cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henrik Hille
Familie
Han var far til arkitekten Harald Hille (1921–2020), og til Georg Hille (1923–2023), som i 1974 ble biskop i Hamar.
Grindløkken skole
Grindløkken skole (også skrevet Grindløkka) var en mellomtrinnskole på Teie i Færder kommune. Den ble bygd ferdig i 1929, og ble innviet 25. januar 1930. Den har blitt bygd på tre ganger, siste gang i 1974. Skolen ble nedlagt i 2012 da den nye Teie skole åpnet, men ble brukt som midlertidig skole for Brattås skole fram til januar 2014 mens denne ble bygget.
Siden skolen var en mellomtrinnskole, var den for 5., 6., og 7. klassetrinn. I 1948 ble det som da kaltes 4., 5., og 6. klasse på Teie skole flytta over til Grindløkken. Rektor ved skolen var Arnstein Larsen.
Den blodige søndagen i London i 1887
Den blodige søndagen i London i 1887 var en politisk demonstrasjon i London den 13. november 1887 mot Storbritannias undertrykkelse av Irland. Under demonstrasjonen ble det fremsatt krav om at parlamentsmedlemmet William O'Brien skulle settes fri fra fengsel. Han var fengslet for en forseelse i den irske Land War. Demonstrasjonen ble organisert av Irish National League i samarbeid med den sosialdemokratiske føderasjon og den sosialistiske liga.
Sentrale deltagere var Eleanor Marx, Ramsay MacDonald, Annie Besant, poeten John Evelyn Barlas, og forfatteren Margaret Harkness, som gjenskapte hendelsesforløpet i novellen Uten arbeid (Out of Work) i 1888.
William Morris deltok også i hendelsene denne dagen, og holdt tale i begravelsen til de to protestantene som ble drept under sammenstøtene med politihester. I sin utopiske roman News from Nowhere, som første gang ble trykt i artikkelform i Commonweal i 1890. innflettet han en fiction-beskrivelse av opptøyene.
DR Big Band
DR Big Band (etablert i 1964 som New Radio Dance Orchestra) er et dansk storband.
I 1964 hadde Danmarks Radio (DR) monopol på radio og fjernsynssendinger. Men de var uten et eget jazzband, noe som ledelsen i DR mente de burde ha for å være sitt monopolistiske ansvar bevisst.
Robert Burås
Robert Solli Burås (født 12. august 1975 i Vassdalen i Bjerkvik, død 12. juli 2007 i Oslo) var gitarist og låtskriver i det norske rockebandet Madrugada.
I 2003 grunnla han samtidig bandet My Midnight Creeps sammen med Alexander Kloster-Jensen, som ga ut sin debutplate i 2005, hvor han var gitarist og låtskriver. Dets andre plate Histamin kom ut i mars 2007. Den 12. juli 2007 ble Burås funnet død i sin egen leilighet av en venn. Politiet har ikke ønsket å opplyse om dødsårsaken, utover at det ikke er noe mistenkelig ved det. Presten ved bisettelsen, Hans Jørgen Svartvasmo, fortalte at Burås ble funnet med gitaren i hendene. Gitaren ble lagt på båren av hans nærmeste familie.
Burås ble etter sin død tildelt Alarmprisen 2007 og Spellemannprisen 2007 sammen med My Midnight Creeps i klassen rock.
Sommeren 2008 ble det satt opp en minnebenk for Burås i Birkelunden på Grünerløkka i Oslo. Burås var en flittig bruker av parken.
Terje Tønnessen (1970)
Terje Tønnessen (født 2. april 1970) er en norsk illustratør og grafisk designer.
Terje Tønnessen var offiser i Hærens spesialstyrker, men tok kunstutdannelse ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (SHKS) i Oslo, der han tok hovedfag i 2002. Han har siden jobbet som designer i Itera Gazette, illustratør i Commando Group og designer i TRY reklamebyrå. Blant kundene har vært Hæren, Statoil, The Metric System, TV 2, Aftenposten og REC. Han var kreativ leder i illustrasjonbutikken Made in Norway før han begynte som presentasjonssjournalist i Aftenposten.
Terje Tønnessen har vært med i styret for Grafill, en norsk interesseorganisasjon for illustratører, designere og andre som arbeider med visuell kommunikasjon.
Guillaume Tell et le clown
Guillaume Tell et le clown er en fransk stumfilm fra 1898, regissert av Georges Méliès.
Handling
På toppen av en stor sokkel setter en glad klovn prikken over i-en med en ufullstendige modell av Wilhelm Tell.
Klovnen setter sammen en mannekeng lem for lem, med den hensikt å deretter skyte mot et mål fra hodet med en kraftig armbrøst.
Thingol
Thingol eller Elwe Singollo (Quenya: Gråkappe, eller også Elu Thingol på Sindarin: også Gråkappe) var en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens univers. Han var en av de første alvene som våknet ved sjøen Cuiviénen, og han gjelder som den største alvefyrsten i alle tider. Da alvene dro mot vest møtte han maiaen Melian og ble forelsket i henne. Han befant seg i en rus, men da den var slutt dro han tilbake til sitt folk, giftet seg med Melian og grunnla sammen med henne riket Doriath, og Melian beskyttet det med en trolldom kjent som Melians belte. Thingol og Melian fikk en datter, Lúthien, det vakreste barnet som noensinne hadde gått under solen.
Thingols sverd ble kalt Aranrúth.
Liste over sametingsrepresentanter i Sverige 2013–2017
Dette er ei liste over sametingsrepresentanter i Sverige 2013–2017. Det var 54 representanter i Sametinget i perioden, fordelt på åtte partier:
Sinquefield Cup 2013
! !! Spiller !! FIDE rating !! 01 !! 02 !! 03 !! 04 !! 01 !! 02 !! 03 !! 04 !! Poeng
Ellen Gleditsch
Ellen Gleditsch (født 29. desember 1879 i Mandal, død 5. juni 1968 i Oslo) var en norsk kjemiker som hadde radioaktivitet og radiokjemi som sine forskningsfelt. Gleditsch startet karrieren sin som Marie Curie sin assistent. Hun var professor i uorganisk kjemi ved Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo) fra 1929, og var Norges andre kvinnelige professor etter Kristine Bonnevie. Gleditsch var også en markant kvinnesaksforkjemper og var nestleder i Norsk Kvinnesaksforening 1937–1939.
Bakgrunn
Åtte år gammel flyttet Ellen Gleditsch med familien fra Mandal til Tromsø. 18 år gammel begynte hun i lære ved Svaneapoteket i Mosjøen. Våren 1900 tok hun farmasøytisk medhjelpereksamen i Kristiania, og to år senere tok hun apotekereksamen med beste karakter. Til tross for at hennes gode karakterer fikk hun ikke lov å starte å studere på universitetet fordi adgangseksamen ikke var tilgjengelig for kvinner på denne tiden.
