cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reformpartiet (USA)
I 1998 vant Jesse Ventura guvernørvalget i Minnesota, som reformpartiets kandidat. Tidligere republikaner Pat Buchanan ble nominert til valget i 2000 og fikk 0,4% av stemmene på landsbasis.
Partiet har vært igjennom flere splittelser de siste årene og er en skygge av det det var for noen år siden da det hadde potensial til å bli USAs tredje store parti, og er ikke lenger offisielt registrert parti i alle delstatene. Ralph Nader var presidentkandidat i 2004, først og fremst på grunn av Reform Partys motstand mot George W. Bush' politikk, en motstand som også deltes av Nader, uten at han sto på partiets politikk.
Suyuan-Jiawang kullkraftverk
Suyuan-Jiawang kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Zhejiang i det østlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 540 MW. Anlegget stod ferdigbygd i 2008.
Gnav
Gnav er en betegnelse på både et kortspill og et brikkespill. I nyere tid er gnav kanskje mest kjent som et kortspill, men i Norge og i Danmark utviklet det seg også en variant som spilles med brikker. Navnet gnav er sannsynligvis en etterligning av kattens mjau – på italiensk:  (utt.: njao) – etter kortet eller brikken med bilde av katt.
Spillet oppstod i Italia og spredte seg blant annet til Tyskland. Der fikk det navnet  etter kortet med bildet av en gjøk. Av samme grunn heter det  i Italia. I Sverige kalles kortspillet «kille-spill».
Til Norge kom spillet i det 17. århundre, i dansketiden. Det var danske embedsmenn som brakte spillet med seg. På den tiden ble det spilt både med kort og brikker. Brikkespillet oppstod sannsynligvis under Christian VI (1730–1746), pietistkongen. I sin regjeringstid innførte han forbud mot kortspill, men gnavspillets popularitet blant menigmann gjorde at spillet fikk et nytt liv som brikkespill.
Gnav har vært spilt i flere varianter. Reglene kan variere fra distrikt til distrikt. Nå spilles gnav med 42 kort/brikker med 21 ulike symboler, to av hver (i synkende verdi):
Karl Uchermanns kortstokker
Forlaget Damm introduserte i 1888 både en gnav-kortstokk og et nytt sett med gnavbrikker på det norske markedet. Spillene ble svært populære, og da Damm noen år senere bestemte seg for å endre designet på gnavstokken, gikk dette oppdraget til den norske maleren og illustratøren Karl Uchermann. Hans nye kortstokk kom på markedet i 1893.
Kortspillet «Hypp»
I Norge ble det utviklet et annet kortspill som spilles med gnavkort; det andre spillet kalles «Hypp».
Rio de La Plata-skjoldet
Rio de La Plata-skjoldet er et 1,7 - 2,2 milliarder år gammelt kraton (grunnfjellsskjold) i Sør-Amerika, som i likhet med de fleste kratonene her og i Afrika stammer fra proterozoikum for 2,5 – 1,0 milliarder år siden. Disse kratonene fra (meso-proterozoikum) fløt en tid sammen og dannet urkontinentet Vest-Gondwana.
Dette grunnfjellsskjoldet har et areal på om lag 1 200 000 km2, og utgjør den nordlige del av Argentina. Grunnfjellskjoldet hang sammen med Kalahariskjoldet i Sør-Afrika da det inngikk i Vest-Gondwana.
Det er gjort utforskning og dype boreprøver som avslørte 2,09 millioner år gammel granitt, dioritt i alderen 2,16 millioner år, og amfibolitt i alder 2,19 millioner år - og aldrene angir tidspunktet for de viktigste fjellkjedeformingene. Det antas at kratonet er svært ensartet og intakt, og at det underjordiske og antakelig via foldesoner henger sammen med det 535-520 millioner år gamle kambriske Pampas-fjellkjedebeltet i vest, som kan være resultat av en kollisjon med sørvestkanten av Kalahariskjoldet. Det har antakeligvis også vært kollisjons-liknende kontakt med Rio Apa-skjoldet og Amasonasskjoldet. Elva Rio de la Plata dominerer kratonets overflate.
Ali Hassan al-Majid
Ali Hassan al-Majid (født 1941, død 25. januar 2010), også kjent som «Kjemiske Ali», var en fetter til den irakiske diktatoren  Saddam Hussein. Majid var aktiv i styringen av Irak frem til Irak-krigen i 2003 og ansvarlig for folkemordkapanjene mot Iraks kurdiske befolkning. Han var ansvarig for invasjonen av Kuwait i perioden 1990–1991 og var også guvernør i Kuwait i noen måneder i 1991.
Al-Majid er mest kjent for sin rolle i en rekke felttog mot den kurdiske regionen i Nordirak i perioden 1987–1988. Disse kampanjene, som er blitt stemplet som folkemord, hadde kodenavnet  Anfal (krigsbytte). De omfattet massakrer på mer enn hundre tusen  sivile  og fullstendig  ødeleggelse av mere enn to tusen kurdiske  landsbyer så vel som enkelte større byer.
Al-Majid fikk sitt tilnavn kjemiske Ali på grunn av den systematiske bruken av stridsgasser i anfalkampanjene, og fordi han i mars 1988 ga ordre om et gassangrep  på   byen  Halabja  som etterlot seg mere enn 5000 døde, hovedsakelig sivile,  og  ytterligere titusener skadde og traumatiserte kurdere.
Det ble rapportert at han omkom i et amerikansk bombeangrep den 7. mars 2003, men dette viste seg å være ukorrekt da han den 21. august 2003 levende ble tatt til fange av amerikanske styrker i Irak.
Den 24. juni 2007 ble han dømt til døden ved henging for sin rolle i anfalkampanjene mot iraks kurdere. I desember 2008 fikk han en ny dødsdom for undertrykkelsen av sjiabefolkningen  i Sørirak etter opprøret  i 1991 og i mars 2009 ble han for tredje gang dømt til døden, denne  gangen for massemord på sjiitter i Bagdad i 1999.
I januar 2010 fikk han sin fjerde dødsdom, for gassangrepet i Halabja i 1988. Om morgenen 25. januar ble han hengt.
