cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hjørdis Kurås
Hjørdis Kurås (født 7. august 1974 i Oslo) er en norsk kunstner med utdannelse innen teater og billedkunst. Hun har deltatt ved en rekke nasjonale og internasjonale utstillinger, og jobber i tillegg til eget kunstnerisk virke som freelance produsent og kurator.
Operaen på Holmen
Operaen på Holmen er en operabygning i København hvor Det Kongelige Teater fremfører opera. Bygningen er tegnet av arkitekt Henning Larsen og ble offisielt innviet den 15. januar 2005. Mærsk Mc-Kinney Møller var initiativtager, byggherre og mesen.
Operaen huser to scener; Store scene med plass til ca. 1500 tilskuere og Takkelloftet med plass til ca. 200 tilskuere. I tillegg til opera fremføres det ballett og konserter.
Historie
I en kronikk i avisen Politiken i 1999 foreslo operasanger Stig Fogh Andersen at man skulle oppføre et operahus i København. Området som kalles Dokøen ble kjøpt av A.P. Møller og Hustru Chastine Mc-Kinney Møllers Fond til almene Formaal for 120 millioner kroner og i 2000 bekjentgjorde fondet at den ville donere et operahus til det danske folk. Fondet ville betale alle utgifter i forbindelse med oppføringen og Det Kongelige Teater skulle ivareta driften. Det var imidlertid satt to krav forbundet med donasjonen; fondet skulle bestemme beliggenheten og den valgte arkitekten. Beliggenheten ble på tomten på Holmen i København rett overfor Amaliehaven og ble en del av Amalienborgaksen. Tomten var blitt kjøpt i 1999.
Utgravningene begynte i august 2001 og i oktober samme år ble arkitekt Henning Larsens prosjekt presentert for offentligheten. Det kom en del protester fordi byggingen startet før de endelige forhandlingene med kommunen var på plass og fordi utgravingen startet før huset var tegnet ferdig. I oktober 2002 ble en revidert modell med en endret glassfasade presentert.
Det opprinnelige navnet var «Operaen København», men det ble forkortet til «Operaen», da man mente det første var for tungt og langt.
Operaen ble overdratt til daværende statsminister Anders Fogh Rasmussen på vegne av den dansk stat og Det Kongelige Teater i oktober 2004.
Den 15. januar 2005 åpnet Operahuset med en gallaforestilling hvor prominente gjester fra inn- og utland var invitert. 300 billetter ble tilgjengelige for offentligheten. En stor del av de inviterte gjestene var ambassadører og representanter fra forretningslivet, kulturlivet og det offentlige. Deler av kongefamilien, regjeringen og byggherre Mærsk Mc-Kinney Møller var med ved åpningen. Hele åpningen ble sendt direkte på tv.
Åpningsdagen hadde Det Kongelige Teater et program som både var teaterets og de medvirkendes hyllest til scenekunsten og giveren. Programmet besto av utdrag av kjente klassikere som blant annet Friedrich Kuhlaus Elverhøj, Carl Nielsens Saul og David og Maskarade, Poul Ruders` Sonet,en uroppføring komponert til åpningen, Harald Landers Etudes, Leo Delibes' Lakmé m.fl.
Den første ballettforestillingen var [Tre kompagnier – tre værker! med premiere på Takkelloftet den 16. januar 2005 og den første operaforestillingen i huset var Verdis opera Aïda med premiere på Store Scene den 26. januar 2005.
Tekniske data
Gulvarealet i bygningen er ca. 41 000 m² fordelt på 14 etasjer, hvorav 5 etasjer er under jorden. 7 000 m² brukes til de to scenene og en foaje. I tillegg til dette kommer ca. 1000 m² med diverse lokaler/rom med prøvesaler til opera, ballett og orkester.
Kunstnerisk utsmykking
Operaen er smykket ut med verk av noen av Danmarkss ledende kunstnere.
Maleren og billedhuggeren Per Kirkeby har levert fire bronserelieffer som pryder foten av scenerommet. Alle fire relieffene viser bjelker, jord, mudder, samt føtter som titter frem, som om det var fire personer levende begravet.
Dansk-islandske Olafur Eliasson har kreeret tre store lysekroner. De måler hver især tre meter i diameter og er montert med 8000 speil og 300 lamper. De glimter selv i sollys. Hver enkelt er montert i taket med fem kobberrør i en pentagon.
Den danske designeren Per Arnoldi, som skipsreder Mærsk Mc-Kinney Møller satte til å stå for farvesettingen av operaen, har designet Operaens grafiske linje samt logoen to O'er som er inni hverandre. Logoen er lagt ned i gulvet i foyeren og inngår i sceneteppet. Tal R står for utsmykkingen av Takkelloftets foyer. Det er hans hittil største bilde på 4 x 14 meter, et bilde av solbåten.
Malerier av Erik A. Frandsen, Sonny Tronborg, Lars Nørgaard, Pia Andersen, Jesper Christiansen, Niels Erik Gjørdevik og Kasper Bonnén kler veggene i områdene bak scenen.
Kontroverser
Oppføringen av Operaen vakte debatt om estetikken både med hensyn til beliggenheten og husets ytre. Senere er det kommet frem at arkitekt Henning Larsen overveide å gå fra oppgaven på grunn av uoverensstemmelser mellom ham og giveren, A.P. Møller og Hustru Chastine Mc-Kinney Møllers Fond til almene Formaal. Uoverensstemmelsene mellom de to partene har angivelig primært dreid seg om utformningen av Operaens fasade mot havnen hvor Mærsk Mc-Kinney Møller insisterte på å få satt inn stålbjelker i den foreslåtte glassfasaden. Glassfaseden med de store stålbåndene har senere gitt bygningen økenavnene «Kølergrillen», «Sangskjuleren» og «Brødristeren».
Bjordalen kraftverk
Kraftverket ble satt i drift i 1960 og utnytter fallet mellom Skjesvatnet og Breivatn. Det hentes også inn vann fra Heiåi lengre vest.
Installert effekt er 3 MW fra en francisturbin. Midlere årsproduksjon er på 8 GWh.
Eier er Skagerak Kraft, og kraftverket driftes i samdrift med Hjartdøla kraftverk
Nancy Langat
Nancy Jebet Langat (født 22. august 1981 i Eldoret) er en kenyansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanse. Langat deltok i junior-VM i 1998 der hun tok sølv på 800 meter. To år etter vant hun junior-VM-gull på samme distanse. Hennes første internasjonale mesterskap som senior ble OL 2004, der hun ikke tok seg til finalen på 1500 meter. Det samme skjedde under VM 2005 i Helsingfors. Langat deltok i OL 2008 i Beijing der hun vant Kenyas andre friidrettsgull noensinne på 1500 meter.
