cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blackstonia perfoliata
Blackstonia perfoliata er utbredt i hele middelhavsområdet og i Vest-Europa nordover til De britiske øyer og sørvestlige Tyskland. Planten vokser i maquis, garrigue, sanddyner og langs elver og veger.
Euro+Med Plantbase angir at Blackstonia perfoliata er den eneste arten i slekta Blackstonia, og at den omfatter fem underarter. Plants of the World Online fra Kew Science og Flora iberica hever tre av underartene til art, slik at det blir fire arter i slekta. Alle disse kildene anerkjenner underarten B. p. subsp. intermedia. Den er lavere og har mindre blomster enn hovedformen og er utbredt i middelhavsområdet.
Guillermo Lasso
Guillermo Alberto Santiago Lasso Mendoza (født 16. november 1955 i Guayaquil i Ecuador) er en ecuadoriansk politiker som 24. mai 2021 overtok som Ecuadors president.
I 2021 fikk Lasso 53 % av stemmene og hans motstander, venstrekandidaten og økonomen Andrés Arauz, 47 %. Lasso ses som eks-presidenten Rafael Correas motpol. Correa var sev blokkert fra å stille opp til valget etter å ha blitt dømt for korrupsjon.
Lasso ble sitt lands første sentrum-høyre-president siden Sixto Durán Ballén, som innehadde embetet fra 1992 til 1996. Han sa at han de første 100 dagene ville prioritere å øke landets vaksineringsgrad under covid-19-pandemien.
Kombinert under Vinter-OL for ungdom 2020 – Normalbakke jenter
Normalbakke jenter i kombinert under Vinter-OL for ungdom 2020 ble avholdt den 18. januar 2020. 23 utøvere fra 13 ulike nasjoner deltok, og øvelsen bestod av et hopprenn i Les Tuffes i Frankrike og 4 km langrenn i Vallée de Joux i Jurafjellene.
Lisa Hirner fra Østerrike vant øvelsen foran Ayane Miyazaki fra Japan og Jenny Nowak fra Tyskland.
Christian Brochmann
Christian Brochmann (født 16. mars 1953) er en norsk biolog. Siden 1996 har han vært professor ved Naturhistorisk museum i Oslo der han tilhører forskergruppen Nasjonalt senter for biosystematikk.
Han tok dr.philos-graden ved Universitetet i Oslo i 1992 med en avhandling om polyploid evolusjon innenfor slekten rublom (Draba). Brochmanns forskning omfatter biogeografi og evolusjonære prosesser på lavt taksonomisk nivå, spesielt i arktiske og alpine områder.
Brochmann fikk Forskningsprisen ved Universitetet i Oslo i 2009.
Fedora Project
Fedora Project er et prosjekt som er sponset av Red Hat for å koordinere utviklingen av Linuxdistribusjonen Fedora. Prosjektet ble grunnlagt 22. september 2003 som et resultat av en sammenslåing mellom Red Hat Linux (RHL) og Fedora Linux projects. Prosjektet består ikke bare av ansatte fra Red Hat; et fellesskap av medlemmer verden over utgjør 75 % av alle bidragsytere innenfor Fedora Project.
Hammerfestingen
Hammerfestingen, er ei norsk lokalavis. Den er ei ukeavis som kommer ut i Hammerfest. visen ble startet av Caroline Greiner Haukeland, Synnøve Aukan og Eybjørn Paulsen i 2011, og Caroline Greiner Haukeland var redaktør ved oppstart. Første utgave utkom i desember 2011.
I 2012 hadde Hammerfestingen et opplag på 1,132 ifølge medienorge.
Calima (bok)
Calima er en kriminalroman av Herodes Falsk som ble lansert som e-bok og lydbok 5. mars 2012. Handlingen foregår på Gran Canaria på Kanariøyene hvor forfatteren bor store deler av året. Til å begynne med var det meningen at romanen ikke skulle utgis i papirformat. Men året etter ble den utgitt i papirformat med tittelen Gran Canaria (Publicom Forlag ISBN 978-82-83040-03-6)
Falsks første krimroman het Elsk din fiende som kom ut i 2009 på Aschehoug & Co. Da Falsk var rundt og signerte bøkene på diverse bokhandlere, fikk han mange spørsmål om hvorvidt boka ville foreligge som lydbok. Falsk viderebragte disse ønskene fra kjøperne til Aschehoug & Co., og tilbød seg å lese den inn selv. Forlaget takket nei, mest sannsynlig grunnet at Falsk ikke er blant de mest solgte forfatterne. Ut i fra dette, bestemte Falsk seg - til å begynne med - for å gi ut sin neste roman kun som Ebok, og dersom man bestilte den fra hans hjemmeside, ville man få den som lydbok på kjøpet.
Elena Pulcini
Elena Pulcini (født 10. mars 1950 i L'Aquila i Abruzzene i Italia, død 9. april 2021 i Firenze) var en italiensk filosof.
Biografi
Elena Pulcini tok sin høyere utdannelse ved Université de la Sorbonne Nouvelle i Paris, også kalt Paris 3.
Hun ble professor i sosialfilosofi ved Universitetet i Firenze. Pulcini integerte egen kjønnsforskning i en teori om modernitet og moderne individualisme, med særlig blikk på feminin subjektivitet. Hennes forskning fokuserte på transformasjon av identitet og sosiale bånd i globaliseringens tidsalder.
Pulcini oversatte verker av Rousseau og Bataille til italiensk. Hun var medutgiver av tidsskriftet Iride (Il Mulino) og La società degli individui (Angeli), medlem av organisasjonskomiteen for Det italienske selskap for politisk filosofi (SIFP) og likeså medlem av det europeiske Athena-prosjektet (European Thematic Network Project for Women’s Studies).
Pulcini døde i Firenze 9. april 2021, i en alder av 71 av, av covid-19.
Westward Airways (Storbritannia)
Westward Airways er et flyselskap basert på Land's End Airport, i nærheten av St Just og Penzance i Cornwall, England. Inntil februar 2009 opererte det rundflyvning i området. Det opererte også den tidligere Lands End Flying School og driftet Lands End Airport. Etter en vurdering av virksomheten ble besluttet å legge ned flyskolen og rundflyvningene lørdag 31. januar 2009. De to Cessna 152 ble avhendet, de resterende Cessna 172 ble overført til Westward's søster selskap, Isles of Scilly Skybus som ville fortsette rundflyging under deres egen driftstillatele.
