cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Certina
Forbindelse med General Watch Co, Allgemeine Gesellschaft der schweizerischen Uhrenindustrie AG (ASUAG)
I 1971 hadde familien som eide Certina bestemt seg for å gå med i General Watch Co, den da nydannede underavdelingen av ASUAG. Den japanske klokkeindustrien, som utmerket seg med pålitelighet og svært billige produkter, hadde en voldsom fremgang og bidrog til å stanse Certinas ekspansjon. Restruktureringen til firmaet involverte ikke bare en søken etter å slå sine krefter sammen med andre, men også til at de la ned sin egen verkproduksjon. Ved slutten av 1970-tallet var Certinas fabrikker flyttet til Biel. Under ny ledelse klarte bedriften å holde noen av sine gamle markdeder, deriblant i Skandinavia. Da SSIH- og ASUAG-selskapene slo seg sammen ble Certina en del av en organisasjon og sammen med Mido og Tissot har selskapet nå etablert seg i Le Locle.
Navnet Certina
I 1906 ble Certina navnet brukt for første gang av fabrikanten. Adolf og Alfred Kurth kalte sine klokker «Grana», kortformen av «Granatus», det lantinske navnet for «Grenchen».
I 1938 adopterte firmaet navnet «Certina», fra latin «certus» som betyr «trygg», «sikker» som sitt eksklusive kjennemerke.
Petrokjemiske produkter
Petrokjemiske produkter er materialer som er produsert fra petroleum (hydrokarbon). Selv om enkelte av de kjemiske forbindelsene også kan produseres fra andre råvarer som kull eller naturgass, så er det petroleum som er hovedkilden. Mesteparten av råoljen brennes som bensin og diesel, på tross av at en lang rekke med organiske forbindelser er avhengig av samme råvare.
De to hovedtypene av petrokjemiske råvarer er olefiner og aromater.
Hans Hagerup de Gyldenpalm
Hans Hagerup de Gyldenpalm (født som Hans Hagerup i 1717 i Kalundborg i Danmark, død 19. februar 1781 i Kristiansand) var norsk embetsmann. Hans far var biskop Eiler Hagerup d.e.. Sytten år gammel ble han ansatt som lærer ved Trondheim katedralskole, og året etter ble han konrektor samme sted. I 1743 ble han viseamtmann i Nordland amt, og fra 1751 til 1767 var han amtmann i Nordland amt. Fra 1767 til 1781 var han stiftsamtmann i Kristiansand og amtmann i Nedenes amt. Etter sin død ble han den 23. februar 1781 adlet med navnet de Gyldenpalm, noe som også gjorde hans barn og etterkommere adelige.
Denne grenen av familien døde ut på mannssiden med Gyldenpalms sønnesønn, diplomaten Andreas Dedekam Hagerup Gyldenpalm (1777–1832.
Cliffie Grinde
Alf Magne «Cliffie» Grinde (født 14. april 1951) er en norsk musiker.
Han er best kjent som tidligere trommeslager i bandet Vamp fra 1995 til 1998. Han ble erstattet av Tore Jamne. Han har gjennom alle disse årene spilt i flere band og artister som Vestlandsfanden, Olav Stedje og 3 Busserulls. Han spiller i dag slagverk og korer i Haugesund-bandet Rockabillys.
Svart søndag
Svart søndag (originaltittel: Black Sunday) er en amerikansk thriller fra 1977 regissert av John Frankenheimer. Filmen handler om en palestinsk terrororgruppe som slår seg sammen med en desillusjonert amerikansk vietnamveteran for å gjennomføre en terroraksjon i USA. Hovedrollene spilles av Bruce Dern og Marthe Keller, mens en sentral birolle spilles av Robert Shaw. Filmen er basert på en bok av Thomas Harris utgitt i 1975.
Handling
En palestinsk kvinne, som er medlem av terrororganisasjonen Svart September, lokker med seg en desillusjonert og hevngjerrig vietnamveteran til å planlegge en terroraksjon i USA. Målet er tilskuerne på superbowlfinalen. Aksjonen skal gjennomføres ved hjelp av en blimp. Hensikten er å skape en opinion for å få hjelp i sin frigjøringskamp. Både amerikanske og israelske etterretningsagenter involveres snart i jakten på terroristene og deres plan.
Om filmen
Svart søndag har fått 71 % på Rotten Tomatoes.
VG gav den terningkast tre.
Langres
Langres er en kommune i departementet Haute-Marne i regionen Grand Est nord i Frankrike. Langres er underprefektur i departementet.
Historie
Som hovedstad i den romaniserte keltiske stammen Lingones ble byen kalt Andematunnum, senere Lingones og i dag Langres.
Etter perioden med invasjoner vokste byen i middelalderen, blant annet på grunn av at biskopen i byen fikk mer politisk makt. Bispedømmet dekket Champagne, Hertugdømmet Burgund og Franche-Comté, og biskopene fikk rettene til å prege sine egne mynter på 800-tallet og å peke ut den militære lederen i byen i 927. Biskopen av Langres var hertug og en del av adelsstanden i Frankrike. De vanskelige årene på 1300- og 1400-tallet var årsak nok til at byen forsterket festningsverkene sine og Langres gikk inn i en periode som kongelig vergemål. I renessansen, da byen igjen blomstret, ble det bygget mange fine boliger samt religiøse og militære bygninger, som fortsatt står i dag. På 1800-tallet bygget Vauban flere festningsverk i byen.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Langres
Harry Magdoff
Henry Samuel Magdoff (født 21. august 1913, død 1. januar 2006) var en amerikansk sosialistisk skribent. Han holdt flere administrative stillinger i regjeringen i Franklin D. Roosevelts presidentperiode og ble senere redaksjonsmedlem i det marxistiske tidsskriftet Monthly Review.
Fylkesvei 7608
Fylkesvei 7608 går mellom Straumgård og Borg i Vestvågøy kommune. Veien er 8,9 km lang. Vegen har grusdekke, men skal asfalteres i løpet av 2021.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 832.
Helmut Thaler
Helmut Thaler (født 22. januar 1940 i Imst i Tirol) er en østerriksk tidligere aker som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble.
Thaler vant en olympisk sølvmedalje i aking under Vinter-OL 1964 i Innsbruck. Sammen med Reinhold Senn kom han på andreplass i toer for menn bak sine landsmenn Manfred Stengl og Josef Feistmantl.
Constantiaberg
Constantiaberg er et ganske flatt og langstrakt fjell som utgjør en del av Cape-halvøya i Table Mountain nasjonalpark, Cape Town, Sør-Afrika. Det ligger ca. 7 km sør for Table Mountain, på den sørlige siden av Constantia Nek. Constantiaberg er 927 meter høyt og ble trolig besteget for første gang av buskmenn i forhistorisk tid. Det er ikke kjent hvem som først besteg fjellet i moderne tid.
