cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tommy Hammarström
Hammarstrøm tok realeksamen i 1962 og ble ingeniør i 1966 (maskinlinjen). Videreutdannelse på journalisthøgskole (1971), deretter ansatt i Expressen i perioden 1972 – 1996. I dag frilanser og forfatter.
På første del av 1970-tallet var Hammarström sentral i De förenade FNL-grupperna i Sverige. Han satt som redaktør for DFFGs blad Vietnambulletinen fra 1970 - 1973.
Eivind Undrum Jacobsen
Eivind Undrum Jacobsen (født 19. juli 1977) er fra januar 2021 redaktør for NRK i Midt-Norge, som blant annet innbefatter NRK Trøndelag, NRK Innlandet og NRK Møre og Romsdal. Han har også bakgrunn som distriktsredaktør i NRK Nordland og som regionredaktør for NRK i Nord-Norge.
Jacobsen var fram til juni 2006 leder og bystyrerepresentant for Bodø Arbeiderparti. Han ba om fritak fra alle politiske verv etter at han gikk over i jobb som redaktør av Bodø Nu. Men i Bodø kommune er man restriktiv med å gi fritak for politiske verv. Jacobsens ektefelles far, Halvdan Sivertsen, søkte fritak da han ble valgt inn i bystyret for SV i 1987, men fikk avslag. 21. juni 2006 ble Jacobsen etter en politisk strid innvilget fritak. Fra august 2007 har han arbeidet som journalist og redaksjonssjef i NRK Nordland. I 2017 ble han distriktsredaktør i NRK Nordland. I en periode fra 2019 til 2020 fungerte Jacobsen som regiondirektør for NRK i Nord-Norge.
18. etappe i Tour de France 2008
18. etappe i Tour de France 2008 ble kjørt torsdag 24. juli og gikk fra Bourg d'Oisans til Saint-Étienne.
1. sprint (Grenoble)
Etter 43 km
2. sprint (Saint-Chamond)
Etter 181,5 km
1. stigning (Côte de Parmenie)
3. kategori stigning etter 78 km
3. stigning (Côte de Sorbiers)
4. kategori stigning etter 188 km
Eksterne lenker
2008 Tour de France, Stage 12 to Stage 21
Leif G.W. Persson
Leif Gustav Willy Persson (født 12. mars 1945 i Stockholm, Sverige) er en svensk kriminolog og forfatter. Som forfatternavn bruker han Leif GW Persson.
Persson har undervist ved Stockholms universitet. Fra 1991 er han professor i kriminologi. Han er dessuten sakkynding for det svenske justisdepartementet. Hans doktorgradsavhandling og vitenskapelige arbeider angår særlig smugling. Han er også mye anvendt som ekspertkommentator om kriminalitet, lovbrytere og politiarbeide i svenske media.
Håkan Hallander
Knut Ivar Håkan Hallander (født 21. desember 1933) er en svensk forfatter og oversetter.
Leif G.W. Persson
I 1978 debuterte han med kriminalromanen Grisfesten, senere filmatisert som Mannen från Mallorca (1984). Også romanen Samhällsbärarna er filmatisert, som I lagens navn (1986). Han har også utgitt en kokebok, foruten vitenskapelige arbeider.
Romaner
De tre bøkene Mellan sommarens längtan och vinterns köld, En annan tid, ett annat liv og Faller fritt som i en dröm inngår i en trilogi om mordet på en svensk statsminister.
Kreftfremkallende stoffer
Karsinogen er en fellesbetegnelse som brukes om noe som er kreftfremkallende. Dette kan være kjemiske stoffer, stråling, virus, parasitter, bakterier og andre kreftfremkallende kilder.
Brat
Brat (etablert 2004 i Trondheim) er en norsk jazzkvartett utsprunget av jazzlinja på NTNU. Den består av saxofonistene Eirik Hegdal og Kjetil Møster, bassist Ole Morten Vågan og trommeslager Ole-Thomas Kolberg.
Göta
Göta er et tettsted i Lilla Edet kommune i Västra Götalands län i landskapet Västergötland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 920 innbyggere.
Slovenia i Junior Eurovision Song Contest
Slovenia debuterte i Junior Eurovision Song Contest i 2014 på Malta med sangen «Niši sam (Your Light)», framført på slovensk og engelsk av Ula Ložar. Bidraget ble valgt internt av den slovenske kringkasteren Radiotelevizija Slovenija.
Cruzeiro Esporte Clube
Cruzeiro er blant Brasils mest tradisjonsrike og suksessfulle fotballklubber. Etter at det moderne ligasystemet ble introdusert i 1971 har de aldri vært utenfor den øverste divisjonen (Série A) – noe de er alene om sammen med Internacional og Flamengo. De er også det eneste laget som har tatt "The Treble" i Brasil med seier i både Série A, den brasilianske cupen og delstatsmesterskapet, noe de klarte i 2003. Denne sesongen satte de også et par så godt som uslåelige rekorder, med 100 poeng og over 100 scorede mål i Série A. Triumfen i 2003 er lagets foreløpige eneste ligatittel. Andre meritter inkluderer to Copa Libertadores (1976 og 1997), fire cuptitler og 34 Minas Gerais delstatsmesterskap.
Pyramidepoppel
Pyramidepoppel (latin: Populus nigra Italica) er en variant av arten svartpoppel (Populus nigra), med opprinnelse i Midtøsten og senere introduksjon i middelhavslandene. Den kalles også søylepoppel eller italiensk poppel.
Den er velkjent som tre i alléer og langs kulturlandskap i Sør-Europa, blir 25-30, tidvis opp til 40 meter høy. Greinene vokser rett opp hos hann-individene, mens trekronen er noe mer rund hos den hunn-/ukjønnede formen (Italica Femina)bladene er trekantede mørkegrønne, eller tilnærmet runde som hos osp.
Pyramidepoppel ble introdusert i hager i Tyskland på 1800-tallet, og spredte seg derfra til bruk i hager og alléer i Norden. Det står flere av den i Botanisk hage i Oslo. Tross sin popularitet som parktre er det en svakhet at eldre greiner har en tendens til å brekke av i sterk vind.
Varianter
Det finnes flere varianter av pyramidepoppel, som har blitt krysset fram ved planteskoler og av ulike kulturfolk:
Edward Ardizzone
Edward Jeffrey Irving Ardizzone (født 16. oktober 1900 i Haiphong, Indo-Kina (nå Vietnam), død 8. november 1979 i Kent, England, Storbritannia) var en engelsk billedkunstner, forfatter og illustratør. Ardizzone arbeidet særlig med barnebøker.
