cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
USA i kolonitiden
Chesapeake
Foretaket ble finansiert og koordinert av et sammensluttet aksjekompani, London Virginia Company. Kompaniet håpet å følge i fotsporene til de spanske conquistadorene i å finne gull. Med det i tankene, sendte kompaniet ut gullsmeder, aristokrater og lignende, men ikke en eneste bonde. Kolonistene oppførte seg slik kompaniet hadde forventet av dem. De håpet å skaffe seg mat ved å handle med de nærliggende powhatan-stammene, mens de brukte sin tid på leting etter gull. Dette betydde at deres bosetning var svært sosialt ustabil i tillegg til å være lite lønnsom, siden de individuelle kolonistene følte lite tilknytning til sitt samfunn, men i stedet søkte individuell rikdom. Mangel på sosiale bånd i samfunnet ble videre forsterket av at alle de første kolonistene, og mesteparten av de neste kolonistene, var menn. Uten koner eller barn å beskytte, hadde kolonistene liten grunn til å beskytte sin bosetning eller arbeide mot dens langvarige vekst.
Arkeologiske funn har indikert at hele regionen på den tiden var rammet av den alvorligste tørken på århundrer. Amerikanske indianere var ikke villige til å gi bort sin mais, og kolonistene, uten avling, kalte vinteren «Starving Times», sultetidene. Bare en tredjedel av kolonistene overlevde den første vinteren. Faktisk indikerer dokumentkilder at noen tydde til kannibalisme. Men kolonien overlevde, hovedsakelig på grunn av bestrebelsene til en gåtefull figur som het John Smith. Smith gjorde seg til den velønskende, men kompromissløse autokraten i kolonien. Hans motto var «intet arbeid, ingen mat», og hans strenge holdning var nok til å bringe de uavhengig-tenkende bosetterne sammen. Han satte kolonistene til å arbeide, og gjorde seg til venns med Pocahontas, datteren til høvding Powhatan, som klarte å forsyne kolonien med mer mat.
John Smith hadde reddet kolonien, men den hadde ennå ikke klart å bli lønnsom. I 1612 begynte John Rolfe å kultivere tobakk. Det nye produktet skaffet fantastisk høy profitt allerede det første året, og betydelig mindre, men fremdeles ekstraordinær, profitt året etter. Denne tilstanden av økonomiske affærer varte ikke, men tobakken fortsatte å være hovedinntekten til regionen i mer enn to århundrer. Tobakk-kultivering er arbeidsintensivt. For å skaffe arbeidere, støttet kolonistene seg til å begynne med på hvite kontraktstjenere, men i 1619 startet de å hente inn mennesker fra slavehandel, som allerede brakte inn et stort antall afrikanere til sukker-produserende øyer i Det karibiske hav.
Kolonien Virginia ble sterkt formet av kultiveringen av tobakk og eierskapet av slaver. Plantasje landbruk kom tidlig til denne regionen. I begynnelsen ansatte plantasje-eierne hvite tjenere på kontrakt som ville signere som tjenere for en periode. Men det var få alternativer for en fattig arbeider, så de fleste tjenerne forlenget sine kontrakter så lenge de kunne. Dette første til plantasjeeiernes største frykt, en permanent klasse med fattige, ulykkelige og bevæpnede arbeidere. Etter at deres frykt ble realisert med Bacons opprør, et klasseopprør ledet av Nathaniel Bacon som lyktes i å brenne Jamestown til grunnen, søkte plantasjeeierne en mindre opprørsk form for arbeidere, afrikanske slaver.
Som produsenter av råvarer, var disse plantasjene tungt avhengige av handel. Uten evnen til å konstruere veier og med behov for irrigasjon, var planterne begrenset til elvebreddene. Men siden det var en overflod av elver og sideelver, spredte plantasjene seg ut over området. Derfor var individuelle arbeidere på plantasjefeltene vanligvis uten familie og separert fra deres nærmeste nabo med mange kilometer. Dette gjorde at lite sosial infrastruktur ble utviklet for menigmann i Virginias samfunn, i motsetning til den høyt utviklede infrastrukturen til koloniene i New England.
Stikine (elv)
Stikine er ei elv med utspring i det nordre Britisk Columbia i Canada, men som etter mesteparten av sitt løp renner ut i Stillehavet i det sørøstre Alaska, USA. Den er ikke utbygd, og er svært viktig for rekreasjon og friluftsliv. I Canada regnes den som en av de siste «ville» og uberørte elvene i Britisk Columbia. I en lengde av 72 kilometer har den gravd ut «Grand Canyon of the Stikine». Hele vassdraget er 610 km langt. Den drenerer et nedbørfelt på 52 000 km².
USA i kolonitiden
Chesapeake
En annen grunn til den sosiale desentraliseringen i Chesapeake-regionen var at Virginia-samfunnet hovedsakelig var sekulært. Den lukrative tobakksforretningen trakk til seg ugifte menn som var ivrige etter å tjene penger, vanligvis trakk ikke dette til seg de som var mottagelige for religionens kall. Den trakk ikke til seg mange geistlige heller, og selv om det hadde gjort det, ville de hatt problemer med å bygge sin menighet ut av de spredte tobakkplanterne. Derfor, i motsetning til puritanske New England, var der få kirker som tjente som sosiale og religiøse sentre.
Fylkesvei 2844
Fylkesvei 2844  går mellom Borgevad og Refsal i Modum kommune.
USA i kolonitiden
Chesapeake
Den koloniale forsamlingen som hadde styrt kolonien siden den ble etablert, ble avskaffet, men gjeninnsatt i 1630. Den delte makt med en kongelig oppnevnt guvernør. På et mer lokalt plan, ble styresmakten satt i områdets domstol, som heller ikke var valgt.
New England
Det neste vellykkede engelske koloniforetaket var en helt annerledes type enn Chesapeake-bosetningen. Den ble grunnlagt av to separate grupper av religiøse avvikere. Begge krevde større kirke-reformer og fjerningen av katolske elementer som fortsatt var igjen i den engelske kirke. Men der pilegrimene ønsket å forlate den engelske kirke, ønsket puritanerne å reformere den ved å sette et eksempel på et hellig samfunn gjennom samfunnet de skulle bygge i den nye verdenen.
Pilegrimene
Den første og minste av disse to gruppene, kalt pilegrimene, hadde sin opprinnelse fra en liten protestantisk menighet i Scrooby Manor, England, hvis medlemmer seilte til Nederland i 1605. På den tiden hadde Nederland fått et rykte som en trygg havn for dem som stod overfor forfølgelser. Emigrantene ble misfornøyde med den sterke nederlandske innflytelsen på sine barn og med dårlige økonomiske forhold. De opplevde også noe forfølgelse, motivert av den nederlandske alliansen med Jakob I. Resultatet var at noen sluttet seg til en større gruppe av separatister som hadde blitt igjen i England, seilte til den nye verdenen og tok navnet pilegrimene.
