cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kendall Ellis
Sesongen 2017
Hun kom på andreplass på 400 meter under NCAA-mesterskapet innendørs i 2017, bak Shakima Wimbley, og hun fikk gull på 4 x 400 meter stafett sammen med USC.
Hun vant 400 meter under Pac 12 Championships i mai, og USC vant der 4 x 400 meter stafett. Under NCAA-mesterskapet i friidrett utendørs fikk hun bronse på 400 meter, og USC kom på andreplass på 4 x 400 meter stafett. Etter bronse på 400 meter under USA-mesterskapet i friidrett 2017, med ny personlig rekord på 50,00 sekunder, ble hun tatt ut til VM i friidrett 2017. Der løp hun på 52,18 i sitt forsøksheat, og gikk ikke videre til semifinalene. USA vant der 4 x 400 meter stafett.
Sesongen 2018
Ellis vant 400 meter under NCAA-mesterskapet innendørs i 2018, og USC vant 4 x 400 meter stafett. Hun fikk tre gullmedaljer under Pac 12 Championships 2018; på 400 meter, 4 x 100 meter stafett og 4 x 400 meter stafett. Her brøt hun «50-sekundersgrensen» på 400 meter for første gang, og løp på 49,99 sekunder. Under NCAA-mesterskapet utendørs fikk hun gull på 4 x 400 meter stafett, sølv på 400 meter og bronse på 4 x 100 meter stafett. Som i 2017 fikk hun bronse på 400 meter under USA-mesterskapet i friidrett.
Rødknappvikler
Habitat
Denne vikleren lever på rødknapp (Knautia arvensis) og biotopen er blomsterrike tørrenger og bakker. Larven lever i juni i rotstokk og stilk av rødknapp.
Kendall Ellis
Sesongen 2019
Innendørs i 2019 vant hun 300 meter under New Balance Indoor Grand Prix, og hun kom på andreplass på 400 meter under Mt. SAC Relays.
Rødknappvikler
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, bortsett fra de vestligste og nordligste delene.
Kendall Ellis
Sesongen 2019
Hun deltok i Golden Gala 2019, hennes første Diamond League-stevne, og kom der på sjetteplass på 400 meter. Med andreplass på 400 meter under Meeting Areva kvalifiserte hun seg til Diamond League-finalen, som var Weltklasse Zürich, der hun endte på sjuendeplass.
Rødknappvikler
Sjelden i Norge
For å kunne gjennomføre utbyggingen av Kjevik lufthavn er det blitt vurdert å flytte hele lokaliteten til et annet sted. Men å flytte et helt habitat for en art er omtrent umulig og blir omtalt som «meningsløst og utopisk». Det involverer topografi, fuktighet, jordsmonn, eksposisjon i forhold til sola. I tillegg må plantevekst gjenskapes. Alt dette må skje uten at arten dør ut mens det pågår.
Kendall Ellis
Sesongen 2019
I juli fikk hun sølv på 400 meter under USA-mesterskapet i friidrett 2019, bak Shakima Wimbley, og ble dermed tatt ut til VM i friidrett 2019, der hun ble slått ut i semifinalen på 400 meter, men deltok på USAs stafettlag som vant 4 x 400 meter stafett.
Rødknappvikler
Rødlistevurdering
Rødknappvikler lever på rødknapp (Svensson 2006). Biotopen er blomsterrike tørrenger og bakker. Det foreligger et gammelt funn fra Ringebu i Oppland. I nyere tid er den tatt flere steder i Oppland og også langs kysten av Sørlandet. Funn foreligger fra Lindesnes og Kristiansand i Agder, fra et par lokaliteter på Tromøya ved Arendal i Agder, og fra Nord-Fron, Gausdal, Ringsaker og Nordre Land i Oppland. Tørrenger og tørrbakker er biotoper under sterkt press fra flere hold, og forekomstene trues av gjengroing og oppdyrking, muligens også granplanting. Lokaliteten i Kristiansand er konkret truet av videre utbygging av Kristiansand Lufthavn. Påvirkningene av habitatet gjør at de små og spredte forekomstene reduseres og fragmenteres ytterligere. Arten rødlistes som sterkt truet EN.
Kendall Ellis
Sesongen 2021
Ellis løp inn til ny personlig rekord på 300 meter innendørs under New Balance Indoor Grand Prix i februar, med 36,69 sekunder, og kom med det på tredjeplass.
Hun deltar igjen i Diamond League 2021, og vant 400 meter i det første stevnet denne sesongen. Dette var British Grand Prix 2021 i Gateshead.
Eggeplomme
Eggeplomme er del av innholdet i et egg som skal gi næring til fosteret gjennom fosterutviklingen frem til klekkingen. I fugleegg består plommen i stor grad av kolesterol i form av fett og ligger i eggehviten.
Mengden plomme og den relative fordelingen av den i et egg er grunnlag for inndeling av eggetyper:
Bjørn Johansen (ishockeyspiller)
Bjørn «Bobbo» Johansen (født 3. februar 1944 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Rosenhoff Idrettslag og Hasle/Løren Idrettslag.
Johansen spilte 41 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1968 i Grenoble med ellevteplass og i 1972 i Sapporo med åttendeplass.
Sparre Olsen
Carl Gustav Sparre Olsen (født 25. april 1903, død 8. november 1984) var en norsk fiolinist og komponist.
Bakgrunn og arbeid
Sin første musikkundervisning fikk han av Herman van der Vegt i Oslo. Deretter studerte han med Fartein Valen fra 1926 til 1930, da han reiste til Berlin og studerte med Max Buttin ved musikkhøgskolen der. I 1936 var han i London og studerte med Percy Grainger.
I seks år fra 1934 underviste Sparre Olsen ved Musikk-konservatoriet i Bergen. I denne tiden dirigerte han også Bergens arbeiderforenings sangforening. Før dette hadde han også erfaring som orkestermusiker. Han var også musikkritiker i Bergens Tidende fra 1939 til 1940. Sparre Olsen mottok Statens kunstnerlønn fra 1936 og ble Ridder av St. Olavs Orden i 1968.
Sparre Olsen-konkurransen
Gjøvik kunst- og kulturskole arrangerer en landsdekkende musikk-konkurranse for barn og unge inntil 19 år. Det deles ut en første pris i hver av de fire aldersbestemte klassene, pluss en Ærespris til den deltaker som uansett klasse gir den beste helhetlige og kunstneriske tolkning av sitt program. Programmet skal bestå av et verk av Sparre Olsen eller en annen nyere norsk komponist, en sats fra et syklisk verk (sonate, konsert) og et selvvalgt stykke. Programmet bør til sammen ikke ta mer enn 20 minutter.