Flyselskapet er eiet  av Isles of Scilly Steamship Company som opererer fraktruter til Scillyøyene i sitt eget navn, og eier også Isles of Scilly Skybus som driver flyruter til øyene.
Historie
Westward Airways (Lands End) Limited ble stiftet 18. august 1970. Det startet ruter i 1971 mellom Land's End Airport og Scilly-Øyene med en de Havilland Dragon Rapide og Britten-Norman Islander
Flåten
Selskapet opererte to Cessna 152 og to Cessna 172
Mildred Pierce (miniserie)
Mildred Pierce er en amerikansk miniserie fra 2011 på fem episoder, regissert av Todd Haynes. I tittelrollen spilte Kate Winslet. Mildred Pierce en alenemor midt i depresjonstiden, som er fast bestemt på å gjøre sitt beste for sin narsissistiske datter, Veda (Evan Rachel Wood). Serien er en nyinnspilling av langfilmen Mildred Pierce fra 1945 og bygger på romanen med samme navn av James M. Cain. I den versjonen spilles Mildred Pierce av Joan Crawford. Guy Pearce og Melissa Leo spilte andre roller i miniserien, mens Carter Burwell komponerte lydsporet.
Serien fikk mye god kritikk, spesielt for Winslets rolleskildring. The Guardian skrev: «Kate Winslet er bedre enn noensinne. Rollen hennes i Sam Mendes' Revolutionary Road kan ha vært et springbrett for prestasjonen hennes her, men dette er en reell utvikling: Mildred-figuren hennes er kompleks, følsom, arrogant og sårbar.» Hun vant en Primetime Emmy Award, en Golden Globe, en Screen Actors Guild Award og en Satellite Award for rolleskildringen. Pearce vant også en Emmy for prestasjonen sin, mens Brían F. O'Byrne, Rachel Wood, Leo og Mare Winningham ble også nominert. Mildred Pierce ble også nominert til prisen for beste miniserie eller TV-film, men den gikk til Downton Abbey.
Prins Thomas (album)
Prins Thomas er debutalbumet til Prins Thomas. Det ble lansert av Full Pupp i 2010. Albumet ble godt mottatt av musikkanmeldere verden over. På nettstedet Metacritic har albumet en gjennomsnittlig score på 74 av 100, basert på ti anmeldelser, noe som indikerer «generelt gode kritikker».
Håkon Møller
Håkon Andreas Møller (født 26. oktober 1982) er en norsk musiker.
Prins Thomas (album)
Da Prins Thomas ble gitt ut, hadde Prins Thomas allerede vært vært en sentral aktør i klubb-miljøet i Oslo i nesten to tiår. Musikkanmelderne betrakter debuten hans som ett steg bort fra det typiske «Oslo-disco»-soundet han selv hadde vært med på å forme.
Håkon Møller
Møller spiller hovedsakelig tangentinstrumenter, men trakterer også banjo, gitar, munnspill og bass.
Fra 2015 representerer Møller Miljøpartiet De Grønne i bystyret i Bodø.
Prins Thomas (album)
Pitchforks anmelder Andrew Gaerig mener musikken beveger seg bort fra «de fleste definsjoner av dansemusikk» og mot et musikalsk uttrykk inspirert av «1970s tysk musikk og avant-garde-komposisjon.» Han tror Prins Thomas har gravd seg ned i krautrock-legender som Cluster, Neu! og Manuel Göttsching, og kritiserer skiva for å føles som «et fan-arbeid, en studie.»
Berkin Usta
Berkin Usta (født 29. mai 2000 i Bursa) er en tyrkisk alpinist, som representerte Tyrkia under Vinter-OL 2022, der han kom på 43.-plass.
Idrettskarriere
Han deltok i sine første FIS-renn i desember 2016, og han fikk bronse i storslalåm og kom på sjetteplass i slalåm under det tyrkiske mesterskapet i alpint en uke senere. Under Vinter-EYOF 2017 (European Youth Olympic Festival) kom han på 20.-plass i slalåm og 21.-plass i storslalåm.
Den 30. januar 2019 vant han sitt første FIS-renn, da han vant et storslalåmrenn i Pakistan. Han deltok i Junior-VM på ski 2019, og kom der på 68.-plass i storslalåm. I 2021 deltok han i flere nasjonale mesterskap rundt i Europa, og kjørte blant annet ned til en 17.-plass i storslalåm i det kroatiske mesterskapet i mars 2021.
Han representerte Tyrkia under Vinter-OL 2022, og kom der på 43.-plass i storslalåm.
Friidrett under Sommer-OL 1904 – Trekamp menn
Trekamp for menn var en øvelse i friidrett under Sommer-OL 1904 i Paris. Trekampen besto av lengdehopp, kulestøt og løping 100 yard. Ethundreatten deltakere fra tre nasjoner deltok i trekampen.
Resultater
Resultater for hver øvelse i trekampen er ikke kjent.
Shuihudis bambustekst
Shuihudis bambustekst er en historisk kinesisk tekst skrevet på avlange smale bambusstykker.
En stor mengde bambuestykker med tekst ble i 1975 utgravd fra grav nummer 11 ved Shuihudi (睡虎地) i fylket Yunmeng i Hubei. Graven er datert til 217 f.Kr., det vil si fire år etter at Qin Shi Huangdi hadde forent Kina under Qindynastiet (221–206 f.Kr.). Teksten inneholder detaljert lovtekst. Visse deler av teksten i Shuihudis bambustekst er gjenfunnet i andre historiske tekster og det er trolig at det er sitat fra bøker som var aktuelle på den tiden.
Shuihudis bambustekst har vist at lovene under Qindynastiet ikke var så ekstremt brutale som de tradisjonelt beskrives. Det finnes utførlige forskrifter som beskriver hvordan domstolene skulle dømme rettferdig. Men lovene var uansett strenge sett med den moderne tids mål. Shuihudis bambustekst har også gitt bidrag til forskningen om valutasystemet i Qindynastiet. Utover mynt fantss også tekstilpenger, bu (av silke og hamp ) som representerte 11 qian, noe som forklarer hvorfor pengemengder ofte er multipel av 11 i historiske tekster. Loven foreskrev for eksempel at den som begår økonomiske forbrytelser av en verdi på mellom 22 og 660 qian skal straffes med bøter av et skjold.
