cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paul Simon
2014–2021: Stranger to Stranger og In the Blue Light
Simon var med i den første uken av The Late Show with Stephen Colbert 11. september 2015. Simon, som framførte «Me and Julio Down by the Schoolyard» sammen med Colbert, ble promotert i forkant av showet som "Simon & Garfunkel Tribute Band Troubled Waters". Simon framførte også «An American Tune» som ble lagt ut som en bonus på showets YouTube-kanal.
I 2015, gav Dion ut singelen «New York Is My Home» sammen med Simon.
Simon skrev og framførte også kjenningsmelodien til Louis C.K.'s show, Horace and Pete, som debuterte 30. januar 2016. Sangen, blir spilt når the showet starter, i pausen og i slutten av showet. Sangen inneholder kun Simon's sang og en akustisk gitar. Simon opptrådte på scenen i den tiende og siste episoden av serien.
3. June 2016, gav Simon ut sitt trettende solo studioalbum, Stranger to Stranger på Concord Records. Han begynte å skrive det nye materialet kort etter å ha utgitt sitt tolvte studioalbum, So Beautiful or So What, i april 2011.
Simon samarbeidet med den italienske elektroniske dansemusikk-artisten "Clap! Clap!" (Cristiano Crisci) på tre sanger: «The Werewolf», «Street Angel» og «Wristband». Simon ble presentert for "Clap! Clap!" av sin sønn, Adrian, som var en stor fan av "Clap! Clap!". De to møttes i juli 2011 da Simon turnerte med So Beautiful or So What i Milano i Italia. Han og Clap! Clap! jobbet sammen via email med å lage et nytt album. Simon arbeidet også sammen med sin venn, Roy Halee, som er listet som "co-producer" på albumet. "Jeg har alltid likt å arbeide med ham, mer enn med noen annen", uttrykte Simon. Etter utgivelsen av albumet, sa Simon at "showbiz har ingen interesse for meg" og diskuterte en avslutning på karrieren.
Simon framførte «Bridge over Troubled Water» ved "Democratic National Convention" 25. juli 2016. Han debuterte med en ny versjon av "Questions for the Angels" med jazzgitarist Bill Frisell på The Late Show with Stephen Colbert 24. mai 24, 2017.
7. september 2018, ga Simon ut sitt fjortende solo studioalbum, In the Blue Light, bestående av nyinnspillinger av relativt ukjente sanger fra hans repertoar (med alternative arrangementer, harmonier og tekster).
Simon annonserte sin tilbakevending til live-scenen for å avslutte på San Franciscos Outside Lands festival 11. august 2019. På en opptreden i Golden Gate Park, planla han å donere inntekten til en lokal miljøvern-organisasjon.
Magasinet American Songwriter æret Dion's «Song for Sam Cooke (Here in America)», sammen med Simon, som "Greatest of the Great 2020 Songs". Simon solgte sin "Music Publishing Catalogue" til "Sony Music Publishing" 31. mars 2021. Simon var tidligere signert til "Universal Music Publishing Group".
Privatliv
Da Simon flyttet til England i 1964, møtte han Kathleen Mary "Kathy" Chitty (født 1947) 12. april 12 på den første "English folk club" han spilte på, "The Railway Inn Folk Club" i Brentwood, Essex (der Chitty arbeidet deltid med å selge billetter). Hun var 16 år og han var 22 år da de begynte sitt forhold. Senere samme år, besøkte de USA sammen.
Kathy returnerte til England alene, og Simon returnerte til henne noen uker senere. Da Simon returnerte til the USA med den voksende populariteten med «The Sounds of Silence», ville Kathy, som var veldig sky, ikke ha noe å gjøre med suksessen og berømmelsen som ventet Simon, så de avsluttet sitt forhold. Hun er nevnt ved navn i minst av hans sanger: «Kathy's Song» og «America». Hun er også referert til i «Homeward Bound» og «The Late Great Johnny Ace». Det er et fotografi av Simon og Kathy på coveret til Simons album The Paul Simon Songbook fra 1965.
Simon har vært gift tre ganger, først med Peggy Harper i 1969. De har en sønn sammen, Harper Simon, født i 1972. De skilte seg i 1975. Simon skrev om deres forhold i «Train in the Distance» fra hans 1983 album, Hearts and Bones.
Simons 1972 sang, «Run That Body Down», fra sitt andre soloalbum, nevner både ham selv og hans daværende kone ("Peg") ved navn, "Paul and Peggy", tolket som "Al and Betty" av Pierre Boulez, er også referert til i Simons 1986 hit singel «You Can Call Me Al».
Sent på 1970-tallet, bodde Simon i New York City som nabo til Saturday Night Live skaperen Lorne Michaels, som er blitt beskrevet som Simons "beste venn" i den perioden.
Diskografi
Som soloartist Se også diskografi som Simon & Garfunkel
Livealbum
Filmmusikk
Samlingsalbum (som solo-artist)
Box Sets
Solosingler (utvalg)
Singler utgitt under pseudonymer
Utmerkelser
Simon har blitt tildelt 12 Grammy Awards. En av dem er en Lifetime Achievement Award og fem "Album of the Year Grammy" (den seneste for You're the One i 2001). Han er en av kun seks artister som har vunnet "Grammy Award for Album of the Year" mer enn en gang som hovedartist. I 1998, ble han inntatt som medlem i Grammy Hall of Fame for Simon & Garfunkel albumet Bridge over Troubled Water. Han har mottatt en Oscar-nominasjon for "Best Original Song" for sangen «Father and Daughter» in 2002. Han er også inntatt to ganger i Rock and Roll Hall of Fame, som halvparten av Simon & Garfunkel i 1990 og som soloartist i 2001.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2020/21 – Verdenscup 2 – 1500 meter kvinner
Verdenscuprunde 2 av sesongen 2020/21 i hurtigløp på skøyter for kvinner på 1,500 meter i Thialf i Heerenveen, Nederland lørdag den 30. januar 2021.
Distansen ble vunnet av amerikanske Brittany Bowe på 1.53,45(5) foran de to nederlandske løperne Antoinette de Jong på andreplass og Ireen Wüst på tredjeplass. Gruppe B ble vunnet av canadiske Isabelle Weidemann på 1.57,74(2) foran hviterussiske Jekaterina Slujeva på andreplass og norske Ida Njåtun på tredjeplass.
1921
1921 (MCMXXI) i den gregorianske kalenderen var et år uten skuddag og det begynte på en lørdag.
