cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sven Lidman
Biografi
Etter debuten som poet ble Sven Lidman av mange regnet som en av landets fremste forfattere. I romanen Köpmän och krigare forsøkte han å skape en slags syntese av de aristokratiske tradisjonene som han fra gammelt av elsket og den finansielle virkekraften som han senere ble fengslet av. I tittelen på boken lå en programerklæring. Den litterære injen tok en ny retning da han i 1917 hadde en frelsesopplevelse. Etter en utmattende skilsmisse fra Carin Thiel søkte han seg til religionen, blant annet til den katolskinspirerte mystikken. Han jobbet også med den store oversettelsen av Augustins Bekjennelser.
Han fikk stor oppmerksomhet da han i 1921 sluttet seg til pinsebevegelsen, der han ble kjent som en stor taler og en fremragende predikant. Sammen med Lewi Pethrus inntok han en ledende rolle i bevegelsen. I årene 1923-1950 gav han ut flere prekensamlinger. Lidman ble imidlertid utstøtt fra bevegelsen i 1948 etter uenighet med Pethrus, blant annet om pinsebevegelsens sekulære virksomhet. Til uenigheten hørte for eksempel spørsmålet om man skulle gi ut avisen Dagen, noe Lidman var imot. Han mente Evangelii Härold som han selv var redaktør for i årene 1922-1948, var nok. Lidman og Pethrus ble forsonet i 1953, men noe videre samarbeid var ikke lenger mulig.
Til Sven Lidmans bekjentskapskrets hørde mange av tidens store forfattere og kulturarbeidere. Gjennom ekteskapet med Carin Thiel, datteren til finansmannen og kunstmesénen Ernest Thiel, kom han i nær kontakt med Bonnierfamilien. Carin Thiels mor Anna, født Josephson, var søster til Karl-Otto Bonniers kone Lisen. Carin var derfor kusine med blant andre Tor Bonnier og hans søstre Elin, gift med Yngve Larsson og Greta, gift med Tor Berg. Bokforleggeren Tor Bonnier ble en av Lidmans venner resten av livet.
En av Sven Lidmans åndelige sanger O salighet, o gåtfullhet, diktet i 1918, er tatt med i flere svenske kirkers salme- og sangbøker, blant annet i Den svenska psalmboken 1986. Den er også med i Norsk salmebok 2013.
Svenska Akademien hedret Lidmans minne og forfatterskap gjennom at på 2000-tallet gi ut akademimedlem og litteraturprofessor Knut Ahnlunds store arbeid om Sven Lidman. Svenska Akademien lot også i 1992 prege en jubileumsmedalje i gull til 100-årsminnet av Sven Lidmans fødsel.
Namibias riksvåpen
Namibias riksvåpen består av et skjold med en skråbjelke og de samme fargene som i Namibias flagg. Skjoldet holdes av to oryxantiloper, som symbol for mot. Under skjoldet vises ørkenplanten Welwitschia mirabilis, som viser landets styrke og mot. En flodørn griper et bånd pyntet med diamanter, en av landets viktigste naturresurser.
UBIGEO
UBIGEO er kodesystemet for geografiske steder (spansk: Código Ubicacíon Geográfica) i Peru brukt av Perus nasjonal statistikkbyrå (spansk: Instituto Nacional de Estadística e Informática INEI ) for å kode den primære administrative inndelingen: regioner (spansk: regiones), den andre administrative inndelingen: provinser (spansk: provincias) og det tredje inndelingsnivået: distrikter (spansk: distritos).
Syntaks
Kodesystemet bruker et tosifret tall for hver inndelingsnivå. Det første (høyeste) nivået begynner med  for regionen Amazonas og fortsetter i alfabetisk rekkefølge opp til   for regionen Ucayali. Eventuelle andre regioner vil bli lagt til på slutten av listen, som får en nummerering begynner med det første ledige nummeret.
Den andre inndelingsnivå begynner med  for den første provinsen i Amazonas-regionen: provinsen Chachapoyas og fortsetter opp til   for den siste provinsen Purus i Ucayali. De provinsene er nummerert etter region og provins der den største byen ligger skal alltid nummer én. Andre provinser er kodet i alfabetisk rekkefølge. Eventuelle andre provinser lagt til hver provins innen utgangen av listen, som får en nummerering begynner med det første ledige nummeret.
Den tredje nivå begynner med  for det første distriktet i første provinsen i Amazonas-regionen: distriktet Chachapoyas og fortsetter opp till   for det siste distriktet i den siste provinsen i Ucayali-regionen: distriktet Purus. Distrikter er nummerert i hver provins, og det distriktet der provinsens største by er alltid nummer én. Andre distrikter er kodet i alfabetisk rekkefølge. Eventuelle andre distriktene legges til hver provins innen utgangen av listen, som får en nummerering begynner med det første ledige nummeret.
Anne Lise Herland
Anne Lise Døvle Herland (født 8. april 1946 i Hedrum) er en tidligere norsk friidrettsutøver (lengdehopp). Hun konkurrerte for IF Fram. I 1962 og 1963 ble Herland norgesmester i lengde uten tilløp. Hun satte dessuten norgesrekord med 2,79 m i 1965.
Moirer
Moirer (gresk: Μοῖραι, «tilmålinger», latinisert som moeræ) var skjebnegudinner innenfor gresk mytologi. De var tre gudinner som bestemte over menneskelig skjebne, Klotho («spinnerske»), Lakesis («utvelger») og Atropos («uendrer»). Beslutningene deres kunne ikke endres, selv ikke av gudene: det som skjer, det skjer. De ble framstilt som spinnere, som spinnet hvert menneskes livstråd. De ligner på nornene i norrøn mytologi, og parcerne i romersk mytologi.
Klotho, Lakesis og Atropos kontrollerte den metaforiske livstråden til hver dødelig fra fødsel til død. De var uavhengige, preget av nødvendighet, bestemte skjebner, og overvåket at lagnaden til hvert vesen i henhold til evige lover som gikk sitt løp uten forstyrrelse. Guder og mennesker måtte underkaste seg dem, men i tilfellet Zevs er han framstilt på to måter: som den ene som kunne bestemte over dem (Zevs Moiragetes) eller som den som også var knyttet til moirene som inkarnasjonen av skjebnen. I Homers epos er moirene (eller aisa) forbundet til begrensningen og avslutningen av livet, og Zevs opptrer som en skjebnens veileder. I Hesiods Theogonien er de tre moirene personifisert, og handler over gudene. Senere er de framstilt som døtre av Zevs og Themis, som var legemliggjørelsen av guddommelig orden og lov. I Platons Staten er de tre skjebnene framstilt som døtre av Ananke («nødvendighet»).