Hausmanns gate holdeplass
Hausmanns gate holdeplass var en trikkeholdeplass i Hausmannsområdet i den ytterste nordøstlige delen av Oslo sentrum, området som tidligere var kjent som Fjerdingen. Oktober 2018 ble holdeplassen nedlagt som en del av opprustningen av Storgata. Holdeplassen ble i februar 2021 erstattet med nye Nybrua holdeplass nærmere Nybrua.
Querelle des anciens et des modernes
Querelle des anciens et des modernes [] (fransk «striden mellom de gamle og de moderne») er en litterær debatt som raste i Frankrike i århundreskiftet 1600- til 1700-tallet. Debatten dreide seg om hvorvidt Ludvig XIVs tid kunne måle seg med antikken, og i hvilken utstrekning den kunne fungere som forbilde for samtidens litteratur og kunst.
«Querelle» ble snart kjent utenfor Frankrike, og lignende debatter tilpasset lokale forhold fant sted. I England utviklet «Battle of the Books» seg, der blant andre Richard Bentley og Alexander Pope deltok. En strid som Johann Jakob Bodmer og Johann Jakob Breitinger kjempet mot Johann Christoph Gottsched om det «vidunderlige» kan sees som en tysk avlegger av «querelle». Mot slutten av 1700-tallet ble tematikken tatt opp igjen av Johann Gottfried Herder, Friedrich Schiller og Friedrich Schlegel.
FC Milsami Orhei
FC Milsami Orhei er en moldovsk fotballklubb fra byen Orhei. Klubben ble grunnlagt i 2005 og spiller i Divizia Naţională som de vant for første gang i 2014/15-sesongen, etter å ha rykket opp etter 2008/09-sesongen.
Klubben het tidligere FC Viitorul Orhei.
Glud Museum
Glud Museum er et friluftsmuseum, i den lille byen Glud på Juelsminde-halvøya øst for Horsens på Jyllands østkyst i Danmark. Museet tar for seg temaet landbruk og bondekultur på halvøya fra midten av 1600-tallet til midt på 1900-tallet. Utstillingene består av 14 autentiske hus fra området. Husene er forsynt med innbo som viser dagliglivet. I sommerperioden er museet levendegjort med tallrike verksteder, hvor det smies, veves, skjæres og dreies i tre, det blir kniplet og strikket og mye mer.
Museet ble etablert i 1912 som et av de første friluftsmuseer i Danmark. Grunnleggeren var en lokal malermester, som var interessert i bygningshistorie. Under sin vandring som malersvenn i Europa omkring år 1900 ble Knudsen inspireret av Tysklands innsats for å bevare sine historiske bygninger. Det ble begynnelsen på Glud Museum. Stedets første bygning var Rasmus Thomesøns hus fra 1662, som var en tidligere festegård rett ved Glud kirke.
Johann Jakob Bodmer
Johann Jakob Bodmer (1698–1783) var en sveitsisk filolog.
Liv og virke
Bodmer studerte teologi og fikk opplæring i kjøpmannsyrket før han ble professor for sveitsisk historie og politikk ved Gymnasium Zürich.
Bodmer er viktig som medoppdager av middelhøytysk dikting og for oversettinger av Homer og John Milton, men hans hovedbidrag til tyskspråklig litteraturhistorie er en strid han sammen med sin venn Johann Jakob Breitinger kjempet mot den litterære «smaksdommeren» Johann Christoph Gottsched. I opposisjon til Gottscheds franske forbilder favoriserte Bodmer John Miltons engelske sensualisme, og i stedet for å forherlige antikken holdt Bodmer middelalderen høyt – og fikk med det en avgjørende innflytelse på romantikken. På sett og vis kan Bodmer, Breitinger og Gottsched sees på som en tysk variant av den franske Querelle des anciens et des modernes.
Bodmer formulerte sine litteraturteoretiske prinsipper i Critische Abhandlung von dem Wunderbaren in der Poesie (1740).
Svømming under VM i svømmesport 2023 – 50 meter brystsvømming menn
50 meter brystsvømming menn var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2023 i Fukuoka i Japan 25. og 26. juli 2023.
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Forsøksheat
Forsøksheatene starte 25. juli klokken 10:32.
Semifinale
Semifinalene startet 25. juli klokken 20:34.
Finale
Finalen fant sted 26. juli klokken 21:01.
Tamesel
Tamesel (Equus africanus asinus, tidligere også Equus asinus asinus og Equus asinus) er en domestisert form som nå regnes som en underart av afrikansk villesel (Equus africanus). Tamesel er populære arbeidsdyr i mange land, spesielt i landene rundt Middelhavet og i mange land i Midtøsten, Asia og Amerika.
Eslet ble trolig domestisert i Egypt eller Mesopotamia for omkring 5000–6000 år siden og er siden spredd rundt om i verden. I dag (2006) regner man med at det finnes over 40 millioner tamesler i verden. Eslet brukes både som ridedyr, trekkdyr og kløvdyr. I mange land har dessuten eslet spilt en viktig rolle i ulike prosesjoner og ritualer, også som offerdyr.
Tameslets progenitor er trolig nubisk villesel (E. a. africanus) og somalisk villesel (E. a. somalicus). I dag regner man med at det finnes omkring 150–200 (185 i 2006 ) ulike eselraser. Flest tamesler finnes det i Kina (trolig over 11 millioner), deretter følger Pakistan, Etiopia og Mexico.
Mikhail Fjodorovitsj Kvetsinskij
Mikhail Fjodorovitsj Kvetsinskij (russisk: Михаи́л Фёдорович Квецинский) (født 3. januar 1866 i Guvernementet Moskva, død 31. mars 1923 på Lillehammer), i Norge kjent som Michael Kwetzinsky, var en russisk generalløytnant i generalstaben i Det russiske keiserdømmet, som ble kjent som militær organisator under Russlands militære kampanjer i Det fjerne østen, under første verdenskrig og under den russiske borgerkrig. Han var en av lederne for Den hvite armé og stabssjef for generalguvernør Jevgenij Miller i de motrevolusjonære styrkene i Nord-Russland i perioden 1919–1920. Han flyktet til Norge sammen med Miller i 1920 og livnærte seg som bryggeriarbeider og drosjesjåfør på Lillehammer frem til sin død tre år senere.
Alain Resnais
Alain Resnais (født 3. juni 1922, død 1. mars 2014) var en fransk filminstruktør. Ikke minst hans tidlige filmer er forbundet med den nye franske bølge.