Disse mennene og kvinnene som seilte til Amerika på Mayflower hadde til slutt tenkt å ankomme i de nordlige delene av det som var kjent som Virginia, i nærheten av området som i dag er New York. De blåste ut av kurs og havnet i stedet i det som nå kalles Massachusetts og landet på den vestre siden av nedre Cape Cod. Før de gikk i land, trakk de opp Mayflower Compact, hvor de gav seg selv vide fullmakter av selvstyre. De flyttet senere til kolonien Plymouth på fastlandet, hvor de etablerte sin bosetning 21. desember 1620.
Som kolonistene ved Jamestown hadde pilegrimene en vanskelig første vinter, da de ikke hadde tid til å plante avlinger. De fleste kolonistene døde av sult, inkludert lederen John Carver. William Bradford ble valgt til å erstatte ham våren 1621. Senere det året rekrutterte kolonistene hjelpen til Squanto og Samoset, to amerikanske indianere som hadde lært å snakke noe engelsk. Den høsten gav en rik avling, og den første Thanksgiving ble holdt.
Puritanerne
Som med dens religiøse natur, er den politiske strukturen til den puritanske kolonien ofte misforstått. Embetsmenn ble valgt av samfunnet, men bare hvite menn som var medlemmer av en kongregasjonalistisk kirke kunne stemme. Fra en moderne amerikansk synsvinkel var det puritanske samfunnet på ingen måte et demokrati. Embetsmennene hadde ingen forpliktelser ovenfor «folket», deres funksjon var å tjene Gud ved å overse moralen og den fysiske forbedringen til samfunnet. Men det var ikke et teokrati heller, kongregasjonalistiske prester hadde ingen spesiell makt i styresmakten. På den andre siden, sett fra samtidig europeisk standard, var den ganske politisk liberal, det kan diskuteres om den ikke var mer liberal enn noen annen europeisk makt på den tiden. I den politiske strukturen til det puritanske samfunnet sees både den demokratiske formen og vektleggingen på menneskenes dyd som skulle karakterisere det post-revolusjonære amerikanske samfunnet.
Sosialt var det puritanske samfunnet tett knyttet. Ingen fikk leve alene i frykt for at deres fristelse skulle føre til moralsk korrupsjon for hele samfunnet. Siden ekteskap vanligvis fant sted innenfor det geografiske området til familien, var mange «landsbyer» innen få generasjoner mer som klaner, sammensatt av flere store, familier hvor menneskene hadde giftet seg med hverandre. Styrken til det puritanske samfunnet ble reflektert gjennom sine institusjoner, særlig kirkene, rådshusene og militsene. Alle medlemmer i det puritanske samfunnet var forventet å ta aktivt del i alle disse tre organisasjonene, som sikret den moralske, politiske og militære sikkerheten i samfunnet. Selv om noen karakteriserer styrken til det puritanske samfunnet som nedtrykkende kommuner, peker andre på den som grunnlaget for senere amerikanske verdier på menneskenes dyd og en essensielt grunnlag for utviklingen av demokrati.
Økonomisk levde det puritanske New England opp til sine grunnleggeres forventninger. I motsetning til den cash crop-orienterte Chesapeake-regionen, var puritanernes økonomi basert på bøndenes vanlige matproduksjon for å brødfø seg selv og sine familier og til å bytte til seg varer de ikke kunne produsere selv. Der var generelt høyere levestandard i New England enn i Chesapeake. På den andre siden kunne landsbylederne i New England bokstavelig talt låne ut landsbyens fattige familier for et år til alle som hadde råd til å fø dem, som en form for almue og en form for billig arbeidskraft. Sammen med vekst i landbruket ble New England et viktig merkantilt og skipsbygningssenter, og tjente ofte som en mellomsstasjon for handelen mellom sør og England.
De midtre koloniene
De midtre koloniene som bestod av dagens stater New York, Pennsylvania, de tre distriktene i Delaware og Maryland var karakterisert av en stor grad av variasjon, religiøst, politisk og etnisk. Mange nederlandske og irske immigranter slo seg ned i disse området (de flyttet også inn i Long Island og Connecticut). Pennsylvania-nederlenderne skilte seg ut som en unik etnisk gruppe.
Sør
De sørlige koloniene er Georgia, de to Carolinaene og Virginia, der noen ganger Maryland (alltid ett grenseland) av og til ble inkludert, men som vanligvis blir gruppert med de midtre koloniene.
Carolina-koloniene
Det første forsøket på bosetning i sør fra England var provinsen Carolina. En gruppe engelske Lord Proprietors, som håpet at en ny koloni i sør kunne bli like lønnsom som Jamestown, skaffet seg en kongelig godkjenning for Carolina-koloniene i 1663, men bosatte ikke området før 1670. Deres forsøk var innledningsvis mislykket av den enkle grunn at det ikke var noen oppmuntring til emigrasjon til sør. Men etterhvert koordinerte lordene sin resterende kapital og finansierte en bosetningsekspedisjon til området ledet av John West. Ekspedisjonen lokaliserte fruktbare områder og forsvarsmuligheter for det som skulle bli Charleston (opprinnelige Charles Town for Karl II av England), og begynte dermed den britiske koloniseringen av det sørlige fastlandet. De opprinnelige bosetterne i South Carolina etablerte en lukrativ handel i forsyninger, hjorteskinn og indianske fanger med De karibiske øyer. Kultivering av ris ble introdusert i 1690-årene. North Carolina forble et grenseland i bakevjen i den tidlige kolonitiden.
I begynnelsen var South Carolina politisk delt. Dens etniske sammensetning inkluderte de opprinnelige bosetterne, en gruppe rike, slave-eiende britiske bosettere fra øya Barbados og et fransk-språklig samfunn. Nesten kontinuerlig grensekrigføring under kong Vilhelms krig og dronning Annes krig førte til økonomiske og politiske kløfter mellom handelsmenn og bøndene. Den katastrofale Yamasee-krigen i 1715 var begynnelsen på et tiår med politiske omveltninger. I 1729 hadde lordenes styre kollapset, og de solgte begge koloniene tilbake til kronen.