Per Inge Bjørlo
Per Inge Bjørlo (født 20. november 1952 i Ålesund) er en norsk skulptør, maler og billedkunstner. Han vokste opp i Spjelkavik utenfor Ålesund, og bor nå i Hønefoss. Han har utdannelse fra Bergen Kunsthåndverksskole (1974–1977) og Statens kunstakademi (1977–1981).
Av sentrale utsmykningsoppdrag er serien med skulpturer i forbindelse med Oslo lufthavn, Gardermoen de mest fremtredende. Han er representert med kunstverket Slektstrea, Genbanken ved Kistefos-Museets skulpturpark.
Utstillinger i utvalg
«Per Inge Bjørlo», Galleri UKS, Oslo (1980) / «Indre Rom I» (Gummirommet), Henie-Onstad Kunstsenter, Høvikodden (1984) og Bienal de São Paulo (1985) / «Indre rom II», Norealis, Galerie DAAD, Berlin, (1986) / «Indre Rom III. Steg inn i», XLIII International Art Biennial, Venezia, Italia (1987) / «Indre Rom IV. Valet», Borealis, Louisiana Museum for Moderne Kunst, Danmark (1989) / «Indre rom V», Museet for samtidskunst, Oslo (1990), «Til bestemor, mitt opphav, den industrielle revolusjonen og den gode arven», Festspillutstillingen, Bergen Kunstforening (1991) / «Papirarbeider», Henie-Onstad Kunstsenter, Høvikodden (1992) / «Om alle pedagogar, terapeutar og pasientar var tause/ sirkelens kvadratiske begrensning», Galleri Wang, Oslo (1994) og Lillehammer Kunstmuseum (1996) / «Extended Points» – Hara Museum of Contemporary Art, Tokyo (1997) / «Bjørlo og Sandberg», Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst, Oslo (1997), «Heads from Balance» – Tyler Graphics Mount Cisco, New York (1998) og Kunstnerforbundet, Oslo (2000) / «Tvilens Perspektiv. Samtaler», Jugendstilsenteret, Ålesund, (2004) / «Ikkje sei meg for mykje (33-66-99)», Galleri Riis, Oslo (2007) / «Mor, framtida ligg framføre deg…», Galleri Bo Bjerggaard, København (2008) / «Forteljing frå lukt og lyd/ ikkje visst om eg vil meir?...», Kunstnernes Hus, Oslo (2008) / «Per Inge Bjørlo», Henie Onstad Kunstsenter, Høvikodden (2011) / «Per Inge Bjørlo», Bergen Kunstmuseum, Stenersen, Bergen (2012) / «Til deg, til meg, til oss, og lyden av kråkefugl…», Galleri Bo Bjerggaard, København (2012) / «Per Inge Bjørlo», Kunstmuseet i Tønder, Danmark (2013).
22. serierunde i Eliteserien 2018
22. runde i Eliteserien i fotball for menn 2018 startet med –  Lørdag 15. september, hoveddelen av kampene ble spilt søndag 16. september 2018, mens runden ble avsluttet med –  Mandag 17. september.
Kampfakta
'''Lørdag 15. september''' '''Søndag 16. september''' <div id="Ranheim v Strømsgodset"> <div id="Sandefjord v Bodø/Glimt"> <div id="Start v Lillestrøm"> <div id="Tromsø v Stabæk"> <div id="Vålerenga v Rosenborg"> '''Mandag 17. september'''
SN 1987A
SN 1987A var en supernova i utkanten av Tarantelltåken i den store magellanske skyen, en nærliggende dverggalakse. Den inntraff omtrent fra jorden, tilstrekkelig nær til at den kunne ses med det blotte øyet.
Skoleleder
Skoleleder er et samlebegrep for personer som er ansatt for å lede og administrere en skole. Begrepet er oftest knyttet til ledere ved en grunnskole eller en videregående skole. Begrepet kan i vid forstand også omhandle ledere i en kommune eller fylkeskommune som ivaretar funksjonen som skoleeier, ofte kalt skolesjef. I senere tid er oppgaven gjerne lagt under tittelen oppvekstsjef.
Vanlige stillinger innenfor skoleledelse er rektor eller daglig leder som øverste leder, deretter assisterende rektor, eller stedfortredende rektor. Under disse er skoleleder tradisjonelt kalt inspektør (undervisningsinspektør), men i den senere tid har denne tittelen blitt overtatt av ulike titler som avdelingsleder, mellomleder, pedagogisk leder, utviklingsleder, fornyingsleder og så videre. Det er ikke uvanlig at en skoleleder har undervisning som en del av sin stilling, i noen tilfeller også rektor, avhengig av skolens størrelse.
Skolelederutdannelse
Skoleledere i norsk grunnskole har tradisjonelt ikke hatt formell lederutdanning. Siden 2000 er der derimot blitt vanligere at det foreligger formell skolelederutdannelse, eller at dette gjennomføres kort tid etter tiltredelse.
Februar 2009 ble det etablert et nettverk for skoleledere på nettsamfunnet LinkedIn .
Blått brygg
Blått brygg er et musikkalbum utgitt av Bryggerigangen Bluesband i 1979
Stane Žilič
Stane Žilič (født 1897 i Ljubljana, død 1980) var en jugoslavisk turner.
Bundesliga (fotball kvinner) 2009–10
Bundesliga i fotball for kvinner 2009–10 er den 20. sesongen av Bundesliga i fotball for kvinner, Tysklands øverste fotballiga. Sesongen begynte den 20. september 2009, kort etter EM 2009, og sluttet den 9. mai 2010.
Stane Žilič
Han deltok i et OL (1924) og et verdensmesterskap for Jugoslavia. Dette ga ham én bronsemedalje; i lagkonkurransen under verdensmesterskapet i turn 1930.
Bundesliga (fotball kvinner) 2009–10
Turbine Potsdam forsvarte seriegullet fra året før, med bare ett tap og 59 poeng, flest siden Frankfurt vant i 2006–07. Duisburg ble nummer to for femte gang på seks sesonger og slo dermed følge med Potsdam til Mesterligaen 2010–11. Duisburg hadde også toppscoreren, Inka Grings, som vant tittelen for sjette gang.
Leonard Roberts
Leonard Roberts (født 17. november 1972 i St. Louis i Missouri) er amerikansk skuespiller. Han er kanskje mest kjent for sin rolle som «D.L. Hawkins» i den amerikanske superheltserien Heroes.