Det synes som at moirene er beslektet med Tekmor («bevis», «bestemmelse») og med nevnte Ananke, som begge var opphavlige gudinner i de mytiske kosmogonier. Oldtidens greske skribenter kunne kalle denne kraften for Moira eller Ananke, og selv gudene ikke endre hva som var ordnet og bestemt. Konseptet om et universalt prinsipp for den naturlige orden har blitt sammenlignet med tilsvarende konsepter i andre kulturer, som vediske Rita, avestaiske Aša, og egyptiske Maat. Kosmogonien til en av de tidligste greske filosofene, Anaximander, er basert på disse mytiske overbevisningene. Gudinnen Dike («rettferdighet», «guddommelig gjengjeldelse») holder orden og satte en begrensning til enhver handling.
Etymologi
Det gammelgreske ordet moira (μοῖρα) betyr «andel» eller «en del av det hele», og er beslektet med meros, «del», «mengde» og moros, «skjebne», «undergang», latin meritum, «fortjeneste», «belønning», engelsk merit, avledet fra urindoeuropeiske rotordet *(s)mer, «å tildele», «fastsette».
Moira kan bety andel eller del i fordelingen av bytte, som i utbytte (ίση μοίρα, isi moira, «likt utbytte»), andel i livet, mengde, skjebne, (μοίρα έθηκαν αθάνατοι, moiran ethikan athanatoi, «de udødelige fastsatte skjebne») død -moros- (μοίρα θανάτοιο, moira thanatoio, «dødens skjebne»), andel av fordelt landområde, Ordet er også benyttet for noe som er møtt og rett (κατά μοίραν, kata moiran, «i henhold til skjebnen, i orden, rett, med rette»)
Det synes som at ordet moira opprinnelig ikke indikerte skjebne, men «fastslått» eller «bevis». Ordet daimon, som var en representant eller kraft knyttet til uventede hendelser, kom til å bli synonymt til ordet moira. Denne representanten eller årsaken mot menneskelig kontroll kan også bli kalt for tyche («sjanse», «tilfelle», «skjebne»): «Din herskerinne moira, og tyche, og min daimon.»
Ordet nomos, «lov», kan opprinnelig ha betydd «andel», «del» eller «lott», som i verbet nemein, «å fordele», og således «naturlig del» kom til å bety «naturlig lov». Ordet dike, «rettferdighet, overfører forestillingen at noen burde bli innenfor sine egne, særskilte grenser, respektere de til sin nabo. Om noen brøt hans grenser, således oppnå mer enn hans tildelte andel, da skulle han bli straffet av loven. Ved forlengelse var moira en andel eller del i skjebnen som besto av gode og dårlige momenter, men forhåndsbestemt av moirai (skjebnene), og det var umulig for noen å få mer enn ens tildelte del. På moderne gresk kom ordet til å bety «skjebne» (μοίρα eller ειμαρμένη).
CRIStin
Cristin (en forkortelse for Current Research Information SysTem in Norway ) er datasystemet for det nasjonale registeret over forskningspublikasjoner og forskningsresultater i Norge. Systemet er et rapporteringssystem over forskningspublikasjoner, forskerkatalog, prosjekter, forskningsenheter og årsrapportering.
Hensikten med systemet er å gi en sentral oversikt over forskningsresultater og forskningsformidling, noe som ikke har vært komplett registrert i systemer som BIBSYS. Dessuten det ønsket at å gi forskere insentiver til økt vitenskapelig produksjon, og føre til økt publiseringshyppighet i de mest anerkjente internasjonale forskningstidsskriftene. Et mål er å gjøre produktitivetssammenligninger pa tvers av faggrenser, noe bruken av bibliometriske metoder er ment å ivareta. Cristin driftes og utvikles av Unit - Direktoratet for IKT og fellestjenester i høyere utdanning og forskning.
Moirer
De tre moirer
Så lenge de var tre i antallet, var de tre moirer:
CRIStin
Historikk
Systemet er en videreutvikling av Forskdok og databasen FRIDA (Forskningsresultater, informasjon og dokumentasjon av vitenskapelige aktiviteter). FRIDA ble utviklet fra 2003 til 2010 av Universitetet i Oslo, Universitetet i Bergen, Universitetet i Trondheim og Universitetet i Tromsø.
Moirer
De tre moirer
I dialogen Staten forteller Platon at de tre moirer synger unisont med musikken til sirenene. Lakesis synger tingene som var, Klotho synger tingene som er, og Atropos synger tingene som kommer. Pindaros i hans Hymne til skjebnene holdt dem høyt i verd. Han påkalte dem for å sende deres søstre Timene, Eunomia («rettmessighet»), Dike («rettferdighet»), og Eirene («fred») for å stoppe indre uro:
CRIStin
Publiseringspoeng
Rapportering i publikasjonsmodulen gir publiseringspoeng, som siden 2005 gir institusjonen bevilgninger fra Kunnskapsdepartementet. Systemet er under utvidelse til å omfatte flere forskningsinstitusjoner (Universitet- og høgskolesektoren, helsesektoren og frittstående forskningsinstitusjoner). Norsk vitenskapsindeks (NVI). I tillegg til å gi en sentral oversikt over forskningsresultater, benyttes publikasjonstelling av innrapporterte forskningsresultater i Cristin til fastsette økonomiske bevilgninger. Foreløpig er det enkelte forskningsinstitutt som belønnes basert på antall publikasjonspoeng som forskere tilknyttet instituttet har produsert i løpet av året. Bevilgningene for publiseringspoeng tas fra en felles pott. Dermed er bevilgningene et nullsumspill, ettersom flere publiseringspoeng til et forskningsinstitutt fører til mindre bevilgninger til andre. Dette belønningssystemet omtales oftest som tellekantsystemet.
Moirer
Opprinnelse
I oldtiden ble grotter og huler benyttet som gravkamre i den østlige delen av Middelhavet, da i forbindelse med undergrunnstempler eller underjordiske helligdommer. Prestene og prestinnene utøvde betydelig innflytelse på samfunnet. Fødsler ble også nedtegnet i slike helligdommer, og greske legender om unnfangelse og fødsel i graven – slik som i fortellingen om Danaë – er basert på den eldgamle forestillingen om at de døde hadde kunnskap om framtiden. Slike grotter fantes i fjellene Ida og Dikti på Kreta hvor mytene har lokalisert Zevs' fødsel og om andre guder, og grotten til Eileithyia i nærheten av Knossos. De relative minoiske gudinnene ble kalt for Diktynna (senere identifisert med Artemis), som jaktnymfe i fjellene, og Eileithyia som var gudinne knyttet til kvinners barsel.
