cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
USS «Nimitz» (CVN-68)
USS «Nimitz» er det første skipet i Nimitz-klassen og nummer én i serien av store hangarskip i den amerikanske marinen. Skipet er oppkalt etter flåteadmiral Chester W. Nimitz, øverstkommanderende for de amerikanske styrkene i Stillehavet under den andre verdenskrig.
Skipet ble satt i tjeneste 3. mai 1975 og frem til 1987 hadde skipet hjemmebase på Naval Station Norfolk. Fra 1987 hadde skipet hjemmebase på Naval Station Bremerton. Etter at skipet gjennomgikk overhaling, oppgradering og påfyll av kjernefysisk brensel i skipets to atomreaktorer, RCOH (Refueling Complex Overhaul), i perioden 1998-2001 ble den nye hjemmebasen NAS North Island.
Historie
USS «Nimitz» første oppdrag var utplassering i Middelhavet i 1976 sammen med de atomdrevne krysserene USS «South Carolina» og USS «California». Dette var første gang på over ti år at USA utplasserte atomdrevne skip i Middelhavet. Oppdraget ble fullført uten spesielle hendelser, og USS «Nimitz» returnerte til basen i Norfolk, Virginia.
Det andre oppdraget var også i Middelhavet i perioden 1. desember 1977 til 20. juli 1978, også denne gang uten spesielle hendelser.
Fra 10. september 1979 til 26. mai 1980 var skipet for tredje gang i Middelhavet. Da ambassadepersonell ble tatt som gisler i Teheran 4. november 1979 ble USS «Nimitz» sendt til Indiahavet for å styrke det amerikanske nærværet der. Operasjon Eagle Claw, som var en operasjon for å frigi gislene, ble gjennomført fra skipet, men var mislykket. USS «Nimitz» returnerte til hjemmebasen den 26. mai 1980.
1980-1990
26. mai 1981 krasjlandet en EA-6B Prowler på flydekket og drepte 14 av mannskapet og skadet 45.
Covid-19
I april 2020 ble covid-19 rapportert ombord på «Nimitz»; første tilfelle ble rapportert 7. april. En sjømann som var blitt testet uken før på grunn av symptomer ble funnet smittet, ble isolert og senere bragt i land. Den 27. april avsluttet «Nimitz» en 27-dagers karantene og sluttet seg til en øvelse.
Annet
Skipet var sentralt i den amerikanske sciencefictionfilmen USS Nimitz forsvunnet i Stillehavet fra 1980.
Arvid Richert
Arvid Gustaf Richert (født 5. april 1887 i Göteborg, død 22. august 1981) var en svensk diplomat, embedsmann og landshövding i Älvsborgs län. Arvid Richert var envoyé i Berlin for Sverige 1937-1945. Han har blitt kritisert for å være tyskvennlig og ettergivende overfor naziregimet, men har óg fått anerkjennelse for å bidra til å holde Sverige nøytralt gjennom andre verdenskrig.
Bakgrunn
Arvid Richert var sønn av politikeren og skribenten, professor Gustaf Richert (1857–1934) og Ellen af Billbergh. Gift 1910-1922 med Margit Nisser, datter till brukeier Martin Nisser og Elisabeth Wettergren. Hans bror Gösta Richert (f. 1888) var sivilingeniør.
Etter en jur.kand. ved Uppsala universitet i 1914, hadde Arvid Richert praksis ved tingretten i Hedemora. I 1918 ble han ansatt ved regjeringskanselliet, som andresekretær ved utenriksdepartementet. Han var sekretær i Brussel, Haag og Helsingfors 1920-1924, etter det ble han byråsjef i utenriksdepartementet.
Minister i Berlin
Richerts tette kontakt med utenriksminister Christian Günther var viktig, og Richert kunne allerede i mars 1940 varsle regjeringen i Stockholm om at Norge og Danmark skulle invaderes. En av hans viktigste informanter i Berlin var statssekretær i «Auswärtiges Amt» (det tyske utenriksdepartementet), friherre Ernst Weizsäcker. Fra å ha vært svært populær hos statsråden sank Richerts stjerne etter invasjonen av Danmark og Norge den 9. april 1940. Etter invasjonen var det Richert som informerte regjeringen om Tysklands økende krav mot Sverige, som våpentransport med svensk jernbane til Norge. Richert anså at det var nødvendig for Sverige å gi etter da han mente Sverige ikke kunne stå mot et tysk angrep.
Japansk yen
Yen, av japansk en eller yen (skrevet på kanji: 円 eller 圓), er den japanske valutaenheten. Navnet betyr på japansk sirkel.
Arvid Richert
Minister i Berlin
En av Richerts sterkeste kritiker, Sven Grafström, mente at Richert var protysk. I 1941 hevdet Richert at det var av «svenskt livsintresse» å påvirke opinionen i protysk retning, og tidligere, etter tyskernes invasjon av Danmark og Norge, hadde Richert tilrådet transitering, og muligens gikk regjeringen kun med på permittenttrafikken fordi Richert ettertrykkelig advarte mot følgene om de nektet. Det hevdes at det er Richert som var kraften bak at regjeringen undertrykket kritikk mot Tyskland i svenske medier, fremst blant de Torgny Segerstedts lederartikler. Mot slutten av krigen var Richert med på forberedelsen til evakuering av skandinaviske krigsfanger i aksjonen med «de hvite bussene».
Japansk yen
Den internasjonale valutabetegnelsen for yen er JPY. Det latinske symbolet er ¥ og det brukes i butikker og som internasjonal betegnelese.
Arvid Richert
Minister i Berlin
Som diplomat var Richert elegant og korrekt, meget selvstendig men iblant pågående. Han ofret nok demokratiske friheter for en mer autoritær og konservativ stil, ettersom han anså at det var til landets beste. Etter krigen viste det seg at en av hans kvinnelige medarbeidere hadde vært spion for Gestapo, og han ble offentlig klandret for dette. Richert ble innblandet i rettssaken og selv om han ble frikjent hang mistanken for tyskvennlighet ved han. Richert hadde en meget vanskelig diplomatisk posisjon som svensk representant i Berlin; på den ene siden måtte han advare regjeringen om tyske trusler om angrep, på den andre siden måtte han forklare tyskerne at Sverige sto mot deres krav.
Japansk yen
Yen ble innført som valuta i Japan i 1871 i forbindelse med Meijirestaurasjonen, samtidig som landet også innførte gullstandarden. De offisielle myntenhetene ble da yen (圓), sen (銭) og rin (厘). 1 yen var delt i 100 sen som igjen ble delt i 1000 rin. I 1954 ble sen og rin tatt ut av omløp for godt.