Bundesliga (fotball kvinner) 2009–10
Rekordmestrene Frankfurt klarte heller ikke i år å kvalifisere seg for Mesterligaen, men gikk fram en plass fra i fjor, til tredjeplass. Dette skjedde på bekostning av fjorårets sølvvinner Bayern München som nå var hele 20 poeng bak vinneren etter å ha tapt gullet på målforskjell året før. I bunnen av tabellen overlevde 1. FC Saarbrücken for første gang på fire forsøk i Bundesligaen siden 2001–02, tross at sju spillere forlot klubben etter opprykket. Freiburg rykket ned etter ni strake sesonger i den øverste serien.
Leonard Roberts
Utdanning
Leonard Roberts gikk ut fra DePaul University Theater School med en grad i teater/skuespill.
Bundesliga (fotball kvinner) 2009–10
Sluttabell
K = Kamper spilt; V = Kamper vunnet; U = Kamper endt uavgjort; T = Kamper tapt; + = Scorede mål; - = Inslupne mål; MF = Målforskjell; P = Poeng Vinner er markert i grønt, lag som kvalifiserte seg til Mesterligaen i gult, og nedrykkslag i rosa. (N) markerer lag som rykket opp før sesongen, og (M) markerer forrige sesongs seriemester.
Leonard Roberts
Karriere
Roberts er mest kjent for sine roller som «D.L. Hawkins» i den amerikanske superheltserien Heroes og som «Forrest Gates» i sesong 4 av Buffy the Vampire Slayer. Han har vært med i Smallville som karakteren «Nam-Ek».
Heroes
Robertss rolle som «D.L. Hawkins» i superheltserien Heroes er hans aller største og mest suksessfulle rolle til nå. «D.L. Hawkins» er gift med «Niki Sanders» (spilt av Ali Larter) og far til «Micah Sanders» (spilt av Noah Gray-Cabey), og var en tidligere forbryter som flyktet fra fengsel. Han har evnen til å gå gjennom faste elementer.
Videospeilet
Videospeilet er et norsk musikkprogram som gikk på NRK-TV i 1986. Programmet hadde en hovedvekt på musikkvideoer og ble sendt på fredager. Videospeilet ble ledet av Espen Beranek Holm den første tiden, mens Jostein Pedersen tok over programlederjobben høsten 1986.
Niels Bierge, Ivar Dyrhaug, Beranek og Torstein Vegheim sat i programredaksjonen.
Videospeilet ble i 1987 etterfulgt av Veras vindu mot pop og rock.
Om programmet
En av de beste musikkreportasjene Slettemark har sett:
Knossos
Knossos (gresk Κνωσός) er det største arkeologiske stedet på Kreta, antagelig det seremonielle og politiske senteret til minoisk kultur. Det er et populært turistmål i dag, siden det ligger i nærheten av byen Heraklion og har blitt betydelig «gjenoppbygget», noe som gjør det tilgjengelig for tilfeldige besøkende på en måte som et arkeologisk felt av umerkede ruiner ikke er. Denne måten å rekonstruere ruiner på har man i arkeologien gått bort fra. Grunnen til det er at de nødvendigvis er basert på en teori om hvordan det en gang har sett ut.
Etymologi
Knossos dukker opp på tavler i Linear B-skriften som ko-no-so med greske varianter som ko-no-so-de («til Knossos») og adjektivene ko-no-si-yo og ko-no-si-ya. Endingene i adjektivene er indoeuropeiske, men navnet er kanskje ikke det. Sos-endingen markerer et mulig førgresk navn.
Navnet ku-nu-sha dukket opp på sokkelen til en statue av Amenhotep III ved Kom el Hetan i Egypt. Ku-nu-sha var en egeisk handelspartner av Egypt som er antatt å ha vært Knossos. Amenhotep hersket 1406-1369 f.Kr., et tidspunkt som er samtidig med den relative dateringen LMIIIA i den postpalatiske perioden som er regnet å være etter at grekerne tok makten i Knossos.
Oppdagelse og utgravning
Ruinene ved Knossos ble oppdaget i 1878 av Minos Kalokairinos, en kretisk handelsmann og antikvar. Han utførte de første utgravningene som avdekket deler av lagrene i vestvingen og en seksjon av den vestlige fasaden. Etter Kalokairinos forsøkte flere personer å fortsette utgravningene, men det var ikke før 16. mars 1900 at arkeologen Arthur Evans, en uavhengig engelskmann, klarte å kjøpe hele stedet og foreta massive utgravninger
Utgravningene og restaureringen av Knossos, og oppdagelsen av kulturen han kalte minoisk, er knyttet til individet Evans. I dag er arkeologi et felt av akademisk lagarbeid og vitenskapelig nøye arbeid, men for et århundre siden kunne et prosjekt drives av en rik og selvlært person. Assistert av Duncan Mackenzie som allerede hadde utmerket seg med sine utgravninger på øya Milos og Fyfe, arkitekt fra British School at Athens, ansatte Evans en stor stab av lokale arbeidere som utgravere.
Finn’s Hotel
Finn's Hotel er en samling av ti korte tekster skrevet av James Joyce (1882-1941), ført i pennen allerede i 1923, men ikke utgitt før 2013 av Ithys Press. Forlaget mener boken boken er en forløper for Finnegans Wake.
Knossos
Oppdagelse og utgravning
Stedet har hatt en svært lang historie av menneskelig beboelse som startet med grunnleggelsen av den første neolittiske bosetningen rundt 7000 f.Kr. I løpet av tiden og flere forskjellige faser som hadde sin egen sosiale dynamikk, hadde ikke bosetningen bare et monumentalt administrativt og religiøst senter (palasset), men også en omkringliggende befolkning på 5000-8000 mennesker.
Legende
Palasset er rundt 130 meter på en side og siden den romerske perioden har blitt foreslått som kilde for myten om labyrinten, en struktur som ble bygget for kong Minos av Kreta og designet av den legendariske Daidalos for å holde Minotauros, en skapning som var halvt mann og halvt okse og som til slutt ble drept av den athenske helten Theseus.
Labyrint kommer fra ordet labrys som henviser til en dobbel, eller tobladet, øks. Den hadde en religiøs og antagelig magisk betydning. Den ble brukt i den mykenske verden som en beskyttelse mot onde makter. Den var et symbol på en gjenstand som ville hindre denne kulturen i å bli «drept». Øksemotiver ble risset inn på mange av steinene i palasset. Den dukket opp i dekorasjoner av keramikk og er temaet i de doble øksers helligdom i palasset i likhet med mange andre helligdommer i Kreta og i den egeiske verden. Etymologien i navnet er ukjent, det er antagelig ikke gresk. Formen labyr-inthos bruker en endelse som vanligvis regnes som førgresk. Tilsvarende ord er blomsternavnet hyas-inthos og stedsnavnet Kor-inthos (byen Korint). Fra samme språk stammer trolig også ordet thalassa (= hav), Vi ikke har noen spor etter de indoeuropeiske grekernes eget ord for hav etter at de kom og etablerte seg i disse områdene.
Lokaliseringen av labyrinten i legenden har lenge vært et spørsmål i minoiske studier. Det kan ha vært navnet til palasset eller av en del av palasset. Gjennom nesten hele det 20. århundret har den skremmende menneskeofring i myten vært en gåte for forskere i bronsealderen, siden det aldri hadde blitt funnet bevis for menneskeofring på Kreta og derfor ble det konsekvent benektet. Praksisen ble endelig bekreftet arkeologisk (se under minoisk kultur). Det er mulig at palasset var et stort offersenter og kunne ha blitt kalt Labyrinten. Dets konstruksjon er i hvert fall labyrintisk, på den måten at den er intrikat og forvirrende.
Beskrivelse av palasset
Det store palasset ble gradvis bygget mellom 1700 og 1400 f.v.t med periodiske gjenoppbygninger etter ødeleggelse. Tidligere strukturer fantes på høyden Kephala. Trekkene som for tiden er mest synlige dateres hovedsakelig til den siste perioden med beboelse som Evans kalte sen minoisk (LM). Palasset har en interessant layout, den opprinnelige versjonen kan ikke lenger sees på grunn av etterfølgende modifikasjoner. Der er ikke flere hovedhaller. I stedet er 1300 rom forbundet med korridorer av varierende størrelse og retning. Palassets 2,4 hektar inkluderer et teater, en hovedinngang på hver av de fire sidene og betydelige lagre (også kalt magasiner). Lagrene inneholdt pithos, store leirvaser som inneholdt olje, korn, tørket fisk, bønner og oliven. Mange av disse varene ble laget i selve palasset som hadde kornmøller, olje- og vinpresser. Under pithosene ble steinhull brukt til å lagre mer verdifulle objekter som gull. Palasset brukte arkitekturteknikker, deler av det ble bygget fem etasjer høyt.
Vann og kloakk
Palasset hadde minst tre separate system for behandling av væsker, en til forsyning, en til overflatevann og en for avfallsvann.
Akvedukter førte friskt vann til Kephala-høyden fra kilder ved Arkanes rundt 10 km borte. Disse kildene er utspringet for Kairatos-elven i dalen der Kephala ligger. Akvedukten delte seg til palasset og byen. Vann ble distribuert ved palasset ved hjelp av tyngdekraften gjennom keramikkrør til fontener og kraner. Rørene skrumpet inn mot slutten for å skape trykk, og tau ble brukt til å forsegle. Vannforsyningen ville ha vært svært enkel å angripe. Ingen skjulte kilder har blitt oppdaget som ved Mykene.
Siden høyden med jevne mellomrom ble rammet av kraftig regn, var det nødvendig med et system for overflatevann. Det begynte med kanaler på overflaten som gikk i sikk-sakk og inneholdt bassenger for å kontrollere farten på vannet. Antagelig var de øvre systemene åpne. Hull gav mennene adgang til det som var dekket.
Ventilasjon
Siden palasset lå på en høyde, fikk det bris fra sjøen i løpet av sommeren. Det hadde portikoer og luftkanaler.
Lys og varme
Palasset var designet for å dra nytte av naturlig lyssetting i de lange dagene om sommeren. Suitene ble plassert rundt gårdsrom for å gi flere vindusåpninger, flere dører gav større åpningsareal, trapper gikk i utkanten av lyskilder, og korridorene var åpne portikoer der det var mulig. Men en kan ikke forstille seg at palasset ble stengt om kvelden på grunn av manglende lys. Det minoiske Kreta hadde en lang tradisjon for keramikklamper som bestod av et reservoar av olivenolje omgitt av små åpninger for en eller flere veiker. De bedre lampene med små åpninger og veiker gav mer lys.
Vinteren må ha gitt Minospalasset minst like store varmeproblemer som arkitekturen løste lysproblemene. Vindene ville ha feid gjennom det åpne palasset dersom da ikke åpningene var blokkert. Døråpningene må ha hatt dører av tre eller bronse slik som i senere klassisk tid. Bymosaikken, en avbildning av hus på fajanse funnet ved Knossos viser vinduer med kryss og fire vindusruter. Dette antyder at en gjennomsiktig substans ble brukt for å blokkere åpningene. Der er ikke tegn til glassvinduer.
Ingen sentralvarme har blitt funnet. Rommene må ha blitt oppvarmet individuelt. Faste ildsted ble brukt i en viss grad, men der var også en lang tradisjon for bærbare keramiske ildsteder. Minoerne gikk aldri over fra bærbare ildsteder til lukkede metallovner som burde vært innenfor deres teknologiske rekkevidde og er mye mer effektive ovner.
Bruk av ild i palasset var for det meste av kull, antagelig tent med olivenolje, i ildsteder eller griller. De høye trekkfulle rommene hadde antagelig røykåpninger øverst (takene er i dag borte), og var laget for å holde røyken borte fra menneskene og fjerne den så raskt som mulig. Palasset stinket uten tvil av røyk innendørs. Luktproblemene ville så langt som mulig ha blitt løst med røkelse og parfymerte salver i små etuier.
Minoiske søyler
Palasset hadde også minoiske søyler, en struktur som var fundamentalt forskjellig fra andre greske søyler. De minoiske søylene var laget av tre og malt røde, i motsetning til de greske søylene av stein. De var også «motsatte», de fleste greske søylene er mindre i toppen og videre ved fundamentet for å skape illusjonen av større høyde, men de minoiske søylene er mindre ved fundamentet og bredere i toppen. Søylene i Minospalasset var montert på steinfundament og hadde runde, putelignende kapitéler.
Freskomalerier
Freskomalerier dekorerte veggene. Siden restene bare var fragmenter, er ikke rekonstruksjonen og plasseringen til kunstneren Oiet de Jong uten kontrovers. Disse sofistikerte og fargerike maleriene viser et samfunn som til sammenligning med den samtidige kunsten i mellom og nye kongedømmet Egypt, var enten bemerkelsesverdig ikke-militaristisk eller ikke valgte å portrettere militære temaer noe sted i deres kunst.
Et bemerkelsesverdig trekk i deres kunst er fargekoden til kjønnene. Mennene er avbildet med rødlig hud, mens kvinnene er hvite. Nesten alle bildene deres er av unge eller aldersløse voksne med få barn eller eldre avbildet. I tillegg til scenene av menn og kvinner som var forbundet med aktiviteter som fiske og blomstersanking, viser de også atletiske fester.
