cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Shard
2000 – de første planene tar form
I mars 2000 dro eiendomsutvikler Irvine Sellar til Berlin for å møte arkitekten Renzo Piano. Sellar hadde planer om å utvikle Southwark Towers, en sliten kontorbygning like ved London Bridge stasjon som Sellar hadde kjøpt to år tidligere. Sellar argumenterte blant annet med at Southwark trengte økonomisk vekst og byfornyelse. Han pekte på at planene inkluderte en busstasjon, men ikke parkering for biler. Arkitekten uttrykte sin skepsis til høye bygninger, før han på en serviett begynte å skissere en isfjell-lignende bygning som kom stigende opp av Themsen. Renzo Piano lot seg inspirere av jernbanelinjene ved tomten, London-spir fremstilt av maleren Canaletto og seilmastene fra Londons fortid. Pianos visjon var en vertikal by der om lag 10 000 mennesker skulle arbeide.
2001 – søknad om byggetillatelse
Sellar Property Group leverte inn søknad om byggetillatelse til Southwark bydel i mars 2001. Sellar var optimistisk, siden bygget var tenkt plassert på et transportknutepunkt, og siden den vertikale byen ville være god utnyttelse av plassen. Sommeren samme år arrangerte The Architecture Foundation utstillingen Tower Power, der aktuelle søknader om bygging av høyhus i London ble presentert. En av søknadene som ble presentert var for den 309 meter høye London Bridge Tower. På dette tidspunkt inkluderte planene en bygning som skulle ha plass til arbeidssted og bosted for 10 000 mennesker og ellers inneholde butikker, museum, kontorer, restaurant, hotell og boliger. Målet var økonomisk vekst i Southwark ved å skape arbeidsplasser og å skape en motvekt til de ulike områdene i the City.
2002 – foreløpig godkjenning og varsel om offentlig høring
I mars 2002, et år etter at søknaden ble sendt, ble søknaden til Sellar Property Group innvilget av Southwark bydel. Ordføreren i London, Ken Livingstone støttet planen, som fremdeles måtte godkjennes av regjeringen. English Heritage protesterte mot planen, og krevde en offentlig høring. Sellar Property Group var fornøyd med bydelens beslutning, og sa at prosjektet kunne fullføres i 2006. Men i juli 2002 kunngjorde visestatsminister John Prescott at det ville bli en offentlig høring. Prescott var bekymret for at planene ville komme i konflikt med nasjonal politikk på området, få betydelige følger utenfor det umiddelbare nærområdet, forårsake regional og nasjonal strid og skape viktige arkitektoniske og urbane problemstillinger. Beslutningen var et tilbakeslag for ordfører Ken Livingstone. Han mente regjeringen ikke skulle gripe inn i denne saken. Høringen skulle blant annet undersøke nærmere det nye byggets innvirkning på utsikten til St Paul’s Cathedral og Tower of London. Også utformingen av bygget ville bli drøftet, i tillegg til kapasiteten til den offentlige transporten for å håndtere økt trafikk. Den viktigste motstanderen av planene, English Heritage, sa at den planlagte bygningen for alltid ville ødelegge noen av de viktigste utsiktene over London og skape et umenneskelig miljø i et allerede fortettet miljø. De mente bygningen ville bli en stake i hjertet av det historiske London, og ødelegge utsikten til Tower of London og St Paul’s. Sellar Property Group var ikke overrasket over Prescotts beslutning, og sa de ville forberede seg til høringen.
2003 – offentlig høring og endelig vedtak
Høringen fant sted april–mai 2003. Forslaget om “the shard of glass”, som bygningen nå ble kalt, møtte stor motstand fra konservative krefter. English Heritage hevdet at dette var feil sted å plassere Europas høyeste bygning. Klemt inn i et trangt område ville bygningen med sin størrelse virke overveldende på omgivelsene. Tilhengerne mente på sin side at bygningen ville bli et landemerke av stor arkitektonisk verdi som ville bidra til å fornye den nedslitte bydelen Southwark. Ordfører Ken Livingstone mente bygningen ville være i arkitektonisk verdensklasse, og ikke være til skade for vernede bygninger eller fredede områder. Han mente også at prosjektet ville fornye Southwark og det sentrale London. Southwark bydel, som et år tidligere hadde innvilget søknaden, mente bygningen ville få stor betydning for velstandsutviklingen sør i London. Utviklerne mente bygningen ville bli et viktig bidrag til Londons skyline, og at bygningen ville bli et ikonisk landemerke i London i det 21. århundre. Også BBC omtalte høringen. I november 2003 gikk regjeringen mot sitt eget rådgivningsorgan, English Heritage, og ga grønt lys for planene. Sellar Property Group fikk tillatelse til å rive den eksisterende bygningen, og igangsette byggingen av Shard of Glass. På dette tidspunkt inkluderte planene for bygningen leiligheter og kontorer, et hotell, butikker, restauranter, spa, helseklubb og utsiktsområder åpne for publikum. Antatt ferdigstillelse var 2009. Sellar Property Group var fornøyd med regjeringens beslutning, og bydelen Southwark sa at dette var gode nyheter for Southwark og London. English Heritage mente bygningen var upassende, og var skuffet over beslutningen. Av the Guardians omtale av saken fremgår det at Renzo Piano var takknemlig for å ha blitt utfordret i tre år til å forbedre bygningen, og han var enda mer tilfreds med at det endelige klarsignalet nå var gitt. Den endelige tillatelsen ble også omtalt av London SE1 og av The Telegraph.