Georgia
James Oglethorpe blir ofte sett på som grunnleggeren av kolonien Georgia. Han var et britisk parlamentsmedlem og han la grunnarbeidet for koloniseringen av staten. Spenningen mellom Spania og England var stor, og engelskmennene fryktet at spanjolene i Florida kunne true de britiske Carolina-kolonier. Georgia var et nøkkelområde der det lå mellom Carolina og Florida. Det var den gang vanlig å fengsle gjeldsslaver, men Oglethorpe bestemte seg for å sende dem til en koloni i stedet. Dermed kvittet England seg med uønskede elementer samtidig som det skaffet seg et fotfeste hvorfra man kunne angripe Florida. De første kolonistene ankom i 1733.
Georgia ble etablert etter strenge moralistiske prinsipper. Slaveri var forbudt, i tillegg alkohol og andre former for «umoral». Men i realiteten var ikke forholdene i kolonien så gode. Kolonistene likte ikke de puritanske levereglene, og klaget over at deres koloni ikke kunne konkurrere økonomisk med Carolinas risplantasjer fordi de ikke kunne benytte seg av slaver. Restriksjonene ble senere hevet, og da ble Georgia like blomstrende som Carolina-koloniene.
Samlingen av de britiske kolonier
Selv om hver enkelt av de britiske koloniene var slående forskjellig fra de andre, var det en rekke hendelser og trender i de 17. og 18. århundrene som brakte dem sammen på forskjellige måter og i varierende grad. Noen av disse løp ut fra deres felles røtter som del av det britiske imperium, andre tjente til å distansere dem fra Storbritannia og førte til den amerikanske revolusjon.
FK Ventspils
FK Ventspils var en latvisk fotballklubb fra Ventspils. Klubbens hjemmebane var Ventspils Olimpiskais Stadions som har en kapasitet på 3,200. Ventspils har vunnet den latviske ligaen fire ganger og den latviske cupen fire ganger. FK Ventspils ble grunnlagt i 1997, som et resultat av sammenslåingen mellom to tidligere Ventspils-klubber – FK Venta og FK Nafta. Klubben har spilt i den latviske Virsligaen siden 1997. Klubben ble avviklet i 2021.
USA i kolonitiden
Samlingen av de britiske kolonier
I 1754 ble disse trendene manifestert i Albany-kongressen, hvor Benjamin Franklin foreslo at koloniene skulle forenes av et stort råd som overså en felles politikk for forsvar, ekspansjon og indianske affærer. Mens planen ble ødelagt av kolonilovgivning og kong Georg II, var den en tidlig indikasjon på at de britiske koloniene i Nord-Amerika var på vei mot forening.
FK Ventspils
Diskvalifikasjon
I juni 2021 utestengt UEFA FK Ventspils fra å delta i UEFA klubbkamper de neste syv årene (dvs. til og med sesongen 2027–28) for brudd på UEFAs regelverk knyttet til "svindel, bestikkelser og/eller korrupsjon" og for " brudd på integriteten til kamper og konkurranser».
St. Mandag
St. Mandag er et musikkalbum av Vamp, utgitt i 2008
FK Ventspils
Diskvalifikasjon
Sportsdirektør Nikolajs Djakins og klubbpresident Adlan Shishkanov ble utestengt fra fotball i henholdsvis 4 år og på livstid. Anklagene var relatert til Europa League-kvalifiseringskampen i juli 2018 mot Bordeaux. Den russiske dommeren Sergey Lapochkin som dømte den kampen ble også utestengt fra fotballaktivitet i 10 år. Det franske laget vant for øvrig denne bortekampen i Latvia 0-1
USA i kolonitiden
Den store oppvåkningen
En hendelse som begynte å forene den religiøse bakgrunnen til koloniene var det store oppvåkningen, en protestantisk gjenopplivnings-bevegelse som fant sted i 1730- og 40-årene. Den begynte med Jonathan Edwards, en predikant fra Massachusetts som hadde som mål å gå tilbake til pilegrimenes strenge kalvinske røtter og gjenoppvekke frykten for Gud. «Syndere i hånden til en sint Gud» er kanskje hans mest berømte tale. Edwards var en kraftfull taler og trakk til seg en stor tilhengerskare. Den engelske predikanten George Whitefield fortsatte bevegelsen og reiste på tvers av koloniene og preket på en dramatisk og emosjonell måte, og tok imot kristne som sitt publikum.
Chulalongkornuniversitetet
Chulalongkornuniversitetet (thai: จุฬาลงกรณ์มหาวิทยาลัย, RTGS: Chulalongkon Mahawittayalai) er det eldste universitetet i Thailand. Det har 18 fakulteter i tillegg til andre institusjoner. I Thailand anses universitetet for å være det landets best og mest selektive, og det trekker derfor til seg de beste studentene i landet. Universitetet er oppkalt etter kong Chulalongkorn (bedre kjent som Rama V), og ble grunnlagt av sønnen hans, kong Vajiravudh i 1917.
Universitetet opptar et stort område i sentrum av Bangkok, i nærheten av det populære Siam Square. Etter en tradisjon innstiftet av kong Prajadhipok ble vitnemål delt ut av Kongen, under en avslutningsseremoni, men, ettersom kong Rama IXs helse har blitt verre, er dette et ansvar som er blitt delegert til hans datter, prinsesse Sirindhorn. Prinsesse Sirindhorn studerte ved Chulalongkornuniversitetet fra 1973-77, og ble dermed den første av Thailands kongefamilie som tok en grad ved et av Thailands universiteter. Tidligere hadde alle medlemmer av Thailands kongefamilie studert i utlandet.
Årets museum i Norge
Årets museum er en pris som hvert år deles ut av Norges museumsforbund til en museumsinstitusjon som har gjort seg positivt bemerket i foregående år. Prisen deles vanligvis ut på museumsforbundets årsmøte i september.
Juryen oppnevnes av Norges museumsforbund og består av (2021) stortingsrepresentant Kristin Ørmen Johnsen, Mode Steinkjer som er kulturredaktør i Dagsavisen og Lene Høst-Madsen som er direktør for Skanderborg museum i Danmark.
I 1993 vant Alta museum prisen som Årets museum i Europa.
Den første prisutdelingen i Norge fant sted i 1997 da Woxengs samlinger ble kåret til Årets museum i Norge. I 2003 og i 2020 ble det ikke utdelt noen pris.
VM i ishockey for menn 1935
VM i ishockey 1935 var det 9. verdensmesterskapet, arrangeret av Det internasjonale ishockeyforbundet (IIHF) og det var også det 20. europamesterskapet i ishockey for landslag. Turneringen ble arrangert i Sveits fra 19. til 27. januar og kampene ble spilt i Davos.
