cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krokstadelva
Krogstad Spiger Fabrique
For nesten hundre år siden ble Krogstad Spikerfabrikk nedlagt. Da hadde man produsert spiker der i nesten 130 år. Det er ikke mye igjen av spikerverket i dag. Noen rustne spiker med «K» på hodet ligger på kulturkontoret, og veien der spikerfabrikken lå har fått navnet «Spikerveien». Veien går fra Lysaker gård opp forbi «Stalltråkka» og opp til «Fabrikk-kroken». Men som arbeidsplass må spikerfabrikken ha betydd mye for befolkningen den tiden den var i drift. Spikerverket hadde vært ved «Dørja» på Fiskum, men prokurator Lauritz Fieldberg fikk i 1762 verket flyttet til Krokstadelva og bygget opp på oversiden av brua på Stalltråkka. I 1850 var det 120 mann i arbeid der, og de leverte spiker i alle størrelser, alt fra båtspiker til hesteskosøm. Spikerverket hadde flere eiere og i 1879 som var et bunnår mht. lønnsomhet ble verket reddet av Nicolay A Bull Kiøsterud. I 1870 besto verket av den nye spikerfabrikken med lagerbygninger, bestyrerbolig, smiebygninger, stallbygning, brisellmølle (trolig en fargemølle), valseverk, støperi og den gamle spikerfabrikken. Arbeidsdagen var 12 timer. Det sies at spiker fra spikerfabrikken ble brukt i Det hvite hus i Amerika. Det er ikke usannsynlig, da det ble eksportert spiker blant annet til Amerika og til Kina. Spikerhammeren på fabrikken stoppet i 1893 og i 1896 var det helt stopp. Maskinene ble solgt til Finland. I 1893 ble «A/S Krogstad Cellulosefabrikk» etablert av Erland Kiøsterud og Konsul Bull Kiøsterud. Fabrikken hadde i sine beste år opp til 170 ansatte. Den ble nedlagt tidlig i 70-årene.
Vipo (Trelleborg-Viking)
Industribedrift innen gummiproduksjon i Krokstadelva, Drammen. Bedriften ble opprettet under navnet «Den norske Galoge- og Gummivarefabrik» i 1896, fabrikken ble på folkemunne kalt «Kalosjen». Bedriften har gått under navnene: «Mjøndalen Gummivarefabrikk», «Viking-Mjøndalen», «Trelleborg-Viking» og «Trelleborg Offshore». Sommeren 2021 ble bedriften solgt og fikk i den sammenheng det nye navnet «Vipo».
Houssam El Kord
Houssam El Kord (født 24. februar 1993) er en marokkansk fekter.
Géori Boué
Georgette «Géori» Boué (født 16. oktober 1918 i Toulouse i Frankrike, død 5. januar 2017 i Paris) var en fransk sopran, særlig kjent for det franske operarepertoar, særlig for Thais.
Karriere
Hun hadde sin parisiske debur ved Opéra-Comique i 1939, som Mimi i La Bohème (og sang sin tusende fremføring i rollen ved Salle Favart den 3. mai 1951). Blant andre av hennes roller kan fremheves Lakmé, Manon (den 2000. fremføring 18. januar 1952) og Ciboulette (førstefremføring ved e Opéra-Comique). Hennes debut at ved Palais Garnier fant sted i 1942, som Marguerite i Faust. Hun fortsatte i rollene som Juliette i Roméo et Juliette, Thais, Salomé i Hérodiade, Louise, Gilda i Rigoletto, Violetta i La traviata, Desdémone i Otello, Tosca, Madama Butterfly, Tatiana i Eugene Onegin, og flere.
Internasjonalt opptrådte hun på Liceu i Barcelona, La Scala i Milano, som Mélisande under Victor De Sabata i 1949, Mexico, Rio de Janeiro, Chicago og på Bolsjoiteateret i Moskva som Tatyana i 1956.
Hun sang i operetter som La belle Hélène, The Merry Widow og i samtidsoperaer som Le fou og Les Adieux av Marcel Landowski og Colombe av Jean-Michel Damase.
Boué hadde en klar stemme med stor kraft, var bemerkelsesverdig for sin plettfrie diksjon. Hun var en av de mest fremtredende franske sopraner i 1940-årene.
Hun ble gift med den franske baryton Roger Bourdin i mai 1944, og kan lyttes til sammen med ham i to innspillinger, Faust under Thomas Beecham, og Thaïs. Hun fikk datteren Françoise Bourdin.
Boué hadde hovedrollen i filmen La Malibran av Sacha Guitry i 1943.
Hun trakk seg tilbake fra scenen i 1970. En rekke innspillinger med henne foreligger, som fra Faust og Thaïs, og L'Aiglon, Angélique, Paganini, Véronique, Les contes d'Hoffmann og L'heure espagnole.
Géori Boué døde i januar 2017 i en alder av 98 år.
Thomas & Uber Cup 2002
Thomas & Uber Cup 2002 ble arrangert i Guangzhou i Kina i 2002.
Nic. Hellands gate (Hamar)
Furnesvegen  er en veg på Hamars østkant. Den går fra Furnesvegen til Stafsbergvegen. Gata er oppkalt etter Nicolai Helland (1861-1938) som var en kobberslager og Ap-ordfører i Hamar fra 1927–1931.
Den Nordske Dale-Viise
«Den Nordske Dale-Viise», eller «Den norske dalevise», er en vise, eller et dikt, av presten og forfatteren Petter Dass. Visen ble trykket i 1683, og var det eneste av Dass' forfatterskap som ble utgitt i hans levetid.
Diktet har blitt tolket som et svennestykke for den unge Dass og som en inspirasjonskilde til hans senere arbeid med Nordlands Trompet. Man antar at sangen både har blitt sunget i sin helhet, og som enkeltvers.
Diktet gir en bred folkelivsskildring av nordlandsbondens dagligliv og landbruksskikk, ispedd anekdoter om krangel og tretter.
Sangen er spilt inn med Erik Bye på platen En dobbel deylighed (Kirkelig kulturverksted, 1978).
Alexandre Bardenet
Alexandre Bardenet (født 26. mai 1990) er en fransk fekter.
Olav Skinnes
Olav Skinnes (født 22. februar 1957) har vært ordfører i Krødsherad kommune i Buskerud i 12 år og er skogbruker og bosatt på Nedre Skinnes gård. Han tilhører Senterpartiet, men er innvalgt i kommunestyret for Tverrpolitisk bygdeliste i Krødsherad.
Skinnes var ordfører i kommunen fra 2003, da Bygdelista veltet et 72 år gammelt Ap-styre. I Skinnes første periode som ordfører ble 10 prosent av arbeidsstokken sparket og den dårlige kommuneøkonomien forbedret. I 2006 fikk kommunen et overskudd på 12 millioner kroner som ble brukt til å fylle opp ulike fond.