2004–2008 – fremdrift, finansiering og leieforhold
I september 2004 oppsto det usikkerhet om den videre fremdrift i prosjektet, på dette tidspunkt kalt the Shard of Glass, da firmaet PricewaterhouseCoopers, leietaker i Southwark Towers, gjorde det kjent at de ikke ønsket å leie lokaler i den nye skyskraperen. På dette tidspunkt var det lite trolig at prosjektet ville fortsette uten en forpliktende forhåndsavtale med en stor leietaker. Sellar Property Group benektet at dette var et stort tilbakeslag for prosjektet. I februar 2005 ble det kjent at luksushotellet Shangri-La ville leie lokaler i den nye skyskraperen, for slik å etablere Europas høyeste femstjernes hotell. Selv om denne nyheten var et stort skritt i riktig retning, var det fremdeles usikkert om the Shard ville bli bygd. Utviklerne pekte på at det var nødvendig å ha leid ut om lag 40 prosent av arealene før bygging ville bli igangsatt. I september 2006 rykket starten på byggingen nærmere da PricewaterhouseCoopers bekreftet at firmaet ville forlate Southwark Towers på slutten av 2007, og slik muliggjøre riving av Southwark Towers. Samtidig ble det klart at en finansiering for en mellomperiode var på plass. På dette tidspunkt var om lag 50 prosent av arealene utleid, inkludert hotellarealene til luksushotellet Shangri-La for en periode på 30 år. I mars 2007 ble det kjent at utviklerne søkte nye investorer til prosjektet. Håpet var å skaffe 500 millioner pund for å bidra til finansieringen av skyskraperen. I september 2007 hadde byggingen fremdeles ikke startet. Finanskrisen hadde skapt problemer med finansieringen. Byggingen skulle egentlig startet for to uker siden, men de involverte i prosjektet hadde fått beskjed om at rivingen av Southwark Towers ville ikke starte før tidligst i oktober 2007. Det gikk rykter om at en bank i Midtøsten hadde gått gjennom prosjektet de tre siste månedene, men finansiering var ennå ikke var på plass. I januar 2008 kjøpte en gruppe på fire investorer fra Qatar til sammen 80 prosent av prosjektet, og således reduserte Sellars andel til 20 prosent. De fire investorene var Qatar National Bank, Qatar Islamic Bank, QInvest og Barwa International. Prosjektet var nå sikret full finansiering.
2009–2012 – oppføring og åpning
I februar 2009 ble det meldt at byggingen ville begynne neste måned. Utviklerne hadde stor tro på at prosjektet ville bli fullført til planlagt tid, til tross for vanskelige økonomiske tider. Tiltroen til prosjektet var stor selv om prosjektet, offisielt kalt London Bridge Quarter, hadde opplevd store problemer knyttet til finansieringen. Første del av prosjektet, The Shard, var planlagt fullført i 2012. Tidlig i 2009 ble det meldt at entreprenøren Mace hadde inngått en avtale verdt 400 millioner pund om å bygge the Shard. Målet var ferdigstillelse våren 2012. På dette tidspunkt var Southwark Tower allerede revet. Mace hadde vært involvert i prosjektet på ulike måter siden 2004, før Mace nå ble hovedentreprenør. Selskapet hadde jobbet tett med Sellar i to år for å sikre finansiering og endelig byggekontrakt. Byggingen av the Shard ville bli første fase i utviklingen av det Mace kalte London Bridge Quarter. Avtalen ble også omtalt av London SE1 og av Property Week. Ifølge Skyscrapernews var offisiell byggestart 16. mars 2009. En drøy måned senere meldte Skyscrapernews at arbeidet med å sette påler i bakken var begynt. Pålearbeidet ble utført av spesialistfirmaet Stent. Pålene i sand og grus ville gå ti meter under bakken, pålene i leire ville gå 34 meter ned i bakken mens pålene i ren sand ville gå 62 meter ned i bakken. I desember 2010 var den indre kjernen av betong ferdig. På dette tidspunkt var byggverket 244 meter høyt, og således UKs høyeste bygning. En av de største utfordringene i byggeprosessen var å montere spiret, som består av 800 ståldeler og som det tok et år å bygge. En krane plassert på 54. etasje ble brukt til å løfte spiret på plass. Den siste delen av spiret, på syv tonn, ble satt på plass i april 2012. I mai 2012 kunngjorde nettstedet til The Shard at skyskraperen ville bli åpnet 5. juli 2012. The Shard ble offisielt åpnet 5. juli 2012.
The View from The Shard
Fredag 1. februar 2013 ble The View from The Shard åpnet av ordfører Boris Johnson. Ordføreren sa at dette var et nytt og flott tilbud til turister. The View from The Shard ligger i 68., 69. og 72. etasje, og er nesten dobbelt så høyt som andre utkikkssteder i London. Øverste etasje ligger delvis i friluft. The View from The Shard er eneste sted hvor det er mulig å se hele London samtidig. Det 244 meter høye utkikkspunktet gir 360 graders utsyn over London, så langt som 64 kilometer ut. Digitale teleskoper gir mulighet for å se London i nåtid, og hvordan London ser ut på andre tider av døgnet. Teleskopene gir informasjon om over 250 landemerker på ti språk. Pr. juni 2013 kostet en billett for en voksen 25 pund, mens prisen for en barnebillett var 19 pund.
Se også
Liste over Londons høyeste byggverk
Tres Islas (Uruguay)
Tres Islas (spansk for «tre øyene») er en by i Cerro Largo-departementet i det østlige Uruguay.
Befolkning
Tres Islas har 195 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Navigasjonssatellitt
En navigasjonssatellitt er en kunstig satellitt som sender signaler til primærplaneten til bruk i navigasjon.
Alle dagens navigasjonssatellittsystemer består av konstellasjoner av mange satellitter. NAVSTAR Global Positioning System (dette system omtales i dagligtalen som «GPS») består av ca. 27 operative satellitter. Disse sender signaler samtidig slik at man får krysspeilet sin posisjon på Jorden. Systemet har sin opprinnelse i det amerikanske militæret, men har nå flest sivile brukere. Det russiske systemet Glonass benytter et system som er svært likt GPS. Den siste av de 24 satellittene i GLONASS ble skutt opp fra Plesetsk kosmodrom 3. oktober 2011. GPS og Glonass kretser i 20 000 km høye baner.
Galileo-satellittene er et sivilt europeisk program. De 30 satellittene forventes å kretse i 23 222 km høye baner. De to første operasjonelle satellittene skytes opp i oktober 2011.
Gilla Brigte av Galloway
Gilla Brigte mac Fergusa av Galloway (født i Carrick i Ayrshire, død 1. januar 1185 samme sted), også kjent som Gillebrigte, Gille Brighde, Gilbridge, Gilbride, etc, og mest kjent i franske kilder som Gilbert, var en hersker av Galloway (fra år 1161 med Uchtred, fra 1174 alene og fram til 1185). Gilla Brigte var den ene av de to sønnene til den store Fergus, han som grunnla «kongedømmet» Galloway.
Bakgrunn
I stridighetene som kom etter Fergus’ død mellom Gilla Brigte og Uchtred viste den første seg å være den sterkeste, men dette resultatet var ikke gitt. Gilla Brigte var den eldste sønnen, men han var ikke avkommet fra ekteskapet med Fergus’ kongelige hustru, og Gilla Brigte var derfor etter føydal lov ansett som mindre verdig. Fra 1161 og fram til 1174 ble kongedømmet uansett delt mellom de to brødrene. Delingen av Galloway ga Gilla Brigte den vestlige delen, den delen som mindre eksponert hærstyrkene til de skotske og engelske kongene. Uchtred fikk området i øst.