Han er kjent for de maritime fortellingene om unggutten Tim, en populær serie bøker som han selv både skrev og illustrerte og som kom ut i Storbritannia fra 1936. Den mest berømte boka i serien, Tim All Alone, ble belønnet med den første Kate Greenaway-medaljen i 1956. Ardizzone illustrerte også bøker av andre forfattere. Under andre verdenskrig arbeidet han dessuten som krigskunstner. Han ble kommandør (CBE) av Den britiske imperieordenen i 1971.
Egil Myklebust
Egil Myklebust (født 1942) er en norsk næringslivsleder som har vært direktør for Norsk Hydro og NHO.
Myklebust er utdannet jurist fra Universitetet i Oslo i 1967.
Han startet sin yrkeskarriere som konsulent i Rikstrygdeverket 1968–1971 og var deretter ansatt i Norsk Hydro, først som advokat, deretter som direksjonssekretær 1977–1982 og personaldirektør 1982–1987. I 1987 gikk han til stillingen som administrerende direktør i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO). Han hadde stillingen frem til 1990 og var under denne tiden med på å lede omstillingsprosessen fra NAF til NHO. Etter tiden i NHO var han var generaldirektør i Norsk Hydro 1991–2001. Han fortsatte han som styreleder ved samme konsern frem til 2004.
Han har hatt flere verv, blant annet styreleder SAS og Norsk Hydro samt styremedlem i Universitetet i Oslo og i Norske Skog. Myklebust har flere ganger deltatt på konferanser arrangert av Bilderberg-gruppen.
I 1999 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.
Hen er sønn av laboratoriesjef Einar Torson Myklebust (1914–1994) og Else Sophie (1921–1996).
Sekken
Sekken er ei lita øy i Romsdalsfjorden i Molde kommune, Møre og Romsdal. Den er 18,37 km² stor, har ca. 150 innbyggere (2004) og ligger rundt 40 minutters ferjetur unna Molde by. Det høyeste punktet på øya er Tranhaugen på 304 meter.
Samfunn
Skolen og barnehagen har flere ganger vært trua av nedleggelse som følge av nedskjæringer i det kommunale budsjettet, men dette har hver gang møtt motstand og demonstrasjoner fra folket på øya, og har ennå ikke skjedd.
I 2000 ble det fastslått at Sekken hadde landets lengste forventede levealder for kvinner, 94,5 år.
Sekken sogn ligger under Molde domprosti. Sekken kirke sto ferdig i 1908.
Historie
Håkon Herdebrei skal ha blitt drept av Erling Skakke i et sjøslag utenfor Sekken i 1162, og hvert år arrangeres det en turmarsj på øya til minne om dette.
Nicholas Oliver Lawson, viseguvernør for Floreana på Galápagosøyene og mannen som satte Charles Darwin på sporet av evolusjonsteorien, var født på Sekken i 1790 som Nikolai Olaus Lossius.
Sekken tilhørte Veøy kommune før den 1. januar 1964 ble en del av Molde kommune sammen med Veøya og Nesjestranda.
Navnet Sekken har ikke noe med en sekk å gjøre, men kommer fra norrønt /sæ-kinn/, som betyr noe slikt som «det bratte landet som stiger opp fra sjøen». Denne egentlige betydninga vises også i måten den innfødte lokalbefolkningen uttaler navnet på øya, /sekkjinn/. Sekken er nemlig den bratteste og høgeste øya i Romsdalsfjorden, mens de andre, som Veøya og Bolsøya, er relativt flate.
Samsen
I 1997 ble øyas eneste butikk, Bua, lagt ned. Tre år seinere, i februar 2000 ble det stiftet et aksjeselskap som skulle starte ny dagligvareforretning. Det ble solgt aksjer for over 400 000 kroner, og en ny butikk, Samsen, ble reist på dugnad.
Album
Et album inneholder en samling relaterte ting. De mest vanlige formene for album er:
Roxar
Roxar ASA er et internasjonalt teknologiselskap innen olje og gassektoren. Selskapets teknologi bidrar til økt utvinning av petroleumsressurser og reduserte feltutviklingskostander. Eier er i dag Emerson Electric Company.
Ernst Gräfenberg
Ernst Gräfenberg (født 26. september 1881 i Adelebsen nær Göttingen, Tyskland, død 28. oktober 1957 i New York, USA) var en tysk lege og forsker. Han er kjent for å ha utviklet kobberspiralen (IUD) og for hans studie om kvinnens orgasme. I 1981, hundre år etter hans fødsel, ble G-punktet oppkalt etter ham.
Roxar
Historie
Tidligere selskaper som i dag er en del av Roxar er Fluenta, Smedvig Technology, Multi-Fluid, og Corrocean.
Ernst Gräfenberg
Han tjenestegjorde som medisinsk offiser under første verdenskrig og ble tildelt Jernkorset.
Gräfenberg hadde jødisk bakgrunn, noe som skapte problemer for ham etter at nazistene tok makten i Tyskland. Han ble fengslet i 1937 etter å ha smuglet et verdigfullt frimerke ut av landet. Han fikk omsider hjelp av den amerikanske sykepleieren og samlivsrådgiveren Margaret Sanger slik at han ble løslatt. I 1940 flyttet han til New York hvor han åpnet en legepraksis.
Stenose
Stenose (Latin: stenosis, flertall: stenoses; fra Gammelgresk στένωσις, "forsnevring") er en medisinsk betegnelse for en forsnevring i en blodåre eller annet tubulært organ. En sådan forsnevring kan i noen tilfeller også benevnes som en striktur, som for eksempel ved uretra-striktur.
Kulltegning
Kulltegninger er tegninger laget ved å stryke av mykt trekull mot en ru overflate. Vanligvis blir dette gjort ved hjelp av kullstift og papir.
Tilgjengeligheten av materialer, tilsier at arbeidsmåten har førhistoriske røtter, men at de fleste tidlige arbeider er smuldret eller regnet vekk. En del velbevarte hulemalerier på stein, er laget med kull, blandet med fett for å bedre holdbarheten.
Mange malere lager skisser i kull på lerretet før de maler over med olje- eller akrylfarger. Kulltegninger, gjerne på billig papir, er også vanlige ved intensive krokitimer. Enkelte kunstnere har kull som sitt foretrukne medium.
Selv om kullet gir svart avfarging, er der flere måter å få fram gråtoner på. Ofte strykes svertingen ut med fingrene, eller med en papirstubb eller tortillon.
Kulltegninger må fikseres. Eldre fiksativer (spritfortynnet skjellakk) ser ut til å ha medført gulning uten at det har gått ut over verket forøvrig.
