cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sjako
Sjako eller sjakot (Uttalt: sjakå), også tidligere skrevet chacot og tschacot, er en høy, stiv, sylinderformet eller svakt konisk militærlue, ofte av filt, med skygge. Den var særlig vanlig som uniformsplagg under Napoleonskrigene på 1800-tallet og ble båret både i strid og parader.
Sjakoer ble innført i det norske infanteriet fra 1810. Formen og utseende på disse «bøttehattene» kunne variere: noen var høye, andre lave, og de kunne utvide seg mot toppen, være rette eller smale øverst. De var utstyrt med skjerm og hakereim, og gjerne dekorert med luemerker, kokarde og fjær (pompong). Bak kunne det dessuten være en kordon, en hattesnor som sørget for at sjakoen ikke gikk i bakken dersom den falt av hodet.
I løpet av 1800-tallet utviklet sjakoene seg til mer praktiske uniformsluer som de stive kepiene. De ble også erstattet av andre hodeplagg, for eksempel store, myke skyggeluer (leirluer) og høyluer, og etter hvert også av bereter, båtluer og ikke minst ulike typer hjelmer.
I dag brukes sjakoer blant annet av paraderende musikkorps og drillpiker.
Kreis Nordfriesland
Nordfriesland er den nordligste landkretsen i den tyske delstaten Schleswig-Holstein. Den administrative enheten er noe større enn det tradisjonelle landskapet Nordfrisland, idet grensa er trukket noe lengre øst enn det en tradisjonelt regner som Nordfrisland. Kretsen omfatter området langs den tyske Nordsjøkysten fra Danmarks grense i nord til Friedrichstadt og Tönning i sør.
Husum er administrasjonssentrum. Nordfriesland har både en dansk- og frisisk-språklig minoritet.
Administrativ inndeling
Kretsen er administrativt delt i 8 amt og 5 amtsfrie kommuner. Amtene er igjen delt i kommuner (Gemeinde).
Amt med tilhørende kommuner (* = forvaltningssted)
( Innbyggertall pr. )
Toni Collette
Antonia «Toni» Collette (født 1. november 1972 i Blacktown i New South Wales) er en australsk skuespiller og musiker, kjent for roller på teater, TV og film, samt sin sekundære karriere som vokalist i et band.
Collette debuterte som skuespiller i en gjesterolle i dramaserien Hverdagsliv i 1990. Hun spilte deretter i filmene Tøffelhelten (1992) og Muriels bryllup (1994), som hun ble nominert til Golden Globe for beste kvinnelige skuespiller for. Collette har i løpet av sin karriere vunnet fem AFI-priser. Hun oppnådde internasjonal anerkjennelse for rollen som Lynn Sear i Den sjette sansen (1999), som hun ble nominert til Oscar for beste kvinnelige birolle for. Året etter debuterte hun på Broadway i musikalen The Wild Party og ble nominert til Tony-prisen for beste kvinnelige hovedrolle.
I 2000-årene gjorde Collette seg bemerket i uavhengige filmene Gutter er gutter (2002), som hun ble nominert til British Academy Film Awards (BAFTA) for, og Little Miss Sunshine (2006), som hun vant en Screen Actors Guild Award for, samt ble nominert til Golden Globe og BAFTA. Fra 2009 til 2011 spilte hun hovedrollen i TV-serien United States of Tara, som hun vant Primetime Emmy Award og Golden Globe for beste kvinnelige hovedrolle i en komiserie for.
Collette giftet seg med Dave Galafassi 11. januar 2003. Paret har to barn sammen. Colette er tilhenger av dyrs rettigheter og dyrevernsorganisasjonen PETA.
Friedrich Maximilian von Klinger
Verker
Mellom 1809 og 1816 utkom hans samlede verker i Königsberg (utgitt av Nicolovius), og i 1810 i Wien «Sämmtliche philosophischen Romane», begge i tolv bind.
Hard Luck Street
Hard Luck Street er et norsk rock’n’roll /punk -band fra Oslo etablert i 2009. Bandet består av Tarjei Foshaug, David Egeland, Jørgen Henriksen, Tore Kneppen og  Morten Pisani.
Historikk
Debutsingelen Valley of Fear ble innspilt høsten 2010 og ble sluppet i januar 2011.
I 2011 varmet bandet opp for band som The Boys og The Jim Jones Revue. I desember samme år slapp de EPen ‘On The Run To Maybeland’.
Dobbeltalbumet Mosaics – Exile on Hard Luck Street ble sluppet i mai 2015 på det tyske plateselskapet East Side Records.
Hard Luck Street slapp singlene Another Pretty Lie to Die For (2016), Eternal Summer (2017) og Eternal fall (2018).
Sommeren 2019 spilte bandet inn sitt andre album Darker Days i Music-A-Matic Studios i Gøteborg. Den første singelen Saturday Stray Cat Revolution ble sluppet i november samme år. I februar 2020 fulgte de opp med singelen Ghost Train.
Schubert Gambetta
Schubert Gambetta (født 14. april 1920, død 9. august 1991) var en uruguayansk fotballspiller som blant annet spilte for Cúcuta Deportivo.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1950, der laget hans vant gull.
New age
New age (fra engelsk; ny tidsalder) er et samlende begrep på en religiøs bevegelse, en ideologi, en universal forståelse av naturen, astrologi, yoga, healing og mye annet, med fokus på kropp, sinn og ånd. Den har utviklet seg i den vestlige verden fra 1970-årene og fremover. New Age er på mange måter nært beslektet med alternativbevegelsen.
Opprinnelsen til begrepet er omstridt. New age er ikke en religion men har religiøse inspirasjoner og tanker fra eldre religioner. Østens religioner er med på å prege New age, men også indianske religioner, wicca, keltisk religion (keltisk mytelogi og kristendom) og også større religioner som buddhisme, islam og kristendom. Den har elementer fra mange eldre filosofier og ideologier, begrep som karma, chakra og reinkarnasjon er hentet derfra. New age inneholder også psykologi, psykoterapi, spiritisme og naturvitenskap. Forløperne til New age er mange, og de forskjellige grenene innen New age har mer og mindre påvirkning fra en eller flere av disse. Dens åndelige eller nyreligiøse praksiser og trosoppfatninger har røtter i filosofier som østlig filosofi, yin og yang, teosofi, sjamanisme og også vannmannens tidsalder (The Age of Aquarius) og omtaler et helhetlig verdensbilde eller univers.