Vi vet ikke hvem Gilla Brighte ble gift med. Historikeren Richard Oram har foreslått at det med stor sannsynlighet at hans hovedkone var datteren til Donnchad II, mormaer eller jarl av Fife og da den mest betydningsfulle innfødte lord i Skottland. Introduksjonen av navnet Donnchad (eller Duncan) i familiens navnmønster er en indikasjon, akkurat som det senere ekteskapet for Gilla Brigtes etterkommer Marjorie av Carrick med Fife-lorden Adam de Kilconquhar.
Gilla Brigte hadde to (kjente) barn:
Hendelsene i 1174 og kontakt med England
I 1174 invaderte kong Vilhelm I av Skottland, senere også kjent som «Løven», England i et forsøk på å få kontroll over Northumberland. Med seg hadde han to meic Fergusa, Gilla Brigte og Uchtred. Under invasjonen hadde Vilhelm et oppmerksomt øyeblikk og ble tatt til fange mens han beleiret festningen ved Alnwick. Kronikøren Benedict av Peterborough rapporterte at:
Til tross for de implikasjonene som begge brødrene ble involvert i er det klart at kun Gilla Brigte utførte dem, og hans bror Uchtred motsatte seg dem. For Benedict av Peterborough forteller videre at det samme året beleiret Gilla Brigtes sønn Máel Coluim sin onkel Uchtred på en øy i Galloway. Máel Coluim mac Gillai Brigte fanget sin onkel, blindet, kastrerte og skar tungen ut på ham.
Hva Gilla Brigte gjorde på denne tiden kan ha forandret britisk historie for alltid. Gilla Brigte sendte en budbringer og spurte kong Henrik II om direkte herredømme (det vil si uten den skotske kongen som mellommann). Henrik sendte en delegasjon for å undersøke. Delegasjonen besto av Roger de Hoveden og Robert de Vaux. Benedict av Peterborough har rapportert at Gilla Brigte tilbød den engelske kongen en engangsbetaling på 2000 merker sølv, og en årlig avgift på 500 kyr og 500 svin om kongen ville «fjerne dem [galwegianerne] fra slaveriet under kongen av Skottland.» (Anderson, p. 258)
Delegasjonen oppdaget skjebnen til Uchtred, som var kong Henriks fetter, og de avviste forslaget. Gilla Brigts brodermord hadde effektivt forhindret en avtale. Gilla Brigts dårlige hell ble doblet senere samme år da kongene Henrik og Vilhelm signerte Traktaten av Falaise. Gilla Brigt ble tvunget til å komme til en avtale med to kongene. I 1176 reiste Gilla Brigts til England og fikk en bot på 1000 merker sølv av Henrik og måtte overgi sin sønn Donnchad som gissel for at kongen var sikret god oppførsel.
Ettermæle
Gilla Brigtes regjeringstid er karakterisert av en stor fiendtlighet mot de skotske kongene. I motsetning til sin bror Uchtred var han ikke vennlig innstilt til normannerne. Han holdt gæliske følgesvenner. Denne politikken gjorde ham populær i området, men fremmedgjorde ham overfor sin fransk-gæliske overherre, kong Máel Coluim IV (Malcolm) og deretter kong Vilhelm I. Den sistnevnte kongen kultiverte lojaliteten til Uchtreds sønn Lochlann (Roland), og benyttet seg av ham som et kort i spillet for overherredømme over Galloway. På 1180-tallet var konfliktnivået mellom Gilla Brigte og den skotske kongen spent da det er kjent at Gilla Brigte gjorde flere herjingstokter over på skotsk-kontrollerte områder i østlige Galloway. Da Gilla Brigte døde i 1185 var han involvert i en krig med Vilhelm.
Gilla Brigtes betimelige død da Donnchad fortsatt var i kong Henriks bevaring gjorde det enkelt for Vilhelm å installere hans nevø Lochlann som Gilla Brigtes etterfølger.
Kyrre skole
Kyrre skole var en avdeling av Bjørgvin videregående skole i Bergen, nå underlagt Bergen katedralskole. Skolen er for ungdommer som trenger tilrettelagt undervisning, hvilket betyr at skolen er forbeholdt elever som av forskjellige grunner ikke kan følge ordinært undervisningsopplegg ved behov for enten å ta opp igjen fag eller fullføre videregående skolegang. Skolen har pr begynnelsen av skoleåret 09-10 et elevtall på 110, de fleste i tenårene og tjueårsalderen.
Skolen tar imot elever fra 16 år og oppover, og elever fra 16-24 år (med opplæringsrett) har førsterett til skoleplass. Kyrre skole har flere ganger av forskjellige grunner blitt truet med redusering av tilbudet og nedleggelse.
Skolen tilbyr studiespesialiserende program med fordypningsfagene språk og samfunnsfag. Elever følger individuelle opplæringsplaner med alt fra to til over tjue timer i uken. Skolen tilbyr imidlertid ikke fulle timeplaner, og de fleste av elevene har derfor under tjue timer i uken. Begrunnelsen for dette er at elever som takler fulle timeplaner kan klare å gå på ordinære skoler. Kyrre skole er ikke tilrettelagt for rullestolbrukere.
Bygget på to etasjer har eget mørkerom, formingsrom og keramikkrom, men gymnastikkelever må bruke andre skolers gymsal – eksempelvis blir Katedralskolens ene gymsal benyttet i skoleåret '09-10.
Karaktermessig klarer elevene seg over gjennomsnittet, selv om fraværet blant mange er høyt – miljøet på skolen blir dessuten betraktet som svært bra. Skolens eksamenssnitt for skoleåret 06-07 var 4,74.
De fleste elevene ved skolen har gått på ordinære skoler tidligere, og det er også fullt mulig å gå senere år på andre skoler; det avhenger av elevens egen interesse og ønsker samt hvorvidt det er behov for særlig tilrettelegging videre.
Nova Olímpia (Paraná)
Nova Olímpia er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Landsknekt
En landsknekt (på tysk Landsknecht) var en type leiesoldat som kjempet til fots i Europa fra slutten av 1400- til inn på 1600-tallet. Landsknektene hadde ofte tysk opphav. De ble ansett som dyktige krigere, men er ellers kjent for sine spesielle, fargerike klær som påvirket klesmoten på 1500-tallet.
Historie
{|
Etymologi
Ordet Landsknecht er kjent fra 1480-tallet som betegnelse på en leiesoldat fra de flate landområdene i Tyskland til forskjell fra leiesoldater og pikenérer fra det kuperte Sveits, på tysk kalt Reisläufer. En landsknekt kunne i Tyskland også bli kalt Landser. Også slike soldater har på norsk blitt omtalt som lanseknekter.