CRIStin
Publiseringspoeng
Det har vært fremmet flere forslag om premiering for publisering i ikke-vitenskapelige kanaler, det vil si forskningsformidling. Noen institusjoner har innført premiering for publiseringspoeng. Høgskulen i Volda og Universitetet i Agder har innført premiering for forskningsformidling (formidlingspoeng).
Hvor stor bevilgning hvert publiseringspoeng utløser varierer fra år til år. 1 publiseringspoeng har medført følgende bevilgning fra Kunnskapsdepartementet:
«Nivå 1» og «nivå 2»
Systemet med publiseringspoeng bygger på en inndeling av vitenskapelige publiseringskanaler (tidsskrifter og forlag) i to nivåer etter hvor høy prestisje disse publiseringskanalene har. Nivåene betegnes som «nivå 1» og «nivå 2». «Nivå 1» er det lavere og vanligste nivået, mens «nivå 2» er det høyere nivået. Bare inntil de 20 % beste publiseringskanalene skal være klassifisert som «nivå 2». Publisering i tidsskrifter eller på forlag som er klassifisert som «nivå 2» gir betydelig flere publiseringspoeng. F.eks. gir en artikkel publisert i et «nivå 2»-tidsskrift tre ganger flere poeng enn en artikkel publisert i et «nivå 1»-tidsskrift og følgelig en tre ganger større bevilgning til instituttet.
Moirer
Opprinnelse
Det synes som om i den før-greske religion var Aisa en daimon. I mykensk religion var Aisa eller Moira opprinnelig en abstrakt makt knyttet til livets begrensning og livets slutt. Ved tidspunktet for fødselen spant hun lagnaden ettersom fødsel fastsetter død. Senere er Aisa ikke alene, men hun er ledsaget av «spinnerskene», som er personifiseringene av Skjebnen. Handlingen med spinningen er også knyttet til gudene, som ved fødsel og ved bryllup ikke spinner livets tråd, men enkle fakta som ødeleggelse, lykke eller ulykke. Alle som har blitt spunnet må trekke spindelen, og det var betraktet som et tøy, som et nett eller en løkke som fanget mennesket inn.
CRIStin
«Nivå 1» og «nivå 2»
Nivåene refererer til tidsskriftet eller, for bøker, til forlaget. CRISTIN gir en oversikt over hvilke publiseringskanaler som klassifiserers som «nivå 1» og «nivå 2».
Moirer
Opprinnelse
Usynlige lenker og knuter kunne bli kontrollerte fra en vevstol, og tvinne og flette var et magisk håndverk benytter av magikere til å skade en person ved å kontrollere hans individuelle skjebne. Tilsvarende forestillinger finnes også i gresk folkeminne, og opptrer i norrøn mytologi. Tilsynekomsten av guder og moirene kan være beslektet til eventyrmotiv som er felles i mange indoeuropeiske fortellinger. Eksempelvis feer eller alver som opptrer ved krybben til den nyfødte og legger igjen gaver.
CRIStin
«Nivå 1» og «nivå 2»
Dersom det er flere forfattere deles poengene. En vitenskapelig artikkel med to forfattere i et nivå 1-tidsskrift vil f.eks. gi 0,5 poeng til hver av forfatternes institutter.
Teknologi
FRIDA ble utviklet av USIT med en Oracle-database og i javabblioteket WebObjects fra Apple. Innmating av data og presentasjon skjer via vevgrensesnitt.
Feilkilder i dataene
En stor del av dataene i Cristin har blitt automatisk importert fra tidligere systemer (FRIDA – FORSKDOK). Mange personer har blitt feilkoblet fordi personer med samme etternavn ble antatt å være samme person. Mange feil har kunnet vedvare i flere år uten retting.
Moirer
Homeriske Moira
Mye av den mykenske religion overlevde og ble videreført i antikkens Hellas, men det er ikke lenger mulig å vite med sikkerhet i hvilken grad greske religiøse trosforestillinger som er mykensk, heller ikke hvor mye som er et resultat av de mørke århundrer i Hellas eller senere. Moses Finley, professor i antikkens historie, har detektert kun noe få autentiske mykenske trosforestillinger i den homeriske verden på 700-tallet f.Kr. Religion som senere grekere betraktet som deres egen, hadde et paradoks innebygget. Selv om verden er dominert av guddommelig makt gitt på ulikt vis til menneskene under dem, lå ingenting men «mørke» foran dem. Livet var skjørt og utilstrekkelig, og mennesket var som «en skygge i en drøm», som Pindaros uttrykte det.
Folk trodde at deres andel (lodd) i skjebnen var noe som var tilsvarende med deres andel i utbyttet, som ble fordelt i henhold til deres avstamning og tradisjonelle regler. Det er mulig å få mer enn deres tildelte lodd (moira), men det innebar alvorlige konsekvenser ettersom deres handlinger var over moira (υπέρ μοίραν: «over andelen»). Det kan bli betraktet som at «de brøt med orden». Det mest sikre orden i menneskelivet er at alle må dø, og at dette er bestemt av Aisa eller Moira fra fødselens øyeblikk. Mykenerne trodde at hva som skjedde, skjedde (Fatalisme), og at det var betraktet rettmessig tilbudt (i henhold til skjebne: i ordenen). Om noen døde i krig, ville han eksistere som en skygge i en mørkt rom i underverden.
Kongeriket til Moira er rike av begrensning og avslutning. Det er et avsnitt i Iliaden hvor Apollon tre ganger forsøker å stoppe Patroklos foran Trojas murer ved å advare ham om at det er «over hans lodd» å herje byen. Aisa (moira) synes å sette en begrensning til de mest kraftige menns handlinger.
Moira er en makt som handler parallelt med gudene, men de endrer ikke skjebnen som er forhåndsbestemt. I Iliaden vet Zevs at hans kjære Sarpedon vil bli drept av Patroklos, men kan likevel ikke redde ham. I den berømte scene med Kerostasia, opptrer den fremste guden Zevs som lagnadens veileder. Ved å bruke et par vekter beslutter han at Hektor må dø i henhold til hans aisa (skjebne). Hans beslutning synes å være uavhengig av hans egen vilje, og er ikke relatert med noen «moralsk hensikt». Hans holdning er forklart av Akilles til Priamos i en lignelse med to krukker ved Zevs' dør, den ene inneholder gode ting og den andre onde ting. Zevs gir en blanding til noen menn, til andre kun det gode og til andre igjen kun det onde og slikt er drevet av «hungerens kvaler» over jorden. Det var den gamle heroiske utsikt.