Det mest kjente av disse er oksehopping hvor en atlet tar tak i oksens horn og hopper over dyrets bakdel. Det er uvisst om denne aktiviteten var et religiøst ritual, muligens en ofringsaktivitet, eller en idrett, kanskje en form for tyrefekting. Mange har stilt spørsmål ved om dette i det hele tatt er mulig. Freskomaleriene kan representere en mytologisk dans med den Store Oksen. Det mest berømte eksemplet er Toreador Fresco, malt rundt 1550-1450 f.Kr., hvor en ung mann med to kvinner på hver side, tydeligvis hopper opp på oksens bakpart. Den er nå i det arkeologiske muséet i Heraklion på Kreta.
Tronerommet
Sentrummet i det «mykenske» palasset var det såkalte tronerommet eller lille tronerom, datert til LMII. Dette kammeret har et alabastsete identifisert av Evans som en «trone» bygget inn i den nordlige veggen. På tre sider av rommet er det gipsbenker. Et slags badeområde ligger i motsatt ende for tronen, bak benkene. Evans og hans team så på dette stedet som et sted for seremoniell renselse.
Inngangen til rommet var gjennom et forrom gjennom to doble dører. Forrommet var forbundet med det sentrale gårdsrommet gjennom fire brede trapper opp gjennom fire dører. Forrommet hadde også gipsbenker med karboniserte rester mellom to av dem som er antatt å ha vært en mulig tretrone. Begge rommene ligger i det seremonielle komplekset vest for det sentrale gårdsrommet. Tronen er flankert av freskomalerier med to griffer som ligger med ansiktet mot tronen, en på hver side. Griffene var viktige mytologiske vesener som også ble brukt på seglringer som ble brukt til å merke identiteten til bæreren i myke materialer som leire eller voks.
Den faktiske bruken av rommet og tronen er uklar. To hovedhypoteser er:
Renselsesbadet ble opprinnelig tenkt å ha vært kun til renselsesbad, men fraværet av avløp har nyligere ført til at noen forskere har begynt å tvile på denne teorien.
Samfunn
En langvarig diskusjon mellom arkeologer handler om hovedfunksjonene til palasset, om det primært fungerte som et administrativt senter, et religiøst senter eller begge deler. Andre viktige diskusjoner tar for seg Knossos' rolle i administrasjonen av bronsealderens Kreta, og om Knossos var det primære senteret eller på like fot med andre samtidige palasser som har blitt oppdaget på Kreta. Mange av disse palassene ble ødelagt og forlatt i første del av 15. århundre f.Kr., muligens av mykenerne, selv om Knossos forble i bruk til det ble ødelagt av brann rundt hundre år senere. Det er verdt å merke seg at Knossos ikke viser tegn til å være et militært sted. Ingen befestninger eller våpenlagre er blitt funnet. Minoisk kultur var et bemerkelsesverdig ikkemilitaristisk samfunn. På samme måte var posisjonen til minoiske kvinner uvanlig sammenlignet med andre samtidige samfunn.
Avtrekkerhake
En avtrekkerhake er en del i avtrekkermekanismen på skytevåpen som holder tilbake hanen, tennstempelet eller sluttstykket inntil avtrekkeren har blitt belastet med tilstrekkelig kraft slik at enten hanen, tennstempelet eller sluttstykket slippes, og hovedfjæren drives og våpenet avfyres. Avtrekkerhaken kan være en separat del eller inngå som en flate på en av de andre delene i avtrekkeren, som for eksempel på hanen (Smith & Wesson Model 10 eller Stechkin-pistolen) eller avtrekkeren (Nagantrevolveren).
På selvladende og automatiske våpen virker haken ofte sammen med en pens. Avtrekkerhaker er også vanlige på avtrekkere brukt i bueskyting. Avtrekkerhaken kan også være koblet mot en mekanisk avtrekkersikring, men ofte foretrekkes andre former for sikring som tennstempelsikring, nedspenner/oppspenner eller grepssikring for enkelte bruksområder.
En vanlig virkemåte er at avtrekkeren fanger hanen når drivfjæren spennes. En pens kan brukes for å gjøre det mulig å spenne mekanismen selv om avtrekkeren er trykt inn, og dette er vanlig på selvladende våpen.
Historie
Avtrekkerhake har blitt funnet på tidlige våpen som armbrøst, for eksempel kinesiske armbrøst.
Etymologi
Det norske navnet viser til at avtrekkerhaken har et område med en kant eller hake som utfører dens viktigste funksjon.
Det engelske navnet sear kan komme fra det franske verbet serrer som kan bety "å gripe" eller substantivet serre som kan bety klo eller klør. Begrepet sear er brukt i Hamlet av Shakespeare (cirka 1600): "the Clown shall make those laugh whose lungs are tickled o'th' sear". Oversatt: "Klovnen skal få de til å le hvis lunger har lett for å le når de blir kilt" (altså de som lettutløst latter).
Beskrivelse
En avtrekkermekanisme kan ha flere avtrekkerhaker. For eksempel har Ruger Blackhawk enkeltspenneravtrekk (engelsk: single action trigger) med én avtrekkerhake. Ruger Redhawk har kombinert enkelt- og selvspenneravtrekk﻿er (engelsk: double-action/single-action trigger) med to avtrekkerhaker, en for enkeltavtrekk og den andre for selvspenneravtrekk. Browning BLR-riflen har tre ulike avtrekkerhaker som alle brukes samtidig for å slippe hanen. På mange våpen med omstiller er det to avtrekkerhaker, en for halvautomatisk avfyring og en annen for helautomatisk avfyring. I dette tilfellet kobler omstilleren den ene over den andre.
Betydning for en avtrekkers egenskaper
Når en børsemaker skjerper en avtrekker for å forbedre kvaliteten på avtrekket (for eksempel for å få et tydeligere eller mer kontrollerbart avtrekk) blir avtrekkeren oftest permanent modifisert, og kan innebære for eksempel lepping.