Folk har også i vesten vært opptatt av dette i lang tid før New age. Allerede på 1400-tallet var man opptatt av okkultisme, holisme og symboler. UFO-religionene på 1950-tallet, med fokus på det overnaturlig og vesener beslektet med engler som mennesker kan kommunisere med. På midten av 1960-tallet kom hippi-bevegelsen som hadde i seg noe av det som senere ble opphavet til New age, men i tillegg var hippi-bevegelsen også en protestbevegelse.
New age tilhengere har en grunnleggende tro på at det guddommelige finnes i menneskets eget indre. De er opp til det enkelte menneske å velge retning, teknikk og metode som fremmer deres spirituelle utvikling. Derfor er det en rekke muligheter med tilbud som kan passe den enkeltes livssituasjon, behov og mening. Astrologi, yoga, meditasjon, håndtering av stress og bevissthetsutvidende teknikker er for mange også en viktig del av New age. Det finnes en rekke alternativer som massasje, aromaterapi, krystallhealing, biofeedback, kopping, urtemedisin, kunstterapi, refleksologi, tankefeltterapi, gestaltterapi, tai chi, akupressur, healing, klarsyn og hypnose. Men også mer "tradisjonelle" deler innen alternativ medisin som homøopati og akupunktur.
Det er skrevet en rekke bøker om New age, også seminarer og kurs finnes det en mengde av, også online.
Kjennetegn, verdensbilde og uttrykk
Det har vist seg vanskelig å etablere en felles teoretisk ramme over dette mangfoldet. Et hovedskille i forskningen på feltet går mellom forskere som James R. Lewis, som mener at new age reflekterer en direkte import av østlig tankegods, og forskere som Wouter J. Hanegraaff, som betoner sekularisering av elementer fra vestlig esoterisk tradisjon.
I tråd med Colin Campbells teori om det kultiske miljø oppstår og forsvinner organisasjoner og grupper i rask takt. Forfattere og kursarrangører låner friskt teorier og metoder fra hverandre. Individene beveger seg fra organisasjon til organisasjon, fra lærer til lærer, på jakt etter innsikt og opplysning. For svært mange framstår de ulike trosretningene eller organisasjonene mere som midlertidige stoppesteder enn som mål.
New age inngår i et større bilde av nyreligiøsitet, men skiller seg fra nyreligiøse bevegelser som Hare Krishna og Scientologikirken ved å være en løs og desentralisert bevegelse.
Det dominerende verdensbildet innen New age er preget av holisme; troen på at alt henger sammen: det uendelige kosmos, den sansbare naturen og menneskenes ånd og sjel. Hele planeten kan sees som et åndelig vesen.
Innen new agebevegelsen finnes et vidt spektrum av religiøs tro og praksis, herunder et bredt utvalg av framgangmåter for å oppnå kontakt med høyere intelligenser, leve riktig og forbedre sin fysiske og psykiske helse. I new age-tidsskrifter som Visjon (tidligere Alternativt Nettverk) og Ildsjelen skrives det om personlig utvikling, healing og alternativ medisin, tyding av tarot-kort, astrologi, studier av UFO-observasjoner, kornsirkler og mye annet. Bevegelsen omfatter også «tanker om reinkarnasjon, Gaia-hypotesen, transpersonal psykologi, krystaller, visualisering, kanalisering, wicca, nysjamanisme, reikihealing, energimassasje, chakrabalansering, zenmeditasjon, akupunktur, tantrisk yoga, auratolkning, irisdiagnostikk, skytsengler og gudinnereligion. For å nevne noen».
New age har flere fellestrekk med hippiebevegelsen, blant annet en motkulturell avvisning av det moderne samfunnets materialisme og mekanistiske verdensbilde. «På den ene siden er New Age kritisk til den etablerte vitenskapens snevre rammer, på den andre siden bruker bevegelsen vitenskapen til å legitimere eget åndelig budskap og verdenssyn, gjennom begreper som energier, vibrasjoner, dimensjoner og bølger». Praksisen innenfor krystallhealing viser bruken av vitenskapelig terminologi: ulike typer steiner inneholder «helende kosmisk energi» som har «egenskaper og funksjoner [som] beskrives med begreper som 'frekvenser', 'frekvensnivå' og vibrasjoner'.»
Vannmannens tidsalder
Tanken om en ny tid er selvsagt til stede i enhver bevegelse som arbeider for grunnleggende samfunnsmessige endringer, men i new age-bevegelsen har dette begrepet fått en spesiell betydning knyttet til forestillingen om at vi er på vei inn i en ny astrologisk periode, Vannmannens tidsalder eller «The Age of Aquarius».
Mens sola de siste 2 000 år har stått i fiskenes tegn ved vårjevndøgn, er den nå på vei inn i stjernetegnet Vannmannen eller Vannbæreren. Ifølge Alice Bailey skal menneskeheten i vannbærerens tidsalder gjennomgå en kollektiv innvielse som vil føre til at vår bevisste kontakt med de kosmiske intelligenskreftene fornyes. Tapet av denne kontakten er et vedvarende tema i esoteriske skrifter, det kan spores iallfall tilbake til gnostikerne ved vår tidsalders begynnelse. Siden menneskeheten fra et esoterisk synspunkt er viktige elementer av jordklodens bevissthet, vil også jordkloden nå et nytt bevissthetsnivå, og det vil utvikle seg en global bevissthet.
Historie
En betydningsfull forløper for new agebevegelsen er tidligere esoteriske bevissthetsutvidende tradisjoner som astrologi, spiritisme og teosofi, og G.I. Gurdjieffs tanker.
Bøker av amerikaneren David Spangler (Revelation, The Birth of a New Age, 1976) og engelskmannen George Trevelyan (A Vision of the Aquarian Age, 1977) bidro til å definere new age, mens skuespilleren Shirley MacLaines selvbiografiske Out on a Limb (1983; norsk Ut på en gyngende gren samme år) bidro til utbredelsen av tankene. Fritjof Capra forener moderne kvantefysikk med østlig mystikk i sin bok Fysikkens Tao (1975). Gjennom bestselgende bøker av James Redfield (Den niende innsikt, 1993) og Paulo Coelho (Alkymisten, 1988) «har forestillinger med klart utspring i new age sivet ut i en bredere populærkulturell sammenheng».
