cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alessandro Leopardo
Leopardi arbeidet først som myntstøper, og gikk etterhvert over til bronse.
Hans første kjente arbeide er doge Andrea Vendramins gravmæle i kirken San Giovanni e Paolo; her samarbeidet han med Tullio Lombardo, mern de fineste delene var av Leopardo.
I 1492 støpte han Bartolomeo Colleonis store rytterbilde av Andrea del Verrocchio. Senere samarbeidet han med billedhoggeren Antonio Lombardo om gravmælet til kardinal Zeno i San Marco (1503–04) og skapte også den rikt forsirede bronsesokkelen for fanemastene på Markusplassen. Leopardis hovedverk er kirken Santa Giustina i Padova, som ble fullendt etter hans død.
Jeg har så lun en hytte
«Jeg har så lun en hytte» er en norsk kristen tradisjonsrik salme.
Det hvite hus
Bygningen
Det hvite hus er beliggende i den nordvestlige delen av Washington, D.C., på adressen 1600 Pennsylvania Avenue. Huset ble vedtatt bygget i 1790 og president George Washington og byplanleggeren Pierre L'Enfant valgte stedet sammen. Arkitekten ble valgt i en konkurranse med James Hoban som vinner, og grunnstenen ble lagt 13. oktober 1792. James Hobans design tok utgangspunkt i Leinster House, et slott i Dublin, som nå er hovedsete for det irske parlamentet. Husets nåværende navn ble gjort offisielt av Theodore Roosevelt i 1901, før den tid het det «Executive Mansion». Begrepet «Det hvite hus» er imidlertid blitt brukt uformelt siden 1811.
Jeg har så lun en hytte
Diktet av Elling Hansen (vers 1 og 4) og Ane Korsnes (vers 2 og 3). Ca. år 1870 er angitt for når sangen ble diktet.
Teksten
1. Jeg har så lun en hytte Her i mitt stille sinn,
Det hvite hus
Bygningen
Mellom 1949 og 1952 ble huset renovert av Harry S. Truman. En stor del av bygningsverket er i dag under jorden. Komplekset inkluderer:
Jeg har så lun en hytte
Teksten
Og aldri vil jeg bytte Bort himmelvennen min.
Det hvite hus
Bygningen
Jacqueline Kennedy, president John F. Kennedys kone, fikk gjennomført en omfattende restaurering av huset i tiden 1961–1963.
Jeg har så lun en hytte
Teksten
Vi bor fortrolig sammen, Vi tanker veksler her,
Det hvite hus
Institusjonen
Det hvite hus fungerer ikke bare som presidentens embedsbolig, men også som hans kanselli. Kanselliet (kjent på engelsk som Executive Office of the President) består av presidentens nærmeste stab og et antall støtteavdelinger. Mye av staben holder til i vestfløyen i Det hvite hus, der presidentens kontor, kalt «The Oval Office», også befinner seg.
Incertae sedis
Incertae sedis (forkortet inc. sed, latin, genitiv av incerta sedes, «usikker posisjon») er en betegnelse som brukes i biologisk systematikk, når en vet at en art eller gruppe er gyldig, men er usikker på hvordan den er beslektet med andre grupper.
Jeg har så lun en hytte
Teksten
2. Jeg har så lun en hytte I bønnen med min Gud,
Der legger han sitt øre Så nær mitt hjerte matt,
Jeg merker han kan høre Om ei et ord blir sagt.
3. Jeg har så lun en hytte Når jeg forteller ham
Alt hva mitt hjerte trykker Av synd og nød og skam,
Da hvisker han så stille: mitt blod det rant for deg,
Du bør ei lenger tvile, Din synd forlates deg!
4. Jeg har så lun en hytte I himlen hos min Gud,
Dit stunder jeg å flytte Og være Jesu brud.
Din dør du snart opplukke, Fordi du har meg kjær!
Lars Fykerud
Lars Fykerud (født 5. april 1860, død 19. august 1902) var en norsk spelemann fra Sauherad i Telemark.
Lars Fykerud regnes som den mest stilskapende spelemannen i sin generasjon. Han var den første som virkelig skjønte verdien av konsertframføringer, og ble en foregangsmann på dette feltet. Fykerud hadde lært av far sin, Hans Fykerud, og sto ellers i Myllartradisjon, men utviklet spellet på sin egen måte.
Fykerud var også den første som diktet lyriske slåtter, rene konsertstykker, og ga nye og mer romantiske navn til eldre slåtter. Gangaren vårlengt er et typisk eksempel på dette. Han var også opptatt av fremtoning, og var derfor den første spelemannen som valgte å stå under framføring i stedet for å sitte. Han hadde tatt lærdom av Ole Bull. Fykerud konstruerte også sin egen spesielle konsert-bunad.
Fra 1890 til 1898 turnerte han i USA, og møtte mange spelemenn som hadde utvandret. Han døde av lungebetennelse i 1902. Tradisjonen etter ham kalles fykerudspel, og holdes i hevd spesielt av spelemenn fra Øst-Telemark.
Faith Alupo
Faith Alupo (født 9. oktober 1983 i Uganda, død 15. september 2020 i Kampala) var en ugandisk politiker.
Hun var parlamentsmedlem innvalgt fra Pallisa District i juni 2018, og medlem av National Resistance Movement.
Alupo døde 15. september 2020 i Kampala av COVID-19 i en alder av 36 år.
Gardisten
Gardisten er en leiravis for Hans Majestet Kongens Garde. Det ble utgitt første gang i 1946, etter at flere leiravis­prosjekter hadde dødd ut etter kort tid. Gardisten utkommer tre ganger årlig; et nummer på våren, et på sommeren og et til jul. Opplaget er 4 000 eksemplarer. Vernepliktige gardister ved Gardens mediesenter står for produksjonen av bladet.
Casale Monferrato
Casale Monferrato er en by i regionen Piemonte, i Italia. Det er 34 929 innbyggere i Casale Monferrato (2013). Byen ligger på høyre side av elva Po om lag 60 km fra Torino, og på andre siden av elva strekker Posletten seg.
Gardisten
Til julenummeret i 2012 fikk Gardisten et eksklusivt intervju med kong Harald V, der han blant annet sier at han nok ville blitt offiser om han ikke ble konge.
Formål
Formålet med Gardisten er først og fremst å holde gardistene i Hans Majestet Kongens Garde oppdatert på nyheter om avdelingen. I tillegg benyttes avisen som medlemsblad for gardeveteranene i Norsk Gardistforbund.
Gardisten distribueres også til Slottet, Forsvarsdepartementet, Stortinget, Oslo politidistrikt og en rekke andre sivile og militære avdelinger i hele Norge.