Mytiske konger av britene
De mytiske konger av britene var konger i det britonske Britannia. Kongene er nevnt av kilder som er skrevet ned tildels langt senere. De tidligste kildene er Nennius og Gildas, men den som skrev mest om temaet var Geoffrey av Monmouth, som ble født omkring 1100, det vil si mer enn 450 år etter at den siste av de mytiske kongene døde. De kalles britiske konger, eller konger av britene, fordi det ikke er mulig å feste dem til et klart definert territorium.
Det er ingen tvil om at i det minste en del av kongene på listen virkelig har levd, i det minste de siste av dem og de romerske keisere som er tatt med. Men de omtales alle likevel som mytiske, fordi de tilhører en kongerekke som har sitt opphav i prehistorisk tid og er sterkt myteomspunnet. Listen omfatter flere dronninger; allikevel er den i tekster konsekvent omtalt som en liste over konger. Dette skyldes antagelig at det var en patriarkalsk linje, og at dronninger var unntakstilfeller.
Lødingen kirke
Lødingen kirke ligger i Lødingen i Nordland. Kirka er ei korskirke i tre. Den ble bygd i 1897 og har 350 plasser. Lødingen er et gammelt kirkested; dagens kirke er sannsynligvis den fjerde kirka på stedet. Ifølge Lorentz Dietrichson ble en middelaldersk stavkirke revet mellom 1666 og 1756, mens en tømret korskirke med 350 sitteplasser ble oppført i 1756. Korskirken sto i 1888.
Mytiske konger av britene
Geoffrey av Monmouths verk fra ca. 1136, Historia Regum Britanniae (Historiene til kongen av Britannia), er den som hovedsakelig er kilden for den listen nedenfor. Geoffrey konstruerte en stort sett fiktiv historie for britonerne, forfedrene til waliserne, kornikerne, og bretonerne, delvis basert på verker til tidligere middelalderhistorikere som Gildas, Nennius og Beda den ærverdige, delvis fra walisiske slektstavler og helgenbiografier, delvis fra kilder som i dag er gått tapt og ikke kan identifiseres, og delvis fra hva han selv fant opp. Flere av hans konger er likevel basert på faktiske historiske figurer, men opptrer i en ikke-historisk fortelling. Et antall mellomwalisiske versjoner av Geoffreys Historia eksisterer. All eksisterer etter at Geoffrey skrev sin tekst, men kan gi forskerne en del innsyn i de innfødte tradisjoner som Geoffrey kan ha støttet seg på.
Šibenik
Historie
På en steinforhøyning 70 m over havet, på den nordlige del av en naturlig havn, reiste tilflyttede kroater borgen Šibenik, som i starten kun tjente som forsvarsverk. Der er ingen nøyaktige opplysninger om når borgen ble bygd, men det menes at det var senest i på 800-tallet. Med tiden kom bosteder utenfor borgen, som senere ble til en by. Šibenik nevnes som by første gang den 25. desember 1066 i notater av kong Petar Krešimir IV (1058–1074), som dengang bodde i byen. Etter militær og politisk intervensjon av den ungarske konge Ladislav kom Kroatia inn i et statsfellesskap med Ungarn i 1102. Dermed ble de kroatisk-ungarske kongene herskere over Šibenik.
Mytiske konger av britene
Geoffreys fortelling begynner med den landsforviste trojanske prinsen Brutus, som Britannia etter sigende skal være navngitt etter, en tradisjon som tidligere var blitt nedtegnet i en mindre utbrodert form på 800-tallet i Historia Brittonum (Britonenes historie), et verk forsøksvis tilskrevet munken Nennius. Brutus er en etterkommer av Aineias, den legendariske trojanske stamfar til grunnleggerne av Roma, og hans historie er tydeligvis beslektet med legendene rundt Romas grunnleggelse.
Šibenik
Historie
I tiden fra det 12. århundre til det 15. århundre kom det til mange utskiftninger av herskere over byen: fra kroatisk-ungarske konger til forskjellige grever, middelalderens bosniske stat og i flere omganger republikken Venezia.
Aineias
Aineias eller Æneas (gresk: Αἰνείας, Aineías; muligens avledet fra gresk aenos = ros, lovprisning, og αἰνή, «lovprist») var en trojansk helt i gresk-romersk mytologi og litteratur, sønn av gudinnen Afrodite (Venus i romerske kilder) og trojaneren Ankhises. Hans far var også tremenning til kong Priamos av Troja. Den romerske forfatteren Vergil (70-19 f.Kr.) gjorde Aineias til en hovedperson i sitt store epos Æneiden etter mønster av Homers Iliaden, der Æneas kalles dardaneres konge. På samme måte som Iliaden var grekernes store nasjonalepos, var Æneiden ment å være romernes. I diktverket fortelles det om Aineias' flukt fra fødebyen etter byens fall og ødeleggelse ved Trojakrigens slutt, samt hans reise til Italia hvor han grunnlegger det som blir Roma, og som stamfar til Romulus og Remus blir byens mytiske opphav. Æneas er Romas første virkelige helt.
Šibenik
Historie
I 1409 solgte den napolitanske kong Ladislav sine rettigheter over Dalmatia til Venezia for 100.000 dukater. Straks etter kom venetianerne til Šibenik og forlangte at byen skulle overgis. Byen avslo det, og i tre år motstod de venetianernes angrep. Den 30. desember 1412 bukket byen under for beleiringen og godtok Venezias styre. Under Venezias styre fikk byen status som autonom bykommune, men med begrensninger.
Aineias
Homeriske hymne til Afrodite
Fortellingen om Aineias' fødsel er fortalt i «Hymne til Afrodite», en av de fremste homeriske hymner. Afrodite hadde vært årsaken til at de andre gudene, særlig Zevs, begjærte dødelige kvinner på Jorden. Til gjengjeld lot Zevs henne bli forelsket i en dødelig, Ankhises, som gjetet sine krøtter ved Idafjellet («Gudinnens fjell») i Troas i Anatolia. Da Afrodite fikk se ham, ble hun fullstendig forhekset; hun pyntet seg som til bryllupsfest hos gudene, og åpenbaret seg for ham. Ankhises ble overveldet av hennes skjønnhet, overbevist om at hun måtte være en gudinne, men Afrodite forsikret ham at hun bare var en frygisk prinsesse. Først etter samleiet røpet hun sin virkelige identitet. Ankhises ble redd for følgene av deres forhold, men gudinnen forsikret ham om at hun ville føde ham en sønn som skulle hete Aineias. Imidlertid advarte hun ham om at ingen måtte få vite om forholdet deres.
Aktuelt (TVNorge)
Aktuelt er et norsk nyhetsprogram som gikk på TVNorge fra 1991 til 2009. Programmet besto av en lengre nyhetsoversikt, etterfulgt av sport og værmelding. Programmet ble nedlagt som følger av at TVNorge i 2009 valgte å gå over til å bli en mer rendyrket underholdningskanal. Programmet ble de siste årene sendt klokken 18.00 og 22.30 med reprise 02.00.