Forestillingene om en ny tidsalder var mest framtredende i newage-bevegelsen første periode. Mest framtredende i seinere år er et mangfold av metoder for selvutvikling og styrking av personlig velvære. En forfatter som Deepak Chopra gir «tradisjonelle new age-forestillingene en konkret materiell utforming, der målet med selvutvikling er suksess, åndelig som materielt.»
Selvutvikling og helbredelse
Newage-bevegelsen omfatter et stort antall terapeutiske metoder, psykiske så vel som fysiske. De fleste av disse ser på kropp og sjel som en helhet. Slike terapier kan ofte ha et direkte utgangspunkt i esoteriske eller okkulte vestlige tradisjoner, men de kan like gjerne springe ut av østlig tradisjon eller blande elementer av ulike tradisjoner.
Blant disse teknikkene finnes akupunktur, kiropraktikk, homøopati, blomstermedisin, kinesiologi, ernæringsterapi, urtemedisin, krystallterapi og mange andre.
Som fellesbetegnelse for disse formene for legemlig og sjelelig terapi framsto etterhvert begrepet healing, som strengt tatt ikke betyr annet enn helbredelse. Det grunnleggende verdensbildet bak disse metodene blir gjerne karakterisert som holistisk eller helhetlig, og vi kan derfor finne betegnelser som holistisk healing eller helhetlig helbredelse.
Knyttet til disse formene for alternativ behandling finner vi gjerne et sterkt fokus på personlig utvikling. Dette kommer klart til uttrykk i new age-utforminger av tradisjonelle okkulte kunster som astrologi, tarotlesing og rituell magi. Enkelte observatører har brukt denne tendensen som bevis på en generell narsissistisk tendens i newage-bevegelsen som helhet.
New age og vitenskap
Det er ulike syn på om New age har noe felles med vitenskap. Nevill Drury skriver (The New Age: The History of a Movement) at det er "et verdensbilde som inkluderer både vitenskap og det spirituelle" og David J. Hess (Science in the New Age: The Paranormal, Its Defenders and Debunkers, and American Culture) at den har "en forkjærlighet for å bringe sammen det tekniske, det åndelige, det vitenskapelige og det religiøse".
New age tilhengere er opptatt av mange områder innen vitenskap, da særlig naturvitenskap, men også matematikk. På 1980-tallet var man opptatt av sammenhenger mellom vitenskap og det spirituelle. Det ble skrevet mye om fraktaler, sommerfugleffekten, kaosteori, pilotbølger og kvantefysikk.
New age i Norge
I Norge har new age-tenkning blant annet kommet til uttrykk gjennom tidsskriftene Visjon og Ildsjelen. Dreyer forlag og Hilt & Hansteen forlag har utgitt en overveiende del av den eksplisitte new age-litteraturen; og Hilt & Hansteen har også distribuert den gjennom sin bokklubb, Bokklubben Energica. Erik Dammanns bok Bak tid og rom (1987) brakte flere av tankene ut til en bredere allmennhet.
New age musikk
En fellesnevner for new age musikk er at den er fredfull og rolig, og blir av noen benyttet til stresshåndtering, lesing og avslapping for å skape en fredelig atmosfære. New age-musikk er ofte instrumental. Album som er laget av artister som kun lager musikk innen denne sjangeren deler den inn i kategorier som meditasjon (meditation), avslapping (relaxation), healing, ambient, yoga, natur lyder (Nature Sounds), Zen, søvn (sleep) og tankefullhet (mindfulness). Andre artister som også befinner seg innen sjangeren er for eksempel Andreas Vollenweider, Enya, Kitarō, Mike Oldfield og Vangelis.
New age reisende
New Age-reisende bor i varebiler, lastebiler, busser som er ombygget til bobiler eller i campingvogner, samtidig som de også benytter seg av telt, tipi eller jurt. New Age-reisende oppsto i Storbritannia på 1980- og begynnelsen av 1990-tallet, men har røtter tilbake til gratis festivalene på 1960- og 1970-tallet som Windsor Free Festival, de tidlige Glastonbury-festivalene, Elephant Fayres og de enorme Stonehenge Free Festival i Storbritannia. Det hadde også tidligere vært omreisende i Storbritannia med kulturer langt tilbake i tiden, som svenner og håndverkere, handelsmenn, kjeleflikkere (tinker) romanifolk, pilgrimmer og andre.
I 1980-årene flyttet New Age-reisende ofte i følge og kjøretøyene dere dannet konvoier. Disse ble ofte betegnet som fredskonvoier (Peace Convoy) etter som de dro til freds leiere (Peace Camp) hvor de protesterte mot atomvåpen på samme måte som hippiene tidligere hadde gjort. Campaign for Nuclear Disarmament (CNC) bevegelsen, som arrangerte freds leiere, var ikke populære hos den britiske regjeringen og den ble motarbeidet. Myndighetenes forsøk på å forhindre Stonehenge Free Festival resulterte i Battle of the Beanfield (Slaget ved bønnefeltet) i 1985 hvor en fredskonvoi med ca. 600 deltagere med mellom 80 og 120 kjøretøy ble stoppet av 1300 politifolk. Mange ble skadet og 537 ble til slutt arrestert. I følge Guardian var dette en av de største masse-arrestasjonene av sivile siden andre verdenskrig.
ISO 3166-2:PW
ISO 3166-2:PW er Palaus del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Palau er det definert koder for 16 delstater.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er PW, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Palau. Andre del er tre sifre, som er den gamle FIPS 6-4-koden for delstaten.
Endringer
Følgende endringer i Palaus oppslag har blitt kunngjort i nyhetsbrev fra ISO 3166/MA siden ISO 3166-2 først ble utgitt i 1998:
Max Poll
Max Fernand Leon Poll (født 21. juli 1908, død 13. mars 1991) var en belgisk iktyolog. Han spesialiserte seg på ciklider. I årene 1946 og 1947 organiserte han en ekspedisjon til Tanganyikasjøen.
Han har beskrevet flere arter av Pseudocrenilabrinae, blant annet Lamprologus signatus, Løvehodeciklide (Steatocranus casuarius), Prinsessen av Burundi (Neolamprologus brichardi) og Prinsessen av Zambia (Neolamprologus pulcher).
Oppkalt etter ham er arter og grupper som Etmopterus polli Bigelow, Schroeder & Springer, 1953, Merluccius polli Cadenat, 1950 , Pollichthys Grey, 1959 og Polyipnus polli Schultz, 1961.