Wergeland (andre betydninger)
Wergeland kan vise til:
Amqui
Amqui er en by i La Matapédia i Bas-Saint-Laurent i Québec i Canada. I 2011 hadde den 6 322 innbyggere.
Bunbunius
Bunbunius er en slekt biller som hører til gruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore (ca. 15-20 millimeter), avlange, brunlige oldenborrer. Slekten har en ganske langstrakt kroppsform. Antennene har en tre- eller fire-leddet klubbe av middels lange blader (lameller). Beina er forholdsvis lange.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Asia. De fleste av artene lever i det sørlige Kina, men slekten forekommer også i omkringliggende områder.
Ray Nance
Ray Nance (født 10. desember 1913 i Chicago, død 28. januar 1976 i New York City) var en jazztrompetist, fiolinist og sanger.
Ray Nance er antakeligvis aller mest kjent for sitt lange og tette samarbeid med den kjente Duke Ellington, et samarbeid som foregikk gjennom store deler av 1940-og 1950-tallet, etter at han ble leid inn for å erstatte Cootie Williams i 1940. Kort tid etter at han begynte i bandet til Duke Ellington, ble Nance kreditert med en trompet solo på den første registrerte versjonen av «Take A Train», som ble en av Ellingtons største hiter fra denne tiden. Take a Train ble en stor hit, og definerte i stor grad jazz-kulturen på 1940-tallet. Nances trompet-solo i denne sangen er blitt en av de mest kopierte og beundrede trompet soloene i jazz-historien.
Nance spilte som oftest fiolin og var den eneste fiolin-solisten som noen gang er blitt omtalt i Duke Ellingtons orkester. Han er også en av de mest velkjente vokalistene fra Ellington-orkesteret. Nance forlot bandet til Ellington i 1963 etter å ha spilt sammen med sin forgjenger Cootie Williams i nesten ett år. Innen den tid, hadde Nance byttet ut trompeten med en kornett. Nance gjorde noen innspillinger som orkester-leder, som han også spilte inn eller fremførte sammen med Earl Hines og Rosemary Clooney, samt flere andre kjente jazz-musikere.
Hypebaeus flavipes
Hypedaeus flavipes (Fabricius 1797) er en bille i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller, som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen.
Den finnes lengre sør i Europa. Der kun påvist på fire lokaliteter i Vestfold og Telemark i Norge.
Utseende
Kroppen er 2 millimeter lang og har en halvblank svart eller brunsvart farge. Antennene er gule og er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Brystskjoldet jevnt bredt og ikke smalere i bakkanten enn på midten. Dets bakhjørner er stumpvinklet avrundet. Hodet og brystskjoldet har en overflate med en fin mikrostruktur. Dekkvingene er korte og brede, med en finere liggende behåring og en fint punktert overflate. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Hanner har en lysere blekgul farge i spissen av bakvingene, hunner mangler denne. Beina er gule med enkelte mørkere parti og er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.
Levevis
Hypedaeus flavipes tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Larven skal angivelig leve i larveganger av andre treborende insekter, særlig i bøk.
Halliste kommune
Halliste kommune er en tidligere landkommune i Viljandi fylke i Estland. Kommunen hadde cirka 1 800 innbyggere og et areal på 266 km². Kommunen lå sørvest i fylket.
Asit Bandopadhyay
Asit Bandopadhyay (eller Banerjee, født i Britisk India, død 18. september 2020) var en bengalispråklig dramatiker, tekstforfatter og skuespiller. Han forbindes med Nandikar theater group og levde og virket i Kolkata i India.
Bakgrunn. tidlig liv
Han utviklet sin interesse for drama i 1955 som student ved Calcuttas Manindra Chandra College tilknyttet University of Calcutta. Han begynte til opplæring ved dramagruppen Bohurupee i 1959 og fullførte et årsstudium under Sambhu Mitra. Deretter grunnla han sammen med Ajitesh Banerjee, Dipen Sen Gupta, Satyen Mitra, Sri Bandopadhyay teatergruppen Nandikar den 29. juni 1960.
Nandikar og Mitra Sammilani
Hsn begynte å arbeide for regjeringen i 1960, samtidig som han opptrådte i nesten alle av Nandikars oppsetninger, som Natyakarer Sandhane, Sher Afghan, Manjari Amer Manjari, Jakhan Eka, Bitangsha og Tin Paishar Pala, til han ble forflyttet til Siliguri i 1972. Han satte opp stykkene Parineeta og Purbarag for Nandikar. I Siliguri ble han med i teatergruppen Mitra Sammilani som skuespiller og direktør. Gruppen satte opp Bitangsha, Kabikahini, Ek Je Chillo Ghora og Suryabadal (som han selv hadde skrevet). Han turnerte også i Calcutta med Siliguri-teamet.
Dramatiker
I 1978 ble han forfatter og direktør for Jatra stykker. Han skrev, dirigerte eller spilte i rundt 40 stykker som ble spilt rundt om i hele Vest-Bengal; blant dem Daini, Pagla Raja, Kalo Meyer Kanna, Hira Jhiler Kanna, Bilwamangal, Kumari Janani og Banik Badir Bou. Han samarbeidet også med Soumitra Chatterjee i Kolkata.
Filmer
Han spilte roller i Mrinal Sens Calcutta 71, Mrigayaa, Mahaprithibi. Han opptrådte i Nabyendu Chatterjees National Award-vinnende filmer Parashuramer Kuthar, Atmaja og Shilpi og i Chidananda Dasguptas Amodini. Han skrev dreiebøker for filmer på bengali, og opptrådte og forfattet for radio- og fjernsynsserier for Doordarshan Kendra Kolkata og All India Radio.
Utmerkelser
Han ble hedret to ganger med prisen Government of West Bengal Best Director, i 1984 og 1998. Han ble tildelt Dishari Award, Pramathesh Chandra Barua Award og Uttam Kumar Award, og Bengal Film Journalists' Associations pris for Best Supporting Actor i Mrigayaa, Mahaprithivi.
Død
Han døde 18. september 2020 etter å ha fått COVID-19 på et sykehjem i august. Han ble 84 år gammel.
Ottawa County (Ohio)
Ottawa County er et fylke i den amerikanske delstaten Ohio. Det ligger nord i staten ved Eriesjøen og det grenser mot Erie County i sørvest, Sandusky County i sør, Wood County i vest og mot Lucas County i nordvest. Det har også grense mot provinsen Ontario i Canada (vanngrense) i nord.
Ottawa Countys totale areal er 1 515 km² hvorav 855 km² er vann. I 2000 hadde fylket 40,985 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Port Clinton.
Fylket ble grunnlagt i 1840 og har enten fått sitt navn av ottawa-indianerne som bodde i området eller av det indianske ordet som betyr kjøpmann.
Gellert Grindelwald
Manje važni zli čarobnjaci u Harry Potteru Grindelwald Gellert Grindelwald Manje važni zli čarobnjaci u Harryju Potteru Gellert Grindelwald Mindre rollfigurer i Harry Potter
Glitrebreen
Glitrebreen er en 2,5 km lang og 2 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard, mellom Reindalen og Lundströmdalen i det sørøstre Nordenskiöld Land. Isbreen er nesten forbundet med Kvitryggfonna i øst, og strekker seg mellom Glitrefjellet (902 m) i nord og Kvitryggen i sørvest. Sistnevnte fjelltopp er skillet mot Kvitryggfonna. Glitrebreen fører foran seg nesten 1 km med morenemasser som går helt ned til Lundströmelva i Lundströmdalen.
Breen ligger 20 km nord for tettstedet Sveagruva. Glitrebreen har sitt navn etter fjellet Glitrefjellet.
30 år i tjeneste
30 år i tjeneste er et samlealbum med dansebandet Dænsebændet, utgitt den 17. februar 2012.
Elvevoll
Elvevoll er ei bygd i Storfjord kommune i Nord-Troms. Bygda ligger 11 km fra botnen av Storfjord på den vestlige siden av fjorden. Elvevoll tilhører grunnkretsen Stubbeng-Elvevoll i folketellingene, og i 2012 er det registrert 116 personer i kretsen, av 1909 personer registrert i Storfjord kommune
Tradisjonelt har jordbruk og fiske vært fremste næringsvei i bygda. I dag er det ett gårdsbruk igjen, mens den øvrige yrkesaktive befolkningen dagpendler til arbeidsplasser i kommunen og nærliggende kommuner, som Balsfjord og Lyngen.
Etymologi
Opphavet til det norske navnet kommer trolig av at bebyggelsen er konsentrert omkring ei elv som renner over en voll ut i bukta i bygda. Stedsnavnet Elvevoll har historisk sett vært skrevet på flere måter. Elvevold (1736), Elvevoll (1907), Skospeildalen (1751)og Skovspeyderdalen (1757). Senere finner vi navnet Skogspeiderdalen. Dette navnet tilhører dalen opp fra bygda Elvevoll, men er historisk sett også brukt om selve Elvevoll. Det samiske navnet for Skogspeiderdalen, i dag Elvevolldalen, er Stállovanka. Stállo finner vi i betydningen «bøla» (en fryktinngytende skapning), og Bøladalen er også brukt, i alle fall i muntlig tradisjon, om stedet. En stállo er en figur vi finner i samiske sagn. Vanka og vággi betyr dal. Stállovággi er i bruk blant samisktalende. Det samiske navnet har trolig opphav i at det finnes sagn med en stállo med tilknytning til dalen.
Tre stammers møte
Storfjord kommune tilhører et område i Norge der ulike folkegrupper har møttes og bosatt seg historisk sett, og da spesielt samer, kvener og nordmenn. I 2013 er kommunen i ferd med å innføre trespråklige veiskilt, som i andre kommuner i Nord-Troms. Det samiske navnet for Elvevoll er Stállovággi og det finske navnet er Staaluvankka.
Natur
Fra bygda går det en vei opp dalen til fjellområdet. Området har flott natur og er i dag mye brukt til rekreasjon, fiske og jakt. Elvevolldalen er i dag en del av Lyngsalpan landskapsvernområde. .
Næringsliv
Arnøy Laks AS driver Elvevoll Settefisk AS på Elvevoll. Elvevoll Settefisk AS ble stiftet i 1995 og er registrert som aksjeselskap under bransjen produksjon av yngel og settefisk. Produksjonen ved anlegget var ca. 3 500 tonn laks i 2010.
Et aktivt bygdesamfunn
På Elvevoll satses det på ulike aktiviteter for å skape samhold og et aktivt bygdesamfunn. På Vestersidasenteret i bygda arrangeres det ulike kulturaktiviteter, og der er også et treningsstudio drevet av Vestre Storfjord Lysløypelag, som har tilrettelagt for turløype i området og har bygd gapahuk og bru i tilknytning til løypa. Om vinteren er det lysløype i samme området. Per i dag er det mulig å leie kajakker for en padletur på fjorden fra laget.
Aaron Peirsol
Aaron Peirsol (født 23. juli 1983 i Irvine, California) er en amerikansk svømmer, og verdensrekordholder på 100 m og 200 m ryggsvømming. Han har fem olympiske gullmedaljer fra OL i Athen og OL i Beijing, samt 16 gullmedaljer fra VM-kortbane og langbane.
Molorchus
Molorchus er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små (oftest mindre enn 10 millimeter), spinkle, brunlige trebukker eller rødlige. Antennene er ofte betydelig lengre enn kroppen, i alle fall hos hannene. Pronotum er lengre enn bredt og mye smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er mer eller mindre forkortede med avrundet spiss, og dekker sjelden hele bakkroppen. De har gjerne en lys flekk i spissen. Lårene er mer eller mindre påfallende kølleformede, leggene (tibiae) tynne og litt krumme.
Levevis
Larvene utvikler seg i død ved, gjerne tynne greiner. De voksne billene er aktive om dagen og besøker gjerne blomster for å ete pollen.
Utbredelse
Slekten er i hovedsak holarktisk, men er også representert i Sørøst-Asia og Australia.
Systematisk inndeling
Slekten Glaphyra blir ofte slått sammen med Molorchus.
Arne Hanssen
Arne Harald Hanssen (født 6. februar 1944) er en tidligere norsk fotballspiller som spilte det meste av karrieren i Bodø/Glimt. Arne Hanssen spilte spiss, hans største kvalitet i denne posisjonen var en kombinasjon av sterk fysikk og en presis og knallhard skuddfot. Om Hanssen blir det sagt at hvis han først fikk ballen i beina i og rundt 16-meteren, ble det mål. Hanssen var en mester i å skjerme ballen lenge nok til å bruke skuddfoten. Samtidig var hurtighet og fart Hanssens svakhet.
Gullperioden i Glimt
Bodø/Glimt hadde sin første storhetstid på 1970-tallet. Sammen med spillere som Harald Johan «Dutte» Berg og Terje Mørkved var Hanssen med å skape et vinnerlag. Hanssen var med da Glimt vant sin første cupfinale i 1975 mot Vard hvor han scoret ett av de to målene.
Arne Hanssen spilte to perioder for Glimt. Den første perioden var da han slo gjennom på 1960-tallet. Han hadde stor suksess, men nordnorske lag hadde ikke anledning til å rykke opp i toppdivisjonen før 1970-tallet. Hanssen valgte derfor å takke ja til en overgang til Rosenborg. I Trondheim ble han toppscorer i 1972.
