cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tokugawa-shōgunatet
Slutten
Isolasjonen ekskluderte Japan fra utviklingen i resten av verden, særlig i Europa. Dette ble tydelig i 1853 da fire amerikanske krigsskip dampet inn i Edo-havn i et typisk eksempel på kanonbåtdiplomati. Disse fire avanserte skip, som japanerne kom til å kalle «De svarte skip», demonstrerte klart hvor akterutseilt Japan var blitt teknologisk, og kom som et sjokk på landet. Amerikanske krav om at landet måtte åpne sine havn for handel måtte man etterkomme, noe som var en stor ydmykelse. Dessuten hadde handelsmenn i lang tid vært de rikeste personer i landet, men var uten politisk innflytelse, siden de stod lavest på rangstigen.
Olav Stavrum
Olav Stavrum (født 27. august 1901 i Verrastranda, død i Malm 26. oktober 1997) var den siste ordfører i Malm kommune 1949-1963 og den første ordføreren i «nye» Verran 1964–1971. Han representerte Arbeiderpartiet.
Maryon Pittman Allen
Tidlig liv
Maryon Pittman ble født i Meridian i Mississippi den 30. november 1925. Året etter flyttet familien til Birmingham i Alabama, hvor hennes far etablerte en traktorforhandlerforretning. Hun vokste opp der og gikk på offentlig skole. Fra 1944 til 1947 studerte hun journalistikk ved University of Alabama, men tok ikke avsluttende eksamen.
Tokugawa-shōgunatet
Slutten
Landet var derfor overmoden for en teknologisk og politisk forandring, som kom over de neste 15 år. I 1868-69 lyktes det en allianse av daimyōer sammen med Meiji-keiseren å styrte shogunatet etter Boshinkrigen, som førte til Meijirestaurasjonen. Den femtende shogunen, Tokugawa Yoshinobu, trakk seg og den keiserlige makten ble restaurert. I restaurasjonen mistet adelstanden all sin makt og dette endte dens dominans i den japanske politikken som hadde vart i 1500 år.
Maryon Pittman Allen
Tidlig liv
I 1946 giftet hun seg med Joshua Mullins mens hun fortsatt var student. Paret hadde tre barn, som forsatt var små da ekteskapet i 1959 endte i skilsmisse.
Olav Stavrum
Han vokste opp på husmannsplassen Bakken (eller Stavrumsbakk) på Verrastranda, som den fjerde av fem søsken. I unge år var han jord- og skogbruksarbeider, før han i 1925 flyttet til Malm og begynte som gruvearbeider ved Fosdalens Bergverk. Han ble etterhvert formann i Malmo Gruvearbeiderforening.
VM i fotball for klubblag 2018
VM i fotball for klubblag 2018 ble arrangert i De forente arabiske emirater fra 12. til 22. desember 2018.
Maryon Pittman Allen
Tidlig liv
Pittman begynte å arbeide etter skilsmissen, først som en forsikringsagent og senere som redaktør for kvinneseksjonene i fem ukeaviser i Birmingham-området. Den erfaringen førte til en jobb som stabsskribent for Birmingham News. Det var som en del av denne jobben at hun kom til å treffe James «Jim» Allen, da viseguvernør av Alabama, i 1964 da hun intervjuet ham om en tale han hadde holdt for Alabama Federation of Women’s Clubs. Allen var enkemann med to barn. De to ble tiltrukket av hverandre og giftet seg i august 1964.
Olav Stavrum
Som ordfører var han i 20 år medlem av fylkestinget. Her var han særlig opptatt av helse- og sosialsaker. Etter at han gikk av som ordfører hadde han også kommunale verv i denne sektoren, som medlem av sosialstyre og styreformann ved syke- og aldersheimen i Malm.
Maryon Pittman Allen
Politisk ektefelle
Som følge av sitt andre ekteskap ble Maryon Pittman Allen en politisk hustru. Som viseguvernør måtte Jim Allen presidere over Alabama State Senate i en spesialsesjon av statens lovgivende forsamling som Guvernør George C. Wallace hadde innkalt til tre dager før bryllupet. I en avisartikkel utgitt kort tid deretter skrev hun at den spesialsesjonen resulterte i at paret hadde «de mest offentlige hvetebrødsdagene i historien».
Olav Stavrum
Stavrum ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 1982, og var æresmedlem i Nord-Trøndelag AUF, Norsk Folkehjelp og Arbeiderpartiet. De første kommunale vervene fikk han i 1931, etterhvert ble han varaordfører, og i 1947 «var han den sjølsagte ordførerkandidat». Han var også leder av Inntrøndelag arbeiderparti. I tillegg til vervene i partiet og Norsk Folkehjelp var han styremedlem i Malm Samvirkelag.
VM i fotball for klubblag 2018
Real Madrid vant turneringen for tredje gang på rad etter å ha slått vertsklubben Al-Ain 4-1 i finalen.
Maryon Pittman Allen
Politisk ektefelle
I 1968 vant Jim Allen valget til United States Senate. Når han ble innsatt i januar 1969 fulgte Maryon ham til Washington, DC. Hun fortsatte å arbeide som journalist og skrev en syndriket nyhetspalte ved navn «The Reflections of a News Hen» (refleksjoner av en nyhetshøne) for aviser i Alabama. Spalten vant Alabama Press Association awards for «best original column».
Olav Stavrum
Han var onkel til senere ordfører i Verran Rolf Ystmark.
Maryon Pittman Allen
United States Senate
Jim Allen døde plutselig den 1. juni 1978, etter et hjerteinfarkt. En uke senere, den 8. juni 1978, utnevnte Alabamas guvernør George Wallace Maryon Allen til å etterfølge hennes ektemann i Senatet.
I Senatet, ble hun tildelt to av komiteene som hennes mann hadde tjent, rettsvesenet og Landbruk, ernæring og skogbruk, men var mislykket i sitt forsøk til å bli utnevnt til Rules and Administration Committee. Hun var den første kvinne som tjenestegjorde på Senate Judiciary Committee.
I oktober 1978 stemte hun for et forslag som tillot amerikanske delstater som hadde ratifisert Equal Rights Amendment (ERA) at de kunne trekke tilbake sin ratifisering. På den tiden hadde 35 stater ratifisert ERA, tre færre enn det antall stater som måtte ratifisere ERA før mars 1979 slik at ERA kunne bli tillagt Grunnloven. Forslaget om å la stater få trekke sin ratifisering oppnådde ikke majoriteten av stemmene, og Senatet fulgte Representantenes hus i å stemme for å gi statene tre tilleggsår til å ratifisere Equal Rights Amendment. Men ingen flere stater ratifiserte den, så ERA ble ikke en del av USAs grunnlov.