Mikhail Fjodorovitsj Kvetsinskij
Bakgrunn
Han var sønn av kaptein i den keiserlige russiske hæren Fjodor Kvetsinskij, og tilhørte en russisk-ortodoks offisersslekt fra Guvernementet Moskva. Mikhail Kvetsinskij var gift med Anna Grossow von Palm, som var av tysk-baltisk herkomst og født i Reval i 1874.
Alain Resnais
Alain Resnais var aktiv som filminstruktør fram til sin død i 2014 i en alder av 91 år. Hans siste film var Aimer, boire et chanter som hadde premiere i Frankrike den 26. mars 2014.
Mikhail Fjodorovitsj Kvetsinskij
Bakgrunn
I henhold til de russiske forordningene om rang og adelskap som gjaldt mellom 1856 og 1917 innebar den militære graden oberst, som Kvetsinskij oppnådde i 1901, at man automatisk fikk arvelig adelskap. Allerede kornetter (sekondløytnanter) fikk automatisk personlig, det vil si ikke-arvelig, adelskap.
Karriere i det russiske keiserriket
Han ble utdannet infanterioffiser i 1885 og ble uteksaminert fra generalstabsakademiet i 1891. Han tjenestegjorde en rekke steder i det russiske imperiet. Fra 1891 var han stasjonert i Warszawa militærdistrikt helt vest i datidens Russland. I 1895 ble han sjef for 1. livgrenaderregiment i Moskva. Fra 1897 hadde Kvetsinskij en rekke sentrale stillinger i Russlands fjerne østen og i Guandong i Kina. Han ble i 1897 oberstløytnant, og deltok fra 1900 i Russlands militære kampanje i Kina. I 1901 ble han militærkommissær i Mukden og samme år ble han forfremmet til oberst. Fra 1904 deltok han i Den russisk-japanske krig og i 1905 ble han stabssjef for styrkene i Russlands fjerne østen. Han ble i 1910 utnevnt til generalmajor.
Under første verdenskrig hadde han en rekke kommandoposter. Han ble i 1915 stabssjef for 2. armé og ble samme år forfremmet til generalløytnant. Samme år ble han stabssjef for arméene ved den vestlige fronten. I 1917 ble han øverstkommanderende for 3. armé.
20. oktober 1917 ble han utnevnt til sjef for Kievs militærdistrikt og forsøkte uten hell å slå ned det bolsjevikiske opprøret i Kiev. I 1918 ble han arrestert av sine egne ukrainske tropper, ble internert i Tyskland, kom seg til England og tok seg til Arkhangelsk i Nord-Russland, der han sluttet seg til den Den hvite armé under kommando av generalguvernør Jevgenij Miller og i januar 1919 ble utnevnt til «stabssjef for den øverstkommanderende for alle russiske væpnede styrker ved den nordlige fronten», dvs. Miller.
Flukt til Norge
Vinteren 1920 foretok han sammen med general Miller og nesten tusen andre flyktninger en eventyrlig flukt med isbryteren «Kuzma Minin» fra Arkhangelsk til Tromsø. Under flukten kom det til kamp med en annen isbryter; det første sjøslag utkjempet mellom isbrytere.
Han slo seg senere ned på Lillehammer, der han jobbet som bryggeriarbeider og drosjesjåfør. Han etablerte også et bilverksted sammen med en annen russisk flyktning, Ivan Bagrinowski. I motsetning til Miller og andre flyktninger var han ikke involvert i aktivisme mot sovjetregimet i eksil. Etter en tid ble han syk, og han døde i 1923. Hans sønn Wassily von Kwetzinsky slo seg også ned i Norge.
Navnet kan transkriberes på ulike måter. Den standardiserte moderne norske transkripsjonen er Mikhail Fjodorovitsj Kvetsinskij. I den perioden han bodde i Norge ble etternavnet skrevet Kvetsinsky eller Kwetzinsky i norske kilder. Hans sønn ble norsk statsborger med navnet/skrivemåten von Kwetzinsky-Stetzenkow, og etterkommerne skriver navnet på denne måten (den moderne transkripsjonen av Stetzenkow på norsk er Stetsenkov); det var vanlig blant den russiske adelen å bruke predikatet von for å angi adelskap når navn ble gjengitt på andre språk enn russisk, selv om et slikt predikat ikke finnes i russisk. Han skrev selv fornavnet Michael i Norge, og navnet kan mer direkte transkriberes som Mikhail eller Michail.
Kommunikasjon og ledelse under endring
Kommunikasjon og ledelse under endring omfatter kommunikasjon (overføring av informasjon) og ledelse (innflytelse eller veiledning) under endring. Målet med lederutvikling er å utvidelse en person sine evner til å ha effekt i lederroller og -prosesser. To sentrale elementer i dette er at lederskap kan læres, folk lærer, vokser og forandrer seg, og at lederutvikling bidrar til å gi en person effekt i en rekke formelle og uformelle lederroller.
Lederutvikling fremmer personlig vekst ved å hjelpe individer med å utvikle sine evner til å lede seg selv, jobbe effektivt med andre og sikre at arbeid blir utført. Lederutvikling fremmer organisatorisk vekst og hjelper gruppen i sin helhet med å utvikle lederne den trenger for å utføre oppgaver, inkludert å sikre forpliktelse fra medlemmene og bestemme retningen.
Å etablere forbindelser mellom mennesker som kan bidra til å nå noens mål vil øke sjansene for å kunne fremstå som leder i en organisatorisk sammenheng. Mye av en leders utvikling skjer internt.
Inndside-ut eller utenfor-inn
Lederutvikling er en innside-ut-prosess (basert på intern tenkning og intuisjon ) som starter hos lederen og deretter beveger seg utover for å påvirke andre (i motsetning til utenfor-inn-prosess, hvor man tar utgangspunkt i de ansattes perspektiv og hva som er best for dem og møter deres behov ).
