cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Agnes Cecilia – en forunderlig historie
Handling
Nora er 15 år gammel. Foreldrene hennes døde da hun var ung, og nå bor hun sammen med Anders og Karin og sønnen deres Dag. De flytter inn i en gammel leilighet i Enköping. Bak en vegg oppdager de noen gamle gjenstander fra folk som hadde bodd der for veldig lenge siden.
Familien oppdager også at leiligheten deres nå er hjemsøkt av et spøkelse. Sammen med Dag forsøker Nora å finne ut mer om menneskene som hadde bodd der før dem, og løse mysteriumet.
Vitenskapsåret 1829
Fødsler
og politisk reformator ||align=center| ||align=center|1912 ||
den tekniske høyskolen i Berlin ||align=center| ||align=center|1905 ||
Poul Agger
Poul Winkel Agger (født 15. mai 1936 i København) er en dansk maler, grafiker og billedhugger. Han var elev av Mogens Andersen i perioden 1955–1958. Hos Andersen ble han blant annet skolert i tegning etter klassisk skulptur på Statens Museum for Kunst. Selv utviklet Agger tidlig en fabulerende kunst, med surrealistiske undertoner.
Aggers bilder kjennetegnes av kontrasten mellom maskinaktige former, dels malt i rene farger og forsynt med ansiktstrekk og amøbeformer – og bakgrunnen, som oftest er ensfarget i grått, blått, hvitt eller svart. Hans grafiske arbeider har i stor grad vært konsentrert om svart/hvite linoleumstrykk. I 1980-årene begynte han å arbeide med serigrafi. Både i linoleumstrykkene og serigrafiene er amøbeformene fremherskende. Fra 1987 har han også arbeidet med skulpturer av steintøy.
Agger var en av initiativtagerne til Sommerudstillingen i 1961. Dette var gjennom flere år et viktig alternativ til de etablerte utstillingene i Danmark. Han er også medlem av kunstnerorganisasjonen Grønningen, en av Danmarks største.
Erik Eliassen
Erik Eliassen (født 1988) er medlem av Sirkus Eliassen, sammen med storebroren Magnus Eliassen. Med Sirkus Eliassen har han utgitt singlene «Hjem til dæ», «Opp ned bak fram» og «Æ vil bare dans».
Morider
Morider (Moridae) er en familie av dyptlevende torskefisker. De fleste artene er dypvannsfisker som lever langs kontinentalskråningene.
Nordeuropeiske arter
Disse dypvannsfiskene er nesten aldri funnet øst for Færøyene, ettersom havet her blir for grunt. Likevel ble mora fanget på Hitra august 2007, og dette er det eneste funnet av gruppen i Norge.
Følgende tre arter er vanlige nordøst til en linje Island-Færøyene-Skottland:
The Bottom
The Bottom er hovedstaden på den nederlandske øya Saba i Karibia. Den har omkring 500 innbyggere og er den største bosettingen på øya. Byen er administrasjonssentrum for Saba og har et sykehus. Saba University School of Medicine ligger i The Bottom.
Navnet stammer fra nederlandsk de botte, på norsk skålen, et navn som viser til stedets beliggenhet i dalbunnen. Det opprinnelige nederlandske navnet er siden korrumpert til engelsk The Bottom.
Federazione Italiana Giuoco Calcio
Federazione Italiana Giuoco Calcio er det italienske fotballforbundet. Det ble grunnlagt i 1898 og sluttet seg til FIFA i 1905.
Mesterligaen i fotball for menn
Mesterligaen i fotball for menn (UEFA Champions League) er en årlig europeisk fotballturnering avholdt av UEFA. Turneringen begynner på sensommeren og avsluttes i mai påfølgende år. Klubber som plasserer seg høyt nok i sine nasjonale fotballigaer får delta i turneringen. 26 av de 32 deltagende klubbene i gruppespillet er automatisk kvalifisert mens de resterende må gjennom kvalifisering.
L'Équipe og Real Madrid: en suksesshistorie
I løpet av sommeren 1953 spilte Wolverhampton Wanderers en rekke vennskapskamper på hjemmebanen mot utenlandsk motstand, blant annet Racing Club of Argentina, Spartak Moskva og Honvéd fra Ungarn. Wolves vant siste kamp mot Honvéd 3–2, noe som førte til at den britiske pressen utropte dem som "Verdensmestere".
Dagen etter Wanderers ble erklært verdensmestere av britisk media, publiserte L'Équipe følgende artikkel:
"Før vi erklærer at Wolverhampton er uovervinnelige, la dem dra til Moskva og Budapest. Og det er andre internasjonalt anerkjente klubber: Milan og Real Madrid for å nevne to. Et klubbverdensmesterskap, eller i det minste et europeisk, bør lanseres".
L'Équipe, som lenge hadde aksjonert for en europeisk klubbturnering for å avgjøre hvilken klubb var best på kontinentet, begynte på slutten av 1953 å jobbe for at denne drømmen kunne bli en realitet.
Støtte som prosjektet fikk fra Real Madrid i det øyeblikket ble avgjørende. UEFA og FIFA hadde vært likegyldige til denne ideen, og dette hadde ført til at L'Équipe hadde valgt å kontakte noen av de viktigste klubbene på kontinentet istedet. Santiago Bernabéu, presidenten i Real Madrid, som på den tiden var ofte omtalt som den mektigste klubben i Europa, var en av dem som hadde mest tro til denne turneringen. En konkurranse på europeisk nivå kunne få Real Madrid til å vokse til en større klubb, og dette likte Bernabéu.
Første møte mellom L'Équipe og Real Madrid tok sted i Paris i våren 1955. L'Équipe var representert av Gabriel Hanot og Jacques de Ryswick. Både presidenten og visepresidenten i Real Madrid, Santiago Bernabéu og Raimundo Saporta, deltok fra Real Madrid. Europacupen ga sitt første skritt etter dette møtet. Snart ville mange andre bli med.
I juni 1955 godkjente UEFA organiseringen av turneringen. Den ble kalt European Champion Clubs Cup (opprinnelig navn på fransk, Coupe des Clubs Champions Européens). Turneringen ble senere kjent i Norge under navnet Serievinnercupen.
Serievinnercupen ble første gang arrangert i 1955/56 som en ren cupturnering, men der lag som møttes spilte to kamper mot hverandre for å kåre en vinner. Det ble Real Madrid som kom seirende ut av denne første utgaven, der de slo Stade Reims 4-3 i finalen.
