cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Christiansborg
Planer om gjenoppbygging
Umiddelbart etter brannen skulle det skaffes alternative hjemsteder til Christiansborgs institusjoner. Man regnet med at det ville bli kortvarig og midlertidig ettersom det straks ble sendt bud etter den danskfødt arkitekten Theophilus Hansen, som ble bedt om å komme med forslag til et nytt slott.
Landstinget avviste imidlertid Hansens forslag og til tross for at han forsøkte å modifisere det, ble han satt ut av spill da man i 1887 vedtok en lov om en åpen konkurranse. Theophilus Hansen hadde vanskelig for å akseptere avslaget og i de følgende årene sendte han inn det ene forslaget etter det andre og de ble stadig mer urealistiske.
Imidlertid innkom det ingen tilfredsstillende forslag og man prøvde derfor å utlyse en ny konkurranse med mindre stringente krav. Et forslag av Ferdinand Meldahl og Albert Jensen var ganske lovende, men av forskjellige praktiske og politiske årsaker ble anleggsloven ikke vedtatt før systemskiftet i 1901 hvor Venstre dannet regjering.
Nå sto gjenoppbyggingen høyt på dagsordenen og den 6. oktober 1903 vedtok man en lov hvor det het at Christiansborg Slot bliver at genopføre således, at der navnlig tilvejebringes, enten samlet eller adskilt, de fornødne bygninger dels til brug for kongen for repræsentation og lignende øjemed, dels til brug for rigsdagen. Det ble nedsatt en kommisjon og iverksatt enda en konkurranse på tross av stadige diskusjoner om hva Christiansborg egentlig skulle inneholde. Den store anstøtsstenen var sammenblandingen av riksdag og kongeslott som møtte kraftig kritikk både fra politisk hold, idet man ikke ville bo som gjester i kongens slott, og dels fra arkitekter som fremførte at de forskjellige funksjoner burde deles i forskjellige bygninger med forskjellige arkitektoniske uttrykk
Til tross for kritikken ble tre arkitekter bedt om å komme med mer detaljerte planer. Det endte med at man i april 1906 vedtok et forslag som var tegnet av Thorvald Jørgensen, på tross av mange høylytte protester mot både bygningens utseende og innhold.
Resultatet var at slottet skulle inneholde de samme funksjoner som før brannen: Rigsdagen, Højesteret og de omdiskuterte representasjonslokalene for kongen. Kongens lokaler var først tenkt utelukkende til representative formål, men det endret seg da Christian X etter sin kroning i 1912 meddelte, at han gjerne ville ha bolig på slottet og flytte inn. Da oppføringen var i gang i 1922 endret kongen allikevel mening – antagelig et etterspill i forbindelse med Påskekrisen – og besluttet at han allikevel ville bli boende på Amalienborg. Arbeidet med representasjonslokalene fortsatte allikevel med mindre endringer.
Oppføringen
Man begynte oppføringen av det tredje Christiansborg på høsten 1906, mer enn 20 år etter det var brent. Det ble bygget på samme fundament og til dels med samme yttermurer som de to foregående slott. Disse delene av yttermurene fra 1736 har klart seg gjennom to store branner og inngår i sitt tredje slott.
Den første tiden gikk med til å rive ned de delene av ruinen som ikke skulle brukes igjen og den 15. november 1907 ble grunnstenen lagt. Deretter begynte murerarbeidet, men det betydde ikke at prosjektet var fastlagt. Dels kom det noen teknisk betingede endringer som f.eks. overdekningen av ruinene fra Københavns slott, oppføringen av en felles varmesentral og tilpasninger av trafikkforholdene. Men de mest synlige endringene kom fra Thorvald Jørgensen selv, hvor særlig tre beslutninger endret vesentlig på bygningens utseende. De karakteristiske buede fremspringene mot slottsplassen ble føyd til, fasadebekledningen ble endret fra puss til granitt og taket endret fra valmtak til mansardtak. Stilen endte med å bli mer utpreget nybarokk og bygningens tyngde og soliditet skulle understreke slottets betydning som rikets politiske midtpunkt.
Fra politisk hold kom spesielt den indre innredningen opp i stormfulle diskusjoner, både hva angår romfordeling og utsmykking. Også kongens skiftende holdninger til sin residens ga endringer i prosjektet. Arkitekten kom også opp i problemer på grunn av arbeidskamper, første gang i oktober 1910, da murerarbeidsmennene gikk til streik og siden kom det til flere arbeidsnedleggelser blant murerne og elektrikerne
Det ble allikevel snart foretatt ytterligere endringer, blant annet ved at man i 1934 satte to ekstra kroner på tårnet og i 1937 skiftet man ut det sorte tegltaket med kobber.
Bygningsbeskrivelse
Slottsbygningen er trefløyet og gjennomskåret av to porter: kongeporten og dronningporten som forbinder den indre slottsgården med henholdsvis slottsplassen og Prins Jørgens Gård. Kongeporten har ikke så stor funksjon ettersom ingen av slottets hovedavsnitt har inngang herfra; imidlertid har kongeporten inngang til den underjordiske utstillingen av de gamle slottsruinene. Dronningporten er hovedinngang til de kongelige lokalene i nordfløyen.
Samuel Isaksen
Isaksen kom til klubben etter 2000-sesongen, fra Larvik Turn. Han har landskamper på G17 og G18. Han debuterte for Sandefjord Fotball i cupens første runde mot 3.-divisjonslaget Urædd, 9. mai 2001, med å score ett mål. Samuel Isaksen scoret mot Mandalskameratene på hjemmebane 28. september 2003 ett av tidenes raskeste mål i norsk fotball. Bare 6,5 sekunder etter avspark lå ballen i mål.
Christiansborg
Bygningsbeskrivelse
Højesteret har sin hovedinngang i Prins Jørgens Gård og her har man gjenbrukt inngangspartiet fra kongeporten på det tidligere slott, som nå er blitt løftet opp til en plassering ved enden av inngangstrappen. Inngangen til Folketinget er plassert i Rigsdagsgården.
Samuel Isaksen
Samuel Isaksen har sølvmedalje fra cupfinalen 12. november 2006, da Sandefjord tapte 3-0 for Fredrikstad. Han var innbytter og spilte den siste halve timen.