Mytiske konger av britene
Kongene fra før Brutus kommer fra et dokument som har som mål å spore reisene til Bibelens Noah i Europa og en gang tilskrevet den babylonske historikeren Berossus. I dag er det kjent at dette dokumentet er en fabrikasjon fra den italienske skribenten og svindleren Annio da Viterbo på 1400-tallet. Renessansehistorikere som John Bale og Raphael Holinshed tok for seg listen med konger fra Celtica som var blitt satt opp av pseudo-Berossus, og gjorde også disse til konger av Britannia som av Gallia. John Milton, kjent fra Det tapte paradis, nedtegnet disse tradisjoner i sitt verk History of Britain (Britannias historie), men ga dem liten tillit.
Aineias
Homeriske hymne til Afrodite
Da Aineias var nyfødt, tok gudinnen ham med til nymfene ved Idafjellet. Hun beordret dem til å oppfostre barnet til han ble fem år gammel og deretter bringe ham til Ankhises. I henhold til andre kilder skrøt Ankhises senere av sitt seksuelle møte med kjærlighetsgudinnen, og ble straffet med Zevs' lynstråle i sin ene fot. Han ble dermed lam i foten, og da Troja brant, måtte Aineias bære ham på ryggen.
Aktuelt (TVNorge)
De første årene fra 1991 produserte kanalen nyhetene selv. I 1997 overtok den nystartede Nyhetskanalen, i 1998 TV 2 og til slutt MTV Nyheter (i 2002). I 2009 var 35 årsverk i produksjonsselskapet Mastiff engasjert i arbeidet med kanalens nyhetssendinger.
Šibenik
Historie
Med Venezias fall i 1797 besluttet byens styre å stille byen under den kroatisk-ungarske konge og østerrikske keiser Frans II. Under det østerrikske styre beholdt Šibenik sin status som områdets hovedsete. Da Østerrike ble beseiret av Frankrike, mistet de herredømmet over Dalmatia, som de måtte overgi til franskmennene. Den franske hær kom inn i byen den 18. februar 1806. Etter Napoleons nederlag ved Leipzig begynte den østerrikske armé med erobringen av det sørlige Kroatia, og rykket inn i byen den 1. november 1813.
Mytiske konger av britene
De første konger avledet fra pseudo-Berossus
Annius av Viterbo (Annio da Viterbo) fra slutten av 1400-tallet hevdet å ha funnet fragmenter fra Berossos som ga detaljer om de tidligste bosetningene i «Celtica» etter oversvømmelsen av «Samothes», en sønn av Jafet, en sønn av Noah. Disse utga han i sitt verk Antiquitatum (1498). Samothes' rike ble beskrevet som den delen i Europa mellom Pyreneene og Rhinen. De første fem kongene av Celtica eller Samothea fra Viterbos fragmeneter ble også navngitt som de første kongene av Britannia etter oversvømmelsen av Raphael Holinshed i hans krøniker, Holinshed's Chronicles (1577) med tillegget om Albion og Brutus som følgende:
Šibenik
Historie
Under østerriksk herredømme og som en del av kongeriket Dalmatia ble Šibenik igjen områdets sentrum, og innbyggertallet vokste. I året 1879 åpnet vannforsyningen, i 1883 åpnet sykehuset, i 1895 ble vannkraftverket ved elven Krka bygget. I 1900 var byens befolkning oppe i 10.000 innbyggere. Da første verdenskrig brøt ut, innførte de østerriksk-ungarske myndigheter straks et strengt militær/politi-regime, som varte til nederlaget i 1918, da byrådet proklamerte avslutningen av det østerriksk-ungarske styre og byens forening med Kongeriket av serbere, kroater og slovenere.
I tiden mellom verdenskrigene vokste byens rolle som havneby og transittsenter, særlig etter byggingen av jernbanen mot Zagreb i Lika-området i 1925.
Mytiske konger av britene
De første konger avledet fra pseudo-Berossus
Samothes, og kjent som Dis: sønn av Jafet, sønn av Noah.
Šibenik
Historie
Under andre verdenskrig angrep og okkuperte tyske og italienske tropper Kongeriket Jugoslavia i april 1941. Den 15. april 1941 rykket de fascistiske italienske styrkene inn i Šibenik og okkuperte hele området. Etter italienernes ankomst i byen startet de med denasjonalisering og italienisering av byens innbyggere. Dette førte til at det i byen og området ble dannet antifascistisk motstand mot okkupasjonsmakten. Etter Italias kapitulasjon i 1943 ble Šibenik okkupert av tyske styrker, som ble i byen i 14 måneder. Etter tre dagers kamper mellom tyskere og partisanenheter befridde Josip Broz Titos partisaner byen og rykket inn i den den 3. november 1944.
Aktuelt (TVNorge)
Ifølge TNS Gallup hadde kanalens nyhetssending klokken 18 et snitt på i overkant av 90 000 seere i 2009. Mandag den 4. mai hadde nyhetssendingen klokken 22.30 hele 271 000 seere.
Šibenik
Historie
Etter andre verdenskrig ble Šibenik en del av den jugoslaviske republikken Kroatia. Midt i 1960-årene var byen blitt et industrisenter med en stor havn ved Adriaterhavet. På grunn av den tettpåliggende elven Krka med flotte vannfall vokste turismen. Det ble bygd flere store turistkomplekser i byen og området.
Verdensarv
Sammen med andre venetianske forsvarsverk fra det 15. til det 17. århundre i Italia, Kroatia og Montenegro ble Sankt Nikolas-fortet i Šibenik i 2017 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Makrellterne
Makrellterne (Sterna hirundo) er en kystbunden overflatebeitende sjøfugl som tilhører slekten havterner (Sterna) i gruppen terner, som videre inngår som en underfamilie i måkefamilien. Arten er en langdistansetrekkfugl, og én av kun to terner som hekker i Norge. Den andre er rødnebbterne (S. paradisaea).
Aineias
Homeriske hymne til Afrodite
Aineias' første hustru var Kreousa (gresk: Κρέουσα, Kreousa; navnet betyr ganske enkelt «prinsesse»), datter av kong Priamos av Troja og Hekabe.
Makrellterne
Biologi
Makrellterne blir 32–39 cm lang og veier 97–146 g, mens vingespennet utgjør 72–83 cm.
Aktuelt (TVNorge)
Sendingene var på rundt fem minutter den første tiden, men økte etterhvert til et kvarter.