Fokk
Som stagseil på mindre skip og båter er en fokk et trekantet forseil som settes på stag mellom stormasten/formasten og baugen/baugsprydet. En tradisjonell stagfokk går ikke lenger akterover enn til masten.
Genoafokk, også kalt genoa eller genua, betegner et forstagseil som strekker seg aktenfor masten. Graden av genoaens overlapp måles i prosent, slik at en 120 % genoa strekker seg 20 % bak masten, mens en 100 % genoa akkurat når masten. I senere tid har en del seilere begynt å bruke begrepene fokk og genoa om hverandre.
Rullefokk eller rullegenoa er et system der forstagswieren er erstattet med en profil, vanligvis av aluminium, som kan roteres slik at forseilet rulles rundt profilen ved reving av seilet. Nederst på profilen er det en snelle med et tynt tau som føres tilbake til cockpit. For å reve seile (redusere arealet), trekkes i tauet og rotasjon i profilen ruller opp seilet.
En selvslående fokk er et forstagseil som uten manuell hjelp bytter hals når båten passerer vindøyet.
På fokkemast, forreste mast på flermastede fartøy, er fokk et firkantet råseil som føres på nederste rå. Se f.eks fullrigger.
Lorraine Bracco
Lorraine Bracco (født 1954) er en amerikansk skuespillerinne kjent fra tv-serien Sopranos.
Bracco startet karrieren som modell og flyttet til Frankrike i 1974 for å jobbe som «fashion model» for Jean-Paul Gaultier.
Hun filmdebuterte i den franske komedien Duos sur canapé (1979) hvor hun hadde en birolle. I første halvdel av 1980-årene medvirket hun i flere franske og italienske filmer. Hennes første større rolle var i den amerikanske thrilleren Vitne i fare (1987) hvor hun spiller kona til en politiagenten som skal beskytte et kvinnelig mafiavitne. Sin mest kjente filmrolle hadde hun i Mafiabrødre (1990), hvor hun spilte kona til mafia-fyren Henry Hill (spilt av Ray Liotta). Bracco har utover dette medvirket i filmer som blant annet Medicine Man (1992), Traces of Red (1992), Hackers (1995) og Riding in Cars with Boys (2001).
Hun TV-debuterte i 1980 i en gjesterolle i den franske serien Commissaire Moulin. Fra 1999 til 2007 spilte hun rollen som den kvinnelige psykiateren Jennifer Melfi i Sopranos. En rolle som gjorde henne verdenskjent. Hun hadde deretter en fast rolle i serien Rizzoli & Isles fra 2010 til 2016. Bracco har utover det hatt gjesteopptredener i en rekke forskjellige tv-serier og medvirket i flere TV-filmer.
Valga fylke
Valga, eller Valgamaa, (estisk: Valga maakond) er et av 15 fylker i Estland. Det ligger sørøst i landet. Valga grenser til Tartu i nord, Põlva og Võru i øst og Viljandi i nordvest. Valga grenser også til Latvia i sør.
Kommuner
Fylket er inndelt i kommuner. Etter en omfattende kommunereform i 2017 består fylket av tre landkommuner (estisk: vallad).
Wenche Kvalstad Eckhoff
Hun er tildelt Statens garantiinntekt for billedkunstnere siden 1996. Hun har sin utdannelse fra Ealing School of Art i London, SHKS og Statens kunstakademi. Eckhoff arbeider både med stofftrykk og i andre uttrykk.
Eckhoff var medansvarlig for utstillingen HEMart i 1997 som fikk Hedmark fylkeskommunes kulturpris samme år.
Sudan under Sommer-OL 1960
Sudan under Sommer-OL 1960. Ti sportsutøvere fra Sudan deltok i fire sporter i Sommer-OL 1960 i Roma. De var første gangen Sudan deltok i et OL, de vant ingen medaljer.
Varden (Kristiansund)
Varden er en gammel vaktpost og utkikksplass på høyeste punkt på Kirkelandet i Kristiansund. Herfra er det vid utsikt over havet utenfor, og en ser bl.a. Grip, Smøla, Tustna, Frei, Reinsfjellet og Averøy. Varden ligger 78 moh. I dag er stedet friområde.
Napoleonskrigene
Varden ble da brukt som vaktstasjon til den nordenfjeldske optiske telegraf. Med denne kunne det sendes meldinger til Trondheim. Det første åttekantede vakttårnet ble bygget i 1801 og tilhører i dag Nordmøre Museum. En kopi av vakttårnet ble reist i 1993.
Vardetårnet
Et murtårn ble bygd i 1892, men det ble revet i 1976 og gjenreist i 1983.
Omkring Vardefjellet er det et system av oppsamlingsrenner for regnvann. Vannet ble ledet til Vanndamman, som på slutten av 1800-tallet forsynte beboerne på Kirkelandet med drikkevann. Vanndamman og Vardefjellet er i dag et nærfriluftsområde for folk som bor på Kirkelandet.
Fra riksvei 70 gjennom Kristiansund sentrum er det skiltet til Varden som severdighet.
Henrik av Danmark
Prins Henrik av Danmark (Henri Marie Jean André) (født 11. juni 1934 i Talence i departementet Gironde i Frankrike, død 13. februar 2018 på Fredensborg ) var gemalen til dronning Margrethe II av Danmark.
Bakgrunn
Han ble født Henri de Laborde de Monpezat, og var sønn av André de Laborde de Monpezat (1907–1998) og Renée Doursenot (1908–2001). Familien de Laborde de Monpezat titulerer seg selv som grever, men de har egentlig ingen rett til å bruke den tittelen.
Han vokste opp i Frankrike og Vietnam, og studerte både i Paris, Saigon og Hongkong. Hans morsmål var fransk, men han snakket også flytende dansk, engelsk, kinesisk og vietnamesisk. De siste to språk hadde han perfeksjonert ved École Nationale des Langues Orientales og senere studerte han orientalske språk i Hongkong og Saigon.
Fra 1959 til 1962 avtjente han militærtjeneste i den franske hæren i Algerie, og deretter jobbet han som sekretær ved den franske ambassaden i London fram til 1967.