Mette Borchgrevink (advokat)
Mette Borchgrevink (født 10. mai 1954) er en norsk advokat og sakprosaforfatter. Hun arbeider spesielt med arbeidsrett og personvern, og er medlem av Advokatforeningens Lovutvalg for IKT og personvern. Hun har skrevet en rekke artikler innen sine fagområder.
Argulus major
Argulus major er en art av fiskelus. Dette er en type krepsdyr som lever som parasitter på større dyr, i regelen fisk. Arten ble beskrevet i 1960.
Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt og et stort skjold dekker det meste av den, men på undersiden er kroppens ledd og anatomi godt synlig. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er tydelig. Arten er mellomstor, den er noen mm lange. Øynene er store tydelige, og de har også et naupilus-øye. Begge antenne-parene er omdannet til haker som holder fiskelusen fast i vertsdyret.
Aleksandr Safronov
Aleksandr Aleksandrovitsj Safronov (russisk: Александр Александрович Сафронов; født: 12. november 1952, død 21. juli 1989 ) var en russisk skøyteløper som representerte Sovjetunionen.
Safronov vant VM på skøyter, sprint i 1975, og deltok under vinter-OL for Sovjetunionen i 1976 i Innsbruck, Østerrike med 4.-plass på 1,000 meter.
Verdensrekorder
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Aleksandr Safronov.
Agder fylkes kulturpris
Agder fylkes kulturpris blir delt ut årlig av Agder fylkeskommune. Den ble første gang utdelt i 2020, da fylket var etablert. Prisen består per 2021 av et verk av kunstneren Mette Stausland og et prisbeløp på 50.000 kroner.
Purpose World Tour
Purpose World Tour er en turné med Justin Bieber.
Julebukk
Julebukk eller julegeit (på svensk julbock og julgumse (dalmål), dansk julebuk, juleged og nytårsbuk, estisk joulosak og latvisk joulopuk) omfatter flere gamle, folkelige skikker i Norge, Skandinavia og Nord-Europa knyttet til jul. Nøyaktig opphav er usikkert, men de varierende tradisjonene rundt geitebukken som symbol på julefeiring, som julevette, anfører i karnevalsopptog, gaveutdeler og annet, stammer fra både førkristne og kristne skikker, det vil si germanske og norrøne forestillinger, kirkelige markeringer og seinere bondetradisjoner.
Etter hvert har tradisjonen med «å gå julebukk» utviklet seg til en lek for barn som kler seg ut i romjula, på nyttårsaften eller 13. dag jul (helligtrekongersdag), går fra dør til dør, kanskje synger julesanger og får godteri julekaker, saft og brus som belønning. Skikken var tidligere utbredt i hele Norden og Baltikum, men er i hovedsak bare levende i Norge, selv om har vært på retrett siden 1980-årene. I nyere versjoner kan barna være utkledt som smånisser, men uten masker som skjuler identiteten.
Bakgrunn, historikk og europeiske paralleller
Ordet julebukk har blitt brukt om en geitebukk som ble slaktet til jul, kanskje for å få et godt år og feire fruktbarheten eller for å markere slutten på arbeidsåret. Seinere ble julebukk også betegnelse på en person som «går julebukk», det vil si en som går fra hus til hus i juletida sammen med en lite følge der alle er utkledt. Opprinnelig var en i flokken eller opptoget utstyrt med en bukke- eller hornmaske og en raggete skinnfell,  siden var det vanligvis utkledt ungdom som var innom gårdene, sang, danset og tøyset, ble skjenket og fikk julemat. Tradisjonene med å gå julebukk kan være en rest etter maskeskikker fra sør i Europa, katolske opptog med djevelfigurer og julespill i middelalderen eller en dramatisering av Oskoreia (julereia). Inn på 1800-tallet kunne julebukken også komme med julegaver som en forløper og siden hjelper til julenissen
Julebukk kan også betegne en halmfigur som forestiller en bukk med krumme horn og røde bånd, og som brukes som pynt til jul. Julebukk har i tillegg vært navn på visse typer kaker, brød og selskapsleker.
Geitebukk i antikken og middelalderen
Tradisjonen med julebukk har av noen blitt tolket som en feiring eller markering av guden Tor i norrøn mytologi. Han hadde en vogn som ble dratt av de to bukkene Tanngnjost («den tanngnissende») og Tanngrisner («åpne mellomrom mellom tennene»). Bukkene kunne han spise, men de var like levende neste dag, så lenge han samlet alle beina i hudene etterpå. Når han kjørte over himmelen med vogna si, bråkte det forferdelig, dette kaltes Tor-drønn («torden»). Jotnene var redde for Tor, så de gjemte seg når de hørte ham. Forestillingene om disse to bukkene kan ha overlevd innføringen av kristendommen i form av julebukker, både som pynt og den bukken som delte ut julegaver før julenissen ble vanlig.
Mens geitebukken kunne representere virilitet i den norrøne kulturen, ble den ofte forbundet med direkte kåtskap i blant annet gresk antikk, gjerne i form av bukkeliknende satyrer. Disse egenskapene ga imidlertid bukken også en negativ, dyrisk rolle, særlig i kristen middelalder da seksualiteten skulle tøyles. Da kunne bukken blant annet framstilles som symbol på de som ble dømt til evig helvetesestraff, som ridedyr for hekser og som djevelen selv.
Juleslakt
Én teori er at julebukk er navnet på en geitebukk som i førkristen tid ble slaktet til jól, antakelig for å få et godt år.
Halmfigur
Geita hadde en viktig plass i førkristen kultur, og at dens betydning har overlevd i Norden dels i navnet på en halmfigur som i dag brukes som julepynt. Overleveringer som en skikk med å bringe en halmbukk usett inn i huset til naboer, og så naboen forsøke å bringe den usett tilbake, forteller at bukken har hatt en betydning.
Å gå julebukk
Julebukk betegner også i folketradisjonen en person som kler seg ut, gjerne i en lodden fell og med bukkemaske, og tigger mat og drikke i romjula, det vil si en person som følger tradisjonen med «å gå julebukk». Her er det bånd tilbake til gamle skikker kjent fra middelalderen, hvor oppfatningen om oskoreia (på 1800-tallet romantisert til «Åsgårdsreien») fortalte om allslags skrømt ute nattestid, gjerne ledet av en skikkelse med horn. I senere århundre kledde folk seg ut i gamle klær, symboliserende de døde, ledet av en skikkelse ikledd bukkemaske og dyreskinn, og danset og bråkte gårdimellom i romjulen. Julebukken var blitt en skremmende, nærgående skikkelse, som ofte krevde mer enn litt godteri. Han dukket opp plutselig i selskapet, og selv om alle visste at det bare var en kjenning som hadde kledd seg ut med hode og horn, var det en truende skapning som skremte barna, og til og med «kunne gjøre fruentimmere med barn, uten at de visste det».