Makrellterne
Biologi
Fjærdrakten er i hovedsak lysegrå og hvit. Arten har dypt kløftet hale der ytterfjæra blir 6–9 cm lange. Ellers har makrellterna sort hodekappe, som rekker fra nebbet og ned til i underkant av øynene langs sidene og til ned mot ryggen i nakken, og et oransjerødt spisst nebb som er sort ytterst, men spissen kan være mindre uttrykt midt på sommeren. Undersiden er lysegrå.
Aineias
Homers Iliaden
Aineias er en mindre betydelig figur i Iliaden hvor han to ganger ble reddet fra døden av gudene for en ennå ukjent skjebne. Men han er en kriger i egen rett. Etter å ha holdt seg tilbake fra kamphandlingene, krenket av kong Priamos ettersom han ikke fikk sin rett til æren til tross for sin tapperhet, men etter å ha blitt egget av Deifobus, en av Priamos' sønner, ledet han et angrep mot Idomenevs for å få tilbake liket av sin svoger Alkathoos (gift med Hippodamia). Aineias er lederen av trojanernes allierte fra Dardanos, foruten også å være en slektning og en av de nestkommanderende under Hektor, den trojanske helten og eldste sønn av Priamos, som ledet trojanerne.
Aktuelt (TVNorge)
Nedleggelse
I mai 2009 bestemte TVNorge seg for å legge ned Aktuelt sammen med sporten, været og Spotlight. Det ble da sagt at sendingene skulle slutte senhøsten 2009, men siste sending ble sendt allerede 27. september 2009. TVNorge la også ned lokal-TV-stasjonen OsloTV i 2009. Kanalens kommunikasjonsdirektør, Ditlef M. Jacobsen, begrunnet avgjørelsen med at kanalen ønsket å rendyrke sin profil som underholdningskanal, samt en stadig sterkere konkurranse blant nyhetsmediene. Han poengterte også at kanalen både hadde mindre forutsetninger og resursser til å lage tyngre nyhetssendinger, og at seertallene hadde vært sviktende det siste året. En annen grunn til at kanalen gav opp nyhetskampen var omleggingen fra analog til digitalt sendenettverk.
Makrellterne
Biologi
Makrellterne er en utpreget trekkfugl, og fugler som hekker i Europa overvintrer utenfor kysten til de vestlige og sørlige delene av Afrika.
Arten opptrer langs hele norskekysten, men er mest vanlig i Sør-Norge og gradvis mer fåtallig til lenger nord man kommer. Den hekker også i innlandet, spesielt i de store innsjøene. I Norge er det anslått at det hekker rundt 10 000—20 000 par.
Aineias
Homers Iliaden
Mange av gudene grep inn i Trojakrigen på vegne av begge sider av de kjempende for å gi støtte til sine favoritter. Afrodite holdt øye med sin sønn Aineias og kom til hans hjelp på slagmarken. Også Apollon likte Aineias. Begge guddommene reddet Aineias fra tvekampen med den greske helten Diomedes fra Argos som nær drepte ham. De fraktet ham av sted til Pergamos på Kypros for at han skulle lege sine sår. Selv Poseidon, som vanligvis favoriserte grekerne, kom til hans hjelp etter at han kom under i kampen mot Akilles, ved å hevde at Aineias, selv om han kom fra en sidegren av kongefamilien, var forutbestemt til å bli konge.
Mytiske konger av britene
De første konger avledet fra pseudo-Berossus
Viterbos fragmenter ble senere avslørt som forfalskninger eller fabrikasjoner, derav ble hans verk kjent som pseudo-Berossus. Hans liste med konger, selv om de er betraktet å ha et lite substrat av sannhet ettersom flere av kongenavnene allerede var kjent i litteraturen (eksempelvis Albion og Brutus) forut utgivelsen av Antiquitatum (1498) og mange kronikører aksepterte at hans bibelske kongefigurer (som Samothes, sønn av Jafet) hadde en bakgrunn i en delvis sannhet basert på deres preferanse i mosaisk historie. Viterbos kongeliste dukket senere opp i John Bales Illustrium majoris Britanniae scriptorum (1548), John Caius' Historia Cantabrigiensis Academiae (1574), William Harrisons Description of England (ss. 3–5, 1577), Holinshed's Chronicles (bind 2, s. 2, 1587) og Anthony Mundays A briefe chronicle (s. 467, 1611). På 1600-tallet var Vitebos kongeliste ikke lenger populær blant kronikører, oldtidsforskere eller historikere.
Aineias
Andre kilder
Den romerske mytografen Gaius Julius Hyginus (ca. 64 f.Kr. – 17 e.Kr.) hevder i sin tekstsamling Fabulæ at Aineias drepte 28 fiender i Trojakrigen. Det høye antallet har nok sin årsak i at Hyginus var en nær samtidig med Vergil, ikke en forlengelse av den homerske tradisjon. Aineias dukker også opp i Troja-fortellinger som er tilskrevet Dares Phrygius og Dictys Cretensis. Aineias' betydning for romerne var å tjene som en legemliggjørelse av den stoiske dyden pietas, å oppfylle sin plikt mot familien, slekten og gudene, og lojalitet mot sitt livskall.
Historiske kilder
Fortellingen om Aineias ble fortsatt av romerske forfattere. En innflytelsesrik kilde var historien om Romas grunnleggelse i Cato den eldres Origines («Opprinnelsen»). Det var det første kjente historieverket i prosa på latin, og blant de aller første latinske prosaverker i uansett sjangre. Legenden om Aineias var velkjent i Vergils dager og ble fortalt i flere historiske verker, blant dem Dionysios fra Halikarnassos' store verk om romersk historie, Rhōmaikē arkhaiologia, på latin Antiquitates Romanum, som støttet seg på Marcus Terentius Varro; Titus Livius' monumentale verk Ab Urbe Condita («Fra byens grunnleggelse»), som antagelig støttet seg på Quintus Fabius Pictor, virksom på 200-tallet f.Kr.; og Gnaeus Pompeius Trogus, hvor det eneste som er bevart er et sammendrag ved Junianus Justinus.
Vergils Æneiden
Vergils Æneiden første seks sanger er en nostos, det vil si en fortelling om en hjemreise (slik «nostalgi» betyr «hjemlengsel»), sterkt inspirert av Homers Odysseen. De siste seks sangene handler om kampene ved Roma, og er i høy grad inspirerte av Iliaden (maktkamp og krig). Æneiden forklarte at Aineias var en av få trojanere som ikke ble drept eller gjort til slave da Troja falt. Etter å ha blitt beordret av gudene til å flykte, samlet Aineias sammen en gruppe overlevende («aineidene») som reiste til Italia og ble forfedre til romerne. Blant de som fulgte den trojanske helten var Aineias' gamle far Ankhises, hornblåseren Misenus, hans venner Achates, Sergestus og Acmon, den legekyndige Iapyx, rormannen Palinurus og sønnen Askanios (latin: Ascanius); også kjent som Iulus, Julus, eller Ascanius Julius. Det er fra ham og under dette navnet den romerske slekten Gens Julia hevdet å nedstamme, inkludert Julius Cæsar, og via Iulus også Venus (Afrodite).