Botswana under Afrikamesterskapet i friidrett 2004
Botswana deltok under Afrikamesterskapet i friidrett 2004 (utendørs) fra 14. til 18. juli 2004 i Brazzaville i Republikken Kongo.
Blåsau
Blåsau (Pseudois nayaur) er én av to arter i slekten Pseudois, som videre inngår i tribuset sauer og geiter (Caprini) i kvegfamilien (Bovidae). Dette er drøvtyggende (Ruminantia) klovdyr (Artiodactyla) som lever i fjellrområder i Himalaya, spesielt i tilknytning til Tibetplatået og typisk i høyder rundt 3 000–5 500 moh. Utbredelsen kan imidlertid være større enn tidligere antatt.
Taksonomi
Moderne forskning antyder, at artene i slekten Pseudois trolig er blant de nærmeste nålevende slektningene til moskusfe (Ovibos moschatus). Blåsau overlever i kraft av to underarter (se inndeling), selv om noen mener de er tre. Den tredje, som er den minste av dem, er imidlertid skilt ut som en selvstendig art, jevnfør Castelló (2016).
Biologi
Blåsau består av én vestlig (himalayablåsau, P. n. nayaur) og én østlig underart (kinablåsau, P. n. szechuanensis) og er utbredt østover fra Kashmir i det nordøstlige Pakistan, nordvestlige India, Nepal og Bhutan (muligvis også såvidt i Tadsjikistan), til, om enn kun i små spredte populasjoner, Tibet og vestlige deler av Kina, samt kanskje såvidt i det nordlige Myanmar. Det er uklart akkurat hvor grensen går mellom de to underartene. En studie fra 2017 antyder at det kan finnes en hittil ukjent populasjon av blåsau i Altajfjellene, noe som i så fall betyr at utbredelsen må revideres.
Blåsau utviser betydelig kjønnsdimorfisme, i det bukkene blir betydelig større enn søyene. Bukkene har dessuten en betydelig hornprakt, selv om begge kjønn bærer horn. Kroppslengden måler normal 104–165 cm og skulderhøyden ligger rundt 68–91 cm, avhengig av kjønn og underart. Den korte halen er bred og flat og cirka 13–20 cm lang. Bukkene veier typisk 52–75 kg og søyene 32–55 kg, avhengig av underart. Bukkenes hornprakt måler typisk 38–80 cm og søyenes kun 10–20 cm, for bukkene avhengig av underart.
Hornprakten skiller også betydelig i utforming mellom de to underartene. Hos himalayablåsau vokser bukkenes horn oppover før de skrur ut og buer rundt nedover i en perfekt bue. Hos kinablåsau vokser bukkenes horn horisontalt utover uten nedoverbuing, for så å tverre bakover og svakt oppover. Søyenes horn vokser oppover i ei utovervendt bue og det er lite som skiller underartene. Kinablåsau er fysisk noe mindre enn himalayablåsau for begge kjønn.
Himalayablåsau har tett og ullen og blågrå i fargen, mens sommerpelsen er kort og finere og mer brungrå i fargen. Det er innslag av sort i brystet, nederst langs flankene og nedover framsiden av ekstremitetene. Kinablåsau har en litt mer brunlig pelsfarge, som er mørkere om vinteren enn på sommeren. Innslaget av sort er noe mindre dominerende. Begge underartene har hvitt akterspeil og buk.
Blåsau lever enten solitært eller i små grupper opp mot 20 dyr, der alle voksne individer har samme kjønn. Dyra er dagaktive og veksler mellom å beite, på gress, urter og mose, og hvile, som regel på små gresskledde flater mellom fjellknausene. Terrenget er som regel svært bratt og preget av steinmasser og bratte fjellskrenter. Pelsfargene glir godt inn og gir dyra god kamuflasje. Blåsau er fluktdyr med eksepsjonelle klatreegenskaper, men instinktet deres er å fryse til og stå helt stille for ikke å bli oppdaget. Om de allikevel blir oppdaget av rovdyr er strategien en hurtig flukt opp bratte fjellskrenter.
Paringstiden er i perioden oktober–januar og lammingen skjer i mai–juni. Søyene går drektige i cirka 160 dager og føder typisk kun ett lam, bare sjelden to. Avkommet avvennes omkring seks måneder gamle og når kjønnsmoden alder omkring 18 måneder gamle, men dyra når ikke sitt fulle potensial for de blir omkring sju år gamle. Dominante bukker som er mer enn fem år gamle står for det meste av reproduksjonen. Frittlevende blåsau er forventet å leve til de blir omkring 15 år gamle.
Inndeling
Inndelingen under følger Bovids of the World: antelopes, gazelles, cattle, goats, sheep, and relatives av Castelló (2016).
Rustadgrenda (Oslo)
Rustadgrenda er en vei på Rustad i Bydel Østensjø i Oslo.
Alle bolighusene i veien hører til Rustad Borettslag. Borettslaget består av ett- og treromsleiligheter, og ble oppført i 1962-64 av arkitektene Jens Selmer og Preben Krag. Rustad gård, som har gitt navn til veien og området ligger også her.
Ved Rustadgrenda 1 ligger to fredede gravhauger fra 600-tallet.
Trygve Leivestad
Trygve Leivestad (født 29. januar 1907 i Tromsø, død 14. november 1994 i Oslo) var en norsk høyesterettsdommer.
Kerið
Kerið er en vulkansk kratersjø som ligger på den søndre delen av Island. Den ligger på en populær turistrute kjent som den gyldne sirkel. Innsjøen er en av flere kratersjøer i området som ble dannet da landmassene beveget seg over et varmepunkt, men Kerið er den som har den mest gjenkjennelige kalderaen, noe som skyldes at den med sin alder av 3 000 år bare er rundt halvparten så gammel som de fleste vulkaner i området. På samme vis som andre vulkanske bergarter i området er den rød av farge istedenfor den sedvanlige sorte. Selve kalderaen er rundt 55 meter dyp, 170 meter bred og 270 meter på tvers.
Trygve Leivestad
Liv
Han var sønn av lagdommer Ludvig Bernhard Leivestad og Valborg Dorothea Skouge, og bror av teologen Ragnar Leivestad. Etter å ha tatt juridisk embetseksamen i 1931 studerte han ved Universitetet i Oxford med det norske Oxford-stipendet. I 1937 ble han ansatt som sekretær i Justisdepartementet. Fra 1939 var han universitetsstipendiat i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo, hvor han foreleste i rettskildeteori og rettsfilosofi. I 1940 var han en av søkerne på et dosentur i rettsvitenskap. I 1942 ble han byråsjef i Justisdepartementet, hvor han ble ekspedisjonssjef i Oppgjørsavdelingen i 1945. Fra 1950 var han lagmann i Hålogaland lagmannsrett, og fra 1958 til 1977 høyesterettsdommer.