Christiansborg
Bygningsbeskrivelse
Slottet er forbundet til bygningene rundt med tre lønngangsbygninger; mot slottskirken finner man Kirkeløngangen, og i Rigsdagsgården finnes dels Kavalerløngangen også kalt Zahlkammerbygningen eller Kancelliløngangen, som danner forbindelse til det gamle Rigsarkivet, og dels Kunstkammerløngangen. Lønngangsbygningene i Rigsdagsgården ble i det tredje Christiansborg innredet med leiligheter til formennene for de to riksdagskamre.
Hovhannes Varderesian
Hovhannes Varderesian (armensk: Հովհաննես Վարդերեսյան; født 12. februar 1989) er en armensk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil i 66-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i omspillet.
Christiansborg
Bygningsbeskrivelse
Tårnet er med sine 106 meter det høyeste i København, knapt en meter høyere enn tårnet på København rådhus. Formen utstrålte opprinnelig en massiv tyngde, men uttrykket ble noe endret i 1934 ettersom man da føyde til en vindfløy og to ekstra kroner. Skjelettet er støpt i jernbetong og er et av de eldste betongbygg som finnes i Danmark.
Samuel Isaksen
Samuel Isaksen var den første spilleren i Sandefjord Fotball som rundet 200 obligatoriske kamper for klubben. Han fikk 227 kamper og scoret 43 mål (199/38 i serien og 28/5 i cupen) som Sandefjord-spiller. Han spilt sin siste kamp for Sandefjord 19. mai 2010 i cup-kamp borte mot Kjelsås, da han kom inn som innbytter.
Karriere som spiller
(Sist oppdatert 25. januar 2012) * Kun seriekamper.
Christiansborg
Materialer og utsmykking
Fasadene er kledd med granitt med unntak av de nederste etasjene på Prins Jørgens gård, hvor man har valgt å bruke sandsten som ble gjenbrukt fra det tidligere slottet. Granitt har den fordelen at det er svært værbestandig og stort sett vedlikeholdsfritt, men samtidig medfører det at de dekorative elementene er ganske grove, ettersom denne stenen ikke egner seg til uthugging av finere detaljer. På første etasje og kjelleretasjen er det brukt sten som på oppfordring ble samlet inn og levert fra over 700 forskjellige sogn i Danmark. Alle de forskjellige stenene gir et fargespill som understrekes av at yttersiden av dem er grovt tilhugget og derfor har en naturlig ru overflate.
Det meste av stenhuggerarbeidet til fasadens ornamentering ble foretatt av billedhuggeren Anders Bundgaard. Over hvert vindu i det meste av førsteetasje, Prins Jørgens Gård unntatt, er det plassert granittmasker av fremtredende menn fra dansk historie, blant annet Absalon, Tycho Brahe, Grundtvig, Blicher, Tietgen og Dalgas). I flokken finner man også grunnlovsfedrene som alle er plassert rundt Folketingets inngang i Rigsdagsgården. Over inngangen til Folketinget finner man fire atlanter i granitt som bærer balkongen over; dette inngangspartiet blir omtalt på folkemunne som «Smertens Port». Figurrekkens opprinnelige navn var «Det Daglige Slid» og skulle utgjøre en sterk komposisjon som motvekt til det tunge granittslottet. Men de fortvilte stenansiktene skapte så stor forferdelse da de ble avduket, at det ble samlet inn penger for å hugge dem bort. Figurene eksisterer allikevel fremdeles og er på folkemunne blitt døpt «Ørepine», «Hovedpine», «Mavepine» og «Tandpine».
Innvendig innredning
Slottet er i grove trekk delt på midten med de kongelige lokalene i nordfløyen og riksdagens lokaler i sørfløyen. Det er seks etasjer, slik som i de tidligere slottene, men de er annerledes fordelt. Hovedetasjen er 1. salen, Bel étagen, som i begge fløyene inneholder de mest betydelige rom.
I riksdagsfløyen er det en gjennomgående vandrehall som avsluttes i øst av Folketingssalen og i vest av den tidligere Landstingssal. Langs Vandrehallen er det forskjellige lokaler slik som formannens værelse og Folketingets sekretariat.
Folketingssalen
Salen ble innviet 28. mai 1918 da man avholdt det første møtet. Medlemmenes stoler er plassert i hesteskoformede rekker med formanns- og talerstolen i midten mot ytterveggen til slottsplassen. På sidene er det losjer i flere etasjer som er fordelt til bl.a. pressen, kongehuset, tidligere medlemmer og offentligheten. Talerstolen er fremstilt av én stor ekestamme som opprinnelig har vært en del av en vindmølle på Møn. Folketingssalen strekker seg gjennom tre etasjer og interiøret preges av veggenes eketrespaneler og de store stukkarbeidene på overveggene og i taket. På veggen bak talerstolen er det dels de store avstemningstavlene og dels et billedteppe fremstilt av kunstneren Berit Hjelholt. På den motsatte veggen henger to landsskapsmalerier som er utført av Olaf Rude.
Medlemmene har faste plasser og man forsøker å fordele dem etter politisk observans slik at «venstre-» og «højreorienterede» sitter hhv. til venstre og høyre sett fra talerstolen. Utover dette fordeles plassene typisk slik at ordførere og medlemmer med høy ansiennitet sitter forrest og nærmest talerstolen. Fordelingen blir derfor vanskeligere jo flere forskjellige partier som er representert og likedan om det skal skaffes flere plasser til ministre som ikke er folketingsmedlemmer.
Riddersalen
Riddersalen i kongefløyen er Christiansborgs største rom med en lengde på 40 meter og takhøyde på 10 meter. Taket er utført med store stukkaturarbeider og malerier av Kræsten Iversen; marmorgulvet er gjenbrukt fra Det Kongelige Bibliotek som ble bygget om i 1910.
Da Riddersalen ble oppført, ble veggene dekorert med gobeliner fra Rosenborg slotts riddersal, men i 2000 ble Dronning Margrethes gobeliner hengt opp. Disse 17 gobelinene med motiver fra Danmarks historie var dansk industris gave til dronning Margrethe på hennes 50-års fødselsdag i 1990. Gobelinene er vevd etter skisser av kunstneren Bjørn Nørgaard. Bjørn Nørgaards skisser og kartonger i naturlig størrelse ble senere kjøpt av Kunstmuseet Køge Skitsesamling, hvor de inngår som en del av de permanente utstillingene.
Bygninger rundt slottet
Bygningskomplekset rundt selve Christiansborg slott fremviser de forskjellige arkitektoniske stilartene som har vært fremherskende for de tre forskjellige slottene.