Prins av Danmark
10. juni 1967 giftet han seg med prinsesse Margrethe, den danske tronfølgeren. Hans franske navn, Henri, ble til det danske Henrik, og han fikk tittelen prins av Danmark. Fra Margrethe ble dronning i 1972, var han prinsgemal, men denne tittelen ble sjelden brukt. I 2005 opplyste imidlertid dronningen og prinsen at han skulle tituleres som prinsgemalen. Dette gikk han bort fra igjen i april 2016, og ble titulert kun som prins.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1974
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1973 ble vunnet av Skeid etter at de vant over Viking med  3–1 den  20. oktober. Målscorere for Skeid var Bjørn Skjønsberg som scoret i det 40. minutt og Stein Thunberg som scoret i det 72. og i det 89 minutt. For Viking scoret Hans Edgar Paulsen i det 50 minutt. 14,276 tilskuere overvar kampen som ble spilt på Ullevaal Stadion i Oslo. Dommer var Egil Bergstad. Dette var åttende gangen Skeid vant et Norgesmesterskap.
Henrik av Danmark
Prins av Danmark
Prins Henrik ble i 1968 tildelt storkors med kjede av St. Olavs Orden. Prins Henrik er en av de få kongelige som har besøkt fristaden Christiania.
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1974
Skeids vinnerlag: Per Egil Nygård, Harald Gjedtjernet, Jan Birkelund, Per Chr. Olsen, Georg Hammer, Trygve Bornø, Frank Olafsen, Tor Egil Johansen, Bjørn Skjønsberg, Stein Thunberg og Kai Arild Lund.
Henrik av Danmark
Dekorasjoner
Prins Henrik var innehaver av en rekke danske og utenlandske ordener og utmerkelser:
Palle
Palle kan vise til:
Alfred Enoch
Alfred Enoch (født 2. desember 1988) er en britisk skuespiller. Han er mest kjent for rollen som «Tommy Ding» i Harry Potter-filmene. Han har også en av hovedrollene i TV-serien How To Get Away with Murder, hvor han spiller studenten Wes Gibbins. Faren hans er William Russell, som er kjent fra TV-seriene The Adventures of Sir Lancelot og Doctor Who.
Luftsport
Luftsport er fellesbetegnelse for all idrett som utøves i luften. Dog oppholder den sportslige utøver seg på bakken når det gjelder modellflyvning. I Norge er luftsport organisert i Norges Luftsportforbund, mens Fédération aéronautique internationale er den verdensomspennende organisasjonen som organiserer nasjonale luftsportforbund.
Eksterne lenker
Luftfartstilsynet
Ion Antonescu
Ion Victor Antonescu (født 15. juni 1882 i Pitești i Argeș fylke i Romania, død 1. juni 1946 utenfor Jilava i Ilfov fylke) var Romanias statsminister og conducător («leder») under andre verdenskrig, fra 4. september 1940 til 23. august 1944.
Antonescu tilstrebet, som landets leder, stabilitet og han innskrenket forsamlingsfriheten og ytringsfriheten i landet. Antonescus dristigste beslutning var å slutte seg til Tysklands angrep på Sovjetunionen i juni 1941. Motivet var blant annet å gjenvinne Bessarabia og Bukovina, som Sovjetunionen hadde annektert 28. juni 1940 etter Molotov-Ribbentrop-paktens hemmelige tillegg. De erobrede og gjenerobrede områdene ble satt under militær administrasjon, som var ineffektiv og katastrofal for befolkningen. Dette utviklet seg til holocaust og Antonescu medvirket slik til folkemord. Sovjetiske styrker brøt gjennom tyske og rumenske stillinger i Bessarabia under Jassy–Kishinev-operasjonen som begynte 20. august 1944. Kong Mikael fikk Antonescu arrestert 23. august, hvorpå Romania gikk over til de allierte.
Han var den første rumeneren til å bli dekorert med Jernkorsets ridderkors.
Antonescu ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser og forræderi.
Bakgrunn
Under det rumenske bondeopprøret i 1907 hadde han kommandoen over en kavalerienhet i Galați. Det hersker ulike oppfatninger om hva hans rolle var, om han var spesielt aktiv eller tilsvarende det som var vanlig for offiserene. I tillegg til å slå ned bøndenes opprør, var hans enhet også aktiv i å undertrykke sosialistiske aktiviteter ved havnen i Galați. Hans håndtering av situasjonen fikk anerkjennelse fra kong Carol I, som sendte kronprinsen, den senere kong Ferdinand I, til å rose Antonescu direkte foran hele garnisonen.
I 1908 ble han forfremmet til løytnant, tok mellom 1911 og 1913 videreutdannelse, og ble uteksaminert som kaptein.
Antonescu deltok i andre balkankrig i 1913 mot Bulgaria, og utmerket seg her slik at han ble tildelt Mikael den tapres orden, Romanias høyeste tapperhetsmedalje, da han tjenestegjorde som stabsoffiser i første kavaleridivisjon i Dobrudsja.
I august 1916 gikk Romania inn i første verdenskrig på Ententemaktenes side. Antonescu ble da stabssjef for general Constantin Prezan. De rumenske styrkene krysset Karpatene og rykket inn i områder som da var en del av Østerrike-Ungarn. Etterhvert gikk imidlertid krigen dårligere og tyske og bulgarske styrker rykket inn i Valakia. Antonescu ble bedt om å utarbeide en forsvarsplan for București. De rumenske myndighetene evakuerte inn i Moldova, og Antonescu, som nyutnevnt major ble operasjonssjef for forsvaret av Moldova. Han bidro til det taktiske opplegget som sikret seier i slaget om Mărășești (juli-august 1917), da rumenerne under general Alexandru Averescu lyktes i å stanse den tyske framrykkingen under generalfeltmarskalk August von Mackensen. Antonescu tilbrakte deretter resten av krigen i Prezans omgivelser.
Mellomkrigstiden
Etter krigen holdt han seg i den offentlige oppmerksomhet, og argumenterte sterkt for at Romania skulle få overført Transilvania under Fredskonferansen i Paris i 1919. I 1920 ble han oberst og nominert til å bli militærattaché i Paris, men dette møtte motstand fra franskmennene, da han i rapporten fra den franske militære observatøren ble omtalt som «ekstremt forfengelig», «sjåvinistisk» og «xenofobisk», men ble også vurdert til å ha «stor militær verdi» Da en ny attaché skulle oppnevnes i 1922, ble Antonescu igjen foreslått, og denne gangen var det vanskeligere for Frankrike å stoppe dette. På denne tiden tjenestegjorde han i den transilvanske byen Sibiu, hvor hans vanskelige og egenrådige oppførsel vakte stor irritasjon blant hans overordnede.