Magnar Freimuth
Magnar Freimuth (født 20. mars 1973 i Tartu) er en estisk tidligere kombinertløper og snøbrettkjører. Han ble estisk mester i kombinert i 1994 og 1997. Freimuth deltok i VM i 1993, 1995 og 1997, og oppnådde plasseringene 21, 30 og 48 indivduelt, og 9, 10 og 11 i lagkonkurranse. Han deltok i OL i 1994 og 1998, og fikk plasseringene 24 og 33 individuelt, og 4 og 11 i lagkonkurranse. Hans beste plassering i verdenscuprenn var 14.-plass i Trondheim 22. januar 1994, noe som ga ham 44.-plass sammenlagt i verdenscupen sesongen 1993/94.
Freimuth var aktiv i snøbrettcross fra 2006 til 2012, og ble i 2006 estisk mester i grenen. Han deltok i VM i 2007, 2009 og 2011, og oppnådde plasseringene 72, 44 og 57. I europacupen i snøbrettcross ble han sammenlagt nummer 114 i 2008/09 og 83 i 2010/11.
Dåpsopplæring
Dåpsopplæring er opplæring i kristen tro på grunnlag av eller med tanke på dåp. Det teologiske grunnlaget for dåpsopplæring ligger i kirkens lære om at kristen dåp forutsetter opplæring i kristen tro. Det kommer til uttrykk i prestens dobbelte spørsmål til foreldre og faddere når et barn blir døpt: «Vil dere at barnet skal døpes … og oppdras i den kristne forsakelse og tro?» Det bibelske grunnlaget ligger i Jesu befaling om å forkynne evangeliet ved å døpe og lære (Matt. 28, 19–20). Helt fra Det nye testamentets tid har det derfor vært en nær sammenheng mellom dåp og opplæring. Dåpsopplæringens betydning for kirken kan uttrykkes slik: En kirke som ikke overleverer, vil heller ikke overleve.
I den senere tid har en begynt å bruke betegnelsen «trosopplæring» i stedet for dåpsopplæring. Stortingsmelding nr. 7 (2002–2003), som gjaldt reform av dåpsopplæringen i Den norske kirke har tittelen «Trusopplæring i ei ny tid». I kirkelig sammenheng står ordene for det samme. I politisk sammenheng har betegnelsen trosopplæring den fordel at den også kan betegne opplæringstiltak i ikke-kristne trossamfunn og i livssynsorganisasjoner.
Dåpsopplæring Den norske kirke
Nærmere 80% av barn og unge født i Norge blir døpt i Den norske kirke. En tilsvarende andel av de unge som er medlemmer av Den norske kirke deltar i kirkens konfirmasjonsundervisning. Tradisjonelt har den viktigste dåpsopplæringen i Den norske kirke skjedd gjennom grunnskolens kristendomsundervisning, konfirmasjonsundervisningen og i søndagsskolen. I forbindelse med behandlingen av ny grunnskolelov i 1969 slo Stortinget fast at kirken selv har ansvaret for å gi dåpsundervisning i kirkelig forstand. Dermed var en mer enn 200-årig tradisjon brutt. Den første skoleloven – som kom i 1739 – kan med stor rett kalles en «dåpsopplæringslov», ettersom den hadde sin bakgrunn i konfirmasjonsloven fra 1736. I mer enn 200 år framover representerte skolens kristendomsundervisning det viktigste elementet i dåpsopplæringen i kirken.
Formelt sett var en med stortingsvedtaket i 1969 på en måte tilbake til tiden før skoleloven av 1739. Kirken måtte ta fatt på oppgaven å bringe dåpsopplæringen tilbake dit den egentlig hører hjemme, og der den opprinnelig også hørte hjemme. Det ble derfor igangsatt et omfattende kirkelig reformarbeid av kirkens dåpsopplæring, som bl.a. i 1991 førte fram til at Kirkemøtet vedtok Plan for dåpsopplæring i Den norske kirke – som en retningsgivende rammeplan for dåpsopplæring i menighetene.
Denne planen gav en ny giv til dåpsopplæringsarbeidet. I årene som fulgte ble dåpsopplæringen det største satsingsområdet i Den norske kirke og menighetene begynte å utarbeide lokale læreplaner for dåpsopplæringen i lokalmenigheten. Kirken ble imidlertid ikke tilført den nødvendige økonomiske midlene til å realisere planen. Etter forslag Stortinget i 1996 startet arbeidet med å utrede og vurdere å fremme forslag om lovfestet rett til dåpsopplæring. Dette utredningsarbeidet resulterte i NOU 2000:26 «… til et åpent liv i tro og tillit.» Dåpsopplæring i Den norske kirke, som etter en bred høring ble behandlet av Kirkemøtet 2001. Kirkedepartementet la i 2002 fram en stortingsmelding om saken (St.meld. nr. 7, 2002–2003), og 27. mai 2003 vedtok Stortinget en reform av dåpsopplæringen i Den norske kirke og har siden bevilget midler til et omfattende reformprosjekt som nå pågår i kirken.
Cypress Hill
Cypress Hill er en amerikansk rap, hiphop-gruppe fra South Gate, California.
Cypress Hill var den første latinamerikanske gruppen som solgte til platina. Bandet het opprinnelig DVX, men skiftet navn etter at Mellow Man Ace forlot bandet i 1988. Bandet har solgt over 17 millioner plater verden over, hvor over 11 millioner er solgt i USA. Bandets selvtitulerte debutalbum ble utgitt i august 1991.
Dobbeltørn
Dobbeltørn er en allegorisk, grafisk og heraldisk figur som gjengis som en stilisert ørn med to ørnehoder på hver sin hals på samme kropp, med en vinge til hver side, med et ben til hver side og med halefjær rett ned.
Dobbeltørn eller lignende fuglefigur med to hoder og vinger til sidene, finnes på gjenstander fra hettittene og kulturer i Midtøsten, fra antikken og fra Amerika før Columbus. Det er teorier om at figuren kan ha symbolisert en altseende guddom, fordi den har fire øyne og kan fly over menneskene. Dobbeltørnen skal ha vært brukt som symbol for den romerske guden Jupiter.
Fra senmiddelalderen er denne figuren brukt som symbol på en keiser. Den er brukt i våpenskjold for tyske, østerrikske og russiske keisere. Dobbeltørn finnes både i offentlige våpen slik som landskapsvåpen, og i private våpen slik som laugsvåpen og slektsvåpen fra mange europeiske land. I skomakerlaugets segl fra 1822 i Oslo (Christiania), er det en dobbeltørn og den finnes i flere danske skomakerlaugs segl. I norske slektsvåpen er det dobbeltørn i skjoldets skjoldhode til slekten Caspary som innvandret ca. 1850 fra Sveits, mens slekten Lund fra Farsund har i skjoldets 1. felt en ørn med to halser uten hoder. I Italia skal visstnok dobbeltørn i skjoldhodet symbolisere at personen/slekten var tilhenger av den tysk-romerske keiseren.
Dobbeltørn brukes også som symbol for den ortodokse kirke.
Fotlenke
Fotlenke kan blant annet vise til:
Jianbi kullkraftverk
Jianbi kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Zhejiang i det østlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 100 MW, utvdiet fra opprinnelig 600 MW. Operatør er China Guodian Corp.
M47 Patton
M47 er en stridsvogn i en serie av amerikanske stridsvogner kalt Patton. M47 har 90 mm kanon og var i utstrakt bruk rundt i verden.
Historie og utvikling
M47 ble utviklet tidlig på 1950-tallet. Den består i utgangspunktet av kanontårnet fra en T42 på skroget til en M46. Totalt ble 8 876 vogner ble produsert. I den amerikanske hæren ble M47 raskt erstattet av M48, og M47 ble eksportert til andre land under «Mutual Aid Program». I de fleste av disse landene har M47 blitt erstattet med mer moderne kjøretøyer.
M47 er eller har vært i tjeneste i Belgia, Frankrike, Tyskland, Hellas, Iran, Italia, Japan, Jordan, Jugoslavia, Nederland, Pakistan, Portugal, Saudi-Arabia, Sør-Korea, Spania, Tyrkia og Østerrike.
Norge anskaffet to M-47 for å utprøve kanonen før den senere anskaffelsen av M-48. Vognene ble aldri brukt ved avdeling og deres skjebne etter prøvene er delvis ukjent. En av vognene, uten kanon, sto på midten av 1980-tallet i garasje på Motorvingen ved Kavaleriets Øvingsavdeling på Trandum. Den andre står nå ved Arquebus krigsmuseum i Tysvær, nær Haugesund. Den har ikke en fungerende motor, og de fleste hull i skroget er sveiset igjen. Kanonen er på plass, men mangler flammedemper.
Teknisk
Vognføreren sitter framme til venstre i skroget, mitraljøseskytter til høyre for ham. Vognkommandøren og skytteren sitter til høyre i tårnet, med laderen til venstre.
Kanonen har kaliber 90 mm og kan eleveres fra -5° til +19°. Koaksialt med hovedskytset er det montert en 7,62 mm mitraljøse. En mitraljøse til er montert i baugen, og en 12,7 mm mitraljøse er montert på tårntaket.
Motoren er en Continental AV-1790-5B V12 luftkjølt bensinmotor som yter 810 hk ved 2 800 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget sammen med girkassen. Drivstofftankene har samlet kapasitet på 875 liter.
Rustning
Frem til ca. 1200 ble en ridders fulle utrustning ofte kalt harnisk på det europeiske kontinentet: Ordet ble siden hovedsakelig brukt om ridderens platerustning, spesielt bryst- og ryggpanser. De forble i bruk hos tungt kavaleri i flere europeiske land inn i Første verdenskrig, og er senere blitt brukt i ulike former av enkelte militære avdelinger. Moderne rustninger og skuddsikre drakter er laget av forskjellige kunststoffer som beskytter mot splinter fra artillerigranater og kuler fra håndvåpen. Betegnelsen rustning brukes også om anskaffelse av våpen og annet krigsutstyr generelt, som i opp- og nedrustning og rustningsindustri.
Blant metallrustningene skiller vi gjerne mellom fire hovedgrupper: Brynje, satt sammen av et nett av sammennitede metallringer. Skjellrustning er små metallplater festet til et under- eller overlag av skinn eller tekstil. Lamellrusting er små metallplater som er festet til hverandre med snorer av skinn eller fiber. Platerustning er satt sammen av større plater som enten er festet sammen med hverandre eller til et under- eller overlag.
Historie
Gjennom historien har bruken av rustning endret seg med i takt med utviklingen av våpen på slagfeltet, organisasjonsnivå og krav til mobilitet. Den eldste kjente avbildningen av rustning er på gribbestelen fra det gamle Sumer i dagens Irak fra omkring 2460 fvt. Den eldste bevarte platerustningen er fra Dendra fra den mykenske kulturen omkring 1400 fvt. Brynjer av sammennitede ringer ser ut til å ha blitt oppfunnet av kelterne. . De ble senere tatt i bruk av Romerne som lorica hamata, i tillegg til at de brukte andre former for metallrustning som lorica segmentata og lorica squamata og ikkemetallisk rustning.
I det gamle Kina er skinnrustning av Nesehorn brukt før Qin-dynastiet, og det fantes ulike former for lamellrustning og metallplater festet til tekstil, senere platerustning. På Koreahalvøya er segmentert platerusting av jern kjent fra Gaya-føderasjonen, men forsvant senere ut av bruk.
Platerustning
Brynja hadde vært enerådende som kroppspansring for eliten på 1000- og 1100-tallet. Fra slutten av århundret ser vi en begynnende forsterking med stålplater på enkelte steder, og i løpet av 12- og 1300-tallet utviklet det seg i Europa en særegen form for rustning som på slutten av århundret skulle inneslutte krigereliten i plate fra topp til tå. Omkring 1400 var en full platerustning blitt utviklet ved våpensmiene i Lombardia. Utviklingen av den middelalderske platerustningen settes i sammenheng med introduksjonen av masovnen, som revolusjonerte stålproduksjonen.
Skytevåpenets tidsalder
I løpet av 1300-tallet krutt ble kruttdrevne våpen tatt i bruk på slagmarken. Sammmen med stadig sterkere låsbuer og buer drev de frem en utvikling av kvaliteten på platerustningen. I flere hundre år utviklet våpenteknologi og rustning seg parallelt, men økende vekt og pris gjorde at man i stadig større grad sendte fotsoldatene og lettere kavaleri ut på slagmarken uten rustning.
Moderne tid
Rustning forble i bruk også etter at lands armeer sluttet å utstyre sine soldater med dem. Soldater i Den amerikanske borgerkrigen kjøpte selv stålvester av varierende kvalitet. I begynnelsen av Første verdenskrig red franske kyrassérer ut iført rustning, ved slutten av krigen hadde tyskerne laget omkring 400,000 Sappenpanzer-rustninger. De var for tunge for infanteriet, ble brukt av utkikker, poster, maskingeværskyttere og andre.
Etterkrigstiden
De store tapstallene amerikanske soldater led i Vietnamkrigen ledet til ny satsing på bruk rustning. Særlig var splintskader fra granater, bomber og miner utbredt, og tekstilbaserte splintvester ble utviklet og tatt i bruk. Det blir også brukt skuddbeskyttende vester med elementer av tekstil, syntetiske aramidfiber som kevlar og metalliske eller keramiske plater.
Beskyttede områder
Mathias Goll har utviklet et skjema for ordning av rustningsdeler basert på den menneskelige anatomi, med hode, hals, armer, hender, torso og bein som hovedkategorier, og underkategorier som for eksempel for arm: skulder, armhule, overarm, underarm og albu.
Skjold
Et skjold holdes i handa, er festet til armen eller rustningen eller plassert på bakken. Formålet er å avverge angrep ved å stanse eller endre retningen på dem. De kan også brukes offensivt til å støte med. De varierer i størrelse fra små buklere til store kroppsdekkende paviser.
Hode
Hjelmen er blant de eldste formene for rustning vi kjenner. De er kjent fra India rundt 1700 fvt., fra Assyria rundt 900 fvt. og opp gjennom historien til moderne tid. Vi har hjelmer laget av lær, bein, horn, tre, kobberlegeringer, jern og stål.
Armer
Rustning for armer er mindre utbredt enn for torsoen fordi de hindrer mobiliteten.
Matthew Bates
Matthew David Bates (født 10. desember 1986 i Stockton, England) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han endte sin spillerkarriere hos Hartlepool United, hvor han også var manager en periode fra 2017 til 2018.
Han spilte midtstopper for Middlesbrough i perioden 2004 til 2012. Bates har også vært på utlån til klubbene Darlington FC, Ipswich Town FC og Norwich City FC.
Paial
Paial er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
M60 Patton
M60 er den siste stridsvognen i den amerikanske serien med stridsvogner kalt Patton. Den er bestykket med 105 mm kanon. I det amerikanske forsvaret overtok M60 for M48 Patton.
M60 har ellers vært i tjeneste med Bahrain, Egypt, Hellas, Iran, Israel, Italia (hvor den også ble lisensprodusert av OTO Melara), Jemen, Jordan, Oman, Spania (bare broleggervarianten), Saudi-Arabia, Singapore (bare som brulegger og ingeniørkjøretøy), Sudan, Taiwan, USA og Østerrike
Historie
M60 er en videreutvikling av M48. De første prototypene sto klare i 1958. De første produksjonskjøretøyene ble produsert av Chrysler i deres anlegg i Delaware. Fra 1960 foregikk produksjonen i Detroit, også på Chryslers anlegg, som senere ble overtatt av General Dynamics.
Da produksjonen ble avsluttet i 1987 hadde over 15 000 kjøretøyer blitt produsert for amerikansk bruk og eksport.
Teknisk
Vognføreren sitter framme i skroget.
Kanonen er en M68 105 mm som er stabilisert og kan eleveres fra -10° til +20°. 63 skudd bæres i vogna, og kan være av typene APFSDS, APDS, HESH, HEAT eller røyk. En 7,62 mm mitraljøse sitter koaksialt med hovedskytset, og en 12,7 mm mitraljøse er tilgjengelig i et minitårn over vognførerens luke.
Motoren er en Teledyne Continental AVDS-1790-2C 12-sylindret luftkjølt dieselmotor som yter 750 hk ved 2 400 omdreininger i minuttet. Drivstoffkapasiteten er på 1 420 liter. Den er montert bak i skroget.
FK Lokomotiv Moskva
Futbolnyj Klub Lokomotiv Moskva (russisk: Футбольный клуб «Локомотив» Москва) er en fotballklubb fra Moskva. Den ble grunnlagt i 1923 som «Oktoberrevolusjonsklubben» og forandret navn til dagens navn i 1936. I Sovjettiden var klubben organisert i Lokomotiv-systemet, og var dermed underlagt jernbanearbeidernes fagforening.
Lokomotiv har vunnet det russiske seriemesterskapet tre ganger (2002, 2004 og 2018), og den russiske cupen ni ganger (1996, 1997, 2000, 2001, 2007, 2015, 2017, 2019 og 2021). Den sovjetiske cupen ble vunnet i 1936 og 1957.
Lokomotiv Moskva var i semifinalen i Cupvinnercupen i 1998 og 1999, spilte i gruppespillet i Mesterligaen i 2002/2003 og ble slått ut av turneringen av Monaco i åttendedelsfinalen i 2004.
Lokomotiv Moskva spiller sine hjemmekamper på RZD Arena.
Spillerstall
Oppdatert 17. mai 2022.
Amazing Grace
«Amazing Grace» er en kristen hymne som er skrevet av den engelske poeten og presten John Newton (1725–1807) og utgitt i 1779. Teksten har et tydelig budskap om at tilgivelse og forsoning er mulig for alle, uansett hvilke synder en måtte ha hatt begått og at sjelen kan bli frelst gjennom Guds barmhjertighet. Dette gjør sangen til en av de mest kjent innen den engelskspråklige verden.
Newton skal ha skrevet teksten ut fra egen, personlig erfaring. Han vokste opp uten noen religiøs tilknytning, og livet ble preget av en rekke faktorer, han ble i ung alder sjanghaiet (tvangsvervet) til Royal Navy og ble soldat, og deltok blant annet i slavehandel. I en forferdelig stormnatt ble han så redd at han tilkalte Guds hjelp og barmhjertighet, og dette var det øyeblikket hvor hans religiøse oppvåkning startet. Etter noen få år forlot han slavehandelen, og begynte i stedet å studere teologi.
Han ble ordinert som prest i Church of England i 1764, og Newton ble sjelesørger i Olney i Buckinghamshire, hvor han også begynte i skrive hymner sammen med poeten William Cowper. «Amazing Grace» ble skrevet til en seremoni første nyttårsdag 1773. Det er ikke kjent om denne framføringen var med musikk. Den ble gitt ut i trykket versjon i 1779 gjennom Newton og Cowpers utgivelse Olney Hymns, men forble relativt ukjent i England, men i USA ble den populær under bølgen av religiøse vekkelser tidlig på 1800-tallet.
Forfatteren Gilbert Chase skriver at «Amazing Grace» er «uten tvil den mest kjente av alle folkelige hymner» og Newton-biografen Jonathan Aitken anslår at den blir framført rundt 10 millioner ganger årlig. Den har hatt stor innflytelse innen folkemusikk. Sangens universelle budskap har gjort at den har holdt seg populær og siden 1960-årene har den en rekke innspillinger, hvor flere har fått listetopp-plasseringer.
Teksten
- - - - -
Terje Hansen
Terje Hansen er en norsk handikappidrettsutøver som har deltatt i et paralympiske vinterleker og tre sommerleker for Norge. Han har vunnet til sammen fem medaljer og fra disse lekene.
Longhua-Yanji kullkraftverk
Longhua-Yanji kullkraftverk er et kullkraftverk i Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 400 MW. Anlegget stod ferdigbygd i 2008.
Lysforsterker
En lysforsterker eller restlysforsterker er et spesielt billedrør som forsterker synlig og nær-infrarødt lys, så dårlig opplyste omgivelser kan sees med et kamera eller øyet.
Lysforsterkere brukes mest i våpensikter, nattbriller og nattkikkerter. B ruksområdet er i hovedsak militær, men også innen blant annet jakt og redningstjenester.
Historie
I 1929 utviklet den ungarske fysikeren Kálmán Tihanyi et infrarødsensitivt elektronisk kamera for det britiske luftvernsystemet.
Både Tyskland, Sovjetunionen og USA begynte å bruke lysforsterkere i løpet av Andre verdenskrig. Tyskerne brukte dem på Panther stridsvogner og amerikanere som sikter for skarpskyttere. En bruker gjerne betegnelsen generasjon 0 på lysforsterkerbriller frem til Vietnamkrigen, hvor USA tok i bruk generasjon 1. Generasjon 0 var aktive briller som var avhengig av å sende ut infrarødt lys og belyse det en ville se, som en lommelykt.
Generasjon 1 ble utviklet på 1960-tallet. Dette var passive briller som brukte lyset fra stjerner, månen og derfor virket dårlig om det var mye skyer eller månen ikke var fremme.
Generasjon 3 ble utviklet på slutten av 1980-tallet og er den teknologien som blir brukt i blant annet det amerikanske forsvaret i 2020-årene. Det er en videreutvikling av samme teknologi som den bak tredje generasjon. Blant annet er det montert en ionbarriere på mikrokanalplaten, hva som forlenger levetiden.
Vest-Afrika-skjoldet
Vest-Afrika-skjoldet er et drøyt 2 milliarder år gammelt kraton (grunnfjellsskjold) i Vest-Afrika, som i likhet med de fleste kratonene her og i Sør-Amerika stammer fra proterozoikum for 2,5 – 1,0 milliarder år siden. Disse kratonene fra (meso-proterozoikum) fløt en tid sammen og dannet urkontinentet Vest-Gondwana.
Dette grunnfjellsskjoldet har et areal på om lag 4 000 000 km2, og utgjør den vestlige del av Sahara. Grunnfjellskjoldet hang sammen med Amasonasskjoldet i Sør-Amerika da det inngikk i Vest-Gondwana.
Lysforsterker
Historie
Generasjon 4 er videreutvikling av samme teknologien. Den fungerer bedre i både mindre og mer lys enn tidligere utgaver. Ionbarrieren er fjernet igjen.
Vest-Afrika-skjoldet
Kratonet har to sub-skjold eller «blokker» i øst, som forbinder det mot det overveiende underjordiske (plattformiske) Øst-Sahara-skjoldet:
Lysforsterker
Virkemåte for 2.–4. generasjons lysforsterkere
Fotoner i lyset går gjennom en linse og så videre i en fotofølsom katode som er negativt ladet. Denne frigjør elektroner når den blir truffet av fotonene. Disse blir akselerert og konsentrert, og treffer en plate med høyere spenning, som da frigir flere elektroner enn den blir truffet av. Elektronene trekkes så mot en fosforskjerm med høyere spenning. Fosforskjermen frigir da fotoner (lys) som kan ses gjennom okularet. Den tilførte energien i prosessen fører til at det kommer flere fotoner ut enn dem som gikk inn i systemet.
Vest-Afrika-skjoldet
Sahara-ørkenen og elva Niger dominerer kratonets overflate.
Lysforsterker
Virkemåte for 2.–4. generasjons lysforsterkere
Det er begynt å komme lysforsterkere som kombinerer flere teknologier, for eksempel teknologi fra varmekamera, og registrer andre lys i andre bølgelengder enn infrarød stråling.
For nattbriller hadde en i tidlige versjoner problemer med blant annet synsvinkel fordi det bare var en monokkel, slik at det ble problematisk med dybdesyn. Senere versjoner har gått over til å kombinere to, fire eller flere monokler, som markant forbereder dybdesyn og synsvinkel.
Psyke
Psyke kan bety:
Jean-Pierre Rampal
Jean-Pierre Louis Rampal (1922–2000) var en fransk fløytist og høyskolelærer. Han regnes som en av 1900-tallets betydeligste fløytister.
Liv og karriere
Rampals far, Joseph Rampal, var fløytist og lærer ved konservatoriet i Marseille. Jean-Pierre Rampal lærte i ung alder tverrfløyte ved konservatoriet, og medvirket allerede fra femten års alder i et profesjonelt orkester. På sine foreldres ønsket begynte han å studere medisin, men gikk over til å studere ved Conservatoire de Paris og ble uteksaminert i 1944. I etterkrigsårene grunnla han kammermusikkensembler, spesielt «Quintette à Vent Français» (1946) og «Ensemble Baroque de Paris» (1952).
Han opptrådte stadig mer som solist og ble i 1955 solofløytist ved Opéra de Paris, i 1958 ble han professor ved Académie Internationale d'Été  i Nice som han var med å grunnlegge, og i 1968 fikk han et professorat ved konservatoriet i Paris. Han fikk også et æresdoktorat ved Uniwersytet Muzyczny Fryderyka Chopina w Warszawie. I 1978 fikk han Léonie Sonnings musikkpris.
Rampal regnes som en av de mest betydningsfulle fløytister på 1900-tallet, som bidro avgjørende til at fløyta ble akseptert som soloinstrument i det internasjonale konsertlivet. Han hadde en stor del av æren for at barokk og tidligklassisk fløytelitteratur ble gjenoppdaget, og en rekke samtidige komponister skrev verk for ham, blant annet Jean Françaix, André Jolivet, Jindrich Feld, Henri Tomasi og Francis Poulenc. I 1981 medvirket Rampal ved uroppføringen av Leonard Bernsteins Halil, og på begynnelsen av 1990-årene spilte han solopartiet ved uroppføringen av Krzysztof Pendereckis Fløytekonsert. Han opptrådte gjentatte ganger med fiolinisten Isaac Stern og cellisten Mstislav Rostropovitsj, men spilte også jazz, blant annet med pianisten Claude Bolling, og verdensmusikk med den japanske shakuhachi-fløytisten Hōzan Yamamoto).
Rampal var spesielt aktiv i utforskningen av det kjente og gjenoppdagede fløyterepertoaret fra 1700-tallet og publisere nyutgaver.
Rampal er gravlagt på Cimetière de Montparnasse i Paris. Fløytistkonkurransen Concours de flûte Jean-Pierre Rampal avholdes hvert tredje år i Paris.
Tributt
Tributt (fra latin: tributum = bidrag, offentlig skatt; substantivert partisipp perfektum passiv av tribuere = tilstå, yte) er en ytelse som man er skyldig noen. Uttrykket benyttes om for eksempel løsepenger eller den regelbundne avgift som en vasall må yte til en sentralmakt.
Snitt
Snitt (fra gammelnorsk sníða, «skjære») har flere betydninger:
Fosna-Hensbacka-kulturen
Fosna-Hensbacka-kulturen er en betegnelse som nå brukes om den tidligste bosetningen på norsk og svensk område, mens Fosnakulturen er et eldre begrep som er brukt i litteraturen.
Fosna-Hensbacka-kulturen dateres til tidlig mesolitikum, dvs. ca. 10 500 – 6200/7600 før nåtid. De første tusen årene blir ofte omtalt som «pionerfasen» eller pionerbosetningen.
Utbredelse
Sporene etter Fosna-Hensbacka-kulturen finnes langs hele norskekysten. De siste 20 år har gitt oss stadig flere funn, og de kan nå dateres bedre. En konsentrasjon av funn fra fosnakulturen finnes på kysten av Møre og Romsdal og Sør-Trøndelag. Tilsvarende boplasser finnes på svensk side, sørover Västkusten ned mot Göteborg. De sammenfattes der under navnet hensbackakulturen. I Nord-Norge kaltes lignende og samtidig steinalderkultur for Komsakulturen, men dette er nå de fleste forskere på vei bort fra.
Tidligere kjente man bare til Fosna-lokaliteter langs kysten, men de siste tiårenes undersøkelser {Linn Johannessen, "Ahrensburgkulturens Lokalitetsplassering" 2009} har vist at Fosna-folket tidlig beveget seg i innlandet og på høyfjellet (langs strendene til fjellvann). Neddemte fjellvann som vasker fram de tidligere boplassene og arkeologiske undersøkelser har avdekket flere tidlige boplasser fra perioden i fjellet. Noen med dateringer vel så tidlige som de ved kysten. Det finnes også noen få funn fra indre fjordstrøk, det kan tyde på en sesongbasert bruk av landskapet.
Strandlinjene
Et svært karakteristisk trekk for Fosna-boplassene langs kysten er at de er knyttet til strandlinjene. Arkeologene antar at steinalderjegeren anla boplassen ved eller i nærheten av strandlinjen, og hele levemåten var knyttet til havets ressurser. Funnplassene kan langt på vei dateres etter strandlinjene: Jo høyere over dagens havnivå, desto eldre er boplassen. I istiden var landet presset ned av isen, og etter at isen trakk seg tilbake har landet hevet seg - først raskt, senere saktere. De eldste Fosna-boplassene (10 000-8000 f.Kr.) finner man derfor høyere i terrenget enn de yngre boplassene fra f.eks. Nøstvet-tid.
Kartlegging av strandlinjene i ulike deler av landet er derfor viktig.
Typiske funn fra Fosna-Hensbacka-plassene
De typiske funnene på en Fosna-Hensbacka-plass er grovt tilhogde flintredskaper og store mengder avfallsflint etter redskapstilvirking. Eneggede pilespisser, mikrolitter og skive- og kjerneøkser er karakteristiske redskapstyper. Det mest anvendte råstoffet er flint, særlig i Sør-Norge. Flekketeknikken er dominerende.
I et barskt miljø må steder som ga god ly mot været og fine havneforhold ha spilt inn for valg av sted å slå seg ned. Av funnene ser vi at noen har sittet ved et ildsted (bål) og arbeidet med stein, tre, bein eller skinn. Alt som er av skinn, tre og bein er som regel råtnet og borte. Likevel kan vi si at vi har funnet spor etter mulige telt og/eller levegger, basert på steiner i halvsirkelform på boplassflaten. Funn av skrapere, bor og andre redskaper av flint vitner om bearbeiding av skinn, bein og tre, men alt organisk materiale er nå som regel borte. Flinten var spesielt godt egnet som materiale i våpen og redskaper, på grunn av hardheten og den skarpe kanten man får når steinen deles (den kan bli ufattelig skarp). Det finnes imidlertid gode alternativer til flinten i den norske naturen, som f.eks. bergkrystall, chert og finkornet kvartsitt, som også er funnet på lokaliteter fra eldre steinalder. Fosna-folket var et nomadisk folk som flyttet rundt i tråd med sesongens variasjoner i ressurstilgang. I takt med at isen trakk seg tilbake, fulgte reinsdyra og mennesket etter, og i løpet av bare 1000 til 2000 år var hele Norges kyst befolket.
Forskningshistorie
De første funnene fra Fosnakulturen ble gjort av Anders Nummedal i 1909, ved Voldvatnet på Nordlandet i Kristiansund. Nummedal var geolog av utdannelse, og det var under studiet av strandlinjene fra tiden etter istiden at han oppdaget flint som måtte være bearbeidet av mennesker. I de påfølgende år gjorde han et stort registreringsarbeid, og påviste tilsvarende boplasser på Nordvestlandet, videre sørover langs vestlandskysten og i Oslofjord-området. Da det ble klart at disse boplassene var deler av et større funnkompleks, ble de oppkalt etter de første funnene ved Kristiansund. Her ble det brukt byens alternative navn Fosna, etter ladestedet Lille-Fosen. Flintplass-kulturen er også et navn som er brukt om Fosnakulturen.
Fra første stund har debatten gått om fosnakulturens opphav og datering. I Karl Ryghs første publikasjon i 1911 knytter han funnene til den sørskandinaviske ertebøllekulturen. Nummedal argumenterte for at de måtte være eldre enn som så. Han kunne imidlertid ikke påpeke noen direkte parallell til funn på kontinentet, så han postulerte at fosnafolket hadde sitt opphav på nordsjøfastlandet Doggerland.
I dag har vi et mye større materiale å bygge på, og helt andre dateringsverktøy enn datidens forskere. Dette er grunnen til at vi i dag kan trekke paralleller til grupper på kontinentet. I den første pionerfasen har særlig ahrensburgkulturen vært trukket fram som en klar parallell. Men man skal huske på at alle disse tidligmesolittiske «kulturene» (ahrensburg-, fosna-, hensbacka- og maglemosekulturen) er nasjonale konstruksjoner fra vår egen tid, og har svært lite å gjøre med hvordan datidens mennesker oppfattet seg selv.
Nyere funn
Etter Nummedals arbeid er det gjort svært mye på dette feltet. På 1960-tallet undersøkte Erling Johansen tre boplasser på Høgnipen i Rakkestad i Østfold, som lenge ble stående som Norges eldste boplasser fra ca. 9600 BP (boplassene på Høgnipen kan dateres kalibrert til ca. 9000 BP). Men i 1992 ble det gravet ut en boplass ved Galta på Rennesøy i Ryfylke som dateres til mellom 10500 og 9300 BP (kalibrert ca. 9400 BP). Men her skal man legge merke til at det er betydelig slingringsmonn i dateringen.
I Møre og Romsdal er det fra 1990 og fram til 2007 gjort store nye funn fra fosnakulturen på Tjeldbergodden i Aure kommune, ved Nyhavna på Gossen i Aukra, ved Hestvikholmane i Averøy og ved Kvernberget og Orvikan på Nordlandet i Kristiansund. Alle funnene skyldes arkeologiske utgravinger i forbindelse med utbygginger for olje- og gassvirksomheten på sokkelen utenfor Midt-Norge, samt utbygging i forbindelse med transport, næring og industri. Undersøkelser ved Reinsvatnet i Sunndal kommune i 2006/2009 avdekket flere boplasser, en av dem (R1) med c14 datering på 10900-10430 BP.
Liste over musikkinstrumenter
Resonansinstrumenter
Alle instrumenter baserer på resonans, men med disse instrumentene kontrolleres resonansen direkte av musikeren.
Fosna-Hensbacka-kulturen
Nyere funn
I Vestfold er det i 2007 gjort funn fra fosnakulturen langs traséen for den nye E18 på strekningen fra Farriseidet ved Larvik til Langangen i Porsgrunn. Disse funnstedene er utgravd i 2007 og 2008. En av disse boplassene, Pauler 1, er datert til temmelig nøyaktig 10200 BP (kalibrert ca. 9800 BP) og regnes pr. dato som den eldste som er funnet i Norge.
I 1994 kom det fram et nærmest unikt funn av deler av tre menneskeskjeletter ved Hummervikholmen utenfor Søgne i Vest-Agder (jfr. Søgnekvinnen). Det eldste er datert til 9910-9600 BP og hører til fosnakulturen.
I Agder er det i 2014 og 2015 gjort utgravinger langs ny E18-trasé på strekningen Arendal-Tvedestrand, bl.a. på Sagene i Austre Moland og ved Kvarstad i Tvedestrand.
Grunnkretser i Sandnes kommune
Grunnkretser i Sandnes kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Sandnes kommune, Rogaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Shields Down
Shields Down er et musikkalbum med Jim Protector, utgitt i 2007. Dette er gruppas debutalbum.
Fetter Anton
Fetter Antons første inntreden i tegneserien om Donald var i Isbaderen av Carl Barks i 1948.
Et av Antons største særpreg er hans eventyrlige flaks. Denne flaksen har også gitt seg utslag i at Anton ikke trenger å jobbe. Han kan bare overlate til flaksen å få tak i alt han trenger. Anton har kun hatt én jobb, hvor han tjente 25 øre, men siden han var så flau over at han måtte jobbe for å få penger, gjemte han de 25 ørene og brukte dem aldri. At Anton alltid er så heldig har også ført til at han anses som lat.
Antons flaks er ifølge Don Rosas historie Snorkelfinkens hemmelighet forbundet med et maleri av en snorkelfink som Hilmar Duck hyrte en mann til å male på en av låvene hans dagen da mora til Anton, Dora, ble født. Dora skal også ha vært veldig heldig, og Anton arvet nok den eventyrlige flaksen fra henne. Men som liten gutt lekte Donald og Anton rundt denne låven på en av Antons bursdager da lynet nesten slo ned i Anton etter at Donald hadde heist ham opp på den motsatte siden av låven hvor det var malt en snorkelfink opp-ned. Fra denne dagen var Antons flaks snudd til uflaks på bursdagen hans, og dette ble ikke opphevet før episoden på ny gjentok seg da lynet nesten slo ned i Anton igjen, men denne gangen foran maleriet av den første snorkelfinken. Etter dette var Anton heldig hele året gjennom.
Eksterne lenker
Liste der Bewohner Entenhausens Duck family (Disney)
Hermannsdalstinden
Det er delvis merket turløype fra turisthytta Munkebu opp til tinden.
Det nærmeste fjellet som er høyere, er Kråktindan i Steigen, 86,5 kilometer unna. Denne sekundærfaktoren er blant de 15 lengste i Skandinavia.
Nesleengmott
Nesleengmott (Anania hortulata) er en sommerfugl i familiegruppen gressmott.