Hoffteateret
Københavns slott hadde fått innredet et teater, men det var ikke med i det opprinnelige Christiansborg. Christian VII begynte å få oppført forestillinger i spisesalen og det utviklet seg slik at man i 1766 besluttet å innrede et eget slottsteater. Et rom som var oppført som seletøyslager over stallene i den sørlige ridebanefløyen ble bygget om til teatersal. Rommet ble innredet av arkitekt Nicolas-Henri Jardin og innviet i januar 1767. Man vet ikke mye om det opprinnelige utseende, for man har ingen detaljerte beskrivelser. I 1842 ble teateret bygget om. Det kom etter hvert til å fungere som anneksscene til Det Kongelige Teater og i 1881 ble det stengt og det meste av inventaret solgt. Siden 1922 har bygningen huset Teatermuseet.
Slottskirken
Christiansborg slottskirke har ligget på samme sted siden det første Christiansborg, men den ble ødelagt under brannen i 1794. På tross av en beslutning om å rive kirken, ble den gjenoppbygget. Den opprinnelige kirkebygningen skilte seg ikke ut fra resten av slottet, så det var ikke noe arkitektonisk som fremhevet dens funksjon. Det ble annerledes etter C.F. Hansens gjenreisning, da fikk den store ubrutte veggflater og en tempelinngang med fire søyler.
Den 7. juni 1992 brøt det ut brann i kirken som følge av en nødrakett avfyrt under pinsekarnevalet. Taket brant og det var betydelige skader på interiøret og murene. Kirken ble gjenoppført som den hadde sett ut før brannen og det ble et vanskelig, men allikevel vellykket rekonstruksjonsarbeid. Den ble gjeninnviet av dronning Margrethe den 14. januar 1997
Opprinnelig var slottskirken kongehusets egen kirke hvor den kongelige konfesjonarius hadde ansvaret for å avholde gudstjenester og andre kirkelige handlinger for kongefamilien, hoffet og ansatte ved Det Kongelige Teater og andre kongelige institutusjoner. Dette endret seg rundt 1930 da kirken etter noen år uten fast prest, ble en – i prinsippet – alminnelig sognekirke. I 1964 ble sognet nedlagt og siden har kirken kun blitt brukt ved spesielle anledninger.
Ridehuset
Ridehuset ligger i den nordlige ridebanefløyen overfor Hofteatret. Innredningen har stort sett ikke blitt endret siden det ble oppført sammen med det første Christiansborg. Det er oppført med kongestol og balkong så tilskuerne har kunnet overvære rideøvelsene og konkurransene som ble avholdt. Kongestolen er bemerkelsesverdig fordi det er av de få bevarte rom med original innredning fra det første slottet.
Rommet brukes til forskjellige kulturelle arrangementer.
Stallene
Det har vært et betydelig hestehold på slottet og derfor også et betydelig stallanlegg. Det meste av førsteetasjen i ridebanebygningene, inklusiv rundingene mot Marmorbroen, var stallanlegg med plass til i alt 87 ridehester og 165 kjørehester. Deler av dette stallanlegget står fortsatt uforandret med sitt ekstravagante utstyr av marmorsøyler og marmorkrypper; andre deler er innredet til vognmuseum med de gamle hestekjøretøyene. Endelig er noen deler omdannet til andre formål som kontorer og garasjer for kongehusets biler. Hestehold er det stadig med et antall hester som benyttes av dronningens adjudantskap. En periode etter 1988 var Københavns Politis Rytteriafdelings hester også oppstallet her.
Marmorbroen og paviljongene
Marmorbroen over Frederiksholms Kanal er tegnet av Nicolai Eigtved og oppført sammen med det første Christiansborg i perioden 1739–1745. Dette var opprinnelig slottets hovedinngang og derfor skulle den gjøre inntrykk på slottets besøkende. Der den lander på Slotsholmen er den flankert av to paviljonger smykket med skulpturarbeider som skal gi inngangspartiet en arkitektonisk helhet. Opprinnelig var det en stor gitterport montert mellom paviljongene, men ettersom den var fremstilt av jern rustet den med tiden. Den ble fjernet i 1830-årene.
Broen er bygget av sandsten og har være renovert atskillige ganger. Den seneste gjennomgripende restaureringen foregikk ved Erik Hansen i perioden 1970–1995.
Vogngården
Vogngården var også en del av det første Christiansborg, men i 1839 overdro kong Frederik VI det til opprettelsen av Thorvaldsens Museum. Bygningene hadde klart seg gjennom brannen i 1794, men var i dårlig forfatning. Som vogngård hadde den vært delt opp i to parallelle fløyer som C.F. Hansen lukket med to endefløyer med kjøreporter. Bygningen ble totalt bygget om i forbindelse med omdannelsen til museum.
Skulpturer
På Christiansborg Slotsplads står H.W. Bissens rytterstatue fra 1865 av Frederik VII og ved ridebaneanlegget er rytterstatuen av Christian IX plassert. Sistnevnte er laget av Anne Marie Carl Nielsen og avduket i 1928.
Ved Prins Jørgens Gård står fire bronseskulpturer; Herkules, Asklepios, Minerva og Nemesis. Bertel Thorvaldsen ble kontaktet om oppgaven med skulpturene allerede i 1804, men først i 1843 ble kontrakten inngått. Thorvaldsen utførte Herkules og startet deretter på Asklepios. Men Thorvaldsen var blitt for gammel til å arbeide i stort format og modellen falt sammen. Kort tid etter døde han og H.W. Bissen utførte de siste tre skulpturene etter Thorvaldsens skisser.
Fredning
Christiansborg ble fredet i 1918. Fredningen omfatter syv bygninger; selve slottet, ridebaneanleggets bygninger og marmorbroen med kaimuren mot syd, slottskirken og de tre lønngangene samt slottets og høyesteretts fasader mot Prins Jørgens Gård.
Tannhettebiller
Tannhettebiller (Dinoderinae) er en underfamilie av biller som borer i ved eller tørre matvarer. Noen arter har blitt spredt over store deler av jorden med treverk, blant annet møbler. De fleste artene lever i tropene. Noen få arter er problematiske skadedyr.