Da Æneas så at Troja var falt, skyndte han seg hjem og hentet sin gamle far, som han måtte bære på ryggen, mens han tok sin sønn ved hånden. Hans kone Creusa fulgte like bak, og alle trojanere som fikk tak i sine våpen, slo følge. Men straks de var utenfor byen, oppdaget Æneas at Creusa var borte. Fortvilt lette han etter sin kone, men fant henne aldri. Han tok med seg larer og penater på ferden, og for sin omsorg for disse husgudene og sin gamle far huskes han som «den fromme Æneas». I skogene på Idafjellets skråninger fikk han bygd skip til transport av hele følget sitt til deres nye hjem, som hans mor gudinnen hadde gitt løfte om. i den joniske øygruppen gikk følget i land for å finne mat, slaktet noen geiter og laget til et måltid, da en flokk harpyer stupte ned på dem og snappet til seg kjøttet. Trojanerne skjøt forgjeves piler etter dem, men harpyene fløy sin vei uskadet. En av dem ble sittende på en høy klippe og sa at trojanerne ville bli straffet for å ha angrepet harpyene, at havet skulle kaste dem rundt til de nådde Italia, og der skulle de ikke få bygge byen sin før de var sultne nok til å spise brødfjelene sine.
Med en flåte på 20 skip foretok han den lange reisen til det lovede land, den nye Troja. De reiste langs kysten av Trakia via Delos, Kreta, Sicilia og Kartago, før de etter flere år nådde Kumae i Campania og til slutt Latium. I Epirus gikk gjorde de opphold hos Æneas' fetter Helenus, sønn av gamle Priamos, som hadde reist et nytt lite Troja. Helenus hadde giftet seg med Hektors enke Andromakhe som han tok etter at Pyrrhos var drept. Helenus var en profet og spådde Æneas at når trojanerne ankom Italia, ville de under kristtornen ved elvebredden finne en stor hvit gammel purke, med tretti smågriser rundt seg. Der skulle trojanerne bygge byen sin. Etter Helenus' råd seilte de rundt sørspissen av Sicilia i stedet for å prøve å ta seg gjennom stredet forbi Skylla og Kharybdis. Like nedenfor Etna kom en mann styrtende ned på stranden og tryglet dem om å ta ham med. Han var greker og blitt etterlatt da Odyssevs unnslapp Polyfemos' hule, og hadde holdt seg skjult i skogen. Han var så vidt om bord da de så kyklopen komme mot seg med en furu som stav, og de rodde skrekkslagne bort.
Omsider nådde de reisende Sicilias vestkyst, hvor de gikk i land i Drepanum (dagens by Trapani). Her døde Aineias' far Ankhises fredelig av alderdom. Juno (gresk: Hera) som hatet trojanerne, sendte en fryktelig storm som drev skipene deres sørover, inntil de drev inn i en vakker bukt, omgitt av høye trekledde klipper. Her gjorde Aineias og hans følge landgang ved Kartago etter seks års omflakkende liv. Aineias som gikk for å lete etter mat, fikk øye på en folkemengde i ferd med å bygge en by med et tempel der tempelveggene skildret beleiringen av Troja, alle vennene hans så levende gjengitt at han brast i gråt ved synet. Dronning Dido (også kjent som Alyssa) kom da med sitt følge av nymfer inn i tempelet. Hun var enke etter kong Sichæus som ble myrdet av sin bror Pygmalion. Dido hadde klart å flykte med et trofast følge og sin manns skatter, og slo seg ned på nordkysten av Afrika.
Dido og Æneas som begge hadde mistet sin ektefelle, holdt sammen i et år. Dido foreslo at trojanerne skulle bosette seg i hennes land, og at hun og Aineias i fellesskap skulle herske over de forente folkene. Et ekteskap mellom dem ble arrangert på anmodning av Juno som hadde fått vite at hennes favorittby kom til å bli beseiret av trojanernes etterkommere. Aineias' mor Venus innså at hennes sønn og hans følge ville trenge å komme til krefter før avreisen. Imidlertid ble gudenes sendebud Merkur (gresk: Hermes) sendt av Jupiter og Venus for å påminne Aineias om hans reise og dens hensikt, og fikk overtalt ham til å bryte opp straks. Da Dido fikk vite at Aineias hadde brutt sitt løfte og forlatt hennes land og henne, lyste hun en forbannelse over ham som for alltid førte til et fiendskap mellom Roma og Kartago som kulminerte i punerkrigene. Deretter begikk hun selvmord ved å stikke seg selv med det sverdet hun hadde gitt Aineias ved deres første møte. Hun hadde bygd et likbål for seg, og trojanerne så flammene fra skipene sine uten å vite hva det var.
Etter oppholdet i Kartago vendte trojanerne tilbake til Sicilia hvor Aineias organiserte gravleker til ære for sin døde far.
Selskapet reiste deretter videre til Cumae på vestkysten av Italia. Her bodde den ene sibyllen, en av Apollos jomfruer som han hadde skjenket visdom, og hun forklarte Æneas at han måtte stige ned i underverdenen og søke råd hos Pluto for å skaffe seg kjennskap til sin skjebne. Men først måtte han gå ut i skogen og sikre seg den gylne greinen, James Frazers Golden Bough. Denne måtte han bære i hånden for å være trygg. Han lette lenge, inntil to duer, hans mors fugler, viste ham treet der det glitret av gull mellom greinene, og han fant gullgreinen som vokste på treet slik mistelteinen vokser på andre. Beskyttet av greinen og en stor ofring, og i følge med sibyllen, gikk Æneas inn i en mørk hule og kom til bredden av Styx. Kharons båt ga seg under vekten av et levende menneske da han ble satt over elven. På andre siden ventet Kerberos, men sibyllen overlistet ham med en honningkake med søvndyssende midler. Æneas gjenså sine venner som falt i Troja; Tartaros, der de onde er dømt til å holde seg; og i laurbærlundene på de elysiske marker sin fars ånd og sjelene til alle deres ufødte etterkommere, som navngis frem til Vergils tid. I en myrteskog så Æneas alle som er døde av ulykkelig kjærlighet - blant dem, til hans overraskelse, Dido som han forlot. Men hun vendte ham ryggen og snudde seg mot sin døde ektemann.