Krigsinnsats
To berømte landsknektledere var Georg von Frundsberg og Konrad von Boyneburg.
Våpen
Landsknektene var vanligvis bevæpnet med piker, det vil si lange spyd eller lanser. De brukte også hellebarder og forskjellige typer sverd, deriblant store tohåndsverd, såkalte Bidenhänder, som ble båret av enkelte av de best betalte krigerne, Doppelsöldner som fikk dobbelt betaling mot å kjempe aller fremst i flokken. Seinere ble også tidlige geværer tatt i bruk.
Drakter
Landsknektene ble kjent for sin dyktighet i strid, men også for sine ekstravagante klær i fargerike stoffer. De frie krigerne, som nok ble sett på med både mistro og medlidenhet av folk flest, var ikke pålagt de samme strenge klesreglene som overklassen og kirken påla fattige bønder og arbeidere. Landsknektene videreutviklet derfor samtidens herremote som de ville. De selvstendige soldatene overdrev bruken av kostbare stoffer, farger og mønstre, gjerne i middelalderens mi-parti-design. De pyntet seg med vamser, brokhoser, pludderhoser, oksemulesko, breie baretter med fjær over kveifliknende hetteluer og hårnett. Plaggene var typisk oppsplittet i remser og dekorative spalter. Landsknektene kunne også ha brystharnisk og hjelmer av metall. Landsknektenes ville klesstil påvirket igjen overklassenes motevaner på 1500-tallet, noe som kanskje er det første eksempelet på at «gatemote» får betydning for den etablerte moten. Landsknektenes klesstil er i en forsiktigere utgave fortsatt i bruk i den pavelige Sveitsergardens 1400-tallsinspirerte uniformer.
Gråbeintjern
Gråbeintjern (eller Gråbeintjennet) er et vann ved Kjølen på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Værsatellitt
Værsatellitter har varierende sensorutrustning. Værsatellittenes sensorer observerer elektromagnetisk stråling fra jordoverflata,atmosfæren og skyene. Noen sensorer er bildedannende og informasjonen fra disse presenteres ofte i form av et «fotografi» av jord/atmosfæresystemet. Andre sensorer er profilerende og gir informasjon om f.eks. temperatur og fuktighet i ulike nivåer av atmosfæren. Data fra profilerende sensorer benyttes oftest som inngangsdata til numerisk værvarsling, mens bildedannende sensorer både benyttes til manuell analyse (diagnose) og til automatisk tolkning.
Tradisjonelt har værsatellitter benyttet passive sensorer som måler elektromagnetisk stråling (synlig, termisk/infrarød eller mikrobølge) reflektert eller avgitt av jord/atmosfæresystemet, men i økende grad benyttes aktive sensorer (radartype) for å innhente informasjon om forhold under skyene. Denne typen sensorer er spesielt utbredt innfor snø- og iskartlegging. Ulempen med denne type sensorer er at de er mer energikrevende.
Værsatellitter som baseres på registrering av stråling i den synlige og termisk/infrarøde delen av det elektromagnetiske spekteret kan ikke "se" gjennom skyer og kan derfor kun gi informasjon om bakkekarakteristikker i skyfrie områder. Stråling i mikrobølgedelen av spekteret kan si noe om bakkekarakteristikker, spesielt over hav, men signalet bør korrigeres for vær-/atmosfærepåvirkning.
Kjelketjern
Kjelketjern (eller Kjælketjennet) er et vann ved Kjølen på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Nova Prata do Iguaçu
Nova Prata do Iguaçu er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Ullevi
Ullevi var opprinnelig navnet på stadionet som ble innviet i 1916. Dette stadionet ble omdøpt til Gamla Ullevi da den nye arenaen sto ferdig like ved i 1958. Gamla Ullevi ble revet i 2007, og et nytt stadion med samme navn ble åpnet samme sted i april 2009.
Skøytearena
Som skøytearena var Ullevi den første kunstfrosne 400 m-bane som ble brukt til et internasjonalt mesterskap under EM i 1959. To år senere ble også det første VM på en kunstfrossen bane arrangert her.
Gjennom det meste av sin islagte periode var Nya Ullevi en av skøytesportens hovedarenaer. VM ble arrangert her både i 1961, 1966, 1968, 1971, 1975 (sprint), 1978 og 1984. Foruten EM i 1959 hadde Nya Ullevi EM i 1963 og 1965. I 1963 kunne norske skøyteløpere feire en av sine mest legendariske triumfer her. Da EM var over, var det nordmenn på de fire øverste plassene – med Nils Egil Aaness på topp. I 1968 ble Fred Anton Maier verdensmester på Ullevi med ny verdensrekord sammenlagt. Under VM i 1971 satte Ard Schenk verdensrekord på 10 000 m med 15.01,6 og også verdensrekord sammenlagt.
Friidrettsarena
7.–13. august 2006 ble EM i friidrett arrangert på Ullevi.
Romteleskop
Hensikten er å drive astronomiske observasjoner av objekter i vårt eget solsystem, stjerner, interstellare gasskyer, galakser, gammaglimt, kosmisk bakgrunnstråling etc. Fordelen med observatorier i verdensrommet er at man kommer over jordens atmosfære, som forstyrrer og filtrerer lyset fra astronomiske objekter.
Soto Goro
Soto Goro er en by i Cerro Largo-departementet i det østlige Uruguay.
Befolkning
Soto Goro har 195 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Synnøve Macody Lund
Synnøve Macody Lund (født 24. mai 1976 på Stord) er en norsk skuespiller, forfatter, journalist og filmkritiker. Hun har jobbet som filmanmelder i Natt&Dag, FilmMagasinet og God Morgen Norge.
Sissel Solbjørg Bjugn
Sissel Solbjørg Bjugn (født 28. oktober 1947 på Setermoen i Bardu, død 14. juli 2011 i Bodø) var en norsk forfatter. Hun debuterte i 1978 med diktsamlingen Den første avisa på Lofotveggen, som ble belønnet med Tarjei Vesaas' debutantpris. Bjugn har utgitt prisbelønnede diktsamlinger og barnebøker, foruten romaner. Gjennom hele sitt forfatterskap var Bjugn holdt for å være nyskapende og original med en stil som grenser til absurdisme, også når hun skrev for barn.
Alonso Sanchez
Alonso Sanchez (født 1547 i Modejar i Spania, død 27. mai 1593 i Alcalá) var en spansk jesuitt som ved sine reiserapporter fra mange oppdrag i de spanske kolonier og i Kina har gitt historikere et rikt innblikk i mange forhold der han hadde ferdes. En rekke av rapportene er bare tilgjengelige i originalmanuskript, og er ikke trykket og offentliggjort.