Etter utnevnelsen til Senatet bestemte Allen seg for å bli en kandidat suppleringsvalget i november 1978 for de resterende to årene av hennes ektefelles senatsperiode. Guvernør Wallace var forventet å stille til valg for å få senatssetet, men han bestemte seg for å ikke stille til valg, noe som gjorde Allen til favoritt til å vinne. Dog fikk hun alvorlige skader på sitt image etter at Washington Post publiserte et intervju hun hadde gitt til reporteren Sally Quinn. Quinn siterte uttalelser fra Allen som virket kritiske til guvernør Wallace og hans kone Lurleen Wallace. Allen sa at Quinn hadde forvrengt hennes uttalelser, men kommentarene bekymret mange alabamere, og noen lurte på hennes dømmekraft da hun gikk med på å gi et intervju med The Post, som konservative anså å være en liberal publikasjon. Hun vant den 5. september 1978 med simpelt flertall det demokratiske primærvalget, med 44 prosent av stemmene, men klarte ikke å vinne et rent flertall som var nødvendig for å unngå en andre valgomgang. Den andre valgomgangen ble avholdt den 26. september, og den tapte hun til State Senator Donald W. Stewart med mer enn 120 000 stemmer. Stewart gikk videre og vant hovedvalget 7. november, og Allen forlot Senatet neste dag.
I løpet av sine periode i Senatet var Maryon Allen en av kun to kvinner i Senatet. Den andre kvinnen var senato, Muriel Humphrey, som var blitt utnevnt i januar 1978 for å fylle den ledige plassen som oppstod da hennes ektefelle, Hubert Humphrey, døde. Muriel Humphrey forlotogså sSenatet i november 1978, etter valget av en etterfølger.
De siste årene
Etter sin korte periode i Senatet arbeidet Allen i en periode som spaltist for The Washington Post. Senere returnerte hun til Alabama, og utføre PR-arbeid for en antikkforhandler og auksjonshus i Birmingham.
Amilcare Ponchielli
Amilcare Ponchielli (født 31. august 1834 i Paderno i Italia, død 16. januar 1886 i Milano) var en italiensk komponist og musikkpedagog.
Bakgrunn
Amilcare Ponchielli ble født i Paderno (siden 1950 kalt Paderno Ponchielli) i provinsen Cremona i regionen Lombardia i Italia. Han viste tidlig musikalsk talent, og ni år gammel vant han et stipend for å studere ved konservatoriet i Milano.
Jens Eikaas
Jens Eikaas (født 21. oktober 1952) er en norsk diplomat. Han er Norges ambassadør i Praha.
Amilcare Ponchielli
Komponist
De følgende operapremiærene ble uten særlig suksess, og den tidlige karrieren hans var preget av finansielle vanskeligheter. Fra 1861 til 1874 ledet han blåseorkeseret Banda della Guardia Nazionale i byen Piacenza, og i denne perioden komponerte eller arrangerte han over 200 verk for blåseorkester. Blant disse finnes den aller første konserten som er skrevet for eufonium. Ponchiellis gjennombrudd kom da han reviderte sin første opera, I promessi sposi, i 1872. Nå var han i ferd med å skape seg et navn, og balletten Le due gemelle fra 1873 hjalp på framgangen hans.
I 1874 slo han seg ned i Milano, og den 26. juni giftet han seg med sopranen Teresina Brambilla (1845-1921) som hadde spilt rollen som Lucia i nyoppføringen av I promessi sposi.
I 1874 skrev Ponchielli også operaen I Lituani – Litauerne, som fikk en god mottagelse og ble fremført i St. Petersburg ti år senere. Det best kjente verket hans i dag er operaen La Gioconda (1876), basert på skuespillet Angelo, tyrannen fra Padua av Victor Hugo. La Gioconca er i fire akter og er særlig kjent for ballettmusikken Timenes dans. Operaen ble omarbeidet flere ganger, og versjonen som er mest populær i dag kom ut i 1880. I 1876 startet Ponchielli også på arbeidet med operaen I mori di Valenza, som han selv aldri skulle bli ferdig med. Operaen ble uroppført i 1914, 28 år etter komponistens død.
Ponchiellis neste store operaverk ble det bibelske dramaet Il figliuol prodigo (Den fortapte sønn) fra 1880. Operaen Marion Delorme kom fem år senere. Begge var basert på skuespill av Victor Hugo. Til tross for at de var rike på musikalsk nytenking ble de ingen store suksesser i samtiden. Likevel inspirerte de den nye generasjonen italienske komponister, som Giacomo Puccini, Pietro Mascagni og Umberto Giordano.
I 1881 ble Ponchielli utnevnt til kapellmester i katedralen i Bergamo, og samme år ble han professor i komposisjon ved konservatoriet i Milano. Her hadde han blant andre Puccini og Mascagni som elever.
Ponchielli døde i Milano i 1886.
Jens Eikaas
Kongen utnevnte i 2010 Eikaas til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for embetsfortjeneste».
Amilcare Ponchielli
Populærkultur
Ponchiellis Timenes dans er brukt i Walt Disneys musikalske animasjonsfilm Fantasia og ble også brukt som melodi til sangteksten Hello Muddah, Hello Fadduh av Allan Sherman, kjent på norsk som Heisann Mutter'n, heisann Fatter'n og på svensk som Brev från kolonien av Cornelis Vreeswijk.
London District
London District er den britiske hærens landsdelskommando for Stor-London, med ledelsesansvar for alle hærens avdelinger i Stor-London (og Windsor) som ikke er undergitt andre forband. Avdelingene, i hovedsak infanteriavdelinger, er tilgjengelig for deployering om nødvendig, men utfører også seremonielle oppdrag samt styrkebeskyttelse og bevoktning, herunder vakthold rundt den britiske kongefamilien.
London District ble etablert i 1905, men har historie tilbake til opprettelsen av Home District i 1870. Hovedkvarteret har siden 1906 vært Horse Guards i City of Westminster.
Dokumenthypotesen
Dokumenthypotesen (også kjent som flerkildehypotesen) er en av tre modeller brukt til å forklare opphavet til Bibelens fem første bøker, samlet kjent som Mosebøkene, Pentateuken eller Toraen; de to andre er «fragmenthypotesen» og «supplementhypotesen». Alle tre er enige om at Toraen ikke er ett enhetlig verk av én enkelt forfatter (tradisjonelt og feilaktig tilskrevet Moses), men består av kilder samlet over flere århundrer av flere personer. Teoriene er uenige om kildenes natur og hvordan de ble kombinert. Ifølge dokumenthypotesen er det snakk om fire kilder, hver opprinnelig et separat og uavhengig verk, som på ulike tidspunkter ble satt sammen av en rekke «redaktører». Fragmenthypotesen ser Toraen som en samling av bruddstykker, mens supplementhypotesen ser den som ett kjernedokument supplert av fragmenter fra andre kilder.