Vaner og karakterprinsipper
En leders effekt er basert på karakterprinsipper som rettferdighet, integritet, ærlighet, tjeneste, kvalitet og vekst. Ifølge Stephen Covey sin selvhjelpsbok The 7 Habits of Highly Effective People (1989) er vaner en kombinasjon av kunnskap (hva man skal gjøre og hvorfor man skal gjøre det), ferdigheter (hvordan gjøre det) og motivasjon (ønske om å gjøre det). De 7 prinsippene eller vanene er:
Åndelighet eller andre verdier har spilt en avgjørende rolle i ledere sin utvikling, og har hjulpet de med å gjøre og følge opp sine moralske valg, utvikle dyder og karakter, identifisere sine verdier og formål, fullføre arbeidsoppgaver og takle vanskeligheter. Eksempler på vanlige metoder med røtter i åndelighet for å fremme ledereffekt er:
Selvledelse
Kevin Cashman argumenterte for at ledelse bør sees på fra innsiden. Ifølge Cashman kan lederskap defineres som "autentisk selvuttrykkelse som skaper verdi." Denne formen for ledelse finnes på alle nivåer i en organisasjon. Han identifiserte syv måter enkeltpersoner kan lede fra innsiden og ut. I stedet for en hierarkisk rekkefølge legemliggjøres disse hollistisk.
'''Veg 1 – personlig mestring:
Veg 2 – formålsmestring
Veg 3 – endringsmestring
Veg 4 – mellommenneskelig mestring
Veg 5 – å "være" mestring
Veg 6 – balansere mestring
Veg 7 – handlingsmestring
Å lede etterfølgere gjennom endring
Ifølge Steven Klepper (1997) er det fire hovedperioder organisasjoner går gjennom i organisasjonslivssyklusen hvor det er skjer endring innenfra.
Det er ekstremt viktig for ledere å være fleksible og aksepterende for endringer fordi det er uunngåelig. For å komme seg gjennom endring trenger organisasjoner gode ledere som kan hjelpe til med å veilede gjennom disse tøffe tidene. Det er viktig at lederen holder på kjerneverdiene i selskapet mens de går gjennom endringer for å sikre at selskapet fortsatt oppfyller behovene til sine kunder. Noen ledere vil legge merke til hva tidligere ledere har gjort og ta med seg ting de andre lederne gjorde da de gikk gjennom endring som var vellykket. Lederen må holde de andre ansatte fokuserte i endringsperioden.
Kommunikasjon og ledelse som intern prosess
Ifølge Hackman og Johnson (2008) er kommunikasjon en integrert del av den interne prosessen til ledere. Ledere møter mange hindringer og utfordrende situasjoner som kan gi personlig vekst. Mye av den personlige utviklingen til ledere skjer som en intern prosess.
Når en leder personlig håndterer problemer tar de avgjørelser som påvirker deres liv og andres liv. Intrapersonell kommunikasjon (indre kommunikasjon mellom tanker og følelser i personen selv) spiller en viktig rolle i beslutningsprosessen og for personlig utvikling av lederen. Denne innvendige kommunikasjonen manifesterer seg til slutt i ytre effekter.
Personlig utvikling som en intern prosess
Personlig utvikling er et viktig aspekt ved ledelse. Behovet for programmer og kurs som spesialiserer seg på personlig utvikling er allment akseptert på tvers av en rekke felt fra vitenskap til religion.
Lederprogrammer fokuserer både på den ytre visningen av lederskap og indre holdninger, adferd og tro. Mange av forfatterne av ledelsesbøker rundt århundreskiftet begynte å legge fokus på interne prosesser for lederutvikling, inkludert Stephen Covey med boken The 7 Habits of Highly Effective People (1989) og Kevin Cashman med boken Leadership from the Inside Out (1998). Begge bøkene ble bestselgere og fokuserte på interne konsepter som " være proaktiv" (den første av Covey sine 7 vaner) eller "personlig mestring" (den første vegen i Cashman sine 7 veger til mestring).
Rollen til intrapersonell kommunikasjon
Når ledere begynner selvreflekterende analyse av seg selv, begynner de å engasjere seg i intrapersonell kommunikasjon. Intrapersonell kommunikasjon kan defineres som kommunikasjon som skjer innenfor den enkelte sitt sinn. Det kan være så enkelt som interne tanker eller mer komplekse nevrofysiologiske måter for å undersøke oss selv. Det har lenge vært forsket på intrapersonell kommunikasjon og dets tilknytning til intern utvikling. Enkeltpersoner benytter ofte intrapersonell kommunikasjon som et middel til selvbevissthet og det er en intern prosess knyttet til personlig utvikling.
For ledere er det mange fordeler med intrapersonell kommunikasjon. Intrapersonell kommunikasjon kan øke selvbevisstheten. Det kan gi lederen et tydeligere bilde av dens selv. Forskning viser at intrapersonell kommunikasjon er et middel til å overvinne kommunikasjonsangst for både mellommenneskelig og offentlig kommunikasjon. Dette er noen av fordelene for ledere som benytter intrapersonell kommunikasjon som en intern prosess for personlig utvikling.
Innovativt lederskap og endring
Det er lite fagfellevurdert materiale om overlappen mellom innovasjon og lederskap og deres gjensidige påvirkning. Det er imidlertid veldig tydelig at store innovasjoner kommer fra gode ledere. Steve Jobs har av enkelte blitt på som eksempel på en av de store teknologiske innovatørene i vår tid. Mange erkjenner behovet for støtte fra offentlig sektor og samfunnsmessig støtte til innovasjon for at finansiering skal skje, og i sin tur at innovasjon skal skje. Mange universiteter implementerer innovasjonsnettverk, og det er tydelig et behov for unike og uavhengige tenkere. Google har uttalt at deres forpliktelser til innovasjon avhenger av at alle er komfortable med å dele ideer og meninger.
Transformasjonsledelse og innovasjon
Transformasjonsledelse er en type ledelse som har evne til å endre en organisasjon og trolig vil produsere innovasjon (være nyskapende). Ettersom innovasjon er mer enn bare oppfinnelse kan ledelsesprosessen i seg selv være innovativ. Innovasjon er en viktig del av å være en effektiv og produktiv transformasjonsleder. En transformasjonsleder er kreativ, interaktiv, visjonær, bemyndigende og lidenskapelig. Den underordnede sin selvkonseptfunksjonen bestemmer hvordan følgeren vil reagere på lederen. En leders evne og styrke til å være leder har en direkte effekt på en organisasjons suksess. Ofte er ledere ikke godt trente i lederutvikling, med resultat at de ikke er forberedte på å fremme et innovasjonsmiljø. En innovativ leder er en transformasjonsleder.