Som oberstløytnant og militærattaché tjenestegjorde han i Paris fra 1922 og London og Brussel fra 1923. I 1926 vendte han hjem og gikk i en kommandostilling i Giurgiu før han året etter ble sjef for militærakademiet. I 1931 ble han brigadegeneral og fra 1. desember 1933 var han general og sjef for generalstaben. En konflikt med kong Carol II førte til at han måtte gå av i 1934, men han pleiet en nær kontrakt med den ytterste høyresiden i Romania, både Jerngarden, Corneliu Zelea Codreanu og Octavian Goga. Da Goga ble statsminister i 1937, ble Antonescu forsvarsminister, en post han gjentatte ganger hadde forlangt å få.
Kong Carol II etablerte sitt diktatur i 1938, og innledet en hard forfølgelse av Jerngarden, som var blant Antonescus støttespillere. Antonescu gikk da av i protest og ble internert fram til 1940.
Andre verdenskrig
Da Romania som følge av Craiova-traktaten av 7. september 1940 måtte avstå det sørlige Dobrudsja til Bulgaria og nesten halve Transilvania til Ungarn etter voldgiftkjennelsen i Wien 30. august 1940, presset Tyskland den rumenske kongen til å godta Antonescu som statsminister, og han ble utnevnt 5. september 1940. Han fikk omfattende fullmakter og truet deretter kongen til å abdisere. Demokratiet var under Kong Carol allerede sterkt svekket. Kongen gikk i eksil, først til Spania, deretter til Mexico, Brasil og Portugal. Den nye kongen, Mikael, skulle ikke ha noen reell makt, og Antonescu ble conducător («leder») og dannet regjeringen, blant annet sammen med Jerngarden. Han gjennomførte også store utrenskninger i den politiske og militære ledelsen.
I oktober 1940 tillot Antonescu at tyske soldater opererte på rumensk jord og undertegnet 23. november tremaktspakten som eksisterte mellom Tyskland, Italia og Japan. To dager senere sluttet Romania seg også til den tyskledede Antikominternpakten. Bortsett fra disse forpliktelsene, hadde Romania ikke noe traktatmessig eller formell tilknytning til Tyskland, og alliansen mellom de to landene fungerte som en uformell allianse. I 1946 hevdet Antonescu at denne tyskvennlige linjen var en fortsettelse av den tidligere rumenske politikken og at han fulgte den videre for å unngå at landet skulle bli et tysk protektorat.
Under den tyske invasjonen av Sovjetunionen, igangsatt 22. juni 1941, deltok rumenske styrker på tysk side. Beslutningen om å delta i invasjonen av Sovjetunionen tok Antonescu på egen hånd, uten å ha konsultert noen, men hadde politisk støtte for dette, bortsett fra det lille rumenske kommunistpartiet. De deltakende rumenske styrkene dannet Hærgruppe General Antonescu under den effektive ledelsen av den tyske generalen Eugen Ritter von Schobert. Romanias deltakelse på østfronten skjedde uten noen formell krigserklæring og ble igangsatt som følge av Antonescus ordre til soldatene om å krysse Prut-elven, som var den tidligere grensen mellom Romania og Sovjetunionen før 1940. Angrepet ble noen dager etterfulgt av omfattende pogromer i Iași, med Antonescus samtykke, der flere tusen jøder ble drept.
Både Bessarabia og Nord-Bukovina ble gjenerobret og deretter ble Hærgruppe General Antonescu oppløst 17. juli 1941. For å ha gjenerobret de tidligere områdene fra Sovjetunionen, ble han utnevnt til marskalk, tildelt andre og første klasse av Mikael den tapres orden, og Jernkorsets ridderkors 6. august 1941 av Adolf Hitler personlig. Antonescu var på dette tidspunktet på høyden av sin makt, men videreføringen av krigen utover grensene fra 1940 ble ikke like godt tatt imot i befolkningen og i det politiske liv. Men de rumenske troppene fortsatte felttoget østover langt utover de opprinnelige rumenske områdene. Antonescu argumenterte med at fienden måtte slås helt. To sentrale politikere, Iuliu Maniu og Constantin Brătianu, erklærte at «det rumenske folk vil aldri slutte seg til å videreføre kampene utenfor våre nasjonale grenser».
Holocaust
De erobrede og gjenerobrede områdene ble satt under militær administrasjon, som var ineffektiv og katastrofal for befolkningen. Dette utviklet seg til holocaust og Antonescu medvirket slik til folkemord. Soldatene massakrerte den jødiske lokalbefolkningen eller deporterte dem øst for Dnestr, der opptil halvparten døde av sult og sykdom. I Romania (hovedsakelig Valakia) ble landets jødiske innbyggere utestengt fra økonomi og politikk og myndighetene beslagla deres eiendommer, men Antonescu avviste tyske krav om å deportere jødene. Han tillot også nødhjelp fra Romania til Transnistria, og han lot flyktninger fra holocaust i Ungarn bli værende i Romania. Etterhvert forsøkte han desperat å trekke landet ut av den stadig verre krigen på Østfronten uten å risikere tysk okkupasjon.
Tyske og rumenske styrker rykket inn i Odessa 16. oktober etter at de sovjetiske styrkene hadde evakuert fra byen. En uke senere eksploderte en tidsinnstilt bombe som sovjeterne hadde satt opp før de evakuerte, og denne bomben sprengte det rumenske hovedkvarteret og drepte 67 personer, herunder den rumenske øverstkommanderende, ytterligere 16 andre rumenske offiserer og fire tyske offiserer. Antonescu la ansvaret for bomben på jødene og kommunistene, og i tillegg la han skylden for de rumenske tapene under kampene om byen på de antatt jødiske kommissærene i Den røde armé, og dagen etter ble 5,000 jøder innsamlet og enten skutt i grupper på 30-40 eller hengt. Samme ettermiddag ble 25,000 jøder samlet inn og plassert i fire store lagerbygninger og skutt med maskingeværer gjennom huler i veggene. For å forsikre seg om at ingen overlevde, ble det satt fyr på bygningene. Andre jøder ble samlet i havneområdet, oversprøytet med bensin og satt fyr på. Anslagene for antatt drepte varierer fra 15,000, 25,000, 40,000 og til og med opp til 50,000.
Områder i Ukraina mellom Dnestr i vest og Søndre Bug i øst mot Reichskommissariat Ukraina, og sør mot Svartehavet ble lagt under rumensk kontroll og kalt Transnistria-guvernementet, med Odessa som administrasjonssted. Dette eksisterte i perioden 19. august 1941 til 29. januar 1944.