«Svenske Jomfru»
«Svenske Jomfru» var et dansk-norsk krigsskip under den nordiske syvårskrigen med et deplasement på 1 000 tonn som var erobret fra svenskene allerede den 24. august 1563 i det første krigsåret. Det ble ferdigstilt av danskene og deretter utrustet for den allierte krigsflåten under ledelse av Herluf Trolle i sommeren 1564.
Erik Rud kommanderte dette orlogsskipet under krigen og var en stund admiral for den dansk-norske flåten etter 7. juli 1565 med «Svenske Jomfru» som det største skipet fram til det nye flaggskipet, «Samson» på 900 tonn, kunne overta admiralsflagget.
Arvid Richert
Etter krigen
I 1945 returnerte Richert til Sverige, ble generaldirektør og sjef for Kommerskollegium. I 1949 ble han utnevnt til landshövding i Älvsborgs län, og ble i den stillingen inntil han gikk av med pensjon i 1955. Som pensjonist fortsatte han i sitt verv som leder for «Riksföreningen för svenskhetens bevarande i utlandet».
«Svenske Jomfru»
«Svenske Jomfru»
Det danske navnet på det erobrede skipet som var tatt like etter det var sjøsatt og skulle utbedres for ferdigstillelse, muligens kom av det tiltenkte svenske navnet, «Jomfrun», som kan være en henvisning på den svenske kongen Erik XIVs frieriet på den engelske dronning Elisabeth I i 1557.
I november 1557 dro et svensk orlogsskip til England med frieriet til dronningen fra svenskekongen. Det var den første av flere «friarresor» for den svenske flåten fram til mai 1563, som var ikke bare rettet mot den engelske dronningen. Elisabeth I avslo det svenske frieriet ettersom man betraktet Gustav Vasa og hans slekt som oppkomlinger. Den engelske dronningen var kjent som «jomfrudronningen» i sin samtid.
Det nye storskipet som ble bygd og sjøsatt i årene 1561 til 1563, var meget stort med et deplasement på ett tusen tonn, og en liste over de dansk-norske krigsskipenes bestykning i året 1567 viser at det var 68 forskjellige kanoner ombord på dette skipet, hvorav flere store «kartov» kanoner. En kartov som deles i hele, halv og trekvart, var de kraftigste typer innenfor skipsartilleriet i 1500-tallet.
Etter å ha blitt sjøsatt av svenskene i den vestsvenske landsdelen mot Skagerrak ved Älvsborg festning, skulle det utbedres for å ha full utrustning og rigging. Men den dansk-norske kongen, Frederik II, allerede hadde sendte feidebrev som en krigserklæring til Stockholm den 31. juli 1563, og store styrker hadde marsjerte til svenskegrensen. Det første målet for danskene var den strategiske viktige festningen ved munningen av Göta älv. I midten av august rykket hærføreren Günther von Schwarzburg inn i Sverige med en sterk hær og ved 1. september hadde omringet den sterke festningen. Etter bare tre dagers beleiring overga kommandanten Erik Kagge seg til danskene.
Under felttoget mot Älvsborg festning hadde de danske styrkene tatt kontroll over omgivelsene inkludert verftet og havnestedet for den svenske flåtens avdelinger på Västerhavet (Skagerrak og Kattegat), allerede den 26. august kunne kong Frederik II personlige inspirerte de erobrede svenske krigsskipene. To dager før under et angrep ble et skip ødelagt og fire andre erobret, inkludert «Krabaten» på 900 tonn og «Svenske Jomfru» som nylig var sjøsatt fra beddingen.
«Svenske Jomfru» under krigen
Det nye skipet som var erobret, kunne utrustes med erobrede stykker fra Älvsborgs festning som blant annet hadde 48 tyngre skyts som falt i danskenes hender. Men som sett under sjøkrigen var gode kanoner i metall (bronse) mangelvare for den dansk-norske flåten som måtte ha kanoner av billige støpejern fra forskjellige adresser inkludert England. Listen fra 1567 viser at flåten hadde 913 stykker, hvorav bare 178 av bronse.
Under krigen deltok «Svenske Jomfru» med heder i de fleste sjøslagene fra det første slaget til det tredje slaget ved Öland i årene 1564 til 1566. Det første sjøslaget som var skipets ilddåp, var så hardt at befalhaveren på «Svensk Jomfru», Erik Rud, måtte dra til Bodekull for reparasjoner. Etter reparasjonene var gjort ferdig, dro Erik Rud tilbake og sluttet seg til en eskadre på tre skip som hadde deltatt i Slaget ved Rostock der det svenske krigsskipet «Vita Falken» ble ødelagt den 18. juli 1564. Men om natten til 15. august kom de til ankerstedet utenfor Öland bare for å oppdage den svenske flåten. Admiral Herluf Trolle hadde glemt å sende beskjed om utviklingen til eskadronen.
Erik Rud overlistet svenskene med falsk flagg, han hadde tatt vare på et flagg fra Älvsborg og kom seg bort i siste listen mens de tre andre skipene ble omringet og senere erobret av svenskene. Han måtte meddelte Trolle om tapet av eskadronen i den andre dagen av det andre slaget ved Öland. Erik Rud i det neste året fremdeles var ombord på «Svenske Jomfru» sammen med sin bror Otto Rud som kommanderte det andre storskipet fra Älvsborg, «Krabaten».
Hans skip, som var også beskrevet som «Jomfru» eller «Jomfruen», sloss med «Sankt Erik» og «Forgyllde Lejonet» på 450 tonn i de bitre kampene. Erik Rud i ettertiden i et brev hevdet han hadde skutt i filler «Forgyllde Lejonet» og forårsaket stor tap på svenskene ombord på det svenske flaggskipet. Han hadde forankret sitt skip på «Forgyllde Lejonet» og forsøkt å erobre dette skipet som hadde flere hundrer menn, men det brøt ut brann. Deretter kom brannen utenfor kontroll, og Erik Rud måtte komme seg bort så raskt som mulig med brann i riggingen. Brannen ble raskt slukket, men «Forgyllde Lejonet» hadde blitt en bål som skilte det danske flaggskipet «Jægermester» fra resten av de allierte. Svenskene erobret flaggskipet.
Etter tapet av flåtesjefen, Otto Rud, og flaggskipet «Jægermester», måtte Erik Rud overta posten som admiral for den allierte flåten. Etter sjøslaget var «Svenske Jomfru» meget sterkt skadet, blant annet var to master slått ned, og hadde et enormt hull ved vannlinjen. Erik Rud ga fra seg posten etter kongen hadde utnevnt Hans Lauritzen-Baden som den nye admiralen i året 1566.