Utseende
Små, langstrakte, nokså smale biller. De kan minne om barkbiller (Scolytinae) men kan skilles fra disse blant annet på at fasettøynene er ovale og ikke oppdelt. Hos de fleste artene er brystskjoldet (pronotum) høyt hvelvet, hetteformet, og dekker hodet sett ovenfra. Hodet er kort og bredt med små fasettøyne. Hos underfamiliene splintvedbiller (Lyctinae) og Polycaoninae er hodet fremstrakt og godt synlig ovenfra, hos de andre undergruppene er det dekket av det hetteformede brystskjoldet. Antennene er korte til middels lange og består av 9-11 ledd. De tre ytterste leddene er noe tykkere enn de øvrige og danner en avlang kølle. Fasettøynene er ovale, ikke delt av noen innskjæring. Brystskjoldet (pronotum) er nokså flatt, firkantet sett ovenfra hos splintvedbiller og Polycaoninae, hos de andre gruppene er det karakteristisk hetteformet. Den fremre, bratt nedstigende delen har gjerne tverr-rynker og ofte er fremkanten trukket ut til et par korte horn. Dekkvingene er lange og parallellsidige. De slutter bratt bak, og mange arter har bakover- eller oppoverrettede tenner i den bakerste delen, i likhet med mange barkbiller. Beina er korte, framleggene har ofte tenner eller pigger. Føttene er nokså lange, slanke og fem-leddete. Larvene er bleke, svakt C-formede, med korte hår. De har en kraftig hodekapsel med nokså små, men sterke kjever (mandibler) og korte bein.
Levevis
De fleste av hettebillene borer i død ved. Særlig underfamilien splintvedbiller kan leve i ganske tørr og hard ved, for eksempel i møbler og parkett. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).
Skadedyr
I tillegg til at noen arter kan ødelegge treverk, finnes det enkelte arter i denne familien som kan gjøre betydelig skade på lagrede, tørre matvarer. Det største problemet er den lille arten kornborebille (Rhyzopertha dominicana), som borer i tørt korn. Den har blitt spredt over det meste av verden, og kan også gjøre skade på andre tørre matvarer.
Systematisk inndeling / Norske arter
thumb|300px| Stephanopachys cribratus
Christen Collin
Christen Christian Dreyer Collin (født 25. november 1857 i Trondheim, død 1. april 1926 i Oslo) var en norsk litteraturhistoriker.
Lubei
Lubei (kinesisk: 路北区 ; pinyin : Lùběi Qū er et bydistrikt i byprefekturet Tangshan i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 115,63 km² og teller 600.800 innbyggere (2002). Lubei er sentrum og sete for Tangshan.
Christen Collin
I 1894 skrev Collin en serie artikler i Verdens Gang om kunstens forhold til moralen. Dette ga støtet til en voldsom polemikk med en rekke fremragende kritikere og forfattere: Gunnar Heiberg, Nils Kjær, Arne Garborg og Georg Brandes. Collin hevdet i all sin tid at kunsten har til oppgave å fremme livet, og at den derfor svikter sin oppgave om den ikke tar hensyn til moralen.
Lubei
Administrative enheter
Subdistrikter:
Christen Collin
Collin var venn og beundrer av Bjørnstjerne Bjørnson. Om ham skrev han den to binds biografien Bjørnstjerne Bjørnson (1902–07). Han hadde tenkt å skildre hele dikterens liv, men nådde aldri lenger enn til Bjørnsons reise til Roma i 1860. Hans brevveksling med Bjørnson ble utgitt i 1937 av søsteren Dagny Bjørnson Sautreau (1876–1974).
Lubei
Administrative enheter
Kommune:
Christen Collin
Under første verdenskrig var Collin en av de ivrigste forsvarerne av ententen i Norge. I 1918 foreslo han for eksempel at Nobels fredspris burde gå til marskalk Foch. De siste årene av sitt liv var han engasjert i kulturkampen også i biologisk forstand. Han var tilknyttet Den rådgivende norske komité for rasehygiene (også kalt eugenikk), og fra 1925 var han norsk representant i International Federation of Eugenics Organizations.
Lubei
Teknologipark
Tangshan New Technology Development Zone (唐山市高新技术开发区)
Christen Collin
Familie
Han var sønn av inspektør Georg Fredrik Collin (død 1867) og Marie Fredrikke Dreyer (1833–1901). Han giftet seg i 1894 med Astrid Greve (1874–1947) av Greve (slekt).
Antonio Lamberto Rusconi
Antonio Lamberto Rusconi (født 19. juni 1743 i Cento nær Bologna i Kirkestaten, død 1. august 1825 i Imola) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet den romerske kurie.
Han ble utnevnt til kardinal i mars 1816 av pave Pius VII.
Han deltok ved konklavet 1823 som valgte pave Leo XII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Nina Bouraoui
Yasmina «Nina» Bouraoui, (arabisk:نينا بو راوي; født 31. juli 1967 i Rennes) er en fransk forfatter. Hun er vokst opp i Algerie og Frankrike og bor i Paris.
Noen tilbakevendende temaer i forfatterskapet hennes er identitet, begjær, (homo)seksualitet, minne og barndom. Hun sier seg å være inspirert av blant andre Marguerite Duras, Annie Ernaux og Violette Leduc.
Bouraoui har også markert seg som sangskriver, blant annet med to sanger for Céline Dion, Immensité and Les paradis. Sangene er å finne på Céline Dions album D’elles, som kom ut i mai 2007.
Norske oversettelser
2013 - Kyssa våre er ein avskjed (Nos baisers sont des adieux, 2010), norsk oversettelse av Margunn Vikingstad
2020 - Alle mennesker har en naturgitt trang til å vite (Tous les hommes désirent naturellement savoir, 2018), norsk oversettelse av Gøril Eldøen
Ida Lie
Ida Lie (født 25. august 1837 på Kongsvinger, død 5. januar 1905 i Kristiania) var en norsk pianist og klaverpedagog.
Liv og virke
Ida Lie var i 1850-årene guvernante hos korpslege Smith på Sagene. Hun ble elev av Halfdan Kjerulf og senere hos Theodor Kullak i Berlin. Sammen med søsteren Erika gjennomførte hun flere studiereiser til utlandet. Etter hjemkomsten til Norge etablerte hun seg som klaverpedagog, og ble en viktig faktor i norsk musikkliv. Blant hennes pianoelever var forfatteren og journalisten Edle Hartmann Schjødt.
Hun ga tidvis offentlige opptredener, blant annet sammen med fiolinvirtuosen Ole Bull i 1863.
Hun ble 9. januar 1905 gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Kristiania.