Antonescus regime spilte en betydelig rolle i holocaust og fulgte i en mindre omfatning den nazistiske fremgangsmåten med undertrykkelse, forfølgelse og massakre av jøder og sigøynere, hovedsakelig i de østlige områdene som Romania tok tilbake eller okkuperte fra Sovjetunionen (Transnistria) og i Moldova. I henhold til en internasjonal kommisjonsrapport som ble offenliggjort av den rumenske regjeringen i november 2004, var Antonescus fascistiske regjering ansvarlig for mord i ulike former, innbefattet deportasjon til konsentrasjonsleirer og henrettelser utført av den rumenske hæren, politiet og den tyske Einsatzgruppen, på mellom 280 000 til 380 000 jøder i Romania og i krigssonene i Bessarabia, Bukovina og Transnistria.
Krigsslutten
De rumenske styrkene led store tap, særlig som følge av slaget ved Stalingrad, hvor 115 000 rumenere døde. Da krigen etter hvert gikk dårligere for Tyskland, og troppene måtte trekke seg tilbake, ble det viktig både for Antonescu og den demokratiske opposisjonen å forhindre en sovjetisk okkupasjon av Romania. Da slaget om Romania ble innledet i august 1944, gjennomførte kong Mikael et kupp den 23. august 1944 i samarbeid med opposisjonspartiene og noen høyere offiserer ved at Antonescu ble innkalt til et møte på det kongelige slottet, hvor han ble bedt å undertegne en våpenhvileavtale med de allierte og skifte side i krigen. Da Antonescu nektet, ble han arrestert av vaktstyrken. Constantin Sănătescu tok over ledelse av en ny samlingsregjering og Romania gikk over til de allierte.
Sovjetiske styrker brøt gjennom tyske og rumenske stillinger i Bessarabia under Jassi–Kishinev-operasjonen, som begynte 20. august. De tyske styrkene i Bessarabia ble omringet og nedkjempet, og omkring 100 000 tyske soldater ble drept og 150 000 tatt til fange. Sovjetiske styrker inntok București 31. august.
Det ble undertegnet en våpenhvileavtale 12. september 1944, på sovjetiske vilkår, som i praksis var en kapitulasjon overfor Sovjetunionen. Våpenhvilen sørget for at Romania skiftet side i krigen, og erklærte Tyskland krig. De nye myndighetene oppfordret befolkningen til å ta godt imot de sovjetiske styrkene. Den røde armé kunne da rykke raskere gjennom Romania. Romania satte inn sine styrker i kampen mot sine tidligere allierte i kampen om Ungarn og Tsjekkoslovakia. Ved krigens slutt hadde Romania mistet rundt 378 000 militærer og sivile. Det er anslått at kuppet forkortet krigen med så mye som seks måneder.
Antonescu ble holdt i arrest i București-området, og ble deretter overlevert til Sovjetunionen 1. september sammen med en rekke andre som hadde hatt høye posisjoner i hans styre, så som hans nestkommanderende Mihai Antonescu, den tidligere guvernøren av Transnistria-guvernementet Gheorghe Alexianu, forsvarsminister Constantin Pantazi, lederen for gendarmeriet Constantin Vasiliu og politisjefen i București Mircea Elefterescu. De ble deretter fløyet til Moskva og holdt internert resten av krigen i et gods utenfor byen, hvor de skal ha fått god behandling og bevoktet av en SMERSJ-avdeling direkte underlagt Josef Stalin.
Lauter
Lauter (kalt Wieslauter i den øvre leia) er en elv i Rheinland-Pfalz i Tyskland, og en av sideelvene til Rhinen fra venstre med en lengde på 55 km. Den har sitt utspring i Pfälzer Wald på vestsiden av det 611 meter høye fjellet Weißenberg. Sammen med elvene Speyerbach, Queich og Schwarzbach danner den nedbørfeltet i Pfälzer Wald.
Ion Antonescu
Rettsoppgjør
I mai 1946 ble Ion Antonescu stilt for et såkalt folketribunal i Romania, en domstol som skulle tilsvare Nürnbergdomstolene i det alliertokkuperte Tyskland. Han fikk anklager om krigsforbrytelser, forbrytelser mot freden og høyforræderi. Det juridiske rammeverket var hovedsakelig utarbeidet av Lucrețiu Pătrășcanu, som hadde deltatt i kuppet og skulle bli justisminister. Selv om rettsoppgjøret skulle være mest mulig politisk balansert, ble det likevel en helning i retning av kommunistpartiet og de sovjetiske interessene (det var også omstridt at lovene fikk tilbakevirkende kraft (ex post facto-beslutninger). Den første av disse rettssakene fant sted i 1945 mot kommandanter ansvarlige for gjennomføringen av Odessamassakren.
Lauter
I de øvre områdene av elven kalles den Wieslauter for å skille den fra den andre elven som heter Lauter i Pfalz.
Ion Antonescu
Rettsoppgjør
Antonescu hadde to offentlige forsvarere som han bare hadde fått snakke med en dag før rettsforhandlingene startet. Han ble funnet skyldig og anket to ganger, under henvisning til at den daværende konstitusjon og lovgivning ikke ga det juridiske rammeverket for rettssaken, og heller ikke idømmelse av dødsstraff i fredstid, samt at det, i strid med våpenhvileavtalen, bare var en av de allierte maktene som var representert og ledet rettssaken. Begge ankene ble avvist etter seks dager. Antonescus advokater og hans mor søkte også kong Mikael om benådning, der de ba om at saken skulle bli ført for Nürnbergdomstolene.
Etter press fra den nye sovjetstøttede statsministeren Petru Groza, støttet kongen henrettelse. Sammen med sine medtiltalte Mihai Antonescu, Alexianu og Vasiliu, ble den tidligere conducător henrettet av en eksekusjonspelotong 1. juni 1946. Henrettelsen ble filmet, og viser at Antonescu nektet å ha bind for øynene og at han hilste ved å ta av seg hatten da skyteordren ble gitt. Henrettelsesstedet, et stykke utenfor byen Jilava og fengselet der, var kjent som Valea Piersicilor («Ferskentredalen»). I sitt siste brev til sin hustru anbefalte han henne å trekke seg tilbake til et kloster, og hevdet at kommende generasjoner ville se hans handlinger i et annet lys, og beskyldte rumenerne for å være «utakknemlige».
Utmerkelser
Antonescu mottok en rekke utmerkelser gjennom sin militære karriere, den høyest rangerte av dem er Mikael den tapres orden, som ble utdelt til ham av kong Ferdinand I personlig under den ungarsk–rumenske krigen av 1919. Han mottok også en rekke andre dekorasjoner fra andre land. Han ble den første rumeneren som ble tildelt Jernkorsets ridderkors, utdelt av Adolf Hitler personlig.