Serievinnercupen blir Champions League
Champions League erstattet i 1992/93 Serievinnercupen. Champions League ble det åpnet for at flere lag fra samme land kunne delta i turneringen. Det ble innført et gruppespill bestående av to grupper med fire lag, der vinnerne av gruppene møttes i finalen. Allerede i 1993/94 ble dette endret, da gikk de to beste lagene fra hver gruppe videre til en to-kamps semifinale.
Format
I 1994/95 ble antallet runder før gruppespillet redusert fra tre til én, og antallet grupper utvidet til fire, der de to beste i hver gikk videre til kvartfinaler. Dette formatet ble beholdt helt til 1997/98 da man innførte to kvalifiseringsrunder som ledet opp til et gruppespill bestående av seks grupper med fire lag. Gruppevinnerne samt de to beste toerne avanserte til kvartfinalene.
I 1999/2000-sesongen ble ytterligere en kvalifiseringsrunde lagt til, og første runde i selve turneringen bestod nå av åtte grupper med fire lag, hvor de to beste fra hver gruppe gikk videre til et nytt gruppespill bestående av fire grupper med fire lag. Lagene som endte på tredjeplass i sine grupper, gikk inn i UEFA-cupens tredje runde. Fra det andre gruppespillet avanserte de to beste i hver gruppe til kvartfinalene.
Dette formatet medførte at antallet kamper ble i høyeste laget. Europas beste lag har en stor kampbelastning og antallet kamper i Champions League gjorde det ikke bedre. Derfor ble det andre gruppespillet kuttet ut fra 2003/04, slik at de to beste i hver gruppe går inn i to-kamps utslagsrunder som begynner med åttendedelsfinaler. Treerlagene i gruppespillet gikk inn i UEFA-cupens tredje runde, etter opprettelsen av Europaligaen gikk de åtte treerlagene til sekstendelsfinalene der.
Turneringen består per 2009/10-sesongen av tre deler. Først fire kvalifiseringsrunder der det spilles doble utslagskamper, deretter en runde med gruppespill, før det igjen spilles doble utslagskamper i åttendedelsfinalene til semifinalene. Finalen spilles som én enkeltkamp på nøytral bane.
Gruppespillet består av åtte grupper av fire lag som møtes to ganger hver. De to beste lagene i hver gruppe går videre til åttendedelsfinalen.
Kvalifisering
Kvalifiseringen til turneringen bestemmes av lagenes plassering i deres hjemlige serie etter et kvotesystem der landene med de sterkeste seriene får tildelt flest plasser. Klubber som spiller i sterke ligaer kommer også inn på et senere trinn i turneringen. De tre sterkeste ligaene, etter UEFAs rangering, får vinneren og toeren i ligaen rett inn i gruppespillet, og lagene på tredje- og fjerdeplass kommer inn i tredje kvalifiseringsrunde. Det er ett unntak fra denne.
Turneringsrekorder
Totalt 22 klubber har vunnet turneringen siden starten i 1955, med Real Madrid som den eneste klubben som har vunnet den 14 ganger, inkludert de fem første. Bare fire klubber har nådd ti eller flere finaler: Real Madrid (17), Milan (11), Bayern München (11) og Liverpool (10). Totalt tretten klubber har vunnet turneringen flere ganger: de fire nevnte klubbene, sammen med Ajax, Barcelona, ​​Inter Milan, Manchester United, Benfica, Nottingham Forest, Juventus, Porto og Chelsea. Totalt tjue klubber har nådd finalen uten noen gang å ha klart å vinne turneringen.
Klubber fra ti land har levert turneringsvinnere. Spanske klubber har vært de mest suksessrike, og vunnet totalt 19 titler.
Hymne
Turneringens hymne, som har tittelen «UEFA Champions League Anthem» er skrevet av den britiske komponisten Tony Britten og er en adapsjon av «Zadok the Priest» (hentet fra Kong James' bibel) fra Coronation Anthems av Georg Friedrich Händel. Britten fikk oppdraget av UEFA i 1992 for bruk i turneringen som startet i august samme år. Hymnen blir framført av Royal Philharmonic Orchestra og sunget av Academy of St Martin in the Fields. Koret er i UEFAs tre offisielle språk: engelsk, fransk og tysk.
Hymnen er på tilsammen rundt tre minutter, og består av to korte vers og et kor-refreng til slutt. Kor-refrenget blir avspilt i forkant av alle kamper i turneringen, og ved start og avslutning av fjernsynsoverføringer fra disse.
Troféet
Troféet ved ett vunnet mesterskap er en vandrepokal, som klubbene gir videre til neste års vinner. Hvis man i dag vinner turneringen fem ganger, får man lov til å beholde troféet. Da turneringen het Europa Champion Clubs Cup (Europacupen, Serievinnercupen), ble troféet beholdt ved tre seirer i strekk. Dette skjedde for Ajax, 1971–1973 og Bayern München, 1974–1976.
Norske spillere i finalen
''Oppdatert 16. mai 2018''
Følgende nordmenn har spilt i finalen.
Hassan El Fakiri var med i troppen til i 2004, men ble ikke byttet innpå under finalen.
Norsk deltagelse
var første norske klubb til å kvalifisere seg til gruppespillet i Mesterligaen 1995/1996, og har deltatt totalt 11 ganger i gruppespillet. Senest i 2007/08. Klubbens beste prestasjon er avansement til kvartfinale i 1996/97-sesongen.
kvalifiserte seg i 1999/2000-sesongen. ,, , , og  har alle deltatt i kvalifiseringsrundene uten å gå videre til gruppespill.
Hundens anatomi
Hundens anatomi varierer i stor grad fra hunderase til hunderase, kanskje mer enn hos noen annen dyreart, vill eller domestisert. Allikevel finnes det grunnleggende fysiske likheter som er identiske mellom alle hunder, fra den bitte lille chihuahuaen til den gigantstore irske ulvehunden.
Hundekroppen
Hundekroppen kan anatomisk bli studert ved enten regional tilnærming eller en systemisk tilnærming.
Kroppsregioner
Den mest sentrale strukturen i hundens skjelett er den lange ryggsøylen. Søylen, som er bygget opp av virvler og mellomvirvelskiver med små ledd i utvekstene på virvelbuene som gjør den fleksibel, kan sies å starte der hodet er festet og slutte ytterst på halespissen. Søylen er delt inn i seksjoner og underseksjoner.
Hodet
Kraniets knokler er forbundet med sømaktige ledd uten bevegelsesmulighet.