En versjon av dokumenthypotesen, fremlagt av den tyske forskeren Julius Wellhausen, var nærmest universelt akseptert på det meste av 1900-tallet, med i dag finnes ulike oppfatninger. Det er fornyet interesse for fragment- og supplementhypotesene, gjerne i kombinasjon med hverandre og med en dokumentmodell, noe som gjør det vanskelig å sette nåværende teorier i bås. Moderne forskere anser i økende grad Toraen som et produkt fra Akameniderikets tid (rundt 450–350 f.Kr.), selv om noen tidfester den til hellenismen (333–164 f.Kr.), eller Det hasmoneiske dynastiet (140–37 f.Kr.). Deuteronomisten dateres vanligvis til mellom 600- og 400-tallet f.Kr., mens tidfestelsen av Presteskriftet er usikker. Deuteronomisten regnes fortsatt for å ha en historie adskilt fra de fire første Mosebøkene, mens det er voksende anerkjennelse for at 1. Mosebok utviklet seg adskilt fra 2. Mosebok, helt til de ble slått sammen av Presteskriftets forfatter(e).
Dokument-, fragment- og supplementhypotesene
Toraen (eller Pentateuken) er samlenavnet på Bibelens fem første bøker: 1. Mosebok, 2. Mosebok, 3. Mosebok, 4. Mosebok og 5. Mosebok. Ifølge tradisjonen ble de diktert til Moses av Gud, men moderne kritisk forskning avdekket at Pentateuken ikke var noen enhetlig tekst, slik man forventer av én enkelt forfatter. Dermed ble Toraens mosaiske forfatterskap avvist av 1600-tallets forskere, og i moderne tid er det enighet om at Pentateuken er et resultat av en lang utviklingsprosess med ulike bidragsytere.
På midten av 1700-tallet ble det foretatt en kritisk gjennomgang av parallelle beretninger om de samme bibelske hendelser, selvmotsigelser og endringer i stil og ordforråd. I 1780 fremla Johann Eichhorn den eldre dokumenthypotesen, delvis bygget på den franske livlegen Jean Astrucs verk Conjectures: Ideen om at 1. Mosebok ble til som kombinasjon av to identifiserbare kilder: «Jahvisten» («J») og «Elohisten» («E»). J og E flettes sammen i Toraens fire første bøker, utvidet med «Deuteronomisten» («D») oppdaget av Wilhelm de Wette som en tilleggskilde kun funnet i 5. Mosebok. Enda senere ble «Elohisten» oppdelt til «Elohisten» og Presteskriftet («P»), slik at antallet kilder utgjorde fire.
Disse dokument-analysene er i konflikt med to andre, nemlig fragmentmodellen og supplementærmodellen. Fragmenthypotesen hevdet at Toraen består av bruddstykker av varierende lengde, ikke sammenhengende skriv. Denne tilnærmingen tok i betraktning Toraens mangfoldighet, men kunne ikke forklare dens strukturelle entydighet, særlig hva kronologi angår. Supplementærhypotesen forklarte dette bedre ved å hevde at Toraen bestod av ett kjernedokument, Elohisten, supplert av fragmenter hentet fra mange kilder. Supplementærhypotesen var fremtredende tidlig på 1860-tallet, men ble utfordret av Hermann Hupfelds bok fra 1853, der han hevdet at Pentateuken er satt sammen av fire kilder: Presteskriftet, Jahvisten og Elohisten flettet sammen i 1.-4. Mosebok, med en enkeltstående kilde som utgjør 5. Mosebok. På samme tid argumenterte Karl Heinrich Graf for at Jahvisten og Elohisten var de tidligste kildene, og Presteskriftet det seneste, mens Wilhelm Vatke knyttet de fire sammen i et evolusjonært rammeverk, der Jahvisten og Elohisten stammet fra en primitiv oldtid med fruktbarhetskulter, Deuteronomisten fra profetenes etiske religion, og Presteskriftet fra en religionsdyrkelse dominert av ritualer, ofringer og lovverk.
Jahvisten ble i eldre forskning datert til 900-800-tallet f.Kr. I dag regnes en dato omkring 600-500 f.Kr. for mer sannsynlig. Jahvisten er gjenkjennelig på sin folkelige stil, der Gud fremstilles rent menneskelig, slik som i Edens hage, der Adam og Eva i 1. Mosebok 3,8 «hørte lyden av Herren Gud som vandret omkring i hagen i den svale kveldsbrisen.»
Julius Wellhausen og dokumenthypotesen
I 1878 utgav Julius Wellhausen sitt verk Geschichte Israels, Bd 1 («Israels historie, bind 1». Andre bind, en syntetisk historie med navn Israelitische und jüdische Geschichte [«Israelittisk og jødisk historie»], utkom først i 1894 og er ennå ikke oversatt); andre utgaven ble utgitt med tittelen Prolegomena zur Geschichte Israels («Prolegomena til Israels historie») i 1883, og den er bedre kjent under den tittelen. Særlig viktig er det at dette historiske portrettet var basert på to tidligere verk av hans tekniske analyse: Die Composition des Hexateuchs («Heksatevkens komposisjon») av 1876/1877, og deler om historiske bøker (Dommernes bok–Kongeboken) i sin 1878-utgave av Friedrich Bleeks Einleitung in das Alte Testament («Introduksjon til Det gamle testamente»).
Wellhausens dokumenthypotese var ikke hovedsakelig hans, men Hupfelds, Eduard Eugène Reuss', Grafs og andres arbeid, som igjen bygget på tidligere forskning. Han godtok Hupfelds fire kilder, og i likhet med Graf plasserte han Presteskriftet som senest. «J» (Jahvisten) var det tidligste dokumentet, et produkt av 900-tallet f.Kr. og kong Salomos hoff; «E» (Elohisten) var fra 700-tallet f.Kr. i det nordre kongeriket Israel, og hadde blitt kombinert av en redaktør med Jahvisten for å utgjøre dokumentet «JE»; «D» (Deuteronomisten), den tredje kilden, var et produkt av 600-tallet f.Kr., innen 620 f.Kr., under kong Josjias regjering; «P» (Presteskriftet som Wellhausen først døpte «Q») var et produkt av den preste- og tempeldominerte verden av 400-tallet f.Kr.; og den siste redaksjonen, da «P» ble føyd sammen med «JED» og resulterte i Toraen slik vi kjenner den i dag, fant sted på midten av 400-tallet f.Kr., muliggjort av kopisten Esra innen 450 f.Kr., i hans regjeringstid.