Hanssen returnerte til moderklubben Bodø/Glimt omtrent samtidig som Terje Mørkved og Harald Berg vendte tilbake til hjembyen. Sammen dannet de mye av den kreative kraften som gjorde Bodø/Glimt til en toppklubb i Norge på 1970-tallet.
Wenche Foss
Eva Wenche Steenfeldt-Foss Stang (født 5. desember 1917 i Kristiania, død 28. mars 2011 i Oslo ) var en norsk skuespiller, ofte karakterisert som etterkrigstidens store diva i norsk teater. I 1994 døpte hun sjørøverskuta Den sorte dame.
Arne Hanssen
Gullperioden i Glimt
Hanssen har trolig scoret over 600 mål for Bodø/Glimt, noe som også er klubberkord.
Wenche Foss
Biografi
Foss debuterte i 1935 på Søilen Teater i Vilhelm Dybwads operette Taterblod. Aftenposten skrev at Foss hadde «smukke betingelser for scenen – både talestemme og sangstemme av en avgjort tiltalende beskaffenhet, et godt sceneytre, en fri og naturlig fremtreden, en god diksjon.» Hun markerte seg tidlig som operette- og lystskuespiller på flere av Oslos scener. Hennes største operetterolle var som Hanna Glawari i Den glade enke i 1948. Det ble Centralteatrets største suksess. Hun kom til Nationaltheatret første gang i 1952 og var der i 15 år. Etter en periode på Oslo Nye Teater fra 1967 til 1978, avsluttet hun sin karriere som fast ansatt skuespiller, på Nationaltheateret fra 1978. Hun spilte 55 roller.
Hun begynte tidlig å spille inn film. I 1940 debuterte hun i Tørres Snørtevold og hun ble også kjent for sin rolle i En herre med bart i 1942. Foss huskes også for samspillet med Per Aabel i teaterstykket Soloppgang i Riga (1979).
Hennes senere filmer omfatter blant annet stemmen til tekannen i Disney-filmen Skjønnheten og udyret og hovedrollen i Gull og grønne skoger, en kortfilm og svart komedie i Harald Zwarts regi, om eneboersken som blir gal i møte med media.
Hun var åpen om forhold omkring sin egen helse, som selvmordsforsøk og at hun overlevde brystkreft både i 1971 og ved senere tilbakefall. I forbindelse med utdelingen av Wenche Foss' ærespris i desember 2010 offentliggjorde hun at hun var alvorlig syk. Foss var rammet av anemi og benmargssvikt, noe som førte til at hun var avhengig av jevnlige blodoverføringer. Hun døde av sykdommen 28. mars 2011.
4. april 2011 ble hun bisatt fra Oslo domkirke på statens bekostning. Hun hadde regissert bisettelsen selv.
Foss' sønn, Fabian Stang, var ordfører i Oslo i 2007–2015.
«Våre små søsken»
Etter at Wenche Foss i 1953 fikk en sønn med Down syndrom som hun kalte Tommeliten, engasjerte hun seg for å øke bevisstheten omkring utviklingshemmedes kår.
I 2003 ble det arrangert opptak hjemme hos Wenche Foss hvor skuespilleren fremførte diktet «Våre små søsken». På 100-årsdagen for Wenche Foss' fødsel, 5. desember 2017, ble den nye innspillingen av «Våre små søsken» lansert, hvor Wenche Foss og Tore Magnus Pettersson står som hovedartister.
Annen aktivisme
Foss gikk flere ganger ut i mediene og talte homofiles sak, og har blant annet derfor en høy stjerne hos mange homofile.
Foss engasjerte seg sterkt i Rødseth-saken der hun tok initiativ til en underskriftskampanje til støtte for gjenopptakelse av saken.
Hun donerte én million kroner til feriekolonien på Hudøy i 2018.
Parc del Laberint d’Horta
Parc del Laberint d'Horta (Labyrintparken i Horta) er en historisk park i distriktet Horta-Guinardó i den nordlige delen av den katalanske byen Barcelona. Den er den eldste parken som er bevart i byen. Konstruksjonen av den starta allerede i 1791, på oppdrag fra den velstående Desvalls-familien, som eide området som parken ligger i.
Parken består av flere deler, blant annet en neoklassisistisk hage, men den mest kjente delen er nok selve labyrinten, som er lagd av 750 meter med cypresser. Like ved inngangen ligger det gamle palasset til familien Desvalls, en bygning med neoarabiske og neogotiske elementer. Ved palasset ligger også tårnet Torre Subirana, som er et forsvarstårn fra Middelalderen.
Brooke Hogan
Brooke Ellen Bollea (født 5. mai 1988 i Tampa i Florida), bedre kjent som Brooke Hogan, er en amerikansk sangerinne og reality-TV-skuespiller. Hun ble kjent igjennom MTV-serien Hogan Knows Best hvor hun spilte seg selv sammen med faren Hulk Hogan, moren Linda og broren Nick. Da hun fikk platekontrakt flyttet familien til Miami for at Brooke skulle konsentrere seg om musikken. Hun fikk sitt egen serie på MTV som heter Brooke knows best.
Elling Hansen
Elling Hansen (født 1836, død 1878) var en norsk prest som er kjent for å ha diktet to vers i den kristelige sangen «Jeg har så lun en hytte». Elling Hansen diktet 2 av versene (vers 1 og 4). De andre versene ble diktet av Ane Korsnes.
Han ble teologisk kandidat i 1864, og arbeidet som stiftskapellan i Tromsø fra 1866. I 1871 ble han sogneprest i Kolvereid, og fra 1877 var han sogneprest i Halsa. Sommeren 1878 ble Hansen utnevnt til sogneprest i Eivindvik, et embede han bare såvidt rakk å overta før han døde senere samme år.
Kolga-Jaani kommune
Kolga-Jaani kommune er en tidligere landkommune i Viljandi fylke i Estland. Kommunen hadde cirka 1 700 innbyggere og et areal på 312 km². Kommunen lå nordøst i fylket.
Holomelia
Holomelia er en slekt av biller som hører til gruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia. Holomelia mirabilis lever i India, de øvrige artene i Malaysia og på Sumatra.
Theodor Philipsen
Theodor Philipsen (født 10. juni 1840 i København, død 3. mars 1920 samme sted) var en dansk maler.
Sammen med Laurits Tuxen reiste han til Paris og fikk undervisning hos Léon Bonnat. Senere utviklet han et vennskap med den belgiske maleren Rémy Cogghe som han var på reise med i Spania i 1882 og året etter i Italia.