Kerið
Mesteparten av krateret har bratte sider med lite vegetasjon, men en av kraterveggene har en svakere helning og er dekket av dype lag med mose. Denne veggen er relativt lett å klatre ned. Innsjøen er relativt grunn med en dybde på rundt 7–10 meter (avhengig av regnmengde og andre faktorer). På grunn av mineraler i jordsmonnet er vannet opak og påfallende blågrønt av farge.
Trygve Leivestad
Liv
Fra 1957 til 1969 var han med i komiteen som utarbeidet forslag til en ny straffeprosesslov, hvor Johs. Andenæs var formann. Han var styremedlem i Den norske Kriminalistforening fra 1963 til 1975, og varamedlem og dommer i Arbeidsretten fra 1960 til 1984.
I 1940 utga han en bok om Moralens grunnlagsproblem. Han utga også flere artikler i Tidsskrift for Rettsvitenskap.
Thore Wålberg
Thore Johannes Wålberg (født 19. august 1953 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Frisk Asker og Kongsvinger IL Ishockey.
Wålberg spilte 37 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1972 i Sapporo med åttendeplass, og i 1980 i Lake Placid med ellevteplass.
Koalisjon
Koalisjon (lat coalescere – gro sammen) er en midlertidig allianse mellom parter.
En koalisjonsregjering er en koalisjon som består av flere politiske partier. Den kan være en flertallsregjering eller en mindretallsregjering. Et eksempel på en flertallsregjering er Norges såkalte rødgrønne koalisjonsregjering fra 2005 til 2013. En storkoalisjon er en koalisjonsregjering av de største partiene i parlamentet. Dette vil gjerne være det største borgerlige partiet og det sosialdemokratiske partiet. Eksempel på det er Angela Merkels fjerde regjering.
Koalisjonen av villige beskriver deltakere i militære intervensjoner hvor FNs sikkerhetsråd ikke har blitt enige om en fredsbevarende operasjon. Eksempel på det er den USA-ledede koalisjonen som deltok i krigen i Irak.
Juan Bosch
Juan Emilio Bosch y Gaviño (født 30. juni 1909 i provinsen La Vega i Den dominikanske republikk, død 1. november 2001 i Santo Domingo) var en dominikansk politiker, historiker og forfatter av dikt, skjønnlitteratur og essay. Han var Den dominikanske republikks president en kort tid i februar-september 1963. Han var grunnlegger av både Det dominikanske revolusjonære parti (PRD) i 1939 og Det dominikanske frigjøringsparti (PLD) i 1973.
Bakgrunn
Juan Bosch var sønn av en katalansk far, José Bosch Subirats, og en puertoricansk mor, Ángela Gaviño Costales, av galisisk anstamning.
Eksil og debut
Juan Bosch begynte på midten av 1920-tallet å utgi dikt under pseudonymet Rigoberto de Fresni, men i 1933 utga han under sitt eget navn novellesamlingen Camino Real, fulgt av Indios i 1935, og romandebuten La mañosa i 1936.
I 1938 ble han tvunget til å gå i landflyktighet, etterhvert i Puerto Rico, og året etter grunnla han partiet PRD. Han bodde også på Cuba. Han fikk besøkt en rekke land i Latinamerika og Europa, og forsøkte der å finne støtte for at demokratiske tilstander skulle realiseres i hjemlandet. I Chile ble han venn med venstrepolitikeren Salvador Allende og forfatteren Pablo Neruda. Han var leder for den dominikanske opposisjonen i landflyktighet i 25 år under diktaturet til Rafael Trujillo.
Nytt eksil
I eksil utga han novellesamlingen Cuentos escritos en el exilio (1962) og Más cuentos escritos en el exilio (1964). Han kom tilbake til hjemlandet i 1970 og i 1973 dannet han frigjøringspartiet PLD. For dette stilte han opp i presidentvalgene 1978, 1982, 1986, 1990 og 1994, og deretter trakk han seg tilbake fra politikken. I 1976 utga han romanen El oro y la paz.
Han blir vurdert som den mest framtredende forfatter av dominikansk litteratur.
S2W atomreaktor
S2W atomreaktor var en atomreaktor produsert av Westinghouse Electric Company for US Navy. Reaktoren ble brukt til å produsere elektrisitet og kraft til fremdrift på atomubåten USS «Nautilus» (SSN-571).
Flaggskjending
Flaggskjending er en handling hvor et flagg, oftest et nasjonalflagg, vansires med overlegg. En slik handling gjøres som regel for å vise avsky mot et lands politikk eller handlinger. Flere land har lover mot flaggskjending, og slike lover kan ofte skille mellom landets egne nasjonalflagg og andre nasjoners flagg.
S2W atomreaktor
S2W står for:
Flaggskjending
Flaggskjending utføres for eksempel ved at flagget bilr tilgriset, urinert, spyttet på, brent, skrevet på, skutt på, steinet, tråkket på eller utsatt for lignende handlinger som kan oppfattes krenkende.
Berøring av bakken
I Norge anses det som flaggskjending å la flagget berøre bakken eller bli tråkket på. Det samme gjelder å for eksempel sitte på flagget.
Flaggbrenning og annen flaggskjending i Norge
I en episode av TV 2-programmet Torsdagsklubben sendt 13. februar 2003, like før den USA-ledede invasjonen av Irak demonstrerte Otto Jespersen sin motstand mot dette ved at han på slutten av programmet satte fyr på det amerikanske flagget. Dette førte igjen til voldsomt medieoppstyr. Stuntet på direkten vakte særlig mye kritikk fra konservativt kristent hold, og endte med at både Jespersen og TV 2-sjef Kåre Valebrokk ble anmeldt. Etter å ha etterforsket saken, valgte politiet å sikte begge to. I forbindelse med anmeldelsen uttalte Jespersen at «det er mystisk at det er de ytterliggående kristne organisasjonene som er så opptatt av å verne om det amerikanske flagget, samtidig som de ikke nøler med å bombe muslimske land tilbake til steinalderen». Anmeldelsen ble imidlertid henlagt av Riksadvokaten i desember samme år.