Karriere
I 1907 fikk hun plass som elev, og etter hvert som assistent, ved laboratoriet til Marie Curie i Paris. Her jobbet hun til 1912. Samtidig fulgte hun forelesninger ved Sorbonne-universitetet, og gikk opp til eksamen i flere fag, helt til hun i 1912 oppnådde graden Licenciée ès Sciences.
Da hun i 1914 kom tilbake til Kjemisk institutt (UiO) fortsatte hun arbeidet som universitetsstipendiat. To år senere ble hun ansatt som dosent i radiokjemi. I 1929 ble hun utnevnt til professor, som andre kvinne i Norge etter Kristine Bonnevie, og ble leder for avdeling for uorganisk kjemi. Denne stillingen beholdt hun til hun gikk av for aldersgrensen i 1946. Gjennom hele karrieren holdt hun nær kontakt med kollegaer i utlandet. Fra 1926 til 1929 var hun også president i International Federation of University Women. Hun var en ledende forkjemper for kvinners rettigheter i den offentlige debatten i 1930-årene og var nestleder i Norsk Kvinnesaksforening 1937–1939. Etter at hun gikk av som nestleder i 1939 fortsatte hun som suppleant i styret. Lederen i foreningen, Margarete Bonnevie, var svigerinne til Norges første kvinnelige professor Kristine Bonnevie, som også var medlem i foreningen.
Etter krigen reiste hun hvert år til Frankrike. Man var begynt å innse at strålingen fra radium ikke bare var et legemiddel, men farlig for menneskene. I 1920-årene inntraff det ene dødsfall etter det andre i laboratoriene. Ellen Gleditsch ble aktivt med i arbeidet for å beskytte seg mot faren. Under den annen verdenskrig arbeidet Ellen Gleditsch effektivt for å redde flest mulig forskere og studenter fra nazistenes klør. Da hun 1946 tok avskjed som professor, fortsatte hun sin forskning og utvidet sitt forfatterskap til også å omfatte biografier over store kjemikere.
I 1946 trakk hun seg fra universitetet i Oslo og begynte å jobbe med UNESCO i deres forsøk for å få slutt på analfabetisme. I 1949 var hun aktivt engasjert i arbeidsutvalget og ble i 1952 utnevnt til den norske kommisjonen som arbeidet for å kontrollere bruken av atombomben. Samme år trakk hun seg fra UNESCO i protest mot at Spania, under Francos fascistiske regime, ble tatt opp som medlem. I 1962, 83 år gammel, mottok hun en æresdoktorgrad fra Sorbonne, den første kvinnen som mottok en slik ære.
Hun skrev i sitt lange liv ca. 150 avhandlinger og faglige artikler. Hun døde av hjerneslag 1968, 88 år gammel.
Valerică Găman
Marius Valeriu Găman (født 25. februar 1989) er en rumensk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Kardemir Karabükspor.
Thomas Hanzon
Thomas Hanzon, egentlig Sven Thomas Hansson, (født 20. juni 1962 i Sundbyberg i Stockholms län) er en svensk svensk skuespiller. Han har vært ansatt på Dramaten siden 1989 og har to barn, Roseanna og Edvin med skuespillerinnen Lena Endre.
Václav II av Böhmen
Václav II av Böhmen (født 1271, død 21. juni 1305) var konge av Böhmen fra 1278 og i Polen fra 1300.
Thomas Hanzon
Hanzon startet 1982 en egen teatergruppe, Teater Cameleont som var i virksomhet i Stockholm fram til 1985. Hanzon debuterte på scenen i Arnold på Stockholms stadsteater i 1985. Siden 1989 er Thomas Hanzon ansatt ved Dramaten. Der har han spilt den unge Danceny i Farlige forbindelser. Han debuterte på TV 1987 i SVT Dramas Stieg Trenter-serie Lysande landning. Han var dessuten med mot slutten av den langvarige serien Rederiet på SVT.
Václav II av Böhmen
Václav var sønn av Ottokar II av Böhmen og Kunigunde av Slavonia. Som konge i Böhmen etter farens død lykkes han i å legge under seg Schlesien, Kraków og Stor-Polen, og lot seg i 1300 krone til konge av Polen. I 1301 lykkes han i å få sin sønn Václav valgt til konge av Ungarn. Hans regjeringstid var en materiell blomstringstid for Böhmen. Samtidig tiltok fortyskingen av landet.
Mission to Mars
Mission to Mars er en amerikansk science fiction- og eventyrfilm fra 2000 regissert av Brian De Palma. Handlingen er lagt til en nær fremtid, nærmere bestemt i 2020-årene. En besetning på et romskip lander på planeten Mars. Der gjør de oppdagelser som forklarer menneskets herkomst. Hovedrollene spilles av Gary Sinise, Tim Robbins, Connie Nielsen og Don Cheadle.
Filmen ble dårlig mottatt av anmelderne. Den ble også kommersiell skuffelse.
Handling
Tiden satt til 2020-årene og menneskeheten i ferd med å innta Mars. Etter en vellykket landing møter de en heller ublid skjebne når en mystisk superstorm feier nesten hele mannskapet av banen. En mann overlever og rekker å sende en siste melding til jorden før all kontakt blir brutt. Etter en tid i verdensrommet ankommer neste delegasjon. Ved hjelp av en teknikk som går ut på å lese DNA-molekyler ut av sukkertøy, løser de mysteriet for menneskets herkomst.
Popularitet
Mission to Mars ble ikke den store kommersielle suksessen som var forventet. Den innbrakte 111 millioner dollar på verdensbasis, hvorav 60,9 millioner i USA. Den havnet på 40-plass over de mest innbringende filmene i 2000 og på 41-plass i USA.
Mottakelse
Den ble forholdsvis dårlig mottatt av filmkritikerne, noe som gjenspeiles i at den kun har fått 25 % på Rotten Tomatoes og 34 % på Metacritic. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 2 av 4 stjerner.
VG og Dagsavisen gav den terningkast to, mens Dagbladet gav den én.
CINERAMA gav den terningkast to og skrev: «''Resultatet har heller blitt en laber film uten substans og realisme. De Palma hadde alle muligheter til å lage en storfilm om Mars, et slags motivator når nå menneskeheten forhåpentligvis setter kurs for den røde planeten om ikke så altfor lenge. Han misslykkes fullstendig''».