Personifiseringen av Moira opptrer i de nyeste delene av eposet. I Odysseen er hun fulgt av «veverskene», personifiseringene av skjebnen som ikke har adskilte navn. Moira synes å spinne forutbestemte løpene til hendelsene. Agamemnon hevder at han ikke er ansvarlig for sin arroganse. Han tok prisen til Akilles ettersom Zevs og Moira hadde forutbestemt hans beslutning. I den siste seksjonen av Iliaden er Moira «den mektige lagnad» (μοίρα κραταιά: moira krataia) som leder skjebnen og hendelsenes forløp. Thetis, mor til Akillevs, advarer ham at han vil ikke leve lenge grunnet mektig skjebne står hardt mot ham, derfor må han gi til Priamos liket av Hektor. Ved Hektors fødsel bestemte skjebnens veldige krefter at hans lik skulle bli fortært av hunder etter hans død, og at Hekabe gråte desperat etter hevn.
Mytiske kosmogonier
I Hesiods Theogonien (600-tallet f.Kr.) benytter en god del av østlige materiale i sin kosmologi. Opprinnelsen til alle ting er Khaos, som er formløs og tomrom (hulrom), og representerer uorden. Zevs etablerte sin orden i verden, ødela de kreftene som truet orden og harmoni.
De tre moirer er døtre av den opphavlige gudinne Nyx (Natt), og søstrene kererne (svarte, kvinnelige dødsånder/skjebner), Thanatos (Død) og Nemesis (Hevn). Senere er de framstilt som døtre av Zevs og titanen Themis («innstifteren») som var legemliggjørelsen av gudommelig orden og lov. og søstrene til Eunomia (lovlighet, orden), Dike (rettferdighet), og Eirene (fred)
Hesiod introduserte en moralsk hensikt som er fraværende i Homers epos. Moirene representerte en makt som selv gudene måtte tilpasse seg. De ga menneskene ved fødselen både onde og gode øyeblikk, og de straffet ikke bare mennesker, men også gudene for deres synder.
I kosmogonien til Alkman (en poet fra 600-tallet f.Kr.) kom først Thetis (avsetter, skaper) og deretter også Poros (spor, vei) og Tekmor (forordning).
Senere i orfisk kosmogoni kom først Tesis (avsetter), hvis uutsigelig vesen er ikke uttrykt. Ananke (nødvendighet) er den opphavlige gudinne for uunngåelighet som er sammenfiltret med tidsguden Kronos fra tidens aller første begynnelse. De representerer de kosmiske krefter Skjebne og Tid, og ble tidvis tilkalt for å kontrollere gudenes lagnad. De tre moirer er døtre av Ananke.
Mytologi
Moirene ble beskrevet i kunsten som stygge, gamle kvinner, tidvis gebrekkelige. De var strenge og ubøyelige. Klotho bar en spindel eller en bokrull (skjebnens bok), Lakesis en stav som hun pekte mot et horoskop på en globus, og Atropos (Aisa) bar en bokrull, en vokstavle, et solur, et par vekter, og et skjæreredskap. I andre tider ble de tre framstilt med staver eller septre, symboler på overherredømme, og tidvis også med kroner. Ved fødselen til hvert eneste menneske opptrådte de med spinningen, målingen og klippingen av livets tråd.
Moirene var antatt å dukke opp tre netter etter at et barn var født for å bestemme dets livsløp, slik som i fortellingen om sagnhelten Meleagros hvor en trekubbe ble tatt fra familiens ildsted og bevart av hans mor for å forlenge hans liv etter moirene hadde sagt at hans liv ville ebbe ut når trekubben hadde brent opp. Bruce Karl Braswell fra lesningen i leksikonet til Hesykhios fra Alexandria assosierte opptreden til moirene til familiens ildsted på den sjuende dagen ved den antikke greske skikken med å vente sju dager etter fødselen for å ta beslutningen om å akseptere barnet til familien og gi det et navn, fastsatt med et ritual ved gruen. I Sparta sto tempelet for moirene i nærheten av den kommunale ildstedet til polis, slik Pausanias observerte.
Som gudinner for fødselen som forutså lagnaden til den nyfødte, var Eileithyia, den gamle minoiske gudinne for fødsel og gudommelig jordmor, deres ledsager. Pausanias nevner en gammel rolle for Eileythia som «den dyktige spinner», noe som knytter også henne til skjebnen. Deres opptreden indikerer at den greske tilknytningen til gruen var forbundet med den greske legemlige kult som var vesentlig som en religiøs aktivitet.
Moirene var knyttet til de forferdelige ktoniske gudinnene erinnerne som påførte den rette straff for onde handlinger, og med dem styrte skjebnen i samsvar med nødvendigheten. Som dødsgudinner opptrådte de sammen med dødsdaimonene kererne og de infernalske erinnerne.
I tidligere tider var de representert av kun noen få — kanskje bare en eneste — individuelle gudinner. Homers Iliaden (XXIV, 209) snakker generelt om Moira, som spinner livets tråd for menneskene ved deres fødsel; hun er Moira Krataia «mektige lagnad» (xvi.334) eller det er flere moirer (xxiv.49). I Odysseen (VII, 197) er det en referanse til Klôthes, eller spinnerskene. Ved Delfi ble kun skjebnefigurene Fødsel og Død beæret. I Athen ble Afrodite, som hadde en tidligere før-olympisk eksistens, kalt for Afrodite Urania («guddommelig» eller «åndelig») som «den eldste av skjebnene», i henhold til Pausanias.
En del greske mytografer hevdet at moirene var døtre av Zevs med Themis som mor, noe også Hesiod hevdet i et avsnitt. I de eldre myter er de døtre av opphavlige vesener som Nyx («Natten») i Theogonien, eller Ananke («nødvendighet») i orfisk kosmogoni. Enten de fikk en far eller ikke var moirene en hentydning til hvor langt greske mytografer var villig til å gå for å modifisere gamle myter tilpasset en patriarkalske orden, Påstandene om slike fedre var uansett ikke akseptable for Aiskhylos, Herodotos, eller Platon.
Til tross for deres forbudte omdømme, kunne moirene bli blidgjort som gudinner. Nygifte bruder i Athen tilbød dem lokker av sitt hår, og kvinner sverget hellige eder til deres navn. De kan ha hatt en opprinnelse som fødselsgudinner og kun senere fått deres omdømme som representanter for skjebnen og menneskenes livsløp.
Mens moirene ble fryktet av selv de veldige olympiske gudene, selv Zevs, kunne de bli beseiret i krig, noe ble vist i gigantomakhia, kampen mellom gigantene og en kombinert styrke av de olympiske gudene, moirene og Herakles. Selv om moirene kunne drepe gigantene Agrios og Thoon ved å klubbe dem hjel med sin bronseklubber, hadde et profeti gitt seier til gigantene om ikke Herakles kjempet sammen med de olympiske gudene.