17. mai 2007 ble et norsk flagg satt i brann i TV-programmet Torsdag kveld med Steinar Sagen på NRK1. Dette førte til sterke reaksjoner fra flere seere og fra Kringkastingsrådet. Hendelsen ledet også til politianmeldelse som følge av påstand om flaggskjending.
Den norske straffeloven av 1902 § 95 første ledd rammet frem til opphevelsen i 2015 det å forhåne en fremmed stats flagg eller riksvåpen. Bestemmelsen ble ikke videreført i den nye straffeloven av 2005 som trådte i kraft i 2015.
Straffeloven 1902 § 95 ble benyttet av Borgarting lagmannsrett da den i 2013 dømte en kvinne for å ha forhånet det polske flagget.
Collegium regium Stockholmense
Collegium regium Stockholmense, også kalt Academia stockholmensis, Collegium Stockholmense, Stockholmskollegiet, var en svensk høyskole med opprinnelig katolsk studieinnretning, lagt til det tidligere Gråbrödraklostret på Riddarholmen i Stockholm, grunnlagt i 1576 av kong Johan III.
Da det i år 1580 oppløste Uppsala universitet ble gjenopprettet i 1593, ble Stockholmskollegiets professorer flyttet over dit, og kollegiet forfalt og ble stengt igjen.
Historie
Utdannelsesanstalten hadde fremst teologisk innretning, med skiftende opprinnelig katolsk karakter til så en mer protestantisk.
Protestantisk undervisning
Under 1580-tallet ble utdannelsens karakter endret. Årene 1583 til 1587 ble det ansatt seks protestantiske lærere ved skolen, blant annet i gresk og fysikk. Deriblant var Ericus Jacobi Skinnerus, Nicolaus Olai Bothniensis og den senere erkebiskopen Petrus Kenicius, som var professor og underviste i dialektikk.
Oppløsning
Arbeidet ble imidlertid gradvis mer og mer lammet på grunn av usikkerhet om det økonomiske og på grunn av de forfølgelser som rammet lærerne for deres vegring mot å anta liturgien under den liturgiske strid. Til slutt, da det i år 1580 oppløste Uppsala universitet ble gjenopprettet i år 1593, ble Stockholmskollegiets professorer flyttet dit, og kollegiet forfalt.
SHAPE
SHAPE (fra engelsk: Supreme Headquarters Allied Powers Europe, dvs. Det øverste hovedkvarter for de allierte styrker i Europa ) er hovedkvarteret til Supreme Allied Commander Europe (SACEUR), som er sjef for Allied Command Operations i NATO. Det ligger i Casteau nord for byen Mons i Belgia.
Tidligere var SHAPE hovedkvarter for de operative styrkene i Europa, men fra 2003 ble SHAPE hovedkvarter for alle NATO-operasjoner på verdensplan. SHAPE beholdt sitt tradisjonelle navn med den geografiske referansen til Europa, til tross for det utvidede ansvarsområdet.
NATOs hovedkvarter ligger i Brussel, ca. 80 km fra SHAPE.
Nordaust-Svalbard naturreservat
Nordaust-Svalbard naturreservat er et naturreservat på Svalbard som ble opprettet 1. juli 1973 og omfatter et område på 55 354 315 dekar (det største av alle verneområdene på Svalbard, uansett vernestatus). Reservatet er direkte tilknyttet Søraust-Svalbard naturreservat i sør.
Naturreservatet omfatter blant annet Kvitøya, Kong Karls land og Nordaustlandet. Øygruppen Kong Karls Land er det viktigste yngleområdet for isbjørn i denne delen av Arktis. Derfor er det ferdselsforbud her hele året. Forbudet gjelder all ferdsel på øyene og på sjøen i en avstand på minst 500 m fra land eller skjær, og overflyging under 500 m.
Messier 100
Messier 100 (også kjent som NGC 4321) er en spiralgalakse i den sørlige delen av stjernebildet Berenikes hår. Galaksen er en av de mest lyssterke og største galaksene i Virgohopen, beliggende omtrent 55 millioner lysår unna jorden, og har en diameter på 107,000&nbså;lysår. Den ble oppdaget av Pierre Méchain 5. mars 1781 og ble senere innlemme i Messierkatalogen over stjernetåker og stjernehoper etter at Charles Messier gjorde sine egne observasjoner 13. april 1781. Galaksen var en av de første spiralgalaksene som ble oppdaget, og den ble listet som en av fjorten spiraltåker av William Parsons i 1850. To satellittgalakse kalt NGC 4323 – forbundet med M100 av en bro av lyssterkt materie – og NGC 4328 finnes i denne galaksen.
Øivind Berg (ishockeyspiller)
Øivind Berg (født 13. juli 1946 i Oslo) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han representerte Frisk Asker.
Berg spilte 30 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1972 i Sapporo med åttendeplass.
Messier 102
Messier 102 (også kjent som M102) er en galakse listet i Messierkatalogen, men som ikke har blitt identifisert entydig. Den opprinnelige oppdageren, Pierre Méchain, hevdet senere at det var en duplikat observasjon av M101, men det finnes historiske og observasjonelle grunner til å anta at det kan dreie seg om NGC 5866, selv om andre galakser har blitt foreslått som mulige identiteter.
Feldini
Feldini er en gruppe (stamme) av biller som hører til familien kortvinger.
Levevis
Disse små billene er tett knyttet til termitter.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia.
Den som har begge beina på jorda står stille
'Den som har begge beina på jorda står stille (eller: Alveolene kommer!). Om de merkelige hendelsene som rystet London den 26. og 27. mai 1973. En digresjonsroman. Vel blåst!' er en roman av Tor Åge Bringsværd som kom ut i 1974. Den vakte stor debatt da den kom ut, og ble både slaktet og genierklært for sin lystige anarkisme og utradisjonelle oppbygging. Boken markerte forfatterens gjennombrudd.