Æneas nådde Italia akkurat da hans gamle barnepike Caieta døde, på stedet som i dag heter Gaeta. Etter å ha begravd henne satte de seg i gresset for å spise, med store runde kjeks under pålegget. Til sist spiste de kjeksene. Det minnet Æneas om harpyens ord om at de skulle spise brødfjelene sine, og nå visste han at de hadde funnet stedet der byen deres skulle ligge. Stedets konge, Latinus, ønsket Aineias hær av forviste trojanere velkommen og lot dem etablere seg i Latium. Han lovet også Æneas sin datter Lavinia; men hun var alt lovet bort til Turnus, konge over rutulerne, en annen italisk stamme i Latium. Han gikk derfor til krig, men Latinus hadde fått en spådom om at Lavinia ville bli forlovet med en utlending. Gudinnen Juno trakk igjen i trådene og lot etruskernes kong Mezentius og latinernes dronning Amata danne en allianse mot Aineias. Amata var imot at hennes datter skulle gifte seg med Aineias, og skjulte Lavinia i skogen; men Aineias' trojanere vant krigen, og Turnus ble drept. Men den hvite purken med sine smågriser ble funnet, og der ble Alba Longa grunnlagt slik det var spådd.
Da Amata fikk høre om Turnus' skjebne, hengte hun seg. Her ender Vergils epos brått, og ble aldri fullført.
Andre kilder
Resten av fortellingen om Aineias' liv kan settes sammen fra andre oldtidskilder, inkludert Titus Livius og Ovids Metamorfoser. I henhold til Livius var Aineias' seierrike, men Latinus døde i krigen. Aineias grunnla byen Lavinium, oppkalt etter hans hustru. Senere ønsket han velkommen Didos søster Anna Perenna (muligens en eldre, kanskje etruskisk gudinne opptatt i romersk mytologi og siden forvekslet med Didos søster grunnet navnelikheten). Etter Didos død ble Kartago angrepet av numidiere, og Anna Perenna tvunget til å flykte. Da Aineias' hustru Lavinia ble sjalu, valgte hun like godt å begå selvmord ved å kaste seg i elven Numicus etter å ha blitt advart av Didos ånd i en drøm. Etter at Aineias selv døde, ble Jupiter bedt av Venus om å gjøre hennes sønn udødelig (= til en gud). Jupiter gikk med på det. Elven og elveguden Numicus renset ham for alle hans menneskelige sider, og Venus salvet ham med ambrosia og nektar som guddommeliggjøring. Aineias ble ifølge Livius anerkjent som guden Jupiter Indiges. Tittelen Pater Indiges eller kun Indiges ble også benyttet.
Mytiske konger av britene
De første konger avledet fra pseudo-Berossus
John Speed, William Camden og Walter Raleigh (The Historie of the World, ss. 112–115, 1614) var blant de som avviste Viterbos kongeliste. John Milton i hans The History of Britain (s. 3, 1670) refererer kortfattet til Viterbos kong Samothes, men konkluderte at denne figuren er fra en etterligning eller utroverdig kilde.
Aineias
Middelalderens framstilling
På samme vis som Æneiden lånte storhet fra og bygde videre på Iliaden og Odysseen, inspirerte Vergils verk middelalderens diktning, både som forbilde og som inspirasjon. Engelske Geoffrey av Monmouth lot i prosaverket Historia Regum Britanniae («De britiske kongenes historie»), skrevet omkring 1136, en sønnesønns sønn av Aineias, Brutus trojaneren, bli stamfar til de mytiske engelske kongene og det britiske kongerike. Middelalderens diktere som fortsatte eller bygde videre på Æneiden ble en sjanger i seg selv: Romans d'Antiquité eller romerske emner, litterære sykluser basert på tolkning av gresk og romersk mytologi. To andre populære emner var de franske og de britiske konger.
1100-tallets franske Roman d'Enéas var en høvisk fortelling skrevet vers på åtte stavelser. Mens Vergil var opptatt av å vise Aineias som noe mer enn heroisk kriger, og som et romersk forbilde, er dette anonyme diktet på knappe 10 000 linjer mest opptatt av Aineias' seksualitet og kvinneeventyr. Den ble en gang på 1170-tallet grunnlaget for en middelhøytysk romanse av nederlandske Heinrich von Veldeke kalt Eneas. Veldekes Eneas er den første høviske romanse på et germansk språk og framhevet særlig høvisk kjærlighet, høvisk dyder som måtehold, selvkontroll og veltalenhet, og til tross for de tragiske hendelsene i Vergils fortelling, slik som Didos selvmord, er det en oppløftende positiv tone i teksten hvor særlig Eneas bryllup med Lavinia i avslutningen er framhevet. Mens Roman d'Enéas også antyder homofile trekk i dens hovedfigur, er det ingen tvil om at Vergil avviser det samme i sin framstilling, noe som ikke ville ha vært i overensstemmelse med at Aineias symboliserer Roma selv og de romerske forfedrenes beste egenskaper. Å bli hos Dido ville ha vært en feil, men å bryte med henne var riktig. En romersk helt må velge plikten framfor kjærligheten. Æneiden var ment som en lojal hyllest til Augustus' pax Romana, verdensfreden under romersk herredømme. Vergil synes å ha avledet alle homerotiske hentydninger til figurene Nisus og Euryalus, men det ender tragisk i deres død. Under gravlekene for Aineias' døde far nevner Vergil deres amor pius, en kjærlighet som utviser den pietas som er den romerske dyd, og således framhever Aineias som en utelukkende heteroseksuelt dydsmønster. I middelalderen var det i det minste en mistanke om en viss homoerotisk trekk i Aineias, og Roman d'Enéas åpner for mistanken ved at dronning Amata motsatte seg Aineias' ekteskap med Lavinia ved å hevde at han elsket gutter.
Middelalderens fortolkninger av Aineias var i stor grad påvirket av både Vergil og andre latinske kilder. I særdeleshet var redegjørelsene til Dictys Cretensis og Dares Phrygius, som ble omarbeidet og bearbeidet på 1200-tallet av den italienske forfatteren Guido delle Colonne i hans Historia destructionis Troiae, og som farget mange senere fortellinger. Fra denne forfatteren kan man se innflytelsen på blant annet Perledikteren og andre engelske forfattere, blant annet ved antydningen om at Aineias kunne trygt seile ut fra Troja med sine eiendeler og familie grunnet forræderi, noe han ble straffet for av Kreousa. I den engelske høviske romanse Sir Gawain og den grønne ridder fra slutten av 1300-tallet benyttet Perledikteren, som mange andre engelske forfattere, blant annet Geoffrey av Monmouth, Aineias til å etablere en trojansk genealogi for opprettelsen av det britiske rike, og forklarte at Aineias var «anklaget for sin troløshet, bevist å være sant.»