Hans interesse for impresjonismen ble ytterligere forsterket gjennom Paul Gauguin som oppholdt seg i København vinteren 1884–1885.
A1
A1 og a1 kan vise til:
Vladimir Malkov
Vladimir Malkov (født 9. april 1986) er en russisk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler og hans plass på verdensrankingen var i 2015 da han var nummer 41 i singel.
Fjodor Jemeljanenko
Fjodor Vladimirovitsj Jemeljanenko (russisk:Фëдор Владимирович Емельяненко, engelsk skrivemåte: Fedor Vladimirovich Emelianenko), født 28. september 1976 i Rubizjne i Ukraina, er en russisk MMA-utøver som siden 2016 har vært under kontrakt med Bellator der han stiller i vektklassen tungvekt. Han er nåværende World Alliance of Mixed Martial Arts-tungvektsmester og den siste som holdt PRIDE FC.
Jemeljanenko ble i en årrekke ansett som verdens beste MMA-utøver av flere MMA-medier, blant annet ESPN, Sherdog, Full Contact Fighter, MMA Weekly, og Nokaut. Detaljer: Men i det siste har han falt bak Georges St-Pierre og Anderson Silva på rangeringene. Etter at hans daværende promotør Affliction valgte å legge ned MMA-promoteringen ble det forventet at han skulle signere med UFC. UFC, Jemeljanenko og hans egen organisasjon M-1 Global gikk i forhandlinger, og til tross for et meget lukrativt tilbud valgte han til slutt å signere for Strikeforce, en mindre promotør, for et mindre lukrativt tilbud. Det oppsto spekulasjoner om hvorfor Jemeljanenko hadde takket nei til UFC. UFC president Dana White påstod at det var fordi Jemeljanenko var redd for å møte de beste tungvekterne i verden. Han kommenterte senere at han ikke trodde Jemeljanenko selv var redd, men at rådgiverne hans, samt medeierne i M-1 Global var ansvarlig for at avtalen ikke ble gjennomført. Flere medier spekulerte i at Vadim Finkelchtein (medeier i M-1 Global) var årsaken til at Jemeljanenko ikke signerte for UFC, og at kravene Finkelchtein stilte ovenfor UFC var urimelige. Kravene Finkelchtein stilte var at UFC og M-1 Global skulle bli likverdige partnere for alle UFC sine arrangementer, noe som i praksis ville bety at UFC ville gi opp 50 % av sin bedrift til M-1 Global. Flere MMA-utøvere stilte seg også utenforstående til hvorfor Jemeljanenko ikke valgte UFC fremfor Strikeforce, bla. Mirko «Cro Cop» Filipović.
Strikeforce 2009-2011
Fedor Emelianenko hadde signert en tre kampers kontrakt med Strikeforce. Han debuterte den 7. november 2010 mot Brett Rogers på Strikeforce arrangemente, Strikeforce: Fedor vs Rogers. Fedor vant kampen med en hardt høyre slag og Brett var nede i 5 sekunder og Fedor fortsatte og slå. Han forsvarte også WAMMAs tungvektstittel. Hans første tap etter 10 år kom 26. juni 2010 mot Fabricio Werdum. Jemeljanenko tapte kampen via aubmission (armbar) i første runde, og dermed ble det tap. Hans neste kamp var mot Antonio Silva den 12. februar 2011 i Strikeforce. Silva slo Fedor etter at doktoren stoppet kampen etter 2 runder og 5 minutter. Tapsrekken forsatte mot Dan Henderson den 30. juli 2010.
M-1 Global 2011
Etter 3 kamper uten seier seiret han over Jeff Monson i M1 Global som fant sted i Moskva, Russland den 20. november 2011. Han vant kampen ved enstemmig dommeravgjørelse etter tre runder.
Fight For Japan 2011
Jemeljanenko skal møte Sommer-OL-vinner (2008) i judo Satoshi Ishii den 31. desember 2011 på det japanske arrangementet Fight For Japan: Genki Desu Ka Omisoka 2011.
Urdkollbreen
Urdkollbreen er en 2,5 km lang og 1,5 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard, mellom Reindalen og Van Mijenfjorden i det sørøstre Nordenskiöld Land. Isbreen er nesten forbundet med Greinbreane i vest og Samuelssonbreen i nord, og strekker seg mellom Urdkollen (892 m) i sør og Skalken (1034 m) i nord. Urdkollbreen fører foran seg nesten 500 m med morenemasser ned i Urdkolldalen, som igjen munner i Gustavdalen før havet. Breen ligger 10 km vest for Sveagruva.
Langrennssprint
Langrennssprint eller skisprint er en konkurranseform av langrenn. Slik det kommer frem av navnet er øvelsen kortere enn vanlig distanselangrenn, vanligvis mellom 800 meter og 2000 meter. Distansen har variert litt opp gjennom tidene, og av og til går kvinnene kortere enn mennene.
Urdkollbreen
Urdkollbreen har navn etter fjellet Urdkollfjellet.
Vikings Top 12
Vikings Top 12 er et musikkalbum med Vikings, utgitt i 1981.
Langrennssprint
Historie og utbredelse
Sprint er en av de nyeste øvelsene innen langrenn og har vært brukt i verdenscupen fra og med sesongen 1996/97. Øvelsen kom med i verdensmesterskapet i 2001, og siden OL i 2002 har den også vært på det olympiske programmet. I 2005 kom sprintstafett, også kalt lagsprint, med på programmet i verdensmesterskapet, og året etter ble denne øvelsen også med i OL. I lagsprint er det to utøvere på hvert lag. Hver av dem går tre ganger, og de veksler for hver gang.
Fjodor Jemeljanenko
Bellator
Kampen 29. desember 2019 mot Quinton Jackson stod mellom to veteraner som på toppen av sine karrierer begge hadde vært blant de fremste trekkplastrene i Pride. Av respekt for Jacksons slagkraft var Jemeljanenkos slagplan opprinnelig å rive Jackson ned på gulvet der Jemeljanenko anså seg sterkere enn Jackson. Da kampen var igang endret Jemeljanenko strategi da han oppfattet seg å være hurtigere enn motstanderen. En overvektig Jackson framstod ute av stand til å besvare Jemeljanenkos slagkombinasjoner, og halvveis ut i første runde ble kampen stoppet da Jemeljanenko slo Jackson i gulvet.
Borgundfjorden
Langevåg, kommunesenteret i Sula, ligger på sørsiden av fjorden. Borgundfjorden har en største dybde på 128 meter. Fjorden er en fortsettelse av Heissafjorden i vest, og fortsetter østover som Åsefjorden. Folk i området regner hele fjorden fra Heissa til innerst i Spjelkavika som Borgundfjorden.