I 2011 ble Skinnes kjent i riksmedia etter han felte skog i forbindelse med en større hytteutbyggingssak på egen eiendom, på tross av at fylkesmannen hadde krevd biologisk kartlegging av sjeldne og truede arter i ordførerens skog. Til lokal presse uttalte Skinnes i 2008 at hytteprosjektet ved Skinnesmoen skulle kunne gi et verdifullt bidrag til sønnens kjøp av en gård til 10 mill. Skinnes ble i juni 2011 anmeldt til politiet av Naturvernforbundet i Buskerud for å ha en søppelfylling bestående av blant annet gamle hvitevarer på eiendommen sin. Naturvernforbundet har også truet med å anmelde Skinnes for ulovlig skoghogst på Skinnesmoen.
Brann
Ildebrann, ofte simpelthen brann, er ild som er ute av kontroll. Brann er en uønsket eller ukontrollert eksoterm forbrenningsprosess.
Branntyper
Flammebrann oppstår når et stoff varmes opp tilstrekkelig til at det avgir gasser, som igjen antennes. Forbrenningsprosessen som oppstår er en oksidasjon av brenselet. Ved flammebrann avgis det gass som forbrenner i det den blandes med oksygen. Den synlige flammen er i realiteten synlig lys fra glødende sotpartikler i forbrenningssonen. Forbrenningssonen er et tynt sjikt (et par millimeter) hvor den avgitte gasskyen blander seg med oksygen. Strålevarme fra flammen varmer opp det brennbare materialet slik at mer gass avgis og forbrenningsprosessen opprettholdes.
Glødebrann er en forbrenning i materialer som skjer uten flammer, men har varme og lys. Porøse materialer inneholder mye oksygen, og en glødebrann kan pågå i lang tid uten å komme til syne. Materialet rundt en glødebrann vil virke varmeisolerende og vannavvisende, og av den grunn hindre effektiv slokking.
Ulmebrann gir omtrent ikke fra seg stråleflamme og utvikler nærmest kald, grå-aktig røyk som fyller rommet uten sjiktdannelse. Giftige forbrenningsgasser utvikles.
Brannforløp
Med brannforløp menes brannens utvikling fra antennelse til den har slokket. Brannforløpet er avhengig av hvilket miljø brannen oppstår i. Det skilles spesielt mellom brann i det fri og brann i et rom. Dette fordi oppsamling av røykgasser og tilgang på oksygen er svært viktig for brannforløpet.
For brann i et rom deles brannforløpet inn i antennelsesfasen, vekstfasen, fullt utviklet brann og utbrenningsfasen.
Antennelsesfasen
En brann begynner med at et stoff antennes. Dette kan skje med en fysisk tennkilde (pilotantennelse), spontanantennelse eller selvantennelse.
Gita Gopinath
Gita Gopinath (født 8. desember 1971 i Mysore i Karnataka i India) er en indisk og amerikansk økonom, og fra 2019 sjefsøkonom i Det internasjonale pengefondet. Gopinath er professor ved Harvard University og har permisjon fra denne stillingen for å arbeide i IMF.
Brann
Fullt utviklet brann
I en fullt utviklet rombrann er alle brannbare materialer involvert i brannen. Brannen vil være begrenset av tilgangen på oksygen, og som følge av dette vil det oppstå ufullstendig forbrenning. På grunn av ufullstendig forbrenning i brannrommet vil røyk som strømmer ut kunne antenne når den blandes med oksygen.
Utbrenningsfasen
Når mengden gass som avgis fra materialene i brannrommet avtar går brannen over i utbrenningsfasen. Uten aktiv slokkeinnsats kan utbrenningsfasen vare svært lenge og vil forløpe som glødebrann. Den kan også blusse opp igjen.
Statistikk
I 2017 omkom 120,000 mennesker i branner verden over, mens 9 millioner fikk brannskader.
I Norge tar boligbranner hvert år rundt 40 menneskeliv. Størstedelen av de omkomne er personer over 70 år.
Finn Thrana
Finn Thrana (født 8. mars 1915 i Søndre Land, død 21. januar 2006 i Hole) var jurist og NS-politiker. Han vokste opp på gården Nerlaus.
Thrana meldte seg inn i NS etter kommunevalget i 1934 og ble i 1937 leder for partiets studentgruppe ved Universitetet i Oslo. Som jurist arbeidet han særlig med landbruksrelaterte spørsmål, både under og etter andre verdenskrig. Han deltok i etableringen av den NS-kontrollerte bondeorganisasjonen Bondesambandet og var sentral i Quisling-regjeringens lovarbeid. Han var sjef for statsrådsekretariatet i Quislings regjering, senere som regjeringssekretær.
Etter krigen ble han dømt til 15 års fengsel, men ble benådet i 1951. Deretter fikk han hjelp av Martin Smeby og Olav Meisdalshagen til nytt arbeid i Riksskattestyret, før han virket som selvstendig advokat helt frem til fylte 80 år. Han engasjerte seg deretter for å formidle et positivt syn på Nasjonal Samlings aktiviteter i okkupasjonstiden, og lot seg intervjue av både historikere og massemedia ved en rekke anledninger.
Anthony
Utbredelse
Anthony var et vanlig navn i England fra 1500-tallet til 1700-tallet, og igjen på 1900-tallet.
Anthony har i mange år vært et populært navn i USA.
Ulsnes
Ulsnes er en nedlagt sjøforsvarsstasjon på Hundvåg i Stavanger. Stasjonen ligger på et nes i Byfjorden hvor det er ganske smalt over til andre siden hvor Tasta ligger. Heimevernets avdeling HV08 avfyrer salutter herfra med M101 blant annet på 17. mai. Selv om stasjonen ikke inngår i den nasjonale basestrukturen, er det full aktivitet. Det er NATOs fellesoperative treningssenter (Joint Warfare Centre – JWC) på Jåttå som har slått seg ned her. De benytter stasjonen som midlertidig treningsfasilitet inntil nye lokaler forhåpentligvis er på plass i 2009. Bygningene og annen infrastruktur på Ulsnes er gammel, men for JWC gir dette likevel mulighet for god kommando- og kontrolltrening.
Anthony
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Ulsnes
FORACS
Et av NATOs tre test- og kalibreringsanlegg for skip («Naval Forces Sensor and Weapon Accuracy Check Site») er plassert på Ulsnes. Anlegget brukes til testing og kalibrering av bl.a. posisjoneringssystemer, sonarer og systemer for elektroniske støttetiltak.
Operation Fulcrum
Operation Fulcrum var en serie på atomprøvesprengninger utført ved Nevada Test Site i 1976 og 1977. Denne operasjonen var etterfølgeren til Operation Anvil og forgjengeren til Operation Cresset.