Zevs og moirene
Hos Homer er Moira bortimot alltid en og fungerer uavhengig av gudene. Kun Zevs er nær Moira og i et avsnitt er han selv personifiseringen av denne abstrakte makten. Ved å benytte en vektskål kan Zevs veie Hektors «lott av døden» opp mot den til Akilles. Hektors lott tynges ned og han dør i henhold til skjebnen. Zevs opptrer som en lagnadens veileder som gir alle og enhver den rette andel.
I et mykensk vasemaleri er Zevs framstilt mens han holder en vektskål foran to krigere, indikerer at han måler deres lagnad før de går i krig. Den fatalistiske troen er at om de døde i slaget, måtte de dø, og det var den rettferdige hendelse i henhold til skjebnen.
Selv om gudene fryktet moirene, som Herodotos hevdet at en gud ikke kunne unnslippe. Den pytiske prestinne ved Delfi erkjente ved et tilfelle at også Zevs var underlagt moirenes makt, skjønt ingen skrifter fra klassisk tid har klargjort i nøyaktig hvilken grad livene til de udødelige ble påvirket av moirenes lunefulle innfall. Det er forventet at forholdet mellom Zevs og moirene ikke var endret i flere århundrer. I antikken kan man ane en forestilling om en orden hvor selv gudene var underkastet. Poeten Simonides fra Keos kaller denne makten for Ananke (nødvendighet), og som var mor til moirene i orfisk kosmogoni, og sier at selv ikke gudene kjempet mot denne makten. Aiskhylos kombinerer Skjebne og Nødvendighet i et skjema, og hevder at selv Zevs ikke kan endre hva som er blitt bestemt.
Et antatt epitet, Zeus Moiragetes, «Zevs, morienes leder», ble referert av Pausanias fra en inskripsjon han så i Olympia en gang på 100-tallet e.Kr.: «Når du går til startstedet for vognkappløpet er det et alter med en inskripsjon «til den som bringer av Skjebne». «Dette er helt klart et etternavn for Zevs, som kjente menneskenes affærer, alt det som lagnaden ville gi dem, og alt det som ikke forutbestemt for dem.» Ved tempelet til Zevs ved Megara refererte Pausanias til en relieffskulptur han så «Over hodet til Zevs er horaene og moriene, og alle kan se at han er den eneste gud som adlyder Moira.» Pausanias' slutning er ikke støttet i kultpraksisen, skjønt han nevner en helligdom for moirene ved Olympia, ved Korint og ved Sparta, og tilstøtende til helligdommen til Themis utenfor en byport i Theben.
Europa
I romersk mytologi er de tre moirene kalt for Parcae eller Fata, flertall av «fatum» i betydningen profetisk erklæring, orakel, eller skjebne. Det engelske ordet fate (angelsaksisk wyrd) og fairy (magi, fortryllelse) er begge avledet fra «fata», «fatum».
I norrøn mytologi er nornene kvinnelige vesener som styrer lagnadene til guder og mennesker ved å spinne livets tråder. De setter opp lover og tar beslutninger for livene til menneskenes barn. Deres navn var Urd (Urðr, hva som ble eller skjedde; representerer fortid), beslektet med angelsaksiske wyrd, engelske weird (skjebne), Verdande (Verðandi, hva som er skjedd; representerer nåtid) og Skuld (hva som ble, skyld, gjeld; representerer framtid).
I yngre legendariske sagaer, synes nornene å ha vært likestilt med spådomskyndige volver, og de kom til heltens fødsel for å forme hans lagnad. Det synes som om de opprinnelig var diser (gudinner), spøkelser eller guddommer assosiert med ødeleggelse og skjebne. Forestillingen at de var tre, deres tilknytning til fortiden, nåtiden og framtiden kan være en senere innflytelse fra gresk og romersk mytologi.
Valkyrjer («kjosa val», de som velger mannefall) var opprinnelig dødens vettere. De er kvinnelige overnaturlige vesener som besluttet hvem som skal dø i kamp og de brakte deres utvalgte til etterlivets hall. De er også relatert til spinning og en av dem var også navngitt Skuld. De kan være beslektet med kerere, dødens daimoner i gresk mytologi som fulgte de døde Hades' port. I scenen til kerostasia er kerere («kerenes sjelvekt») «dødens lott», og i en del tilfelle har Ker («ødeleggelse») samme betydning og med Moira tolket som «dødens skjebne» (μοίρα θανάτοιο, moira thanatoio).
Germanske matrer og matroner, kvinnelige guddommer som bortimot alltid opptrer i en gruppe av tre, har blitt foreslått å være beslektet med nornene og muligens valkyrjene. Benevnelsen matrone er avledet fra det latinske ordet matrona («familiemor»; «standsmessig kvinne»; «respektert kvinne».
I angelsaksisk kultur er wyrd et konsept som tilsvarer lagnad eller personlig skjebne (bokstavelig: «hva som tilstøter, skjer»). Dets norrøne tilsvarighet er urd (urðr), og begge er avledet fra urindoeuropeisk rotord wert, «å snu, vind», beslektet med «spindel», «håndtein». I angelsaksisk litteratur er wyrd helt og holdent det uunngåelige.
I dramaet Macbeth er Weirdsøstrene, eller de tre hekser, spåkvinner som er tungt befestet i både den virkelige som den uvirkelige verden. Deres skapelse var påvirket av britisk folkeminne, hekseri, og legendene om nornene og moirene. Hekate, den ktoniske (underjordiske) greske guddom assosiert med magi, hekseri, nekromantiker, og veikrysset med tre veier, og hun opptrer som høvdingen til de tre heksene. I antikkens greske religion ble Hekate, gudinne for fødsel og barsel, identifisert med Artemis. Sistnevnte var leder (ηγεμόνη, hegemone) av nymfene.
I mytologien i Litauen er Laima personifiseringen av lagnaden, og hennes aller viktigste plikt var å forutse hvordan livet til den nyfødte ville skje. Hun kan være beslektet med hindugudinnen Laksmi som var personifiseringen av rikdom og framgang, og tilknyttet god lykke. I den tilsvarende mytologien i Latvia er Laima og hennes søstre en treenighet av skjebnegudinner.
Moirene var vanligvis beskrevet som kalde, hjerteløse, og ubarmhjertige og framstilt visuelt som gamle, stygge kvinner. Den uavhengige spinnerske har alltid fremmet frykt framfor gode assosiasjoner om gamle vise koner.