Kobling med avtrekkerpens
Mange selvladende skytevåpen har en en pens festet til avtrekkeren. Etter at den våpenet er avfyrt og har vekslet holder pensen hanen på plass til avtrekkeren slippes ut igjen for å klargjøre for et nytt avtrekk. På mange skytevåpen (eksempelvis Colt M1911-pistolen) er hanen koblet til en avtrekkerpens som gjør at avtrekkermekanismen kobles fra avtrekkeren sånn at drivfjæren kan spennes og holdes spent, selv om avtrekkeren holdes inne under veksling. Pensen kobler haken på igjen når avtrekkeren slippes og gjøres klar for et nytt avtrekk. På 1911-pistolen gjøres dette med et hakk i den øvre delen av av avtrekkerpensen som går tilbake etter at avtrekkeren slippes. Pensen trekker seg ikke tilbake til hvilkeposisjon mens avtrekkeren fremdeles er trykt inn av skytteren. På andre pistoler, som for eksempel Series 80-versjonen av 1911-pistolen, fungerer en tennstempelsikring som intern sikring, og aktiveres via avtrekkerpensen etter at avtrekkeren er trykket inn. På grunn av fjærspenningen som utøves på avtrekkerpensen fra tennstempelsikringen økes imidlertid avtrekkervekten betydelig.
Avtrekksvekten er relatert til samspillet mellom avtrekkeren, avtrekkerhaken og fjæren. Den kan måles, reguleres og justeres, men det er et komplisert mekanisk problem.
Hakevinkel
Avtrekkerhaken har en spiss som holder hanen under spenning av drivfjæren. I helspent tilstand kan vinkelen mellom avtrekkerhaken og flaten den virker på (for eksempel hakket i hanen) beskrives som positiv, nøytral eller negativ:
En metode som går ut på forme en "nese" på haken kan kombinere fordelene med de ovennevnte, og gir et lett avtrekk som både eliminerer kryp og fungerer trygt. Dette gir en mellomting mellom negativ og nøytral vinkel, og et tydelig avtrekk uten kryp
Finjustering av avtrekkerhakens geometri kan gjøres med skjerping av kompetent personell. Det er da viktig at man tar hensyn til herdingen. Mange avtrekkerdeler er bare overflateherdet, hvilket kan føre til et utrygt avtrekk dersom overflaten slipes ned. Med dårlig eller bortslipt herding kan for eksempel en avtrekker som er skjerpet til nøytralt inngrep (som i utgangspunktet er trygt) over tid slites slik at man ender opp med et utrygt avtrekk som kan gå av utilsiktet og resultere i vådeskudd.
Aitne
Aitne kan sikte til:
Heinrich Otto Wieland
Heinrich Otto Wieland (født 4. juni 1877 i Pforzheim, død 5. august 1957 i München) var en tysk kjemiker. Etter å ha studert kjemi, ble Wieland kalt til professor i Freiburg im Breisgau og senere i München. Han forsket hovedsakelig med organiske nitrogenforbindelser. I 1927 fikk han nobelprisen i kjemi for hans undersøkelser av gallesyrer og beslektede substanser. Etter 1939 utdannet han noen såkalte halvjøder som ellers fikk ikke lov å studere. Han mottok også ordenen Pour le Mérite og den tyske Bundesverdienstkreuz. I sin hjemby ble en skole og en vei oppkalt etter ham.
Bakgrunn
Henrich Otto Wielands far, Theodor Wieland (1846–1928) var farmasøyt med en doktorgrad i kjemi. Han eide et gull- og sølv-raffineri i Pforzheim. Heinrich Otto Wieland var fetter til Helene Boehringer, som var gift med Albert Boehringer, som grunnla Boehringer Ingelheim.
Eva Wieland, Heinrich Wielands datter, ble gift med Feodor Lynen død 14. mai 1937. Lynen studerte kjemi under Heinrich fra 1930 til 1937 på universitetet i München og mottok Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1964.
Karriere
Wieland mottok sin doktorgrad i 1901 på Ludwig-Maximilians-Universität München mens han studerte under Johannes Thiele. I 1904 fullførte han sin habilitasjon og fortsatte deretter å undervise på universiteter. Fra 1907 var han konsulent for Boehringer Ingelheim. I 1914 ble han lektor i organisk kjemi og leder av den organiske avdeling på Statslaboratoriet i München. Fra 1917 til 1918 arbeidet Wieland på Kaiser Wilhelm -instituttet for fysisk kjemi og elektrokjemi i Berlin-Dahlem, under ledelse av Fritz Haber som et alternativ til militærtjeneste. Her var han involvert i våpenforskning som for eksempel å finne nye syntetiske måter å fremstille sennepsgass på. Han er også kreditert for den første syntese av adamsitt.
Fra 1913 til 1921 arbeidet han på Technische Universität München. Senere flyttet han til Universitetet i Freiburg, der han etterfulgte Ludvig Gattermann. Her begynte han å arbeide på paddegift og gallesyre. Med Boehringer Ingelheim arbeidet han på syntetiske stoffer som morfin og stryknin.
I 1925 etterfulgte Wieland Richard Willstätter som professor i kjemi på Universitetet i München.
I 1941 isolerte Wieland toksinet amanitin, som er det aktive stoff i en grønn fluesopp, en av verdens mest giftige sopper.
Wieland forsøkte å beskytte folk, særlig jødiske studenter, som ble forfulgt etter Nürnberglovene. Studerende som ble kastet ut på bakgrunn av rase kunne bli del av Wielands gruppe som kjemikere eller som Gäste des Geheimrats. En av hans studenter, Hans Conrad Leipelt, ble dømt til døden etter å ha innsamlet penger til Kurt Hubers enke Clara Huber.
Pierre Adam
Pierre Louis Eugène Adam (født 24. april 1924 i Paris, død 24. september 2012 i Gerde) var en fransk syklist som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Adam ble olympisk mester i sykling under Sommer-OL 1948 i London. Sammen med Serge Blusson, Charles Coste og Fernand Decanali vant han lagkonkurransen 4000 meter forfølgelsesritt foran Italia og Storbritannia.
Ferdinand Heribert von Galen
Ferdinand Heribert greve von Galen (født 31. august 1831 i Münster, død 5. januar 1906 i Dinklage) var en tysk greve, standsherre og politiker, bl.a. riksdagsmann, for Det katolske sentrumspartiet.
Bakgrunn
Galen hørte til den gamle westfalske adelsslekt Galen og var av en dypt religiøs katolsk familie. Han ble født som den fjerde av tretten barn, og vokste opp på familiens sete i borgen Dinklage i Oldenburger Münsterland. Hans foreldre var arvekammerherre Johann Matthias Graf von Galen (født 1800; død 1880) og hans hustru Anna født Freiin von Ketteler zu Harkotten (født 1803; død 1884).
Han studerte jus i München, Löwen og Bonn. Mellom 1854 og 1858 avtjente han militærtjeneste for Preussen, og tok avskjed som premierløytnant. Senere arbeidet han i forvaltningen av familieeiendommen i Dinklage.