Senere i krigen ble «Svenske Jomfru», som muligens ikke deltok i sjøkrigen i året 1566, nevnt på en liste av Frederik II over bestykningen på alle skipene som var tilbake under hans kontroll i 1567 da han måtte berolige kurfyrsten av Sachsen. Det var det andre største skipet i Danmark-Norge med 68 kanoner og 438 mann sammen med «Krabaten» som var nesten lik stor. I året 1569 dro den allierte flåten under ledelse av Peder Munk østover med «Svenske Jomfru» som viseadmiralsskip med Henrik Gyldenstjerne ombord.
Etter krigen
I 1583 ble skipet tatt ut av tjeneste.
Regnskygge
En regnskygge (eller mer nøyaktig en nedbørsskygge) er et tørt område på jordoverflaten som ligger på lesiden av et fjell i forhold til den rådende vindretningen. Når fuktig luft stiger mot toppen av en fjellkjede eller et stort fjell, vil luften avkjøles og vann oppløst i luften kondensere til regn eller snø. Denne nedbøren faller på den siden av fjellet som vender mot vindretningen. Denne prosessen kalles orografisk heving. Luften som så strømmer over på lesiden av fjellet og synker ned er mye tørrere og gir som regel ikke nedbør. Dette skaper et tørt område på lesiden av fjell.
Områder kjent for regnskygger
Vi finner mange områder rundt om i verden med vedvarende vind innenfor visse vindretninger. Passatvinden er en østlig vind som blåser i en sone mellom 30°N og 30°S. Mellom 30° og 65° har en vestavindsbeltet.
Birgitta Lillpers
Lillpers betrakter seg først og fremst som lyriker, selv om hennes bøker innimellom tar seg form av romaner. Hun har blitt belønnet med flere priser, blant annet Aftonbladets litteraturpris og Svenska Dagbladets litteraturpris  for diktsamlingen Glömde väl inte ljusets element när du räknade.
The Revelers
The Revelers var en vokalkvartett fra USA som var svært berømt sent i 1920-årene og tidlig i 1930-årene. Kvartetten var også populær i Europa og var forbilde for den tyske gruppa Comedian Harmonists
Historie
Med pianostemme og arrangementer av Ed Smalle som også delvis sang tenor buffo, oppsto The Revelers, som spilte inn for flere plateselskap. På Columbia kalte gruppa seg "The Singing Sophomores" og på Brunswick "The Merrymakers". Gruppa tjente mye penger på platesalg. Mellom 1925 og 1932 ble rundt 150 titler gitt ut.
Getafe CF
Getafe Club de Fútbol er en spansk fotballklubb fra byen Getafe, sør for Madrid. De spiller for øyeblikket i Spanias høyeste liga, La Liga. Klubben ble stiftet i 1946 og gjenstiftet i 1983.
Klubbens hjemmebane er Coliseum Alfonso Pérez, og nåværende trener er Cosmin Contra.
Spillerstall
Oppdatert 23. mars 2023.
Cavendish-eksperimentet
Det som senere er kjent som Cavendish eksperimentet er en forsøksserie gjennomført i 1797–98 av den britiske vitenskapsmannen Henry Cavendish. Formålet med eksperimentet var å finne en nøyaktig verdi for Jordens tetthet, noe som også kan benyttes for å bestemme tettheten til andre himmellegemer som månen, solen og planetene.
Eksperimentet burde egentlig hett Michell-Cavendish eksperimentet etter John Michell som hadde de grunnleggende ideene til apparaturen som ble brukt og Cavendish som gjennomførte målingene. Dette er det første kjente eksperimentet for å måle gravitasjonskrefter mellom masser i et laboratorium. Cavendish var den første som gjennomførte målinger som kunne bestemme nøyaktige verdier for gravitasjonskonstanten G og Jordens samlede masse. Dette er imidlertid ikke helt korrekt. Cavendish fremla ikke slike tall, men de kan enkelt regnes ut fra hans resultater. Hans målsetting var å finne en verdi for Jordens gjennomsnittlige tetthet. Prinsippene for eksperimentet var beskrevet noe før 1783 av geologen John Michell, som konstruerte en torsjonsvekt som kunne anvendes i eksperimentet. Michell døde imidlertid i 1793 uten å ha fullført arbeidet og ved hans død ble apparaturen overført først til Francis John Hyde Wollaston og senere til Henry Cavendish. Cavendish reparerte og moderniserte apparatet, men holdt seg i det alt vesentlige til Michells opprinnelige grunnkonstruksjon. Deretter gjennomførte Cavendish en rekke målinger med utstyret og publiserte i 1798 sine resultater i Philosophical Transactions of the Royal Society. Av tittelen på hans artikkel: Experiments to determine the Density of the Earth fremgår at det var Jordens tettheten som var hans fokus, ikke måling av Gravitasjonskonstanten.
Jon Simonsen Mølstre
John Simonsen Mønstre (født 1802, døde 19. august 1871) var landhandler, poståpner, skysskaffer og gjestgiver i Mølstrevåg og, på hans eldre dager, den første fyrvokteren på Ryvarden fyr.
Cavendish-eksperimentet
Eksperimentet
Det apparatet som Cavendish konstruerte er en torsjonsvekt. Den består av en 1.8 m lang trestav. Denne er opphengt i en streng med en 51 mm diameter 0,73 kg blykule i hver ende. To 300 mm 158 kg store blykuler ble plassert ca. 230 mm unna, opphengt i et eget system. Apparatet måler den svake gravitasjonskraften som oppstår mellom de små og de store kulene.
Jon Simonsen Mølstre
Mønstre eide alt land som var rundt Vågen og hadde lakserettighetene. Han ble kalt Jo Berget i dagligtale. Han nedstammet fra de gamle norske adelsslekter Dall, Smør og Orm.
Cavendish-eksperimentet
Eksperimentet
De to store kulene ble plassert på passe avstand fra staven i torsjonsvekten. Tiltrekningskraften mellom de store og de små kulene fører til at staven dreies og derved vrir opphengsstrengen. Ytterligere dreiing opphører når torsjonskreftene i strengen oppveier tiltrekningskreftene mellom de små og de store kulene. De store kulene ble vekselvis svingt inn mot de små kulene fra motsatt side. Dette for å nøytralisere eventuelle forskjeller i torsjonsstivheten i strengen for vridning mot høyre og venstre. Når en kjenner dreiemomentet i strengen for en gitt vinkel kunne Cavendish beregne tiltrekningskreftene mellom de to par med masser. Siden Jordens tiltrekning på de små kulene kunne måles direkte ved å veie dem, kunne han regne ut Jordens tetthet ved å benytte Newtons gravitasjonslov. Cavendish fant at Jordens tetthet var 5.448 ± 0.033 ganger tettheten til vann. (Egentlig skrev Cavendish 5.48 ± 0.038 i sin rapport grunnet en banal regnefeil som ble oppdaget i 1821 av F.Baily).