Familie
Ida Lie var datter av prokurator og ordfører Michael Strøm Lie og Ingeborg Birgitte Møinichen, og grandtante til maleren Jonas Lie. Hun hadde søsknene Thomasine Lie (gift med deres fetter, forfatteren Jonas Lie), pianist og musikkpedagog Erika Nissen, pianist og musikkpedagog Birgitte Lie (gift Soot) og Sverre Lie. Hun forble ugift.
Presidenten kidnappet
Presidenten kidnappet (originaltittel: The Kidnapping of the President) er en kanadisk-amerikansk politisk thriller fra 1980 regissert av George Mendeluk. Filmen handler om en amerikansk president som kidnappes mens han er på statsbesøk i Toronto. To terrorister står bak. De gir inntrykk av å være politisk motivert, men preges av pengebegjær. Hovedrollene spilles av William Shatner, Hal Holbrook, Van Johnson og Ava Gardner. Filmen er basert på Charles Templetons bok The Kidnapping of the President (1975).
Handlingsreferat
I løpet av et offisielt statsbesøk i Canada blir USAs president Adam Scott (spilt av Hal Holbrook) advart av Secret Service-agent Jerry O'Connor (spilt av William Shatner) om en potensiell trussel mot presidentens liv. Men Scott velger å ignorere O'Connors advarsler, og presidenten blir deretter bortført i Toronto av en sør-amerikansk terrorist-gruppe ledet av Roberto Assanti (spilt av Miguel Fernandes) og hans kvinnelige medskyldige.
Terroristene krever diamanter til en verdi av 100 millioner dollar, sammen med to fly for å komme seg vekk, som løsepenger for å returnere USAs president tilbake i sikkerhet. Adam Scott blir holdt fanget i en pansret lastebil, satt opp i en felle med eksplosiver som er tidsbestemt til å detonere ved midnatt. Så O'Connor må finne en vei inn i lastebilen for å redde presidenten før noe går galt. Men underveis oppstår det problemer mellom alle de forskjellige amerikanske byråene som ikke liker å samarbeide med hverandre, samt den ambisiøse amerikanske visepresidenten, Ethan Richards.
Om filmen
Aftenpostens anmelder gav den forholdsvis bra omtale og beskrev den som en spennende film med nerve, men mente samtidig at den var unødig voldelig. Han mente videre at selve kidnappings-sekvensen var noe usannsynlig.
Liste over rollefigurer i 7th Heaven
Denne artikkelen inneholder informasjon om rollefigurene i den amerikanske TV-serien 7th Heaven.
Camden-familien
Annie og Eric Camden er et ektepar. De har sju barn; Matt, Mary, Lucy, Simon, Ruthie, Sam og David, og en hund som heter Happy.
Annie Camden
Annie Camden, spilt av Catherine Hicks, har en halvsøster, Lily, gjennom hennes far, Charles Jackson. Hennes mor var Jenny Jackson, som dør tidlig i sesong én av leukemi. I studietiden studerte Annie alt fra kunst til økonomi, og returnerer senere til skolebenken for å ta en mastergrad. Annie var foreldrenes eneste datter. Hennes mor, Jenny døde tidlig, men enda vanskeligere er det å se faren hoppe inn i et forhold med Ginger. Annie aksepterer henne sakte, men sikkert og Ginger og faren gifter seg. Hennes far lider av Alzheimer.
Selv om hun valgte å være hjemmeværende husmor, kan Annie det meste. Hun balanserer et hjem med ni personer på en prestelønn, er rørlegger, elektriker, snekker, kokk og mye mer. Annie er familiens støttepilar. Som mor til sju, er hun ofte den barna kommer og snakker til, ofte over melk og småkaker, som bestemor til seks, prøver hun og mannen å innstille sterke moraler til barna.
Matt Camden
Doktor Matt Camden er det eldste barnet i familien. Han ble spilt av Barry Watson. Matt ble sett på som familiens flørt, og hadde som ung flere lange og kortvarige forhold. To av disse var en som heter Shana og en som heter Heather som var døv. Han var også innom flere strøjobber.
Etter å ha fått karakterene sine på rett kjøl gikk han ut av skolen med klassens beste resultater. Han fikk ett internship hos førstedame Hillary Clinton i Det hvite hus, og begynte på college i hjembyen. Etter at han fikk jobb i kantina på sykehuset (ved hjelp av hans onkel Hank Hastings) bestemte han seg for å bli lege. Senere tok han en jobb på en kvinneklinikk.
På første stevnemøte med medstudenten Sarah Glass, gikk de unge medisinstudentene bort og giftet seg. Den eneste som fikk vite om dette var lillesøster Ruthie. Ekteskapet ble holdt hemmelig en stund før det ble holdt et stort familiebryllup. Bryllupet ble nesten avlyst på grunn av konflikter mellom familiene, og da spesielt fedrene. Matt kom fra en kristen familie, mens Sarah var fra en jødisk familie. Eric Camden ble i harnisk da sønnen ville konvertere til jødedommen.
Ekteparet flyttet til New York for å fortsette medisintudiene, og i siste episode i sesong ti avslørte de at de ventet tvillinger.
Mary Rivera
Mary, eldstedatteren til Camden-paret ble spilt av Jessica Biel. Som ung var hun svært god i basketball. Hun hadde mange kjærester, blant annet Wilson West, som hadde en sønn fra et tidligere forhold. Mary kom opp i mye problemer i løpet av tenårene. Hun og basketlaget tagget ned skolens gymsal, og Mary ble dømt til samfunnstjeneste. Her traff hun Robbie Palmer, hennes andre seriøse kjæreste. Etter dette kom hun opp i enda mer trøbbel, og det endte med at hun flyttet til Erics foreldre i New York.
Hun ble sammen med Wilson igjen, han studerte i New York. Hun begynte å trene for å bli brannkonstabel, sammen med Ben Kinkirk. Hun endte opp med å kysse ham, noe Wilson oppdaget. Forholdet til Wilson tok da slutt.
Lucy Kinkirk
Pastor Lucy Kinkirk ble spilt av Beverley Mitchell, er det tredje barnet i Camden-familien. Lucy hadde mange kjærester i tenårene og var kjent for å være over gjennomsnittlig følsom. Hun var forlovet med Jeremy, men forlovelsen ble brutt. Lucy hadde en sterk religiøs hengivenhet og ble pastor som sin far. Hun giftet seg med Kevin Kinkirk og de fikk datteren Savannah. De bodde i garasjeleiligheten hos Camden-familien til etter Savannah ble født. Mannen Kevin var hjemmeværende med Savannah, og paret ventet tvillinggutter da serien tok slutt.