Østen
I avestisk religion og i zoroastrismen er aša vanligvis sammenfattet avhengig av den tekstsammenheng og implikasjoner av «sannhet», «rett(ferdighet)», «orden». Aša og dets vediske tilsvarighet, Rita, er begge avledet fra det samme urindoeuropeiske rotordet med betydningen «forbundet», «riktig», «sant». Ordet er egennavnet til guddommen Asha, personifiseringen av Sannhet og Rettferdighet. Aša samsvarer med et mål, materiell virkelighet som omfavner all eksistens. Denne kosmiske kraft er gjennomtrengt også av moral, som verbal Sannhet og Rettferdighet, en handling tilpasset moralsk orden. I mandeisk litteratur har et engleaktig vesen ansvaret å veie sjelene til avdøde for å bestemme deres fortjenstfullhet ved å benytte en rekke vektskåler.
I vedisk religion er Rita et abstrakt prinsipp for den naturlige orden som regulerer og samordner universets virksomhet. Begrepet kan bli tolket abstrakt som «kosmisk orden» eller ganske enkelt som «sannhet». Det synes som om dette konseptet opprinnelig oppsto i den indisk-ariske periode fra et synspunkt om naturens trekk som enten forblir konstante eller som skjer på jevnlig grunnlag.
De individuelle oppfyller deres sanne vesen når de følger vegen som er utlagt for dem av Ritas forordninger, handler i henhold til Dharma (naturloven), som er beslektet med sosiale og moralske sfærer. Vannenes gud, Varuna, ble antagelig opprinnelige oppfattet som det personlig aspektet av den ellers upersonlige Rita. Gudene er aldri framstilt som å kommandere Rita, men isteden forblir de underlagt det som alle skapte vesener.
I oldtidens egyptisk religion var maat det egyptiske konseptet for sannhet, balanse, orden, lov, moral, og rettferdighet. Ordet er guddommens egennavn, Maat, som var en gudinne for harmoni, rettferdighet og sannhet, representert som en ung kvinne. Hun ble betraktet som den som opprettet universets orden opp mot kaoset ved skapelsens øyeblikk. Maat var selve normene og de grunnleggende verdiene som dannet rettferdighetens bakteppe som måtte bli utført i henhold til sannhet og rettferdighet.
Maat var den som veide sjelene som fikk plass i underverden. Hennes fjær var målestokken som sjelene ble veid opp imot og som bestemte om sjelene (som man antok hadde bolig i hjertet) kunne vellykket reise til et paradisisk sted. I en berømt scene i den egyptiske dødeboken benyttet Anubis en vektskål som veide syndene til en manns hjerte mot sannhetens fjær (som representerte Maat). Om mannens hjerte veide tyngre ble han fortært av et uhyre.
Anthony Sablan Apuron
Anthony Sablan Apuron OFMCap (født 1. november 1945 i Hagåtña på Guam) er en emeritert katolsk erkebiskop av Agaña.
Prest
Anthony Sablan Apuron gikk inn i kapusinerordenen og ble presteviet den 26. august 1972.
Hjelpebiskop i Agaña
Den 8. desember 1983 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av Muzuca in Byzacena og hjelpebiskop av Agaña. Erkebiskopen av Agaña, Felixberto Camacho Flores, bispeviet ham den 19. februar 1984; medkonsekratorer var biskopen av Honolulu, Joseph Anthony Ferrario, og biskopen av Naha (Okinawa, Japan), Peter Baptist Tadamarō Ishigami, OFMCap.
Den 27. oktober 1985 ble Anthony Sablan Apuron utnevnt til apostolisk administrator av Agaña.
Erkebiskop av Agaña
Johannes Paul II utnevnte ham til erkebiskop av Agaña den 10. mars 1986. Innsettelsen fant sted den 11. mai 1986.
Etter at det ble fremsatt alvorlige anklager mot erkebiskopen om seksuelle overgrep, rettet fra flere hold i mai 2016, suspenderte pave Frans ham den 6. juni. Paven utnevnte først sekretæren for Kongregasjonen for folkenes evangelisering, den hongkongfødte erkebiskop Savio Hon Tai-Fai, til apostolisk administrator sede plena. Senere, den 31. oktober 2016, ble den amerikanske Michael Jude Byrnes utnevnt til koadjutor med utvidede fullmakter. I februar 2017 startet en kirkerettslig rettssak i første instans som undersøkte anklagene mot Apuron i Guam. Tribunalet, sammensatt av Troskongregasjonen, bestod av fem biskoper; den presiderende dommer var tidligere prefekt for Signatura Apostolica, kardinal Raymond Leo Burke. I mars 2018 fratok domstolen Apuron hans erkebiskoppelige myndighet, og forbød ham å bo på territoriet til sitt tidligere erkebispedømme.
I andre og siste instans ble dommen fullstendig stadfestet den 7. februar 2019. Sablan Apuron ble dermed permanent fjernet fra embetet, kunne ikke oppholde seg, heller ikke midlertidig, i sitt tidligere erkebispedømme, og kaunne ikke bruke biskoppelige insignier.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
AlpTransit
AlpTransit er et sveitsisk prosjekt for å bygge raskere jernbaneforbindelser gjennom Alpene, for å bedre transporten gjennom landet. Når de ulike prosjektene er ferdig vil mye av dagens lastebiltrafikk kunne flyttes over på jernbane. Det første av prosjektene, Lötschberg Base Tunnel, åpnet for trafikk i 2007. Gotthard-Basetunnelen åpnet i 2016. Ceneri Base Tunnel skal åpne i 2019, mens Zimmerberg Base Tunnel mangler finansiering og er derfor ikke påbegynt.
Østerriksk Bundesliga 2018–2019
Østerriksk Bundesliga 2018–2019 var den 107 sesongen av toppfotball i Østerrike. Der regjerende mestere vant ligamesterskapet for 13. gang.
Strukturelle endringer
Ligaen utvidet fra 10 til 12 lag. Et nytt format ble introdusert denne sesongen, der ligaen er delt opp i en mesterskapsrunde og en nedrykksrunde etter 22 kamper.
Lag endringer
rykket opp som vinner av 2. Liga 2017–18 og Hartberg rykket opp da de kom på andre plass. Ingen lag rykket ned da St. Pölten vant deres nedrykksspillkamp.
Mestergruppe
Poengene som ble oppnådd i løpet av den ordinære sesongen ble halvert (og avrundet) før sluttspillet startet. Som et resultat startet lagene med følgende poeng før sluttspillet: Red Bull Salzburg 27 poeng, LASK 23, Sturm Graz 15, Wolfsberger AC 15, Østerrike Wien 15 og St. Pölten 15. Poengene til Red Bull Salzburg og Sturm Graz ble avrundet - i tilfelle noen har like mange poeng i slutten av sluttspillet, vil et halvt poeng legges til for disse lagene.