Isabella av Bayern
Isabella av Bayern, (Isabeau de Bavière eller Isabella av Bayern-Ingolstadt) (født ca. 1371 i München, død 29. september 1435 i Paris) var dronning av Frankrike gjennom sitt ekteskap med Karl VI. På grunn av ektefellens sinnssykdom fikk hun stor politisk makt og var stedfortredende regent i perioden 1392–1419. Som regent forsøkte hun blant annet å få Henrik V av England innsatt som fransk tronfølger på bekostning av sin egen sønn Karl VII.
Dronning
Isabella var datter av Stefan III av Bayern-Ingolstadt og Taddea Visconti av Milano. Karl VI av Frankrikes slektning hertug Johan den uredde av Burgund så et ekteskap som en måte å bygge en allianse mellom Frankrike og det tysk-romerske rike mot England på. I juli 1385 ble hun sendt til Frankrike, offisielt for en pilgrimsferd til Amiens men i virkeligheten for å presenteres for Karl VI, som ville se henne for å avgjøre om han ville gifte seg med henne. Før dette tilbragte hun en tid i sin slektnings hoff i Hainaut for å undervises i fransk etikette.
Vigselen fant sted 17. juli 1385. Relasjonen mellom Karl og Isabella synes å ha vært lykkelig, og Karl gav henne mange dyrebare gaver. Den 23. august 1389 gjorde hun sitt høytidelige offisielle inntog i Paris, der hun ble kronet til dronning.
Politiker under Orleans
I 1392 ble Karl VI rammet av psykisk sykdom, noe som frem til hans død skulle ramme ham med stadig færre mellomrom. Karl VI ble ansett som uegnet til å regjere på grunn av sin sykdom, og Isabella havnet da i en maktposisjon. Isabella stod i 1393 som vertinne for et maskeradeball for å feire en hoffdames bryllup, et ball som senere ble berømt som det såkalte brennende ball, Bal des Ardents: kongen opptrådte her med fem adelige gjester utkledte til trær i hamp. Fire av dem døde da de ble antent av en fakkel og begynte å brenne. Hendelsen underminerte ytterligere kongens egnethet til å regjere i manges øyne.
Karl VI reagerte kraftig ved åsynet av henne i sine perioder av sykdom, gjenkjente henne ikke og ble opprørt, og det ble ansett passende at de da ble separert. Han ble med hennes godkjennelse gitt en elskerinne, Odette de Champdivers. Opinionen anklaget henne for å ha overlatt ham til seg selv, men det er dokumentert at hun tidvis fortsatte å besøke ham i hans soveværelse.
Det faktum at Karl iblant frisknet til og da var kapabel til å regjere, og senere igjen ble syk og inkapabel, skapte en instabil situasjon der ingen var sikker på om kongen var å regne med eller om man skulle danne en permanent stedfortredende regjering.
Karl VI gav Isabella fullmakt til å agere i hans og tronfølgerens sted i hans sykdomsperioder, noe som gav henne plass i rådsforsamlingen. I 1393 ble Isabella utnevnt til kongebarnas formynder sammen med de kongelige hertuger Burgund Berry, Bourbon og hennes bror Ludvig av Bayern, mens Ludvig av Orleans fikk posten som regent eller hode for regentrådet. Orleans' stilling som regent førte til en konflikt med kongens onkel Burgund, som hadde sittet i formynderrådet under kongens umyndighet.
Isabella ble beskrevet som en effektiv diplomat og rost for sitt talent som megler, noe som ble påpekt da rådet tok fatt i krisen rundt paveskismet i hennes tid der 1392-94. I 1396 sluttet Isabella allianseavtale mellom Frankrike og Firenze. I 1401 støttet Isabella Orleans mot Burgund i en skattesak, noe som gjorde at Burgund truet med borgerkrig. Isabella klarte å avverge dette ved å opptre som megler.
Isabella ble av Karl utnevnt til tronfølgerens fremste formynder til hans trettende fødselsdag, noe som gav henne plass i rådet og en sterk stilling der. I 1402 fikk Isabella av Karl fullmakter over statskassen og til være megler og håndtere konflikten mellom Burgund og Orleans. I 1403 ble Isabella formelt Frankrikes regent da hun ble utnevnt til leder av rådsforsamlingen med rett til å innta denne stilling hver gang kongen ble syk. Hun sluttet seg til sin svoger, hertug Ludvig av Orléans, og støttet ham i hans strid mot Johan den uforferdede av Burgund. Ludvig av Orleans var hennes elsker og muligens far til hennes sønn dauphinen, senere Karl VII av Frankrike.
Det instabile situasjon førte i 1403 og 1404 til fraksjonsdannelser mellom partiet burgunderne som støttet kongens slektning hertugen av Burgund, og Armagnacpartiet som støttet kongens bror hertugen av Orleans. I 1404 døde Filip den djerve av Burgund, og Johan den uforferdede ble hertug av Burgund.
Isabella hengav seg til ursvevelser og ekteskapsbrudd som gav kongemakten dårlig ry, blant annet den Kjærlighetens domstol der begge kjønn lekte advokater og dommere og man debatterte «de mest latterlige spørsmål i denne latterlige domstol». Augustineren Jacques Legrand holdt en berømt preken mot det franske hoff der han førdømte dets syndighet og perversjoner, Isabellas klær som viste bryst, skuldre og hals, og en pamflett ved navn Le Pastorlet sirkulerte som beskrev hennes kjærlighetsforhold med sin svoger Orleans, noe som etter datidens oppfatning var incest. I 1405 lurte Burgund Isabella og Orléans ut av Paris, kidnappet så tronfølgeren og toget så inn i Paris i spissen for sin armé. Det var nær på at borgerkrig brøt inn.
Politiker under Burgund
I 1407 ble Ludvig av Orleans i et attentat utført av Johan av Burgund. Burgund ble tvunget ut av Paris og åpen konflikt utbrøt mellom partiet Burgund og Orleans' tilhenger Armagnac. I striden ble kontrollen over Isabella og kongebarna viktige for begge partier, samtidig som hun selv måtte balansere mellom dem. Tronfølgeren ledet i 1407 en aksjon mot sin mors elsker, Louis de Bois-Bourdon. Dette ble grunnen til et livslangt fiendskap mellom Isabella og sønnen.