Chulalongkornuniversitetet
Studier
Chulalongkornuniversitetet består av følgende fakulteter (alfabetisk etter fagområde):
I tillegg inngår «Institutt for høyere studier» (mastergradsnivå og høyere) og Idrettsfaglig skole, samt en rekke andre institutter i universitetets oppbygning.
I oktober 2005, ble universitetet rangert som nr. 121 i the World University Rankings 2005 av the Times Higher Education Supplement. Hvis man utelater nordamerikanske og europeiske utdanningsinstitusjoner, ble det rangert som nr. 35. Universitetet ble rangert som nr. 46 i (hele) verden for samfunnsfag, 82 for biomedisin, og nr. 100 for teknologi.
Volkswagen Type 1
Volkswagen Type 1, i Norge bedre kjent som Folkevogn Boble, er en kompaktbil produsert av Volkswagen fra 1938 til 2003.
Bilen er pr. dags dato verdens mest produserte personbil med 21,529,464 produserte eksemplarer.
Bilmodellen fikk raskt kallenavn på en rekke språk. På norsk ble den som regel omtalt som boble på folkemunne, mens den f.eks. ble omtalt som Beetle på engelsk og Käfer på tysk. VW brukte imidlertid ikke kallenavnene offisielt i sin markedsføring før august 1967. Frem til da var modellens offisielle navn «Type I», mens betegnelsene 1200, 1300 og 1500 ble brukt om de ulike variantene av bobla basert på motorens slagvolum i kubikkcentimeter.
I 1998, mange år etter at modellen hadde gått ut fra modellprogrammet i de fleste land (den var fortsatt i produksjon i Mexico frem til 2003) introduserte VW en ny modell, «New Beetle», bygget på samme plattform som Volkswagen Golf.
«Folkets bil»
Bilens opprinnelse går helt tilbake til 1925, da Béa Barenyi sendte inn sine konsepter til Maschinenbauanstalt Wien. Annen inspirasjon kommer fra Tatra T97 fra 1931 og Porsche Typ 12 fra 1931.
Erwin Komenda, sjefsdesigner hos Porsche, var ansvarlig for utvikling og design av bilen.
Type 1s mekanikk og chassis ble delt med flere tyske militærkjøretøy, inkludert Volkswagen Kübelwagen, som ble brukt av både det tyske militære og SS, og amfibiebilen Schwimmwagen, som ble produsert i et lite antall, 14 200 stk.
Ferdinands karriere fortsatte med designet av Porsches tidlige modeller.
USA i kolonitiden
Den store oppvåkningen
De som var tiltrukket av hans budskap og til omreisende predikanter som dukket opp rundt om i koloniene, kalte seg «de nye lysene», og de som ikke gjorde det kalte seg «de gamle lysene». En manifestasjon av konflikten mellom de to sidene var etableringen av et antall universiteter, nå regnet blant Ivy League, inkludert Kings College (nå Columbia University) og Princeton University. Den store oppvåkningen var kanskje den første virkelig «amerikanske» hendelsen, og på den måten representerer den i det minste et lite steg mot samlingen av koloniene.
Den store oppvåkningen kan kanskje også bli tolket som det siste store uttrykket for de religiøse idealene som New England-koloniene var grunnlagt på. Religiøsiteten hadde vært nedadgående i flere tiår, delvis på grunn av den negative publisiteten fra hekseprosessene i Salem. Etter den store oppvåkningen, sank den igjen, selv om senere amerikansk historie har rikelig med gjenopplivningsbevegelser (som den andre store oppvåkningen). Kreftene som drev kolonienes historie de neste åtti årene var overvelmende sekulær, selv om Amerika forble, og mange deler av nasjonen fortsatt er, en dypt religiøs nasjon.
Volkswagen Type 1
Militær-Bobla
Bilen var designet for å være så enkel som mulig mekanisk sett, slik at det var lite som kunne gå galt. Den luftkjølte 985 cm³ (25 hk) motoren viste seg å være spesielt effektiv i tjeneste for tyskerne i Nord-Afrika, som tjenestegjorde i ørkentemperaturer. Dette var grunnet den innebygde viftekjølingen og ytelsene til boksermotoren. Fjæringen var basert på kompakte torsjonsfjærer, i stedet for bladfjærer.
USA i kolonitiden
Krigen mot franskmenn og indianere
Krigen mot franskmenn og indianere (1754–1763) var den amerikanske forlengelsen av den generelle europeiske konflikten kjent som sjuårskrigen. Den startet riktignok to år tidligere før kampene brøt ut i Europa og varte i ni år. Krigen på den europeiske scenen var motivert hovedsakelig av Østerrikes ønske om å ta tilbake landområder som ble tapt til Preussen i den østerrikske arvefølgekrigen (1740–1748). Den tidligere konflikten rammet også koloniene, hvor den ble kjent som kong Georges krig, referert til Georg III av Storbritannia.
Pierre Tissier
Pierre Tissier (født 7. september 1903, død 1955) var en fransk statstjenestemann og offiser. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble hedret med det norske Krigskorset for sin innsats under kampene i Norge. Han sluttet seg deretter til De frie franske styrker.
USA i kolonitiden
Krigen mot franskmenn og indianere
Den franske og indianske krigen tok en ny vending for de britiske nordamerikanske kolonistene da William Pitt bestemte at det var nødvendig å vinne krigen mot Frankrike for enhver pris. For første gang var Nord-Amerika en av hovedslagmarkene i det som kunne kalles en egentlig første «verdenskrig». Under krigen ble de tretten kolonienes identitet som del av det britiske imperiet tydelig, da britiske militære og sivile embetsmenn økte sin tilstedeværelse i livene til amerikanerne. Krigen styrket også amerikansk enhet på andre måter. Den førte til at menn, som kanskje vanligvis aldri ville ha forlatt sine kolonier, reiste tvers over kontinentet og kjempet sammen med menn som hadde betydelig annerledes, men likevel «amerikansk», bakgrunn. Under krigen trente britiske offiserer amerikanske offiserer, som George Washington, i slag, som senere skulle komme revolusjonen til nytte.
Britene og kolonistene triumferte sammen over en felles fiende. Kolonistenes lojalitet til moderlandet var sterkere enn noen gang før. Men frøene til transatlantisk splittelse hadde blitt sådd. Den britiske statsministeren på den tiden, William Pitt, bestemte å føre krigen i koloniene ved hjelp av tropper fra koloniene og skattemidler fra selve Storbritannia. Dette var en vellykket krigstids-strategi, men etter at krigen var over, mente begge sider at de hadde båret den største byrden. Den britiske befolkningen, den tyngst skattlagde i hele Europa, poengterte i sinne at koloniene betalte lite til den kongelige kisten. Kolonistene svarte at deres sønner hadde kjempet og mistet livet i en krig som tjente europeiske interesser mer enn deres egne. Britene svarte at kolonistenes dårlig disiplin gjorde dem til dårlige soldater uansett. Denne feiden skulle sette i gang en kjede av hendelser som førte til den amerikanske revolusjon.