Jon Simonsen Mølstre
Faren Simon hjalp sønnen Ole i gang som landhandler i Sønstabøvåg i Bremnes, Bømlo, og John satte han i gang ca. 1830 i en sjøbu i Mølstrevåg. Sildefisket slo til, og han bygde sjøhus og brygger og eksporterte sild med eget fartøy til utlandet.
Cavendish-eksperimentet
Eksperimentet
For å finne strengens torsjonskoeffisient, momentet som strengen yder mot en gitt vinkel av dreieng målte Cavendish resonansperioden for staven med de små kulene mens den svingte frem og tilbake. Svingetiden var ca. 7 minutter. Perioden er gitt av torsjonskoeffisienten og stavens treghetsmoment. Når perioden er kjent og treghetsmomentet kan regnes ut fra kulenes avstand og vekt, kan torsjonskoefisienten beregnes. I realiteten var det nær umulig å holde torsjonsvekten i ro, den vil hele tiden svinge frem og tilbake rundt den avstandsverdi en søker.
Jon Simonsen Mølstre
John var gift to ganger, først med Berta Ramsland og deretter med Johanne Marie Andersdatter Busch. Hennes far Anders Johannesen Busch (Opdahl) var haugianer, og dro etter Hauges oppfordring først som nybygger til Troms, men etter å ha drevet en stund som jekteskipper, etablerte han seg i kretsen av haugianske kjøpmenn i Bergen.
Cavendish-eksperimentet
Eksperimentet
Cavendish' utstyr var usedvanlig følsomt og nøyaktig for sin tid. Den kraften som er involvert ved vridningen av torsjonsvektens streng er meget liten, bare 1.47 x 10–7 N, eller 1/50 000 000 av vekten til de små blykulene. Dette tilsvarer omtrent vekten av et litt stort sandkorn. For å redusere påvirkningen av temperatur og luftbevegelser plasserte han hele apparaturen i en trekasse, ca. 0,60 m dyp, 3 m bred og 3 m høy plassert i et skur på eiendommen. Gjennom to hull i ytterveggene i skuret brukte han kikkert for å lese av bevegelsen i torsjonsvektens stav. Bevegelsen var i størrelsesorden 4,1 mm. Cavendish var i stand til å måle denne lille dreiningen med en nøyaktighet bedre enn 1/100 tomme ved å bruke en noniusskala på enden av staven. Cavendish' eksperiment ble gjentatt av Reich (1838), Baily (1843), Cornus & Baille (1878) og mange flere. Ingen oppnådde større nøyaktighet før Charles Vernon Boys 97 år senere i 1895. Michells opprinnelig idé og Cavenish' realisering av en torsjonspendel ble den dominerende metode for å måle gravitasjonskonstanten(G) og de fleste målinger, også i vår tid, er fortsatt basert på varianter av denne. Dette er bakgrunnen for at Cavendish sitt eksperiment er blitt så skjellsettende.
Måling av Jordens tetthet
Det er ikke uvanlig å finne bøker som hevder at formålet med Cavendish' eksperiment var å finne verdien på gravitationskonstanten (G). At dette er en feiltagelse er påpekt av en rekke forfattere. Cavendish eneste mål var å måle Jordens tetthet. Han omtalte dette som: weighing the world (veie verden). Den metoden som Cavendish anvendte for å beregne Jordens tetthet består i å sammenligne den tiltrekning en stor blykule med kjent masse har på en liten blykule, for deretter å sammenligne Jordens tiltrekning av den lille blykulen. Dette kan gjennomføres uten å ha noen numerisk verdi for G. Gravitasjonskonstanten inngår ikke i Cavendish' rapport og det er ingen indikasjon på at han anså dette som noe mål for sine undersøkelser. En av de første referanser en finner til G er i 1873, 75 år etter Cavendish' sine målinger.
Jon Simonsen Mølstre
John Simonsen Mønstre fikk åtte barn, et barn med Berta Ramsland og syv med Johanne Marie Busch.
Cavendish-eksperimentet
Måling av Jordens tetthet
På Cavendish' tid var ikke G som begrep erkjent som i dag, det vil si som en porsjonalitetskonstant i Newton's lov om generell gravitasjon. Formålet med målingene av gravitasjonskrefter var utelukkende for å kunne bestemme Jordens tetthet. Dette var en meget etterlengtet verdi for datidens astronomer idet en ut fra kjennskap til Jordens tetthet kunne beregne tettheten av månen, solen og de øvrige planetene. Det var utført tidligere forsøk på å måle Jordens tetthet, blant annet i Schiehallion-eksperimentet i 1774 av Royal Society.
En ytterligere komplikasjon er det faktum at vitenskapsmenn på midten av 1900-tallet ikke brukte noen spesiell enhet for kraft. Dette førte til en sammenkobling av begrepet G og Jordens masse og uten at en hadde en klar formening om G som en universell konstant. Cavendish beregnet derfor heller ingen verdi for G. En mulighet for en slik utrengning ligger imidlertid i hans resultater og på slutten av 1800-tallet, da en begynte å erkjenne G som en fundamental konstant, ble den kalkulert med stor nøyaktighet fra Cavendish' resultater, gitt ved:
Dersom en konverterer Cavendish' sine verdier til SI enheter, Blir hans verdi for Jordens tetthet: 5.448 g cm−3 som gir: G = 6.74 × 10−11 m³ kg−1 s−2. Denne verdi avviker mindre enn 1% fra det som i dag er den aksepterte verdi: 6.67259 × 10−11 m³ kg−1 s−2.
Denne oppskriften er ikke metoden Cavendish selv brukte, men viser hvordan moderne fysikere ville anvendt hans resultater.
Torsjonsvekten
Den består av en lett stang som på midten er opphengt i en elastisk tråd eller streng. I hver ende av stangen med lengde L er en masse m. Hver av disse massene er påvirket av to symmetrisk plasserte masser med størrelse M som ligger fast. På grunn av gravitasjonskraften vil de små massene trekkes mot de større. Derved vris den eleastiske strengen en vinkel θ slik at avstanden mellom m og M blir r når systemet er kommet i likevekt. Fra Hookes lov er momentet til opphengsstrengen i torsjonsvekten proporsjonal med vinkelen. De forskjellige begrepene er forklart i prinsippskissen nedenfor.