Kevin Kinkirk
Kevin jobber som politibetjent, og er gift med Lucy Kinkirk. Kevin har hatt god kontakt med sin kolege Roxanna, og Lucy har vært mye sjalu på grunn av det.
Smaltimotei
Smaltimotei (Phleum phleoides) er en ganske sjelden plante i gressfamilien.
Av omtrent 60 kjente voksesteder i Norge finnes smaltimotei nå bare på 15 av disse stedene. Smaltimotei er nå Sør-Frons offisielle kommuneart og her er det tre kjente forekomster. Idag ser det ut til at bare én forekomst fortsatt er intakt i Sør-Fron.
Smaltimotei er regnet som sårbar i Norge og står oppført på Norsk rødliste for arter. I Botanisk hage i Oslo finnes nå eksemplarer av smaltimotei i anlegget Osloryggen, som ble anlagt i år 2000. Her finner vi smaltimotei sammen med mange andre klassiske arter fra kalkbakkene og -øyene i Indre Oslofjord, slik som dragehode, kvitmure, bakkekløver, kubjelle og dvergtistel.
Tranco-demningen
(El) Tranco-demningen, også kjent under navnet Tranco de Beas-demningen, er en demning for vannkraft-produksjon og irrigasjon i provinsen Jaén (region Andalucía). Den ligger langt oppe i elva Rio Guadiana Menor, som igjen renner ut i vassdraget Guadalquivir, i det sørlig-sentrale Spania. Det ligger i kommunen Villanueva del Arzobispo (Pontones og Hornos de Segura), 20 km øst for småbyen Villanueva del Arzobispo. Provinsveien A-319 går oppå damkronen.
Reservoaret er på 12 km² (1 200 hektar), mens vannmassene som demmes opp har et volum på inntil 498 millioner m³. Selve damanlegget er 93 meter høyt og 290 meter langt, og er en gravitasjons-buedam i betong. Helt inntil dammen ligger et overnattingssted med utsikt til sjøen og demningen – Hospederia Las Cañadillas.
Hsieh Yu-hsing
Hsieh Yu-Hsing (født 23. juli 1983 i Taiwan) er en taiwansk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale mesterskapstitler, men kvalifiserte seg for VM i 2007. Hsieh Yu-Hsing var tatt ut til å representere Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2008, der han overrasket og kom helt til kvartfinlane der han tapte mot Chen Jin fra Kina.
Tagl
Tagl er lange, stive hår som vokser ut på halen hos enkelte pelsdyr, for eksempel hester (såkalt hestetagl) og oksedyr (såkalt kutagl eller oksetagl). I noen tilfeller kan også hår fra manen på hestedyr kalles tagl.
Fuxing (Handan)
Fuxing (kinesisk: 复兴区; pinyin: Fùxīng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Handan i Hebei i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 37 km² og teller ca. 248 000 innbyggere (2002).
Alfred Kastler
Alfred Kastler (født 3. mai 1902 i Guebwiller, Alsace, død 7. januar 1984 i Bandol) var en tysk-født fransk fysiker. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1966 «for oppdagelsen og utviklingen av optiske metoder for å studere Hertzian-resonanser i atomer».
Etter å ha fullført studiene i 1926 begynte han å undervise i fysikk ved Lycée i Mulhouse før han senere underviste ved Universitetet i Bordeaux hvor han var universitetsprofessor frem til 1941. Georges Bruhat ba ham komme tilbake til École normale supérieure hvor han til slutt fikk en plass i styret i 1952.
Kastler tilbrakte det meste av sin forskningskarriere ved École Normale Supérieure i Paris hvor han sammen med sin student Jean Brossel startet en liten forskningsgruppe på spektroskopi etter andre verdenskrig.
Euderiinae
Euderiinae er en underfamilie av biller som borer i ved eller tørre matvarer. Gruppen omfatter bare én kjent art.
Utseende
En liten (3-4 millimeter), slank, matt brunlige hettebille. I motsetning til mange andre medlemmer av denne familien er pronotum ganske smalt, og dekker ikke noe av hodet. Hodet er litt bredere enn pronotum, med store, utstående fasettøyne. Antennene er lett klubbeformede hos hunnen, hos hannen er den ytre delen delt i tre jevnlange, slanke grener. Pronotum er litt lengre enn bredt, nærmest hjertformet, litt tilspisset foran. Dekkvingene er jevnbrede, hver dekkvinge med fire knøler som står på en rekke. Beina er forholdsvis lange og slanke.
Levevis
De fleste av hettebillene borer i død ved. Særlig underfamilien splintvedbiller kan leve i ganske tørr og hard ved, for eksempel i møbler og parkett. I naturen lever de i døde greiner, kvister og trestammer, men de kan også utvikle seg innendørs. Noen arter har blitt spredt over hele verden med treverk, og det er ikke uvanlig at eksotiske arter klekkes fra importerte møbler eller tømmer. Mikroorganismer hjelper billene å fordøye veden. Disse billene etterlater seg et karakteristisk, fint boremel (pulveraktig).
Utbredelse
Arten lever på New Zealand.
Qian’an (Tangshan)
Qian'an (kinesisk: 迁安 ; pinyin : Qiān'ān) er et byfylke i byprefekturet Tangshan i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 648,197 innbyggere i 1999.
Frank Murphy
Frank Murphy er navnet til flere personer:
USAC National Championship
USAC National Championship Trail, tidligere AAA National Championship Trail, var en racingserie som inkluderte Indianapolis 500 og uiike typer av løp med formelbiler i USA i flere omganger mellom 1905 og 1995.
Løpene ble kjørt innledningsvis på kortere ovaler, ofte brukt til galoppkonurranser, men etterhvert ble banene spesialbygde ovaler eller konkurransebaner på asfalt. Den offisielle tittelen forsvant etter at Indy Racing League startet og overtok rettighetene til Indianapolis 500 fra og med Indianapolis 500 i 1996.
Hardangerbrua
Om broen
Hardangerbrua er 1380 meter lang, med et hovedspenn på 1310 meter. Hovedspennet er 30 meter lengre enn Golden Gate Bridge i San Francisco i USA. Den er også 165 meter lengre enn Hålogalandsbrua, som har det nest lengste hovedspennet i Norge.