Bånd til det britiske imperiet
Selv om koloniene var svært forskjellige fra hverandre, var de fremdeles en del av det britiske imperiet i mer enn bare navnet.
Sosialt var kolonieliten i Boston, New York, Charleston og Philadelphia sin identitet britisk. Mange hadde aldri vært i England, men imiterte britenes kleskode, dans og etikett. Denne sosiale overklassen bygde sine herregårder i den georgianske arkitekturen, kopierte møbeldesignen til Thomas Chippendale og deltok i de intellektuelle strømmene i Europa, som opplysningstiden. For mange av deres innbyggere, var havnebyene i kolonienes Amerika virkelig britiske byer.
Eventyrbånd
Eventyrbånd var eventyrpakker med produksjoner av Walt Disney Company som ble utgitt på 1980- og 1990-tallet av Serieforlaget Hjemmet AS. Pakkene inneholdt kassetter eller cd-er med innleste eventyr og et lite hefte med tekst og illustrasjoner til eventyret. Eventyrbåndene var særlig beregnet på barn som ikke hadde lært å lese ennå, og det kom en spesiell plingelyd som signal når de skulle bla om til neste side i heftet.
Den første utgivelsen i serien var Bambi, som ble innspilt i oktober 1982. En rekke kjente norske skuespillere ga sine stemmer til disse produksjonene og noen av de flittigst medvirkende var Harald Mæle, Anders Hatlo, Linn Stokke, Mari Maurstad, Øystein Wiik, Liv Bernhoft Osa, Magnus Nielsen, Ivar Nørve, Unni Bernhoft, Kjersti Døvigen, Oddbjørn Tennfjord og Unn Vibeke Hol.
USA i kolonitiden
Den kongelige proklamasjon av 1763
Kolonistene motsatte seg forbudet. For mange amerikanere virket det unødvendig og strengt, en unyttig lovgivning gitt en regjering langt borte og som hadde liten omsorg for deres behov. Det siste var en rimelig antagelse, ettersom ingen av parlamentsmedlemmene ble valgt av de nordamerikanske kolonister. Parlamentet hadde generelt vært fokusert på Europa, og latt koloniene styre seg selv. Men nå var England ikke lenger interessert i å la dem gjøre det. Det kom en rekke upopulære tiltak som følge av denne nye politiske holdningen, og resultatet ble økt opposisjon mot London i koloniene i løpet av de neste tretten årene. Denne opposisjonen kom til uttrykk i bl.a. teselskapet i Boston.
Eksterne lenker
History of the United States
Pierre Tissier
Tissier begynte i 1926 i Conseil d'Etat og ble i 1938 maître des requêtes. Han ble i 1940 sendt til Norge med det fransk-polske ekspedisjonskorps for å motstå den tyske framrykkingen i Norge. Tissier tjenestegjorde som kaptein i en alpejegeravdeling og var en del av general Antoine Béthouarts stab. For sin innsats ble han som oberstløytnant i norsk statsråd i London 20. mars 1942 tildelt Krigskorset.
Etter at de allierte styrkene ble trukket tilbake fra Norge, kom Tissier til Storbritannia der han i juni 1940 sluttet seg til De frie franske styrker under Charles de Gaulles ledelse. Han fikk sentrale stillinger og var generalsekretær for samordning. Tissier utga under krigen flere skrifter om Vichy-regimet, samt en bok om sitt samarbeid med Pierre Laval før krigen. I 1944 ble han utnevnt til conseiller d'Etat. Han foreslo å omorganisere Conseil d'Etat, som han anså hadde vært nært knyttet til Vichy-regjeringen.
Etter verdenskrigens slutt var Tissier stabssjef for innenriksminister Adrien Tixier. Fra 1949 var han styreformann i jernbaneselskapet SNCF.
Volkswagen Type 1
Militær-Bobla
En håndfull sivil-utgaver av Bobla ble produsert, stort sett for høyerestående nazister, i årene 1940-1945, men produksjonsantallet var lite. På grunn av bensinmangel ble noen få bobler fra perioden kjørt på ved. I tillegg til Kübelwagen, Schwimmwagen og en håndfull andre kjøretøyer bygde fabrikken også Kommandeurswagen, et boblekarosseri montert på chassiset fra Kübelwagen. Totalt 669 VW Type 87 ble bygget frem til 1945, da all produksjon ble stoppet på grunn av store skader på fabrikken etter de alliertes bombeangrep. Mye av utstyret og maskinene var allerede flyttet til bunkere under bakken, slik at produksjonen kunne fortsette kort tid etter krigen.
Produksjonsboom
Produksjonen av Type 1 økte dramatisk i årene som fulgte, og 5. august 1955 rullet bil nummer én million av samlebåndet. Bobla hadde meget gode kjøreegenskaper i sin klasse, med en toppfart på 115 km/t og 0-100 km/t på 27,5 sekunder med standardmotoren på 34 hk. Dette var overlegent i forhold til konkurrenter som Renault 4CV og Morris Minor, og til og med konkurransedyktig mot moderne småbiler som Mini. Motoren startet umiddelbart, uten choke, og bilen hadde meget gode kjøreegenskaper for å være en så liten bil. Den var økonomisk å vedlikeholde, og morsom å kjøre. Flere amerikanere var dog ikke enige, og Henry Ford II beskrev engang bilen som en liten møkkaboks, i frustrasjon over at det var den bestselgende bilen i USA. På 1960- og 1970-tallet sørget innovative reklamekampanjer og et glødende rykte for driftssikkerhet og pålitelighet for at produksjonstallet passerte nivåene til den tidligere rekordholderen, Ford Model T, da Boble nummer 15 007 034 ble produsert den 17. februar 1972. I løpet av 1973 passerte produksjonen 16 millioner, og den 30. juli 2003 hadde det blitt produsert 21,529,464 eksemplarer.
Type 1s mange navn
VW Type 1 er kjent under mange navn i mange land. I Tyskland ble den først kalt «Käfer» (bille). Etter andre verdenskrig ble den kjent blant amerikanske tropper som «asphalt bubble», og lenge sa man også på norsk «asfaltboble» (også «asfaltblære» , «asfaltblemme» «nazikule» eller «Hitler-kjelke» ), senere bare «boble». Fra 1970 ble Beetle (oversatt fra Käfer) brukt aktivt i markedsføringen i engelskspråklige land, og dette kallenavnet har i dag tatt over for bubble på engelsk. De fleste språk bruker i dag det lokale ordet for bille.