Strandstjernepraktvikler
Strandstjernepraktvikler (Phalonidia affinitana) er en sommerfugl som tilhører familien viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 13-16 millimeter), lyst brunspraglete vikler. Forvingen har et brunlig, skrått tverrbånd som er tydeligst i den bakre delen. Bakvingen er gråbrun.
Levevis
Larvene utvikler seg på blomsterhodene av strandstjerne (Aster tripolium). De voksne sommerfuglene flyr i juli-august. Arten overvintrer som fullvoksen larve nede i bakken og forpupper seg om våren.
Frances de la Tour
Frances de la Tour (født 30. juli 1944 i Bovingdon i Hertfordshire, England) er en engelsk skuespiller best kjent for rollen i den britiske situasjonskomedien Rising Damp fra 1970-tallet, og også anerkjent for sine kritikerroste teaterroller.
For den yngre generasjon er hun kanskje mest kjent for rollen som «Madame Maxime» i Harry Potter og Ildbegeret (2005).
Pierrick Fédrigo
Pierrick Fédrigo (født 30. november 1978) er en profesjonell fransk syklist. Han sykler for laget Bretagne-Séché Environnement. Fédrigo har vunnet fire etapper i Tour de France (2006, 2009, 2010 og 2012). Han vant også GP Ouest-France i 2008.
Prostebakken
Prostebakken (2, 3) er en gate i Stavanger. Bakken forbinder to av byens eldste og viktigste gateløp, på 1600-tallet kjent som Nedregaten og Øvregaten, i dag henholdsvis Skagen og Kirkegaten.
Prostebakken er oppkalt etter prost Gunder Langberg som bodde i Prostebakken 3 (dagens Ark Berge bokhandel). Han drev også et gårdsbruk. I 1827 omtales gata som Urbakken («Uhrens bakke»).
Prostebakken er en av de viktigste ferdselsårene for fotgjengere i sentrum, og knytter sammen Kirkegata med Skagen og Torget.
Mydalen kraftverk
Mydalen kraftverk er et vannkraftverk i Skiensvassdraget i Hjartdal kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1960 og utnytter fallet mellom Kovvatnet (875 moh.) og overføringstunnelen mellom Bonsvatnet og Breivatnet (749 moh.).
Kovvatnet reguleres mellom 875 og 859 moh.
Installert effekt er 7 MW fra en francisturbin. Midlere årsproduksjon er på 30 GWh.
Verket driftes i samdrift med Hjartdøla kraftverk. Eier er Skagerak Kraft.
Wilhelm Hensel
Wilhelm Hensel (født 6. juli 1794 i Trebbin, død 26. november 1861) var en tysk maler.
Bakgrunn
Han var sønn av en protestantisk prest. Han var først lærling ved den kongelige bygningsskolen i Berlin, men viet seg senere til malerkunsten. Hans studier ble avbrutt av befrielseskrigen mot Napoleon, hvor han deltok som frivillig.
Kunsterisk karriere
To opphold i Paris benyttet han for å gjøre seg kjent med kunsten i byen. Mot slutten av krigen gjorde han stor suksess som dikter, særlig med verker som Bundesblüten (Berlin 1816) og lystspillet Ritter Hans, noe som nesten gjorde maleriet overflødig for ham.
Men familieforhold gjorde at han måtte tenke mer på erverv enn utdannelse, og han malte og tegnet derfor portretter, tegninger for almanakker og leverte også til en sal i Königliches Schauspielhaus fremstillinger av berømte tragedier og teatergruppene ved hoffestspillet Lalla Rookh. I 1825 reiste han med kongelig understøttelse til Italia, hvor han beskjeftiget seg med utførelsen av en kopi av Rafaels forvandling og med et stort eget bilde, Christus und die Samariterin. Fra denne tiden stammer også hans Vittoria Caldoni von Albano, som tar avskjed fra sine venninner for å gå i kloster.
1828 reiste Hensel tilbake til Berlin, ble kongelig hoffmaler, professor og medlem av Kunstakademiets senat. Hans kunstneriske virksomhet ble avbrutt 1848 da han ble sjef for det væpnede kunstnerkorps og ivrig engasjerte seg i det konservative partiets organisasjon. Han døde 26. november 1861. Theodor Fontane har i sitt siste kapitel i Wanderungen durch die Mark Brandenburg gitt ham et litterært minnesmerke.
Til hans hovedverker hører: Christus in der Wüste, Kaiser Wenzel, Italienische Landleute am antiken Brunnen, Mirjam den Reigen der Jungfrauen eröffnend (1836), Christus vor Pilatus (1834, Garnisonkirche zu Berlin), Der Herzog von Braunschweig vor der Schlacht bei Quatrebras auf dem Ball zu Brüssel.
Han var gift med komponisten Fanny Mendelssohn, søster av Felix Mendelssohn. Mens hans kones far og bror hadde en konservativ innstilling til kvinner som gjorde egen karrière, var Wilhelm Hensel mer liberal og støttende overfor sin kone i dette henseende.
Hans søster Luise Hensel var en på sin tid meget lest religiøs dikter.
Hensel ble gravlagt i Berlin, på gravlundene ved Halleporten.
Militærøvelse
Militærøvelse (engelsk: military exercise eller war game) er innsats av militære ressurser til trening for militære operasjoner. Øvelser gjennomføres enten for å utforske effektene av krigføring eller for å prøve ut ulike strategier uten virkelige kamper. Øvelser i det 20. århundre har ofte blitt identifisert med et unikt kodenavn på samme måte som militære operasjoner.
Under militærøvelser trener de militære styrkene på å håndtere eventuelle interne og eksterne trusler, som for eksempel krig og terrorisme. En slik øvelse kan gjennomføres av en enkelt forsvarsgren tilhørende et nasjonalt forsvar, ulike styrker fra flere forsvarsgrener eller av flere land i samarbeid, i noen tilfeller på tvers av landegrensene. Det at flere land gjennomfører en felles militærøvelse blir ofte sett på som et ledd i å skape fred og forståelse mellom landene.
Feltøvelser
Den vanligste typen militærøvelser er såkalte feltøvelser eller fullskala øvelser av militære manøvrer som trening for krig. Dette er militærøvelser som finner sted i fredstid med hærstyrker i terrenget. Historiske navn på feltøvelser i Samveldet av nasjoner inkluderer «ordninger». I en feltøvelse blir de to sidene i et simulert slag vanligvis kalt «blå» og «rød» for å unngå navngiving av en bestemt motstander.