Kvæfjord
Kvæfjord kommune (nordsamisk: Giehtavuona suohkan) ligger i Troms. Den er den vestligste kommunen i fylket. Den grenser i øst mot Harstad, i sør mot Tjeldsund og Lødingen, og i vest og nord mot Sortland. Det meste av kommunen ligger på Hinnøya.
Kvæfjord har et innbyggertall på 0, hvorav 0 i kommunesenteret Borkenes.
Kvæfjord er kjent for sine lange jordbrukstradisjoner og store avlinger med fine jordbær og poteter, fødestedet til Hans Egedes kone Gjertrud Rasch på Kveøy og ikke minst for «Norges nasjonalkake», Kvæfjordkaka. Fjorden har tidligere også vært kjent for sitt gode sildefiske.
Navn
Det finnes mange gamle varianter av navnet på bygda. De første som nevnes er Quidiafiorde og forskjellige stavemåter av dette, senere er det blitt forenklet til blant annet Quidefiord, Quefiord og i 1723 Qvæfiord. Ifølge Oluf Rygh, i hans verk Norske Gaardnavne, må dette komme av Kviðjafjordr, hvor Kviðja betegner øya som i dag heter Kveøya og ligger midt i fjorden. Kviðja kan bety buk eller mage (kviðr), og henviser i så fall til øyas buede form.
Andre muligheter for navneopprinnelsen er kvidugr, altså fruktsommelig, eller kvi, kvia som kan bety oppdyrka og innhegna jordstykke i utmark, eller en samlingsplass for husdyr (kve).
Det samiske fjordnavnet Giehtavuotna betyr «håndfjorden» og henspiller muligens på fjordens form – ei hånd med flere fingrer (sidefjorder). Dette navnet kan også være bakgrunn for det norske.
Både Kvefjord og Kvedfjord var lenge korrekte offisielle skrivemåter i tillegg til Kvæfjord.
Geografi
Kommunen ligger rundt fjordene Kvæfjorden og Gullesfjorden, samt Gullesfjordens sidefjord Austerfjorden. Kvæfjorden deles i to sund av Kveøya. Sundet på nordsida kalles Bygdesundet, og på sørsida Øysundet. Ytterst i fjorden ligger Gapøya og Gapøyholman. Tidligere omfattet kommunen også Godfjorden, som ble overført til Sortland kommune 1. januar 2000.
Bortsett fra i området Straumsbotn–Storjord, ligger det aller meste av bebyggelsen som et smalt belte langs kystlinja.
Riksvei 83 går fra Harstad og inn i Kvæfjord kommune over Kvæfjordeidet, og den tre km lange riksvei 849 går fra Gåra og inn til kommunesenteret Borkenes. Riksvei 83 går så forbi de innerste gårdene i Kvæfjorden, langs Øysundet og Gullesfjorden, og krysser den med fergesambandet Refsnes–Flesnes. I Langvassbukt møter veien riksvei 85, som går fra europavei 10 i Gullesfjordbotn og mot Sortland. Europavei 10 fra Lødingen mot Lofoten går gjennom den sørligste delen av kommunen.
Klima
Kvæfjord har et typisk subarktisk maritimt klima, og er beskyttet av høye fjell. Jordbruket drar dessuten nytte av sørvendte lier og lyse netter i midnattssol. Kald nordavind kan stå rett inn i fjorden fra Nordishavet, og etter perioder med varme sommerdager ta med seg havtåke som legger seg i fjorden.
Det er veldig stor forskjell på nedbørmengden i de forskjellige delene av kommunen, i nord er det lite nedbør sammenlignet med relativt mye i sør. Denne nedbørsgradienten er en av de største i Norge.
Normalverdier for perioden 1961−1990 er gitt i tabellen nedenfor.
Kvæfjord innehar fylkesrekorden for største årsnedbør i Troms fylke. På Eidet i Gullesfjorden ble det målt 2 622 mm i 2003.
Geologi
Bergartene i området domineres av eldre, relativt tungt forvitrelige grunnfjellsbergarter, i hovedsak granitt. Vest og sør for Gullesfjorden er det gneis som har en alder på mer enn 2,5 milliarder år. Det finnes smale belter av kalkspatmarmor i området, som gir viktig kalktilskudd til vegetasjonen.
På begynnelsen av 1900-tallet ble det gjort forsøk med bergverksdrift ved Kjengsnes i Austerfjorden, og på Skår på Kveøya (jernmalm), i Straumsfjellet og på Berg (kobber), men dette var ulønnsomt, og driften opphørte etter kort tid. Den mest vellykkede lokaliteten var Skår, hvor det ble utvunnet noen tusen tonn jernmalm.
Istider har lagt igjen mye morene. Det må ha vært tungt arbeid å rydde stein fra jordene, ettersom det er så mye bunnmorene i området, men resultatet ble svært godt.
Naturvern
Tre områder i kommunen er vernet som naturreservater: Gapøy naturreservat, Gapøyholman naturreservat og Gullesfjordbotn naturreservat.
Kvæfjord kommune har fått utarbeidet en egen database for kartlegging av verdifulle naturtyper og rødlistede arter. Alle de sju naturtypene som Direktoratet for naturforvaltning regner som verdifulle med tanke på det biologiske mangfoldet, er registrert i Kvæfjord. Det marine biologiske mangfoldet er kartlagt gjennom undersøkelse av verdifulle marine naturtyper i et nasjonalt prosjekt.
Kommunen har fått i spesielt oppdrag å ta vare på den rødlistede arten snøsoleie.
Samfunn
Befolkningstettheten er størst på nordsiden av Kvæfjorden. Grendene Vikeland, Gåra, Strand, Trastad og Dale inngår i tillegg til tettstedet Borkenes i dette området med sammenhengende bebyggelse og innmark. Utenfor Dale ligger grendene Utstrand, Elde og Bremnes, og innenfor ligger Vik, Straumen og Storjord. I Gullesfjorden ligger Hemmestad, Refsnes, Flesnes og Langvassbukt. Kveøya har grendene Hundstad og Vebostad.
Det er tre postnummer knyttet til kommunen: 9475 Borkenes, 9476 Borkenes (postbokser) og 8409 Gullesfjord.
Delområder
Kvæfjord kommune er delt inn i følgende to statistiske delområder (innbyggertall fra 2012):
Skoler og barnehager
Kommunen har to barne- og ungdomsskoler, Borkenes skole og Flesnes skole. I tillegg har én skole, Vik skole, bare 1.–4. trinn. Elevene herfra går videre på Borkenes skole fra 5. til 10. klasse. De tre skolene har SFO-tilbud. Kommunen driver også barnehager på Borkenes, Flesnes og i Vik.