Wellhausens forklaring om dannelsen av Toraen forklarte også Israels religiøse historie. Jahvisten og Elohisten beskrev en primitiv, spontan og personlig verden, jamfør det tidligste stadiet av Israels historie; i Deuteronomisten så han profetenes innflytelse og utviklingen av et etisk syn, som han mente representerte høydepunktet av jødisk religion; og Presteskriftet gjenspeiler den rigide, ritual-styrte verden i den prestedominerte tiden etter utvandringen fra Egypt.
Hans verk med sin detaljerte, bredt anlagte forskning, befestet den nyere dokumenthypotesen fra slutten av 1800-tallet til slutten av 1900-tallet som den fremste forklaringen på Pentateukens opphav. (Eichorns tokildehypotese var den «eldre» dokumenthypotesen, og Wellhausens firekildebaserte hypotese den «nyere».)
Slutten på dokumentkonsensus og fornyelsen av fragment- og supplementmodellene
Dokumenthypotesen mistet tilslutning utover 1990-tallet. Jahvisten og Elohisten fremstår etter grundig forskning mer som samlere og redaktører av muntlig overlevering, enn som forfattere og historikere. Rolf Rendtorff (1925-2014) hevdet på dette grunnlag at Mosebøkene bygger på korte, uavhengige fortellinger, gradvis satt sammen til større enheter, og samlet i to faser med redigering: den første foretatt av Deuteronomisten og den andre av Presteskriftet. Dette førte til et synspunkt der Mosebøkene utgjøres av to hovedkilder: Deuteronomisten (5. Mosebok), og Presteskriftet (1.-4. Mosebok).
De fleste nåtidige forskere anerkjenner fortsatt Deuteronomisten som kilde, med sitt opphav i lovboken skrevet ved Josjias hoff som beskrevet av De Wette, med talene i starten og slutten av lovboken for å utgi den for å være Moses' ord. De fleste forskere er også enige i at en form for presteskriftkilde fantes, men ikke i hvor lang den er. Særlig slutten er det uenighet om. Resten kalles kollektivt for «ikke-prestelig», og inkluderer både «før-prestelig» og «etter-prestelig» stoff. Den endelige Toraen blir i økende grad ansett som et produkt av den persiske perioden (539–333 f.Kr., trolig 450–350 f.Kr.), selv om noen vil plassere den noe senere, i den hellenistiske (333–164 f.Kr.) eller hasmoneiske perioden (140–37 f.Kr.) – sistnevnte syn forblir et mindretallssyn, men Elephantine-papyri (nedtegnelser fra en jødisk koloni i Egypt fra tiden 425-400 f.Kr.) kjenner verken til Toraen eller utvandringen fra Egypt. Det er også økende anerkjennelse for at Første Mosebok utviklet seg separat fra 2. til 4. Mosebok, og ble slått sammen med historien om Moses av Presteskriftets forfatter(e).
En revidert utgave av dokumenthypotesen har fortsatt tilhengere, særlig i Nord-Amerika og Israel. Denne reviderte hypotesen skjelner mellom kilder ut fra handling og kontinuitet i stedet for stil og språk, og knytter dem ikke til Israels religiøse utvikling. Gjenopplivelsen av en «E»-kilde er trolig det som oftest kritiseres av andre forskere, da europeiske forskere stort sett har avvist den som fragmentarisk eller ikke-eksisterende, ettersom den sjelden lar seg skjelne fra Jahvisten).
Toraen og Israels religionshistorie
Julius Wellhausen, dokumenthypotesens far, brukte Toraens kilder som bevis på endringer i israelittenes historie da den endret seg fra fri, enkel og naturlig, til fastlagt, formell og institusjonell. Moderne rekonstruksjoner av Israels religion er mye mer varsomme i bruk av Det gamle testamente, ikke minst fordi komparative data (dvs. sammenligning av oldtidens Israel med andre kulturer) og arkeologi har dokumentert at Bibelen ikke er noen pålitelig kilde til kunnskap om religionen i det gamle Israel og Juda. Tvert om forteller den om religionsutøvelsen hos en sen-judeisk religiøs gruppe som holdt til Jerusalem, der de dyrket Jahve.
Rondvatnet
Rondvatnet eller Rondevannet er en lang og smal innsjø sentralt i fjellområdet Rondane, mellom Veslesmeden og Storronden. Det er vannet som har gitt navn til fjellområdet, da det har form som en rand eller rond. Vannet har tilsig fra flere bekker, og drenerer via (Store) Ula til Gudbrandsdalslågen ved Selsverket.
I 1959 eksisterte det planer om regulering av Rondvatnet og Ula, men med etableringen av nasjonalparken i 1962 ble dette skrinlagt.
Vannet ligger i et område med harde og næringsfattige sandsteiner (sparagmitter). Dette gjør området sårbart for sur nedbør, og Rondvatnet ble på 1970- og 1980-tallet ansett for å være fisketomt. Ørreten var antatt utdødd, og det var svært lite igjen av røye. Den sure nedbøren avtok etter hvert, og i perioden 1998-2000 ble det satt ut omtrent 250 røyer fra Illmanndalen. Prøver i 2004 viste at det var god rekruttering i fiskestammen. Fordi vannet ligger i nasjonalparken, har dette skjedd uten kalking av vannet. I dag tas det igjen gode fangster i Rondvatnet, og dette er betegnet som «et lite mirakel».
I juli og august går det båtrute mellom nordenden av vannet og Rondvassbu ved sørenden.
VM i innebandy for menn 2018
VM i innebandy 2018 ble arrangert i Praha i Tsjekkia fra 1. til 9. desember 2018.
Kvalifiserte nasjoner
15 av 16 kvalifiserte lag deltok også i sluttspillet i VM 2016. Amerika fikk en plass mindre i sluttspillet på bekostning av Asia, og denne plassen ble tatt av Japan.
Format
De åtte høyest plasserte lagene på verdensrankingen ble trukket i gruppe A og B, de åtte laveste i gruppe C og D. De to beste lagene i gruppe A kvalifiserte seg direkte til kvartfinale. De øvrige lagene i gruppe A og B møtte de to beste lagene fra gruppe C og gruppe D i en utslagsrunde om de siste fire plassene i kvartfinalen.
Gruppespill
Gruppespillet foregikk fra lørdag 1. desember til tirsdag 4. desember.
Kamper om 5.–8.-plass
Tapende lag i kvartfinalene spiller om 5.- til 8.-plass.
<references group='nc'/>
Kamper om 9.–12.-plass
Tapende lag i utslagsrunden spilte om 9.- til 12.-plass.
Kamper om 13.–16.-plass
Lag nr. 3 og 4 i gruppe C og D spilte om 13.- til 16.-plass.
Vilma Tanskanen
Vilma Tanskanen (født 14. april 1995 i Finland) er en finsk ishockeyspiller som spiller i angrepsposisjon. Hun representerte hjemlandet under Vinter-OL 2014 i Sotsji, hvor laget ble nummer 5.