Alonso Sanchez trådte inn i jesuittordenen i 1565. Etter sin akademiske utdannelse og prestevielse ble han i 1572 sendt til Mexico som leder for jesuittenes misjonsvirksomhet der. I 1581 ble han forflyttet til Filippinene. I periodene 1582-1583 og 1583-1585 foretok han reiser til Kina.
I 1586 ble han utsett til sendemann ved hoffene i Madrid og Roma, og reiste via Mexico tilbake til Europa.
Wilhelm Cuno
Wilhelm Cuno (født 2. juli 1876 i Suhl (Thüringen), død 3. januar 1933) var en tysk politiker og industrimann. Han var Tysklands 15. kansler fra 1922 til 1923.
Juristen Wilhelm Cuno var generaldirektør for Hamburg-Amerika-linjen da han ble utnevnt som kansler. Han ble dermed den første partiløse kansler i Weimarrepublikken.
Wilhelm Cuno representerte den hanseatiske kjøpmanns- og forretningsstand. Han hadde en konservativ grunnholdning, men bortsett fra en tydelig antikommunisme, viste han ikke noen særlig interesse for ideologiske eller partipolitiske spørsmål. Cuno deltok sjelden i diskusjonene i Riksdagen. Rikspresident Friedrich Ebert hadde imidlertid personlig sterk tillit til ham. Cuno hadde også vært på tale som minister i Joseph Wirths regjeringer.
Cunos regjering førte passiv motstand mot den franske okkupasjonen av Ruhr. Da regjeringen etterhvert måtte erkjenne at denne linjen ville føre til økonomisk ruin, gikk den av i august 1923.
Ekfrase (tidsskrift)
Ekfrase: Nordisk Tidsskrift for Visuell Kultur er et vitenskapelig tidsskrift for studier av visuell kultur og estetiske uttrykk i Norden. Tidsskriftet inneholder fagfellevurderte artikler, bokanmeldelser og intervju/debatt-stoff om visuelle og intermediale disipliner innenfor kunst- og mediefeltet i de nordiske landene.
Wilhelm Cuno
Wilhelm Cuno tok i 1930 initiativet til en samarbeidsavtale mellom de to tyske rederiene Hapag og Norddeutscher Lloyd.
Ekfrase (tidsskrift)
Målgruppen er forskere, lærere og studenter innenfor estetiske fagdisipliner på nordiske læresteder.
Parlamentsvalget i Israel 2009
Valget i Israel 2009 var valget til Israels nasjonalforsamling Knesset, avholdt den 10. februar 2009. Valget skulle opprinnelig holdes i 2010 men ble fremskyndet på grunn av tidligere statsminister Ehud Olmerts avgang som følge av en korrupsjonsskandale, og på grunn av at utenriksminister Tzipi Livni (leder for det det liberalistiske sentrumspartiet Kadima) ikke klarte å danne en koalisjonsregjering, selv om hun var den kandidaten som fikk flest stemmer.
Sentrumspartiet Kadima fikk 28 representanter, høyrepartiet Likud fikk 27 representanter, mens det israelske arbeiderparti Ha‘Avoda fikk 13.
Netanyahu dannet en koalisjonsregjering med Yisrael Beitenu, Shas og Arbeiderpartiet, samt The Jewish Home (jødisk hjem). Regjeringen trådte i kraft den 31. mars, med Netanyahu som statsminister.
Alifatisk forbindelse
Forbindelser som ikke er alifatiske, kalles for Aromatiske forbindelser.
Serial Copy Management System
Serial Copy Management System, eller SCMS er et DRM-system utviklet spesielt for DAT-formatet. Systemet setter en bit i alle kopier, som bestemmer om kopien tillater videre kopiering eller ikke. Originalen har normalt ikke kopirestriksjoner, fordi den grunnleggende tanken bak er å hindre seriekopiering, og ikke enkeltkopiering. Systemet er også tatt i bruk på MiniDisc- og DCC-spillere og -opptakere.
Historie
Da Sony utviklet DAT-formatet på 1980-tallet responderte musikkbransjen, med RIAA i spissen, med å kjempe mot lanseringen av DAT-kompatible avspillere og opptakere. Bransjen fryktet at muligheten for å kunne lage perfekte kopier uten kvalitetstap ville føre til økt privat kopiering, med påfølgende nedgang i musikksalget, og tapte inntekter for produsentene. RIAA forsøkte i første omgang å stanse lanseringen av DAT-opptakere ved å lobbyere mot Kongressen, og argumenterte bl.a. med at hjemmekopiering med kassetter allerede påførte bransjen 1,5 mrd dollar i tapte inntekter i året. Organisasjonen fulgte opp med å foreslå flere lover der alle opptakere skulle utstyres med et kopibeskyttelsessystem, som hindret ulovlig kopiering dersom produsenten ikke ønsket det. Lovforslaget om å gjøre et slikt system påbudt ble kraftig motarbeidet av en rekke grupper, organisasjoner og artister, og ble aldri vedtatt.
Etter dette truet RIAA med å saksøke alle som innførte DAT-opptakere til USA, og det var heller ingen som gjorde det i denne perioden. Rundt 1990 begynte RIAA å lete etter et akseptabelt kompromiss med elektronikkforhandlere, og i 1992 resulterte dette i loven the Audio Home Recording Act. Denne stadfestet at blanke digitale media skulle skattlegges, og inntektene skulle gå til RIAA. I tillegg skulle det nye DRM-systemet SCMS bli innført. SCMS fikk en blandet mottakelse, og fikk bl.a. det mindre flatterende kallenavnet «scums» av brukere.
Tekniske detaljer
SCMS benytter seg av en bit i metadataen, og innstillingen på denne biten er utslagsgivende for hva slags kopibeskyttelse innholdet har. Det er tre innstillinger: 00 (kopiering tillatt), 11 (én kopiering tillatt) og 10 (kopiering forbudt). En kopi av innhold merket med 00 vil også merkes med 00, som tillater ytterligere kopiering. En kopi av innhold merket med 11 vil merkes med 10, og forhindre ytterligere kopiering.
Babylons hengende hager
Babylons hengende hager var et av oldtidens sju underverker, et firkantet hageanlegg båret av søyler. Nebukadnesar II (konge 605—562 f.Kr.) skal ha latt det bygge for sin dronning
Detaljerte beskrivelser av Hagene kommer fra eldgamle greske kilder, inkludert tekstene til Strabon og Philo av Byzantium. Babylons hengende hager beskrives som en avtrappet pyramide som reiste seg mot himmelen terrasse for terrasse. Den hvilte på et kvadratisk fundament med tverrmål på omtrent 480 m. Hver terrasse var støttet opp av skyggefulle søylearkader, og disse støttepillarene var hule og fylt med jord for å gi rom for store trær. Hver terrasseavsats var rikt beplantet med alle slags planter; bregner, blomster og trær. Det skal også ha vært eksotiske dyr i disse hagene. Et kunstig vanningsanlegg bestående av pumper og kanaler forsynte hele strukturen med vann fra Eufrat.