Boble-varianter
Mens produksjonen av standard-bobla fortsatte ble en Type 1-variant kalt 1302, og 1303, populært Super-boble (Eng: Super Beetle ) produsert fra modellåret 1971 til 1972 (1302), og fra 1973 til 1979 (1303). Denne hadde en mer buet front, og var utstyrt med MacPherson hjuloppheng foran, bedre svingradius, og bedre bagasjeplass foran (80% mer en standard bobla). Superbobla ble oppgradert i 1973 (1303) med et nytt dashbord i plast, og kurvet frontrute.
Superbobla (VW 1302 og 1303-serien, også kalt Type 113) er ikke den eneste Type 1-varianten; andre VW-modeller under Type 1-betegnelsen inkluderer Karmann Ghia og nyttekjøretøyet VW 181, samt Brasilia og de australske Country Buggy og Ascort (produsert lokalt i Australia med VW-deler). Bobla fantes også som halvautomat "Automatic" fra 1968-1973. Denne versjonen hadde 3 gir og ingen clutch-pedal.
Salgsnedgang
Bobla satte rekord i 1969 som den mest solgte bil i Norge på et år med 16.706 registreringer. Rekorden sto i 53 år.
Mutakkil-Nusku
Mutakkil-Nusku, sønn av Aššur-dan I, var en konge av Assyria, muligens i 1115 eller i 1133 f.Kr. (det finnes alternative årsfestelser til kongerekkene). Etter den synkrone kongeliste var han tidsmessig en samtidig med Itti-Marduk-bālatu av Babylon. Han regjerte tupppišu, noe som vanligvis oversettes med «under ett år».
Volkswagen Type 1
Salgsnedgang
Bobla fikk heftig konkurranse fra mer moderne biler – spesielt japanske økonomimodeller på det amerikanske markedet og supermini-biler i Europa – og salget begynte å synke midt på 1970-tallet. Det hadde blitt gjort flere forsøk på å erstatte bobla på 1960-tallet – Type 3, Type 4 og den NSU-baserte K70 – men ingen av forsøkene var vellykkede. I 1974 begynte fabrikkene i Wolfsburg å produsere den nye vannkjølte, frontmotoriserte forhjulstrekkeren Golf i stedet for bobla, en bil ulik sin forgjenger på omtrent alle områder.
Produksjonen fortsatte i mindre antall på andre fabrikker i Tyskland frem til 1978, men hovedproduksjonen flyttet til Brasil og Mexico. Den siste bobla ble produsert i Puebla, Mexico, midt i 2003. Den siste produksjonen på 3 000 bobler ble solgt som 2004-modeller, og merket Última Edición, med kromlister og to spesielle lakkfarger, lys blå eller beige, hentet fra New Beetle. Produksjonen i Brasil stoppet i 1986, startet igjen i 1993 og fortsatte frem til 1996. Volkswagen solgte bobla i USA frem til 1978 (cabriolet-modellen frem til januar 1980) og i Europa frem til 1985.
Mutakkil-Nusku
Hans navn har gudenavnet Nusku som teofor bestanddel.
Tonen i babylonske brev til ham er nedlatende til fornærmende, men åpenbart klarer ikke den babylonske konge å følge opp sine ord med handling. En møte med den babylonske konge (Itti-Marduk-bālatu?) ved bygrensen til Zaqqa ble avtalt ved utveksling av utsendinger (Harbi-Šipak og Qunnutu), men møtet ble det ikke noe av.
Volkswagen Type 1
Bobla i U-land
Andre land produserte bobler fra byggesett: Thailand, Indonesia, Sør-Afrika, Australia og Nigeria har alle montert bobler på lisens fra Volkswagen.
Boble-modeller produsert i Mexico og Brasil hadde flere forskjeller:
Uavhengige importører fortsatte å levere bobler til flere store land, blant annet Tyskland, Frankrike og Storbritannia, frem til produksjonen avsluttet i 2003. Hengivne fans av bilen oppdaget også en måte å omgå amerikanske sikkerhetskrav på, ved å plassere nylig produserte meksikanske modeller på rammen fra tidligere, amerikansk-registrerte biler, mellom 1998 og 2003. Den meksikanske utgaven (sammen med sin brasilianske brormodell) var på amerikanske DOTs (Department of Transportation) liste over gråsoneimport etter 1978, fordi bilen ikke oppfyller amerikanske sikkerhetskrav. En amerikansk borger som kjører en meksikansk boble over grensen mellom USA og Mexico, og inn i USA, vil sannsynligvis få bilen beslaglagt av amerikanske myndigheter.
Produksjonen i Mexico ble avsluttet på grunn av meksikansk politikk, også miljøpolitikk: Bobla oppfylte ikke lenger utslippskrav i Mexico by, hvor bilen ble brukt som billige drosjer. I tillegg krevde myndighetene, på grunn av økende kriminalitet, at kun firedørs biler ble brukt som drosjer, og gjorde det derfor umulig å bruke Bobla, som kun har to dører. I tillegg hadde Volkswagen forsøkt å gjøre merkenavnet sitt mer eksklusivt, noe som gjorde at den billige Bobla kolliderte med selskapets identitet. I tillegg hadde kundene begynt å foretrekke mer moderne biler som Volkswagen Pointer og Volkswagen Lupo.
Konflikter etter krigen
Mye av boblas design var inspirert av de avanserte Tatra-bilene til Hans Ledwinka, og spesieltmodellen T97. Denne hadde også et strømlinjeformet karosseri og en bakmontert, firesylindret, luftkjølt boksermotor. Tatra leverte inn et søksmål, men dette ble stoppet da Tyskland invaderte Tsjekkoslovakia. Saken ble gjenåpnet etter 2. verdenskrig, og i 1961 betalte Volkswagen 3 000 000 tyske mark til Tatra som kompensasjon. Dette betød at Volkswagen hadde lite penger til utviklingen av nye modeller, og boblas produksjonsliv ble nødvendigvis forlenget.