Momentet kan uttrykkes som κ θ hvor κ er torsjonskoeffisienten. Momentet kan imidlertid også uttrykkes ved produktet av tiltrekningskraften og avstanden til opphengsstrengen. Siden det er to små masser som hver tiltrekkes av en gravitasjonskraften F med en avstand på L/2 fra vektens rotasjonsakse, blir det samlede moment.
For F kan en ved å bruke Newtons gravitasjonslov innsette for tiltrekningen mellom de store og de små massene. Det gir
når en ser bort fra den andre massen M som ligger lenger bort.
For å finne torsjonskoeffisienten κ til opphengsstrengen, målte Cavendish resonansfrekvensen til torsjonsvekta. Periodetiden T kan uttrykkes som
Dersom en antar at massen til trestaven mellom de små blykulene er negslisjerbar, er treghetsmomentet for torsjonssystemet bestemt kun av de to små kulene,
som gir
Løser vi denne mhp κ, substituerer inn i (1), og reorganiserer mhp G, får man
som vil gi resultatet til Cavendish.
Vallisneria
Vallisneria er en gruppe vannplanter i froskebittfamilien. Enkle hvite hunnblomster vokser til vannoverflaten på svært lange stilker. Hannblomstene sitter på korte stilker, som brytes av og flyter opp til overflaten. Frukten er en banan-aktig kapsel med mange små frø.
Planter i gruppen kan noen ganger forveksles med Sagittaria. Mange planter brukes i akvarium.
Yu Dafu
Yu Dafu (forenklet kinesisk: 郁达夫; tradisjonell kinesisk: 郁達夫; pinyin: Yù Dáfū; Wade–Giles: Yu Ta-fu, født 7. desember 1896 i Fuyang i provinsen Zhejiang, antatt henrettet 17. september 1945 på Sumatra) var en kinesisk forfatter.
Bakgrunn
I 1912 kom han til Tokyo, og fra 1916 studerte han økonomi ved Det keiserlige universitet i Tokyo, med avslutning i 1922. I studietiden lærte han seg både engelsk og tysk.
Forfatter
Mens hans første dikt var på klassisk kinesisk, gikk han etter oppfordring fra venner innen den nye litterære bevegelse over til omgangsspråket. Sammen med intellektuelle som Guo Moruo, Zhang Ziping og Tian Han grunnla han i 1921 det litterære selskap Chuangzao she 創造社 (Skapelsesselskapet) som gikk inn for denne språkreformen. Ett av hans tidlige arbeider, Chenlun 沉淪,ble ett av hans mest kjente – det ble publisert i Japan i 1921. Verket ble svært populært i Kina. Det var frittalende både om kinesiske politikeres inkompetanse og om seksualitet.
I 1922 returnerte han til Kina og redigerte Chuangzaos tidsskrift og skrev noveller. I 1923, etter en periode sykdom med tuberkulose, vendte Yu Dafu sin oppmerksomhet mot de kinesiske folkemassers velferd.
I 1927 var han redaktør for tidsskriftet Hongshui. Han kom senere i konflikt med det kinesiske kommunistparti, og flyktet tilbake til Japan.
Demotisk
Demotisk (gresk: δημοτικός, dēmotikós, «populær») refererer oftest til oldtidens egyptiske folkelige (eller vanlige) skriftspråk som var avledet fra nordegyptiske former av hieratisk skrift som ble benyttet på Nildeltaet. Det kan også angi et utviklingstrinn i egyptisk språk som fulgte senegyptisk og gikk forut for koptisk.
Yu Dafu
Forfatter
Etter utbruddet av den annen sino-japanske krig kom han hjem til Kina og arbeidet med antijapansk propaganda i Hangzhou og annetsteds i Zhejiang. Fra 1938 til 1942 var han kulturredaktør for avisen Sin Chew Jit Poh i Singapore.
Demotisk
Begrepet demotisk ble først benyttet av den greske historikeren Herodot for å skille det fra hieratisk og hieroglyfiske skriftformer. Demotisk ble mest brukt i økonomiske og litterære sammenhenger og var det mest brukte skriftspråket i Egypt rundt år 600 f.Kr., men i romersk tid, en gang på 200-tallet e.Kr., gikk skriftspråket ut av bruk og siste kjente bruk var en graffiti på veggen av et Isistempel i Philae i 452.
Yu Dafu
Forfatter
Da japanerne i 1942 invaderte Singapore ble han nødt til å flykte til Sumatra, der han tok en falsk identitet og arbeidet blant andre kinesere og starte bryggerivirksomhet. Senere ble han tvunget til å hjelpe det japanske militærpoliti (kempeitai) som tolk, etter at det ble oppdaget at han behersket japansk.
I 1945 ble hans identitet kjent, og da ble han arrestert av kempeitai. Det antas at han ble henrettet av japanerne kort etter at Japan overgav seg.
Liberty bell (illegal avis)
Liberty bell var en av de illegale avisene som ble utgitt under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig.
Demotisk
Rosettastenen
Demotisk er et av de tre skriftspåkene som er hugget inn i Rosettastenen, og som gir et unikt innblikk i egyptisk historie. De to andre språkene er hieroglyfer og klassisk gresk.
Liberty bell (illegal avis)
Liberty bell ble startet høsten 1941, da okkupantene beslagla folks radioapparater for å forhindre at man lyttet på sendingene fra London. Avisen brakte videre nyhetene fra London-sendingene.
Demotisk
Eksterne lenker
Hieroglyfer
Liberty bell (illegal avis)
De første tiden ble den maskinskrevet med gjennomslag. Fra senhøsten 1941 ble den stensilert. Den kom med ett til to nummer hver uke helt til 1944. Redaktør for Liberty bell var rørlegger Arthur R. Mathisen ved Rikshospitalet.
Avisen ble stanset i det såkalte «pressekrakket» i 1944, da det ble aksjonert mot de illegale avisene. Redaktøren ble arrestert 5. februar.
Pierre Webó
Pierre Achille Webó Kouamo (født 20. januar 1982 i Bafoussam) er en kamerunsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener for den tyrkiske fotballklubben İstanbul Başakşehir FK.
Han var også en del av. Webó har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet CA Osasuna og Club Nacional de Football fra henholdsvis Spania og Uruguay.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Lake Road gasskraftverk
Lake Road gasskraftverk er et varmekraftverk i Windam County i Connecticut, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 840 MW, fordelt på 3 turbiner. Operatør er energiselskapet Lake Road Generating Co.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 2002. Brenselkilden er naturgass, bare subsidiært brukesfyringsolje.