Brotårnene har en høyde på 201,5 meter og er det høyeste byggverket på Norges fastland (med unntak av antennemaster). Seilingshøyden er anslått til 55 meter. Det er det lengste brospennet i verden med bare to kjørefelt. Broen har 3,25 m gang- og sykkelvei ved siden av kjørebanen for biltrafikk. Midten av brospennet kan bevege seg mer enn 7 meter til hver side. Dette store utslaget er ikke merkbart for sjåfører ute på broen, fordi kjørebanen midt på spennet ligger 10 meter høyere enn ved brokarene. Før Hardangerbrua var Askøybrua Norges lengste hengebro med 850 meter hovedspenn.
Broen ble bygget av 22 400 kubikkmeter betong og 15 000 tonn stål, av dette utgjør stålkablene 7500 tonn. Det ble sprengt ut 350 000 kubikkmeter fjell, dette ga overskuddsmasse som ble lagt i deponi.
Turkmenistan under Sommer-OL 1996
Turkmenistan under Sommer-OL 1996. Sju sportsutøvere, fire menn og tre kvinner fra Turkmenistan deltok i seks sporter, friidrett, boksing, bryting, judo, bordtennis og skyting under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Det var første gangen som Turkmenistan deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.
Hardangerbrua
Om broen
På nordsiden av fjorden går en ny arm av Vallaviktunnelen frem til broen. Den har en munning som er 23 meter høy, en av de største tunnelportalene som er laget. På sørsiden går veien inn i Butunnelen.
I løpet av 2013 passerte 190 000 kjøretøyer broen, 75 prosent mer enn fergetrafikken, og en årsdøgntrafikk på 1400 kjøretøyer. Broen er en del av den raskeste veiruten mellom Bergen og Oslo ved nomalt vær.
Béznar-demningen
Béznar-demningen er en demning for vannkraft-produksjon og irrigasjon sør i provinsen Granada (region Andalucía). Den ligger i elva Ízbor, som renner ut Middelhavet, i det sørlige Spania. Anlegget ligger i kommunen El Pinar, 30 km sør for storbyen Granada. Regionsveien A-44 går øst for demningen.
Reservoaret er på 1,8 km² (180 hektar), mens vannmassene som demmes opp har et volum på inntil 53,6 millioner m³. Selve damanlegget er 134 meter høyt og 408 meter langt, og er en gravitasjons-buedam i betong.
Sitiorica
Sitiorica er en slekt av biller som tilhører familien trebukker (Cerambycidae).
Hardangerbrua
Historikk
Planer om en brokrysning av Eidsfjorden har verserte i flere tiår før årtusenskiftet. Et forslag om å bygge Hardangerbrua ble i 1996 nedstemt av Stortinget med 96 mot 71 stemmer. I årene etter denne avstemningen endret flere partier, blant andre Ap, Sp og Venstre, standpunkt i saken. 28. februar 2006 ble broen vedtatt med 79 mot 24 stemmer. Det var enstemmig flertall for broen i Stortinget, men Fremskrittspartiet stemte imot det vedtatte broforslaget. Frp hadde et eget forslag om full statlig finansiering, men dette forslaget fikk kun Fremskrittspartiets egne stemmer.
Sitiorica
Utbredelse
Arten er endemisk for Madagaskar.
Hardangerbrua
Økonomi
Totalt kostet broen i overkant av 1,8 milliarder 2005-kroner (2,3 mrd kroner i 2013-kroner). Av dette skal 65 prosent finansieres av bompenger, fylkeskommunale tilskudd, innsparte fergetilskudd og ordinære statlige midler. Statens bidrag var på 175 millioner kroner.
Bompenger
Det er bompengeselskapet Ferde AS som står for innkrevingen av bompenger, og det er anslått at innkrevingsperioden vil være 15 år, regnet fra åpningen. Bompenger for trafikk begge veier blir innkrevet fra en automatisk AutoPASS-bomstasjon ved brofestet på sydsiden av fjorden, ved Bu. I desember 2020 ble bompengetakstene redusert, etter at regjeringen gikk inn med ekstra bidrag i finansieringen.
Per 2021 gjelder følgende takster i NOK:
Dersom det er avvik mellom forventede og faktiske bompengeinntekter, kan takstene bli justert innen ett år etter åpningen. Erfaring fra tilsvarende bompengeprosjekter tilsier at trafikken og inntektene blir større enn forventet, og da har man valgt å beholde takstene og heller redusert innkrevingsperioden.
Trafikk
Et halvt år etter åpningen lå trafikken langt under målet på 1950 passeringer i døgnet; i januar 2014 vår månedsdøgntrafikken 733. Siden økte trafikken over broen jevnt og trutt, og i 2018 passerte årsdøgntrafikken den opprinnelige prognosen som ble lagt til grunn for nedbetaling av broen. I juni 2014 åpnet motortrafikkveien Sokna–Ørgenvika, som innkortet riksvei 7 med 21 kilometer. Det gjorde riksvei 7, inkludert Hardangerbrua, til den klart raskeste og korteste veiruten mellom Bergen og Oslo.
I august 2013 var Gudvangatunnelen på E16 stengt i seks uker på grunn av brann og i 2015 i tre uker. Hardangerbrua var da det viktigste alternativet mellom Bergen og Østlandet, brannen i 2013 skjedde 5. august få dager før åpningen av broen.
1 Tall kun for perioden 19. august–31. desember. 2 Beregnet trafikktall for mai måned på grunn av teknisk feil.
Byggingen
Broprosjektet ble lagt ut for anbud i juli 2008 med frist i november samme år. Tirsdag 27. januar 2009 ble kontraktene for Hardangerbrua undertegnet i Vallavik. Danske MT Højgaard fikk kontrakten for stål- og montasjearbeidet på Hardangerbrua til 761 millioner kroner. AF Gruppen fikk kontrakten for tilførselsveier på begge sider av fjorden til 310 millioner kroner, mens Veidekke fikk kontrakten for betongarbeidet til brutårnene til 331 millioner kroner.
Anleggsarbeidet startet 26. februar 2009, mens byggingen av tårnene tok til 7. oktober 2009 og spinningen av kablene begynte i november 2011. Broen ble åpnet for trafikk 17. august 2013. Det var kommunal- og regionalminister Liv Signe Navarsete som stod for den offisielle åpningen. Flere hundre mennesker deltok. Til stede var også en delegasjon fra Elektroarbeidernes Fagforening som demonstrerte mot at det hadde foregått sosial dumping ved bygging av broen.