Kroppen
Seksjon A – ryggen
Beleiringen av Boston
Til å begynne med hadde general Artemas Ward ansvaret over beleiringsstyrken som leder av militsen i Massachusetts. Han satte opp hovedkvarteret sitt i Cambridge og plasserte styrker ved Charlestown Neck, Roxbury og Dorchester Heights. Innledningsvis stod 6000–8000 opprørere mot 4000 britiske regulære soldater under general Thomas Gage.
Etter tradisjonelle begreper var ikke britene beleiretettersom Royal Navy kontrollerte havnen og kunne bringe inn forsyninger til garnisonen. Likefullt manglet byen og hæren rasjoner. Salt grisekjøtt var det vanlige, og prisene eskalerte raskt. En annen faktor var at de amerikanske styrkene stort sett hadde god informasjon om hva som skjedde inne i byen, mens general Gage ikke hadde effektiv etterretning om opprørernes aktiviteter.
Gage fikk forsterkninger da 4500 menn med tre nye generaler ankom den 25. mai 1775. De tre generalene var generalmajor William Howe, John Burgoyne og Henry Clinton. Gage begynte da planleggingen et utbrudd fra byen.
Hundens anatomi
Kroppen
Seksjon C – bakdelen
Beleiringen av Boston
Sikkerhetskomitéen fikk høre om hans planer den 15. juni om å angripe Dorchester Heights og basen på Charlestown-halvøya. De sendte beskjed til general Ward om å befeste Bunker Hill og høydene. Ward gav oberst William Prescott ansvaret for Bunker Hill.
Britiske styrker under general Howe tok 17. juni Charlestown-halvøya i slaget ved Bunker Hill. De klarte å nå sitt mål, men maktet ikke å bryte ut på grunn av at amerikanerne holdt området ved foten halvøya. De britiske tapene var så tunge at der ikke var flere direkte angrep på amerikanske styrker. Fra dette punktet av, ble beleiringen i praksis en stillstand.
George Washington ankom 3. juli for å ta over den nye kontinentale arméen. Styrker og forsyninger kom inn fra så langt borte som Maryland. Skyttergraver ble anlagt ved Dorchester Neck og strakte seg mot Boston. Washington tok tilbake Bunker Hill og Breeds Hill uten å møte motstand. Men disse aktivitetene hadde liten effekt på den britiske okkupasjonen.
Hundens anatomi
Hoderegionen
Hodeskallen, som er festet til første halsvirvel, består av kraniet med underkjeve og tungebenet. Kraniet er satt sammen av en rekke flate knokler som er sammenvokst i sømlignende ledd. Hodeskallen beskytter hjernen og flere viktige sanseorganer, og gir dessuten feste for tennene. Hulrommene i kraniet gjør skallen lettere. Hos kortskallede hunderaser er ansiktet flatt og har et forkortet kjeve- og snuteparti.
Hals-, rygg- og brystregionene
Hos hunden er ryggsøylen, som deles inn i seksjoner med virvler, betydelig forlenget i begge ender (hals og hale). De har normalt 7 halsvirvler, 13 brystvirvler, 7 lendevirvler, 3 korsbensvirvler (som er sammenvokst) og 20-24 halevirvler. Hver virvel består av et virvellegeme med en overliggende benbue. Virvelbuene danner en tunnel der ryggmargen ligger. Mellom virvellegemene ligger det en skive, mellomvirvelskive, som består av en ytre bruskaktig ring og en bløt elastisk kjerne. Denne fungerer som ryggens støtdemper.
Beleiringen av Boston
Vinteren 1775–76 brukte Henry Knox og hans ingeniører sleder til å hente 60 tonn med tungt artilleri som var blitt erobret ved Fort Ticonderoga. De ankom Cambridge den 24. januar 1776 etter å ha fraktet artilleriet på den frosne Connecticut–elva. Uker senere, i en enestående bedrift i avledning og mobilitet, flyttet Washington artilleriet og flere tusen menn i løpet av en natt for å ta Dorchester Heights. Nå sluttet den britiske flåten å være en verdifullt bidrag for britene siden den lå til anker i en grunn havn med begrensete manøvreringsmuligheter og under de amerikanske kanonene på Dorchester Heights som general John Thomas hadde befestet.
Hundens anatomi
Hals-, rygg- og brystregionene
Til hver brystvirvel er det knyttet et ribbenspar, 13 i alt. Ribbenas nederste del består av brusk. De første 9 parene står i forbindelse med et sylinderformet brystben, mens de bakerste danner den bakre begrensingen av brystkassen – ribbenskurvaturen.
Beleiringen av Boston
Beleiringen var over da britene satte seil for Halifax den 17. mars. Militsen dro hjem, og i april tok Washington med seg det meste av styrkene i den kontinentale armé for å befeste New York City.
Hundens anatomi
Ledd
Ledd utformes etter hvilken funksjon de har. Foruten den bevegelige ryggsøylen forbindes knoklene i skjelettet med ledd for å gi rom for bevegelse, enten i form av at knokkelenden omdannes til et leddhode eller ei leddskål (og motsatt for den knoklen som den festes til), eller eventuelt omdannes til et rulleledd/hengsleledd.
Et typisk kuleledd er skulderleddet, et ledd som gir bevegelse i alle retninger. Albueleddet er et typisk hengsleledd, et ledd som i all vesentlighet brukes til strekk og bøyfunksjoner.
Beleiringen av Boston
Siden 1941 har Suffolk County i Massachusetts feiret 17. mars som en feriedag kjent som evakueringsdagen.
Pasha Parfeni
Pavel «Pasha» Parfeni (født 30. mai 1986 i Orhei i Moldova), etternavnet er også skrevet Parfeny, er en moldovsk sanger og låtskriver. Han representerte Moldova i Eurovision Song Contest 2012 med sangen «Lăutar» og representerte landet på nytt i 2023 med låten «Soarele și luna».
Parfeni har spilt piano siden han var syv år gammel. Han har også tatt musikkutdannelse innen sang, og har erfaring som komponist.
Eurovision Song Contest
Pasha Parfeny har vært et av medlemmene i gruppen SunStroke Project. De var med i den nasjonale finalen i Moldova i 2009, men kom da på tredjeplass med sangen «No Crime». Samme år forlot han gruppen.
I 2010 forsøkte SunStroke Project på nytt, sammen med sangeren Olia Tira, uten Parfeny. Sangen deres, «Run Away» fikk representere Moldova i Eurovision Song Contest 2010 i Bærum, og endte der på en delt 22. plass.
Parfeny forsøkte seg for første gang som soloartist i den nasjonale finalen i 2011, med sangen «Dorule», og kom på tredjeplass. I 2012 vant han konkurransen med sangen «Lăutar» og fikk dermed representere Moldova i Eurovision Song Contest 2012 i Baku. Parfeny deltok i den første semifinalen og gikk videre til finalen. Her endte han på ellevteplass med 81 poeng.
Giancarlo Abete
Giancarlo Abete (født 26. august 1950 i Roma) er en italiensk forretningsmann og idrettsleder. Han er president for FIGC, det italienske fotballforbundet.
Pasha Parfeni
Eurovision Song Contest
I 2013 var han en av låtskriverne til Moldovas bidrag, «O mie», fremført av Aliona Moon. Parfeny han deltok i fremføringen som pianist.
Giancarlo Abete
Abete ble valgt etter at fotballforbundet var satt under administrasjon under dommerskandalen i 2006.
Pasha Parfeni
Eurovision Song Contest
I 2023 vant han den nye moldovske finalen, Etapa Națională, med sangen «Soarele și luna», som han skrev med Yuliana Scutari. Han vant finalen lørdag 4. mars hos både juryene og seerne og fikk representere Moldova i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool. Der endte han på 18. plass i finalen.
Krokelva (Tromsø)
Den nederste delen av elva renner gjennom Kroken, med bebyggelse på begge sider. Krokdalen og områdene langs elva er et mye brukt friluftsområde. På sørsida av elva ligger Tromsø Alpinpark. Krokelva brukes til vannforsyning, med et inntak på kote 110 og et trykkbasseng like ved elva.
Giancarlo Abete
Som politiker har Abete representert Dc.
Krokelva (Tromsø)
Elva rant tidligere i to separate løp fra ca 100 moh til havet, men det nordligste løpet ble sperret av i forbindelse med utbyggingen av boligfeltene i Kroken rundt 1970. Dette elveløpet munnet ut i Tromsøysundet et par hundre meter nord for den sørlige, gjenværende elvemunningen.
Einar Ekberg
Einar Ekberg (født 29. juli 1905 i Malmö, død 5. august 1961 i Södertälje), var en svensk-amerikansk, kristen barytonsanger.
Som 19-åring begynte Einar Ekberg med å synge i Filadelfiaförsamlingen i Stockholm, noe han forstatte med frem til 1948. Han studerte sang under sangpedagogene Agnes Ekholm og Frei Lindblad og lærte seg den såkalte italienske teknikken, noe som gjorde hans stemme fyldiger og mer intensiv. Det er hevdet at Ekberg mente at Lindblad dermed «reddet» hans stemme.
I 1948 flyttet familien til USA der Ekbergs sangerkarriere fortsatte. Han vendte tilbake til Sverige med turnéer hvert år.
Ekberg er begravd på Södertälje kyrkogård.
Utgivelser
Ekberg gav ut et stort antall sanger, på ulike musikk-innspillinger, sang- og notehefter. Omtrent halvparten med kristne sanger. Einar Ekbergs Amerikarepertoar var det sang- og noteheftet som ble mest populært.
Langley
Langley har flere betydninger:
Argantre
Argantre (Argania spinosa) er et treslag som har en begrenset utbredelse i det sørvestre Marokko.
Roland Sallai
Roland Sallai (født 22. mai 1997) er en ungarsk fotballspiller som spiller for den tyske klubben SC Freiburg.
Argantre
Det er et mellomstort tre med torner og eviggrønt løvverk. Høyden er som regel 8–10 m, men de kan bli opptil 21 m. Fruktene er grønne eller gule, har tykt skall og inneholder 1–3 nøtter. Nøttene er brune og omtrent 2 cm lange. Utbredelsen viser at arten er avhengig av svært milde vintre. Argantreet tåler sterk hete, trenger kun 100–200 mm regn i året og trives på steingrunn og næringsfattig jord. Det vokser opptil 1500 moh.
Dette treslaget er svært nyttig for innbyggerne i denne delen av Marokko. Fruktene brukes til geitefôr, og kjernene presses for å lage arganolje. Denne matoljen brukes omtrent som olivenolje, men utenfor Marokko anvendes den mest i kosmetikk. Den harde veden brukes til brensel og snekkerarbeider. På markedet i Essaouira selges tregjenstander laget av sandaraksypress med intarsia fra argantreet.
Roland Sallai
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Argantre
Utbredelsen strekker seg langs den marokkanske kysten fra Safi sørover til kanten av Sahara og fra Atlanterhavet i vest til Atlasfjellene i øst. Her vokser den omtrent 21 millioner argantrær. Det er også to isolerte forekomster i Riffjellene nordøst i Marokko. Små bestander finnes i den algirske provinsen Tindouf og forvillet i Alicante i Spania.
Argantreet tilhører den stort sett tropiske sapodillefamilien. Argantreet blir som regel plassert i den monotypiske slekta Argania, men genetiske studier viser at den hører til i den artsrike slekta Sideroxylon. Det vitenskapelige navnet blir da Sideroxylon spinosum.
Sidney Verba
Sidney Verba (født 26. mai 1932 i New York i USA, død 4. mars 2019) var en amerikansk statsviter.
Verba var professor ved Harvard University. Fra 1984 til 2007 var han direktør for Harvards universitetsbibliotek.
I 2002 mottok Verba den svenske Johan Skytte-prisen.
Eksterne lenker
Sidney Verba, Department of Government, Harvard University
Øst-Tyskland under Sommer-OL 1980
Øst-Tyskland under Sommer-OL 1980. 345 sportsutøvere fra Øst-Tyskland deltok i flere sporter under Sommer-OL 1980 i Moskva. De ble nest beste nasjon med førtisju gull-, trettisju sølv- og førtito bronsemedaljer. Håndballspilleren Kristina Richter var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Badou Jack
Badou Jack (født 31. oktober 1983 i Stockholm) er en svensk-gambisk profesjonell bokser, som konkurrerer i vektklassen lett tungvekt. Han fikk sin olympiske debut da han representerte Gambia under Sommer-OL 2008, der han ble slått ut i 16.-delsfinalen.
Jack, som har bodd i USA siden 2011, vant WBC-mesterbeltet i super mellomvekt i 2015, men ga det opp i 2017.
Han vant WBC-beltet i lett tungvekt fra Nathan Cleverly den 26. august 2017.
Fåresopp
Fåresopp eller sauesopp (Albatrellus ovinus) er en sopp som tilhører slekten fåresopper. Hatten på fruktlegemet kan bli mellom 5–25 cm bred. Overflaten på hatten er matt og tørr, oppsprukket med tiden. Fargen er til og begynne med hvit, gradvis grålig.
Sporene produseres i porer under hatten. Den vokser i Norge særlig på Østlandet og i Trøndelag og regnes som en av de «sikre» matsoppene, det vil si spiselige sopper som ikke lett kan forveksles med giftige.
Utseende, smak, vekststeder
Fåresoppen er hvit og har tynne porer på undersiden. Soppen blir tydelig gul ved steking, noe som er karakteristisk. Fåresopp kan forveksles med franskbrødsopp som har større og mindre tette porer, og som ser ut som stekt franskbrød. Den blir ikke gul ved oppvarming. Smaken hos fåresopp er relativt mild, mens franskbrødsopp smaker beskt. Ved avkoking er den likevel spiselig, men regnes ikke som en matsopp.
Denne soppen vokser helst på gammel, mosedekket granskogbunn hvor den danner sopprot med grana. Den kan forekomme i store mengder, gjerne i skråninger. Den er vanlig på Østlandet og i Trøndelag fra juli og utover høsten.
Kollam (distrikt)
Kollam (malayalam: കൊല്ലം ജില്ല ) er et distrikt i den indiske delstaten Kerala. Distriktets hovedstad er Kollam.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,629,703 innbyggere i distriktet, mot 2,585,208 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 45,11 % av befolkningen.
Morten Qvenild
Morten Qvenild (født 31. august 1978 på Kongsberg) er en norsk jazzpianist og bandleder, kjent fra en rekke innspillinger.
Kollam (distrikt)
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 9,05 % i 2011 mot 11,32 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 960 i 2011, det samme som i 2001.
Morten Qvenild
Karriere
Han startet sin jazzkarrière i storbandet Ung Musikk i 1995, gikk på Toneheim Folkehøgskole (1997-1998), før han tok utdannelse på jazzlinja ved Norges musikkhøgskole. Han har tidligere spilt i Østenfor Sol med blant andre Ole Jørn Myklebust, sammen med Myklebusts OJ Trio, Shining (1999–2003) og Jaga Jazzist (2000–2002). Deretter etablerte han In The Country med medstudentene Roger Arntzen på bass og Pål Hausken på trommer (2003).
Kollam (distrikt)
Taluker
I Kerala er taluk det tredje administrative nivået, under staten og distriktene. Kollam distrikt har fem taluker.
Morten Qvenild
Karriere
Qvenild er «orkesteret» i Susanna & the Magical Orchestra (2000–), og er også med i Jon Klette kvartett, The National Bank (2004–2008) og Solveig Slettahjells The Slow Motion Quartet.
Han deltok i 2003 og 2004 også på turnéer med Nils Petter Molværs «Khmer» og med Bertine Zetlitz band, og spilte i 2011, sammen med Marit Larsen, inn Erik Byes «Vår beste dag» på nytt. Innspillingen ble benyttet av NRK i en profilkampanje.
Dag Røttereng
Dag Røttereng (født 7. mars 1962) er en norsk fotograf fra Løkken i Meldal, oppvokst på Charlottenlund i Trondheim, nå bosatt i Melhus.
Hans hovedområde er naturfotografi, og han har skrevet artikler om natur og foto i flere tidsskrift, blant annet Natur & miljø, Villmarksliv, Vi Menn og Fotografi. Gjennom en årrekke skrev han artikler med bilder til en fast spalte om natur i Arbeider-Avisa. I 1996 kom hans bok Naturens storstue - den uberørte barskogen, en bok med både tekst og bilder som omhandlet viktigheten av å verne landets siste rester av uberørt barskog.
Gjennom nittitallet turnerte han med multimediavisninger på ulike arrangement særlig i Midt-Norge, men også som foredragsholder i Sverige, Finland og Tyskland. Han har oppnådd utmerkelser i en rekke fotokonkurranser, både i inn- og utland.
I 2009 utga Posten frimerkeutgivelsen Ville dyr i Noreg IV, der et av frimerkene hadde et bilde av reinsdyr tatt av Dag Røttereng.
Røttereng er medlem av foreningene BioFoto og Norske Naturfotografer, og han er tilknyttet bildebyrået Scanpix/Samfoto.
Karl Eneberg
Karl Fredrik Eneberg (født 19. mars 1841 i Närpes i Finland, død 24. mai 1876 i Mosul) var en finsk orientalist og Finlands første assyriolog.
Eneberg ble dosent i orientalske språk ved Helsingfors universitet i 1874 og reiste våren 1876 til Orienten for å foreta utgravninger i Babylon og Nineve, men døde under uklare omstendigheter.
Hans korrespondanse med ungdomsforelskelsen Minette Munck ligger til grunn for Jörn Donners Kärlekens Ingenmansland (2002).
Bangprella
Bangprella er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 5 arter.
Utseende
Små (ca. 4 millimeter), avlange, halvblanke, gule bladbiller. Antennene er rundt halvparten så lange som kroppen. Hodet er kort og bredt med litt utstående fasettøyne. Pronotum er avrundet rektangulært, litt bredere enn langt. Dekkvingene er noe rundede og hvelvede, uten hår eller synlig punktering.
North Norfolk
North Norfolk er et administrativt distrikt i Norfolk i England. Administrasjonssenteret er Cromer.
Bangprella
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
North Norfolk
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at bydistriktene Cromer, North Walsham, Sheringham, Wells-next-the-Sea og landdistriktene Erpingham, Smallburgh og Walsingham.
Bangprella
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia (Thailand, Vietnam).
Systematisk inndeling
I tillegg er det kjent tre arter beskrevet av Medvedev i 2007 fra Vietnam.
North Norfolk
Distriktet har et areal på 963,3 km² og hadde 101 499 innbyggere i 2011.
Steder i distriktet
Hele North Norfolk er delt inn i verdslige sogn, som det er 121 av:
Countryfest
Countryfest er en serie plater utgitt av plateselskapet Talent fra 1975 til 1981. Serien begynte som en avlegger fra Vidar Lønn-Arnesens TV-program «Landhandleren» som gikk på NRK. Poenget var å synge amerikanske countrysanger på norsk.
Seriens hovedartister var Lillian Askeland, Ottar «BIG HAND» Johansen og Bjøro Håland, med gjesteartister som Gro Anita Schønn, Rita Engebretsen og Helge Borglund, samt at Vidar Lønn-Arnesen selv sang på flere utgaver.
Orkesterene som spilte på platene var Ottar «BIG HAND» Johansens band «COUNTRY SNAKES» og «COUNTRY TEAM».
Plateserien ble en suksess, med rundt en halv million enheter i Norge. Seriens etterhvert 8 ulike utgaver lå også inne på VG-lista.
Bjarne Norheim
Bjarne Oddmund Norheim (født 9. desember 1905, død 24. november 1991) var en norsk prest og salmedikter. Han ble ordinert i 1935, og virket som prest flere steder, men lengst i Vestre Slidre.
Juha Janhunen
Juha Janhunen (født 12. februar 1952 i Björneborg) er en finsk lingvist med interesse for uralske og mongolske språk. Siden 1994 har han vært professor i Øst-Asiatiske studier ved Helsingfors universitet. Han har arbeidet med Samojediske språk og khamnigansk. Han har også samarbeidet med den kinesiske filologen Wu Yingzhe for å produsere en kritisk utgave av to nyoppdagede epifater fra Liaodynastiet som er skrevet i khitansk liten skrift.
Ramaz Nozadze
Ramaz Nozadze (georgisk: რამაზ ნოზაძე; født 16. oktober 1983 i Tbilisi) er en georgisk bryter som bryter i gresk-romersk-stil i 96-kilosklassen. Han representerte Georgia under Sommer-OL 2008 der han ble slått ut i 16.-delsfinalen. Han har også sølv fra Sommer-OL 2004.
Orekhovo-Zujevo
Orekhovo-Zujevo (russisk: Оре́хово-Зу́ево) er en by i Moskva oblast i Russland. Den ligger 85 km øst for Moskva, i et skogsområde ved elva Kljazma (en bielv til Oka). Byen ble dannet i 1917 da de tre landsbyene Orekhovo, Zujevo og Nikolskoje ble slått sammen. Innbyggertall: 122 248 (folketelling 2002).
Historie
De første opplysningene om Orekhovo-Zujevo er fra 1209. Stedet ble nevnt i Moskva-krønikene som stedet «Volotsjok» hvor slaget mellom Vladimirs fyrst Jurij og Rjazans fyrst Izjaslav fant sted. Navnet «Volotsjok» (eller «Zujev Volotsjok» som den senere ble kalt) er avledet av det slaviske ordet for steder hvor treskip bæres over land fra en elv til en annen. På dette spesielle stedet ble skipene flyttet over land mellom elvene Kljazma og Nerskaja.
Landbyene Orekhovo og Zujevo ble nevnt i krønikene noen få ganger til gjennom middelalderen.
I 1797 startet leilendingen Savva Morozov sin første silkefabrikk i Zujevo. Senere byttet han fra silke til ull. I 1823 gjorde fortjenesten fra forretningene at han kunne kjøpe seg fri. I 1830 flyttet han fabrikkene sine til den andre siden av Kljazma, til stedet som senere fikk navnet Nikolskoje.
På slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet var Orekhovo-Zujevo den tredje største tekstilbyen i Russland, etter Moskva og St. Petersburg.
I 1885 var the Morozovs tekstilfabrikker i Orekhovo-Zujevo åsted for den første og største russiske streiken, som ble kjent som Morozovskaja Statsjka. Den begynte 7. januar 1885 og varte i flere uker. Denne streiken hadde en enorm påvirkning på den revolusjonære bevegelsen i Russland.
Orekhovo-Zujevo ble dannet som en by i 1917, bare måneder før den kommunistiske revolusjonen i Russland.
Etter revolusjonen i 1917 ble Morozovs tekstilfabrikker nasjonalisert. I sovjettiden var de kjent som «Orekhovo-Zujevskij Khloptsjato-Bumazjnyj Kombinat» (Orekhovo-Zujevo bomullssenter). Tekstilproduksjonen eksisterte bare til 1990-tallet. Etter Sovjetunionens kollaps døde den russiske tekstilindustrien ut på grunn av økonomiske vanskeligheter, manglende konkurranseevne overfor billigere og bedre importerte tekstiler, og svak ledelse. Omsider ble nesten all produksjon lagt ned, og fabrikkhallene ble omgjort til markedsplasser og handelssentra.
Trond Idås
Trond Idås (født 4. februar 1962 i Horten) er rådgiver i Norsk Journalistlag (NJ) der han har arbeidsmiljø, journalistsikkerhet og journalistfaglige spørsmål som arbeidsfelt. Han er PhD-kandidat i stats- og medievitenskap ved Åbo Akademi University, Finland. Temaet er posttraumatisk stress og posttraumatisk vekst blant journalister. Han har gjort en serie undersøkelser av journalister som har dekket alvorlige kriminalsaker, katastrofer og terror, trakassering, trusler og vold mot journalister/redaktører, seksuell trakassering i mediebransjen og konsekvensene av å arbeide med Covid-19-pandemien. Undersøkelsen av journalistene som dekket tsunamien inngikk i Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress (NKVTS) sin undersøkelse av innsatspersonell og journalister som ble mobilisert etter tsunamien i 2004.
Han var generalsekretær i NJ (1997-2003), journalist, vaktsjef og klubbleder i Aftenposten (1985-1997), vernepliktig journalist i Forsvarets Forum (1984-1985) og frilanser/vikar i Gjengangeren (1977-1985).
Idås er norsk representant for Dart Center for Journalism and Trauma ved Columbia University, New York og medlem av forskergruppen Medier, Krig og Konflikt ved OsloMet Universitet. Han har vært medlem av Den norske UNESCO-kommisjonen (2013-2016), leder av SKUPs råd (2012-2018) og nestleder av Europarådets ekspertgruppe for journalistsikkerhet (2013-2015). Han har og har hatt en rekke verv i mediebransjen.
Idås er master i journalistikk (2010) og cand.mag. med fagene statsvitenskap, sosialøkonomi og juss (1988). Begge ved Universitetet i Oslo. Han tok high school i Houston, Texas i 1980.
Skytebaner i Vestfold
Dette er en liste over skytebaner i Vestfold for armbrøst, bue, hagle, pistol og rifle.
Anders Todal Jenssen
Anders Todal Jenssen (født 28. oktober 1957 i Oslo) er en norsk samfunnsviter. Han er professor i statsvitenskap ved NTNU.