Langrennssprint
Historie og utbredelse
Det første ordentlige sprintrennet gikk i Reit im Winkl i 1996. I starten var det bare to og to i hvert heat, men det ble etter hvert endret til fire, siden seks. Siden det er så mange utøvere i hvert heat i forhold til lengden på rennet, er det viktig å kunne komme seg frem i feltet til en spurt, i tillegg til å ha eksplosive spurtegenskaper. I starten var det mange av de samme utøverne som gjorde det bra i sprint og distanserenn, men etter hvert har konkurransen blitt dominert av spesialsprintere, særlig på herresiden.
Borgundfjorden
Fjorden er kjent for Borgundfjordfisket, et rikt torskefiske som oftest finner sted på senvinteren (februar-mars).
Kobbelv kraftverk
Kobbelv kraftverk er et vannkraftverk i Sørfold kommune i Nordland fylke.
Langrennssprint
Historie og utbredelse
Det kan man tydelig se på resultatene hos herrene. Før år 2000 var det kjente distanseløpere som Bjørn Dæhlie, Vladimir Smirnov, Thomas Alsgaard og Silvio Fauner som var blant de tre beste i verdenscupen i sprint. Fra og med 2000 har spesialsprintere som Trond Iversen, Thobias Fredriksson, Björn Lind og Ola Vigen Hattestad preget toppen av verdenscupen i sprint. Kun norske og svenske utøvere har vunnet sprintverdenscupen for herrer, men flere andre nasjoner har VM-gull i denne øvelsen, deriblant Russland.
Kobbelv kraftverk
Kraftverket utnytter et fall på  611 m ned mot Kobbvatnet.
Langrennssprint
Historie og utbredelse
På kvinnesiden er det fortsatt mange av de samme som dominerer sprint og distanserenn, men også der har det blitt flere spesialsprintere. Norge vant sprintcupen årene før og etter årtusenskiftet med først Bente Skari, og siden Marit Bjørgen. Noen av de sterkeste nasjonene innen kvinnesprint nå er Finland, Italia og Slovenia, noen kjente nåværende utøvere er Petra Majdič, Arianna Follis, Pirjo Muranen og Aino-Kaisa Saarinen.
Kobbelv kraftverk
Magasiner for kraftverket er: Langvatnet som reguleres mellom 622 og 545, Varrevæjekajavri mellom 599 og 565 moh, Forsvatnet mellom 620 og 520 moh, Litletindvatnet mellom 891 og 687 moh, Reinoksvatnet mellom 860-615 moh, Slæddovagjavri mellom 653-649 og Livsejávrre mellom 710 og 670 moh.
Kraftverket er eid av Statkraft
Petter Bøckman
Bøckman ble cand.scient. ved Universitetet i Oslo i 2002. Hovedoppgaven hans var om amfibier og hadde tittelen Jordbrukslandskapet i froskeperspektiv : landskapsøkologi, gytebiologi og vandring hos amfibier i et jordbrukslandskap.
Han har vært tilknyttet Naturhistorisk museum ved Universitetet i Oslo (UiO) siden 2002 og har stillingen som lektor ved Seksjon for utadrettet virksomhet.
Bøckman har blitt kjent gjennom flere opptredener på radio og TV der han har drevet kunnskapsformidling om dyr. Han har flere ganger deltatt i det populærvitenskapelige radioprogrammet Abels tårn på NRK P2, vært fast gjest på Superstreng på Kanal 24 og var ukentlig på Frokost-TV 2007–2008. Han har vært med å arrangere flere utstillinger og var også en av hovedmennene bak utstillingen «Mot naturens orden?» som handlet om homoseksualitet blant dyr som ble vist på Naturhistorisk museum i 2006 og 2007. Utstillingen fikk forholdsvis stor medieoppmerksomhet og vakte debatt. For dette mottok han Homofrydprisen 2007 sammen med Geir Søli. Bøckman har også markert seg som en ulveforkjemper og har tatt et tydelig standpunkt for at ulvebestanden i Norge bør økes. Han har i flere debatter stilt opp og talt ulvebestandens sak i møte med bønder og hundeeiere som har fått dyrene drept av ulv.
Han er medforfatter av boka Ulvetider: Rovdyret som splitter Norge (2017).
Rollespill
Bøckman var en markant person innenfor laivmiljøet i Norge i 1990-årene, og har vært medarrangør på en rekke levende rollespill. Han har også skrevet en del laivteori, blant annet en adapsjon av The Three Way Model for nordisk laiv og var redaktør for artikkelsamlingen til laivkonferansen Knutepunkt 2005 sammen med Ragnhild Hutchinson.
Krokryggbreen
Krokryggbreen er en 2 km lang og 1 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard, mellom Reindalen og Van Mijenfjorden i det sørøstre Nordenskiöld Land. Isbreen er nesten forbundet med Greinbreane i nordvest og Urdkollbreen i nordøst, og strekker seg mellom Urdkollen (892 m) i øst og Krokryggen (858 m) i vest. Krokryggbreen fører foran seg drøyt 500 m med morenemasser ned mot elva som munner rett ut i Slettvika i Van Mijenfjorden.
Breen ligger 12 km vest for tettstedet Sveagruva. Krokryggbreen har sitt navn etter fjellet Krokryggen.
Emisjonsspekter
Når et stoff tilføres energi til det gløder, vil det avgi elektromagnetisk stråling som lys. Vi sier at stoffet fluorescerer. Emisjon betyr utsendelse, men i denne sammenheng: utstråling. Noe av strålingen oppfatter vi som varme og noe som lys.
Hvis vi bryter den delen av spekteret der det synlige lyset befinner seg, ved hjelp av et gjennomsiktig prisme av for eksempel glass, ser vi at det består av en rekke farger, fra rødt til fiolett, som gradvis går over i hverandre. Rødt lys har lengst bølgelengde, og minst energi mens det fiolette lyset har kort bølgelengde, og mye energi.
Ved å forstørre spekteret fra sollys, kom man for mange tiår tilbake, fram til at visse farger manglet: spekteret hadde svarte linjer. Disse linjene fikk navn etter oppdageren og kalles fortsatt for «Fraunhoferske linjer». Disse linjene viste til at noen strålefrekvenser ble absorbert eller ikke emittert.
Atomspektret til et grunnstoff eller en kjemisk forbindelse er den relative intensiteten til hver frekvens i den elektromagnetiske strålingen som emiterer fra stoffets atomer eller den kjemiske forbindelsens molekyler når de faller tilbake til grunntilstanden (det vanlige energinivået). Atomspektre oppstår altså når et atom går fra et høyere energinivå til et lavere energinivå. Differansen i energi (E) mellom de to nivåene avgis i form av et foton med energi lik differansen mellom de to nivåene (E=hf, der h= Plancks konstant).