Shogi
Shōgi (japansk «generalenes spill», 将棋) er et strategisk brettspill fra Japan som er nært beslektet med sjakk.
Opprinnelig antas det oftest å stamme fra det indiske brettspillet chaturanga, og det kalles gjerne japansk sjakk i Vesten. Spillet skiller seg ut fra andre sjakkspill ved at brikker aldri fjernes, men derimot skifter tilhørighet svært ofte. Det er også kjent for en uhyre lav remisprosent (cirka 1-2%) med voldsomt aggressivt spill.
Hva brettspill angår, er shogi særdeles populært i Japan hvor det spilles profesjonelt og dessuten regnes som en del av tradisjonell japansk kultur med noterte partier som går tilbake til 1607. Det er lite kjent ellers, men har noen tusen spillere i Vesten. Spillet kan finjusteres ved bruk av handikap.
Mål
Spillets mål er å fange motstanderens konge. I motsetning til sjakk er det mulig å fjerne kongen fra brettet, men det er vanlig å resignere partiet før dette skjer.
Utstyr
Begge spillere har 20 flate, femkantete brikker av litt ulik størrelse. Spissen peker bort fra spilleren som de tilhører, og det er ingen fargeforskjell på brikkene slik at begge spillere kan ta dem i bruk. Hver spiller har følgende:
Hver brikke har sitt navn påskrevet på overflaten i form av to kanji (tegn av kinesisk opprinnelse) påført i sort. På baksiden av hver brikke unntatt kongen og gullgeneralen finnes opptil to andre tegn, noen ganger i rødt selv om dette ikke er tradisjonell praksis, som signaliserer at brikken har blitt forfremmet. Det finnes også symbolske brikker beregnet på vestlige spillere som oppfatter de japanske tegnene som en hindring for å lære seg spillet, og disse har først og fremst vist seg nyttige i overgangsfasen. Ellers kan spillere trygt fokusere på å lære seg de øverste tegnene, ettersom kun disse behøves for å gjenkjenne brikker.
Ved begynnelsen av partiet setter begge spillere opp sine brikker slik at de fra deres eget perspektiv befinner seg som for nederste spiller i bildet ovenfor.
Rangeringer
Spillestyrke måles på en skala som går fra 15 kyū (級) til 1 kyū, og deretter til en skala fra 1 dan (段) og oppover for de mest avanserte spillerne. Dette kan sammenlignes med praksis i blant annet karate og go. Profesjonelle spillere opererer med sin egen skala, fra profesjonell 4 dan til 9 dan for elitespillere.
Spillets gang
Spillerne flytter etter tur, med sort eller sente først. Det er mulig å enten flytte en brikke som befinner seg på brettet, eller å droppe en brikke som er blitt tatt til fange. Disse alternativene beskrives nedenfor.
Profesjonelle partier spilles med tidsbegrensninger, men med unormalt mye tid på klokken sammenlignet med for eksempel sjakk (som for eksempel 9 timer per spiller pluss ekstra tid i den særdeles prestisjefylte Meijin-tittelmatchen), og forøvrig forventes ikke spillerne å selv ta ansvar for tidskontroll. Det er vanlig at en lærling utnevnes til å gjøre dette ved bruk av stoppeklokke. Felles for profesjonelle og amatørspillere er den hyppige bruken av byō-yomi (秒読み, «sekundtelling»), hvilket vil tilsi at man etter at ens ordinære spilletid har løpt ut har et visst antall sekunder på seg til å gjøre sitt trekk, gjerne under ett minutt. Spesielt de ti siste sekundene telles ned, og amatører bruker gjerne elektroniske klokker for lignende formål.
Flytt og slag av brikker
Springeren kan som eneste brikke hoppe over andre brikker, dette være seg egne eller motstanders. Den er allikevel en begrenset variant av springeren i sjakk.
Lansen, løperen og tårnet har det felles at de kan beveges et antall felt i en rett linje som kun begrenses av kanten på brettet og eventuelle brikker som står i veien. Sjakkspillere vil lett forstå dette.
Alle brikker unntatt springeren beveges enten ortogonalt (altså i en av retningene til et plusstegn, +) eller diagonalt (på skrått).
Kongen
Kongen (王将, «ōshō» eller 玉将, «gyokushō») kan flytte ett skritt i en hvilken som helst retning, ortogonalt eller diagonalt.
Tårnet
Tårnet (飛車, «hisha») kan flytte et ubegrenset antall felt langs en av de fire ortogonale retningene, altså ikke på skrått.
Løperen
Løperen (角行, «kakugyō») kan flytte et ubegrenset antall felt diagonalt (kun på skrått).
Gullgeneralen
Gullgeneralen (金将, «kinshō») kan flytte ett skritt ortogonalt (vinkelrett), eller ett skritt diagonalt (skrått) framover. Lettere er det kanskje å huske at brikken kan flyttes ett steg i en hvilken som helst retning unntatt diagonalt bakover.
Sølvgeneralen
Sølvgeneralen (銀将, «ginshō») kan flytte ett skritt diagonalt (på skrått) eller ett skritt rett fram. Med andre ord kan den ikke gå til siden eller rett tilbake.
Springeren
Springeren (桂馬, «keima») kan til enhver tid gå til ett av maks to felt, nærmere bestemt til det feltet som ligger ett skritt rett frem og så ett skritt diagonalt frem, på hver side. Trekket kan med andre ord ses som L-formet.
Springeren må forfremmes når den kommer til borteste eller nest borteste rad for å kunne ha lovlige trekk.
Lansen
Lansen (香車, «kyōsha») kan flytte et ubegrenset antall felt rett fram. Den kan ikke trekke seg tilbake eller flytte til siden.
Lansen må forfremmes når den kommer til borteste rad for at brikken skal kunne brukes til lovlige trekk.
Neues Deutschland
Neues Deutschland (ND) er en tysk dagsavis i Berlin med sosialistisk formål. Avisen var tidligere partiorganet for Sozialistische Einheitspartei Deutschlands, det statsbærende kommunistpartiet i DDR.
Shogi
Bonden
Bonden (歩兵, «fuhyō») kan kun flytte ett skritt rett fram, og kan aldri trekke seg tilbake. Bonden slår ikke diagonalt som i sjakk.
Katholm
Katholm er et gammelt herresete som ble opprettet i 1545 av Christen Fasti. Katholm ligger i Ålsø Sogn i Norddjurs Kommune i Danmark. Hovedbygningen er oppført i 1588–1591. Den ble fredet i 1918.