I Norge har julebukktradisjonene vært mange og sprikende, og forskjellige fra bygd til bygd, fra by til by og fra generasjon til generasjon. Mens skikken i dag mest gjelder barn som går ut i romjula for å få godteri i belønning, var den tidligere også vanlig blant ungdommer og voksne. De skulle være ukledt til det ugjenkjennelige, og noe av poenget var å gjette hvem julebukkene egentlig var. De store fikk tradisjonelt en dram dit de kom på besøk.
Personer som gikk julebukk i eller etter nyårsrshelga, har flere steder i Norge blitt kalt «nyårsgeit» eller «nyttårsgeit».
Liknende opptog og juleskikkelser
I början var inte tidpunkten bestämd, utan varje by firade när arbetet med skörd och tröskning var klart och boskapen tagits in från betet. Det var först under 1800-talets första hälft som man började fira festen den 1 november. Eftersom den sammanföll med Allhelgonadagen fick den delvis karaktären av en fest för de avlidna.
Her er parallellen til de mange tradisjonene i alperegionene, hvor samme førkristne skikkelse har overlevd i en utkledd manns- eller kvinneskikkelse med geitehorn og dyreskinn: Krampus (Grampus), Klaubauf, Bartl/Bartel, Niglobartl, Wubartl, Pelzebock/Pelznickel, Gumphinckel, Parkelj, Čert, Badalisc og så videre.
Gjentagende er skikkelsens utseende med horn og dyreskinn. Interessant er også de forskjellige skikkelsene som følger «bukken»: I store områder er det selveste Sankt Nikolas som har Krampus med seg for å ta for seg de «slemme» barna. I det protestantiske nord fikk den hornkledde følge av Kristusbarnet (Christkindl), et lite barn i hvite klær og tente lys. Da denne skikkelsen ofte ble utført av en ung kvinne, ble barnet tradert til lyspiken Santa Lucia i Norden. Mens det i Nord-Tyskland er bukken som er i fokus, og Christkindl som følger, er det «lysbarnet» eller helgenen som opptrer alene i Skandinavia. I Nederland er det Sinterklaas (St. Nicolaus/Santa Claus) som er hovedfiguren, men alltid fulgt av Zwarte Piet («Svarteper»), i begynnelsen med horn og med oppgave å skremme slemme barn og ta dem med seg, i de siste 150 årene har han tatt form som en afrikaner - gjerne som barn - i eksotiske tjenerklær, og mindre truende.
Ryūtarō Hashimoto
Ryutaro Hashimoto (født 29. juli 1937 i Tokyo, død 1. juli 2006 i Tokyo) var en japansk politiker og tidligere statsminister. Han var landets 82. og 83. statsminister i perioden 11. januar 1996 til 30. juli 1998.
Thomas Noguchi
Thomas T. Noguchi (野口恒富) (født 4. januar 1927) er en japanskfødt amerikansk tidligere sjefsrettsmedisiner for Los Angeles County. Han hadde denne stillingen fra 1967 til 1982, og fikk kallenavnet «Stjernenes rettsmedisiner» etter å ha foretatt obduksjonene på kjente personer som Marilyn Monroe, Robert F. Kennedy, Janis Joplin, John Belushi, Natalie Wood og Sharon Tate.
Karriere
Thomas T. Noguchi ble født 4. januar 1927 i Fukuoka.
Han ble uteksaminert fra Nippon Medical School i Tokyo i 1951, og hadde deretter praksisstilling på Tokyo University Hospital. Kort tid etterpå immigrerte han til USA. Der hadde han en praksisstilling på Orange County General Hospital og en rekke småjobber på Loma Linda University School of Medicine, og Barlow Sanatorium i Los Angeles.
Noguchi ble utnevnt til assisterende rettsmedisiner for Los Angeles County i 1961. I 1967 fikk han jobben som sjefsrettsmedisiner, en stilling som hans mentor, Theodore Curphey, hadde hatt før han. Det var i denne stillingen at Noguchi kom i medias søkelys etter å ha foretatt obduksjonene på kjente personer som Marilyn Monroe, Robert F. Kennedy, Janis Joplin, Albert Dekker, William Holden, John Belushi, Natalie Wood og Sharon Tate. Han fikk etterhvert kallenavnet «Stjernenes rettsmedisiner». Han ble ofte kritisert for å uttale seg for mye til media, noe som førte til at han ble tvunget til å trekke seg fra stillingen som sjefsrettsmedisiner i 1982.
Senere ble han utnevnt til sjefspatolog på University of Southern California, og deretter til sjefspatolog for anatomisk patologi på Los Angeles County-USC Medical Center.
Noguchi ble utnevnt til professor både på University of Southern California og University of California, Los Angeles. I 1991 fikk han prisen for utmerket tjeneste av National Association of Medical Examiners. I 1999 fikk han utmerkelsen Den hellige skatts orden for «utmerket innsats for Japan innenfor patologisk vitenskap» av keiseren av Japan. He pensjonerte seg samme året.
Film
Noguchi spilte seg selv i filmen Faces of Death fra 1978. I 2000 deltok han i Michael Kriegsmans obduksjonsdukumentarer, Autopsy: Through the Eyes of Death's Detectives og Autopsy: Voices of Death, der han viste seerne en obduksjon fra begynnelse til slutt.
Han sies å være inspirasjonen bak hovedpersonen i TV-serien Quincy, M.E. (1976–1983), med Jack Klugman i hovedrollen.
In eminenti apostolatus specula
In eminenti apostolatus specula var en pavelig bannbulle som ble ustedt av pave Klemens XII den 28. april 1738. Bannbullen forbød katolikker i å bli medlemmer av frimureriet.
Paven skrev at medlemskap i frimurerlosjer «ble utbredt i det vide og brede og daglig vokste i styrke», og at losjene var åpne for menn av enhver religion eller sekt som sverget troskap om hemmelighold. Bannbullens kjerne er formulert slik:
Bullen fortsetter med å omtale rykter fra flere regjeringer som oppfattet frimureriet som en trussel mot sin egen eksistens. Disse regjeringene hadde «hederlig eliminert» slike sammenslutninger. De private reglene som knyttet medlemmene sammen, kunne ifølge bullen føre til «at de ikke overholdte verken sivile eller kanoniske sanksjoner.»
Ahmed Badouj
Ahmed Badouj (født i 1950 i Ifrkhs i provinsen Agadir i Souss-Massa-Drâa i Marokko, død 22. august 2020 i Agadir) var en marokkansk amazighisk skuespiller, instruktør og manusforfatter.
In eminenti apostolatus specula
Som resultat ble enhver katolsk deltagelse i frimureriet forbudt, og katolske biskoper ble bedt om å bekjempe det, «såvel som inkvisisjonen [som gransket] kjetteri». Frimureriet ble mistenket for kjetteri, delvis på grunn av sitt hemmelighold.
Før 1983 ble katolikker som tilsluttet seg frimurerlosjer straffet med ekskommunikasjon. Den 26. november 1983 ble ekskommunikasjonen erstattet av et interdikt.
Ahmed Badouj
Liv og virke
Badouj kom fra fattige kår. Han sluttet tidlig på skolen og tok en rekke strøjobber (maler, snekker, bilelektriker) for å bidra til familieøkonomien, især sin alvorlig syke fars behov.
I 1978 begynte han sin karriere i teateret, på arabisk. Så sluttet han til landets første amazighiske (berberske) teatertropp, «Tawafin» (lys), grunnlagt i 1985 av Lahoucine Bouizgaren. Han ble en markant skikkelse i amazighisk film. Badouj skrev mange scenarier og stykker, blant annet Tagodi (sorgen), et av de første stykkene som ble oppført av Tifawin-truppen i 1980-årene, og som han adapterte til kinofilm i 1995.
I 1992 skilte han rollen som Idder i den første amazighiske filmen, «Tamghart N'ourgh» (Kvinnen i gull) av Lahoucine Bouizgaren. Under instruksjon fra en annen pioner i amazighisk film, Mohamed Mernich, spilte han i en rekke andre filmer, som «Asnnane n Tayri» med skuespilleren Zahia Zahiri. Med Larbi Altit Warda Visions produksjonsselskap (senere Warda Production), spilte han også i «Tiyiti N'wadan» med Ahmed Nassih og Abdellatif Atif, begge skuespillere fra «Tifawin».
Senere spilte han i fjernsynsproduksjoner, som situasjonskomedieserien «Tigmi Mkourn», regissert av Abdelaziz Oussaih og produsert av Warda Production, med andre kjente skuespillere som Lahoucine Bardaouz, Abdellatif Atif og Mbark El Aattach.
Død
Badouj, som led av diabetes, testet positiv for covid-19, og døde kort etter, den 22. august 2020. Kong Mohammed VI sendte kondolansebrev til hans etterlatte familie.
Måltidets Hus
Måltidets Hus ligger på Ullandhaug, og er en del av Ipark i Stavanger. Måltidets Hus er et nasjonalt kompetansesenter for mat og rommer 14 matrelaterte bedrifter.
Måltidets Hus skal være et koblingspunkt mellom næringsbedrifter og forskningsmiljøer. Bygget som stod ferdig i 2009 har totalt 9000 kvadratmeter over fem etasjer. De to nederste etasjene er parkeringsplasser. Byggearbeidene startet i april 2007 og første byggetrinn var ferdig i januar 2009 og annet byggetrinn sommeren 2009. Blant de 14 matrelaterte bedriftene som holder til her er Nofima, TINE, Gastronomisk Institutt og Norges Kokkemesteres Landsforening og Universitetet i Stavangers forskningsgruppe Centre for Organelle Research (CORE). Det vil være rundt 100 arbeidsplasser i Måltidets Hus. Tiltakshaver er Måltidets Hus Eiendom, som er eid av Norconserv og Smedvig Eiendom. Arkitektselskapet Arkvest har tegnet bygget og Skanska Norge er totalentreprenør. Huset er kostnadsberegnet til 150 millioner kroner. Fiskeri-og kystminister Helga Pedersen åpnet offisielt huset 4. mai 2009.
Hans Kalm
Hans Kalm (født 21. april 1889 landsbyen Kotsama (i dag i Kõo i Viljandi fylke) i Estland, død 1. februar 1981 i Jyväskylä i Finland) var en estisk-finsk lege og offiser som kjempet på de hvites side under den finske borgerkrigen i 1918. Under denne tiden begikk han og hans bataljon grove krigsforbrytelser på fanger og på pasienter ved feltsykehus. Han deltok også i fortsettelseskrigen (1941-1944) og var her sjef for en krigsfangeleir som hadde svært høye dødstall.
Liv og virke
Kalm var lærer på en landbruksskole i Estland innen han deltok i første verdenskrig i den russiske hær, og kjempet ved fronten ved Riga, ved elven Daugava og i Galizia. Han fikk offisersutdannelse i Gattsjina og ble fenrik. Under krigen ble han forfremmet til stabskaptein i den russiske hær.
Etter den russiske revolusjon var Kalm befal over en bataljon i Finland på de hvites side under den finske borgerkrig.
Under den finske borgerkrig gjorde Kalms bataljon seg skyldig i grove krigsforbrytelser. Fra krigens begynnelse benyttet Kalm terror som en psykologisk taktikk, og for eksempel i Vehkajärvi drepte hans menn 50 røde fanger. I Harmoinen drepte Kalms bataljon elleve pasienter og to sykepleiersker ved et krigssykehus som sannsynligvis hadde Røde Kors-flagg. I Lahtis' krigsfangeleir ble mer enn 170 jenter og unge kvinner drept som hadde kjempet på den røde side etter at Kalms bataljon hadde fått ansvaret for å bevokte leiren. De yngste drepte var 14-år. Antallet drepte røde fanger i Lahtisleiren var 500 i de uker Kalms menn stod for vaktholdet. I denne fangeleiren ble anføreren for den røde garde, Ali Aaltonen, skutt av Kalm personlig i mai 1918.
Kalm ble imidlertid ikke stilt til ansvar for sine gjerninger, og påberopte seg det amnesti som den finske statssjef Pehr Evind Svinhufvud utropte etter krigsslutt.
Året etter hadde Kalm kommando over et regiment under den estiske uavhengighetskrig, og kjempet i landets sørlige deler.