Songyu kullkraftverk
Songyu kullkraftverk  er et kullkraftverk i byprefekturet Xiamen i provinsen Fujian i det sørøstlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.200 MW, fordelt på fire like store enheter. Anlegget stod ferdigbygd i 2008. Operatør er Xiamen Huaxia International Electric Power Development Co Ltd.
Nesleengmott
Den lever i Europa, i Asia nord for Himalaya, helt øst til Japan. Den finnes også i Nord-Amerika. Den finnes i Norge nord til Trøndelag.
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Levevis
Nesleengmott finnes i flere ulike habitater (leveområder) og er ofte å se i tilknytning til kulturlandskapet.
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten. Larven lever som plantespiser på planter og busker i slektene Urtica, Mentha, Stachys, Galeopsis, Marrubium, Convolvulus og Ribes. Den er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning.
Nesleengmott tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Systematisk inndeling
Phalaena hortulata Phalaena urticata Pyralis urticalis
Prinsen av Egypt
Prinsen av Egypt (originaltittel: The Prince of Egypt) er en amerikansk animert musikalfilm fra 1998, og den første tradisjonelt animerte filmen produsert og utgitt av DreamWorks Animation.
Filmen bygger på Bibelen s Andre Mosebok, og følger livet til Moses fra en tilværelse som prins i Egypt til han leder Israels barn ut av Egypt. Filmen ble regissert av Brenda Chapman, Simon Wells og Steve Hickner. Sangene i filmen har tekst av Stephen Schwartz, og filmmusikken er komponert av Hans Zimmer. En rekke kjente Hollywood-skuespillere ga stemme til originalversjonen, mens profesjonelle sangere erstattet partiene hvor rollefigurene synger. Unntakene var Michelle Pfeiffer, Ralph Fiennes, Ofra Haza, Steve Martin, og Martin Short, som sang sine egne stemmer. Blant de norske stemmen var Håvard Bakke, Svein Tindberg, Harald Mæle (Aron), Guri Schanke (Miriam) og Benedicte Adrian (Tzipporah).
Nominasjoner og priser
Filmen ble nominert til Oscar for beste musikk for en musikal eller komedie og vant Oscar for beste sang under Den 71. Oscar-utdelingen for «When You Believe». Pop-versjonen av sangen ble fremført under utdelingen av Whitney Houston og Mariah Carey. Sangen ble også nominert til beste sang (i en film) under Golden Globe-utdelingen i 1999.
Grunnkretser i Vang kommune
Grunnkretser i Vang kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Vang kommune, Innlandet, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Prinsen av Egypt
Handling
I Oldtidens Egypt ber det hebraiske folket til Gud om å bli løslatt fra slaveri. Farao Seti I, som frykter at det økende antallet hebraiske slaver kan føre til opprør, beordrer et massivt folkemord på alle nyfødte hebraiske guttebarn. I frykt for deres nyfødte sønnens sikkerhet, skynder Yocheved og hennes to andre barn, Miriam og Aaron, til Nilen, hvor hun legger barnet i en kurv på vannet. Kurven seiler til faraos palass, og barnet blir adoptert av Setis kone, dronning Tuya, som gir gutten navnet Moses.
Flere år senere blir Moses og hans adoptiv-bror Ramses, arving til tronen i Egypt, skjelt ut av farao Seti for å ha ødelagt et tempel ved et uhell. Etter at Moses foreslår at Ramses skal få muligheten til å bevise hans ansvarsfølelse, gjør Seti sønnen sin til prinsregent og gir ham myndighet over Egypts templer. Som en hyllest tilbyr yppersteprestene Hotep og Huy Ramses en vakker, men opprørsk ung kvinne av midjan-folket – Tzipporah. Ramses er ikke interessert, han gir i stedet Tzipporah videre til Moses, og utnevner ham til kongelig arkitekt. Under en bankett blir Tzipporah ydmyket av Moses da han lar henne falle i en vanndam etter at hun nektet å underkaste seg. Senere den kvelden følger Moses etter Tzipporah som går sin vei fra palasset, og han møter de nå voksne Miriam og Aaron – som Moses ikke kjenner igjen. Han oppdager også sannheten om Setis folkemord.
Senere flykter Moses i eksil til en ørken, til tross for Rameses sine ønsker om at han burde bli værende ved palasset deres. Når han ankommer en oase, forsvarer Moses tre unge jenter, bare for å oppdage at deres eldre søster er Tzipporah. Moses blir ønsket velkommen av Jetro, far til Tzippora og en yppersteprest i Midian. Over tid begynner Moses som hyrde, forelsker seg i Tzipporah, og gifter seg med henne. En dag han er ute på jakt oppdager Moses en brennende busk – og fra busken ber Gud ham om å vende tilbake til Egypt og lede folket sitt til frihet.
Når Moses forteller Tzipporah om oppgaven sin, bestemmer hun seg for å bli med ham. Når han ankommer Egypt, blir Moses møtt av Ramses, som nå er farao med kone og sønn. Moses ber om at hebreerne blir løslatt, og han forvandler staven sin til en slange for å demonstrere Guds makt. Ramses ønsker ikke at imperiet hans skal kollapse. Han føler seg forrådt av Moses, og han dobler de hebreeiske slavenes arbeidsmengde. Hebreerne – deriblant Aaron – klandrer Moses for at de har blitt pålagt en enda større arbeidsbyrde. Moses kaster da ut forbannelsen som påfører faraos land den første av Egyptens ti plager: han forvandler alt vannet i Nilen til blod. Moses påfører Egypt ytterligere åtte plager, men Ramses nekter likevel å skifte mening. Ramses sverger å aldri frigjøre hebreerne fra fangenskap.
Etter å ha fått dette svaret fra Ramses forbereder Moses hebreerne på den tiende landeplagen, og instruerer dem til å ofre et lam og deretter sette et merke på dørstolpene sine med lammets blod. Den natten dreper en pest alle de førstefødte barna i Egypt, inkludert Ramses' nyfødte sønn – mens de sparer alle hebreerne. Ramses gir endelig hebreerne tillatelse til å reise ut av Egypt. Men etter å ha forlatt palasset, kollapser Moses i sorg og smerte over alle problemene han har forårsaket over hele Egypt. Moses, Miriam, Aaron og Tzipporah forsøker å lede hebreerne ut av Egypt. Men ved Rødehavet oppdager hebreerne at en hevngjerrig Ramses forfølger dem med sine soldater, og akter å drepe dem alle sammen.