Shogi
Bonden
Bonden må forfremmes når den kommer til borteste rad for å kunne fortsette å ha et lovlig trekk.
Europamesterskapet i bobsleigh
Europamesterskapet i bobsleigh & skeleton ble arrangert første gang i 1929 i Davos, og arrangeres hvert år. Fra og med 2004 kom kvinnene med og fra og med 2003 kom skeleton med i mesterskapet.
Neues Deutschland
Avisen ble etablert i 1946 og var et av kommunistpartiets viktigste redskaper for «agitasjon og propaganda». Konsentrasjonen av stoff knyttet til parti- og statsledelse var stor, og utgaven av 16. mars 1987 inneholdt hele 41 fotografier av Erich Honecker, den daværende generalsekretæren i kommunistpartiet.
Shogi
Forfremmelse
En spillers forfremmelsessone består av de tre borteste radene for hver spiller. Dersom man flytter en brikke inn til, inni, eller ut av denne sonen kan man forfremme brikken (gjelder ikke for dropping, se dette) ved turens slutt. Dette gjøres ved å snu brikken slik at tegn for den forfremmede brikken vises.
Katholm
Riksmarskal Skeel kjøpte herregården i 1616 og han fikk oppført vestfløyen på bygningen i 1622. Katholm var i familien Skeels eie gjennom flere generasjoner og øket i denne perioden eiendommen med mange tønner hartkorn.
Herregården hadde flere eiere i tidsrommet 1684-1823 inntil det ble overtatt av statskassen i 1823. De fleste store gårder av denne typen ble i slike tilfeller stykket opp, men det ble ikke gjort med Katholm.
I 1839 ble eiendommen kjøpt av Adolph Wilhelm Dinesen, som utbedret selve driften av eiendommen og avskaffet det strenge hoveriet bøndene på gården var underlagt.
I 1916 ble eiendommen solgt ut av familien Dinesen og overtatt av hoffjegermester Holger Collet, en etterkommer av den norskfødte Bernt Anker Collet.
Colletfamilien er fremdeles eiere av Katholm Gods, som er på 1170 hektar.
Shogi
Forfremmelse
Forfremmede brikker mister sin status når de fanges. Ellers er forfremmelse permanent.
Forfremmelse av en brikke innebærer at den får nye trekk, som følger:
Neues Deutschland
Fra desember 1989 til 2007 tilhørte avisen SEDs etterfølger PDS. 50 prosent av avisen tilhører nå Föderativen Verlags-, Consulting- und Handelsgesellschaft mbH – FEVAC som ligger under PDS etterfølger Die Linke, og resten eies av Communio Beteiligungsgenossenschaft eG.
Shogi
Forfremmet tårn
Et forfremmet tårn (竜王, «ryū-ō») kan flytte som et tårn eller en konge, men ikke begge samtidig.
Neues Deutschland
Før Tysklands gjenforening lå opplaget på rundt en million eksemplarer. Etter gjenforeningen falt opplaget raskt, men avisen eksisterer fremdeles. I 2007 lå opplaget på 42 814 eksemplarer, og var i 2016 sunket til ca. 27 000.
Shogi
Forfremmet løper
En forfremmet løper (竜馬, «ryūme») kan flytte som en løper eller konge (men ikke begge samtidig).
Neues Deutschland
Avisen har lokaler i Berlin og er samlokalisert med organisasjonen «Gesellschaft zur Rechtlichen und Humanitären Unterstützung», som består av tidligere DDR-funksjonærer, NVA-offiserer og Stasi-ansatte. Det produseres to utgaver, en landsutgave og en utgave for Berlin og Brandenburg.
Shogi
Obligatorisk forfremmelse
En bonde, springer eller lanse som når den borteste raden er nødt til å forfremme ettersom alternativet ville være å ikke ha et lovlig trekk igjen. Således må også en springer forfremmes når den når den nest borteste raden.
Mathismarkens Bataljon
Mathismarkens Bataljon er et bergensk buekorps (gutter) stiftet 15. juni 1887
Shogi
Dropping
Fangede brikker er bokstavelig tatt fanget i shogi. Det er vanlig å snakke om brikker som man har «på hånden», og som kan bli satt i spill igjen av den spilleren som fanget dem. En spiller kan velge, framfor å flytte en brikke på brettet, å sette inn en av hans brikker (men ikke i forfremmet tilstand) hvor som helst på brettet med et fåtall restriksjoner. Dette kalles gjerne «dropping».
Mathismarkens Bataljon
Mathismarkens Bataljon sogner til området Mathismarken mellom Ladegårdsaten, Rothhaugen, Mulen og Krohnengen skoler. Korpset har gevær og hellebarder, fargene er rødt og blått.
Shogi
Dropping
Det er ikke tillatt å fange en brikke ved dropping, men det er ingen ting i veien for å slå en brikke eller forfremme i påfølgende trekk.
Av hensyn til lovlige trekk kan ikke bønder, springere eller lanser droppes på borteste rad, ei kan springere droppes på nest borteste rad.
En bonde kan heller ikke droppes i samme vertikale rekke som en annen uforfremmet bonde tilhørende samme spiller. Som alle andre ulovlige trekk medfører denne feilen (som ofte går under navnet nifu, 二歩 eller «to bønder») øyeblikkelig tap av parti.
Bønder kan dessuten aldri droppes slik at kongen fanges («settes matt», se under) øyeblikkelig i det trekket. Derimot er det ingenting i veien for å matte kongen med et vanlig bondetrekk, eller matte øyeblikkelig med andre brikker.
Sjakk og matt
Når en spiller gjør et trekk som truer motstanderens konge (det vil si, som medfører at kongen kan fanges i neste trekk dersom man ikke foretar seg noe), sies det gjerne at man «sjakker» kongen; kongen «står i sjakk». Selv om sjakkmatt ikke eksisterer i shogi, er en mattsituasjon (altså, en brettsituasjon hvor kongen ikke kan unnslippe å bli fjernet fra brettet i neste trekk) for alle praktiske formål slutten av spillet. Det er også vanlig som i sjakk å resignere partiet før det kommer så langt, hvis man innser at slaget ikke kan vinnes.
Det er viktig å notere seg at selv om et parti kan ende i en slags remis ved repetisjon (samme stilling med brikker på brettet og «på hånden» for begge spillere som har oppstått fire ganger), er det ikke tillatelig å sjakke på denne måten. Faktisk medfører dette tap.