I 1408 ble Burgund benådet av Karl VI etter en prosess i Paris ledet av Jean Petit. Isabella førte da tronfølgeren til Melun, og Karl VI opphevet benådningen av Burgund. I 1409 gav Karl tronfølgeren retten til å regjere i Isabellas fravær. Ved Freden i Chartres i 1409 ble Burgund og Orleans (da representert av den nye hertugen av Orleans) offisielt forsonet. Men krigen fortsatte. Isabella sluttet seg til sin tidligere motstander, Johan av Burgund, med hvem hun opprettholdt en allianse mellom 1409 og 1413, og deretter med Armagnac mellom 1413 og 1415. Hun gjorde i 1409 Burgund tll tronfølgerens beskytter. Samtidig kom det til en bryllupsallianse mellom Frankrike og Burgund, mellom Burgunds sønn og Isabellas datter: i forhandlingene hevdet hun tydelig familiens hierarki og rett til tronen. Parisuniversitetet erklærte også at alle stridende parter var utestengte fra rådsforsamlingen.
I 1411 utbrøt åpen borgerkrig mellom Burgund og tronfølgeren. Tronfølgeren allierte seg med partiet Armagnac-Orleans og fraksjonsstrider brøt ut i Paris. I 1414 allierte Isabella seg med Orleans mot tronfølgeren, noe som fikk tronfølgeren til å alliere seg med Burgund. Henrik V av England dro fordel av Frankrikes indre strider og anførte en invasjon i nordvest, der engelskmennene seiret over franskmennene i slaget ved Agincourt i 1415. Burgund erklærte seg nøytralt og fortsatte striden mot kongehuset og Armagnac mens England erobret byer i det nordlige Frankrike.
Ved tronfølgeren Ludvigs død i 1415 ble hennes fjerde sønn Jean tronfølger. Jean var en tilhenger av Burgund, og befant seg hos Wilhelm II av Bayern, som nektet å utlevere ham til Frankrike. Armagnac forhindret hennes forhandlinger ettersom de nektet å la henne forsones med Burgund for å få Jean til Frankrike.
I 1417 ble Normandie erobret av England og tronfølgeren Jean døde. Isabellas femte sønn Karl ble nå tronfølger. Karl var gift med Armagnacs datter Marie av Anjou og tilhenger av Armagnac. Isabella ble nå tatt til fange av Armagnac som konfiskerte hennes eiendom, oppløste hennes hoff og fengslet henne i Tours.
I november 1417 ble hun løslatt og utlevert til Burgund, trolig for at han ville få kontroll over hennes fullmakter. Isabella erklærte seg nå som aleneregent, men i januar 1418 overlot hun denne post til Burgund. Sammen med Burgund oppløste hun siden parlamentet og tok kontroll over hovedstaden og monarken. Den 28. mai 1418 slaktet Burgund Armagnacpartiets tilhengere i Paris og tronfølgeren flyktet fra byen og avslo Isabellas innbydelse til å forene seg med dem. I 1419 sluttet tronfølgeren Karl fred med Burgund, men myrdet ham under fredsforhandlingene.
Burgunds nye hertug, Filip den gode, sluttet nå en allianse med England. Nesten hele det nordlige Frankrike var nå erobret av engelskmennene. Isabella sluttet i 1420 traktaten i Troyes med England, hvorved Henrik V av England ble Frankrikes tronfølger og giftet seg med hennes datter Katarina av Valois. Karl VI gav sitt samtykke og utelot tronfølgeren for å ha begått forræderi ved å ha nektet å forsone seg med kongehuset, ved å ha antatt tittelen regent og ved å ha myrdet Burgund.
I 1422 døde Karl VI av Frankrike og Henrik V av England. Henrik VI av England ble utropt til Frankrikes konge i pakt med Troyes-traktaten og tok kontroll over Paris. Den tidligere franske tronfølgeren ugyldigerklærte traktaten, kalte seg Karl VII av Frankrike og tok med støtte fra Armagnac-partiet kontroll over de deler av Frankrike som ikke ble behersket av England eller Burgund.
Isabella av Bayern er gravlagt i klosterkirken Saint-Denis.
Swertia perennis
Swertia perennis er en flerårig urt i søterotfamilien.
Den blir 15–40 cm høy. Stengelen er firkantet, rød- eller purpurfarget, opprett og ikke forgrenet. De grunnstilte bladene er stilkete, og bredt lansettformede eller eggformede. Stengelbladene er mindre og sitter motsatt, og de øverste bladene er sittende. Blomstene sitter i grenete kvaster. De er 14–30 mm brede og blå eller rødfiolette, mer sjeldent hvite eller gulgrønne. Blomsten er stjerneformet med fire eller fem nesten helt frie kronfliker. Frukten er en eggformet kapsel som er 1–1,5 cm lang.
Swertia perennis vokser på våte steder, spesielt i kalkmyrer og i høyfjellet, men den kan også vokse på fuktige enger, langs bekker og på våte berg. Planten er utbredt i europeiske fjell, som Pyreneene, Alpene, Kaukasus, Appenninene, De dinariske Alper, Karpatene, Plateau de Langres, Jurafjellene og Schwarzwald, men i Øst-Europa finnes den også i lavlandet nordover til Mecklenburg-Vorpommern, Estland og Nord-Russland. Arten har en usammenhengende utbredelse på den nordlige halvkule og forekommer også i Øst-Asia og vestlige Nord-Amerika. Den vokser ikke i Norge eller andre steder i nordvestlige Europa.
Liste over Ohios guvernører
Liste over guvernører i Ohio siden Ohio ble opptatt som USAs 17. delstat i 1803.
Noter
<references group="lower-alpha" />
Ian Bankier
Ian Bankier (født 1952 i Glasgow) er styreleder i fotballklubben Celtic og øverste leder og medeier av whiskyforhandleren GlenKeir Whiskies Ltd.
Han etterfulgte sir John Reid som Celtics styreleder 14. oktober 2011 etter å ha gått inn i styret samme sommer.
Doberes
Doberes er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Forholdsvis store, slanke, brune smygere med spisse forvinger. Oversiden er brun med uregelmessige, mørkere brune flekker eller tverrbånd, undersiden temmelig ensfarget lysbrun. Larvene er nakne, korte og trinne, grønne med en rad gule flekker langs ryggen og mørk hodekapsel. Puppene er kledt med et lysblått vokslag.
Levevis
Larvene lever på trær i rutefamilien, særlig slektene Zanthoxylon og Citrus.
Utbredelse
Artene lever i Mellom-Amerika.
Systematisk inndeling
Inndelingen følger Brower & Warren (2007).