Constantiaberg, Devil's Peak og Table Mountain er de høyeste fjellene i fjellkjeden som strekker seg fra Table Mountain hele veien til Cape Point. Fjellkjeden som består av resistente sandsteiner tilhørende gruppen Table Mountain, dominerer de sørlige forstedene av byen på randen av Cape Flats.
De nedre, østlige skråningene av Constantiaberg er dekket av Tokaiskogen, hvor det finnes mange furu- og gummiplantasjer. Dette området har mange turstier og grusveier som er knyttet til hverandre og som blir brukt til høsting av trær. Skogen er populær for gåturer, jogging og terrengsykling. Fra vestsiden av fjellet er det utsikt over den storslagne naturen i Hout Bay.
Constantiaberg er hjem til en rekke fugle- og plantearter. Fjellet er i hovedsak dekket av fynbos, en botanisk biom som kun finnes i Western Cape.
Elefantøyets grotte (Elephant's Eye cave) er en populær destinasjon for turgåere, og er fjellets nest største attraksjon etter masten. Denne er synlig nær sørenden av fjellet sett fra Cape Flats. Grotta har fått sitt navn etter den østlige profilen av fjellet som ligner en elefant (fjellkjeden som fortsetter mot Cape Point utgjør snabelen).
Velstand (album)
Velstand er et musikkalbum med Smalhans, utgitt i 1982.
Erik Pedersen
Erik Stensrud Pedersen (født 11. oktober 1967) er en norsk fotballspiller som nå har trappet ned til Pors Grenlands fjerdelag i 6. divisjon, men som inntil sesongen 2005 spilte for klubbens A-lag. Som junior spilte han for Storm og Eidanger før han i 1984 ble hentet til Odds Ballklubb, der han var med å vinne norgesmesterskapet for junorer året etter. I 1988 ble han hentet til Tromsø og i 1991 til Viking, der han samme år ble seriemester. På denne tiden var han kjent som et av Norges største talenter og var en av Drillos engler, som han tok med seg fra OL-landslaget til A-landslaget da han ble trener der. Det ble imidlertid kun med 10 kamper mellom 1990 og 1992, i tillegg til 10 aldersbestemte landskamper.
En viktig grunn til at han falt ut av landslaget var skadeproblemer, og i 1994 gikk han hjem til Odd igjen, der han bidro til å få klubben opp i 1. divisjon, før han året etter dro tilbake til Viking. Da kontrakten med Viking utløp ved utgangen av oktober 1996, skrev han 1. november 1996 under for skotske, der han var med å ta cupsølv, før han sommeren 1999 for tredje gang dro til Odd, som nå var havnet i Tippeligaen. Her var han med å vinne cupen i 2000, og gjorde seg bemerket ved å vise frem sin leopardmønstrede tanga foran TV-kameraene etter at seieren var et faktum. Klubben ville imidlertid ikke gi Pedersen ny kontrakt etter sesongen 2002, og etter å ha skrevet et offentlig bred der han kritiserte Odd-ledelsen etter noter dro han til Danmark for å finne en klubb der. Det klarte han ikke, og dro derfor til Pors Grenland som da spilte i 2. divisjon. Her var han med på opprykket til 1. divisjon i 2003, og var en viktig brikke for klubben i 1. divisjon både i 2004 og 2005, da han ga seg på grunn av ryggproblemer. Fra sommeren 2006 spilte han imidlertid fotball igjen, dog på et langt lavere nivå.
Marc Bartra
Marc Bartra Aregall (født 15. januar 1991) er en spansk fotballspiller som spiller for den tyrkiske klubben Trabzonspor.
Han spiller som midtstopper, men kan også benyttes som høyreback.
Song Renqiong
Song Renqiong (kinesisk: 宋任穷 / 宋韵琴; født 11. juli 1909 i Liuyang i provinsen Hunan i Kina, død 8. januar 2005) var en general i Folkets frigjøringshær og kommunistisk politiker i Folkerepublikken Kina. Han regnes blant de åtte eldste, partiveteraner som spilte en stor politisk rolle under 1980- og 1990-årene.
Toppserien 1996
Toppserien 1996 ble vunnet av Trondheims-Ørn. Haugar og Gjelleråsen rykket ned.
Song Renqiong
Under den annen sino-japanske krig var han visedirektør for 129. divisjons politiske avdeling; mot slutten av den kinesiske borgerkrig vise politisk kommissar for den nordøstlige feltarme.
Etter at Folkerepublikken ble etablert i 1949 var han sekretær for partikomiteen i provinsen Yunnan, visesekretær for partiets sørvestbyrå, vise generalsekretær for partiets sentralkomite, minister for andre, tredje og syvende mekanisk industri-departement, og førstesekretær for kommunistpartiets nordøstbyrå. Han var viseformann for den nasjonale politisk konsultative kommisjon, et alternerende medlem og senere fullt medlem av Det kinesiske kommunistpartis politbyrå.
Han var viseformann for partiets sentrale rådgivende komite.
Selv om han døde før Zhao Ziyang, bad han om at man sørget for at den krans fra ham med en elegi skulle være med under Zhaos begravelse.
Hans datter, Song Binbin, ble i august 1966, i en alder av ca 17 år, en fremtredende leder under kulturrevolusjonen.
Marc Bartra
Barcelona
Bartra flyttet med familien sin til Barcelona i en alder av 11 år, hvor han startet i klubbens verdenskjente juniorakademi La Masía. Etter å ha imponert stort på dette nivået, ble han forfremmet til FC Barcelona B i 2009. Han gjorde sin debut for førstelaget den 14. februar 2010, da han erstattet Jeffrén Suárez i en kamp mot Atlético Madrid på Vícente Calderón.
Belenois
Belenois er en slekt av sommerfugler i gruppen hvitvinger.
Marc Bartra
Barcelona
Den 18. februar forlenget Bartra kontrakten sin med FC Barcelona. Den nye avtalen strekker seg til 2017.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Belenois
Utseende
Middelsstore, lysfargede sommerfugler med avrundede vinger. Oversiden er hvit eller gul med svarte eller grå tegninger. Undersiden er gjerne kontrastrikt mønstret i gult, hvitt og svart.
Utbredelse
De fleste lever i Afrika. Noen få av artene lever på Madagaskar. Én art lever i tillegg til Afrika også i India, og én art er utbredt i Australia og Indonesia.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom hvitvingenes delgrupper og slekter kan være avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje.