Izvestij TSIK-øyene
Izvestij TSIK-øyene er en øygruppe sør i Karahavet. Adminstrativt er øyene underlagt Krasnojarsk kraj. Øygruppen består av seks øyer. De fem største er: Trojnoj, Palagi-Sergejev, Gavrilin, Khlebnikov, Skala. Den minste øya har ikke navn.
Samlet areal er 90 km². Trojnoj-øyas høyeste punkt er 42 moh. Palagi-Sergejev når 26 moh. Øyene består av krystallinsk skifer, sandstein, og et dekke av løsmasser. Det er flere grunne innsjøer.
Øyene ble første gang kartlagt i 1932-33, under en sovjetisk ekspedisjon med isbryterne «Vladimir Rusanov» og «Aleksander Sibirjakov». Navnet er etter avisen Izvestijas fulle tittel: «Izvestija Tsentralnaja Ispolnitelnaja Komiteta» («Известия Центрального Исполнительного Комитета Советов рабочих и солдатских депутатов»).
Klimaet er arktisk. Årlig middeltemperatur er -12,2°C. Varmeste måned er august, med middeltemperatur +1,8°C. Kaldeste måned er januar, med middeltemperatur -26,1°C. Laveste målte temperatur er -50,0°C. Midlere luftfuktighet er 89%. Årsnedbører er 300 mm. Midlere maksimal årlig snødybde er 45-50 cm.
I 1953 ble det opprettet en permanent meteorologisk stasjon på den sørøstlige delen av Trojnoj-øya. Stasjonen ble flyttet 5 km nordover i 1962, og er fortsatt i drift per 2016. På sørøstspissen ble det på 1960-tallet montert et fyr. Siden 1993 er øya en del av Det store arktiske naturreservatet.
Mia Dimšić
Mia Dimšić (7. november 1992 i Osijek i Kroatia), også kjent under scenenavnet Mia, er en kroatisk sanger og låtskriver. Hun representerte Kroatia i Eurovision Song Contest 2022 med sangen «Guilty Pleasure».
Bakgrunn
Dimšić ble født i 1992 i Osijek. Hun er utdannet fagoversetter ved Filozofski fakultet u Osijek.
Hun startet sin musikalske karriere i 2014 da bandet Džentlmeni inviterte henne til å delta på bandets USA- og Canada-turné for kroatiske utflyttere. Hun ga ut debutsingelen «Budi mi blizu» 12. oktober 2015, mens oppfølgersingelen «Život nije siv» kom ut 7. juli 2016. Denne singelen var også hovedsporet på Dimšić' debutalbum Život nije siv som kom 20. mars 2017. Život nije siv gikk også til topps på den kroatiske albumlisten, og ble senere sertifisert med platina. Dimšić' andre studioalbum og første julealbum, Božićno jutro, ble utgitt 29. november 2017.
I juli 2019 slapp hun singelen «Sva blaga ovog svijeta» med den kroatiske sangeren Marko Tolja. Sangen debuterte på tolvteplass på den kroatiske HR Top 40 og klatret senere til førsteplass.
I desember 2021 ble Dimšić kunngjort som en av 14 deltakere i sangkonkurransen Dora 2022, Kroatias svar på Melodi Grand Prix. Hun vant konkurransen med låten «Guilty Pleasure» og fikk dermed representere Kroatia i Eurovision Song Contest 2022. Låten kvalifiserte seg ikke til finalen etter å ha blitt nummer 11 av 17 i semfinale 1 tirsdag 10. mai 2022.
Å ha og ikke ha
Å ha og ikke ha (originaltittel To Have and Have Not) er en amerikansk romantisk krigsfilm fra 1944, regissert av Howard Hawks. Humphrey Bogart, Walter Brennan og Lauren Bacall spiller hovedrollene. Filmen er basert på Ernest Hemingways roman Den ene mot de mange fra 1937, men handlingen skiller seg likevel en del fra boken. Hawks kone Slim Keith oppdaget Bacall på forsiden av magasinet Harper's Bazaar, og prosjektet ble Bacalls filmdebut.
Handling
Under andre verdenskrig er Harry «Steve» Morgan (Humphrey Bogart) kaptein på en fiskebåt ved den karibiske øya Martinique. Oppdraget er å opprettholde en streng nøytralitet under krigen og overfor Vichy-regimet i Frankrike. Planen slår sprekker når Morgan møter den unge amerikanske kabaretsangerinnen Marie Browning (Lauren Bacall) og medlemmer av den franske motstandsbevegelsen som er på flukt fra tyskerne.
Mottakelse
Filmen fikk god kritikk, blant annet for Hawks regi og skuespillet til Bogart og Bacall. VG var mindre fornøyd og skrev:
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Å ha og ikke ha til tidenes 60. beste kjærlighetsfilm fra USA. En av Bacalls replikker i filmen, «You know how to whistle, don't you, Steve? You just put your lips together and blow.» («Du kan vel plystre, Steve? Press leppene sammen og blås!») ble i 2005 kåret til en av de femti beste replikkene i amerikansk filmhistorie, i kåringen AFI's 100 Years…100 Movie Quotes.
Harmonhytta
Harmonhytta var en norsk fangsthytte reist i 1932 eller 1933. Den ble satt opp under Blåhuken (589 m) noen kilometer vest for Langneset - og 1 km vest for Svenskstugan (Blåhukhytta) - av mannskapet som forliste her med skipet «Harmon». Hytta ble siden benyttet som hvitfiskstasjon, dvs for landing og flensing av fangsten av kvithval her inne på nordkysten av Van Mijenfjorden, helt sør i Nordenskiöld Land på sentrale Spitsbergen, Svalbard.
Anlegget inngikk i det som utgjorde Fangstfelt 6 (Braganzafeltet). Hytta ble antakelig brukt i norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.
Ekiga
Ekiga, tidligere kalt GnomeMeeting, er en applikasjon for Voice over IP og videokonferanser. Programmet er skrevet for GNOME, men kjører også på Microsoft Windows. Den er distribuert som fri programvare under GNU General Public License 2.0+. I Ubuntu var programmet standard VoIP-klient frem til oktober 2009, da det ble erstattet av Empathy. Ekiga støtter både protokollene Session Initiation Protocol og H.323 (basert på Open Phone Abstraction Library) og er fullt interoperatibelt med andre SIP-kompatible applikasjoner og med Microsoft NetMeeting. Den støtter mange høykvalitets lyd og video codecer.