Slekt og legendariske etterkommere
Via denne Julius-familien hevdet også palemonidene, storhertugene i Litauen og Rutenia, å nedstamme fra Aineias. Denne legenden oppsto på 1400- eller 1500-tallet som «bevis» på litauerne og storhertugdømmet var romersk opprinnelse, hovedsakelig for hevde seg i propagandakrigen mot naboen, kongeriket Polen. Ettersom det var prestisje å nedstamme fra Troja fikk også de mytiske kongene i Britannia (dagens England) deres slekt sporet tilbake til en stamfar som var en sønnesønn eller sønnesønns sønn av Aineias: Brutus trojaneren. Denne legenden opptrer først i Historia Britonum, en tekstsamling fra 800-tallet, men den er best kjent fra den mytiske fortellingen som ble gitt av Geoffrey av Monmouth i hans Historia Regum Britanniae. De fleste av disse slektslistene er fiktive og fantasifulle uten historisk realitet.
Framtoning
Aineias' gjennomførte epitet hos Vergil og hos andre latinske forfattere er pius, et begrep som inneholder ærbødighet (pietet) overfor gudene og plikt overfor familien.
I Æneiden er han beskrevet som sterk og flott å se på, men hans hårfarge eller hudfarge er ikke nevnt. I senantikken forsøkte skribentene å fylle de manglende beskrivelsene av utseendet ved å legge til omtale av hans utseende. De excidio Troiae til Dares Phrygius beskrev Aineias som «rødbrun i håret, kraftig, veltalende, høvisk, klok, dydig og sjarmerende.» Det finnes også en kort fysisk beskrivelse i Johannes Malalas' greske Kronografia fra 500-tallet e.Kr.: «kort, veldig stor med et bredt bryst, mektig, med rødmusset ansiktsfarge, et bredt fjes, en god nese, lys hud, skallet foran, et godt skjegg og grå øyne.»
Litterære
Aineias og Dido er hovedfigurene i en britisk skillingstrykkballade fra 1600-tallet som het The Wandering Prince of Troy. Balladen endrer Aineias' skjebne fra flere års sjøseilas etter Didos død til bli forent med henne som en ånd etter hennes selvmord. Nyere forskning har framhevet balladens forbindelse med en alternativ klassisk fortelling om Aineias og Dido som fortalt i den sjuende epistelen av Ovids Epistulæ Heroidum («Brev fra heltinnene»).
I moderne litteratur er Aineias førstepersons tale i to dikt av Allen Tate, «Aeneas at Washington» og «Aeneas at New York». Han er også hovedperson i Ursula K. Le Guins roman Lavinia (2008), en gjenfortelling av de siste seks bøkene i Æneiden fortalt fra Lavinias synsvinkel, datter av kong Latinus av Latium.
Opera, film og annen media
Aineias er tittelhaveren i Henry Purcells opera Dido og Aeneas (ca 1688), og er en av hovedrollene i Hector Berlioz' opera Les Troyens (ca. 1857).
Til tross for de mange dramatiske elementer har Aineias' historie fått liten interesse fra filmindustrien. Han ble framstilt av Steve Reeves i en hovedrolle i en italiensk «sverd-og-sandal»-film fra 1961, Guerra di Troia («Trojakrigen», internasjonalt kalt «Den trojanske hest»). Reeves gjentok denne rollen allerede året etter i den italiensk-franske samproduksjonen La leggenda di Enea («Legenden om Aineias»). Mens den første tok utgangspunkt i fortellingens begynnelse med Troja, konsentrerte filmen fra 1962 om Aineias' ankomst i Latium og hans krig med de lokale stammene.
Den nyeste filmatiseringen hvor Aineias opptrer er den amerikanske filmen Troja (2004) med Brad Pitt som Akilles, og hvor Aineias opptrer som en ungdom, framstilt av Frankie Fitzgerald. Han har ansvaret for å beskytte de trojanske flyktningene og bedt om ta vare på idealene til byen og dens folk. Han mottar sverdet til Priamos av Paris for å gi legitimitet og kontinuitet til Trojas kongelige slekt. I denne filmen er han ikke et medlem av kongefamilien og synes ikke å delta i selve krigen om Troja.
Mytiske konger av britene
Samothes
De tidligste historikerne som skrev om Britannias historie som benyttes seg av Det gamle testamentes syn på historien, var alle enige om at Britannia aldri var befolket før syndfloden. Eksempelvis skrev Holinshed's Chronicles (bind 2, s. 1, 1587) at Britannia var aldri befolket før syndfloden og siterer Polidoro Virgili (på engelsk kalt Polydore Vergil) og andre kilder. Viterbo var intet unntak i å hevde at Samothes var det første som bosatte seg etter syndfloden og den første kongen av Celtica. I henhold til Viterbo kom Samothes til Celtica 143 år etter oversvømmelsen mens Miltons The History of Britain (s. 3, 1670) sier 200 år. Andre tidlige kronikører viser til 310 år, slik som George William Lemon har rapportert da han satte sammen mange av disse kildene.
Alpaca Ensemble
Alpaca Ensemble er et norsk samtidsmusikkensemble med varierende besetning, forankret i den klassiske pianotrioen Alpaca Trio og komponist og saksofonist Eirik Hegdal som har komponert musikk til flere av ensemblets utgivelser. Trioen, som fortsatt er kjernen i ensemblet, ble stiftet i Trondheim i 1996, og består av Sigrid Elisabeth Stang (fiolin), Marianne Baudouin Lie (cello) og Else Bø (piano). Ensemblets musikk ligger i krysningspunktet mellom jazz og samtidsmusikk.
Ensemblet har gitt ut EP-en Skråpanel og albumene Tapet Tapet (Jazzaway, 2007), Elevator (Øra Fonogram, 2010) og Systema Naturae (Øra Fonogram, 2010). For Systema Naturae ble de nominert til Spellemannprisen 2010 i klassen samtidsmusikk mens Lene Grenager ble nominert i klassen samtidskomponist for musikken til samme album. Tor Haugerud deltar på perkusjon på Tapet Tapet. Musikken til Elevator er skrevet av Hegdal, med tekst av Matt Burt. Foran Spellemannprisen 2021 ble de nominert i klassen samtid for Rehnqvist & Lindquist mens Eirik Hegdal ble nominert i klassen TONOs komponistpris for musikken til ensemblets album The Sky Opens Twice.
De har blant annet samarbeidet med Øyvind Brandtsegg (komponist/elektronikk), sangeren Anne-Lise Berntsen og flere samtidskomponister.
I 2013 ble de utnevnt til Årets (utøvende) fylkeskunstner i Sør-Trøndelag. Ensemblet mottok samtidsmusikkprisen Årets utøver 2020 fra Norsk Komponistforening.