Carl Berner Sound System
Carl Berner var et punk/rock'n'roll-band fra Oslos østkant. Bandet ble grunnlagt av Billy Ballantine og Terry Carson i 2002, og viste seg første gang fram for publikum på B-festivalen samme år. Bandet har tre utgivelser bak seg: "Too broke to be blue" fra 2003, "Urban Paranoia" (utgitt på CBSS/Kvitskit Hårdkjör, spilt inn i Space Valley Studio) fra 2004 og "Sweet Alienation" (utgitt på CBSS/Bats Out, spilt inn i Space Valley Studio) fra 2005.
Carl Berner Sound System ble nedlagt i 2006, etter at vokalist Billy Ballantine trakk seg fra gruppa. Bandet gjorde en reunionkonsert på Bekkestua i januar 2008 i forbindelse med en feiring av B-festivalens historie.
Billy Ballantine grunnla i 2007 bandet Kjøter, der også Buck Howard er med.
Utgivelser
Carl Berner Sound System har én demo og to EP-er på samvittigheten:
Christine Wachtel
Christine Wachtel (født 6. januar 1965 i Altentreptow, Mecklenburg-Vorpommern) er en tysk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte på 800 meter for Øst-Tyskland.
Wachtel's gjennombrudd kom i 1983 med sølvmedalje i junior-EM på 800 meter. Idrettsåret 1987 startet med gull i VM innendørs på tiden 2.01,32. Samme året ble hun nummer to i VM, slått av landsmannen Sigrun Wodars. Wachtels tid i finalen 1.55,32, ble hennes beste noensinne på distansen. Innendørs ble hun Europamester foran Wodars.
Wachtel deltok i OL 1988 i Seoul hvor det atter en gang ble en duell med Wodars. Wodars vant foran Wachtel, som løp på 1.56,64. I innendørs-VM året etter i Budapest forsvarte hun gullet, da hun vant på tiden 1.59,24.
Wachtel deltok også i EM 1990 hvor hennes 1.56,11 rakk til sølv, atter en gang bak Wodars. Ved innendørs-VM 1991 forsvarte hun gullet, og vant for tredje gang på rad, denne gang på tiden 2.01,51. Utendørs deltok hun i VM i Tokyo hvor hun kun endte på sjetteplass med tiden 1.58,90. Derimot ble det medalje med Tyskland i langstafetten, bak Sovjetunionen og USA.
I OL 1992 i Barcelona ble hun utslått allerede i forsøket. Hennes siste mesterskapsstart ble VM i Stuttgart 1993 der hun ble utslått i semifinalen.
Mimi Kihle
Mimi Azora Kihle (født 9. juli 1899 i Horten, død 4. juli 1993 i Oslo) var en norsk skuespiller. Debuterte på Centralteatret i 1923 i Arnold og Bachs Levemanden. I de samme forfatteres Pussy gjestet hun med stor suksess på Apollo-teatret København i 1931.
På en turné under Ibsen-jubiléet i 1928 spilte hun Ingrid, Den grønnkledte og Anitra i Peer Gynt. Ved Centralteatret i 1929 spilte hun blant annet Lille Eyolf i Lille Eyolf selv om hun ikke var gutt. Hun var ansatt ved Centralteatret til 1932, deretter ved Carl Johan Teatret til 1940, da hun trakk seg tilbake fra scenen. Hun var også ved filmen. Sammen med Odd Frogg (1901–34) fremførte hun sangen Hvorfor så alene? i filmen Lalla vinner ! (1932). Den var komponert av Dan Folke (1906–54) og Kai Normann Andersen. Sangen ble også utgitt på plate for His Master's Voice
Hun var datter av mineløytnant Karl August Kihle (1873–1953) og Helga Josefine (1876–1959). Faren var sønn av Abraham Abrahamsen, og ved folketellingen i 1900 oppga familien etternavnet Abrahamsen (og ikke Kihle). I 1931 giftet hun seg med Finn Myklegaard (1901–1986) som var redaktør og forlagseier.
Catalina Sandino Moreno
Catalina Sandino Moreno (født 19. april 1981 i Bogotá i Colombia) er en colombiansk skuespiller.
Hun var Oscarnominert for beste kvinnelige hovedrolle i 2004 for sin innsats som María Álvarez i filmen Maria Full of Grace.
Zithobeni
Zithobeni (direkte oversatt «Ydmyk dere») er en township i provinsen Gauteng i Sør-Afrika, like nord for Bronkhorstspruit og sørvest for Ekangala.
Den Nordenfjeldske Kreditbank
Den Nordenfjeldske Kreditbank var en forretningsbank i Trondhjem fra 1868 til 1963.
Den ble opprettet i 1868 av en rekke kjøpmenn, deriblant E.C. Dahl, med overrettssakfører Karl Ludvig Bugge som frontfigur og overrettssakfører Christian Hirsch som første banksjef. Banken skulle ta opp konkurransen med Trondhjems Privatbank, som ble opprettet i 1859. Allerede i 1875 var Kreditbanken større enn Privatbanken, men tapte store summer ved konkurskrisen i Trondhjem og Nord-Norge i 1880-årene, og i samme tiår ble det avdekket bedrageri og underslag i banken.
Bankkrisen i 1920-årene rammet Kreditbanken hardt, men etter tre år under offentlig administrasjon ble den gjenreist i 1928.
Otto D. Adeler overtok etter Christian Hirsch som banksjef i 1887, og han ble etterfulgt av A. Pedersen i 1897, Andreas Berg i 1901, Einar Aas i 1931 og Sverre Andresen høsten 1946.
Andreas Morisbak
Andreas Morisbak (født 19. mai 1940 i Vefsn) er en norsk, tidligere fotballspiller (forsvar og midtbane) og -trener.
Den Nordenfjeldske Kreditbank
I 1947 overtok banken Trondhjems Realkreditbank, og i 1963 fusjonerte den med Forretningsbanken, som senere gikk inn i Fokus Bank i 1987.
Andreas Morisbak
Morisbak ble født i Vefsn, men flyttet med familien til Børsa mens han var barn. Der spilte han for klubbene Børsa og Orkanger Idrettsforening. Morisbak ble kjent etter overgangen til Lyn (1960–71, 221 kamper, fem scoringer ) der han var kaptein for laget som vant 1. divisjon fotball for herrer 1968 og norgesmesterskapet i fotball for herrer 1968 (doublelaget). Morisbak spilte for Norges herrelandslag i fotball (tre kamper, ingen scoringer). Senere var han trener for Lyn (1972–74), en kort periode for Viking FK (1983), samt assisterende trener for Norges herrelandslag i fotball under Tord Grip (1987–88).