Tartrazin
Tartrazin er et syntetisk, gult fargestoff (azofargestoff). Azofargestoffer er tillatt brukt i begrenset mengde i næringsmiddelindustrien, blant annet i leskedrikker og slikkerier. Stoffets ADI-verdi (akseptabelt daglig inntak eller den mengden av et stoff som trygt kan spises uten å gi skadevirkning) er satt til 7,5 mg pr. kg kroppsvekt. For store mengder har vist seg å gi allergiske bivirkninger som elveblest. Ved bruk innenfor anbefalte verdier er det liten risiko for å overskride ADI-verdien. Hvis man er intolerant kan det gi reaksjoner som hudutslett, elveblest og fortetning av luftveiene. Fargestoffet har kodenummer E102.
Snabelciklide
Snabelciklide (Nimbochromis linni) er en fisk i ciklidefamilien. Den er endemisk til Malawisjøen i Afrika.
1. divisjon ishockey for menn 2000/01
1. divisjon ishockey for menn 2000–01 startet 27. september 2000 og ble avsluttet 11. mars 2001.
Estadio Eladio Rosabal Cordero
Estadio Eladio Rosabal Cordero er et fotballstadion i Heredia i Costa Rica. Det har en kapasitet på om lag 15 000 tilskuere. Stadionet åpna i 1949, og er hjemmebanen til CS Herediano.
Richthofen
Richthofen (opprinnelig: Prätorius von Richthofen) er en tysk adelsfamilie som stammer fra Schlesien. Det mest kjente familiemedlemmet er flyveresset Manfred von Richthofen (1892–1918) fra første verdenskrig.
Familien stammer fra ''Sebastian Schmidt genannt Faber bzw. Fabricius'' (1515–1553), som var luthersk prest i Berlin og Potsdam. Han sønn Samuel (1543–1605) forenklet navnet til Faber, og ble i 1562 adoptert av sin mors fetter Paulus Praetorius (1521–1565) som var kammerråd og vitenskapsmann. Samuel ble senere dommer og jurist, og senere også borgermester i Frankfurt an der Oder.
Senere familiemedlemmer
Andre:
Miranda Otto
Miranda Otto (født 16. desember 1967 i Brisbane, Australia) er en australsk skuespillerinne. Hun er mest kjent for sin rolle som Éowyn i Ringenes Herre.
Miranda Otto er oppkalt etter en fiktiv person i William Shakespeares Stormen. Hun er datter til skuespiller Barry Otto, og hennes søster Gracie er også skuespiller. Miranda er gift med Peter O'Brien, og sammen har de datteren Darcey.
Aranucidae
Aranucidae er en av 9 familier under overfamilien Tritonioidea av nakensnegler. De lever i saltvann.
Camp Williams
Camp Williams var et hus reist i 1910 av det britiske gruveselskapet Northern Exploration Company på nordbredden av Braganzavågen, nord for dagens tettsted Sveagruva. Dette huset ble brukt av selskapet vinteren 1911-1912, samme året som svenske skjerpere tok utmål på Sveagruva. Stedet ligger helt nord i Van Mijenfjorden, helt sørøst i Nordenskiöld Land på sentrale Spitsbergen, Svalbard.
I sør lå Camp Margareth
Tioga (Texas)
Tioga er en by i Grayson County i Texas. Ifølge folketellingen 2010 hadde Tioga 803 innbyggere.
Dorylonannus
Dorylonannus er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Tioga (Texas)
Postkontoret ble åpnet i 1881 og stedet fikk status som kommune (town) i 1896.
Dorylonannus
Utseende
Små til middelsstore, svært langbeinte og maurlignende, gjerne gulbrune kortvinger. De etterligner maurene de lever sammen med. Kroppen er påfallende liten og kort, beina svært lange, disse billene synes å gå på stylter. Ulike arter kan etterligne ulike kaster i maurenes komplekse, sosiale system.
Camp Williams
Anlegget inngikk i det som utgjorde Fangstfelt 6 (Braganzafeltet). Hytta ble antakelig brukt i norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.
Dorylonannus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Tritonioidea
Tritonioidea er overfamilien til 9 familier av nakensnegler. De lever i saltvann.
17. serierunde i Tippeligaen 2013
17. serierunde i Tippeligaen 2013 startet med to kamper lørdag 27. juli. mot klokken 15.30, og  mot  klokken 18. Runden fortsatte med fem kamper søndag 28. juli. mot klokken 15.30, tre kamper klokken 18, og  mot  klokken 19. Runden avsluttet mandag 29. juli med mot  klokken 19.
Liiga 2018/19
Liiga 2018/19 var den 44. sesongen av Liiga. vant grunnserien. Sluttspillet ble vunnet av.
SARS-CoV-2 Iota-varianten
Lineage B.1.526, eller B.1.526-varianten, er en av variantene av SARS-CoV-2, ¨viruset som forårsaker covid-19.
Navn
Den 1. juni 2021 navngav Verdens helseorganisasjon (WHO) B.1.526-varianten som Iota-varianten.
Bakgrunn, beskrivelse
Den ble først oppdaget i New York City i USA i november 2020. Variantene fremstod med to notable mutasjoner: E484K-spikemutasjonen, som synes å hjelpe viruset til å motstå antistoffer, og S477N-mutasjonen, som synes å hjelpe virus til å binde seg fastere til humane celler.
I februar 2021 hadde den spredt seg raskt i New York-området og stod da for om lag en av fire viralsekvenseringer foretatt. I midten av april 2021 hadde varianten blitt oppdager i minst 48 amerikanske delstater og i 18 land.
Deteksjon
Økningen av tilfeller av Iota-varianten ble fulgt av forskere ved Caltech ved å scanne etter mutasjoner i databasen GISAID, et verdensomspennende initiativ som hadde dokumentert over 700.000 genomiske sekvenseringee av SARS-CoV-2.
12. serierunde i Toppserien 2016
12. serierunde i Toppserien 2016 starter lørdag 25. juni klokken 15:00
Kampfakta
'''Lørdag 25. juni 2016'''
Bhagwati Singh
Shri Bhagwati Singh (død 4. april 2021 i Bakshi Ka Talab i Uttar Pradesh i India) var en indisk politiker fra Samajwadi Party.
Biografi
Han var folkevalgt medlem av Uttar Pradesh Legislative Assembly fra 1977 til 2003. Han satt i Indias parlament som representant fra Uttar Pradesh i Rajya Sabha fra 2004 til 2010.
Bhagwati Singh opprettet et college ved navn Chandra Bhanu Gupt Krishi Mahavidyalaya i Bakshi Ka Talab ved Lucknow.
Monkey Business (album)
Monkey Business er det fjerde studioalbumet av bandet Black Eyed Peas og ble utgitt i 2005.
Estadio José Rafael Fello Meza Ivankovich
Estadio José Rafael Fello Meza Ivankovich er et fotballstadion i Cartago i Costa Rica. Det har en kapasitet på 8282 tilskuere. Det er hjemmebanen til CS Cartaginés. Stadionet åpna i 1949, og er oppkalt etter den legendariske Cartaginés-spilleren José Rafael «Fello» Meza Ivankovich.