Rå videregående skole tilbyr undervisning i idrettsfag, restaurant- og matfag og helse- og oppvekstfag, i tillegg til tilrettelagt undervisning i forskjellige studieretninger. Skolen blir drevet av Troms fylkeskommune. Tidligere hadde skolen linje for naturbruk, en videreføring av Statens gartnerskole, Rå, som ble etablert i 1957.
Grendene innerst i Gullesfjorden benytter skole- og barnehagetjenester i Lødingen kommune.
Helse
Det er kommunale legekontorer og helsestasjon på Trastad, og den fylkeskommunale tannklinikken ligger like ved. Kommunen har en felles legevaktsordning med Harstad, slik at legevakta befinner seg på UNN Harstad (Harstad sykehus), utenfor legesenterets åpningstider.
Media
Harstad Tidende er lokalavis for kommunen, som dessuten ligger innenfor dekningsområdet til Bladet Vesterålen. UL Fram gir ut bygdemagasinet Kveaalen, som skriver om kultur, lokalhistorie og UL Frams aktiviteter.
Kirker
Kommunen tilsvarer Kvæfjord menighet og sogn. Sognet har to kirker, hovedkirken Kvæfjord kirke på Rå ved Borkenes og Langvassbukt kirke i Gullesfjord. Det er en gravlund ved Kvæfjord kirke og en på Flesnes.
Kunståret 1971
Kunståret 1971 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1971.
Kvæfjord
Administrative inndelinger
Kvæfjord ligger i Sør-Troms og inngår i følgende administrative inndelinger:
Kvæfjord var tidligere en del av Senja fogderi.
Jordbruk
Kommunen har tradisjonelt vært et jordbruksområde, på grunn av godt jordsmonn og gode klimaforhold. Dagens jordbruk konsentrerer seg om husdyrhold. I 2009 var det 73 gårdsbruk som søkte produksjonstilskudd. Som det framgår av tabellen under er det sauehold og melke- og kjøttproduksjon av tamfe som er viktigst, men også hønsehold for eggproduksjon og svinehold er av betydning.
I tillegg til gress til fôr dyrkes det poteter, kommunen har en stor jordbær- og bringebærprodusent og en grønnsaksprodusent. To gartnerier drives med helårsproduksjon, og Rå videregående skole har sitt eget gartneri. Jordbæra har til og med fått plass i kommunevåpenet. Det er også dyrket mye granskog i kommunen, men skogbruket er ikke produktivt ennå.
Havbruk
I likhet med jordbruk har fiske også vært viktig. «Fiskerbonden» er et velbrukt begrep i kulturhistoria. Fiske er imidlertid en næringsvei i tilbakegang. I en periode over ti år fra 1999 har antallet yrkesfiskere i Kvæfjord gått ned med over 60 %. I 2008 var det registrert 11 fulltidsfiskere og 11 deltidsfiskere i kommunen. Tidligere var det en sildoljefabrikk på Borkenes, og det har også blitt eksperimentert med oppdrett av blåskjell. I Gullesfjorden driver Nordlaks Oppdrett AS oppdrett av laks.
Industri
Takstolfabrikken AS i Gåra har hele regionen som marked. Ellers har industrien i Kvæfjord vært begrenset til den nå nedlagte sildoljefabrikken, samt Borkenes mekaniske verksted, som flyttet ut av sine lokaler på Borkenes og i Straumen og til Stangnes i Harstad i 2007.
Turisme
Gullesfjordbotn camping er stort sett den eneste etableringen innenfor turistnæring.
Omsorgstjenester
Stiftelsen Nord-Norges Åndssvakehjem med sentralinstitusjonen Trastad Gård ble opprettet i 1954. Institusjonen har betydd mye for kommunen, også etter at den ble lagt ned i 1991. Institusjonen var omsorgs- og utdanningsinstitusjon for psykisk utviklingshemmede fra hele landsdelen. Siden HVPU-reformen i 1991, som ga ansvaret for omsorg til hver enkelt kommune, har Kvæfjord fortsatt hatt en stor omsorgstjeneste. I 2005 ble den private institusjonen Kvæfjord Opplevelse og Avlastning (KOA) opprettet. KOA tilbyr tilrettelagte botilbud for voksne, avlastningstjenester for barn og unge og barneverntjenester.
Kvæfjord Eiendom, det kommunale eiendomsselskapet som overtok bygningsmassene på Trastad Gård, driver Borkenes mottak, et asylmottak for voksne asylsøkere. Tidligere har det også vært asylmottak for enslige mindreårige asylsøkere (EMA-mottak) i kommunen, og dette ble drevet av KOA.
Jernalder og vikingtid
Gravhauger, bautaer og utgravninger forteller at det har vært faste bosetninger i Kvæfjord siden jernalderen, og på gården Vebostad på Kveøya er det spor som viser at gården har vært bebodd siden ca. 300 f.Kr. I forbindelse med bygginga av Kveøyforbindelsen foretok Tromsø Museum utgravninger på Hundstad, nabogården til Vebostad. Det ble da funnet ti gravrøyser, stolpehull, ildsteder etter to eller tre hus, samt ardspor. Dette viser at det første stedet i Kvæfjord som ble bebodd, var sørsiden av Kveøya. De fleste av gjenstandene funnet her tilhører nå Tromsø Museum. Man finner gravhauger også på Øynes på Kveøya, og på Strand og Gåra på Borkenes-sida.
Andre spor fra jernalder og vikingtid er gårdsnavnene. Vebostad kommer av det norrøne ordet «ve» (helligdom) og «bosted», så det har tydeligvis vært et hov eller en offerplass på denne gården. Det samme gjelder for Strand, i gammel form Véstrónd, som er nabogården til Rå, dagens kirkested, som kanskje også har vært et hedensk hov. Gårdsnavnet Hundstad kan vise en sammenheng med vikinghøvdingen Tore Hund, men dette er ikke dokumentert. I Norge er det anslått å være mer enn 2.500 staðir-navn som er kjent fra perioden 0-600 e.Kr. og ble vanlig i folkevandringstiden, og Hundstad og Vebostad er to av disse. Kvæfjord var en av de første norske bygdene der gravrøyser ble registrert og undersøkt arkeologisk etter at sogneprest Nicolai Berner i 1864 skrev til Norges første professor i arkeologi, Oluf Rygh, om gravhauger og bautasteiner han kjente til i området.
I fjellet Melåaksla over Austerfjorden er det bygget opp 30 skyteskjul i steinur ved en utilgjengelig fjellsti som reinen bruker som trekkvei. Dette fangstanlegget ligger sentralt på Hinnøya, og villrein kan ha blitt jaget fra Lødingen-området og Jonsheimen mot fangstanlegget, hvor så mange som 40–50 mennesker kan ha vært engasjert i villreinjakta. Alderen på anlegget er vanskelig å fastslå, men det ble sannsynligvis bygget før den lille istiden forandret fangstforholdene, og på grunn av mangel på skriftlige kilder kan det ha vært brukt allerede før år 1000. Det kan være at Ottar fra Hålogaland brukte Melåaksla som sitt fangstanlegg.