Forskjellige energioverganger gir forskjellige fotonenergier og dermed forskjellige frekvenser (f) (eventuelt bølgelengder) for fotonene. Hver frekvens gir opphav til en linje i atomspektret. Hvert stoff har sitt unike atomspekter. Spektroskopi kan derfor brukes til å identifisere ulike stoffer i en ukjent blanding. På samme måte kan spektrene av molekyler brukes i kjemisk analyse av substanser.
Når elektronet faller inn i et lavere, mindre energirikt skall sender det ut ett foton med bestemt bølgelengde. Dette danner striper av lys i emisjonsspekteret.
Volleyball under Sommer-OL 1996
Volleyball under Sommer-OL 1996. Volleyball var med på det olympiske programmet for niende gang under OL-1996 i Atlanta, og sandvolleyball var med for første gang. Det var fire volleyballturneringer, to for kvinner og to for menn. Tolv herrelag og åtte damelag deltok i innendørsturneringen, mens det i sandvolleyballturneringen deltok 24 herrelag og 18 damelag. I innendørsturneringen var det Nederland som vant herrefinalen over Italia og Cuba beseiret Kina i damefinalen. I sandvolleyballturneringen vant USA herrefinalen og Brasil vant damefinalen.
Pavol Jantausch
Pavol Jantausch (født 27. juni 1870 i Vrbové i Slovakia i den ungarske del av Østerrike-Ungarn; død 29. juni 1947 i Trnava i den slovakiske del av Tsjekkoslovakia) var katolsk apostolisk administrator av den apostoliske administrasjon Trnava, det som senere ble erkebispedømmet Trnava.
Prest
Pavol Jantausch ble født i Vrbove i 1870 og gikk på grammatikkskoler i Trnava og Bratislava, presteseminaret i Esztergom og tok doktorgraden i Wien. Den 21. september 1893 ble han ordinert til prest. Han var sogneprest i flere menigheter i erkebispedømmet.
Biskop
Pave Pius XI utnevnte ham den 29. mai 1922 til apostolisk administrator av Trnava og den 30. mars 1925 til titulærbiskop av Priene. Biskop Karol Kmetko av Nitra bispeviet ham den 14. juni 1925. Medkonsekrerende var biskop Ján Vojtassák av Spiš og biskop Marián Bláha av Banská Bystrica.
I 1930 aksjonerte han for at et premonstratensisk kloster skulle opprettes i Vrbove. I 1938 grunnla han presteseminaret i Trnava.
Etter Adolf Hitlers oppstykking av Tsjekkoslovakia forut for andre Verdenskrig ble den slovakiske østlige del til en dascistisk republikk i 1939, i navnet selvstendig, men i stor utstrekbning en marinettstat dominert av Det tredje rike. I februar 1942 gikk Slovakia med på å innlede deportasjoner av jøder til tyske konsentrasjonsleirer. Opprørende scener på jernbanestasjoner der paramilitære Hlinkagardister banket opp folk som skulle tvansdeporteres, utløste protester, blant annet fra biskop Pavol Jantausch. Jantausch var aktiv med å beskytte jøder.
Han fant sitt siste hvilested i hjembyen Vrbove.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Emisjonsspekter
Se også
Kategori:Kvantemekanikk
Bernardine Evaristo
Bernardine Anne Mobolaji Evaristo er en britisk forfatter og aktivist, født og oppvokst i London. I 2019 mottok hun Bookerprisen for sin åttende roman Girl, Woman, Other.
Bakgrunn
Evaristo har familiebakgrunn både fra England og Nigeria og har vært opptatt av å synliggjøre svarte artister og forfattere. Hun har etablert både priser, bokverk og teatre spesielt for ikke-hvite kunstnere.
Norske oversettelser
Girl, Woman, Other er pr. 2021 den eneste av bøkene som er oversatt til norsk. Den er oversatt av Kirsti Vogt, og ble utgitt av Gyldendal i mars 2021 med tittelen Jente, kvinne, annet.
Bookerprisen
Da Evaristo mottok Bookerprisen i 2019, delte hun den med kanadiske Margaret Atwood. Tildelingen vakte oppsikt, ettersom prisen ikke hadde blitt delt på to mottagere siden 1992. Etter den tildelingen ble det laget regler som sa at prisen kun skulle tildeles én forfatter per år. Evaristo var den første svarte kvinnen som mottok prisen.
Steinerskolen i Haugesund
Steinerskolen i Haugesund er en stiftelse og steinerskole i Haugesund. Skolen er en privat grunn- og videregående skole som underviser elevene i tråd med steinerpedagogikken.
Historikk
Skolen ble opprettet av steinerpedagogene Lilleberta Sandved og Siggen Falkeid i 1977. Det første klassetrinnet startet under små forhold med tolv elever i en leilighet i Ramsdalsblokkene. I 1978 flyttet skolen til «Huglenhuset», en villa like i nærheten av dagens Haugaland videregående skole. Skolen fikk i 1981 sin endelige plassering på et høydedrag over byen, da det tidligere restaurantbygget «Bellevue» ble kjøpt. I 1986 ble skolen utvidet med videregående trinn. Like ved bygget som opprinnelig sto på tomten er det siden bygget et gymnastikk- og scenebygg og Soria Moria Steinerbarnehage, begge tegnet av arkitekt David Sandved. I 2002 ble et nytt bygg på skolen innviet. Bygningen huser 1.-5. klasse og er tegnet av arkitekt Torleif Gismarvik.
Roberto Ferrari
Roberto Ferrari er navnet til flere personer:
Kõo kommune
Kõo kommune er en tidligere landkommune i Viljandi fylke i Estland. Kommunen hadde cirka 1 159 innbyggere og et areal på 150 km². Kommunen lå nord i fylket.
Giulia Gwinn
Giulia Ronja Gwinn (født 2. juli 1999) er en tysk fotballspiller som spiller for Bayern München og det tyske landslaget.
Klubbkarriere
Gwinn kom til Bundesliga-klubben SC Freiburg sommeren 2015. Hun debuterte i Bundesliga som 16-åring i september 2015.
I februar 2019 signerte hun en kontrakt med Bayern München, gjeldende fra sommeren samme år.
Landslagskarriere
Gwinn har landskamper for U15, U16, U17, U19, U20 og det tyske A-landslaget.
Hun var en del av det tyske laget som vant U17-EM i 2016.
Gwinn ble tatt ut i den tyske troppen til VM i 2019. Hun scoret kampens eneste mål i Tysklands åpningskamp mot Kina. Gwinn ble kåret til turneringens unge spiller.