Hevnporno
Hevnporno (fra engelsk «revenge porn») er å offentliggjøre private bilder eller filmer av seksuell karakter av andre uten tillatelse. Navnet «hevnporno» viser til at det ofte er tidligere partnere som deler seksuelt materiale som hevn etter at forholdet er over. Bildene eller videoene legges ofte ut sammen med kontaktinformasjon til avbildet person for å legge til rette for trakassering.
Hevnporno regnes også som en egen pornogenre.
Hans Kalm
Liv og virke
Da fortsettelseskrigen begynte i 1941 ble Kalm, åpenbart frivillig, igjen militær og virket som sjef for Krigsfangeleir 2 i Naarajärvi. Leiren hadde det høyeste antallet døde fanger blant finske krigsfangeleirer.
Hevnporno
I Norge er hevnporno straffbart, men det fins ingen egen norsk lov som spesifikt omhandler hevnporno. Blant lover som gjør hevnporno straffbart er krenkelse av privatlivets fred (straffeloven §267 ), personvernlovgivingen og åndverkloven gir rett til å bestemme over eget bilde (åndverkloven §104 ). Dessuten gir skadeserstatningsloven rett til å kreve erstatning for krenking av privatlivets fred (§3-6 )
Hans Kalm
Liv og virke
Kalm tapte sin kommando følgende år og ble beordret, av sanitets- og matforsørgelsesverket, til Tyskland for at utdanne seg i tyske metoder. Etter sin hjemreise fra Tyskland i 1943 ble Kalm atter sivil og kom til Sippola der han hadde et sanatorium. I 1944 forlot Kalm Finland til fordel for Sverige ettersom han ble mistenkt for krigsforbrytelser i Naarajärvileiren. Kalm forlot også Sverige i 1946 og reiste til USA, hvis statsborgerskap han hadde hatt siden 1930.
Kalm vendte tilbake fra USA i 1957 og begynte legepraksis i Raumo.
Han tapte sine legerettigheter i 1969 etter at to av hans diabetessyke pasienter døde. Det ble da også oppdaget at hans medisinske utdannelse var mangelfull. Høyeste forvaltningsdomstolen fastholdt beslutningen i 1974.
Senere levde Kalm i Pyhäjoki og sine siste år i Jyväskylä hos sin sønn.
African Methodist Episcopal Church
African Methodist Episcopal Church er et kirkesamfunn i USA som oftest blir kalt AME Church. Kirkesamfunnet ble grunnlagt av biskop Richard Allen i Philadelphia, Pennsylvania i år 1816.
Teologi
Mottoet ovenfor sier mye om kirkens teologi. Kirken opererer etter et episkopalsk kirkesystem hvor biskoper er øverste ledere. Kirken bekjenner seg til den Apostoliske trosbekjennelse.
Auxesini
Auxesini er en liten gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, lysbrun, slank og langstrakt trebukk. Hodets form plasserer arten som en mellomform mellom den typiske tilstanden hos Lamiinae (loddrett panne) og hos Cerambycinae (nærmest vannrett panne). Pronotum er tydelig lengre enn bredt, dekkvingene tilspissede bak. Antennene er lengre enne kroppen. På beina er lårene noe klubbeformede.
Utbredelse
Slekten lever i Afrika inkludert Madagaskar.
Systematisk inndeling
Denne slekten blir noen ganger plassert i Dorcaschematini (Lamiinae). Underfamilie-plasseringen til Cerambycinae synes dermed litt usikker. Noen ganger blir Auxesini slått sammen med Psathyrini eller med Xystrocerini.
Eksterne lenker
Auxesis
Tsjekkoslovakia under Vinter-OL 1984
Tsjekkoslovakia under Vinter-OL 1984. Femti sportsutøvere, trettiåtte menn og tolv kvinner, fra Tsjekkoslovakia deltok i åtte sporter, aking, alpint, kunstløp, ishockey, langrenn, skihopping, kombinert og skiskyting under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. Tsjekkoslovakia kom på tolvteplass med to sølv- og fire bronsemedaljer. Ishockeyspilleren Jiří Králík var Tsjekkoslovakias flaggbærer under åpningsseremonien.
Republikken Kalmykias flagg
Flagget er i forholdet 1:2 og er tegnet av B. B. Erdnejeva. Det ble innført 30. juli 1993 og erstattet det flagg som Kalmykia innførte i 1992. Dette var vannrett delt i blått, gult og rødt og hadde i midten et rødt merke med en flamme over bølgelinjer.
Det vackraste
«Det vackraste» er en svensk popballade fra 1995 som fremføres av Cecilia Vennersten. Sangen var et av bidragene i svenske Melodifestivalen i 1995, der den kom på andreplass. Sangen er skrevet av Peter Grönvall, Maria Rådsten og Nanne Grönvall, alle fra popgruppen One More Time.
Sangen ble en kjempesuksess i Sverige, med 47 uker på singellisten – hvorav syv var på førsteplass. Også i Norge ble sangen populær, med 29 uker på singellisten der andreplassen var høyeste plassering. «Det vackraste» lå også 26 uker på Svensktoppen, der den nådde tredjeplass.
«Det vackraste» vant en Grammis som beste låt i 1995, der den slo Melodifestivalen-vinneren «Se på mig». Bare i Sverige alene solgte singelen i 100,000 eksemplarer.
Sjakk-OL 1990
Sjakk-OL 1990 (sjakkolympiaden) ble arrangert i Novi Sad i Jugoslavia i 1990.
Resultater
! # !! Lag !! Rating !! Poeng !! Buchholz !! MP
Juan Carlos González
Juan Carlos González (født 22. august 1924, død 15. februar 2010) var en uruguayansk fotballspiller som blant annet spilte for CA Peñarol.
Troms og Finnmark fylkeskommunes kulturpris
Troms og Finnmark fylkeskommunes kulturpris blir delt ut årlig av Troms og Finnmark fylkeskommune. Den ble første gang utdelt i 2020, da fylket var etablert. Prisen består av et pengebeløp. I 2020 var beløpet 20,000 kroner.
Juan Carlos González
Han ble tatt ut til VM i fotball 1950, der laget hans vant gull.
Chris Gunter
Landslaget
Han ble tatt ut i EM-tropp til EM i fotball 2021.
Nominasjoner til Nordisk råds litteraturpris fra Finland
Nominasjoner til Nordisk råds litteraturpris fra Finland gjøres av en jury bestående av tre personer.