Nedrykksgruppe
Poengene som ble oppnådd i løpet av den ordinære sesongen ble halvert (og avrundet) før sluttspillet startet. Som et resultat startet lagene med følgende poeng før sluttspillet: Mattersburg 14 poeng, Rapid Wien 13, Hartberg 13, Admira Wacker 10, Rheindorf Altach 9 og Wacker Innsbruck 8. Poengene til Mattersburg, Rapid Wien, Admira Wacker og Wacker Innsbruck ble avrundet - i tilfelle noen har like mange poeng i slutten av sluttspillet, vil et halvt poeng legges til for disse lagene.
Europa League playoff
Vinneren og andreplassen av nedrykksrunden skal spille en play-off semifinalekamp mot hverandre. Vinneren vil spille en to kamps finale mot det femte plasserte laget fra mesterskapsrunden for å avgjøre den tredje Europa League-deltakeren.
Rødfigurvaser
Rødfigurpottemakeri var en type pottemakeri som ble utviklet mellom 530 f.Kr av Andokides-maleren i det antikke Hellas og ble brukt til slutten av det tredje århundret. Det avløste det tidligere svartfigurpottemakeriet.
Da rødfigurpottemakeriet ble utviklet, var det en av flere teknikker hvor håndverkere eksperimenterte. Teknikkene og konvensjonene til rødfigurmaleriet ble utviklet av en gruppe håndverkere kjent som Pionér-gruppen (blant dem var Eufronios og Euthymides). Rødfigurpottemakeriet ble den dominerende teknikken og forble populært til sent i det fjerde århundre før Kristus.
John Grieb
John William Grieb (født 19. november 1879, død 1939) var en amerikansk turner som deltok under OL 1904 i St. Louis.
Grieb ble olympisk mester under OL 1904, han var med på laget til Philadelphia Turngemeinde som vant mangekampen. I friidrettstrekampen, som var en del av turnprogrammet, kom han på andreplass. Trekampen besto av lengdehopp, kulestøt og sprint 100 yards.
Hayes County
Hayes County er et fylke i den amerikanske delstaten Nebraska.
Gåten Ragnarok
Gåten Ragnarok er et norsk actioneventyr fra 2013. Filmen er regissert av Mikkel B. Sandemose, skrevet av John Kåre Raake, og har Pål Sverre Hagen, Nicolai Cleve Broch, Bjørn Sundquist og Sofia Helin i hovedrollene.
Filmen vant publikumsprisene Folkets Amanda og Filmwebs Kanonpris under henholdsvis Amandaprisen 2014 og Kanonprisen 2013. I tillegg vant den Amandaprisen for beste visuelle effekter og Kanonprisen for beste lyddesign.
Handling
Arkeologen Sigurd Svendsen (Pål Sverre Hagen) klarer ikke å slippe taket i mysteriene fra Oseberggraven. Når han så finner spor som peker mot den største myten av alle, myten om Ragnarok – Verdens undergang – legger Sigurd sammen med to kolleger og sine to barn ut på et eventyr som leder dem til Finnmark og inn i "Ingenmannsland" mellom Norge og Russland hvor intet menneske har ferdes i moderne tid. Gamle runer får ny mening når hemmeligheten de avdekker viser seg å være større og mer spektakulær enn noen kunne drømt om.
Lauren Froderman
Lauren Froderman (født 6. september 1991) er en amerikansk danser som vant So You Think You Can Dance i 2010.
Hun vokste opp i Phoenix i Arizona og gikk ut fra Greenway Highschool i 2010. Hun begynte å danse som treåring og har fått danseundervisning i klassisk ballett, moderne dans, jazzdans, hiphop og stepping. Hun vant konkurransen etter å ha vært «the last woman standing» siden topp 6, og hadde aldri en ordentlig dårlig opptreden. Etter å ha fått tittelen «Amerikas favorittdanser», dro hun med de andre topp 8 samt flere av danserne som deltok som hjelpere gjennom sesongen på turné. De presenterte nye danser samt de fleste publikums- og dommerfavorittene som hadde vært vist tidligere på scenen. Turnéen besøkte forskjellige byer i USA, danserne møtte fans og turnéen avsluttet i Greendale i Arizona, Frodermans hjemby.
Etter å ha vært på turné, har Froderman bl.a promotert dans som idrett for Gatorade, en del av premien, opptrådt på Gatorades arrangementer, samt hatt forskjellige oppdrag for eksempelvis Big Time Rush på Kids Choice Awards. Froderman har uttrykt at hun vil fokusere mer på skuespill, men også fortsette å danse, for å bli mer fleksibel.
Samuel Longfellow
Samuel Longfellow (født 18. juni 1819, død 3. oktober 1892) var en amerikansk prest og salmedikter. Han er representert med en salme i Norsk salmebok 2013.
Biografi
Samuel Longfellow ble født i Portland, Maine, som den yngste av de åtte barna til Stephen og Zilpah (Wadsworth) Longfellow. Poeten Henry Wadsworth Longfellow var hans eldre bror. Han gikk på Harvard College og gikk ut i 1839 som nummer åtte i en klasse på 61. Han fortsatte studiene på Harvard Divinity School, der han studerte sammen med blant andre Thomas Wentworth Higginson og Samuel Johnson, som han senere skulle samarbeide om salmediktning med.
Han blir regnet som en del av den andre generasjonen av transcendentalistene; etter at han ble prest i unitarismen tok han transcendentalfilosofien han hadde lært i studiene inn i salmer og prekener.
Longfellow gjorde tjeneste som prest i Fall River, Massachusetts (1848), Brooklyns Second Unitarian Church (1853) og i Germantown, Pennsylvania (1860). Etter at hans eldre bror døde, gav han ut en tobinds biografi om ham i 1886. Han skrev boken mens han bodde i brorens tidligere hjem, Craigie House i Cambridge, Massachusetts.
Blant hans andre publikasjoner er Final Memories of H. W. Longfellow (1887), Vespers (1859) og A Book of Hymns and Tunes (1860, revised 1876). Sammen med Samuel Johnson redigerte han A Book of Hymns for Public and Private Devotion (1846) og Hymns of the Spirit (1864). Longfellow døde i 1892.
They All Laughed
They All Laughed er en amerikansk romantisk komedie fra 1981, regissert av Peter Bogdanovich. Audrey Hepburn, Ben Gazzara, John Ritter, Colleen Camp, Patti Hansen og Dorothy Stratten spiller hovedrollene. Manuset ble skrevet av Bogdanovich og Blaine Novak. Tittelen er hentet fra låten «They All Laughed», sunget av George Gershwin og Ira Gershwin.