Jernbane på Svalbard
Jernbaner på Svalbard ble opprettet i sammenheng med gruvedrift på forskjellige steder på Svalbard og var uten unntak industribaner. Gruvebanen ved Ny-Ålesund var frem til den ble nedlagt 1963 verdens nordligste jernbane.
Det var jernbanedrift i forbindelse med gruvedrift flere steder på Svalbard, det eneste lokomotivet som er tilbake i dag er det lille damplokomotivet i Ny Ålesund.
Jernbanen i Ny Ålesund
1917 startet Kings Bay Kull Compani A/S anleggsarbeider på Svalbard for å utvinne kull i Kongsfjorden. For å frakte kullet fra gruvene til havna i Ny-Ålesund ble det bygget en jernbane med spor mellom gruvene og kaien. Jernbanen var en ren industribane bare for kulltransport, og den hadde opp til 5 lokomotiver i drift samtidig.
Sommeren 1941 ble Ny-Ålesund evakuert, og gruvene ble gjort ubrukelige for å forhindre at de skulle kunne nyttes av okkupasjonsmakten, blant annet ble jernbaneskinnene fjernet fra svillene. Da gruvedriften ble gjenopptatt 1945 ble gruvens jernbanenett satt istand igjen av den norske staten, som nå var eier.
1963 ble det besluttet å nedlegge gruvedriften etter at gruvene hadde vært utsatt for flere alvorlige ulykker, den siste 1962. Det meste av jernbanemateriellet inklusive skinnene ble solgt som skrapjern.
Damplokomotiv Nr. 2
Damplokomotivet ble bygget i Berlin i 1909 av Borsig, har nr. 2 og er av typen 0-4-0 WT.
Lokomotivet var først i drift ved Salangverket i Troms og kom som det første lokomotivet til Ny Ålesund i 1917. I Ny Ålesund ble lokomotivet kalt «Toa» og det ble benyttet til å frakte kull fra gruvene til utskipingskaia.
Det ble også en kort tid benyttet ved et fiskerimottak i Ny Ålesund i forbindelse med trandamping.
I 1982 malte jernbaneentusiaster lokomotivet, det var da det rustskader på kullbeholderen fordi det hadde ligget vått kull i der. Eieren, Kings Bay, fikk gjennomført en tilstandsvurdering av Norsk Folkemuseum i 2012. Det var nå omfattende rustskader på lokomotivet og det ble vurdert at det beste var å sende det til fastlandet for en omfattende revisjon. I 2016 ble spesialverkstedet i Sørumsand, ved Urskog-Hølandsbanen, valgt til arbeidet som ble utført på samme måte som ved produksjonen av lokomotivet.
AirUK
AirUK var et privat, uavhengig regionalt britisk flyselskap dannet i 1980 som følge av en fusjon mellom fire konkurrerende britisk-baserte regionale flyselskaper. Det British and Commonwealth (B&C)-eide British Island Airways (BIA) og Air Anglia var de to dominerende fusjonspartnere. Den fusjonerte enhetens hovedkontor lå opprinnelig i Redhill, Surrey, i det gamle BIA-hovedkontoret. Det flyttet senere til Crawley i West Sussex, i tillegg til den viktigste vedlikeholdsbasen på Norwich internasjonale lufthavn,  (Air Anglias tidligere vedlikeholdsbase). De hadde også en annen større vedlikeholdsbase på Blackpool Airport (den gamle BIA-vedlikeholdsbasen). Denne ble nedlagt på grunn AirUKs store innskrenkninger under Storbritannias alvorlige resesjon på begynnelsen av 1980-tallet. I 1987 etablerte AirUK sin nye ferievirksomhet, AirUK Leisure, som et charter-datterselskap. Det følgende året flyttet AirUK sitt hovedkvarter til London Stansted lufthavn. Da Stansteds nye terminal, tegnet av Norman Foster, ble åpnet i 1991, ble flyselskapet den første leietakeren og senere den viktigste.
Jernbane på Svalbard
Damplokomotiv Nr. 2
I tilstandsvurdering ble det påpekt at lokomotivet burde flyttes lenger bort fra fjorden så det ikke ble utsatt for så mye salt fra sjøen, noe som øket korrosjonen. Men etter revisjonen ble lokomotivet stilt tilbake på sin gamle plass sammen med de 5 kullvognene som ble plassert bak det på slutten av 1980-tallet.
Kvalifisering til Ishockey-VM 2004 (toppdivisjonen)
De tretten beste lagene ved ishockey-VM 2003 (Canada, Danmark, Finland, Italia, Latvia, Russland, Slovakia, Sveits, Sverige, Tsjekkia, Ukraina, USA og Østerrike) var direkte kvalifisert til ishockey-VM 2004. To lag (Frankrike og Kasakhstan) kvalifiserte som de beste to lagene i VM 2003 divisjon I. Den siste plassen var reservert til et lag for Fjernøsten.
Jernbane på Svalbard
Jernbanen i Barentsburg
Arktikugol i Barentsburg lenger sør brukte også jernbane i gruvedriften. Strekningen var bygd med 600 mm smalspor og gikk inne i et overbygg. I løpet av 1980-årene ble kulltransporten etter hvert overtatt av lastebiler.
Kvalifisering til Ishockey-VM 2004 (toppdivisjonen)
Ishockey-VM 2004 var den siste hvor det var reservert en plass til et lag fra Fjernøsten. Fra 2004 skulle laget enten forbli i toppdivisjonen ved å bli plassert på en 14. plass eller bedre eller rykke opp fra divisjon I.
Jernbane på Svalbard
Jernbanen i Grumantbyen
Også i Grumantdalen benyttet Arktikugol jernbane. Det var ingen havn i Grumansbyen så utskipningen av kull måtte derfor skje fra Colesbukta som fungerte som havn for Grumantbyen på den måten at kullet ble transportert dit på en 400 mm smalsporet jernbane.
AirUK
AirUK var medlem av International Air Transport Association (IATA) i det meste av sin eksistens.
Kvalifisering til Ishockey-VM 2004 (toppdivisjonen)
Kvalifisering til ishockey-VM 2004 for Fjernøsten
var kvalifisert til ishockey-VM 2004 i Tsjekkia. skulle spille i ishockey-VM 2004 divisjon I gruppe B.
Jernbane på Svalbard
Jernbanen i Brucebyen
Også i Brucebyen var det en jernbane den korte tiden man hadde drift der.