Hun ble tatt ut på turneringens lag i EM i 2022, hvor Tyskland var tapende finalist.
Osleni Guerrero
Osleni Guerrero (født 18. oktober 1989) er en cubansk badmintonspiller. Han har ingen større internasjonale titler, men har blant annet sølv og bronse fra de panamerikanske lekene.
Kvitryggfonna
Kvitryggfonna er en 6 km lang og 5 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard, mellom Reindalen og Kjellströmdalen i det sørøstre Nordenskiöld Land. Isbreen er forbundet med Pålbreen i sør og Vegbreen i vest, og strekker seg mellom Glitrefjellet (902 m) og Kvitryggen i øst, og Mefarfjellet (873 m) i sørvest. I øst ligger Glitrebreen. Skillet mot den parallelle Vegbreen er den langsmale nunataken Rakekniven, og de to breene møtes igjen i nord med felles morenemasser i Reindalen.
Breen ligger 30 km nord for tettstedet Sveagruva. Morenemassene foran breen er nesten 2 km brede og går nesten helt ned til øvre Reindalselva. Ved enden av morenemassene er det tre pingoer.
Kvitryggfonna har sitt navn etter fjellet Kvitryggen.
Trond Granlund/Vikings
Trond Granlund/Vikings er et samlealbum med Trond Granlund og Vikings, utgitt i 1981.
Kjersti Mo
Kjersti Mo (født 1974) er en norsk redaktør, journalist og næringslivsleder. Fra 1. november 2019 er hun direktør i Norsk filminstitutt.
Eurovision Song Contest 2023
Konkurransen besto av tre sendinger: en semifinale tirsdag 9. mai, en semifinale torsdag 11. mai og finalen lørdag 13. mai. De tre showene fant sted i M&S Bank Arena og ble overført direkte til alle deltakerlandene og andre land med senderettigheter. Programledere for alle sendingene var den britiske sangeren Alesha Dixon, den ukrainske sangeren Julija Sanina og den britiske skuespilleren Hannah Waddingham. Tv-programleder Graham Norton kom inn i finalen som fjerde programleder.
Karksi kommune
Karksi kommune er en tidligere landkommune i Viljandi fylke i Estland. Kommunen hadde cirka 4 100 innbyggere og et areal på 322 km². Kommunen lå sør i fylket.
24. oktober 2017 ble Karksi, Abja, Halliste og Mõisaküla innlemmet i den nye Mulgi kommune.
De viktigste stedene er Karksi-Nuia og Abja-Paluoja. Kommunen ligger i overgangen mellom lavland i øst og høylandet Sakala i vest. Elva Pöögle renner gjennom kommunen og dens to hovedlandsbyer, omgitt av vide skogsområder i høylandet. Ved elva ligger St. Peters kirke i Karksi-Nuja, middelalderens Karx.
Historisk er området et grenseområde mot det store, middelalderske Storhertugdømmet Litauen, som ødela Karx-festningen i 1297, 1298, 1305, 1329 og 1366. På samme høyden som festningen lå, ble St. Peterkirken reist i 1778, med et tårn som heller så mye som 205 centimeter. Kirken har malerier fra sent på 1700-tallet, og et kirkeorgel av orgelbyggeren Ernst Carl Kessler fra 1847. Byen ble på 1800-tallet et yndet motiv for maleren August Matthias Hagen (1794–1887), som i naturalistisk-romantisk stil ble en sentral landskaps- og kulturmotivmaler – og instruktør ved kunstskolen på Tartu universitet.
Eurovision Song Contest 2023
Til sammen deltok 37 land, tre færre enn året før, og det laveste deltakerantallet siden 2014. Bulgaria, Montenegro og Nord-Makedonia sto over av økonomiske årsaker. Av deltakerlandene måtte 31 land gjennom én av de to semifinalene, der 20 av dem kvalifiserte seg til finalen. I tillegg deltok vertslandet Storbritannia og resten av de «fem store landene» i finalen, samt fjorårets vinnerland Ukraina, slik at finalefeltet besto av 26 land. Vinneren ble kåret av fagjuryer og seere. I semifinalene ga hvert deltakerland 1–8, 10 og 12 poeng til sine ti favorittsanger via telefonavstemning. I finalen ga hvert land to poengsett: ett fra en fagjury, og ett fra seerne gjennom telefonavstemning. I tillegg fikk seere i ikke-deltakende land stemme via internett. Nettstemmene utgjorde ett sett med 1–8, 10 og 12 poeng. Vinneren var den som fikk flest poeng totalt i finalen.
Dette var niende gang Storbritannia arrangerte Eurovision Song Contest, etter sist å ha vært vertskap i Birmingham i 1998. Dette var også første gang siden 1980 at konkurransen ble arrangert i et annet land enn foregående vinnerland.
Kjersti Mo
Fra 2004 til 2008 var hun redaktør og prosjektleder for programmet Puls i NRK, hvor hun også var programleder en periode i 2005. Etter NRK-perioden var Kjersti Mo redaktør for bladet Kamille. Hun var direktør for kvinnesegmentet, bolig og foreldre i Egmont Publishing til mars 2019.
Hun er utdannet cand.mag. ved Universitetet i Oslo, og har en bakgrunn som tillitsvalgt i AUF og Elevorganisasjonen.
Eurovision Song Contest 2023
Sendingene ble fulgt av 162 millioner tv-seere, på linje med året før. I tillegg fulgte 15,6 millioner seere de tre showene via YouTube og TikTok. Konkurransen satte også ny rekord i engasjement på sosiale medier, med 25 millioner reaksjoner på TikTok alene.
__INNHOLDSFORTEGNELSE__
Bakgrunn
Eurovision Song Contest 2023 fant sted i Liverpool i England i Storbritannia. Dette var niende gang britene arrangerte Eurovision Song Contest etter å ha gjort det tidligere i 1960, 1963, 1968, 1972, 1974, 1977, 1982 og 1998.
Sendingene ble avholdt i M&S Bank Arena, som i Eurovision-sammenheng ble omtalt med det ikke-kommersielle navnet Liverpool Arena. Vertsarenaen har opptil 11,000 sitteplasser og hadde tidligere huset eventer som MTV Europe Music Awards 2008, BBC Sports Personality of the Year og VM i turn 2022. Konkurransen ble produsert av den britiske allmennkringkasteren BBC i samarbeid med EBU.
I tillegg til hovedarenaen var det også andre tilstelninger i Liverpool i forbindelse med konkurransen. Den faste Eurovision-landsbyen, Eurovision Village, er konkurransens offisielle festivalområde for besøkende, fans og delegasjoner. Landsbyen ble lagt til Pier Head og var åpen fra 5. til 13. mai 2023.