Chris Gunter
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Nominasjoner til Nordisk råds litteraturpris fra Finland
Prisen tildeles av en jury oppnevnt av Nordisk ministerråd, med to representanter fra hvert av de fem nordiske landene. I tillegg oppnevnes det et varamedlem. Juryen som nominerer de finske kandidatene til prisen består av Finlands to jurymedlemmer, og ene varamedlem til juryen. Pr 2011 er de finske jurymedlemmene litteraturviteren Kristina Malmio, litteraturkritikeren Pia Ingström og forfatteren og kritikeren. Ralf Andtbacka er varamedlem.
Den finske komitéen nominerer vanligvis én bok på finsk og én på svensk fra Finland. Siden 2011 har det også kommet nominasjoner til Nordisk råds litteraturpris fra Åland. Åland er et svenskspråklig område i Finland.
Nominasjoner til Nordisk råds litteraturpris fra Finland
Vinnere av prisen er uthevet med fet skrift.
Sakadagami
Sakadagami er i buddhistisk lære det andre av de fire trinn av opplyshet i buddhismen.
En sakadagami er ifølge læren en som kommer tilbake til form- og sanseverden kun én gang til før endelig opplysning inntreffer. De lave bindingene til verden er avskåret, og kun små rester av de høyere subtile bindingene gjenstår før vedkommende har nådd samme opplysning som Buddha selv.
ISO 3166-2:WS
ISO 3166-2:WS er Samoas del av ISO 3166-2, som er del av ISO 3166-standarden utgitt av International Orginazation for Standardization (ISO), som definerer koder for navna til hovedinndelingene (f.eks. delstater eller fylker) av alle land med kode i ISO 3166-1.
For Samoa er det definert koder for 11 distrikter.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er WS, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Samoa. Andre del er to bokstaver.
Reductio ad Hitlerum
Reductio ad Hitlerum (også å trekke nazi-kortet) er en argumentasjonsfeil som påkaller Adolf Hitler eller noe tilknyttet nazismen for å skape støtte for et poeng. På norsk kalles det ofte hitling (når det spilles på Hitlers navn), brunbeising eller brunskvetting.
«Reductio ad Hitlerum» kan grupperes som feil i antagelse eller flertydighet og kan være et stråmannsargument, et villspor, et «slippery slope argument», et ad hominem-argument, et sirkelargument, kan spille på fordommer eller på terror og være en sterk eller svak analogi.
Tankefeil som involverer Stalin og andre diktatorer («reductio ad Stalinum») brukes også i diskusjoner.
Godwins lov
Godwins lov tilsier at jo lengre en Internett-debatt blir, jo mer sannsynlig er det at debattanter trekker inn nazismen. Loven ble formulert av Mike Godwin i 1990.
Riphaterus
Riphaterus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Små, langbeinte, brunlige køllebiller. Slekten utmerker seg ved at antennenes ytre ledd har påfallende groper eller andre modifikasjoner.
Levevis
Denne arten er knyttet til termitter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika (Sør-Afrika).
Argulus macropterus
Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt og et stort skjold dekker det meste av den, men på undersiden er kroppens ledd og anatomi godt synlig. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er tydelig. Arten er mellomstor, den er noen mm lange. Øynene er store tydelige, og de har også et naupilus-øye. Begge antenne-parene er omdannet til haker som holder fiskelusen fast i vertsdyret.
Bajkalsjøen
Bajkalsjøen (russisk: О́зеро Байка́л – Ozero Bajkál) er en innsjø i det sørlige Sibir i Russland, mellom Irkutsk oblast i nordvest og Burjatia i sørøst, nær Irkutsk. Den ble en del av UNESCOs verdensarv i 1996.
Bajkalsjøen er verdens største ferskvannssjø regnet i volum, og rommer 23 615 km³, som er om lag 20% av alt flytende ferskvann på jordens overflate. Bajkal er også verdens dypeste innsjø, med en største dybde på 1 642 meter. Den er 25 millioner år gammel og blir ansett som en av de eldste innsjøene i verden Med et areal på 31 722 km² er Bajkalsjøen den syvende største innsjøen i verden.
Etymologi
Navnet «Bajkal» er oversatt fra det russiske Байкал (Bajkál) som i sin tur stammer fra det burjatiske Bajgal, som kan bety «naturlig» eller «stående ild». Ordet har også muligens sin opprinnelse fra tyrkiske språk – bāj (rik) og köl (sjø); men dette er omstridt. Evenkene har brukt ordet lamu, som betyr «sjø», om både Bajkalsjøen og andre sjøer. Kineserne ga innsjøen navnet Běihǎi («nordsjøen»). På mongolsk fikk den navnet Tengis dalai. Tengis stammer fra tyrkiske språk og betyr «sjø». I tillegg la mongolene til sitt eget ord dalai, som også betyr «sjø»; altså «sjøsjøen». På russisk har Bajkalsjøen også blitt kalt «den hellige sjøen».
Matías González
Matías González (født 6. august 1925, død 12. mai 1984) var en uruguayansk fotballspiller som blant annet spilte for CA Cerro.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1950, der laget hans vant gull.
Bajkalsjøen
Geografi
Administrativt hører innsjøen til den russiske republikken Burjatia ved østkysten, og Irkutsk oblast på vestkysten. Det finnes ingen større byer ved sjøen. De største byene i sjøens nærhet er Irkutsk 70 kilometer nedstrøms fra sjøens utløp og Ulan-Ude ved kildeelva Selenga 100 kilometer mot sørøst.
Hydrologi, vanntemperatur og klima
Bajkalsjøens nedbørfelt dekker hele 571 000 km², som til sammenligning er litt mindre enn Ukrainas areal. Vanntilførselen består av så mange som 330 elver. Sjøen dreneres kun av elva Angara, som renner ut fra den sørlige delen. De største tilførselselvene er Selenga, Barguzin og Øvre Angara. Andre store elver er Sarma, Snezjnaja og Turka.
Sjøen er kjent for sitt rene og klare vann; en hvit metallplate er godt synlig på en dybde på 40 meter. Til sammenligning er siktedypet 15 meter i Østersjøen.
Til tross for den store dybden er innsjøens vann blandet og oksygenrikt i hele vannsøylen, sammenlignet med den lagdeling av vann som forekommer i f.eks. Tanganyikasjøen og Svartehavet.
I Bajkalsjøen varierer vanntemperaturen betraktelig, avhengig av sted, dybde og årstid. Om vinteren og våren er overflaten islagt i 4-5 måneder fra januar til mai-juni. Sammenlignet med elver og innsjøer i området fryser sjøen til veldig sent på vinteren, og tiner sent på året.