Notasjon
Et typisk trekk kan skrives som P-8f. Den første bokstaven representerer brikken som flyttes: P for Pawn (bonde), L lance (lanse), N knight (springer), S silver (sølv), G gold (gull), B bishop (løper), R rook (tårn), K king (konge). Forfremmede brikker markeres med et plusstegn (+) som plasseres foran.
Deretter finner vi et symbol for trekktypen: – for vanlig trekk, x for slag av brikke, eller * (eventuelt apostrof) for et dropptrekk.
Så navnet på feltet hvor brikken havner. Her brukes et tall for den vertikale rekken etterfulgt av en bokstav for raden, slik at Sorts øvre høyre hjørne blir 1a og hjørnet nederst til venstre blir 9i. Dette er basert på japansk praksis, som bruker numre snarere enn bokstaver. For eksempel tilsvarer 2c det japanske 2三 (2-3).
Dersom brikken forfremmes, kommer plusstegnet bakerst. Ellers plasseres et likhetstegn her (for eksempel Nx7c+ eller Nx7c=)
I noen tilfeller kan det være uklart hvilken av flere mulige brikker av samme type som utfører trekket. Da legges startruten til (eksempelvis G6i-5h versus G4i-5h i startposisjonen).
Mathismarkens Bataljon
Buekorpset er et søndagskorps, som betyr at det var et buekorps for allmuen og hadde eksersis på søndager. Det har de fortsatt.
Shogi
Notasjon
Nummerering av trekk er vanlig som i sjakk, men ikke i Japan (hvor trekk forøvrig ikke telles parvis). Begynnelsen på et parti kan se slik ut:
Mathismarkens Bataljon
Bataljonen holder til i et område begrenset av Ladegårdsgaten, Rothaugen, Mulen og Krohnengen skole. Og de har eksersis på Meyermarken. Korpset er et av de som har vært i drift hele tiden siden det ble stiftet.
Shogi
Åpningsfasen
Det er to grunnleggende strategier i shogi: bevegelig tårn (hvor tårnet flyttes over til midten eller venstre side av brettet) som går under navnet furibisha (振飛車), og statisk tårn eller ibisha (居飛車). Bevegelig tårn innebærer gjerne å vente på en mulighet for motangrep mens man lager en godt beskyttet rokade; statisk tårn tar sikte på å komme i gang med et angrep, men ofte med en noe dårligere rokade. Det er heller sjeldent at begge spiller bevegelig tårn, og spillet blir ofte langsomt som følger av denne strategien. Bevegelig mot statisk er svært vanlig, hvor angrep antageligvis vil komme fra siden. Statisk mot statisk er også populært, og innebærer gjerne et frontalangrep.
Mathismarkens Bataljon
Mathismarkens har eget lokale i Meyermarken bydelshus (Ladegårdsgaten 65B). De er i allianse med Markens Bataljon.
Shogi
Åpningsfasen
Sjakkspillere vil merke at det ikke er mulig å rokere i ett enkelt trekk, mens det derimot er rom for stor variasjon i beskyttende rokader eller «borger» (囲い eller «kakoi») som man kan bygge opp. Vanligst er det å ta tre generaler til hjelp; to gull og en sølv. Gullgeneralen er nemlig en utmerket forsvarsbrikke, mens sølvgeneralen er en typisk angrepsbrikke. Etter å ha bestemt hvor tårnet skal stå og muligens utviklet en sølvgeneral fra bakerste rad nærmest der hvor tårnet skal stå, flyttes kongen vekk fra det ettersom tårnet er den primære angrepsbrikken og kongen helst skal holdes unna angrep. Løperdiagonalen åpnes svært ofte i første trekk (1. P-7f eller 1... P-3d), men bevegelig tårn vil gjerne lukke den fort for å unngå løperavbytte og ubehagelige dropptrekk (eksempelvis 2. P-6f eller 2... P-4d). Tårnbonden spilles tidlig opp (gjerne i første trekk) for å signalisere statisk tårn, og det anses som ufordelaktig å uten videre tillate bytte av tårnbonden (da den åpne tårnlinjen og bonden på hånden er en reell fordel).
Secora
Secora AS er et norsk entrepenørselskap som driver utbygging av havner og farleier. Selskapet består av morselskapet Secora AS samt datterselskapene Secora Maskin AS og Secora Sverige AB.
Shogi
Åpningsfasen
Det anses for ideelt å kunne arrangere angrep med tårn, løper, sølv og springer. Randbønder kan spilles ett steg fram som ventetrekk, «luft» for kongen, eller av andre strategiske årsaker og er et strategisk kapittel for seg selv. Generelt sett kan spillerne i åpningsfasen utvikle sine brikker i ro og fred og i langt mindre grad være avhengig av hva motstanderen gjør enn i sjakk. På den annen side tenderer shogi mot et stadig høyere tempo med resirkulerende brikker inntil endelig matt, framfor en gradvis forenkling. Det er nettopp dette som gjør remis til nesten et ikke-tema i shogi. Dessuten finnes det flere mønstre som involverer spesifiserte trekk fra begge spillere.
Secora
Selskapet ble etablert 3. januar 2005 gjennom utskillelse av anleggsvirksomheten i Kystverket. Selskapet var eid av staten ved Nærings- og handelsdepartementet. I 2011 ba regjeringen Stortinget om fullmakt til nedsalg i enkelte statlig eide selskaper, deriblant Secora. I 2012 ble selskapet solgt til Torghatten ASA.
Shogi
Norsk forbund og turneringer
Norsk Shogi arrangerer NM i shogi og andre turneringer hvert år. NM ble første gang arrangert i 1997.
Secora
Secora har (2010) cirka 115 ansatte, og utfører oppdrag langs hele Norges kystlinje samt i Sverige gjennom Secora Sverige. Administrasjonen ligger i Svolvær i Lofoten, og selskapets omsetning har økt fra 102 millioner kroner i 2005 til 287 millioner kroner i 2008.
Shogi
Litteratur
Det finnes et enormt japanskspråklig hav av shogilitteratur. Et utvalg av engelskspråklig litteratur følger:
Gesellschaft zur Rechtlichen und Humanitären Unterstützung
Gesellschaft zur Rechtlichen und Humanitären Unterstützung e.V. (GRH) er en tysk organisasjon som ble dannet 19. mai 1993 av en rekke tidligere DDR-funksjonærer, NVA-offiserer og Stasi-ansatte, blant dem den siste Stasi-sjefen Wolfgang Schwanitz.
Fylkesvei 1118
Fylkesvei 1118 går mellom Bratte Bakke og Utgårdskilen kai i Hvaler kommune. Veiens lengde er 6,0 km.