Maximilian von Prittwitz
Maximilian Wilhelm Gustav Moritz von Prittwitz und Gaffron (født 27. november 1848 i Bernstadt, død 29. mars 1917 i Berlin) var en tysk og prøyssisk offiser.
Bakgrunn
Prittwitz tilhørte en svært gammel tysk adelslekt fra Schlesien. Han var sønn av Gustav von Prittwitz, som var prøyssisk generaljustisråd og Elisabeth von Klaß. Prittwitz gikk i sin fars fotspor og ble infanterioffiser.
Karriere
Han deltok i Den østerriksk-prøyssiske krig i 1866 i 3. Garde-Grenadier-Regiment, og Den fransk-prøyssiske krig 1870-71. Etter den fransk-prøyssiske krig gikk han på Det prøyssiske krigsakademiet og be deretter utnevnt til oberleutnant i Jäger-Bataillon nr. 6.
I 1910 ble han medlem av Preußisches Herrenhaus og riksridder av Johanniter-ordenen.
I 1913 blev han utnevnt til generaloberst.
Første verdenskrig
Da første verdenskrig brøt ut i 1914 ble Prittwitz kommandant for den tyske Åttende armé. Den hadde som hovedoppgave å forsvare Øst-Preussen mens de resterende syv tyske armeene angrep Frankrike. Gjennom flyspaning fikk Prittwitz god kontroll over plasseringen av de russiske styrkene under oppmarsjen på Østfronten.
Øst- Preussen ble angrepet fra øst av Paul von Rennenkampfs første armé og fra sør av Alexander Samsonovs andre armé. Rennenkampf var raskere enn Samsonov, slik at Prittwitz kunne konsentrere sin hovedstyrke til å møte første armé. 17. august ble et begrenset russisk angrep slått tilbake ved Stallupönen. Tre dager senere vant russerne en viktig seier i slaget ved Gumbinnen. Prittwitz mistet da hodet og planla å trekke hele den tyske styrken tilbake, vest for Weichsel. Sjefen for den tyske generalstaben, Helmuth von Moltke d.y. vurderte dette for å være en helt gal avgjørelse, og at Prittwitz ikke var riktig person for stillingen. Moltke utnevnte i stedet Paul von Hindenburg til ny sjef for Åttende armé og Erich Ludendorff som hans stabssjef.
Prittwitz deltok etter dette ikke mer i krigen og gikk av med pensjon. Han døde i Berlin av hjerteinfarkt og be gravlagt på Invalidenfriedhof i Berlin
Omar Ajete
Omar Ajete Iglesias (født 31. juli 1965 i San Juan y Martínez, Pinar del Río) er en cubansk baseballspiller som deltok i De olympiske leker i 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney. Ajete ble olympisk mester i baseball under sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med på det cubanske laget som vant den første olympiske baseballturneringen foran Kinesisk Taipei og Japan. Cuba vant finalen mot Kinesisk Taipei med resultatet 11–1.
Fire år senere, under Sommer-OL 1996 i Atlanta, vant han sin andre olympiske gullmedalje i baseball. Cuba vant finalen mot Japan 13–9.
Ajete vant sin tredje olympiske medalje i baseball under OL 2000 i Sydney. Cuba tapte finalen til USA 0–4.
Christopher Cradock
Christopher Cradock (født 2. juli 1862 i Hartforth, Richmond, North Yorkshire, død 1. november 1914) var en britisk admiral. Han hadde et rykte for stor tapperhet i den britiske marinen.
Biografi
Cradock begynte i den britiske Royal Navy som kadett i 1875 da han var tretten år gammel. Hans første tjenesteoppdrag i den britiske marinen var ved Mediterranean Fleet i Middelhavet. I 1900 reiste Cradock til Kina under bokseropprøret der han kommanderte han en blanding av britiske, tyske og japanske sjøfolk under erobringen av Takufortene og Cradock mottok den prøyssiske Kroneordenen med sverd som resultat.
Cradock ble forfremmet til kontreadmiral i den britiske marinen i 1910. Cradock var involvert i redning av passasjerene og mannskapet ombord på SS Delhi i desember 1911. Han ble tildelt den britiske Royal Victorian Order i 1912. Cradock var også forfatter av tre bøker, Sporting Notes i the Far East (1889), Wrinkles in Seamanship (1894), og Whispers from the Fleet (1907) som inneholdt råd for britiske sjøoffiserer. Cradock giftet seg aldri, men hadde en hund som fulgte med ham på nesten alle hans reiser til havs.
Ved utbruddet av den første verdenskrig, i august 1914 ble Cradock beordret til å forfølge og ødelegge hele admiral Maximilian von Spee sin flåte av tyske kryssere. Cradock sin flåte var vesentlig svakere enn Spee sin flåte, og besto hovedsakelig av eldre fartøy bemannet med nesten utelukkende uerfarent mannskap. Cradock oppdaget Spee sine styrker like utenfor Chile og han bestemte seg for å gå til angrep. I den resulterende slaget ved Coronel, ble Cradock sine skip HMS «Good Hope» og HMS «Monmouth» senket med hele mannskapet, inkludert Cradock.
Whiskey Tango Foxtrot
Whiskey Tango Foxtrot er en amerikansk dramafilm fra 2016. Regissør var Glenn Ficarra og John Requa. Manus ble skrevet av Robert Carlock, løst basert på boken "The Taliban Shuffle: Strange Days in Afghanistan and Pakistan" og hovedrollene spilles av blant andre Tina Fey, Martin Freeman, Christopher Abbott og Billy Bob Thornton. Filmen ble publisert i USA den 4. mars 2016 av Paramount Pictures.
Sammendrag
Til tross for risikoen, blir Kim værende i Afghanistan i flere måneder, og deretter år, etter hennes opprinnelige oppdrag. Hun oppdager at Chris er utro mot henne sammen med en annen kvinne, og hun avslutter forholdet deres. Etter hvert innleder Kim ett personlig og seksuelt forhold til Iain MacKelpie. At hun er kvinne byr på en rekke utfordringer i det islamske samfunnet som legger mange restriktive roller på kvinner. Men Kim forsøker å bruke dette til hennes fordel, og får tilgang til kvinner i en landsby som forklarer at de saboterer den amerikansk-bygd brønn, fordi de liker den daglige vandringen til en elv i nærheten. I tillegg går hun med skjult kamera under en burka for å rapportere fra en demonstrasjon.
Til tross for deres gjensidige vennlighet, er det alltid en konkurranse mellom journalistene i landet om å finne de beste historiene - og få ressurser fra arbeidsgiverne i hjemlandene deres. Etter tre år i Afghanistan reiser Kim til New York i forsøk på å få mer støtte fra hennes nye sjef, bare for å oppdage at Tanya snart skal ta over Kims jobb. I mellomtiden blir Iain kidnappet, og det kommer krav om løsepenger. Kim reiser til Afghanistan igjen, hvor hun presser sine kontakter for informasjon om Iains oppholdssted. Hun overbeviser også general Hollanek om den politiske verdien av oppdraget hvis han klarer å redde Iain. Oppdraget, akkompagnert av Kim og hennes kamera-mann, er en stor suksess - både militært og journalistisk. Etter Iains redningsaksjon blir imidlertid Kim stadig mer desillusjonert, både på grunn av forholdet deres og jobben hennes i Afghanistan. Hun tar deretter avskjed med kollegene og vennene sine, og vender tilbake til USA.
Fylkesvei 5724
Fylkesvei 5724 (Fv5724) går mellom Olden og Briksdalsbre Fjellstove i Stryn kommune i Sogn og Fjordane.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 724 (Sogn og Fjordane).
William Carey
William Carey er navnet til flere personer:
Tomás Estrada Palma
Tomás Duque de Estrada y Palma, (født 9. juli 1835, død 4. november 1908) var cubansk general i tiårskrigen i den cubanske uavhengighetskrig, opprørspresident på Cuba i årene 1876 – 1877 og president fra 1902 til 1906.
Minesøkerhund
Minesøkerhund er en militær tjenestehund som er spesialtrent til å søke opp og markere miner og andre eksplosiver som er gjemt under bakkenivå. Den må være svært konsentrert og ikke på noen måte utføre handlinger som kan utløse eventuelle miner. Slike hunder og hundeførere utdannes også i Norge, ved Forsvarets hundeskole (FHSK).
Abu Abdullah al-Bakri
Abu Abdullah al-Bakri (født 1014, død 1094) (arabisk: أبو عبد الله البكري, noen ganger omskrevet til al-Bekri) var en spansk-arabisk geograf og historiker. Han ble født i Huelva, og var sønn av guvernøren i provinsen. Al-Bakri bodde hele sitt liv i Spania, bodde i Cordoba, og reiste aldri til de stedene han skrev om.
Al-Bakri skrev om Europa, Nord-Afrika og Den arabiske halvøy. Hans fremste verk var Kitâb al-Masâlik wa'l-Mamâlik (Boken om Veier og Kongedømmer) og Mu'jam. Den første boken ble skrevet i 1068, basert på litteratur og rapporter fra handelsreisende og reisende, som Yusuf al-Warraq og Abraham ben Jacob. Bøkene er kjent for sin objektivitet. For hvert område beskriver han folket, deres skikker, samt geografi, klima og hovedbyer. Han har også med en del anekdoter fra hvert sted. Dessverre er deler av hans hovedverk gått tapt med tiden.
Krateret Al-Bakri på Månen er oppkalt etter ham.
Kenjutsu
Kenjutsu er en japansk betegnelse på teknikker med det japanske sverdet katana. Brukes fortrinnsvis om tradisjonelle sverdskoler.
Kenjutsu utøves primært i faste former, såkalte kata. Det finnes en lang rekke forskjellige skoler som underviser i kenjutsu, enten som eneste disiplin, eller som en del av et større pensum. Den eldste fremdeles eksisterende skolen er Tenshin shoden katori shinto ryu, grunnlagt i 1447.
Kendo er den moderne sportsformen for kenjutsu.
Guatemala under Panamerikanske leker 1963
Guatemala under Panamerikanske leker 1963. Guatemala deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De kom på femtendeplass med to sølvmedaljer.
Anna av Jerusalem
Hun er ofte kjent under tilnavnet Anna selvtredje, som sikter til den vanligste fremstillingen av henne i kunsten: Sittende med jomfru Maria på fanget, som i sin tur har Jesusbarnet på fanget.
I Den katolske kirke er hun formelt omtalt som «Guds allerhelligste mors hellige mor».
Hun feires i vestkirken sammen med sin mann Joakim den 26. juli. Det er også en tilleggsfest den 9. desember, dagen etter festen for Marias uplettede unnfangelse. I østkirken feirest paret sammen den 9. september.
Anna var før reformasjonen en viktig helgen i Norge. Dette skyldes dels hennes patronat for en rekke grupper, men også at flere ordenssamfunn fremmet kulten for Anna og Joakim, ikke minst fordi de var et forbilde for ektepar. Anna ble også sett som bildet på den perfekte mormor.
Relikvier
Relikviene hennes skal ha blitt brakt til Konstantinopel i 710. I 1333 var de fortsatt i Hagia Sofia. De ble så delt mellom Jerusalem og Roma; i Roma har man avbildninger av henne fra det 8. århundre i Santa Maria Antiqua, så hennes kult er svært gammel der.
Senere har en rekke steder hevdet at de har relikvier fra Anna: Düren i Rhinland (hodet), Wien (en arm), Apt-en-Provençe, Canterbury, Reading og Durham. Ifølge tradisjonen i Apt ble hennes legeme bragt dit av Lasarus, gjemt av Auspicius i det 4. århundre og så gjenfunnet under Karl den store. I 1664 ble de lagt i et vakkert kapell. Hodet ble ifølge en annen tradisjon oppbevart i Mainz inntil 1510, da det ble stjålet og bragt til Düren.
Fort Manoel
Fort Manoel (maltesisk: Forti Manoel eller Fortizza Manoel) er et stjerneformet fort på Manoel-øya i Gżira i Malta. Det ble bygget av Johanitterordenen i det 18. århundre av, under regimet til stormester António Manoel de Vilhena. De britiske militære overtok fortet i 1800, og det var i bruk frem til 1964. Fortet ble svært skadet under andre verdenskrig, men det har blitt restaurert.
Eksterne lenker
[http://www.midimalta.com/restoration-fort-manoel. Restaureringen av Fort Manoel]
Han er min sang og min glede (album)
Han er min sang og min glede er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1976.
Unión del Centro Democrático
Unión del Centro Democrático (spansk, Unionen av det demokratiske sentrum) er et liberalt og konservativt politisk parti i Argentina.
Kungliga Konsthögskolan
Kungliga konsthögskolan, «Mejan», er et svensk kunstakademi på Skeppsholmen i Stockholm.
Juan Bautista Spotorno
Juan Bautista Spotorno (født 13. september 1832, død 29. oktober 1917) var opprørspresident på Cuba i perioden 1875–1876.
Kungliga Konsthögskolan
Kungliga Konsthögskolan ble grunnlagt av kong Gustav III. I forbindelse med byggingen av Stockholms slott ble det i 1735 startet en skole for slottsdekoratører. Efter fransk forbilde skulle kunstnerne få en mer teoretisk utdannelse enn håndverkerne. I 1773 ble skolen utvidet med en byggnadsskola med full arkitektutdannelse. Etter at Kungliga Tekniska högskolan ble opprettet i 1876 ble arkitektutdannelsen overført dit.
I 1870 flyttet Akademien inn i egne lokaler på Fredsgatan 12. Huset var en gave fra Gerhard Meyer, og skolens kjælenavn «Mejan» skriver seg fra ham. Kungliga Konsthögskolan var inntil 1978 en del av samme organisasjon som Kungliga Akademien för de fria konsterna. I 1978 ble de delt, slik at skolen ble en selvstendig høgskole, mens Akademiet viderførte sine oppgaver med å verne om og fremme kunst og arkitektur i Sverige. Skolen flyttet i 1995 til nye verksteder og atelier på Skeppsholmen.
Eksterne lenker
Kungliga Konstakademien
Liste over Mosambiks statsministre
Mosambiks statsminister er Mosambiks regjeringssjef. Samtlige statsministere siden uavhengigheten fra Portugal i 1974 har vært fra partiet FRELIMO.
Tunceli (provins)
Tunceli (kurdisk Dêrsîm, zazaisk Dêrsim) er en provins i Tyrkia. Provinsen ble kalt Dersim inntil 1936 (Dersim betyr sølvdør på Zazaki og kurdisk.) Den har et areal på 7406 km². Provinshovedstad er Tunceli.
Klimaet er kontinentalt med kalde snørike vintre og hete, tørre somre.
Distrikter
Provinsen Tunceli består av åtte distrikter:
Arendal havn
Arendal havn er en havn i Eydehavn ved Tromøysund, i den østlige del av Arendal kommune. Havnen konkurrerer med Kristiansand havn og Grenland. Havnen ble tatt i bruk som Arendal havn i 2008, men det har vært havn på stedet siden tidlig på 1900-tallet. De gode naturgitte forhold for dypvannskai var årsaken til at industristedet Eydehavn ble lokalisert nettopp her.
Nyanlagt havn
Arbeidet ble påbegynt i 2006, og havna var ferdig i 2008. I tilknytning til havna og havneaktivitetene er det satt av arealer for industri. Det ble fylt ut 50 000 m³ med stein i sjøen, det ble brukt 8 000 m³ betong i kaien, og selve kaiarealet er på 5 300 m². Kaien er 326 meter lang. Det skal bygges ny vei på omtrent 1 200 meter inn til anlegget fra riksvei 410, og flere løsninger har vært aktuelle, både med en og to tunneler. Den siste løsningen ble valgt, og det innebærer også oppretting av tre rundkjøringer.
Liste over kulturminner i Kvinnherad
Liste over kulturminner i Kvinnherad er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Kvinnherad. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
Vidkunn
Vidkunn og Vidkun er norske mannsnavn med opprinnelse i det norrøne ordet víðkunnr, «berømt». Navnene er sjeldne og har aldri vært blant de mest bruke.
Teateråret 1876
Teateråret 1876 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1876.
Vidkunn
Etymologi
Vidkunn har opprinnelse i det norrøne ordet víðkunnr, «berømt». Víðkunnr var den norrøne formen av navnet. Vidkun er en variant av navnet og Víðkunnur er den islandske formen av navnet.
Widukind er et tilsynelatende relatert saksisk navn, med dette er dannet av gammelhøytyske witu, «skog», og chind, «barn».
Arendal havn
Åpning
Åpningen 22. juli 2008 ble holdt med konserten «Transformasjon Eydehavn» under Canal Street 2008, med blant annet deLillos og Bertine Zetlitz. Utenriksminister Jonas Gahr Støre skulle ha åpnet havnen, men meldte forfall i siste liten.
Antennevegen (Tromsø)
Antennevegen er en gate i Tromsø i bydelen Hamna. Veien er en blindvei og starter i Langbølgen i vest og går deretter nordover før den svinger sørover. Bebyggelsen i gaten består av eneboliger.
Liste over kulturminner i Kvinnherad
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Arendal havn
Åpning
Det er lagt til rette for bygging av direkte veiforbindelse mellom havna og fylkesvei 410. Denne veien skal bygges videre til Longum og batterifabrikken. Reguleringsplan er vedtatt.
Det legges også til rette for en ammoniakfabrikk som skal produsere grønn ammoniakk.
Historie
Arealene som benyttes til Arendal havn var tidligere kai og industriområde for bedriften Arendal Smelteverk, men ble frigjort da ovnshusdriften ble innstilt i 2005. Arendal havn, Eydehavn erstattet gamle Arendal havn ved Tollbodkaia i Arendal sentrum. Denne havna ble anlagt tidlig på 1900-tallet ved Barbubukt nær ved Dampskipskaia i Arendal sentrum og Arendal stasjon på den andre siden. Tollbod, havnelager, malmsiloer og fiskemottak med var enheter i dette havneanlegget. Tilknytningen til Arendalsbanen og Sørlandsbanen var en viktig lokaliseringsfaktor.
Vidkunn
Utbredelse
Navnet er svært sjeldent, og har aldri hatt stor popularitet. Den norrøne formen av navnet er kjent brukt i Norge rundt 1100-tallet. De moderne formene av navnet er kjent brukt fra 1868 (Vidkun) og 1883 (Vidkunn).
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Moholmen fyr
Moholmen fyr ligger i Vågan kommune i Nordland. Fyret ligger på Moholmen i Vestfjorden, mellom Kabelvåg og Henningsvær. Fyret ble opprettet høsten 1914, 2 år etter at Svolvær fyr var blitt nedlagt. Det ble bygd et ca. 20 meter høyt støpejernstårn på Moholmen, men dette tårnet ble flyttet til Tranøy fyr i Hamarøy da det fyret skulle fornyes i 1936. På Moholmen ble fyrlykta satt i et jernstativ på det gamle fundamentet. Moholmen fyr ble automatisert og avfolket i 1974.
Bevagna
Bevagna er en by og en kommune i provinsen Perugia i Umbria i Italia. Bevagna ligger på Topinas elveslette ca. 25 km sørøst for Perugia.
Kommunen har et innbyggertall på 5 000, hvorav halvparten bor i byen.
Historie
Bevagna er opprinnelig en etruskisk bosetning. Omkring 80-90 f.Kr. ble byen underlagt Roma som municipiet Mevania.
I 1152 ble byen satt i brann av Fredrik Barbarossa, og igjen ødelagt av greven av Aquino i 1249. Mellom 1371 og 1439 ble Bevagna styrt av Trinci-familien. Fram til Italias samling tilhørte Bevagna Kirkestaten.
Pythais
Pythais er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Tanais
Tanais (gresk: Τάναϊς) er det tidligere navnet på elva Don i Russland. Strabo (Geografika 11.1) betraktet den som grensa mellom Europa og Asia.
Pythais
Utseende
En nokså liten, tettbygd, lysbrun trebukk. Dekkvingene har hvite striper langs sømmen og ytterkanten, og en skråstripe i vingens fremre del.
Tanais
I antikken var Tanais også navnet på en by i Dons delta, helt nordøst i Azovhavet, som grekerne kalte Meotissjøen. Tanais lå rundt 30 km vest for dagens Rostov-na-Donu. Det sentrale byen ligger på et platå med en høydeforskjell på opp til 20 meter i sør. Den avgrenses av en naturlig dal i øst, og ei kunstig grøft mot vest.
Pythais
Utbredelse
Arten lever i det sørøstlige Brasil.
Tanais
Tanais' historie
Utgravninger har vist at stedet hvor Tanais lå var bebodd har vært bebodd siden bronsealderen, lenge før grekerne grunnla et emporium der. Greske handelsmenn ser ut til å ha hatt kontakt med nomader i distriktet så tidlig som på 600-tallet f.kr., men uten en formell, permanent bosetning. Antikkens greske kolonier ble dannet på to forskjellige måter, apoikiai som ble dannet av innbyggere fra hjemsteds-bystaten, og emporia som var rene handelsstasjoner. Tanais ble grunnlagt sent, på 200-tallet f.kr, av handelsmenn og eventyrere fra Milet, og utviklet seg raskt til et emporium ved det hellenistiske kulturområdets aller nordøstligste ytterkant. Den var et naturlig sted først for handelen med steppene, som strakte seg østover som et sammenhengende gresshav helt til Altai, skyternes hellige land, og dernest for handelen på Svartehavet, som var omringet med gresk-dominerte havner, og for det tredje for handel fra det ugjennomtrengelige nord, med pelsverk og slaver fraktet nedover Don. Strabo nevner Tanais i sin Geografika (11.2.2).
Byen, som ble styrt av en archon, lå i den østligste utkanten av territoriet til kongene av Det bosporanske rike. En større endring i sosial betydning vises i de arkeologiske utgravningene ved at propyleaporten som knyttet havneområdet til byens agora ble fjernet, og dette åpne senteret for offentlig liv ble i Romertiden bebygget av et palass-bygning for kongene av Bosporos. For første gang var det nå klientkonger i Tanais: Sauromates (175-211) og hans sønn Rescuporides (ca. 220), som begge to etterlot seg offentlige inskripsjoner.
I 330 ble Tanais ødelagt av goterne, men stedet var sammenhengende bebodd helt til andre halvdel av 400-tallet. Men gradvis ble vannveien opp til byen gjenfylt av silt og mudder, sannsynligvis som følge av avskoging, og senteret for aktivitet i området flyttet, muligens til byen Azov, halvveis til Rostov.
Arkeologi i Tanais
I 1823 var I.A. Stempkovskij den første til å knytte stedets synlige arkeologiske minner, som stort sett var fra romertiden, til det «Tanais» som ble nevnt i gamle greske kilder.
Systematiske arkeologiske utgravninger begynte i 1955. Et felles russisk-tysk lag har nylig foretatt utgravninger i Tanais, med målsetningen å avdekke byens sentrale agora, og å definere utstrekningen av hellenistisk påvirkning på urbanismen i den Bosporos-greske byen, samt å studere byens defensive strategier mot de omkringliggende nomadekulturene.
I dag ligger det en arkeologisk park og museum i Tanais.
Herlof Nilssen
Herlof Nilssen (født 1958) er en norsk helseleder og sivilingeniør. Han var administrerende direktør for Helse Vest fra etableringen i 2001 og frem til 2020, og ble i 2018 kåret til en av de fem mektigste i helse-Norge. Etter at koronapandemien brøt i mars 2020 ble han assisterende helsedirektør i Helsedirektoratet. Han er per 2021 spesialrådgiver i Helse Vest.
Tanais
Arkeologi i Tanais
I hans siste bok Jakten på Odin argumenterte Thor Heyerdahl for en hypotese om forbindelser mellom Tanais og forhistoriens Skandinavia. Under forarbeidet til boken utførte han en del arkeologisk forskning i Tanais.
Herlof Nilssen
Styreverv
I 2019 ble Herlof Nilssen oppnevnt som ny styreleder i Norsk Helsenett. I desember 2020 ble han styreleder i det statlige foretaket Sykehuspartner. I januar 2021 ble Nilssen styreleder i Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress (NKVTS). i Sykehuspartner. Han ble i juni 2021 dessuten oppnevnt som styremedlem ved Universitetet i Bergen.
Utdannelse
Nilssen tok avgangseksamen som sivilingeniør ved NTH i 1983.
Tanais
Eksterne lenker
Танаис
Víctor Mesa
Víctor Mesa Martínez (født 20. februar 1960), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona. Mesa ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med på det cubanske laget som vant den første olympiske baseballturneringen foran Kinesisk Taipei og Japan. Cuba vant finalen mot Kinesisk Taipei med 11-1.
Hele menigheten synger lovsanger
Hele menigheten synger lovsanger er et musikkalbum med Rune Larsen, utgitt i 1978.
Aderpasini
Aderpasini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, gråbrunt-spraglete trebukker. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum har en kraftig, butt pigg midt på sidekanten.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Afrika.
Jamaica under Panamerikanske leker 1963
Jamaica under Panamerikanske leker 1963. Jamaica deltok i de fjerde Panamerikanske leker som ble arrangert i São Paulo mellom 20. april og 7. mai 1963. De kom på delt trettendeplass med to sølv og to bronsemedaljer.
Rune Skjærvold
Rune Skjærvold (født 13. september 1974 i Trondheim) er en norsk håndballspiller.
Rune Skjærvold begynte håndballkarrieren i Kolstad IL i Trondheim, og fikk sin debut i eliteserien med Stavanger IF da han flyttet til Stavanger i 1995. I 1997 dro han tilbake til moderklubben Heimdal, men dro tilbake til Stavanger etter ett år, og spilte for Viking Håndball. I 2002 dro han til utlandet, til den tyske bundesligaklubben TUSEM Essen. Etter to år dro han tilbake til Heimdal.
Sommeren 2003 dro så Skjærvold til den danske toppklubben Bjerringbro-Silkeborg. Fra 2004 spilte han to år for AaB Håndbold i Aalborg, før han i 2006 dro tilbake til Norge og Stord Handball i eliteserien. Der spilte han til 2011. I slutten av sin karriere spilte han et par kamper for Kolstad Håndball.
Zapornia
Zapornia er én av 37 slekter i riksefamilien (Rallidae), som videre inngår i ordenen tranefugler (Gruiformes). Slekten teller 15 arter, hvorav 12 er monotypiske og 5 er utdødd. Artene er utbredt i deler av Asia og Australasia.
Taksonomi
Artene ble tidligere inkludert i den utvidede slekten Porzana, men den viste seg da å være polyfyletisk. Noen har tidligere også klassifisert artene i slekten Amaurornis.
Mjøndøling
Mjøndøling er en cocktail basert på konjakk og hvit curaçao (sitruslikør). Konjakk og hvit curaçao blandes 50/50. Serveres med eller uten is.
Mjøndølingen var en populær drink på 1950- og 1960-tallet, men er i dag nærmest utdødd.
Alberto Hernández
José Alberto Hernández Pérez (født 9. februar 1968), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1992 i Barcelona og 1996.
Hernández ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 1992 i Barcelona. Han var med på det cubanske laget som vant den første olympiske baseballturneringen foran Kinesisk Taipei og Japan. Cuba vant finalen mot Kinesisk Taipei med 11-1.
Christophe Bourseiller
Christophe Bourseiller (eg. Christophe Gintzburger, født 27. september 1957 i Paris) er en fransk skuespiller, forfatter, frimurer og journalist.
Fjell i Hedmark
Dette er en liste over de 30 høyeste fjellene i Hedmark med en primærfaktor på minst 50 meter, og andre kommunetopper over 1200 moh.
Mystrosa
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Australia (South Australia).
Hoppbakke
En hoppbakke er et anlegg for skihopping. Hoppbakker finnes i alle størrelser fra små bakker med hopp bygd opp av snø, til store skiflygingsbakker. Verdens største hoppbakke er skiflygingsbakken i Vikersund, der Stefan Kraft har gjennomført verdens lengste skihopp på 253,5 meter. Et av de eldste hoppanlegg som fremdeles er i bruk er Holmenkollbakken i Oslo, som ble tatt i bruk i 1892.
Teknisk utforming
En hoppbakke består av ovarenn, radius, hopp, unnarenn, kul, overgang og slette. I tillegg brukes punkter i bakken som kalkuleringspunkt (K-punkt), bakkestørrelse og fallgrense.
Bakketyper
Hoppbakker inndeles i klasser etter størrelsen på bakkene, regnet etter bakkestørrelsen (HS) og K-punkt:
Små og mellomstore bakker brukes hovedsakelig til trening og av aldersbestemte klasser. I NM senior, VM og OL konkurreres det i normalbakke og stor bakke (vanligvis K90 og K120, men størrelsen øker). I verdenscupen i spesielt hopp brukes for det meste storbakker med K-punkt 120 meter, men også bakker opptil K130 og skiflygingsbakker. I kontinentalcupen i hopp for menn brukes i dag flere storbakker enn normalbakker. Også i verdenscupen i kombinert brukes storbakker i økende grad. I kontinentalcupen i hopp for kvinner brukes hovedsakelig normalbakker, med noen få mellombakker som unntak i sommersesongen.
Verdens største storbakke (ikke skiflygingsbakke) som er sertifisert av FIS og i bruk årlig er Mühlenkopfbakken i Willingen i Tyskland. Bakken har K-punkt 130 meter og bakkestørrelse 145 meter. Bakkerekorden er 153 meter, og er satt 29. januar 2021 av Klemens Muranka fra Polen.
Russlands største hoppbakke, Kasjtak i Krasnojarsk, har K-punkt 132 meter og bakkerekord 154 meter, satt av V. Sakharov i 1985. Denne bakken er imidlertid ikke sertifisert av FIS, og er sannsynligvis foreldet i forhold til dagens standard.
Skiflygingsbakker
Det finnes fem skiflygingsbakker i verden som er godkjent av FIS og som kan brukes til verdenscup eller VM i skiflyging. De to minste bakkene har K-punkt 185 meter, mens Vikersundbakken, Letalnica og Kulm har K-punkt på 200 meter.
I tillegg finnes en bakke i Copper Peak, Ironwood i USA med K-punkt 145 meter og bakkerekord 158 meter. Denne bakken er imidlertid ikke i bruk, og bakkeprofilen er foreldet, slik at bakken ikke lenger er godkjent av FIS. Siste konkurranse i bakken var i 1994, og eneste verdenscuprenn var i 1981.
Historisk utvikling
De første hoppbakkene hadde naturlig tilløp, med et enkelt oppbygd hopp og enkelt preparert unnarenn. Da størrelsen på bakkene økte, begynte man å bygge tilløp (ovarenn) i tre. I større bakker ble ovarenn i tre i sin tur erstattet av konstruksjoner i stål eller betong. Også for unnarenn har det vært utvikling. Mange steder har sletta blitt gravd ned i terrenget, og i mange bakker har også kulen blitt bygd opp over terrenget rundt bakken. Et eksempel på dette er Holmenkollbakken i Oslo.
Samtidig med jakten på nye verdensrekorder i skihopping, har også størrelsen på bakker i VM, OL, verdenscup og nasjonale konkurranser økt. Hopprennet i ski-VM i Lahtis i 1926 ble arrangert i en bakke med K-punkt 40 meter (Salpausselkä). Konkurranse i stor og normalbakke ble innført i VM i 1962 og OL i 1964. Siden første halvdel av 1990-tallet har hoppkonkurransene i de fleste VM og OL blitt arrangert i bakker med K120 og K90.
Innføringen av V-stil rundt 1990 fikk også innvirkning på hoppbakkene, i og med at mange hoppbakker måtte bygges om for å få en profil på unnarennet som passet bedre til den nye hoppstilen. Dette er en viktig grunn til at mange eldre hoppbakker som ikke er blitt ombygd, i dag regnes som foreldete og ikke er godkjente til bruk i konkurranser. Generelt er hoppbakker i dag sikrere enn de var før V-stilen ble innført, og selv i de største bakkene flyr hopperne betydelig lavere over kulen enn de gjorde fram til rundt 1990. V-stilen gjør også at hopperne lander med lavere hastighet enn tidligere, og dette bidrar også til økt sikkerhet.
Verdensrekorden i skiflyging er blitt stadig forbedret. Lars Grini hoppet som førstemann 150 meter i Oberstdorf 11. februar 1967. Toni Innauer (Østerrike) nådde 176 meter i Oberstdorf 7. mars 1976.
Etter et svært dramatisk skiflygings-VM i Kulm i 1986, med mange stygge fall, bestemte FIS at det ikke skulle måles større lengder enn den daværende verdensrekorden på 191 meter. Lengre hopp ble likevel målt uoffisielt, men hopperne fikk lengdepoeng bare for 191 meter. Regelen ble droppet våren 1994, etter at V-stilen for lengst var blitt innført og lederen for FIS' hoppseksjon, Torbjørn Yggeseth, hadde beordret dommerne under VM i skiflyging 1994 til å omgå regelen. Matti Nykänens verdensrekord på 191 meter fra 1985 var da forbedret flere ganger.
Den første til å hoppe over 200 meter var Toni Nieminen (Finland), som hoppet 203 meter under VM i skiflyging i Planica 17. februar 1994. Dagens verdensrekord er 253,5 meter, satt av Stefan Kraft (Østerrike) i Vikersund 18. mars 2017.
De senere år har flere større hoppbakker, til og med skiflygingsbakker, blitt utstyrt med flomlysanlegg, slik at de kan brukes på kveldstid. Flere og flere renn i verdenscupen blir nå avviklet på ettermiddags- og kveldstid. Hoppbakkene som brukes i verdenscupen har i dag videoutstyr til å måle lengder med. Dette gir sikrere og raskere lengdemåling enn manuell lengdemåling, som fremdeles brukes i mindre bakker. Den første skiflygingsbakken med permanent flomlys var Vikersundbakken.
En ulempe ved overgangen til V-stil er at vind i dag kan påvirke skihoppene i større grad enn tidligere. Kraftig og ujevn vind har alltid vært et problem for skihopping, etter at hoppbakkene kom over en viss størrelse. Mens sidevind er mindre problematisk med V-stilen enn med den gamle, jamsides stilen, gir i dag motvind og medvind i bakken større utslag enn før. Motvind gir hopperne oppdrift, og kan gi hopperne mange «gratis» meter. Motsatt presser bakvind i bakken hopperne ned, og fører til kortere hopp. Samtidig øker kravene til at hopperne skal ha så like forhold som mulig, og dette er en stor utfordring for arrangørene. En del hoppbakker ligger svært utsatt til for vind, og disse blir til en viss grad beskyttet av vindskjermer på siden av unnarennet. Eksempler på dette er hoppbakkene i Lahtis i Finland og skiflygingsbakken i Harrachov i Tsjekkia.
Nye og moderniserte hoppbakker
Pr. oktober/november 2009 er flere hoppanlegg under bygging eller relativt nylig åpnet. I Oslo er Holmenkollbakken under ombygging til VM i 2011. Hvis den blir ferdig i tide, skal den brukes under prøve-VM (verdenscuprenn) vinteren 2010. Også Midtstubakken (K95/HS106) gjenoppbygges til VM; i tilknytning til den bygges også det flere mindre hoppbakker.
Flere mindre meritterte hoppnasjoner er i ferd med å bygge ut store, moderne hoppanlegg. Foran vinter-Universiaden 2009 i Harbin i Kina ble det bygget et anlegg i Dragon Hill i Yabuli med ny storbakke (K125/HS140) og modernisert normalbakke (K90/HS100). I Pyeongchang i Sør-Korea er det bygd et stort idrettsanlegg med håp om å få tildelt vinter-OL. Hoppanlegget Alpensia Ski Jump Stadium med bakker på K125/HS140, K98/HS109, K60/HS66, K35 og K15 ble første gang brukt til internasjonale renn under kontinentalcupen (plast) i september 2009.
Erzurum i Tyrkia er tildelt vinter-Universiaden 2011, og der bygges nå Tyrkias første moderne skihoppanlegg, med bakker på K125, K95, K60, K40 og K20. Anlegget er planlagt ferdigstilt i oktober 2010. Almaty og Astana i Kasakhstan skal arrangere de asiatiske vinterlekene i 2011, og i Almaty bygges det nå et hoppanlegg med bakker på K120 og K95. Med vinter-OL 2014 i Sotsji vil Russland for første gang i moderne tid få et hoppanlegg som kan brukes til internasjonale renn. Anlegget bygges i fjellområdet Krasnaja Poljana ved Sotsji, og skal få bakker med størrelse K125, K95, K65, K35 og K15. Det er planlagt tatt i bruk i kontinentalcupen vinteren 2011 og endelig ferdigstilt sommeren 2011.
Sommeraktivitet
Stadig flere hoppbakker har blitt utstyrt med plastmatter i unnarennet og porselensspor i ovarennet, slik at de også kan brukes i sommersesongen. Også mange storbakker har de senere årene fått plastmatter. FIS Summer Grand Prix-renn har blitt arrangert siden 1994. I Norge har blant annet hoppbakkene i Granåsen i Trondheim og Lysgårdsbakkene på Lillehammer plastmatter.
Hoppbakker i Norge
Som en av de store hoppnasjonene i verden, er Norge godt forsynt med hoppbakker, i alle størrelser. De senere årene er imidlertid en del mindre hoppbakker blitt stående ubrukt, på grunn av snømangel. Holmenkollbakken i Oslo er verdens mest kjente hoppbakke, med historie tilbake til 1892. Norge har også en av verdens fem godkjente skiflygingsbakker, Vikersundbakken. (Se over.)
FIS-sertifiserte bakker
Hoppbakker i Norge som er homologert (sertifisert) av FIS januar 2016
I tillegg til disse finnes mange hoppbakker som ikke er homologert av FIS, men er i bruk til lokale og nasjonale renn.
Elizabeth Gilbert
Elizabeth Gilbert (født 18. juli 1969 i Waterbury, Connecticut) er en amerikansk forfatter. Hun er særlig kjent for memoarboka Spis, elsk, lev (Eat. Pray. Love) fra 2006.
Spis, elsk, lev
Spis, elsk, lev – en personlig reise gjennom Italia, India og Indonesia, som kom på norsk i 2009, ble et fenomen i USA etter gjentatte anbefalinger fra Oprah Winfrey og over fem millioner solgte eksemplarer. Boka forteller den sanne historien om Elizabeth Gilberts personlige livskrise og selvopptatte jakt på lidenskap, nytelse og meningen med livet; angstfylt og deprimert bryter Gilbert tvert med sitt ytre sett perfekte liv med flott mann og spennende jobb, legger ut på en reise til Italia, India og Indonesia og finner omsider lykken med en ny mann.
Spis, elsk, lev ble filmatisert i 2010 med Julia Roberts i rollen som Gilbert.
Rolando Arrojo
Luis Rolando Arrojo Ávila (født 18. juli 1968 i Havanna) er en cubansk baseballspiller som deltok i De olympiske leker i 1992 i Barcelona.