Else Berit Eikeland
Else Berit Eikeland (født 22. oktober 1957) er en norsk diplomat og ambassadør.
Eikeland er utdannet fra Universitetet i Bergen og har Master of Management fra Handelshøyskolen BI. I 1984 var hun leder i Norsk Studentunion. Hun tok utenriksdepartementets aspirantkurs i 1987. Hennes første stasjonering utenlands var på Filippinene og i 1991 ble hun postert ved det norske generalkonsulatet i San Francisco i USA. Eikeland arbeidet i en periode fra 1994 i LO, der hun var nestleder i internasjonal avdeling, før hun i 1997 vendte tilbake til Utenriksdepartementet som byråsjef, året etter som underdirektør med ansvar for aspirantopptak. Fra 2000 var hun avdelingsdirektør i avdeling for sivilt samfunn i NORAD. Hun var ambassaderåd ved Norges ambassade i London 2004–2006, seniorrådgiver i UD 2006–2009, ambassadør ved Norges ambassade i Ottawa i Canada 2009–2012, spesialrådgiver i UD 2012–2013 og siden 2013 UDs polarrådgiver, og permanent observatør til Arktisk råd. Hun ble så utnevnt til Norges ambassadør til Irland i 2016-2020, og deretter ambassadør ved Norges ambassade i Tallinn i Estland i 2020.
Kongen utnevnte i 2010 Eikeland til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for embetsfortjeneste».
Bornellidae
Bornellidae er en av 9 familier under overfamilien Tritonioidea av nakensnegler. De lever i saltvann.
Nicaraguakanalen
Nicaraguakanalen var en planlagt kanal gjennom Nicaragua som skulle binde sammen Atlanterhavet og Stillehavet. Den ville vært 278 kilometer lang, ha kryssa den sørlige delen av landet, og 105 kilometer av ruta skulle gå over Nicaraguasjøen. Kanalen ble foreslått allerede på begynnelsen av 1800-tallet, men planene ble forlatt og Panamakanalen ble bygget i stedet. Som en følge av kapasitetsbegrensinger i Pamanakanalen var det på begynnelsen av 2000-tallet igjen diskusjoner om bygging av kanalen.
Nasjonalforsamlinga i Nicaragua ga i 2012 grønt lys for bygging av kanalen, og 28. juni 2013 ble det undertegna en kontrakt som ga den Hongkong-baserte investorgruppa HKND Group en 50-års konsesjon til å utrede, bygge og drive kanalen. På det tidspunktet ble det sagt at konstruksjonen skulle begynne i mai 2014 og ferdigstilles i 2019. Byggestart ble markert ved en seremoni den 23. desember 2014, da arbeid med anleggsveg til ny havn på stillehavssida ble satt i gang. HKND viste seg imidlertid å være en luftslott uten reel mulighet eller vilje til å bygge noen kanal, og noe mer enn en liten grusveg ble aldri bygget. En frihandelssone, et turistkompleks og en stor internasjonal flyplass ved Rivas, med en terminal på 15 000 m² og en kapasitet på 1,05 millioner passasjerer i året var en del av planene.
Det var flere problemer knytta til bygginga. Blant annet var miljøvernere bekymra for følgene av skipstrafikk på Cocibolasjøen, som er den største ferskvannssjøen i Mellom-Amerika. En stor del innbyggere vil også måtte bli tvangsflytta fra hjemmene sine. Det var imidlertid de enorme kostnadene som velta prosjektet, totalt var det estimert å koste 50 milliarder amerikanske dollar å bygge kanalen.
Arken kulturhus
Arken kulturhus er et kulturhus som ligger i Vestregt. 11 i Lillesand. Kulturhuset inneholder kafeen «Den siste Glæde», lekeplass og et galleri i kjelleren. I bakgården og i uthuset arrangeres det dukketeater og kulturarrangementer. I 2007 gjennomførte huset et forprosjekt for å se på muligheten av å etablere en temapark for religiøst liv og kultur, dette resulterte i Sakral Festival. Kulturhuset her egen plateproduksjon med navnet Arken Studio og har gitt ut over 50 CD produksjoner. Daglig leder ved huset er Ivar Skippervold.
Camp Margareth
Camp Margareth var et hus reist i 1910 av det britiske gruveselskapet Northern Exploration Company på sørbredden av Braganzavågen, øst for dagens tettsted Sveagruva. Dette huset ble brukt av selskapet vinteren 1911–1912, samme året som svenske skjerpere tok utmål på Sveagruva. Stedet ligger helt nord i Van Mijenfjorden, helt vest i Heer Land nær grensen til Nordenskiöld Land – på det sentrale Spitsbergen, Svalbard.
I nord lå Camp Williams.
Anlegget inngikk i det som utgjorde Fangstfelt 6 (Braganzafeltet). Hytta ble antakelig brukt i norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.
Martin Brostigen
Martin Brostigen (født 1985) er en norsk musiker og låtskriver. I årene 2001-2009 spilte han i bandet No Torso som tilsammen ga ut tre utgivelser: Fatal Fraud Ep (2004), Several Brains (2006) og Ready already (2008). No Torso spilte de fleste steder i Norge og i 2008 dro bandet til USA på turne. Det velrenommerte amerikanske selskapet Asian Man Records ga ut og distribuerte de to siste platene. Medlemmene i No Torso spiller fortsatt sammen i ska-ensemblet Yoga Grossist. Underveis har Brostigen deltatt i flere prosjekter og utgivelser.
Brostigen er i dag med flere band: West Bank Robbers (punk), Knoklene (reggae), The Phantoms (ska), Yoga Grossist og i 2012 kom hans første soloprosjekt ut på den norske alternativ/kunstlabelen Marsmelons.
Brostigen har blant annet samarbeidet med Fence, Terroristene, Norsk Råkk, Admiral P, Jabaman, Hamstern & the pepsikids, Amerikanerne, Jack The Ripoff, Brage Rognlien, Ablai med flere.
Brostigen spilte også fotball i 3. divisjon for Fossum Idrettsforening.
David Siegel
David Siegel (født 28. august 1996 i Baiersbronn) er en tysk skihopper.
Siegel representerer SV Baiersbronn. Han innledet sin internasjonale karriere 25. og 26. februar 2012, to konkurranser i FIS Cup i Baiersbronn, der han ble nummer 4 og nummer 8.
Hans sterkeste sesong i kontinentalcupen var sesongen 2015/16. I denne sesongen nådde han en 10.-plass i Rena den 11. desember 2015, hans første plassering blant de 10 beste. Den 19. og 20. desember 2015 deltok han i Rovaniemi, der han ble nr. 8 i det første rennet og vant neste dag.