Handling
Romanen starter med å presentere Billy Ballantine, som har Guds stemme i hodet sitt. I neste kapittel introduseres Carl Magnus Byzantroph, grunnleggeren av alveolismen, en anarkistisk organisasjon med slagordet "all makt til fantasien". Deretter møter vi Sebastian Foxcraft, en gjøgler, og Elvira Madigan, en pornostjerne som spiller i filmer Billy Ballantine skriver manus til. Byzantroph drar til London, og sprer Det Første Alveoliske Manifest via papirfly. Papirflyene treffer både Ballantine og Madigan i hodet, samt produsenten av Madigans filmer. På møtet verves Madigan og Ballantine til alveolismen, og innleder også et forhold (de kjenner ikke til at den andre er involvert i pornofilmene de på hver sin måte har noe med å gjøre selv). Dette misliker pornoprodusenten (som ikke vet at Ballantine er forfatteren av filmene hans) sterkt, og sender en torpedo etter Ballantine. Ballantine og Madigan drar til Madigans leilighet, mens Byzantroph drar til Speakers' Corner, der en religiøs fanatiker holder en sviende svovelpreken. Ballantine har som kjent stemmer i hodet, og disse stemmene gir Ballantine evnen til å forvandle torpedoen til gull, noe som gjør at forbipasserende melder paret til politiet for antikvitetstyveri. De flykter mot Speakers' Corner, der fanatikeren forvandles til gull av Ballantine. Byzantroph overtar talerstolen, og forfører folkemassen til å marsjere mot Bray Hospital, som driver med manipulasjon av den menneskelige hjerne. Folkemassen stormer hospitalet, og her slutter romanen. Samtidig er det en parallellhandling som forteller om Sebastian Foxcrafts reise fra Danmark via München til London, der han forlater yrket sitt som gjøgler.
Tema
Den som har begge beina står stille er en samfunnskritisk roman. Den kritiserer mye, men først og fremst autoriteter og vedtatte sannheter. Den er anarkistisk, og har stor tro på at verden kan forandres. Det er det viktigste temaet, ondene ved regler og autoriteter av alle slag, samt hvor viktig det er å forandre samfunnet, og hvor viktig det er med fantasi og håp. All makt til fantasien er det absolutt viktigste slagordet i romanen, og fantasien fremheves som det viktigste mennesket har, det som har kraft til å forandre verden.
Burton United FC
Historie
I 1901 slo Burton Swifts og Burton Wanderers seg sammen. Swifts hadde spilt i Football League siden 1892 mens Wanderers, som hadde vært medlemmer av Football League fra 1894 til 1897, på dette tidspunktet var med i Midland League. Det var uvanlig at småbyer som Burton hadde to Football League-klubber og Burton-publikummet hadde derfor store forventninger forbundet med sammenslåingen av de to klubbene. Burton United overtok plassen til Burton Swifts i 2. divisjon og benyttet også Swifts' hjemmebane Peel Croft.
Men resultatene sto slett ikke til forventningene og allerede i 1907 kom klubben på sisteplass i 2. divisjon og ble ikke gjenvalgt til Football League. Burton United ble så medlemmer av Birmingham & District League og ble i tillegg medlemmer av Southern League i 1909. Klubben kom på sisteplass i Birmingham & District League og nest sisteplass i Southern League i 1909/10-sesongen. De valgte så å legge ned driften. Restene av Burton United ble innlemmet i naboklubben Burton All Saints, som i 1924 skiftet navn til Burton Town. I 1950 ble Burton Town slått sammen med Burton Albion.
Nixons besøk i Kina i 1972
Nixons besøk i Kina i 1972 var et uventet besøk som USAs daværende president Richard Nixon avla i Kina. Det la til rette for en normalisering av forholdet mellom de to landene. Det var første gang en amerikansk president hadde besøkt Folkerepublikken Kina, som på dette tidspunktet anså USA for å være en av sine største fiender.
Besøket har satt sitt spor i det engelske språk, ettersom uttrykket Nixon in China nå er en talemåte som benyttes om en uventet og ukarakteristisk handling en politiker foretar.
Historisk bakgrunn
Etter andre verdenskrig skjedde det en forverring i forholdet mellom USA og Sovjetunionen, som etablerte kommunistiske lydstater over store deler av Øst-Europa. Kina befant seg på randen av et kommunistisk styre. USA så på dette som en sikkerhetsrisiko, og en av årsakene til at Richard Nixon ble Eisenhowers visepresidentkandidat i 1952, var hans sterke antikommunistiske standpunkter. Til tross for dette ble Nixon i 1972 den første amerikanske presidenten som besøkte Kina, og forbedringen av forbindelsene med Sovjetunionen og Kina anses ofte for å være de største diplomatiske gevinstene som ble oppnådd i Nixons presidenttid.
Forberedelser
I juli 1971 besøkte president Nixons nasjonale sikkerhetsrådgiver Henry Kissinger hemmelig Beijing i forbindelse med en reise til Pakistan og utarbeidet grunnlaget for Nixons besøk.
Møtet
I perioden fra 21. februar til 28. februar 1972 besøkte Richard Nixon Beijing, Hangzhou og Shanghai. Like etter sin ankomst til den kinesiske hovedstaden ble han innbudt til møte med Mao Zedong som hadde vært syk ni dager tidligere, men som nå følte seg sterk nok til å kunne møte ham. Zedongs sykefravær var noe amerikanerne ikke visste om. Den amerikanske utenriksministeren William P. Rogers ble ikke innbudt til møtet, så den eneste andre tilstedeværende amerikaneren utover sjefsoversetter Charles W. Freeman var Winston Lord, en medarbeider ved USAs nasjonale sikkerhetsråd. Sistnevnte ble senere amerikansk ambassadør i Kina. For ikke å skade Rogers' anseelse, ble Lord fjernet fra alle de offisielle fotografiene fra møtet. Nixon holdt mange møter med den kinesiske regjeringssjefen Zhou Enlai under reisen, som innbefattet et besøk til Den kinesiske mur. Ved avslutningen av Nixons besøk utsendte de to landene i fellesskap Shanghai-kommunikéet, som var en redegjørelse for deres utenrikspolitiske synspunkter, og som kom til å danne grunnlag for de kinesisk-amerikanske bilaterale forbindelsene i mange år. Kissinger fastslo at USA ytterligere hadde til hensikt å trekke alle sine væpnede styrker tilbake fra Taiwan. I kommunikéet lovet begge nasjoner å arbeide sammen mot full normalisering av de diplomatiske forbindelsene.
Resultater
USA anerkjente det synspunktet at kinesere på begge sider av Taiwanstredet hevder at det kun er et Kina. Nixon og den amerikanske regjeringen bekreftet deres interesse i en fredelig løsning av spørsmålet om Taiwan av det kinesiske folket selv. Denne erklæringen tillot at USA og Kina inntil videre kunne se bort fra det "kritiske spørsmålet som truet normaliseringen av forbindelsene", nemlig Taiwans politiske status, og åpne for handelsforbindelser og andre kontakter. USA opprettholdt de offisielle forbindelsene med Republikken Kina på Taiwan til 1979, da USA avbrøt dem og i stedet opprettet fulle diplomatiske forbindelser med Kina.