Volkswagen eksistens etter 2. verdenskrig skyldes i stor grad en britisk offiser ved navn Major Ivan Hirst. Etter krigen tok Hirst kontroll over den bombede fabrikken, som amerikanerne hadde tatt over. Hans første oppgave var å fjerne den udetonerte bomben som hadde falt gjennom taket og kilt seg fast mellom deler av uerstattelig produksjonsutstyr. Hvis denne bomben hadde eksplodert ville boblas skjebne vært beseglet. Hirst overtalte det britiske militæret til å bestille 20 000 biler, og i 1946 produserte fabrikken 1 000 biler i måneden. Bilen, og byen fabrikken lå i, endret sine nazi-navn til Volkswagen (folkets bil) og Wolfsburg.
New Beetle
På bilutstillingen i Detroit i 1994 presenterte Volkswagen «Concept 1», en konseptbil med futuristisk styling, men samtidig inspirert av den originale Boblas runde form. Sterke reaksjoner fra publikum overbeviste VW om å sette bilen i produksjon, og i 1998, 20 år etter at den siste originale bobla ble solgt i USA, lanserte Volkswagen New Beetle, designet av J Mays og Freeman Thomas ved selskapets designstudio i California.
New Beetle har motoren foran og forhjulsdrift, og slektskapet til originalmodellen ligger kun i navnet og formen på karosseriet. Under karosseriet er det en moderne bil på alle måter, basert på Volkswagens A-plattform. I direkte kontrast til originalen skulle New Beetle aldri være den økonomiske, enkle, pålitelige transporten dens forgjenger var ment som.
Utfasing av den originale bobla
I 2002 passerte produksjonen av VW Golf bobla, med 22 millioner produserte enheter, men i motsetning til bobla hadde Golf blitt laget i fire totalt forskjellige generasjoner siden introduksjonen i 1974.
Eiterå (elv)
Eiterå (IFA: [ei`terå]), også kalt Eiteråga ([e`iterå:ga]), er en elv i Dunderlandsdalen, 7 km nord for Storforshei, i Rana kommune på Helgeland i Nordland. E6 passerer gjennom grenda med samme navn.
Dronning Åsas vei (Tønsberg)
Dronning Åsas vei (2-10) er en 350 meter lang gate på Trudvang i Tønsberg.
Eiterå (elv)
Elvenavnet kan bety «den kalde elven», av gammelnorsk eitr. Jmf «eitrende kald». Navnet kan også være avledet av urgermansk *aitra-, «noe som sveller frem».
Dronning Åsas vei (Tønsberg)
Gaten er oppkalt etter dronning Åsa Haraldsdatter (ca.800-ca.834) Veien ble anlagt på slutten av 1950-tallet.
Bygninger
Nummer 8 ble Tønsbergs første høyhus, og åpnet i 1962 med 40 leiligheter. Naboblokkene i nummer 6 og 10 sto ferdige i henholdsvis 1964 og 1967. Lavblokkene i nummer 2 og 4 er bygget i 1960.
Eiterå (elv)
Elven har sitt utløp mellom Bomfjellet og Ørtfjellet.
José Azevedo
José Bento Azevedo Carvalho (født 19. september 1973 i Vila do Conde) er en portugisisk tidligere profesjonell syklist.
Hans største meritter er en femteplass sammenlagt i Giro d'Italia i 2001, sjetteplass i Tour de France 2002 og femteplass i Tour de France 2004.
Pneumatikk
Pneumatikk er utnyttelse av energi ved hjelp av komprimering og ekspandering av gasser.
Komprimering skjer ved å bruke en kompressor. Den komprimerte luften ekspanderer på forbruksstedet til atmosfærisk trykk. Bruk av pneumatikk er vanlig til mekaniske operasjoner, industrimaskiner, verkstedmaskiner, spesialverktøy, anleggsmaskiner, gruvemaskiner, sprøytemaling og andre tekniske innretninger.
Mekanikk og maskiner
Vanlige teknikkfelt som gjør bruk av pneumatikk i industrien er trykkluftmekanisering, trykkluftautomatisering og prosesstyring. Industripneumatikken er en beslektet teknikk med andre fluidtekniske system, spesielt hydraulikk. Alminnelig trykk er vanligvis rundt 5 til 10 bar avhengig av arbeidsoppgaven.
Andre bruksområder
I eksplosjonsfarlige omgivelser (Ex-sone 0, 1 og 2) blir pneumatiske komponenter ofte foretrukket fremfor elektriske, siden de ikke er potensielle tennkilder. Særlig i petroleumsindustrien (offshoreplattformer, raffinerier og landterminaler) er pneumatikk benyttet, både til aktuatorer og til instrumentering. Disse komponentene er gjerne i syrefast utførelse.
Kompresjon
Kompressorer er vanligvis montert på en trykktank eller utstyrt med en frittstående trykktank. Trykktanker skal inspiseres årlig iht. Arbeidstilsynets forskrift for trykkluftanlegg av 12. januar 1978. Trykktanken er utstyrt med inspeksjonsbok som er utstedt av produsenten, og den skal være ájour med innførte inspeksjoner.
Rørnett
Rørnettet dimensjoneres i forhold til rørlengder, luftmengde og akseptabelt trykkfall. Det utføres tradisjonelt med tanke på optimal funksjon, som kan innebære en ringledning i et fabrikklokale med rørnedløp til forbrukssteder i lokalet.
Avhengig av vurderinger rundt luftkvaliteten (partikler, olje, vann og vanndamp) og temperatursoner utføres også rørnett med vannsperrer (svanehalser) og dreneringsmulighet.
Rørnettes reguleringsområde er avhengig av kompressortypen. Spesielt ved bruk av stempelkompressorer, men også generelt, brukes vanligvis en trykkregulator ved trykkluftinntaket til en maskin. Denne kombineres eventuelt med en filter/vannutskiller og eventuelt også med et oljesmøreapparat.
Luftbehandling
Luftbehandling er å bruke tørkerutstyr og filter for å gi en bestemt luftkvalitet. Luftkvaliteten er avhengig av kompressortypen og omgivelsestemperaturen. Til kvalitetsforbedring av trykkluft brukes vanligvis kjøletørkere, adsorpsjonstørkere og mikrofilter. Luftbehandlingsutstyret plasseres etter kompressoren eller før forbruksstedet avhengig av den oppgaven det har.
Konvensjonelt pneumatikkutstyr er ikke ømfintlig for forurensning i luften. Generelt gir kjøletørking en god trykkluftkvalitet når temperaturen ikke avviker mye fra normale innendørs temperaturer. Kjøletørkere leverer et trykkduggpunkt rundt 3 °C som generell standard.
Pneumatisk ventil
Pneumatiske forstillingsorganer styres av luft under trykk og en membran som påvirkes av trykket. Via et fjærsystem koblet til spindelen påvirkes stengemekanismen i ventilen automatisk etter mottrykks- eller kraftbalanseprinsippet. Fordi membranstyring gjør at forstillingsorganet reagerer raskt ved trykkendringer, er slike organer godt egnet ved prosesstyring.