Den Nordenfjeldske Kreditbank
Banken lå fra 1875 i Dronningens gate 3 i Trondhjem, men det gamle banklokalet ble revet i 1972.
Kongekrabber
Kongekrabber eller paralithoder (Paralithodes) er ei slekt i familien trollkreps (Lithodidae) som inkluderer fem arter. De tilhører gruppen med tifotkrepser (Decapoda) og er storkrepser (Malacostraca).
Andreas Morisbak
Han har hovedfag fra Norges idrettshøgskole og har vært fast ansatt i Norges Fotballforbund, tidvis med ansvar for aldersbestemte landslag, siden som utviklingsleder (1975-2006). Han er bosatt på Hosle og far til fotballspilleren Sven Morisbak.
Kongekrabber
Kongekrabber finnes ikke naturlig i Norge, men rød kongekrabbe (Paralithodes camtschaticus) ble introdusert til Murmanskfjorden av russerne på 1960-tallet og har siden spredt seg til kysten av Finnmark. I dag gir den et viktig bidrag til fiskerinæringen i Nord-Norge.
Prainha
Prainha er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Kongolesisk franc
Kongolesisk franc (FC, franc congolais) er den valuta som brukes i Den demokratiske republikken Kongo i Afrika. Valutakoden er CDF. 1 franc = 100 centimes. Valutaen utstedes av Banque Centrale du Congo, som har hovedkontor i Kinshasa. I desember 2009 fikk man 155 CDF for 1 norsk krone. Valutaen finnes bare i sedler, og en franc-seddelen har bildet «Lumumba et ses Compagnons» i lenker på baksiden.
Adolphe Muzito
Adolphe Muzito (født 1957 i Gungu, Kwilu-distriktet) er en kongolesisk politiker og økonom. Han var statsminister i Den demokratiske republikken Kongo.
Han er medlem av Unified Lumumbistiske Party, og var finansminister under Antoine Gizenga fra 2006 til 2008.
10. oktober 2008 ble han utnevnt til statsminister av president Joseph Kabila og satt til 6. mars 2012.
I 2015 ble han suspendert fra partiet for tre år for å ha vært for frittalende.
Neopetaliidae
Neopetaliidae er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata). Slik slektskapsforholdene nå blir forstått, omfatter gruppen bare én art, Neopetalia punctata fra Chile og Argentina.
Utseende
En middelsstor til stor øyenstikker. Kroppen er ganske sterkt hårete, særlig er det påfallende kvaster av lange, svarte hår på ryggsiden av bakkroppsledd 5-8. Fasettøynene møtes i et punkt i pannen. Vingene har fire rødlige flekker lanmgs framkanten. Hannens bein har korte kjøler på alle legger. Hunnen har redusert eggleggingsrør (ovipositor). Larven er kraftig med et stort, firkantet hode og nyreformede fasettøyne. Kroppen er spredt kledt med nokså lange hår. Beina er temmelig korte og kraftige. Vingeknoppene er små og ligger parallelt.
Levevis
Larvene finnes i vannsig fra kilder, dammer med silt-dekt bunn og små bekker i skog. Denne arten har en vek, flagrende flukt.
Utbredelse
Neopetalia punctata er bare kjent fra det sørlige Chile og Argentina.
Systematisk inndeling
De artene som nå blir regnet til Austropetaliidae, ble før regnet til denne gruppen, som nå står igjen med bare én art.
Delegasjonen for antakelse av et internasjonalt hjelpespråk
Delegasjonen for antakelse av et internasjonalt hjelpespråk (fransk: Délégation pour l'adoption d'une Langue auxiliare internationale) var en organisasjon nedsatt på initiativ av den kjente franske matematikeren Louis Couturat i 1901. I 1907–1908 blei den plattform for lansering av det nye internasjonale hjelpespråket Ido.
Under verdensutstillinga i Paris i 1900 var det stor interesse for ideen om et nytt internasjonalt hjelpespråk, og esperanto fikk mye positiv omtale.
Matematikerne Louis Couturat og Leopold Leau benyttet denne interessen til å reise problemet som mangelen på et enkelt felles språk skapte for mange internasjonale konferanser. Ut fra arbeidet de gjorde under verdensutstillinga blei Delegasjonen formelt stiftet på initiativ fra Leau 17. januar 1901. Men den relle lederen i Delegasjonen i de årene den eksisterte, var hele tiden Couturat. Couturat som i de kommende årene skrev på sitt store verk om universalspråk og etablerte seg som samtidens ledende akademiske interlingvist, blei i denne perioden oppfattet som positiv til esperanto. Esperanto hadde sterk framgang og stor sosial innflytelse i Frankrike i denne perioden, og tilhengere av esperanto gjorde mye for å skaffe støtte til Delegasjonen fra andre organisasjoner. Den russiske esperantisten Nazim Evstifegjev ga Delegasjonen pengestøtte, som blant annet gjorde den i stand til å ansette egen sekretær. Sammen med Couturats egen innflytelse førte dette til at en del kjente vitenskapsmenn sluttet seg til Delegasjonen, bl.a. den danske språkforskeren Otto Jespersen, og den daværende esperantisten Wilhelm Ostwald (som fikk nobelprisen i kjemi i 1909).
I 1907 hadde Delegasjonen oppnådd støtte fra 307 organisasjoner fra hele verden, og 1251 vitenskapsfolk og akademikere. Samme år avviste det internasjonale Forbundet av Akademier Delegasjonens henstilling om å vedta hvilket forslag som skulle vedtas som internasjonalt språk, ved å erklære seg som inkompetent til å fatte vedtak om dette. Delegasjonen tok da selv på seg ansvaret for å gjøre dette valget.
En rekke representanter for forskjellige språk møtte for Delegasjonen. Lederen av den franske Esperanto-bevegelsen Louis de Beaufront, som var kjent for å være motstander av reformer i esperanto, blei valgt av esperantos skaper Ludwik Zamenhof til å representere ham personlig. Delegasjonen kom snart fram til at den gikk inn for et naturalistisk språk, og av de prosjektene som var framlagt, foretrakk esperanto, sammen med idiom neutral, novlatin og universal. Det blei også ytret ønsker om forbedringer i esperanto. I løpet av 1907 fattet den vedtak om at det nye internasjonale hjelpespråket burde bli det til nå ukjente forslaget ido. Det var en reformert form for esperanto, som bl.a. tok opp i seg flere gamle forslag til endringer i Esperanto og et forslag til system for derivering av ord som var laget av Couturat.