Han ble juniorverdensmester under Junior-VM 2016 i Rasnov og tok igjen gull i laghopping sammen med sin lillebror Jonathan Siegel, Adrian Sell og Tim Fuchs. Han tok også bronse i mixed laghopp som egentlig skulle være laghopp for damer, sammen med Katharina Althaus, Tim Fuchs og Anna Rupprecht.
Sherman (Texas)
Sherman er en by i Grayson County i delstaten Texas i USA med 37 710 innbyggere (2007). Sherman er administrativt sete (county seat) i Grayson County.
Is This the End?
Is This the End? er en musikk-EP med Already Taken. EP-en ble utgitt høsten 2006. Like etter utgivelsen skiftet bandet navnet til Crash!.
Susanna Tapani
Susanna Tapani (født 2. mars 1990 i Letala, Finland) er en finsk ishockeyspiller som spiller i angrepsposisjon. Hun representerte hjemlandet under Vinter-OL 2014 i Sotsji, hvor laget ble nummer 5. Hun spilte på Finlands lag under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok bronse.
NM i kickboksing 2021
NM i kickboksing 2021 ble arrangert 26.-27. november i Bjølsenhallen i Oslo. Arrangør var Fighter Kickboksingklubb.
Kongepokalene ble vunnet av Kristin Vollstad og Tommy Henry Macpherson.
Tea Villilä
Tea Vililä (født 16. april 1991 i Hyvinge, Finland) er en finsk ishockeyspiller som spiller i forsvarsposisjon. Hun representerte hjemlandet under Vinter-OL 2014 i Sotsji, hvor laget ble nummer 5.
Tres Zapotes
Tres Zapotes er et mesoamerikansk arkeologisk funnsted som befinner seg langs papaloapanelva i lavlandet langs den sørlige og sentrale delen av Mexicogolfen. Tres Zapotes er den tredje største olmekiske byen, etter San Lorenzo Tenochtitlán og La Venta. Den olmekiske fasen utgjør likevel bare en del av stedets historie, som fortsetter gjennom den epiolmekiske kulturperioden og den klassiske Veracruz kulturen.
Jorge Chávez
Jorge Chávez Dartnell (født 13. januar 1887, død 27. september 1910), også kjent som Géo Chávez var en peruansk flyver. Alt som ung oppnådde han berømmelse for sine flybedrifter. Han døde i 1910 under et forsøk, som førstemann å fly over Alpene.
Tidlig liv
Jorge Chávez Dartnell ble født i Paris, Frankrike av peruanske foreldre, Manuel Chávez Moreyra og María Rosa Dartnell y Guisse. Han studerte ved Violet School hvor han fikk en ingeniørgrad i 1908.
Karriere
Chávez gikk på en flyskole, etablert av Henry og Maurice Farman hvor han fikk sin pilotlisens og fikk sin første flyvning i Reims 28. februar 1910. Etterpå deltok han i flere luftfartskonkurranser over hele Frankrike og andre europeiske land. Den 8. august samme år tok han et Blériot monoplan til Blackpool, England hvor han oppnådde berømmelse etter å nådd en høyde på 1 647 meter. Han gjorde seg bemerket ved å forbedre dette og fly 2 700 m over sentrum av Issy, Frankrike den 6. september.
Død
Etter disse vellykkede seire bestemte Chávez seg for å foreta den første flyvning over Alpene. Han ville forsøke å vinne de 20 000 dollar som den italienske flyklubben hadde satt opp for den første flyver som kom fra turen i live. Etter flere forsinkelser på grunn av dårlig vær, tok han av fra Ried-Brig i Sveits den 23. september 1910, og satte kurs mot Simplonpasset. Før han startet sa han: «Whatever happens, I shall be found on the other side of the Alps» Femti-en minutter senere kom han i mål i byen Domodossola, Italia, men havererte under landing. Det ble antatt at hans fly hadde blitt skadet tidligere og ikke reparert tilfredsstillende, noe som forårsaket skader i den kraftige vinden over fjellene. Alvorlig skader, men ved bevissthet svevde Chávez mellom liv og død i fire dager før han døde av massivt blodtap. Hans siste ord var: «Higher.Always higher» i henhold til hans venn og kollega Juan Bielovucic.
Minner
Jorge Chávez' død ble lagt merke til i luftfsrtskretser og flyindustrien. I Brig og Domodossola som var start og ankomst for hans siste flytur er det monumenter over ham. I Peru ble Chávez et ikon for luftfartsrelaterte institusjoner, slik som Perus luftforsvar. Hans levninger ble opprinnelig gravlagt i Frankrike, men flyttet til Peru i 1957 hvor for øyeblikket er gravlagt ved det peruanske luftforsvarets offiserskole i Las Palmas. Den internasjonale flyplassen i Lima, Jorge Chávez internasjonale lufthavn, som ble innviet i 1960, er oppkalt etter ham. En fullskala kopi av Chávez's berømte Blériot XI monoplan er utstilt i terminalbygget.
Han opptrer som en figur i den tragiske flygning over Alpene i John Berger's novelle G. (1972), prisbelønt med Booker Prize i 1972.
Meeri Räisänen
Meeri Räisänen (født 2. desember 1989 i Tammerfors, Finland) er en finsk ishockeyspiller som spiller som målvakt. Hun representerte hjemlandet under Vinter-OL 2014 i Sotsji, hvor laget ble nummer 5. Räisänen har psykiatriutdanning fra Robert Morris University i Pittsburgh i USA.
Hun spilte på Finlands lag under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor hun tok bronse.
1. divisjon ishockey for menn 1998/99
1. divisjon ishockey for menn 1998–99 startet 1998 og ble avsluttet 1999.
Kvalifisering til Eliteserien 1999/00
Stavanger-Viking trakk laget før 1999/00-sesongen.
Blåhukhytta
Blåhukhytta var en fangsthytte reist en gang i tiden 1917–21 av ansatte ved AB Spetsbergens Svenska Kolfelt. De brukte den som hvilehytta for hundekjøring vestover mot Kaldbukta. Hytta ble satt opp under fjellet Blåhuken (589 m) noen kilometer vest for Langneset – og én km øst for Harmonhytta. Hytta ligger på nordkysten av Van Mijenfjorden, helt sør i Nordenskiöld Land på sentrale Spitsbergen, Svalbard.
Anlegget inngikk i grenseområdet mellom det som utgjorde Fangstfelt 6 (Braganzafeltet). Hytta ble antakelig brukt i norsk pelsdyrfangst i tiden før andre verdenskrig.
Den tilhører i nyere tid Store norske Spitsbergen kulkompani (SNSK).
Down the Line
Down the Line er et musikkalbum med Danny & The Red Hots. Albumet ble utgitt sommeren 1980.