Uros Dojčinović
Uros Dojcinovic (født 1959 i Beograd) er en serbisk klassisk gitarist.
The 2nd Manifesto
The 2nd Manifesto er en musikk-EP med Apoptygma Berzerk, utgitt i 1992. Dette er bandets første CD-utgivelse.
Uros Dojčinović
Han er professor i klassisk gitar ved musikkonservatoriet "J. Slavensky" i Beograd.
They All Laughed
They All Laughed utspiller seg i New York og ble hovedsakelig spilt inn utendørs. Filmen er en oppdatering av skuespillet La Ronde, både i stil og tema. They All Laughed skildrer også kjærlighet og sex i New York tidlig i 1980-årene.
Uros Dojčinović
Dojcinovic er en viktig person i gitarverdenen, har utgitt førti album og reiser jorden rundt på de store gitarfestivalene.
I 2008 var han på turné i Norge med Gisle Krogseth som primus motor. Samme år komponerte Krogseth en gitarkonsert til Dojcinovic. Han spiller et bredt repertoar, fra klassisk musikk til folkemelodier fra Balkan.
They All Laughed
Filmen ble Dorothy Strattens siste. Den hadde premiere etter at hun ble myrdet av ektemannen fordi hun ville gifte seg med regissøren Peter Bogdanovich. Den negative omtalen i pressen gjorde distributører skeptiske til å utgi filmen, og det endte opp med at Bogdanovich selv betalte for distribusjonen.
Handling
Filmen handler om tre privatdetektiver som etterforsker to vakre kvinner for utroskap. Detektivene blir etter hvert forelsket i kvinnene de spionerer på, og til slutt får kvinnene overtaket.
Fylkesvei 6672
Fylkesvei 6672 (Fv6672) går mellom Være i Trondheim og Bostad i Malvik. Veien er 5,8 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 874 (Sør-Trøndelag).
James (Hold the Ladder Steady)
«James (Hold the Ladder Steady)» er en amerikansk sang, skrevet av John D. Loudermilk.
Listeplassering
Sue Thompsons versjon lå på en syttendeplass på Billboard Hot 100-listen i 1962.
Pionér-gruppen
Pionér-gruppen var et antall rødfigurvasemalere som arbeidet i Kerameikos eller pottemakerikvartéret i Athen rundt begynnelsen av det femte århundre før Kristus. Pionér-gruppen er blitt karakterisert av arkeologen John Boardman som den kanskje første bevisste kunstbevegelsen i vestlig tradisjon. Gruppen innbefattet malerne Eufronios, Euthymides, Smikros, Hypsias, Dikaios-maleren og Fintias. John Beazley var den første som identifiserte disse håndverkerne som en sammenhengende gruppe, selv om intet dokumentasjonsbevis har forblitt, alt man vet om dem består av arbeidene i seg selv.
Haakon Hansen
Haakon Hansen (født 9. januar 1907 i Oslo, død 28. mai 1985 samme sted) var en norsk profesjonell- og olympisk bokser. Som amatør vant han gull i NM 1924 i lettvekt og i NM 1926 i weltervekt, begge ganger for Oslo Atletklub. Han deltok under sommer-OL for Norge i 1924 i Paris.
Ћ
Ћ (minuskel: ћ) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet, brukt i serbisk. På latinske bokstaver transkriberes den som ć, hvilket tilsvarer tsj-lyden i det engelske ordet nature, til forskjell fra č (kyrillisk Ч), som tilsvarer tsj-lyden i det engelske ordet chair.
Gustav Smedal
Gustav Cathrinus Hofgaard Smedal (født 28. desember 1888 i Kristiania, død 20. oktober 1951 også i Oslo) var en norsk jurist tilknyttet den norske okkupasjonen av deler av Øst-Grønland, og etterhvert (passivt) medlem av Nasjonal Samling.
Bakgrunn
Gustav Smedal var sønn av høyesterettsadvokat, senere riksadvokat og statsråd Harald Smedal (1859–1911) og hans hustru Caroline Kirkgaard Hofgaard (1863–89). Han var brorsønn av Axel Smedal (1866–1939).
Han ble gift 15. september 1928 i Stavanger med Ingrid Høyer (født 13. mars 1895), datter av fabrikkeier Carl Andreas Høyer (1857–1932) og hans gustru Aagot Augusta Solberg (født 1868).
Karriere
Etter tjeneste som dommerfullmektig i Stavanger og Drammen og som sakførerfullmektig i Stavanger var han ansatt i Utenriksdepartementet 1920–23. Her fungerte han som sekretær for den norske delegasjon i Folkeforbundet i Genève 1920 og som privatsekretær for overrettsjustitiarius og folkerettsekspert Frederik Beichmann 1921–22. Fra 1923 til 1931 drev Smedal advokatforretning i Stavanger, hvor han også hadde styreverv innen lokal næringsvirksomhet.
Interessen for de polare områdene var stor i 1920-årene. Norge hadde 1925 sikret seg overhøyhet over Spitsbergen-gruppen og ønsket en tilsvarende status for øygruppen Franz Josef Land, og de tilbakevendende motsetningene mellom Danmark og Norge om retten til Grønland kom også mer i fokus. 1926 tok Smedal initiativ til etableringen av Stavanger Grønlandsforening og andre lokale grønlandslag, som så ble samlet i Norges Grønlandslag.
Grønlandssaken
Arbeidet i Utenriksdepartementet og samarbeidet med Beichmann, som var engasjert i mellomfolkelige rettsspørsmål, la grunnlaget for Smedals sterke interesse for og engasjement i studier av betingelsene for tilegning av statlig overhøyhet over såkalt ingenmannsland – terra nullius. Han ble 1930 dr.juris på avhandlingen Ervervelse av statshøyhet over polarområder. Gustav Smedal spilte en sentral rolle i den såkalte Grønlandssaken – striden mellom Norge og Danmark om retten til hele eller deler av Grønland. Han forfattet både bøker og artikler knyttet til norsk ekspansjon i polare områder.
Smedal var dermed en av de viktigste menn bak den norske okkupasjonen av Eirik Raudes Land på Øst-Grønland fra 1931. Han la et forskningsmessig og historisk grunnlag for det norske syn som ble fremført under prosessen ved den internasjonale domstolen i Haag i 1933. Smedal var medlem av den norske delegasjonen til Haag-domstolen. Denne saken tapte Norge, og oppgav med dette okkupasjonen.
Gustav Smedal fortsatte sitt engasjement, langs tildels andre akser.
Annet senere virke
1932–45 var han styreformann i svigerfaren Carl A. Høyers Stomatolfabrik A/S.