Mange moderne historikere mener derfor at Hagene kan ha vært oppdiktet. Det har blitt fremmet følgende teori: Da Aleksander den stores soldater nådde det fruktbare Mesopotamia i år 331 f.Kr (altså over 200 år etter at Hagene angivelig ble bygget) og fikk se den vakre byen Babylon, ble de svært imponert. Da de senere returnerte hjemlandet sitt, var det med fantastiske historier om hva de hadde sett:
Fantasien til poetene og oldtidens historikere som blandet alt dette sammen og dannet forestillingen om Babylons hengende hager.
Ideene om Babylons hengende hager har blitt et forbilde for moderne takhager, og tradisjonen fra oldtiden har levd videre i persisk hagekunst.
Girls
«Girls» er en sang som ble skrevet av David Bowie og Erdal Kizilcay som ble spilt inn og gitt ut på albumet Break Every Rule med Tina Turner i 1986. Sangen ble også gitt ut på singel senere samme år. Singelen kom på 16.-plass i Nederland.
Kroktjern (Aurskog-Høland, Soot)
Kroktjern (eller Kroktjennet) er et vann ved Sootveien på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Helge Danielsen
Helge Danielsen (født 26. juli 1968 i Bergen) er en norsk historiker som er professor i moderne historie ved Institutt for forsvarsstudier.
Han tok sin doktorgrad ved Universitetet i Oslo i 2004 med avhandling om nasjonalisme og nasjonsoppfatninger i Norge og Sverige forut for unionsoppløsningen. Han har seinere arbeidet med kaldkrigshistorie, og spesielt med forholdet mellom USA og Norge når det gjelder sikkerhets- og forsvarspolitikk. Han har bl.a. forsket på norsk NATO-politikk og på norsk–amerikanske relasjoner under den kalde krigen, herunder USAs såkalte offentlige diplomati (public diplomacy) overfor Norge tidlig i den kalde krigen, altså arbeidet med å påvirke norsk opinion i sentrale sikkerhets- og utenrikspolitiske spørsmål. Han forsker på norsk atlantisme, NATO-informasjon i Norge og det ikke-militære samarbeidet i NATO i den kalde krigens tidlige fase.
Han var leder for Senter for sikkerhetspolitikk fra 2016 til 2019 og har vært forskningsleder ved Institutt for forsvarsstudier.
Hæla i taket (album)
Hæla i taket er et musikkalbum med Arnsteins, utgitt i 1985.
Kroktjern (Aurskog-Høland, Kjølen)
Kroktjern (eller Kroktjennet) er et vann ved Kjølen på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Ramón Trigo (Uruguay)
Ramón Trigo er en by i Cerro Largo-departementet i det østlige Uruguay.
Geografi
Byen ligger 155 km fra Tacuarembó og 45 km fra Melo.
Befolkning
Ramón Trigo har 150 innbyggere (Beregning 2011)
Kilde:
Hovmantorp
Hovmantorp er et tettsted i Lessebo kommune i Kronobergs län i Småland i Sverige. Tettstedet ligger ved jernbana mellom Kalmar og Växjö. I 2010 hadde tettstedet 2 991 innbyggere.
Sangerinnen Charlotte Perrelli er fra Hovmannstorp.
Vadsø Boligbyggelag
Vadsø Boligbyggelag er et boligbyggelag som opererer i Vadsø i Finnmark og ble etablert 1. april 1952.
Boligbyggelaget har 105 medlemmer og forvalter 97 boliger i 8 borettslag.
Jakub Holuša
Karriere
Han deltok i ungdoms-VM 2005, der han kom på 7.-plass på 2000 meter hinder.
Vadsø Boligbyggelag
Vadsø Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Animalia (organisasjon)
Animalia er et norsk fag- og utviklingsmiljø innenfor kjøtt- og eggproduksjon. Organisasjonen driver forskning, utvikling, helsetjenester og kursvirksomhet rettet mot kjøtt- og eggbransjen. Organisasjonens styre oppnevnes av Nortura og Kjøtt- og fjørfebransjens Landsforbund.
Finansiering og eierskap
Organisasjonen er finansiert av den norske bonden ved omsetningsavgift for kjøtt og egg, og eies av Nortura og Kjøtt- og Fjørfebransjens landsforbund (KLF).
Jakub Holuša
Karriere
I Europacupen i friidrett 2006 deltok Tsjekkia i first league, gruppe A. Mesterskapet ble arrangert i Praha, og Holuša kom på 6.-plass på 3000 meter hinder med tiden 9.05,92.
I 2007 vant han sin medalje i et internasjonalt mesterskap. I Junior-EM i friidrett 2007 i Hengelo vant han gull på 3000 meter hinder, med tiden 8.50,30 – ny personlig rekord. Han slo Alexandru Ghinea med kun 12 hundredels sekund.
Han deltok på 800 meter både i VM i friidrett innendørs 2008 og sommer-OL 2008 og ble slått ut i kvalifiseringen med tredjeplass i sitt heat i begge disse mesterskapene. I innendørs-VM løp han på 1.51,09, og i OL løp han på 1.48,19. Hans bestenotering i 2008 var 1.46,15.
I 2009 vant han en ny internasjonal medalje. I U23-EM i friidrett 2009 i Kaunas i Litauen fikk han bronse på 1500 meter, bak Ivan Tukhtatsjev og James Brewer. Tiden hans ble 3.51,46. Han deltok også i Lag-EM i friidrett 2009 i Leiria, der han kom på 8.-plass.
I 2010 deltok han i VM i friidrett innendørs 2010 i mars, der han kom på 5.-plass. I august deltok han også i EM i friidrett 2010 i Barcelona, der han også kom på 5.-plass. Også i EM i friidrett innendørs 2011 i Paris kom han på 5.-plass.
I innendørs-VM 2012 fikk han sølv på 800 meter, kun slått av etiopiske Mohammed Aman, og i VM i friidrett innendørs 2014 kom han på 5.-plass. Tsjekkia deltok i Super League i Lag-EM i friidrett 2014, og Holuša vant her 1500 meter med ny mesterskapsrekord på 3:37,74. Han deltok også på 3000 meter, der han kom på 2.-plass. Tsjekkia kom på 10.-plass sammenlagt i lagkonkurransen, og rykket ned til First League i Lag-EM i 2015. Han kvalifiserte seg til finalen på 1500 meter i EM i friidrett 2014, men stilte ikke til start i finalen.