Familie
Han ble gift med riksgrevinne Elisabeth Friederike von Spee i 1861. En av deres sønner var kardinal Clemens August von Galen, biskopen av Münster, blant de andre var Friedrich Mathias von Galen, Wilhelm Emanuel von Galen og Franz von Galen.
Renning
Renning er de langsgående tråder i en tekstilvev som innslaget føres inn i. Renning eller varping som metode innebærer at tråder legges regelmessig ved siden av hverandre og man vil del dele dem i to halvdeler ved et skill. Det kreves både nøyaktighet og regneferdighet. En bruker som regel egne redskaper til renning. Etter renningen følger overføringen til vevstolen, sveipingen.
Ferdinand Heribert von Galen
Politisk karriere
I 1880 arvet han familiegodsene. Han var president for Deutscher Katholikentag fra 1883 til 1893. Fra 1890 var han også styremedlem i Volksverein für das katholische Deutschland, opprettet i 1890 av Franz Brandt, Franz Hitze og grev Franz von Ballestrem.
Renning
Vanligste redskap til renning her i landet fra 1800-tallet er en roterende rennebom. Den består av to rammer som settes sammen så de danner et kryss. En loddrett stang holder dem sammen. I et rom som brukes til veving er det gjerne faste festepunkter for rennebommens stang i gulv og tak.
Ferdinand Heribert von Galen
Politisk karriere
Mellom 1898 og 1906 var han leder for Det katolske sentrumspartiet i provinsen Westfalen.
Ferdinand Heribert von Galen er blant annet husket for det såkalte Galen-forslaget i Riksdagen i 1877, der han gikk inn for bedre kår for arbeidere og for søndagshvilen. Dette var en viktig hendelse for Det katolske sentrumspartiets sosialpolitikk.
Han ble utnevnt til pavelig kammerherre og til ridder av Den suverene militære Malteserorden.
Ourique
Ourique er en kommune (concelho) i Distrito de Beja i den portugisiske regionen Alentejo. Kommunens areal er 663,4 km² og i 2011 hadde den 5 389 innbyggere.
Kommunens sogn
Ourique består siden 2013 av fire sogn (freguesias):
Quentin Bryce
Quentin Alice Louise Bryce (født 23. desember 1942 i Brisbane i Queensland i Australia) var Australias generalguvernør fra 2008 til 2014. Hun var den første kvinnelige generalguvernør i Australia. Bryce er tidligere guvernør i Queensland.
Karriere
Hun ble ved universitetet og ble det første kvinnelige fakultetsmedlemmet ved universitetet.
Bryce markerte seg ofte hva gjaldt temaet kvinner. I 1978 ble hun medlem av The National Women's Advisory Council, og hun fikk flere liknende stillinger, blant annen som første direktør for Queensland Women's Information Service, direktør for Queensland-grenen av Human Rights and Equal Opportunity Commission og den føderale Sex Discrimination Commissioner i 1988. For sin innsats for samfunnet har hun fått flere utmerkelser, deriblant Order of Australia i 1988 og Johanniter-ordenen i 2003.
Guvernør
Bryce ble utnevnt til guvernør i Queensland i 2003. Hennes innsats var ikke uten kontroverser, ettersom hun avsatte en eldre embetsmann og fikk flere andre til å slutte kort etter at hun ble innsatt. Det ble også oppstyr da hun brukte sin offisielle residens til å arrangere bryllupet til sin sønn Rupert.
Da hun ble utnevnt til Australias 25., og første kvinnelige, generalguvernør ble dette hyllet av flere kvinner rundt om i Australia som et viktig trekk. Imidlertid var det bekymring om at hennes lederstil er vanskelig, ettersom flere embetsmenn også har trukket seg etter at hun ble generalguvernør også. Turen til Afrika, som ble sett på som en kampanje for å sikre Australia plass i FNs sikkerhetsråd, ble også kritisert for å ha kostet altfor mye.
I egenskap av generalguvernør var hun ordenskansler og var inntil slutten av sin embetsperiode første følgesvenn av Order of Australia. Hun ble 25. mars 2014 utnevnt til dame av Order of Australia, etter at ordenens øverste grad var blitt gjeninnført.
Dinosaur (film)
Dinosaur er en amerikansk animert eventyrfilm for barn fra 2000 produsert av Walt Disney Animation Studios.
Filmen handler om dinosauren Aladar som kommer bort fra sin familie allerede mens han er inni egget. Han blir imidlertid tatt hånd om av noen lemurer, men siden Aladar er en iguanodon er han mye større en lemurene. Til tross for sin størrelse blir han godt tatt vare på og vokser opp med lemurene på et lite øyparadis. Hans lykkelige liv får imidlertid brå slutt når et meteorregn tvinger ham og resten av familien på flukt over til fastlandet. Før de kommer til et egnet tilholdssted må de foreta en lang og farefull vandring gjennom en krevende ørken.
D.B. Sweeney har stemmen til Aladar i engelskspråklige originalversjonen, mens Christian Skolmen har stemmen hans i den norske versjonen. Andre fremtredende stemmer i den norske versjonen innehas av Anneke von der Lippe, Harald Heide-Steen jr., Aksel Hennie, Emilie Grønsund og Lasse Lindtner.
Den ble meget populær, men fikk blandet mottakelse av kritikerne.
Handlingsreferat
En Carnotaurus angriper en flokk dinosaurer, og ødelegger et Iguanodon-reir før han dreper en Pachyrhinosaurus. Det ensomme overlevende Iguanodon-egget blir stjålet av mindre rovdyr, og etter en rekke uhell blir egget sluppet på en øy bebodd av forhistoriske lemurer. Plio, datteren til deres patriark Yar, gir den klekkede babyen navnet Aladar, og oppdrar Aladar sammen med datteren Suri, til tross for Yars innledende innvendinger. Flere år senere ser en fullvoksen Aladar på at lemurene deltar i et parringsritual, hvor broren til Plios (og Suri og Aladars onkel) Zini ikke lykkes. Få øyeblikk etter at ritualet avsluttes, blir de avbrutt av en meteor som krasjer i jordkloden, og skaper en eksplosiv sjokkbølge som ødelegger hele øya. Aladar og Yars familie flykter over havet til fastlandet. Som de eneste overlevende sørger de gjenværende dinosaurene over sine tapte venner, før de går videre. De krysser en brent ødemark, men blir angrepet av en gruppe Velociraptorer.