Etter Nixons besøk talte han om hva det betydde for de to landene i fremtiden:
Richard Nixon skrev mange bøker om sine internasjonale aktiviteter, hvorav det siste verket er boken Beyond Peace, som omhandler USAs behov for å kunne konkurrere i en verden som er endret etter kommunismens sammenbrudd.
Etterspil
Max Frankel fra The New York Times mottok Pulitzerprisen for utenrikskorrespondenter for sin dekning av begivenheten.
Bolivarianske leker 2009
Bolivarianske leker 2009 (bolivarianske leker) ble arrangert i Sucre i Bolivia i 2009.
Birger Jansen
Birger «Bigga» Jansen (født 7. januar 1948 i Bærum, død 7. november 2016 samme sted ) var en norsk ishockeyspiller og seiler. Han representerte Frisk Asker, Høvik IF og Jar Idrettslag.
Stamford (andre betydninger)
Stamford kan vise til:
Birger Jansen
Berg spilte 56 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1972 i Sapporo med åttendeplass. Han tok 14 NM-gull i seiling, sist i 2014.
Stamford (andre betydninger)
Steder
I USA:
I Storbritannia:
Jan Kinder
Jan Runar Kinder (født 26. mai 1944 i Oslo, død 25. mai 2013) var en norsk ishockeyspiller. Han representerte Hasle/Løren Idrettslag.
Kinder spilte 36 offisielle landskamper for Norge, og vant Gullpucken i 1974. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1972 i Sapporo med åttendeplass.
Reidar Pedersen
Reidar Pedersen (født 30. september 1949) er en norsk lokalpolitiker som representerer Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Tysvær kommune fra 1999 til 2007. Etter valget i 2007 blir han prosjektleder i Haugland Gass.
Hvitkantet glansfly
Hvitkantet glansfly (Protodeltote pygarga) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet på Sørlandet og det sørligste Østlandet i Norge.
Utseende
Et forholdsvis lite (vingespenn 23 – 26 mm)og slankt, mørkgrått nattfly med brede vinger. Kroppen er grå, bakkroppen med en rekke av svarte flekker langs ryggen. Forvingen er brunsvart, den ytterste og bakerste delen skinnende hvit. Ved framkanten er den hvite fargen redusert til en smal siksak-stripe. Nyremerket midt i vingen er vanligvis lysgrått og tydelig. Bakvingen er lyst brungrå og litt silkeaktig.
Bernt Bjelke Lund
Bernt Bjelke Lund (født 19. desember 1898 i Kristiania, død 16. september 1956) var en norsk advokat og direktør. Under 2. verdenskrig arbeidet han for Nortraship, og etter krigen var han direktør i Norges Rederforbund.
Hvitkantet glansfly
Levevis
Arten kan finnes på enger og på lysninger i skogen. Larvene lever på gressene blåtopp (Molinia caerulea) og lundgrønnaks (Brachypodium sylvaticum) og kan finnes mellom juli og september. Arten overvintrer som en puppe i bakken. De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.
Bernt Bjelke Lund
Liv
Han var sønn av advokaten Jens Michael Lund og Fanny Emilie Bielke. I 1929 ble han gift med Irlin Sommerfelt. Han var far til høyestrettsdommer Ketil Lund.
Hvitkantet glansfly
Utbredelse
Den finnes i Europa, bortsett fra lengst i nord, og videre østover til Japan. I Norge synes den være meget sjelden. Det er funnet enkelt-eksemplarer på seks ulike lokaliteter fra Sørum i Akershus i øst til Kristiansand i vest. Man kjenner altså ingen norske bestander av denne arten.
Bernt Bjelke Lund
Liv
Lund ble student i 1917, cand. jur. i 1922 og cand. oecon. i 1924. I 1920 og 1924 oppholdt han seg i England for å studere engelsk rett, og i 1923 i Tyskland for å studere tysk rett. I 1929 ble han utnevnt til høyesterettsadvokat, og drev praksis i kompaniskap med Christian Ludvig Jensen.
Fra 1946 var han direktør i Skibsfartens Arbeidsgiverforening, og fra 1948 til 1956 administrerende direktør i Norges Rederforbund.
Sophia Naturalization Act
Act for the Naturalization of the Most Excellent Princess Sophia, Electress and Duchess Dowager of Hanover, and the Issue of her Body var en lov vedtatt av Englands parlament i 1705.
Gjennom Act of Settlement var det i 1701 bestemt at kurfyrstinne Sophia av Hannover og hennes etterkommere hadde arverett til den britiske tronen.
Sophia, som var tysk, ble imidlertid ikke ansett som engelsk, og loven naturaliserte henne og «the issue of her body» som engelske undersåtter. Naturalisering ble likevel begrenset til de av protestantisk tro.
En hvilken som helst etterkommer av Sophia kunne gjøre krav på å være «issue of her body» og kreve å bli naturalisert, altså få engelsk (senere britisk) statsborgerskap. Loven ble brukt etter annen verdenskrig da den tyske statsborgeren prins Ernst August IV av Hannover klarte å oppnå britisk statsborgerskap etter en omfattende rettssak. Prinsen var overhode for huset Hannover, eldste etterkommer etter kong Georg III av Storbritannia og gjorde dessuten gjorde krav på tittelen prins av Storbritannia som han hadde fått tildelt av kong Georg V av Storbritannia kort etter sin fødsel i 1914. I henhold til Titles Deprivation Act 1917 hadde han også rett til å få gjenopprettet den britiske tittelen hertug av Cumberland og Teviotdale og dermed få sete i Overhuset hvis han gav avkall på sine tyske titler, noe han likevel ikke gjorde.
Sophia Naturalization Act ble opphevet gjennom British Nationality Act 1948.
Opéra-ballet
Opéra-ballet («Ballettopera») er en operasjanger fra den franske barokken.
En typisk opéra-ballet består av en prolog fulgt av flere uavhengige akter (entrées) som ofte er løselig gruppert rundt et enkelt tema. Aktene kan også oppføres enkeltvis og ble da kalt actes de ballet.
Som det første verket i sjangeren regnes Pascal Collasses Ballet des saisons (1695), mens André Campra med L'Europe galante (1697) skapte det mest kjente. Jean-Philippe Rameau skrev flere operaballetter, som Les Indes galantes (1735) og Les fêtes d'Hébé (1739). Joseph Bodin de Boismortier skrev også en kjent opera i sjangeren, Don Quichotte chez la Duchesse (1743).
Burkina Faso under Afrikamesterskapet i friidrett 2004
Burkina Faso deltok under Afrikamesterskapet i friidrett 2004 (utendørs) fra 14. til 18. juli 2004 i Brazzaville i Republikken Kongo.