Forfatteren til Ido var i utgangspunktet ukjent. Men det blei snart lekket at det var laget av Louis de Beaufront, den internasjonale Esperanto-bevegelsens nr. 2 og leder i Frankrike, også kjent som ''Esperantos 2. far'', som dessuten representerte Zamenhof i Delegasjonen. (Mange år seinere kom det fram at dette sannsynligvis var en bløff med sikte på å skjule at Idos virkelige forfatter var Couturat.) Couturat og andre ledere av Delegasjonen hadde håpet at dette ville bidra til å få tilhengerne av det absolutt største og ledende hjelpespråket esperanto til å slutte opp om ido. En del vikige esperanto-ledere kom også til å følge Couturat – fram for alt de Beaufront og noen kjente forskere, som Ostwald.
Flaggkommandør
Flaggkommandør er en sjømilitær offisersgrad. Den svarer til brigadergraden i land- og flyvåpen. Innen NATO er flaggkommandør rangert på nivå OF6.
Delegasjonen for antakelse av et internasjonalt hjelpespråk
Men Zamenhof oppfattet støtten til ido som en manipulasjon fra Couturat og andre ledende ido-tilhengere, og det store flertallet av esperanto-tilhengere fortsatte å være lojale mot esperanto. Følgen blei en bitter strid, som fortsatt preger forholdet mellom bevegelsene for esperanto og ido hundre år etter. (F.eks. gir Wikipediaene på esperanto og ido helt motsatte bilder av Delegasjonens arbeid.) Esperantistene framstilte Delegasjonen som et enmanns-show fra Couturat, der de kjente forskerne og organisasjonene som hadde sluttet seg til, i praksis ikke hadde noe å si. Det er nok noe i dette bildet. Men på den andre siden hindret ikke dette esperanto-lederne i å støtte Delegasjonen aktivt i årene før 1907, da Delegasjonen blei oppfattet som positiv til esperanto. Couturat vant også flere av de mest kjente intellektuelle i Delegasjonen, som støttet ido av overbevisning og ikke fordi de blei manipulert til det.
Flaggkommandør
Flaggkommandør svarer i Royal Navy til commodore; til «rear admiral lower half» i US Navy; til «kommodore» i Bundesmarine, «flotilleadmiral» i det danske søvernet og «flottiljamiral» i den svenske flåten.
Delegasjonen for antakelse av et internasjonalt hjelpespråk
Idistene la vekt på at de mange kjente medlemmene og organisasjonene som hadde vedtatt støtte, ga Delegasjonen bred representativitet. Men verdensspråk-ideen sto sterkt i tiden etter 1900, og å uttrykke støtte til en organisasjon som alment jobbet for denne saken uttrykte sjelden noe mer aktivt engasjement. Fram for alt betydde det ikke tilslutning til at denne organisasjonen selv skulle lage et nytt verdensspråk. Mesteparten av støtten til Delegasjonen viste seg å bety lite i praksis da ido blei lansert.
I ettertid er det ikke vanskelig å se at både Couturat og idistene hadde overdrevne forventninger til Delegasjonens betydning.
Flaggkommandør
Graden flaggkommandør ble innført i Norge i 1997 og erstattet da graden kommandør I. Dette ble gjort for at gradene skulle stemme bedre overens med internasjonale betegnelser.
Delegasjonen for antakelse av et internasjonalt hjelpespråk
I likhet med flere andre internasjonale organisasjoner med flott klingende navn som lanserte internasjonale hjelpespråk, som
Deimos
Deimos er den ytterste av de to månene som kretser rundt planeten Mars. Den andre, som kretser innerst, er Phobos. Deimos er den minste av dem, og bruker vel 30 timer på å fullføre kretsløpet rundt Mars. Månen er oppkalt etter en av sønnene til de romerske gudene Mars og Venus. Månen var egentlig en asteroide, men ble fanget av Mars' tyngdekraft og begynte å gå i bane.
Delegasjonen for antakelse av et internasjonalt hjelpespråk
og
Deimos
Oppdagelse
Deimos ble oppdaget av den amerikanske astronomen Asaph Hall den 12. august 1877, samme dag som han oppdaget søstermånen Phobos. Navnene, som opprinnelig ble stavet Phobus og Deimus, kommer fra den 15. sangen i det greske eposet Iliaden, hvor Phobus representerer frykt, og Deimus representerer skrekk. Begge var sønner av den greske krigsguden Ares. Ares var kjent som Mars hos romerne.
Delegasjonen for antakelse av et internasjonalt hjelpespråk
var Delegasjonen en i hovedsak selvbestaltet gruppe med en viss innflytelse i kraft av sine mest kjente medlemmer, men slett ikke med den avgjørende internasjonale beslutningskraften som naive folk skulle tro ut fra navnet.
Deimos
Banparametre
Deimos går i en bana lengre fra Mars enn Phobos, men til tross for dette er avstanden mellom begge to bare 6 % av avstanden mellom jorden og månen. Deimos har akkurat som Phobos og månen en bundet rotasjon, noe som innebærer at den alltid vil vise den samme siden mot Mars.
Danmark under Sommer-OL 1956
Danmark under Sommer-OL 1956. Trettisju sportsutøvere fra Danmark deltok i elleve sporter under Sommer-OL 1956 i Melbourne og i hestesport i Stockholm. Danmark kom på tjuendeplass med en gull-, to sølv- og en bronsemedalje.
Deimos
Banparametre
Sett fra Deimos vil Mars være 1,000 ganger større og 400 ganger mer lyssterk enn fullmånen sett fra jorden, og den vil strekke seg over 1/11 av stjernehimmelen. Sett fra Mars' ekvator vil Deimos bare dekke ca. 0,04° av himmelen. Observatører på høyere breddegrader enn 82,4° vil ikke kunne se Deimos på grunn av den lave inklinasjonen og den relativt korte avstanden fra Mars.
Flaggkommandør
Graden kommandør II ble samtidig erstattet av graden kommandør.
Deimos
Geologiske karakteristikker
Deimos er sammensatt av karbonrik stein, samme typen som finnes i asteroider og meteoritter. Den har noen kratre, men har generelt sett mye glattere overflate enn Phobos, mye på grunn av a de fleste kratrene er fylt med Regolitt, såkalt månestøv. De to største kratrene, forøvrig også de to eneste navngitte geologiske utforminger på Deimos, er Swift og Voltaire. Begge har en diameter på 3 km.
Lille Farimagsgade (København)
Lille Farimagsgade er en liten sidegate til Øster Farimagsgade i København Ø.
Deimos
Noter
<references group="N"/>
Lille Farimagsgade (København)
Anekdote
Christian IV skal en gang ha møtt en sindig bonde i København utenfor voldene, som ikke ville vike for den kongelige ekvipage. Kongen beordret da sin kusk til å kjøre forbi ut på marken så bonden kunne passere. Sistnevnte skal da ha sagt: Så far da i mag!, – derav navnet Farimagsgade (far eller reis makelig).
Jonas Smitt
Jonas Smitt (født 20. mai 1836 i Nordre Land i Kristians amt, død 28. mars 1905 i Kristiania) var en norsk agronom.
Han var sønn av prosten Anton Elias Smitt og Livia Gundelle Margrethe Sverdrup og hans bror var biskop Jacob Sverdrup Smitt. Han giftet seg 28. januar 1874 med sin kusine Livia Gundelle Margarethe Sverdrup.
Han ble landbruksdirektør i 1877 og var den ledende innen landbruksvesenet inntil landbruksdepartementet ble opprettet i 1900. Landbruksbudsjettet steg i denne perioden fra omkring 59 000 til omkring 900 000 kroner. Smitt forfattet boken ''Norges landbrug i dette aarhundrede. Et tidsbillede'' (1883), og utga fra 1875 «Aarsberetninger angaaende de offentlige foranstaltninger til landbrugets fremme». I 1883 var han blant stifterne av foreningen Havedyrkningens venner, og var til sin død dens første ordfører. Han var også ordfører i Akershus amts landhusholdningsselskab 1876–96 og leder av Svenska Lantbruksakademien fra 1887.
Birger Andreas Myrstad
Birger Andreas Myrstad (født 25. juni 1951 i Namsos) er en politimann og forebygger i Trondheim som sammen med tidligere profesjonell fotballspiller Arne Dokken startet kampanjen «Ikke tøft å være død» i 1985. Også opphavsmann til prosjektene Fra bagatell til helvete i 1987 og Trygghet i symfoni i 2008. Myrstad startet sin karriere i politiet i 1973 og kom til Trondheim i 1977. Tok i 1980 initiativ til MC-kontakt-80, et samarbeidsprosjekt med motorsykkelungdommen i Trondheim. Har gjort ulik polititjeneste ved Trondheim, senere Sør-Trøndelag politidistrikt. Først og fremst som forebygger. Utdanning innen forebyggende arbeid, ledelse og organisasjonsutvikling samt HMS ved Politihøgskolen. Godkjent kursleder for Politidirektoratets arbeidsmiljøkurs. HMS-revisjonssertifisert. De siste 15 årene HMS-rådgiver og politioverbetjent før han gikk av med pensjon i 1. juli 2009. Etablerte da enkeltmannsforetaket ”Trygg 24-7” – informasjon og foredrag innen forebyggende arbeid og HMS – herunder sikkerhetskurset ”Trygg i front”. Bystyremedlem for Høyre i to perioder frem til 1991. President for International Police Association (IPA) Norsk seksjon i tiden 1995 til 2004. Sammen med Tore Strømøy forfatter av bøkene ”Det gjelder livet” 1 – 6.
Påskjønnelser: Sør-Trøndelag fylkes trafikksikkerhetspris 1986 og Norsk Bilbransjeforbunds trafikksikkerhetspris 1987 sammen med Arne Dokken og Jon Steinar Kvaale, Trygg Trafikks gullnål 1988, Trondheim journalistforening, Honnørprisen 1989, Kiwanis International District Nordens ærespris 1989, Trondheim markedsforening, Robert Millar Prisen 1989 – tildelt ”Årets markedsfører” Trondheim politikammer for forebyggendesatsingen, KNA`s ”Gyldne bil” 1990, Trondhjem Vest Rotaryklubbs hederspris 1990-91, Sør-Trøndelag fylkes rusmiddelpris 1991, NRK Da Capo-blomsten 1993, IPA international “Sertificat of Merit” og bronsemedalje 2003, Æresmedlem IPA Norsk seksjon 2004, Gjensidigestiftelsens diplom med kr. 410 000,- til Sør-Trøndelag politidistrikt 2008 for ”Trygghet i symfoni”, Gjensidigestiftelsens diplom med kr. 390 000,- til prosjektet ”Trygghet i symfoni” 2010 og Trygghetsprisen 2018.
Fylkesvei 832 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 832 i de følgende fylkene:
Heterorrhina
Heterorrhina er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Nokså store (20-40 millimeter), brede, mer eller mindre metallisk fargede gullbasser. Noen av artene kan være svært variable i fargen og være mønstret i rødt og svart eller grønt og svart. De metalliske fargene skyldes ikke pigmenter, men reflekser fra mikroskopiske strukturer i overflaten (strukturfarger).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Systematisk plassering
Som for flere andre av gullbasse-slektene med navn som slutter på "-rhina" er det uklart om navnet bør staves med én (-"rhina") eller to (-"rrhina") r-er.
Joseph Smith
Joseph Smith jr. (født 23. desember 1805 i Sharon i Vermont, død 27. juni 1844 i Carthage i Illinois) var en amerikansk religiøs leder. Han grunnla den kristne bevegelsen De siste dagers hellige, en tidlig dominerende gren innenfor mormonisme. I en alder av 24 år utga Smith Mormons bok, Smiths «oversettelse» av angivelig guddommelige tekster om jøder i oldtidens Amerika. I løpet av de neste 14 årene tiltrakk han seg tusenvis av tilhengere, grunnla byer, bygde templer og etablerte en trosretning som fortsatt består.
Biografi
I 1831 flyttet Smith og hans tilhengere vestover til Kirtland i Ohio, og de etablerte også en utpost i Independence i Missouri, hvor Smith planla å bygge en by med navnet Sion. I 1833 ble mormonerne forvist av de opprinnelige nybyggerne i Missouri, som var urolige med tanke på mormonsamfunnets raske vekst. Menigheten i Kirtland gikk i oppløsning i 1837 etter at noen av medlemmene holdt Smith ansvarlig for en bankkollaps. Smith reorganiserte de gjenværende medlemmene i det nordlige Missouri, men hans nærvær og politikk skapte spenning med nybyggere som ikke var tilsluttet bevegelsen. Etter en militær konflikt i 1838 ble De siste dagers hellige forvist fra delstaten, og Smith ble satt i fengsel. Han ble løslatt og gjenforent med sine tilhengere i Nauvoo i Illinois, hvor han fungerte som både religiøs og politisk leder. I 1844 vakte Smith og bystyret i Nauvoo sinne hos ikke-mormonere ved å ødelegge en trykkpresse som hadde vært brukt til å trykke Nauvoo Expositor, et exposé som var kritisk til Smiths makt, samt hans praktisering av polygami. Under de påfølgende urolighetene ble han fengslet i Carthage i Illinois for forræderi, hvor han ble drept da en pøbelflokk stormet fengselsbygningen.
Primavera (Pará)
Primavera er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Joseph Smith
Biografi
I løpet av sin levetid utgav Smith mange åpenbaringer og andre tekster som, av hans etterfølgere, blir betraktet som inspirerte. Hans lære inkluderer unike oppfatninger av Guds natur, kosmologi, familiestrukturer, politisk organisering og religiøst fellesskap. Hans etterfølgere betrakter Smith som en profet på lik linje med Moses og Elia, om ikke større. Det Smith hadde etterlatt seg, la grunnlaget for en rekke religiøse grupper innenfor De siste dagers hellige-bevegelsen, hvorav de største er Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige og Kristi Samfunn.
Oppvekst
Joseph Smith ble født 23. desember 1805 i Sharon, Vermont. Hans foreldre var handelsmannen og gårdbrukeren Joseph Smith, og moren Lucy Mack Smith. Etter å ha lidd av en lammende beninfeksjon som sjuåring, gikk Smith på krykker i tre år. Etter et mislykket forretningsframstøt i 1816–17, samt tre år med feilslåtte avlinger, flyttet Smiths familie til landsbyen Palmyra i den vestlige delen av delstaten New York, hvor Smith sr. kjøpte en 400 mål stor tomt i nærheten av Manchester.
Under den andre store vekkelsesbølgen var området et arnested for religiøs entusiasme. I perioden 1817 til 1825 ble det avholdt flere større stevner i teltleirer i Palmyra-distriktet.
Han vokste opp i en stor familie. Selv om de var religiøse, bibellesende jordbrukere, var de i lang tid ikke tilknyttet noe bestemt trossamfunn. Faren skal ikke ha vært særlig aktiv i noe kirkesamfunn, men moren var tidvis med hos presbyterianerne. Joseph Smith den yngre sa at han var tiltrukket av metodistene, men ble aldri medlem.
Tidlig religiøs aktivitet
Joseph Smith hevdet å ha fått religiøse åpenbaringer allerede fra fjortenårsalderen av. Etter religiøse grublerier i familien, det antas blant annet at Smith kan ha lest Emmanuel Swedenborg i biblioteket i Palmyra, og vekkelsesbevegelser i området, skal Smith våren 1820 blitt inspirert av Jakobs brev (1, 5) til å spørre Gud direkte. Han bega seg dermed ut i skogen i nærheten av familiegården, der han henfalt i alvorlig bønn. Han fortalte siden at han da ble befridd fra et mørkt angrep og at to vesener av ubeskrivelig herlighet og utseende kom ned til ham i en lyssøyle. Den første hadde pekt på den andre og sagt: «Denne er min elskede Sønn. Hør Ham!». Smith fikk vite at alle kirker var på avveier, og at han ikke skulle slutte seg til noen av dem.
Smith og brødrene hjalp faren bra med å drive gården, og Joseph tok småjobber rundt omkring (for eksempel, et kortvarig skattegraveri han lyktes å overbevise ansetteren var forgjeves, men det ble en varig forfølgelsessak for ham etterpå). Han giftet seg også med Emma Hale. Smith hadde lært nok i skolen til å kunne lese og skrive, og litt regning, men sørget selv for all senere lærdom.
Opprinnelsen til Mormons bok
Joseph Smith påstod at engelen Moroni, opprinnelig sønn av den jødiske generalen Mormon som angivelig levde i dagens USA på 400-tallet, hadde vist ham noen gullplater i en nedgravd kiste. På platene hadde Mormon og Moroni blant annet skrevet ned et sammendrag av sitt folks historie fra omkring 600 f. Kr (samt noe om en annen, meget tidligere utvandrergruppe). Smith hevdet at han kunne tyde nedtegnelsene ved hjelp av de gudommelige «seersteinene» Urim og Tummim og at skriften var «reformert egyptisk»; de mystiske gullplatene forsvant siden, da det sies at Moroni kom og hentet dem (men ikke før han viste dem til tre vitner, og åtte til fikk se dem uten en engel til stede). Mormonene har i ettertid forsøkt å forklare den fantasifulle skriftbetegnelsen som en «endret hieratisk eller demotisk skrift brukt til å skrive en hebraisk dialekt». Smith kalte sin påståtte «oversettelse» for Mormons bok og sa at den var et annet vitne på at Bibelens Jesus er «Kristus, Guds enbårne sønn». Trosbevegelsen fikk derfor binavnet sitt etter dette hellige skriftet.
De angivelig historiske fortellingene i Mormons bok har ingen støtte i moderne vitenskap, verken når det gjelder genetikk eller arkeologi. Boka hevder blant annet at det fantes stål, hester og elefanter på det amerikanske kontinentet før europeerne kom. Genetiske undersøkelser av de fleste urbefolkningsgruppene i Amerika viser imidlertid at de stammer fra Øst-Asia, dog det er stammer som har genetiske spor fra Midtøsten. Mormonkirkens apologeter har likevel mange bortforklaringer og kreative teorier som skal støtte forestillingene deres. De hevder for eksempel at ordet «stål» i Mormons bok betyr ikke plent «jern med karbon», men like gjerne «bronse med hardt kobber» som er kjent hos inkaindianerne. Stål skal også ha vært kjent blant israelittene og andre folk i Midtøsten før jernalderen fra 600 f. Kr., men ble regnet som et sjeldent edelmetall. Mormonene foreslår at kunnskapen om stål ble etter hvert glemt i det nye landet. De hevder også at hestebein fra før Columbus' tid er blitt funnet i Amerika, og at mammuter og mastodonter, elefantdyr som døde ut lenge før historiene i Mormons bok skal ha foregått, likevel kan ha overlevd i små grupper fram til da. Mormonkirkens forsvarere hevder dessuten at gamle, indianske myter om en «stor, hvit gud» som kom ned fra himmelen og lovte å vende tilbake, for eksempel mayaenes fjærkledte slanger Quetzalcoatl og Kukulcán og inkaenes Viracocha, kan være spor av sagnet i ''3. Nephis bok i Mormons Bok'' som forteller at Jesus besøkte Amerika etter korsfestelsen og oppstandelsen fra de døde. Tilhengerne påstår også at boka beskriver et voldsomt vulkanutbrudd på en vitenskapelig korrekt måte som Smith neppe kunne ha kjent til. Mormonene mener også at det er spor av semittisk i flere indianerspråk og lokale stedsnavn. Semittisk kultur skal også ha påvirket tempelarkitekturen hos enkelte indianske folk. Selv litterære strukturer som kiasme, en retorisk figur som er vanlig i Bibelen og som den ulærde bondegutten Smith ifølge mormonene neppe mestret, tas til inntekt for at boka har et inspirert opphav. Forfatterens eget, enkle forsvar mot kritikken som boka hans med rette møtte, var å be folk lese den, sammenligne teksten med Bibelen og andre kilder, og bestemme selv.
Prestedømmene, dåp og kirkens gjenopprettelse
Mens Smith var i gang med oversettelsen, ble han og en medarbeider (Oliver Cowdery) bekymret da de leste om dåp for syndenes forlatelse. De forsto at de ikke hadde kirkelig embete til å døpe, så de bega seg i bønn til Gud om saken. Da fikk de visitt fra den gjenoppstandne døperen Johannes, som innviet dem til det gamle aroniske prestedømme han var den siste å holde, og hadde dette embete, og de døpte hverandre etter. Senere hevdes det at apostlene Petrus, Jakob og Johannes påførte dem det høyere (melkisedekske) prestedømmet de hadde.
Han stiftet Jesu Kristi Kirke i Nord-New York i 1830, med åtte medlemmer («av Siste-dagers Hellige» ble tilføyet navnet senere ved befal i en åpenbaring, for å skille det fra den tidligere evangelie-utdelings kirke, som hadde forsvunnet).
Forfølgelsen øker, flytting til Kirtland, flere åndelige hendelser i Kirtland-tempelet
Da Smiths lære om Gud og frelse sto mestedelen i strid med de ortodokse kristne trosbekennelsene han sa Gud selv hadde avvist, og fortolkningene hans truet de eksisterende trossystemene, og syntes vanvittige til mange, økte forfølgelsen og forakt. Smith fikk befal fra Gud å flytte spedbarnskirken fra Nord-New York til Kirtland, Ohio.
Der, i sin fattigdom, bygde de et flott tempel hvori viste seg Jesus og åndelige og andre gjenoppstandne vesener — noen av som hadde vært profeter i forrige evangeliums-utedlinger, for å overføre åndelige "nøkler" til ham og kirken i forberedelse til Jesu Kristi annen tilkomst, som Smith hevdet ville komme umiddelbart, som så mange i mange daværende kirkesamfunn anventet (en ikke-mormon hadde spådd at det ville skje i 1844, for eksempel, etter grundig gransking av bibelske profetier — særlig Daniels bok, som ble en av grunnlagene for adventistbevegelsen).
Smith hadde fortrefflig lederskapsevner, og mange folk som var utilfreds med den strenge New England kirkegangen, og lengtet etter Sion (Kristi annen tilkomst og kongedømme) sluttet seg til ham i kirken.
Kirtland-bankens sammenbrudd
Det var finansielle vansker i USA ved denne tid, og bankrott slo mange. Da de eksisterende finansielle enhetene ikke anså mormonerne som kredittverdige, stiftet mormonerne en "anti-bank" i Kirtland som til å begynne med Smith støttet. Men spekulasjon økte, han tok tilbake sin støtte, og banken etterhvert gikk konkurs på grunn av spekulasjonen. Mange mistet alt de hadde investert, og skyldte Smith for det. Det var et frafall, mange av dem ledere på høyt nivå i kirken, som ble til fanatiske fiender.
Ved denne tiden begynte kirken, i respons til åpenbaringer, å oppsette visse kommunale økonomiske strukturer som lignet mange andre amerikanske samfunners som eksperimenterte med sosialisme, men kirkens fremgangsmåte bevarte privat eiendom, og behandlet eiere som forpaktere av det Gud hadde skjenkt dem.
“Oversettelse” av Bibelen bringer mangegifte-doktrinen
Smith også fortalte at han hadde fått befal å gjøre en ny “oversettelse” av Bibelen. Dette var ikke en oversettelse fra gamle språk (som med Mormons bok), men en inspirert gjentydning av teksten ved Den hellige ånds hjelp hvori feil-oversatte skrifter skulle rettes, fradradde skrifter bli tilføyd på nytt, og dårlig-skrevne seksjoner forbedret. Mens i gang med 1. Mosebok og 1. Kongebok av dette, støtte Smith mot mangegifte hos noen av patriarkene som Abraham og Jakob, og hos kongene David og Salomo. Forundret på grunn av sin egen streng puritaner-etikk om at Gud syntes å ha tillatt denne ekteskapskikken, bega Smith seg igjen til alvorlig bønn for forklaring og fikk beskjed at det var tillatt av Gud kun når befalt av Ham, og at Smith skulle stifte det i kirken for ham og en élite som det skulle bli åpenbart til ham. Smith nølte i mange år med å utføre budet, inntil etter det en dagboksfører (Benjamin F. Johnson) skriver, en engel ble sendt ham med dradd sverd for å true ham til å lye.
Missouri-forfølgelsene
Men, siden de ikke var så tilbakeholdne som folk i New York og Ohio, ble forfølgelsene i Missouri grove. Flommen av mormon-innvandrere truet å gjøre dem til flertall, og derved til å kunne erobre politisk overmakt. Mange av missourianerne var fra sørstatene, mormonerne holdt ikke med slaveri av afrikanere, så det frembrakte bekymringer om handel med sørstatene. Smith måtte prøve å føre diplomati på lang avstand fra Ohio, og til og med gikk en to-tusen-kilometers marsj med tilhengere for å "forløse Sion," uten særlig resultat: Mormonerne ble drevet til Nord-Missouri, og etter hvert, i en bitter vinters kulde, til Quincy, Illinois.
Tempelet og utvidede ordinanser
I Nauvoo bygde de ett til tempel, og Smith fikk åpenbaringer som tilkjennega ham at det var mulig for levende å stå fortreder for døde i dåp. Derved begynte mormonernes bekjeftigelse med familie-historie. Det ble også nye ordinanser åpenbart i tempelet, samt at ektefeller kunne vies for all evighet (ikke bare til livets slutt), og at barn kunne “segles” til sine foreldre for å gjøre familien evig. Dette kunne gjøres for de døde, også. Også kom en innviklet ordinanse-serie hvori medlemmer fikk høyere lære om den jordlige tilværelses hensikt, forrige evangelie-utedelingers rekkefølge og særegenhet, osv. Mange av Smiths mest avanserte doktriner (om theosis, som skaper sterkest strid med ortodokse kristne) ble offentliggjort i åpne møter i Nauvoo i samheng med dette, rett før han ble drept.
Var om at det ville gå ille for mormonerne i Illinois også, begynte Smith med å planlegge én til flytting til et nytt samlingssted — langt bort til Rocky Mountain området, hvor mormonerne kunne leve sin religion uten forfølgelser.