Invitational
En invitational er vanligvis en konkurranse hvor spillere kan bli invitert til å delta, altså en innbydelsesturnering. Det kan stå i motsetning til en rangeringsturnering (rankingturnering) eller en åpen turnering.
Invitational kan også referere til:
Bernt Iver Ferdinand Brovold
Bernt Iver Ferdinand Brovold (født 25. mai 1954 i Trondheim) er en norsk offiser, generalløytnant i Hæren. Han var sjef for Militærmisjonen i Brussel fra 2011 til oppnådd pensjonsalder i 2014. . Fra 2009 til 2011 var han sjef for Forsvarets operative hovedkvarter (FOH).
Brovold startet sin militære karriere i 1975, da han tok Befalsskolen for Infanteriet i Trøndelag. Han ble etter dette uteksaminert ved Krigsskolen i 1979. Han var sjef for Landoperasjonssenteret ved Forsvarskommando Sør-Norge i perioden 1993 til 1997, Staff officer ved Allied Command Europe Reaction Force i perioden fra 1997 til 2000. I 2000 ble han skikket til oberst, og var frem til 2002 igjen sjef i Landoperasjonssenteret ved Forsvarskommando Sør-Norge.
Fra 2002 til 2003 var han brigader og nestkommanderende/stabssjef ved Landsdelskommando Sør-Norge, før han fra 2003 til 2009 var generalmajor og Generalinspektør for Heimevernet (GiHV).
I 2010 fikk Brovold mediedekning i forbindelse med at han på reise hos norske styrker i Afghanistan sprayet over dødningehoder på minerydningskjøretøyer. Brovold viste til at bruk av dødningehoder hadde vært totalforbudt i Forsvaret siden 2009, og opplyste til media at han som militær leder ikke kunne tolerere at et en infanteriavdeling benyttet symboler som han anså som uakseptable.
Utmerkelser
Brovold er tildelt Forsvarets hederskors, Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Heimevernets fortjenstmedalje, Forsvarsmedaljen med stjerne, Vernedyktighetsmedaljen med tre stjerner, Hjemmeværnets fortjensttegn, Hemvärnets kungliga förtjänstmedalj, Norges Lotteforbunds hederstegn, Minnesota National Guard Distinguished Service Medal og KNBLO-medaljen.
Pål Øie
Pål Øie (født 15. november 1961) er en norsk filmskaper som fikk sitt gjennombrudd med spillefilmdebuten Villmark (2003). Han har tidligere laget mange kortfilmer. Øies arbeider kjennetegnes av et sterkt visuelt filmspråk som ofte bidrar til å lade dramatiske situasjoner med en dempet uro.
Øystein Granbu Lien
Øystein Granbu Lien (født 5. januar 1992) er en norsk tidligere kombinertløper som representerte Gausdal Skilag og Norge. Granbu Lien største meritt er gullet han vant vant i junior VM i Tyrkiske Erzurum i 2012.
Pål Øie
I 2013 regisserte han en dokumentarfilm om kunstneren Lars Hertervig, som fikk tittelen Lysets vanvidd.
Øystein Granbu Lien
Granbu Lien debuterte i verdenscupen i Oslo den 9.3.2012 med en 46. plass. Før dette hadde han 5 topp 10 plasseringer i Continental Cupen, som er B-nivået for verdenscup. Han har over 30 internasjonale starter, og han største meritt er gull i junior VM i Tyrkiske Erzurum.
Pål Øie
I 2019 hadde han premiere med filmen Astrup – Flammen over Jølster, med danske Thure Lindhardt i hovedrollen som Nikolai Astrup. Øie har selv familietilknytning til Jølster, og initiativet til filmen kom fra Jølster kommune. Dagbladets anmelder roste fotograferingen og mente filmen ellers er ujevn. Aftenpostens og Bergens Tidendes anmeldere var mer positive, og ga terningkast fire.
Srebrenica-massakren
Srebrenica-massakren, også kjent som folkemordet i Srebrenica ,
Srebrenica-massakren er blitt betegnet som det største massemordet i europeisk etterkrigshistorie. Mladić og flere andre bosnisk-serbiske offiserer har blitt tiltalt for krigsforbrytelser, blant annet folkemord ved Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia (ICTY). ICTY har konkludert med at massakren var ledd i et folkemord. FN hadde tidligere erklært Srebrenica for en «sikker sone» og skulle beskyttes av soldater fra FN, men massedrapene ble ikke forhindret. Den føderale kommisjonen for savnede personer har en liste over savnede eller drepte, som teller 8 373 personer.
Konflikten i Øst-Bosnia
Den 15. oktober 1991 erklærte Bosnia uavhengighet fra Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia. Republikken Bosnia og Hercegovina ble anerkjent av EU 6. april 1992 og av USA dagen etter. Men denne internasjonale anerkjennelsen var ikke nok til å stoppe den gryende konflikten, og en voldsom kamp for kontroll over territorier begynte blant de tre største gruppene i Bosnia: bosnjaker, kroater og serbere. Det internasjonale samfunnet gjorde diverse diplomatiske forsøk på å skape fred, men resultatene var veldig begrenset. I den østlige delen av Bosnia, nær grensen til Serbia, var kampene spesielt harde mellom bosnjaker og serbere.
Bosnjaker var en majoritet i Srebrenica, men serbiske paramilitære fra området og andre områder i Øst-Bosnia fikk kontroll over byen en periode tidlig i 1992. I mai 1992 tok en gruppe bosniske styrker under kommando av Naser Orić Srebrenica tilbake. Under de neste måneder presset Orić og hans menn seg videre ut, og i september nådde de Žepa hvor det befant seg andre bosniske styrker. I januar 1993 inneholdt enklaven også Cerska vest for Srebrenica. På dette tidspunktet var enklaven Srebrenica på sitt største med 900 km², men det var aldri en forbindelse med hovedområdet av bosniske styrker vest i Bosnia, og Srebrenica forble en sårbar øy i midt i serbisk-kontrollert territorium.
I januar 1993 angrep bosniske styrker den serbiske landsbyen Kravica. I løpet av de neste månedene svarte bosniaserberne med en rekke motangrep, og de tok til slutt landsbyene Konjević Polje og Cerska og kuttet dermed forbindelsen mellom Srebrenica og Žepa og reduserte Srebrenica-enklaven til 150 km². Bosnjaker som bodde i områdene rundt flyktet til Srebrenica og byens innbyggertall økte til mellom 50 000 og 60 000. Under denne militære offensiven gikk det rykter om grusomheter påført både sivile bosnjaker og serbere.