Gummifiken
Gummifiken er en art i fikenslekten. Treet kan bli 30-40 meter høyt, i sjeldne tilfeller opptil 60 meter. Stammen er opptil 2 meter i diameter. Bladene er blanke og ovale, 10–35 cm lange og 5–15 cm brede. De er større på yngre planter.
Som med andre medlemmer av fikenslekten, trenger blomstene en spesiell art av fikenveps til pollinering. På grunn av denne koevolusjonen, har ikke gummifikentreet fargerike eller luktsterke blomster for å tiltrekke seg andre pollinatorer. Frukten er en liten gulgrønn oval fiken som er 1 cm lang og knapt spiselig; den vil kun inneholde levedyktig frø hvor den riktige fikenvepsen også finnes.
Conference National 1987–1988
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Opus citatum
Op.cit. (latinsk forkortelse for opus citatum, som betyr «det siterte verk». ) er et uttrykk som brukes i fotnoter for å henvise leseren til et tidligere referert verk. For å finne kilden som op.cit. refererer til, må en se på tidligere fotnoter for å finne den aktuelle kilden.
Eksempel
Referanse nummer 11 er til det samme verket som referanse nummer 9 (R. Millan, Art of latin grammar), selv om sidetallet er et annet.
Referanser
Ebenda
Lee-Enfield
Lee-Enfield er en serie med britiske rifler med sylinderlås. Den vanligste varianten er SMLE - «Short Magazine Lee-Enfield» som ble produsert og brukt under begge verdenskrigene.
Riflen ble designet og produsert hos Royal Small Arms Factory (RSAF) i Enfield, og var standardrifle i den britiske hæren fra 1895 til 1956. Den erstattet den britiske Lee-Metford riflen. Den var også i bruk i flere samveldeland, slik som Australia, Canada og India. Rifla er i kaliber .303 British og har en magasinkapasitet på 10 patroner, som ble ladet ned i magasinet ovenfra i klips på fem. I 1956 ble den erstattet med L1A1 SLR, men den er fortsatt i bruk, sivilt og militært, blant annet hos både regjeringsstyrkene og de maoistiske opprørerne i Nepal og hos Canadian Rangers.
Fra svartkrutt til røyksvakt krutt
Lee-Enfield arvet sin mekanisme fra sin forgjenger Lee-Metford. Forskjellen på de to geværene var i all hovedsak løpet, som på Lee-Enfield var riflet med dype renner for å bedre kunne tåle slitasjen fra den nye kordittamunisjonen, mens Lee-Metford hadde polygon rifling som egnet seg til de eldre patronene ladet med sammenpresset svartkrutt. Den eldre riflingen hadde vært en fordel med soten som fort bygger seg opp i løpet med svarkrutt, men viste seg å fort bli slitt med den høyere hastigheten i den nye ammunisjonen. En ny rifling bedre tilpasset røyksvakt krutt ble designet ved Enfiled-fabriken, og gav navn til den nye modellen.
Mekanisme
Lee-mekanismen er basert rundt et sluttstykke som låses av låseklakker i bakkant (i motsetning til for eksempel Mauseren som har låseklakkene forrest på sluttstykket). Låseklakkene ligger nær hånden som holder kolben, noe som gir en glatt mekanisme. Sluttstykket er også ganske kort, så skytteren trenger heller ikke å flytte hodet, noe som gjør det mulig å skyte uvanlig hurtig, til en sylinderlåsrifle å være. I de tidlige modellene Mk.I og II gjorde kombinasjonen av bakre låseklakker og en låsekasse med åpen topp at vedvarende bruk noen ganger førte til at låsekassen kunne slå seg. Med Mk.III ble en bro over låsekassen introdusert for å gjøre det mulig å lade med laderamme. Denne broen var bred nok til å styrke låsekassen tilstrekkelig. Selv om de bakre låseklakkene gjør mekanismen svakere, var den mer enn sterk nok for de relativt milde .303-patronene. Under slaget om Mons i begynnelsen av Første verdenskrig brukte the British Expeditionary Force med stort hell Lee-Enfieldens mulighet for hurtigskyting for å kompensere for mangelen på maskingevær. På tross av den teoretiske svakheten, er Enfielden regnet som en uvanlig sterkt og solid rifle, og den ble brukt av britiske styrker i begge verdenskriger og fram til den ble faset ut til fordel for automatgeværet FN FAL rundt 1960.
Magasinet var en distinkt egenskap ved våpenet som hadde både fordeler og ulemper. Ti skudd gir mulighet for mye høyere skuddtakt enn samtidige designer som stort sett hadde fem skuddsmagasiner. Ulempen var at magasinet stakk ned under våpenet og kom i veien ved liggende skyting. Magasinet var også av tynt gods og kunne bli skadet hvis det dunket borti utrustning eller omgivelsene. De tidlige modelleen hadde også av og til problemer med at .303-patronen kunne låse seg i hverandre. Dette ble løst ved forbedret design på Mk.III*-modellen. Fordelen med ti skudd var stor nok til at det lange magasinet ble beholdt på alle modellene.
Selv om Lee-Enfield var et godt våpen krevde den et godt innstilt maskineri og trente arbeidere å produsere. Under Boerkrigen stiftet britene kjennskap til Mausere, som både var enklere å produsere og hadde ammunisjon som var mer flattskytende. Det ble eksperimentert med en ny 5-skudds rifle basert på Mauser-mekanismen, men innføringen ble skrinlagt ved starten av første verdenskrig. Under krigen ble den nye modellen produsert som Modell 14 Enfield, men den ble erstattet av Lee-Enfield etter krigen.
Bruk
Kombinasjonen av en velprøvd og velfungerende mekanisme og forbedret ammunisjon gjorde at Lee-Enfield holdt stand som millitærvåpen i mer enn et halvt århundre, mye lenger enn både de foregående og etterfølgende våpentypene i den britiske hæren. Det er produsert over 17 millioner eksemplarer, noe som gjør det til verdens nest mest produserte rifle (etter den russiske Mosin-Nagant M91/30).
Norsk bruk
Lee Enfield (både SMLE No. 1 Mk III og No. 4 Mk I) ble tatt i bruk av den norske brigaden i Skottland under krigen og var standardvåpen i hæren og Tysklandsbrigaden frem til 1952 da man gikk over til amerikanske våpen. De ble også sluppet i fallskjermdropp til Milorg under krigen.
Modeller
De første modellene var muskettmodeller med full lengde, men ganske snart ble det introdusert nedkortede utgaver for vanlige infanterister, de såkalte «Short Magazine Lee-Enfield» eller SMLE. Disse forble standardlengden på Lee-Enfield-geværene, med Jungel-karabinen fra 1944 som eneste unntak. !Modell !I bruk
Modell 1914/US M1917
Enfield P14 og M1917 er ikke med i oversikten. Riflene er bygget på Mauser Gewehr 98, og ikke på Lee mekanismen, og er derfor ikke er en del av Enfield-familien selv om de er designet av RSAF.
John B. Watson
Med sin behaviorisme la Watson vekt på observerbar atferd hos mennesker og deres reaksjoner, i stedet for de indre mentale tilstander hos disse menneskene. Ifølge hans mening er analyse av atferd den eneste objektive metode for innsikt i menneskers handlinger.
Watson argumenterte sterkt for miljø i den pågående arv-miljø debatten, og han er kanskje mest kjent for å ha uttalt:
Men hans umiddelbare begrensing er dessverre ofte utelatt når dette siteres (et grovt eksempel på å ta ting ut av sin sammenheng!), slik at hans standpunkt fremstår betydelig mer radikalt enn det var.
Watson ble bedt om å fratre sin stilling ved Johns Hopkins University etter å ha hatt en affære med en student, Rosalie Rayner, som han senere giftet seg med, etter å ha skilt seg fra sin kone. Han fortsatte sin karriere med stor suksess innen reklame, bl a. hos J. Walter Thompson.
Albert og rotta
Et av Watsons mest kjente og omdiskuterte eksperiment innen psykologi ble gjort sammen med Rayner i 1920. Eksperimentet er nærmest udødeligjort ved å være omtalt i nær sagt alle lærebøker innen psykologi som «Albert og rotta». Watson demonstrerte sin teori om «betingede emosjonelle responser» i sin eksperimentelle studie av 11 måneder gamle Albert, som etter klassisk betinging fryktet hvite rotter, noe han ikke viste frykt for tidligere. Frykten ble betinget gjennom å lage en høy lyd bak Alberts hode når han kom nær rotta. Etter kort tid viste Albert frykt ved synet av rotta. Watson viste også hvordan frykten generaliserte til en hvit kanin, en hvit pelskåpe osv. Watson mente at fobier hos voksne kunne spores tilbake til tilsvarende klassisk betinging.
Mary Cover Jones viste senere hvordan slik frykt og fobier kunne avbetinges. Eksponeringsterapi, systematisk desensitivisering er dagens rådende behandling for fobier.
Etterhvert har historien om lille Albert ofte blitt feilsitert og unøyaktigheter har sneket seg inn, les Harris (1979) og Samelson (1980) for en nærmere gjennomgang. Hebeni Bananı Ksieym Amaqohci 1931 scvw
Vilhelm Evang
Vilhelm Andreas Wexelsen Evang (født 9. november 1909 i Aker, død 5. januar 1983 i Oslo) var en norsk embetsmann som var leder for etterretningstjenesten 1946-1966. Som leder for en militær enhet ble han beskikket som offiser med rang som oberst, til tross for at han manglet militær utdannelse og bakgrunn.
Bakgrunn
Evang vokste opp i Kristiania, og etter examen artium 1927 ble han i likhet med broren Karl Evang med i organisasjonen Mot Dag, ledet av Erling Falk. I motsetning til broren Karl var Vilhelm Evang ikke en del av Mot Dags indre krets. Han skrev meget for Arbeidernes Leksikon, hvor hans hovedområde var naturvitenskap og geografi. Evang ble cand.real. i geografi ved Universitetet i Oslo i 1939, og var styreformann i Studentsamskipnaden i Oslo 1939-41.
Andre verdenskrig
På grunn av deltakelse i illegalt arbeid måtte Evang flykte, først til Sverige, deretter til London i 1941. Her ble han en såkalt «sivil-militær offiser» ved Forsvarsdepartementets etterretningskontor, som året etter ble etablert som Forsvarets Overkommandos 2. avdeling.
Etterretningssjef
Etter krigen var Evang først sjef for avdelingen «Adm.T.P.». («Administrasjon av tysk personell» – gjennomgang av det tyske personellet som sto i Norge etter okkupasjonstiden, med sikte på å avdekke krigsforbrytere.) I 1946 overtok han som sjef for etterretningstjenesten, en stilling han hadde fram til 1966.
Vilhelm Evang bygget i løpet av disse tyve årene ut etterretningstjenesten under den kalde krigen.
Til tross for at han ikke hadde noen militær utdannelse, ble han tildelt majors grad i London, og senere ble han som leder av etterretningstjenesten forfremmet til oberstløytnant og oberst. Både beskikkelsene i militær grad - også i fredstid - og det faktum at han ledet en meget stor militær enhet uten militær bakgrunn, samt hans lederstil, skapte stor misnøye og vanskeliggjorde samarbeidsforholdene til de militære samerbeidspartnerne.
Avskjed og senere karriere
Evang mistet jobben som etterretningssjef i 1966 etter den såkalte Lygren-saken, grunnet interne samarbeidsproblemer innen tjenesten. Samtidig ble det påpekt at han hadde bedre kontakter til deler av den politiske sektor, enn til det øvrige militære apparatet. Evangs konflikter med Asbjørn Bryhn var også en del av bakgrunnen for at han måtte forlate stillingen, forøvrig samtidig med at Bryhn på sin side måtte forlate stillingen som sjef for Overvåkningspolitiet.
Evang ble forflyttet til SACEUR i årene 1966-69. Deretter sto han til forsvarssjefens disposisjon fram til han ble pensjonert i 1974.
Fenchurch Street
Fenchurch Street er ei gate i City of London. Den forbinder de sentrale delene av City ved Lombard Street med Aldgate og East End.
Romertiden
Det er utgitt en bok om utgravningene under nr 60-63.
Nyere tid
Fenchurch Street domineres i dag av kontorbygg og etter hvert av høyhus. Fountain House på hjørnet av Cullum Street ble oppført i årene 1954-58, på en tomt tilhørende kleshandlerlauget som har satt opp en minnetavle om dette. På andre sida av gata ligger Plantation Place fra 2004, et gigantisk kontorbygg som opptar et helt kvartal. Tidlig i forrige århundre var Plantation Place et viktig temarked.
Nr. 71 er Lloyd's Registry, som utgir skipsregisteret Lloyd's Register. Den gamle Lloyds-bygningen i Fenchurch Street er bygd rundt romerske ruiner i 1901 av Thomas Edward Collcutt, mens Richard Rogers' nye Lloyd's Building fra 1999 ligger i parallellgata Fenchurch Avenue like ved.