Simuleringer
Andre typer øvelser er TEWT (Tactical Exercise Without Troops). Denne typen øvelse (i de senere år støttet av datasimulering) lar kommandanter manipulere modeller gjennom mulige scenarier i militær planlegging. Dette kalles også krigssimulering eller i noen tilfeller en virtuell slagmark, samt i senere tid blitt beskrevet som «krigsspill» (war games). Selv om "krigsspill" i dag brukes oftere for å referere til rekreasjonell spilling ved bruk av enten et spillebrett med fysiske brikker for å representere enheter eller miniatyrer. Det kan også vise til en sjanger av videospill. Slike eksempler på moderne krigsspill inkluderer DARWARS, et «serious game» utviklet siden 2003 av US DARPA med BBN Technologies. Sistnevnte er en forsvarsentrepenør som var involvert i utviklingen av pakkesvitsjing som ble brukt til ARPANET, og utviklet det første datamodemet i 1963.
Krigsspill ble dermed gradvis forbedret, men ifølge Manuel de Landa sliter det fortsatt av systemisk bias ved konflikt mot samarbeidende atferd. Terninger, som var en rasjonell måte å representere Chaos på, ble av prøysserne erstattet av tabeller med rekkevidde for artilleri, og deretter av en evaluering av ethvert våpens dødelighet osv.
Historie
Den moderne bruken av militærøvelser vokste ut fra det militære behovet for å studere krigføring og «gjenspille» gamle slag til læringsformål. I perioden da Kabinettskriege («Kabinettkrigene») fant sted, «satte konge av Preussen Fredrik II sammen sine hærer som et velsmurt urverk med robotaktige krigere som komponenter. Fredriks soldater fikk ikke lov til å ta noen individuelle initiativ; deres eneste rolle var å samarbeide i opprettelsen av vegger med prosjektiler gjennom synkronisert ildkraft».
Dette var i jakten på en mer effektiv hær og slike øvelser gjorde det lettere å se på krig fra et perspektiv ovenfra og ned. Disiplinerte soldater bør reagere forutsigbart, noe som lar studien å være begrenset til manøvrer og kommando.
Den imponerende prøyssiske seieren over Det andre franske keiserdømme i den fransk-prøyssiske krig (1870–71) blir noen ganger delvis kreditert til opplæring av prøyssiske offiserer med spillet Kriegsspiel, som ble oppfunnet rundt 1811 og godt mottatt av mange offiserer i den prøyssiske hæren. Disse første krigsspillene ble spilt med terninger som representerte «friksjon», eller inntrenging av mindre ideelle forhold under en virkelig krig (inkludert moral, meteorologi, krigens tåke osv).
De nasjonale forsvarene i det 21. århundre bruker fortsatt krigsspill for å simulere fremtidige kriger og modellere deres reaksjon. Ifølge Manuel de Landa ble Command, Control og Communications (C3) overfør fra militærstaben til RAND Corporation, den første tankesmien.
Von Neumann ble ansatt i RAND Corporation og hans spillteori ble brukt i krigsspill til å modellere kjernefysisk fraråding under den kalde krigen. Dermed ble den amerikanske atomstrategien definert ved hjelp av krigsspill, der SAM representerte USA og IVAN representerte Sovjetunionen.
Tidlig spillteori inkluderte kun nullsumspill, noe som betyr at når en spiller vant så tapte den andre automatisk. Fangens dilemma, som modellerer en gitt situasjon med to fanger som begge står mellom valgte med å forråde den andre eller ikke, ga tre alternativer til spillet:
Mens det første alternativet generelt er det beste valget, kan ingen av dem være sikker på at den andre ikke skal forråde ham (og dermed løslates mens han vil få en lang straff). Dermed ble svik betraktet som den mest rasjonelle handlingen, det vil si få det mulige tapet til å bli minst mulig (minimax).
Denne modelleringen la grunnlaget for atomdoktrinen om massiv gjengjelding. Nullsum-feilslutningen og kooperative spill ville bli teoretisert først senere, mens utviklingen av kjerneteknologi og missiler gjorde atomstrategien om massiv gjengjelding gammeldags.
Dominic Chianese
Dominic Chianese (født 1931) er en amerikansk sanger og skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Chianese tv-debuterte i en gjesterolle i East Side/West Side i 1964. Han filmdebuterte i Fuzz (1972), hvor han hadde en liten birolle. Han hadde på samme tid en liten rolle i Gudfaren 2 (1974) og rollen som Johnny Ola i mafiaserien The Godfather Saga (1977). Han har siden hatt biroller i en rekke filmer.
Chianese har også drevet med sang og utgav i 2000 albumet Hits, hvor han synger amerikansk-italienske sanger.
Potsdamer Platz stasjon
Potsdamer Platz stasjon er en underjordisk jernbanestasjon i Berlin for lokal- og regionaltrafikk. Stasjonen ligger under Potsdamer Platz i Nord-syd-tunnelen, i nærheten av stedet der Potsdamer Bahnhof tidligere lå.
Pilzkonzept
Stasjonen er del av det såkalte «Pilzkonzept» (soppkonseptet), en ny plan for jernbanetrafikken i Berlin etter gjenforeningen. Den omfatter blant annet en jernbanetunnel under Tiergarten i retning nord-sør.
Et ledd i denne planen er også gjenoppbyggingen av Anhalter- og Dresdener Bahn innenfor Berlins bygrenser. Disse jernbanestrekningene med de tidligere tilhørende stasjonene Anhalter Bahnhof og Potsdamer Bahnhof ligger i det som var Vest-Berlin. De ble liggende ubrukte etter at Deutsche Reichsbahn ledet trafikken rundt Vest-Berlin og til andre stasjoner i Øst-Berlin. Etter at muren ble reist, mistet de helt sin betydning og forfalt. Ruinen av Anhalter Bahnhof ble revet så nær som en liten bit av fasaden, og de store skifteområdene vokste igjen. Disse er idag regulert til park og skal ha en interessant flora og fauna.
Etter gjenforeningen er Anhalter Bahn bygd opp igjen og tatt i bruk sammen med en ny tunnel under Tiergarten til Berlin Hauptbahnhof, dagens betegnelser er Nord-Süd-Tunnel og Nord-Süd-Fernbahn. Dresdener Bahn skal også bygges opp igjen så snart reguleringsplanen blir fastlagt (2006).
Urgata
Urgata i Stavanger er en liten gatestump som munner ut midt i Prostebakken.
Fram til 1861 ble den sørligste delen av Kirkegata ble «Uhrens Gade», mens det som nå heter Urgata het Lille Urgata. Første kilde til navnet Urgata er fra 1777.