I EM i friidrett innendørs 2015 vant han 1500 meter, med ny tsjekkisk rekord på 3:37,68. Han representerte Tsjekkia i Lag-EM i friidrett 2015, der Tsjekkia konkurrerte i First League, som er nest øverste divisjon. Der kom han på 2.-plass på 1500 meter, bak tyrkiske İlham Tanui Özbilen. Han deltok også i VM i friidrett 2015 og ble slått ut i innledningsheatet på 1500 meter, der han fikk 30. beste tid.
Nova Santa Bárbara
Nova Santa Bárbara er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Nåverdalsbrua
Nåverdalsbrua er ei bru over Orkla på riksvei 3 i Rennebu kommune, rett i nærheten av fylkesgrensa mellom Hedmark og Sør-Trøndelag. Den nåværende brua ble åpnet for trafikk 18. oktober 2012.
Den gamle brua var cirka 30 meter lang og med kun ett kjørefelt, og brua var dermed det eneste stedet på Rv3 hvor to biler ikke kunne møtes. Ei ny bru som erstattet den eksisterende ble bygd i 2011–2012, og ble åpnet for trafikk 18. oktober 2012 og offisielt åpnet 5. desember samme år. Den nye brua er 100 meter lang, det vil si noe lengre enn den gamle. Byggeprosjektet, inkludert riving av gammel bru og noe arbeid på veien på sidene av brua, kostet 53 millioner kroner.
Norsk Landboeblad
Avisen
Aarflot fikk i 1809 i drift et trykkeri på garden sin i Volda. I tillegg til et kongelig privilegium til å drive trykkeri, fikk han tillatelse til å utgi et opplysningsblad myntet på norske bønder.
Første nummer av Norsk Landboeblad er datert 2. januar 1810. Første årgangen er på 52 nummer, så bladet var da en ukeavis. Også i første halvår av 1811 kom avisen ut nokså regelmessig en gang i uken. Grunnet manglende papirtilgang, kom den ut bare et fåtall ganger i andre halvår. Til sammen kom det ut 29 nummer i 1811. Papirtilgangen, som kom til være utilstrekkelig i resten av avisens levetid, førte til at det i 1812 utkom bare 12 nummer (ett hver måned). Både i 1813 og 1814 kom bladet ut i 16 nummer. 1815-årgangen er bladet igjen månedsavis (12 nummer, pluss 6 meteorologiske blader). Siste årgangen, 1816, kom det ut 19 nummer. I det siste nummeret opplyste man at trykkeriet var tomt for papir, en bestilling fra hovedstaden var allerede flere måneder forsinket. Samtidig var utgiveren syk. Siste avisutgaven ble trykt i juni 1816.
Innhold
Norsk Landboeblad hadde mange artikler basert på tradisjoner som utgiveren hadde notert ned gjennom mange år, blant annet vesser og sanger fra hans tid som lærer. Artikler fra norsk historie kom det også en del av, inkludert middelalderen. Historiske hendelser ble også presentert gjennom tekster på gammelnorsk. Bladet hadde ellers eksempler på dialekter, gjennom minst to ordsamlinger. I alle årgangene fantes det artikler med praktiske råd angående landbruk og matstell, og omtale av matnøden og tiltak mot denne. Sammen med tilfeldige avisnummer sendte utgiveren med såkalte følgestykker; trykk med råd om jordbruk og mat. Samtidige politiske hendelser ble referert, og forsiktig kommentert. I 1814 hadde bladet stoff vedkommende Kielfreden, Napoleons forvisning til Elba og om 17. mai. Nyhetsstoffet henta Norsk Landboeblad fra norske byaviser og utenlandske aviser som utgiveren fikk tilsendt.
Opplag, format og drift
De to første årgangene ble bladet trykket i et opplag på 600 eksemplarer. Deretter var det minkende, uten at man en har tall for reduksjonen. Papirmangelen førte ellers til at bladet fra og med 1814 ble distribuert til et mer lokalt nedslagsfelt. Formatet var opphavelig 20 × 16 cm, fra 1812 redusert til 19 × 16 cm. Fra 1814 ble avissidene forminsket til 15 × 9 cm, men de forskjellige nummerne kom fra da av i åtte sider (av og til ti), mot tidligere fire bladsider.
Fra trykkeriet på Ekset kom i gang i 1809 til sommeren 1811 var det Andreas Steen fra Trondheim som stod for trykkingen. Rasmus Aarflot, den unge sønnen til ugiveren, lærte av boktrykkeren Steen. Fra juli 1811 var det Rasmus som trykte bladet, 1813-16 hjulpet av en ung ørsting, Peder Olsson Myklebust.
Diverse
Tittelen på bladet skiftet flere ganger. Norsk Landboeblad var navnet i 1810-11. Deretter het bladet Det Norske Landboeblad i 1812 og -13. De to neste årene var navnet Det Norske Landboblad. Siste årgangen kom som Ugentlig Norsk Landboblad.
Avisa Møre som kommer ut i Volda, regner Norsk Landboeblad som en forløper til dagens avis. Firmaet som gir ut Møre heter Aarflots prenteverk.
Movimento Sociale Italiano
M.S.I. ble i 1994 avløst av det noe mer moderate Alleanza Nazionale, et parti som etter hvert ble det tredje største i det italienske parlamentet. Dette partiet ble i 2009 igjen en del av det nye partiet Il Popolo della Libertà, under ledelse av Silvio Berlusconi.
Gianfranco Fini var partiets siste president, og hører til de mest prominente tidligere medlemmer av Movimento Sociale Italiano; han ble senere Italias utenriksminister og visestatsminister.
Quebracho (Cerro Largo)
Quebracho er en by i Cerro Largo-departementet i det østlige Uruguay.
Fylkesvei 828
Fylkesvei 828 (Fv828) går mellom Bjørn i Dønna og Flostad i Herøy, samt mellom Søvik og Søvikstranda i Alstahaug.
Quebracho (Cerro Largo)
Befolkning
Quebracho har 70 innbyggere (Beregning 2011)
Fylkesvei 828
Traséer: Engan - Herøysundet 8,0 km, Nord-Herøy - Bjørn 24,6 km, Søvik - Søvikstranda 1,0 km. Fergeforbindelsen mellom Flostad og Søvik er del av fylkesveien.