Han er cand.polit. i sosiologi, med avhandlingen Klasse og etnosentrisme, fra Universitetet i Trondheim fra 1986 og dr.polit. i statsvitenskap, med avhandlingen Verdivalg: Ny massepolitikk i Norge, fra samme universitet fra 1993. Han har siden 1999 vært professor i statsvitenskap ved Institutt for sosiologi og statsvitenskap ved NTNU i Trondheim. Todal Jenssen har i sin forskning konsentrert seg om politisk adferd, herunder valgforskning og politisk psykologi.
Todal Jenssen ble i 1993 tildelt Stein Rokkan-prisen for sin doktorgradsavhandling.
Manifoldtrykk
Manifoldtrykk er det absolutte trykket i innsugningsmanifolden i en stempelmotor. Dette trykket bør stå i forhold til bensintilførselen i forgasseren, eller i innsprøytingspumpen på motorer med direkte bensininnsprøyting. Det er gasspådraget som regulerer manifoldtrykket.
En kompressor eller "turbo" øker manifoldtrykket og gir mulighet for større kraftuttak fra motoren. Siden lufta blir varmere når trykket øker, kan det være nødvendig å kjøle ned lufta etter turbo / kompressoren med en "intercooler".
Et luftfilter med støv og forurensinger vil gi større luftmotstand, slik at manifoldtrykket, og effekten på motoren synker om luftfilteret bør skiftes.
Manifoldtrykket kan på biler også uttrykkes som Manifold vakuum, som blir forskjellen mellom lufttrykket i atmosfæren på stedet og manifoldtrykket. Dette suget har på eldre biler blitt benyttet som kraftkilde til vinduspussere, som gikk langsommere med stort gasspådrag, og fortere ved lite gasspådrag. Suget fra inntaksmanifolden brukes fremdeles til servoenheten til bremsesystemet på moderne biler. Når bremsene benyttes er vanligvis gasspedalen i ytterste stilling slik at manifoldtrykket er lavt og manifold vakuum blir stort. På enkelte småfly kan dette suget benyttes som energiforsyning til å drive en del gyroinstrumenter i flyet.
Amantino Mancini
Amantino Mancini (født 1. august 1980 i Belo Horizonte) er en brasiliansk tidligere fotballspiller kjent for sine perioder hos Clube Atlético Mineiro og AS Roma. Han fikk også ni kamper for s landslag i perioden 2004–2008 og debuterte mot den 28. april 2004.
Debuten i Serie A kom for AS Roma mot Udinese Calcio den 31. august 2003.
I 2009 var han trener for den italienske klubben Foggia Calcio.
Matrika Prasad Koirala
Matrika Prasad Koirala (født 1. januar 1912 i Benares, India, død 11. september 1997 i Katmandu) var den første av tre brødre i Koirala-familien som alle blei statsministre i Nepal.
Han var statsminister to ganger:
M. P. Koirala var Nepals første statsminister på over 100 år som ikke kom fra Rana-familien, og den første som tilhørte et moderne politisk parti, Nepals Kongressparti. Han er ellers kjent for å være halvbror, konkurrent og fiende av sin mer berømte bror Bishweshwar Prasad Koirala. Hans enda yngre halvbror Girija Prasad Koirala blei også statsminister, og er fortsatt Kongresspartiets leder i 2006
M. P. studerte i India. Som ung student skal han ha vært svært radikal og stått nær sin yngre bror B. P. I 1930 blei de to arrestert av britene for å ha kontakter med indiske terrorister, og løslatt etter 3 måneder. Han arbeidet også for det Indiske Kongresspartiet, før han vendte hjem og jobba som funksjonær under Rana-diktaturet.
Men etter den andre verdenskrigen, da B. P. Koirala sto i spissen for oppbygginga av Nepals Kongressparti, representerte M. P. en klart mer konservativ politikk. Han fikk en ledende stilling i Kongresspartiet som et resultat av ei sammenslåing med Nepals Demokratiske Kongress i 1950. Dette partiet var svært godt finansiert av noen opposisjonelle, rike medlemmer av Rana-familien, og kom til å danne grunnlaget for ei sterkere høyrefløy i Kongresspartiet.
Etter at Kongresspartiet gjennom opprøret i 1950 – 1951 hadde styrta Rana-autokratiet og ført Shah-dynastiet tilbake til makta, ønska de fleste i partiet at parti- og opprørslederen B. P. Koirala skulle bli statsminister. Men han var et for radikalt alternativ for både kong Tribuvan, de mer konservative kreftene som nå samla seg rundt kongen, og for India, som hadde vært med på å støtte opprøret mot Rana-dynastiet.
Derfor satte kongen den 6. november 1951 inn M. P. Koirala som statsminister.
Utnevnelsen av ham innleda en mangeårig maktkamp mellom kongehuset og Kongresspartiet, og en maktkamp innafor Kongresspartiet mellom de to Koirala-brødrene.
B. P Koirala og flertallet innafor Kongresspartiet ønska et valg på parlament, som de rekna med ville gi Kongresspartiet klart flertall. Kongehuset rekna også med det, og fortsatte derfor med å utsette valg i år etter år. I denne antidemokratiske politikken fikk det støtte av M. P. Koirala og andre høyreorienterte og monarkistiske politikere.
I april 1953 stifta M. P. Koirala sitt eget, moderat monarkistiske parti, Det Nasjonale Folkeråd (Rastriya Janata Parishad – National People's Council). Kongen utnevnte ham etter dette på ny til statsminister den 15. juni 1953 utnevnte kongen på ny M. P. Koirala som statsminister. Denne regjeringa satt til økende sosiale problemer fikk den til å gå i oppløsning og falle 14. april 1955.
I 1956 gikk M. P. inn i Kongresspartiet igjen.
En sivil ulydighetskampanje tvang kong Mahendra til å godta valg i 1959. Kongresspartiet vant reint flertall, og kongen blei nå endelig nødt til å utnevne B. P. Koirala til statsminister. Regjeringa gikk til angrep på kongehusets og de store jordeiernes privilegier, og blei møtt med sabotasje fra monarkister og konservative. Ei gruppe i partiet der M. P. Koirala var med informerte kongen om alt som skjedde i partiledelsen og regjeringa.
Kong Mahendras kupp 15. desember 1960 avslutta det demokratiske eksperimentet på 1950-tallet, og innleda 30 år med åpent monarkistisk despoti.
B. P. Koirala blei arrestert og satt i fengsel til 1966. Familien frykta at han skulle bli likvidert. Ei fløy av Kongresspartiet i eksil forsøkte å starte væpna opprør mot diktaturet.
M. P. Koirala hørte til den fløya i Kongresspartiet som støtta kongens statskupp. Til gjengjeld utnevnte kongen ham til ambassadør i USA.
På 1980-tallet stilte han som rojalistisk kandidat til parlamentet under det såkalte Panchayat-demokratiet, men blei ikke valgt.
Etter den demokratiske revolusjonen i 1990 forsøkte M. P. Koirala å relansere sitt eget parti under navnet Ratriya Prajatantrik Party, men fikk ingen politisk betydning.
M. P. Koirala var også poet, men han oppnådde ikke samme store ry som forfatter som sin yngre bror B. P. Koirala.
Hans sønn Kamal Koirala har tillitsverv i ledelsen for det moderate kommunistpartiet UML.
Kirkeholmen
Kirkeholmen er en liten øy i Kragerø kommune. Øya ligger like utenfor Kragerø sentrum og er lett tilgjenngelig med småbåt og fergeforbindelse til fastlandet.
Tihomir Ognjanov
Tihomir Ognjanov (født 2. mars 1927 i Subotica, død 2. juli 2006 i Subotica) var en jugoslavisk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors. Ognjanov vant en olympisk sølvmedalje i fotball under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Ungarn. Jugoslavia vant kvartfinalen med 5-3 over Danmark og i semifinalen beseiret de med 3-1. Finalen tapte de med 0-2 til. Ognjanov spilte seks kamper og scoret tre mål i turneringen.
Ognjanov spilte 28 landskamper og scoret 7 mål for Jugoslavia i perioden 1950–1956.
Kirkeholmen
Øya må ikke forveksles med naboøya Lille Kirkeholmen, hvor det i dag er en hytteby med rundt 60 hytter.
Datatreff
Datatreff er en samlebetegnelse for ulike typer sammenkomster av datainteressert ungdom. Dette begrepet dukket opp på 2000-tallet på grunn av utvidet bruk av begrepet LAN(-party).
Ord og betydning
Datatreff er en samlebetegnelse for ulike typer arrangementer som har vokst opp gjennom tidene i datamiljøet i Norge. Man kan knytte de tre hovedtypene LAN-party, dataparty og demoparty til denne betegnelsen. I tillegg blir det i noen tilfeller brukt betegnelsen 'LAN' som forkortelse av 'LAN-party' og 'linking' som er betegnelse på selve hendelsen av å koble to datamaskiner sammen, for eksempel i et nettverk. Datamesse er også en betegnelse som blir brukt av enkelte, da ofte blant en eldre generasjon. Datatreff stammer fra copyparty som var den første typen av slike samlinger, og har sine røtter i slutten av 1980-tallet, hvor ivrige datainteresserte samlet seg for å programmere og utveksle kildekode, grafikk og spill.
Dataparty
Dataparty er et begrep som ofte brukes på treff som samler ungdom til ulike aktiviteter, fra spilling til deltakelse i kreative eller spillbaserte konkurranser, sosialt samvær, konserter, sceneshow og mer. Mange betegner dataparty som en krysning av demoparty og LAN-party. Eksempel på et slikt arrangement er The Gathering, som holdes i Vikingskipet hver påske. Andre lignende arrangement er SpillExpo, Assembly i Finland og Dreamhack i Sverige.
Demoparty
Demoparty er en betegnelse som kan spores tilbake til sent 1980-tall. Betegnelsen dekker i dag treff hvor hovedmålet med treffet er å treffe andre fra demoscenen, også kalt demoscenere. Tradisjonelt sett går aktivitetene ut på det å se på demoer og annen 'datakunst', delta med egne produksjoner i kreative konkurranser samt stort fokus på sosialt samvær. De fleste demopartyer har 18-årsgrense, og det er ikke uvanlig at det bare er ca. 70% av deltakerne som tar med seg egen datamaskin. Et eksempel på et slikt arrangement er Solskogen, som avholdes hvert år i Ås, utenfor Oslo. Her er også eldre datamaskiner slik som Commodore 64, Amiga og Atari sterkt representert.
LAN-party
Et LAN-party (ofte forkortet bare 'LAN') er et arrangement hvor ungdom samles med datamaskiner og hvor hovedmålet er å spille ulike typer videospill, "chatte" på f.eks. IRC og kopiere filer fra andre over nettverk. I denne sammenheng brukes ofte begrepet BYOC - Bring Your Own Computer, siden deltagerne benytter sitt eget, medbrakte datautstyr. Grunnen til at 'LAN' er en del av navnet til denne betegnelsen er sannsynligvis fordi at de aller fleste aktivitetene ikke kan finne sted uten et lokalnettverk. LAN-party kommer av ordet LAN som betyr local area network. Et LAN er lokalnettet innad på arrangmentet. Eksempel på LAN-party er BølerLAN og Bylan
Herbert Jones
Herbert Jones (født 14. mai 1940, død 28. mai 1982) var en britisk offiser som falt i strid under Falklandskrigen da han tjenestegjorde som oberstløytnant i British Army og sjef for 2. bataljon i The Parachute Regiment. Han ble tildelt Storbritannias høyeste utmerkelse, Victoria Cross, posthumt.
Jones var født i Putney som den eldste av tre sønner av Herbert Jones (1888–1957), en amerikansk kunstner, og hans ektefelle, Olwen Pritchard (1902–1990), en walisisk sykepleier. Han var elev ved St. Peter's Preparatory School i Sussex og Eton College. Han siktet mot en militær karriere, og etter fullført utdannelse ved Royal Military Academy Sandhurst 23. juli 1960 fikk han bestalling som sekondløytnant i Devonshire and Dorset Regiment.
Astruptunet
Astruptunet er et museum og et tidligere gårdsbruk ved navn Sandalstrand på sørsiden av Jølstravatnet ved Sandal i Jølster i Sogn og Fjordane. Det er kjent som kunstnerhjem etter maleren Nikolai Astrup (1880–1928) som bygde ut gårdstunet og bodde der i årene 1914–1928.
Historie, bygninger og bruk
Det opprinnelige huset, Gamlestua, har en historie tilbake til 1700-tallet, og ble kjøpt av Nikolai og Engel Astrup i 1912. Paret hadde giftet seg i 1907, og mislyktes med sitt første boligprosjekt før de i 1912 kjøpte Sandalstrand. De flyttet hit i 1914, og dette ble parets hjem som de bygde opp, utviklet og gjorde til sitt eget sted. Nikolai Astrup var født i Bremanger, men hadde vokst opp i prestegården i Jølster. I parets år sammen her bygde de ut tunet med større og flere hus – noen av dem var gamle bygninger som ble kjøpt og gjenoppsatt her.