Kirkehistorie
Kirkehistoria gir kilder til hvordan Kvæfjord var som sogn i middelalderen og framover. På Trondenes historiske senter i Harstad finnes det et utskåret alterskap fra 1520 som opprinnelig tilhørte datidens Kvæfjord kirke. Midtfiguren viser Olav den hellige som står på en drage med St. Olavs eget ansikt. Kirkekunsten forteller om datidens velstående kirke og samfunn, Kvæfjord hadde gode avlinger og bøndene betalte derfor store tiender.
Kvæfjord var et annekssogn under Trondenes helt fram til 1731, men ble da et eget sogn. Bispevisitasprotokollene i perioden 1734–1775 forteller om varierende forhold i bygda. 1742 var et år med sult og fattigdom, og det var i hele perioden vanskelig å få tak i gode skolemestere – det ble ikke noen fast skikk på skolevesenet i Kvæfjord før på 1800-tallet. Likevel forteller biskopene i noen av protokollene at allmuen er vel opplyst.
Samisk bosetning i Kvæfjord
Fram til 1775 forteller protokollene også hvor mange samiske familier det var i Kvæfjord. Bakgrunnen for dette var at denne opptellingen ga bakgrunn for å skulle skaffe samisk lærer. En kan derfor være skeptisk til den påståtte fordoblingen av antallet samiske familier, fra 12 i 1759 til 25 i 1767. Registreringen av samiske familier i bispevisitasprotokollene fra Kvæfjord opphørte fra 1775, da språkpolitikken var lagt om og samene skulle få undervisning på norsk. I 1720-årene ble det opprettet fem sameskoler i Sør-Troms, en av disse lå på Kjengsnes i Austerfjorden. Det har vært sjøsamiske gårder i Austerfjorden, i indre Gullesfjord, på Ytre Aspenes og i Molvik.
En avhandling fra 2001 påpeker at den samiske befolkningen er underregistrert både i kirkelige og skattemessige kilder. Antallet samiske familier i Kvæfjord er stipulert til å ha økt fra 12 i 1701 til 28 i 1763. En årsak til underregistreringen er at samene bodde utenfor matrikulert jord, på rydninger som ikke ble omfattet av skattereglene. Senere, på 1800-tallet, oppstod det mange norsk-samiske familier grunnet ekteskap mellom folkegruppene, mens antallet kvæfjærdinger med samiske røtter økte. Ved folketellingen i 1930 oppga «forbausende mange» at de behersket samisk språk. Språkforskeren Just Qvigstad beskrev en gammel sjøsamisk dialekt i Kvæfjord, beslektet med en utdødd sjøsamisk dialekt fra Vesterålen.
På Storjord finnes det gammetufter og andre spor av samisk bosetning. På et 400 ganger 600 meter stort område er det rundt 30 kulturminner som viser et helhetlig bilde av bosetningsformen fra 17- og 1800-tallet. Det har ligget potet- og kornåkre her, 200 meter over havet, i bratte sørvendte skråninger for å utnytte sola, og med oppbygde nedkanter for å ta vare på jordsmonnet. Gammene har blitt brukt av både jordbrukssamer, reindriftssamer og sommerstid også av sjøsamer. Plasseringen av gammene var strategisk, plassert på forhøyninger i terrenget for å drenere, på porøs berggrunn. Nede ved innsjøene på Storjorda kan vintertemperaturen være 12–15 grader lavere enn på høydene der gammene ble plassert.
Handelssentra
Det naturlige sentrum i Kvæfjord var opprinnelig Vebostad, og det var her Johanne Nilsdatter, den siste kvinnen i Norge dømt for trolldomskunst, satt fanget før hun ble henrettet på bålet i 1695. Men på denne tiden begynte også Borkenes og Øynes å bli viktige grender, på grunn av handelen. På 1800-tallet var det Hemmestad som var handelssenteret, før Borkenes igjen tok over og begynte utviklingen fram mot tettstedet det er i dag.
Kvæfjord under andre verdenskrig
Under slaget om Narvik var Harstad en viktig havn for de allierte. For å komme unna tyske flyangrep i byen bodde soldatene i hus og låver på Strand og Gåra før de dro til felten. Også kvæfjærdinger og hester fra Kvæfjord ble mobilisert, og reiste til Setermoen hvor de forberedte seg til felten.
Om morgenen den 13. april 1940 kom to tyske fly over området, og ble beskutt av luftvernskyts over Harstad. De ble truffet og måtte nødlande på isen i Gullesfjordbotn.
For å forsvare Harstad mot et eventuelt britisk angrep over Kvæfjordeidet, bygget tyskerne maskingeværstillinger og bunkere på Gåra og i Straumen. Et område ved Gårakrysset, hvor veien går opp mot eidet, ble minelagt. På Bremnes var det også en tysk leir, med en fangeleir for russiske fanger.
Kultur
Foreningslivet står sterkt i Kvæfjord, og har en viktig tradisjon gjennom ungdomslagene, som finnes i flere av grendene. De største er UL Fram på Borkenes og UL Varden i Vik. Det er ofte disse foreningene som står bak samfunns- og grendehusene i kommunen. UL Frams hus «Fram» på Borkenes er mye brukt til basarer, kafeer og dugnadsarbeid.
Revyselskapet Framifrå, stiftet 2002, er et amatørteaterlag som har tilknytning til UL Fram, og som årlig setter opp «Kvæfjordrevyen». Revylaget har sammen med kommunen fått gjort Sosialbygget, det tidligere kapellet og forsamlingslokalet på Trastad Gård, mer egnet til kulturarrangementer som revyer og konserter. Revyselskapet Framifrå vant Harstad Sparebanks kulturpris for 2008.
Borkenes skolekorps samarbeider med den kommunale kulturskolen, og har dirigent og flere instruktører fra Forsvarets Musikkorps Nord-Norge i Harstad. Bygda har et tradisjonsrikt mannskor, Kvæfjord Mannskor, og Kvæfjord Blainnakor bidrar også til amatørmusikklivet.
Fårebygget er et galleri og atelier som er en ombygd fjøs, og her foregår det utstillinger, konserter, malekurs og julemesser.
Kvæfjord idrettslag har mange aldersbestemte lag innenfor både fotball og handball, men er aktivt på mange andre måter også. Laget arrangerer blant annet terrengløp, gateløp, skikaruseller, turorientering og treningsløp i orientering. Kvæfjordløyper A/L vedlikeholder skiløypenettet fra Kvæfjordeidet, gjennom Borkenesmarka og til Trastadmarka, som blir godt brukt av kvæfjerdinger og harstadværinger. I tillegg har Kvæfjord en svømmeklubb, et skytterlag og en pistolklubb.
Kommunen eier og driver en idrettshall med gymsal og svømmehall, Kvæfjordhallen, som ligger like ved Borkenes stadion, en fotballbane med krøllgress. Hallen og banen brukes både av Borkenes skole, Rå videregående skole – spesielt av idrettslinja, og Kvæfjord idrettslag. Kommunens 17. mai-arrangement foregår vanligvis i Kvæfjordhallen, og arrangeres på dugnad av et lag eller ei forening på oppdrag fra kommunen.
Kvæfjord kommunes kulturpris og miljøpris blir delt ut årlig. Miljøprisen gis til noen som bygger eller restaurerer en bygning med tanke på opprinnelig utforming, lokal tilpasning og stedlig byggeskikk. Prisene består av en sjekk på henholdsvis 8 000 kroner (kulturprisen) og 4 000 kroner (miljøprisen) og et kunstnerisk utformet diplom, laget av Anne Semb.
Museer og severdigheter
Det regionale museet Sør-Troms museum har ansvaret for kulturminnearbeidet i Kvæfjord. Museumsinstitusjonen driver museumsanleggene i kommunen.
På Trastad Samlinger vises kunst laget av psykisk utviklingshemmede. Kunsten stammer både fra tida da Trastad Gård var en institusjon for psykisk utviklingshemmede, og fra galleriets nåværende internasjonale kontakter. Museet har også ei utstilling som viser institusjonens historie og dagligliv.
På Hemmestad brygge, det tidligere handelsstedet, er det utstillinger som viser kulturhistorie fra Kvæfjord.
På Borkenes finnes et bygdetun hvor det står et gammelt skolehus, et stabbur og to møller.
Kommunen har et rikt kulturlandskap med både gamle og nye kulturminner. Det går en kultursti fra Skallan ved Gåra til Rå hvor man kan se rester av anlegg som skulle forsvare Harstad under andre verdenskrig, gravhauger, sommerfjøs og annet. I tillegg er Kulturlandskap Storjord vernet gjennom kommunal reguleringsplan, og tilrettelagt med informasjonsskilt og brosjyre.
Nupen ved Bremnes er et utsiktspunkt mot midnattssola, som blir flittig besøkt av både kvæfjerdinger, harstadværinger og turister. Stedet ble kåret til Norges mest romantiske sted i 2009 av reisemagasinet Reiser og Ferie.
Tusenårssteder
Kommunen har valgt to museer i kommunen som tusenårssteder. Disse to er henholdsvis breddeprosjektet Hemmestad brygge og søyleprosjektet Trastad Samlinger.
Kvæfjordsangen
Kvæfjord har sin egen sang, «Helsing til Kvæfjord», skrevet av Jacob Norman. Sangen har seks vers og hedrer blant annet den flotte naturen og fedrenes arbeid for føda. Sangen synges på melodien til sangen «Du er landets verneskog» eller på en egen melodi skrevet av Asbjørn Edvardsen.
Apostelen Bartolomeus
Bartolomeus (gresk: Βαρθολομαῖος, Bartholomaíoss, latin: Bartholomaeus) var en av Jesu tolv disipler i Det nye testamente i Bibelen. Ifølge sagnet omvendte Bartolomeus kongen av Armenia. Da det ble oppdaget av kongens hedenske bror, lot han Bartolomeus bli flådd levende og deretter halshogd. Barsok eller St. Bartholomeus-messe, som feires 24. august, er en merkedag til minne om apostelen Bartolomeus. Som flådd er hans helgenattributt, eksempelvis framstilt slik i veggmaleriet «Dommedag» av Michelangelo i Det sixtinske kapell i Vatikanet.
Ruslan Kurbanov (fekter)
Ruslan Kurbanov (fekter) (født 17. september 1991) er en kasakhstansk fekter.
Apostelen Bartolomeus
Tilstedeværelse
Han blir ofte identifisert med Filips følgesvenn Natanael som nevnes i Evangeliet etter Johannes i første kapittel. De fleste moderne bibelforskere avviser denne identifikasjon av Natanael med Bartolomeus. Han er som Bartolomeus nesten ikke beskrevet i Bibelen, bare i fire navnelister, men er hovedperson i det apokryfe Bartolomeusevangeliet.
Ruslan Kurbanov (fekter)
Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Pipin den pukkelryggete
Pipin, født cirka 769, død cirka 811, var en frankisk prins. Han var Karl den stores førstefødte sønn, og hans mor var Himiltrude. Pipin hadde en kroppslig misdannelse som gav ham tilnavnet «den pukkelryggete». Han ble sendt til kloster etter å ha vært innblandet i en sammensvergelse mot Karl den store. Navnet Pipin ble gitt til Karls tredje sønn, Karloman, Pipin av Italia.
Guillaume-René Meignan
Guillaume-René Meignan  (født 12. april 1827 i Denazé ved Laval i Frankrike, død 20. januar 1896 i Tours) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Tours 1884–1896. Han utmerket seg innen eksegese og apologetikk. Han ble kreert til kardinal av pave Leo XIII i 1893.
Bakgrunn
Guillaume-René Meignan stammet fra en familie hvorfra flere medlemmer var blitt forfulgt under den franske revolusjon. Han følte prestekallet i løpet av studiene i lycéet i Angers og i Château-Gontier. Så studerte han filosofi ved presteseminaret i Le Mans og ble ordinert til subdiakon i 1839. Han fortsatte ved Collège de Tessé i bispedømmet Le Mans, og samtidig underviste han ved en skole i byen. Abbé Bercy, en orientalist dom ble oppmerksom på han i Le Mans og senere i Tessé, gav han det råd ¨konsentrere seg om eksegesen.
Prest
Biskop Jean-Baptiste Bouvier presteviet ham 14. juni 1840 og sendte ham til Paris så han kunne fortsette filosofiestuene under Victor Cousin. Meignan ble kjent med Frédéric Ozanam, Charles de Montalembert og andre som oppfordret ham til å komplettere sine studier i Tyskland, særlig for å bli dyktigere i apologetikk. Han dro til München der han studerte under Joseph Görres, Ignaz von Döllinger og Karl Joseph Hieronymus Windischmann; fordypet seg i eksegetiske studier i Tübingen, og besøkte forelesninger i Berlin av August Neander, Ernst Wilhelm Hengstenberg og Friedrich Wilhelm Joseph Schelling.
I eller kort etter mai 1843 dro Meignan tilbake til Paris og ble opptatt i erkebispedømmet Paris' presteskap. Han var vikar ved St-Jacques-du-Haut-Pas, men måtte av helsegrunner allerede i 1845 til Roma. Han kom seg raskt, og kunne i mars 1846 erverve teologisk doktorgrad fra universitetet La Sapienza. Også i Roma ble han kjent med betydelige skikkelser som skulle bli gode rådgivere. Det gjaldt for eksempel Giovanni Perrone og Olympe-Philippe Gerbet. Han hørte også forelesninger av Carlo Passaglia, Francis Xavier Patrizi og Augustin Theiner.
Deretter innhadde han forskjellige akademiske verv i ekebispedømmet Paris og ble i 1861 professor for bibelvitenskaper ved Sorbonne. Erkebiskop Georges Darboy av Paris utnevnte ham i 1863 til generalvikar.
Biskop, erkebiskop
I 1864 ble han utnevnt til biskop av Châlons, i 1882 ble han flyttet til Arras og i 1884 erkebiskop av Tours.
Kardinal
Ved første vatikankonsil var han en av motstanderne til vedtaket om dogmet om pavens ufeilbarlighet. Ikke desto mindre ble han av pave Pius IXs etterfølger, pave Leo XIII, gjort til kardinal i konsistoriet sv 20. januar 1893. Kardinalen døde tre år etter i sitt bispesete Tours.
Verker
Han var en av Ernest Renans hovedmotstandere, og bestrebet seg på å gjøre seg kjent med tidens teologiske kontroverser og derved gjøre det kristelige standpunkt tydeligere. Hans karriere som apologet begynte i 1856 med verket ''Les prophéties messianiques. Le Pentateuque'' (Paris). I 1860 utgav han M. Renan réfuté par les rationalistes allemands (Paris) og Les Evangiles et la critique au XIXe siècle (Paris); i 1886 De l’irréligion systématique, ses influences actuelles (Paris); i 1890 Salomon, son règne, ses écrits (Paris) og i 1892 Les prophètes d’Israël et le Messie, depuis Daniel jusqu’à Jean-Baptiste (Paris).
Hans bearbeidere av især den messianske profeti går ut over en ren ordrett eksegese og knytter også sn til fr kritiske forskninger av historiske begivenheter og betingelser. Han ble utsatt for heftige angrep for meget av hva han forfattet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Puentes Viejas-demningen
Puentes Viejas-demningen er en demning med et mindre vannkraftverk i provinsen Madrid i Spania. Det ligger i elva Lozoya, i nedbørfeltet til Tajo, beliggende midti landet.
Reservoaret er på 2,8 km² (280 hektar), mens vannmassene som demmer opp har et volum på inntil 49 – 53 millioner m³. Selve damanlegget er 66 meter høyt og 324 meter lang, og er en gravitasjonsdam.
Emily Browning
Emily Jane Browning (født 7. desember 1988 i Melbourne i Victoria i Australia) er en australsk skuespiller.
Hun er kjent for sin rolle som Violet Baudelaire i Lemony Snicket: En serie uheldige hendelser (Lemony Snicket's A Series of Unfortunate Events, 2004).
Hun er også med Ned Kelly fra 2003, i The Uninvited (2009) som Anna Ivers, og i Ghost Ship som Katie Harwood og i filmen Sucker Punch. I 2013 spilte hun i filmene The Host. I 2015 spilte hun i Legend
Wang Peixuan
Wang Peixuan (født 14. mars 2000) er en kinesisk aker.
Hun representerte Kina under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun ble nummer 29 i singel.
Kenzjesj Orynbajeva
Kenzjesj Orynbajeva (tidligere Kenzjesj Sarsekenova; født 17. oktober 1972), er en kasakhstansk tidligere skøyteløper som representerte Pr. Alma-Ata, Kasakhstan.
Hun deltok både i 1994 under Vinter-OL 1994 i Lillehammer, Norge og i 1998 under Vinter-OL 1998 i Nagano, Japan.
Orynbajeva deltok i allround-VM i Butte, USA i 1994 og ble nr 23, og i februar 1999 var hun med i de asiatiske vinterleker i Gangwon, Sør-Korea.
Internasjonale mesterskap
Allround-VM på skøyter deltatt i ett allround-VM.
Lan Minghao
Lan Minghao (født 28. august 1996) er en kinesisk fekter.
Han representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Sigdfly
Sigdfly (Laspeyria flexula) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne arten har forvingens ytterkant innbuktet slik at vingespissen blir sigdformet, og kan kjennes på det.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 24 – 28 mm), grått nattfly som lett kjennes på forvingenes form. Kroppen er lysgrå. Forvingen er lysgrå med et visst olivengrønt skjær, pudret med mørkere skjell. Ytterkanten er innbuktet rett bak spissen slik at vingespissen blir sigdformet, den er også noe innbuktet i den bakerste delen, midten av ytterkanten står dermed fram som en avrundet tann. Vingens ytre del er rødbrun. Det er to gulhvite tverrbånd som er temmelig rette med en knekk nær framkanten, mellom disse en liten, svart flekk. Bakvingen er lysgrå med spredte, mørkere skjell og en hvit tverrlinje i midten.
Levevis
Arten kan finnes både i løvskog og barskog. Larvene, som overvintrer, lever på ulike laver som vokser på trær. De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.
Utbredelse
Sigdflyet finnes i Europa og videre østover til Japan. I Norge forekommer den på Sørlandet og det sørlige Østlandet.
Apalløkka idrettshall
Apalløkka idrettshall er en idrettshall på Ammerud i bydel Grorud i Oslo. Hallen eies av Oslo kommune gjennom Kultur- og idrettsetaten, men driftes av Ammerud Håndball i samarbeid med Ammerud Basket. Begge klubbene har hallen som hjemmearena. Hallen har to spilleflater og organiserer håndball, basketball og innebandy. Hallen ble bygget i to byggetrinn, der det siste delen stod ferdig i 2009.
For innebandy er hallen hjemmearena for Sportsforeningen Grei, som i cup- og seriespill spiller under navnet Grei/Målløs. Oslo Roller Derby Klubb har siden 2014 også brukt hallen som hjemmearena for sine kamper.
Hallen ligger i tilknytning til Apalløkka skole som nytter hallen til kroppsøving og arrangement. Hallen nyttes også til Bjerke videregående skoles undervisningstilbud innen idrettsfagene innebandy og håndball.
John Tørres Thuv
Tørres Thuv (født 23. august 1970 i Bodø) er en norsk bedriftsleder. Han er konsernsjef i Gyldendal ASA.
David Sandved
David Sandved (født 17. september 1912 i Sandnes, død 8. mars 2001 i Haugesund) var en norsk arkitekt. Han drev eget arkitektkontor i Haugesund gjennom størstedelen av sin yrkeskarriere.
Anna Čežíková
Anna Čežíková (født 4. februar 2002) er en tsjekkisk aker.
John Tørres Thuv
I perioden 1991 til 2000 var Thuv tilknyttet Narvesen som selvstendig næringsdrivende for flere butikker, de siste årene var han regionsjef for Nord-Norge og del av ledergruppen i Narvesen detaljhandel. Siden 2001 har Thuv hatt en sentral rolle i etableringen og utviklingen av ARK Bokhandel, først som kjededirektør og fra 1. januar 2008 til 31. desember 2015 som administrerende direktør i virksomheten. Thuv overtok som konsernsjef i Gyldendal ASA 1. januar 2016 etter Geir Mork.
Georg Jacob Stousland
Georg Jacob Stousland (født 28. november 1883 på Kråkerøy i Østfold, død 9. april 1957 på Hamar) var en norsk ingeniør og hobbyfotograf. Han var sønn av Carl Thomas Jørgensen Stousland og Jenny Martine Jacobsdatter Stousland. Han studerte til ingeniør i Zürich (Sveits) og ble senere direktør ved Melkefabrikken på Hamar.
David Sandved
Liv og virke
Sandved ble opptatt ved Norges tekniske høgskole (NTH) i 1933. Han var meget begavet i tegning og maling og to år ut i utdanningen ble 9 av hans akttegninger og to akvareller innkjøpt til høyskolens samlinger. Professor Harald Krohg Stabell kjøpte selv også en akvarell. Det avsluttende eksamensarbeidet fra 1937 var en funksjonalistisk bygning preget av en åpen sokkeletasje og kurvet toppetasje med lysreklame «Konserthuset - I aften dirigerer Dobrowen verker av Fartein Valen».
John Tørres Thuv
Thuv ble kåret til Årets Retailleder 2015 av hovedorganisasjonen Virke.
Georg Jacob Stousland
I 1920 bygget Georg Jacob Stousland en stor villa som dengang het Hamarhus, med beliggenhet på Ajer (Hamar). Arkitekt for huset var Ole Øvergaard, som var en slektning av Stousland. Da huset ble bygd, strekte eiendommen seg fra Lilleajerveg og Aluvegen og helt ned til Ringgata. Rundt hovedbygningen lå det mange vakre blomsterbed, ellers fantes det en tennisbane, en stor frukt- og grønnsakshage og en skog på eiendommen. Idag eies huset av Hamar kommune og leies ut til Hamar og Hedemark turistforening.
Coenyra
Coenyra er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Georg Jacob Stousland
Georg Jacob Stousland var den første formann i Hamar og Hedemark turistforening som ble stiftet i 1930. Den første hytta var Målia, som ble etablert i 1933 som gave fra daværende formann Georg Stousland.
Coenyra
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 32-40 millimeter), brune sommerfugler med avrundede vinger. De kjennes lett på at vingene har bølgete, oransje striper på undersiden – disse er delvis synlige på oversiden også, i alle fall på forvingen. Langs ytterkanten har den en rad av ganske store øyeflekker.
Georg Jacob Stousland
Han var også med på å etablere Hamar Handelsgymnas.
Coenyra
Levevis
Larvene lever på gras (Poaceae). De lever i skogkanter og lysninger i skogen, der de flyr omkring langsomt og vinglete. De besøker sjelden blomster.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika (Sør-Afrika og Mosambik).
Advantage Conferences
Advantage Conferences var et amerikansk pyramideselskap etablert i 2003 av Tim Darnell.
David Sandved
Liv og virke
I 1938 ble Sandved sammen med Jonas Hidle premiert for sitt forslag til den norske paviljongen til verdensutstillingen i New York, «Building The World of Tomorrow», 1939-1940. Bidraget hadde mottoet «Tail» og arkitektonisk var utkastet ifølge juryen «tiltalende med en god gruppering og en vellykket materialbehandling». Mellom 1938 og 1940 arbeidet Sandved sammen med arkitekt Th. Frost i Oslo og fikk oppført Apotekerbygningen i Oscars gate 19 i 1939. Forretningsgården er oppført på Byantikvarens gule liste og reguleret til spesialområde bevaring.
Advantage Conferences
Darnell hadde en fortid i Global Prosperity Group, og var også med å starte Liberty League International. Begge disse er senere erklært som pyramidespill.
David Sandved
Liv og virke
Sandved var assistent hos arkitektkontoret Egeberg i Oslo fra august 1940 til mars 1943. I 1941 søkte han seg bort fra arkitektkontoret etter uoverensstemmelser med Egeberg. Foruten egen arkitektpraksis fra 1943 forsøkte han å forsørge seg selv og familien gjennom ulike småjobber med rosemaling og pianospill. Han fikk på denne tiden utgitt en jazzslager med tittelen Hvor skal vi gå hen etterpå, innspilt med Fred Thunes orkester og Inger Jacobsen. Under den annen verdenskrig arbeidet han også som kurér for den allierte etterretningsorganisasjonen XU.
I 1948 flyttet Sandved til Haugesund for å arbeide som arkitekt for Haugesund Mekaniske Verksted. Mellom 1948 og 1949 tegner han ombygningen av to amerikanske ubåtjagere til passasjerskipene MS «Sognefjord» og MS «Sunnfjord». På oppdrag for AS Stord tegnet han interiørene på MS «Jylland» i 1949. I 1958 ble danskefergen MS «Skagen» innredet i Kristiansand etter Sandveds tegninger. Arkitekten fikk også utført en rekke skipsinteriører for skipsreder Christian Haalands linjebåter i Concordia Line. Arkitekten får tilsammen utført rundt 30 ulike skipsoverbygg med innredning og inventar.
Advantage Conferences
I tillegg til å markedsføre seg som et konsept for å generere inntekter, hadde Advantage Conferences også et religiøst aspekt. Darnell er selv predikant og har vært tilknyttet Cottonwood Creek Baptist Church i Dallas, Texas. Mange av de første medlemmene ble rekruttert fra Fundamentalistiske Jesu Kristi Kirke av de Siste Dagers Hellige.
David Sandved
Liv og virke
Sandved etablerte eget kontor med arkitekt Odd Volle som den første assistenten fra 1951. Firmaet fikk etter hvert flere ansatte og kontoret fikk utført en rekke boliger, forretningsbygg og offentlige bygg på Vestlandet, bla. Haugesund folkebibliotek fra 1965–1967 og Haugesund Billedgalleri fra 1978. Haugesund folkebibliotek ble etter istandsetting fredet av Riksantikvaren den 15. november 2019 som et fremragende eksempel på modernistisk arkitektur og et kulturminne av nasjonal verdi.
Advantage Conferences
Forretningskonseptet bestod i å kjøpe deltakelse på et seminar til 10.000 dollar, og samtidig få rett til å videreselge deltakelse med en provisjon på 7.000 dollar. Konferansene skulle gi opplæring innen personlig utvikling og økonomi, godt blandet med tradisjonelle kristne teser og ritualer.