1814
1814 (MDCCCXIV) i den gregorianske kalender var et år uten skuddag som begynte på en lørdag.
Nasjoner
Se: Liste over land i 1814
Malteserordenen
Historie
Ordenen oppstod i Jerusalem under navnet Johanitterordenen som en av de tre store ridderordenene under korstogstiden; de to andre var Tempelridderordenen og Den tyske orden. Etter at ridderordenene ble presset ut av Palestina slo ordenen seg ned på Rhodos i 1309 og virket der til de ble drevet ut av den osmanske sultanen Suleimans hær i 1522. Etter Rhodos flakket ordenen rundt om i Europa før den fikk etablere seg på Malta i 1530 etter ordre fra paven og spanskekongen. Som leie for øya skulle ordenen gi kongen en Malteserfalk hvert år på allehelgensdag. Ordenen regjerte på Malta frem til den ble kastet ut av Napoleon i 1798.
Malteserordenen har i dag hovedkvarter med ekstraterritoriell status i Roma. Den har status som permanent observatør i FNs hovedforsamling.
Regjering
Ordenens overhode er stormesteren, som velges på livstid. Stormesteren biståes av Det suverene råd, som velges av Generalkapittelet, ordenens lovgivende forsamling. Generalkapittelet møtes hvert femte år; på hvert møte velges alle medlemmene av Det suverene råd. Rådet består av seks medlemmer og fire embedsmenn: Storkommandøren, storkansellisten, storhospitalleren og forvalteren av hovedkassen. Storkommandøren er ordenens øverste religiøse embetsmann og fungerer som interimsfullmektig når stormesterens embede er ledig. Storkansellisten har ansvar for administrasjonen av ordenen. Storhospitalleren koordinerer ordenens humanitære og veldedige virksomhet. Forvalteren av hovedkassen er ordenens finanssjef.
Ordenens finanser granskes av Revisornevnden, som består av en president og fire rådsmedlemmer, alle valgt av Generalkapittelet. Ordenens dømmende myndighet utøves av domstoler med dommere utnevnt av Stormesteren og Det suverene råd.
Medlemmer
Medlemskap er bare ved invitasjon, og er inndelt i ulike klasser. Viktigst er skillet mellom riddere som avlegger religiøse ordensløfter og riddere som ikke gjør det.
Ordenen tar i utgangspunktet bare opp adelige medlemmer, men har i nyere tid gjort visse unntak fra dette. Den har hatt noen få norske medlemmer, blant andre pavelig kammerherre Christopher Tostrup Paus (ridder), forfatteren Knut Ødegård (ridder) og professor Janne Haaland Matlary (dame). Andre europeiske medlemmer som av forskjellige årsaker har blitt kjent, inkluderer blant andre Otto von Habsburg, Franz von Papen, Luigi Parrilli og Reinhard Gehlen.
Internasjonal organisasjon
Malteserordenen er tilstedeværende i 120 land. Ordenen er organisert i seks storpriorier, seks underpriorier og 48 nasjonalforbund.
Bombingen av Tokyo
Bombingen av Tokyo (japansk: 東京大空襲, Tōkyō daikūshū), eller brannbombingen av Tokyo, ble gjennomført av USAs hærs flyvåpen under Stillehavskrigen under andre verdenskrig.
USA gjennomførte et lite bomberaid, med alminnelige sprengbomber, mot Tokyo i april 1942, Doolittle-raidet, med store effekter på moralen, men med små materielle skader. Strategisk bombing og bombing av tettbebyggelse ble innledet i 1944 etter at langdistansebomberen B-29 kom i tjeneste, først med baser i Kina og deretter på Marianene. Flyangrep med B-29 ble innledet fra disse øyene den 17. november 1944 og fortsatte fram til 15. august 1945, dagen da Japan kapitulerte. Bombeangrepene 9.-10. mars 1945 var av de mest destruktive bombingene i historien.
Historie
Som i Tyskland utsatte allierte flystyrker, først og fremst amerikanske, de japanske øyene for en enorm bombeoffensiv under den siste delen av andre verdenskrig. Bombing i større skala kom imidlertid i gang først etter at øygruppen Marianene var blitt erobret sommeren 1944. Derfra ble det helt nye bombeflyet B-29 satt i tjeneste, særlig fra baser på øyene Saipan og Tinian. Det hadde betydelig lengre rekkevidde og kunne ta større bombelast enn de eldre B-17. Da det japanske flyvåpenet etter hvert ble uskadeliggjort var de japanske byene nesten forsvarsløse mot de veldige armadaene av bombefly som svermet inn over landet fra og med høsten 1944. De fleste storbyene ble bombet uavlatelig.
Mot slutten av desember 1944 bestemte USAAFs øverstkommanderende, general Henry H. Arnold, for endringer i ledelsen av XXIth Bomber Command. Dette var den for Japan relevante bombeflygruppe, kommandert av brigadegeneral Haywood Hansell. General Arnold var ikke fornøyd med Hansell. Dessuten likte ikke Arnold Hansells preferanse for presisjonsbombing; man ønsket en overgang til storflatebombing. Samtidig hadde man blant annet ved forsøk i en for formålet oppbygd «Japanese Village» i et baseområde i Utah kommet til at brannbomber ville ha vesentlig større virkning enn den sprengbombene hadde hatt. Hansells etterfølger ble general Curtis LeMay.
Det mest dramatiske kjempeangrepet på Tokyo kom i mars 1945 (Operation Meetinghouse), etter flere betydelig mindre, men også nokså store angrep. Også Nagoya, Kobe og Osaka ble utsatt for veldige angrep med brannbomber. Det ble utviklet en egen brannbombetype spesielt beregnet på japanske hus, tilpasset vanlige japanske taktyper og trehusbebyggelser, og med et brensel som ikke lett skulle la seg slukke. Dette var napalm bomber av type AN-M69.
Operation Meetinghouse
9.-10. mars 1945: Det verste av alle angrepene (i klasse med atombombingen av Hiroshima (Nagasaki var mindre) rammet hovedstaden Tokyo natten 9.–10. mars 1945. Selv om bombingen av Dresden er mer kjent, er dette kanskje det mest ødeleggende bombeangrepet som noensinne har rammet en by, bortsett fra atombombene 6. og 9. august samme år. Denne natten slapp 325 (334 ifølge noen kilder ) B-29, som kom fra støttebaser på Saipan, Guam og Tinian, mellom 1600 og 2000 tonn brannbomber over byen.