Stavangers postkontor var på 1800-tallet i Urgata 2.
I 1969 ble den sørlige delen av Urgata innlemmet i kjøpesenteret Torgterrassen.
Navnet
Både Urgata og Lille Urgata peker til samme opprinnelse uten at topografien gir noen antydning om en naturlig ur.
Ifølge Reidar Frafjord kan en teori være at byggematerialene, steinen til Domkirken, har vært lagret i dette området, og at vraksteinen som ikke ble benyttet, ble tippet utfor skråningen mot Skagen/Vågen og ble til en ur.
Navnet kan også ha sitt opphav i stedsnavnet Uren.
Nr. 13
'Nr. 13' er en norsk komiserie som gikk på NRK1 i 1998, 1999 og 2001. Handlingen var lagt til en gammel bygård på Oslos østkant. Serien ble sendt på lørdagskveldene.
Bak serien stod Andreas Markusson. Bo Hermansson hadde regien på de fleste episodene, men Berit Nesheim regisserte fire episoder av den siste sesongen. De fleste episodene ble skrevet av Andreas Markusson, men Kjetil Indregaard, Siv Rajendram og Terje Solli bidro også med manus til noen episoder.
Serien var en egenproduksjon fra NRK Drama og bygde på scenesuksessen ''17. mai'', som gikk på Oslo Nye Teater i 1997.
Serien ble tildelt Gullruten 2000 for beste situasjonskomedie og såpe.
Handling
Herr og fru Skau (Aud Schønemann og Helge Reiss) er et gammelt ektepar som har drevet renseriet i første etasje i en mannsalder. Nå har de bestemt seg for å selge renseriet, siden Herr Skau sliter med hukommelsen og de begge begynner å bli gamle. Den eiegode fru Skau er for øvrig gårdens sosiale midtpunkt og har alltid vaffelrøren og kaffekannen klar når det trengs. Nordlendingen Unn-Berit (Marit A. Andreassen) er en rastløs lærer i 30-årene på evig jakt etter alt som kan gi livet mening – fra new age og frittgående høner og magedans. Mer enn noe annet drømmer hun om mann og barn. For tiden bor hun sammen med en litauisk jazzmusiker som hun har truffet på "Dans for fred"-seminar i Finland.
Roger (Geir Kvarme) er jevnaldrende med Unn-Berit. Han er fraskilt weekendpappa, tidligere drosjesjåfør og nå arbeidsledig – med andre ord ikke noe bilde på suksess, men ikke desto mindre proppfull av selvskryt og fordommer. Ahmed Rashid (Behruz Arshi) er gårdens iherdige pakistanske vaktmester. Han er konstant overarbeidet, og hans evige strev står i grell kontrast til Rogers dårlig kamuflerte arbeidsvegring.
I andre faste roller møter vi Tobias Fosheim Wienskol som Rogers sønn Tobias, og Hans Rønningen som Unn-Berits samboer Leck. I den tredje og siste sesongen ble også Brit Elisabeth Haagensli en del av besetning i rollen som Rashids forlovede, Lillian. som flytter til gården for å jobbe på renseriet.
Fossum-Aarum Quartet
Fossum-Aarum Quartet er en norsk jazzkvartett. Kvartetten består av brødrene Håvard (saksofon) og Jens Fossum (bass), Anders Aarum (piano) og Jarle Vespestad (trommer). I 2007 ga de ut albumet F.A.Q. på Schmell, og ble for det norminert til Spellemannprisen 2007 i klassen jazz.
Pircs forsvar
Pircs forsvar (uttales "pirts"), også kjent som Ufimtsevs forsvar og Jugoslavisk åpning, er en sjakkåpning karakterisert av svarts svar til
Den tillater hvit å etablere et sentrum som ser imponerende ut med bønder på d4 og e4. Forsvaret er oppkalt etter den jugoslaviske stormester Vasja Pirc (uttales "pirts").
Pirc-åpningen er en relativt ny åpning. I 1930-årene ble den betraktet som mindreverdig, men i 1960-årene ble den funnet å være helt spillbar. Åpningen er krevende å spille, og korrekt spill er noen ganger ikke-intuitivt. I dette hypermoderne forsvaret setter ikke svart umiddelbart bønder i sentrum, men arbeider heller for å underminere det hvite bondesentrumet.
Et eksempel på Pircs forsvar:
De første trekkene
Hvits førstetrekk, kongebondeåpning, er det aller vanligste av alle sjakkåpninger. Ifølge Chessgames.com forekommer det (pr. 30.04.2006) i ca. 47,9%, dvs i 185.539 av 387.069 partier som er lagt inn i deres database.
Svarts åpningssvar er derimot sjeldnere. 1. ... d6 forekommer bare i 3,2%, dvs ca. 6000 partier (Jugoslavisk åpning). Med dette trekket inviteres hvit nærmest til å befeste sin bondestilling i sentrum, og hvits desidert mest brukte andretrekk er da også 2. d4.
Åpningen kan også komme etter dronningbondeåpning:
Hvits førstetrekk her er det nestvanligste åpningstrekket, men åpningen inneholder nøyaktig de samme trekkene som ovenfor, bare i en litt annen rekkefølge. Hvis svart spiller 1. ... Sf6, kommer imidlertid hvit ofte med 2. c4, dronningbondespill, som etter svarts 2. ... d6 er Gammelindisk forsvar og kan føre til Kongeindisk.
Pircs åpning hører til de halvåpne spill og er klassifisert som B07 – B09 i ECO-listen. Åpningen kan utvikles videre på ulike måter. Den aller vanligste fortsettelsen er:
Varianter
Det finnes flere, men er her noen av dem:
Paralleller til andre åpninger
I tillegg har vi Robatsch-forsvaret, Gellers system (B07) som er en åpning med en litt annen trekkrekkefølge, men som fører til samme stillingstype. Her unnlater svart å gjøre det karakteristiske Sf6-trekket, som vi ellers finner igjen som svarts andretrekk i de andre Pirc-variantene.
Quarkkäulchen
Quarkkäulchen er en type potetlapper som brukes i Sachsen i Tyskland.
Røra lages av revne poteter tilsatt kvarg, egg og mjøl, og smaksettes med sukker, vaniljesukker, rosiner eller revet sitronskall. Lappene stekes i klarnet smør og serveres varme, vanligvis med sukker eller eplemos.
Benin under Sommer-OL 1992
Benin under Sommer-OL 1992. Seks sportsutøvere fra Benin deltok i to sporter, friidrett og sykling under Sommer-OL 1992 i Barcelona. De vant ingen medaljer.