Quebracho (Cerro Largo)
Befolkning
Kilde:
Fylkesvei 828
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Kommuner og knutepunkter
Ferge fra Flostad (30-40 min, 1 tur/time, varierende), en del turer via Kvaløyhamn →
Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikks flagg
Flagget til Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk hadde en rød stripe over en lys blå stripe, og i øverste venstre hjørne en gul hammer og sigd med en stjerne over. Den blå stripen utgjorde en tredel av flaggets bredde. Det var i størrelsesforholdet 1:2. Flagget ble innført 21. november 1949.
Asenvågøy fyrstasjon
Asenvågøy fyrstasjon er et fyr som ligger nord på Asen, om lag 9 km nordvest for Lysøysund i Ørland kommune i Trøndelag.
Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikks flagg
Flagget var basert på Sovjetunionens flagg og fulgte samme modell som flaggene for øvrige sovjetrepublikker. Den enkelte republikk hadde et felt med en særegen farge eller mønster, enten i nedre del av flagget eller ved stangsiden av den ellers røde flaggduken med hammer, sigd og stjerne i gult. Allerede fra 1921 av førte den Ukrainske Sovjetiske Republikken rødt flagg, men først med republikkens initialer i gult i øvre felt ved stangen.
Asenvågøy fyrstasjon
Fyret sto ferdig i 1921 og ble oppretta for å sikre trafikken under sildefisket mellom Stoksund og Lysøysundet. Fyret har ei unik havn der en kan legge til uansett vær.
Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikks flagg
Ved Sovjetunionens sammenbrudd gikk flagget gradvis ut av bruk. Etter at Ukraina hadde erklært seg selvstendig, ble det blå og gule flagget nasjonalflagget for første gang heist 4. september 1991, da sammen med flagget til den Ukrainske SSR. Fjorten dager senere ble flagget i blått over gult erklært som Ukrainas eneste flagg.
Asenvågøy fyrstasjon
6. oktober 1975 ble fyret avbemanna og automatisert. Stiftinga Frohavet har i dag tatt over drifta av fyret og om sommeren er det i perioder omvisning på fyret.
Nova Santa Rosa
Nova Santa Rosa er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Ingvar Wedervang
Ingvar Brynhjulf Wedervang (født 21. juli 1891 i Kristiania, død 4. desember 1961 i Bergen) var en norsk økonom og statistiker.
Han gjennomførte studiet i statsøkonomi ved Det juridiske fakultet (UiO) 1911-13 og jobbet ved Statistisk sentralbyrå en tid. Hans doktoravhandling ble tildelt i 1925, og han ble da professor etter Thorvald Aarum i 1926. I sin tid som dekan 1931-33, og støttet av Rockefeller Foundation, startet han og Ragnar Frisch opp økonomisk institutt i 1932. Med Oscar Jægers hjelp ble sosialsøkonomi-studiet utvidet til en femårig embedseksamen i 1934.
Da Wedervang opprettet Norges Handelshøyskole i Bergen ble han dens første rektor i 1937-42 og 1945-56. Han redigerte også Statsøkonomisk Tidsskrift og ble sittende i konsentrasjonsleir under den andre verdenskrig. I dag deler man ut Ingvar Wedervangs forskningspris ved Norges Handelshøyskole.
Han var gift med Aasta Eidem (1892–1978), som var tante til forfatteren Odd Eidem. Sønnen Frøystein Wedervang (1918-2018) ble professor ved Norges Handelshøyskole.
Cuthbert av Lindisfarne
Cuthbert av Lindisfarne (født ca. 634, død 20. mars 687) var en angelsaksisk munk og biskop fra Northumbria i dagens England. Han ble etter sin død regnet som helgen.
Biografi
Cuthbert skal ha vært fra en velstående familie i Lauderdale, Northumbria. Fra irsk side har det mange ganger vært hevdet at han var fra Irland, men det er ingen støtte for dette i kildene, og navnet er saksisk og ikke keltisk.
Hovedkilden for kunnskap om Cuthbert er Beda den ærverdige, som forteller at han vokste opp som foreldreløs og ble oppdratt av en fostermor, enken Kenswith. Som gutt og ung mann gjetet han sauer i åsene nær hjemmet, og i august 651 skal han ha fått en visjon fra engler om at den hellige Aidan hadde dødd samme kveld i Bamburgh. Dette fikk ham til å innse at han hadde et kall til klosterlivet. Ifølge en versjon av historien ble han innen han kom til klosteret i Melrose innkalt for å kjempe mot en hær fra Mercia, for han skal ha kommet til hest bevæpnet med lanse da han banket på klosterporten.
Roger Mills County
Roger Mills Countys totale areal er 2,969 km² hvorav 12 km² er vann. I 2010 hadde fylket 86,905 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Cheyenne som også er fylkets største by. Fylket har fått sitt navn etter Roger Q. Mills en politiker fra Texas.
Subjunksjon (grammatikk)
Subjunksjoner (av latin sub («under») og iungere («binde sammen») er en ordklasse bestående av ord som skyter en leddsetning inn under en annen setning. Ordklassen består av de tidligere underordnende konjunksjonene, infinitivsmerket å og det relative pronomenet som.
Alle leddsetninger må starte med en subjunksjon. De ulike subjunksjonene modifiserer hva leddsetningen faktisk betyr i sammenhengen.
Cuthbert av Lindisfarne
Biografi
Han ble munk i Melrose under da St. Eata var abbed. Prioren, St. Boswell underviste ham om Bibelen og klosterlivet. I 660 ga Alfrid, en sønn av kong Oswiu av Northumbria, land til et nytt kloster til abbeden i Melrose. Det nye klosteret ble bygget i Ripon, og Eata og Cuthbert var blant de som flyttet dit i 661. Men Alfrid insisterte på at klosteret skulle følge romersk tradisjon, mens munkene på Melrose tilhørte den keltiske tradisjonen. De reiste derfor tilbake til Melrose.
Subjunksjon (grammatikk)
Fordi og siden betyr at leddsetningen er årsaken til helsetningen:
Cuthbert av Lindisfarne
Biografi
Omkring samme år døde Boswell, og Cuthbert etterfulgte ham som prior. Han ble så flere ganger sendt på misjonsreiser til området mellom Berwick og Galloway for å betjene de få kristne som fantes der og om mulig omvende andre. På grunn av en sykdom som herjet i området hadde mange begynt å sverge til den gamle religionen igjen, og Cuthbert måtte ta tak i dette. En by i området, Kirkcudbright («Cuthberts kirke») er oppkalt etter ham. Også andre steder er oppkalt etter Cuthberth: Cotherstone i North Yorkshire og Cubert i Cornwall.
Subjunksjon (grammatikk)
Som lar leddsetningen være informasjon om ett eller flere substantiv i helsetningen: