-CD-en.
All musikken på albumet er skrevet av gruppa som helhet: Fish, Mark Kelly, Ian Mosley, Steve Rothery og Pete Trewavas. Alle tekstene er skrevet av Fish.
Bonus-CD
«Beaujolais Day» ble til under skriveprosessen til Clutching at Straws, men aldri gjort ferdig. «Story from a Thin Wall», «Shadows on the Barley», «Sunset Hill», «Tic-Tac-Toe», «Voice in the Crowd» og «Exile on Princes Street» ble til under den mislykkede skriveprosessen til gruppas neste album. Bonus-CD-en har en kort multimediadel som i hovedsak består av en diskografi for gruppas remastrede album og bonussporet «Warm Wet Circles» (rock'n roll version). For å spille bonussporet må en taste inn en spesiell kode, som i utgangspunktet måtte lastes ned fra gruppas nettside, men som i dag er åpent tilgjengelig: r6a0v3ba.
Fløyfjellet
Fløyfjellet kan vise til følgende:
Albanias geografi
Albanias geografi preges av to typer landskap. I innlandet preges landskapet av ville fjell, og utover mot kysten endrer dette seg til et slettelandskap. Albania har et totalt areal på 28 750 kilometer. Landet grenser mot Montenegro og Kosovo i nord, Nord-Makedonia i nord og øst, og Hellas i sør og sørøst. Kystlinjen er 362 km lang. Lavlandet i vest møter Adriaterhavet og det strategisk viktige Otrantosundet, der det bare er 100 km over til helen på den italienske «støvelen» og som er grensen mellom Adriaterhavet, Det joniske havet og Middelhavet. Albania har kystlinje mot både Adriaterhavet og Det joniske havet.
Grenser
Bortsett fra kystlinjen er resten av landegrensene til Albania kunstige. De ble i hovedsak etablert på en ambassadørkonferanse i London i 1912–1913. Landet var okkupert av styrker fra Italia, Serbia, Hellas og Frankrike under den første verdenskrigen, men i 1921 ble grensene satt slik som de hadde vært i 1913. Prinsippet var at grensene skulle defineres i samsvar med det som var best for det albanske folket og nasjonalitetene i de omkringliggende områdene. Den nordlige og østlige grensen skulle, så langt det var mulig, skille albanerne fra serberne og montenegrinerne, og den sørøstlige grensen skulle separere albanere og grekere. Det verdifulle, makedonske innsjøområdet i vest ble delt mellom de tre statene — Albania, Hellas og Jugoslavia — som alle hadde innbyggere som benyttet området. Siden det ikke var andre faktorer å ta hensyn til ble grenselinjene valgt slik at de best mulig skilte de nasjonale gruppene.
Da det ble bestemt at innsjøområdet skulle deles mellom de tre statene, krevde dette at hver av dem måtte dele lavlandet i nærheten. En slik kunstig fordeling påvirket grenselinjene både nordover og sørover. Grensen som hovedsakelig går nordover fra innsjøene ligger omtrent 15-30 km vest for vannkillet, men følger ryggen langs det østlige høylandet. Fordi forhandlerne på London-konferansen avslo å bruke vannskillet som den nordøstlige grensen til den nye staten Albania, ble de albanske innbyggerne i Kosovo innlemmet i Serbia.