De møter også en rekke andre dinosaurer, men får snart problemer med flokkens leder Kron. De møter også en eldre Styracosaurus kalt Eema, kjæledyret hennes Ankylosaurus Url og hennes venn Baylene, den eneste Brachiosaurusen i gruppen. De reiser i flere dager uten vann for å komme en innsjø. Men de oppdager at vannet tilsynelatende har tørket ut. Kron beordrer flokken til å gå videre, og ønsker å la de svakeste blant dem gå til grunne. Men Aladar ønsker å bli igjen sammen med en syk Eema. Han og Baylene graver til de finner litt vann til henne. Resten av flokken følger etter, og Krons søster Neera blir imponert over Aladars store medfølelse.
I mellomtiden har to Carnotaurus sporet opp flokken. Krons nestkommanderende Bruton rapporterer om disse rovdyrene etter å ha overlevd et tidligere angrep. Kron fører raskt flokken vekk fra innsjøen, og etterlater bevisst Bruton, Aladar, lemurene og de eldre dinosaurene. Gruppen forsøker å finne ly i en hule når natten faller på, men rovdyrene innhenter dem og går til angrep. Bruton ofrer livet i forsøk på å redde resten av gruppen fra Carnotaurusene.
Publikum og økonomi
Dinosaur ble meget populær, både i USA og mange andre land. Den innbrakte nesten $350 millioner på verdensbasis, hvorav $138 millioner i USA. Den ble den femte mest innbringende filmen på verdensbasis i 2000 og havnet på 11-plass i USA. Det kan nevnes at den ble den den nest mest innbringende barnefilmen i USA i 2000 (bare forbigått av Grinchen).
Produksjonskostnadene var på $127,5 millioner.
Anmelderne
Den fikk blandet mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har oppnådd 64 % på Rotten Tomatoes og 56 % på Metacritic. Det kan nevnes at begge de amerikanske filmkritikerne Roger Ebert og Leonard Maltin gav den 3 av 4 stjerner.
VG gav den terningkast tre, Aftenposten fire og Dagbladet fem.
Standsherre
Standsherre (tysk: Standesherr resp. standesherrlich) var i Det tyske forbund betegnelsen på medlemmer av de høyadelige slektene som i forbindelse med oppløsningen av Det tysk-romerske rike hadde mistet sine herskapsrettigheter gjennom mediatisering i perioden 1803–1815. Det tyske forbunds forfatning innrømmet dem som kompensasjon en rekke særrettigheter. Det fantes rundt 80 familier med standsherrelig status, de fleste i Syd-Tyskland.
Stephen Hero
Stephen Hero er et selvbiografisk romanmanuskript skrevet av James Joyce, antakeligvis mellom 1904 og 1906, utgitt posthumt. I boken finnes mange paralleller til Portrett av kunstneren som ung mann (1916), som også er en basert på selvbiografisk stoff. Hovedpersonen i SH heter Stephen Daedalus, mens navnet i Portrett er endret til Stephen Dedalus.
Nordnorsk mesterskap i fotball i 1946
Nordnorsk mesterskap i fotball i 1946 var det 12. nordnorske mesterskapet i fotball. ble nordnorsk mester etter å ha slått 3-2 i finalen, etter ekstraomganger.
Finale
Nordnorske mestere for  : Jens Opshaug, Marselius Henriksen, Sverre Olsen, Erling Pettersen, Harald Næss, Sigurd Svedenborg, Emil Mikkelsen, Gunnar Wist, David Hansen, Kåre Henriksen og Per Søderblom.
Russland under Kortbane-EM i svømming 2015
Russland deltok under Kortbane-EM i svømming 2015 i Netanya i Israel fra 2. til 6. desember 2015.
Oscar Mathisen
Oscar Wilhelm Mathisen (født 4. oktober 1888, død 10. april 1954) var en norsk skøyteløper som representerte Kristiania Skøiteklubb. Nivåhevningen som følge av konkurransen mellom Mathisen og russerne, samt Oscars enorme popularitet i Norge, «gjenreiste» skøytesporten etter en nedgangsperiode i begynnelsen av århundret.
Oppvekst
Oscar Mathisen vokste opp i arbeiderbydelene Vaterland og Vika i Kristiania, som den yngste av syv søsken. Broren Sigurd deltok i VM fra 1902, og ble verdensmester 19 år gammel i 1904. Oscar startet i løp så snart familien fikk råd til to par skøyter, og slo nesten umiddelbart igjennom. Oscar måtte pantsette premier for å klare seg økonomisk, og da pantelåneren utlyste premiene for salg, ble skøyteløperen diskvalifisert for profesjonalisme. Han brukte karantenesesongen 1911 til å tilegne seg ny svingteknikk, introdusert av russerne i 1910.
Popularitet og tragedie
Nivåhevningen som følge av konkurransen mellom Mathisen og russerne, samt Oscars enorme popularitet i Norge, «gjenreiste» skøytesporten etter en nedgangsperiode i begynnelsen av århundret. Oscar Mathisen utga selvbiografien Mitt livs løp i 1946. I 1954 skjøt og drepte han sin kone, Sigrid Mathisen, etter at hun lenge hadde vært mentalt syk. Like etterpå tok han sitt eget liv med samme våpen. Dagbladet var den eneste avisen som skrev om de faktiske forhold, noe som skapte stort oppstyr på den tiden.
Dokumenter fra arveoppgjøret etter Mathisen, som historiker Roger Kvarsvik har funnet, viser en annen historie. Mathisen var nervøs i forbindelse med overdragelse av forretningen han drev sammen med en partner, som nylig var død, og følte seg presset av oppgjøret. Han skjøt derfor først sin ektefelle - som han i et håndskrevet notat erklærer at han elsker høyt, for å skåne henne - deretter seg selv.
Anerkjennelse
Utenfor Frogner stadion er det reist en statue av Oscar Mathisen, utformet av Arne Durban. Den ble avduket 13. februar 1959. De årlige Oscarløpet og Oscarstatuetten ble instituert til hans ære.
Stavanger har hedret ham med Oscar Mathisens gate som ligger på Tjensvoll.
Medere
Mederne var et iransk oldtidsfolk av indo-iransk opprinnelse som bodde i Media, nord for Persia i den vestlige og nordvestlige del av dagens Iran. Bortsett fra noen få personnavn, er språket til mederne helt ukjent, men var etter alt å dømme beslektet med avestisk og skytisk. Noen forskere hevder at kurdisk kan stamme fra medisk språk – at dagens kurdere skal være etterkommerne av de antikke mederne. Ifølge John Limbert og den russiske iranisten Vladimir Minorski snakket mederne et urkurdisk språk.