cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Simplex-algoritmen
Description
We start at some vertex of the polytope, and at every iteration we choose an adjacent vertex such that the value of the objective function does not decrease. If no such vertex exists, we have found a solution to the problem. But usually, such an adjacent vertex is nonunique, and a pivot rule must be specified to determine which vertex to pick. Various pivot rules exist.
In 1972, Klee and Minty gave an example of a linear programming problem in which the polytope P is a distortion of an n-dimensional cube. They showed that the simplex method as formulated by Dantzig visits all 2n vertices before arriving at the optimal vertex. This shows that the worst-case complexity of the algorithm is exponential time. Similar examples have been found for other pivot rules. It is an open question if there is a pivot rule with polynomial time worst-case complexity.
Nevertheless, the simplex method is remarkably efficient in practice. Attempts to explain this employ the notion of average complexity or (recently) smoothed complexity.
Usynlig tekst slutt -->
Korallbusk
Korallbusk (Erythrina crista-galli) er et blomstrende tre i erteblomstfamilien som hører hjemme i Argentina, Uruguay, Brasil og Paraguay. Treet blir brukt som prydbusk i andre land.
Treets blomster er nasjonalblomster både i Argentina og Uruguay. Det er også offisielt bytre i Los Angeles i California.
Korallbusken er et lite tre, som normalt bare blir 5-8 meter, men kan bli opptil 10 meter høyt. Treet blomstrer fra oktober til april i Sør-Amerika og fra april til oktober på den nordlige halvkula. Blomstene er rike på nektar.
Treet vokser langs elver, sumper og våtlandsområder.
Logan County (Oklahoma)
Logan County er et fylke i den amerikanske delstaten Oklahoma. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Garfield County og Noble County i nord, Payne County i nordøst, Lincoln County i øst, Oklahoma County i sør og mot Kingfisher County i vest.
Fylket ble grunnlagt 2. mai 1890.
Lohe-Rickelshof
Lohe-Rickelshof er en kommune i kretsen Ditmarsken i den tyske delstaten Schleswig-Holstein. Lohe-Rickelshof ligger i Heides omlands amt og danner en sammenhengende bebyggelse med kretshovedstaden Heide. Ved utgangen av 2014 hadde Lohe-Rickelshof anslagsvis 2 098 innbyggere, basert på folketellingen i 2011.
Lohe er første gang nevnt skriftlig i 1319, og viser til en ung eikeskog, mens Rickelshof nok er avledet av et gårds- og slektsnavn. Lohe og Rickelshof ble utskilt som egne kommuner fra Hemmingstedt i 1934 og slått sammen i 1966. Følger man klokken fra nord, grenser kommunen til Heide, Lieth, Wöhrden og Norderwöhrden.
Kommunen har egen barnehage, grunnskole og flerbrukshall. Bundesautobahn 23 går gjennom kommunen.
Pavonis Mons
mini|1. [[Olympus Mons
2. Tarsis Tholus
3. Ascraeus Mons
4. Pavonis Mons
5. Arsia Mons
Fengman vannkraftverk
Fengman-demningen (Fengmen) er en demning med et vannkraftverk i elva Songhua, bare 20 km fra Jilin by i provinsen Jilin i det nordlige Kina. Installert effekt i anlegget er 1.010 MW, fordelt på elleve små turbiner. Demningen er en 91 meter høy gravitasjonsdam i betong.
Anlegget ble påbegynt av japanerne under okkupasjonen av Mansjuria, i 1937. Utvidelser ble siden gjort i 1959, 1979, og ved senere påbygginger. Resevoaret kalles Fengman-reservoaret, eller Sognhuasjøen, og har et areal på 550 km². Nedbørfeltet er på 42.500 km² hvorav deler av dette kontrolleres avdemninger lengre oppe i elva: Baishandemningen (19.000 km²), Daogou (11.600 km²), og Hongshidemningen (11.900 km²). Enda lengre oppe i vassdragets sideelv Huifa ligger Hailong-demningen.
Bakkehumle
Bakkehumle (Bombus humilis) er en middels stor humle. Den tilhører underslekten Thoracobombus, og har som de andre i denne gruppa ganske lang tunge.
Mikkel Vigholt Petersen
Mikkel Vigholt Petersen (født 1. oktober 1984 i Glostrup) er en dansk musiker og kunstner. Han jobbet som dykkerinstruktør i Hellas i 2003. Deretter dro han tilbake til Danmark og jobbet som sexløper, foredragsholder i sex og sunnhet. Da bidro han blant annet i bøker og TV-serier om temaet. Bosatte seg deretter i Norge (2005) og jobbet som musiker og var med på å lage filmmusikk til den kritikerroste dokumentarfilmen Herleik - fri som fuglen. Vigholt Petersen har også jobbet med en rekke norske og internasjonale musikere i en rekke prosjekter, blant annet Blendbox.
Bakkehumle
Kjennetegn
Bakkehumle har nesten alltid gulbrun farge på ryggsiden av brystet. Bakkroppen er stort sett brun av farge, med et mørkebrunt bånd fremst og noen sorte hår bakerst. Men det finnes en rekke varianter.
Størrelse
Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.
Arbeidere: Lengde 9–15 mm, Vingespenn: 20–28 mm
Hanner: Lengde 12–14 mm, Vingespenn: 23–27 mm
Bolet
Bolet til bakkehumle ligger på bakken. Selve bolet er pent å se til, og har en gulaktig farge. Humlene er lite aggressive ved bolet. Humlen er en pocket-macker. (Se humler)
Utbredelse
Bakkehumle er en sørlig art i Norge. Artsdatabanken får rapporter om bakkehumle fra Mjøsa og sydover Sørlandet. Den er observeres jevnlig i Østfold.
Rødlistevurdering
Den var rødlistet i 2010 på bakgrunn av få funn og antatt tilbakegang, men omfattende nyere kartlegging har vist at denne arten er mer vanlig og utbredt enn tidligere antatt og trolig heller ikke i tilbakegang. Vurdering i 2021 er livskraftig (LC).
Grunnkretser i Øystre Slidre kommune
Grunnkretser i Øystre Slidre kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Øystre Slidre kommune, Innlandet, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Sankt Georgs kapell
Sankt Georgs kapell i Neiden i Troms og Finnmark fylke er Finnmarks eldste kirkehus og det eldste ortodokse gudshus i Norge.
Det er fra 1565 og ble bygd av Trifon. St Georgs kapell er en liten, lav tømmerbygning, kun 10 m². Kapellet er ikke bygget til liturgisk bruk, men nok tenkt som bønnehus og gravkapell. Kapellet har stor religiøs og historisk betydning for skoltsamene, et finsk-ugrisk folkeslag som tradisjonelt tilhører Den ortodokse kirke. Hver sommer holdes det ortodoks liturgi på stedet.
Per Hafslund
Per Hafslund (født 20. juni 1918, død 3. mai 1990) var en norsk zoolog, fotograf og formidler, kjent som programleder i NRK og av flere kalt landets første TV-kjendis.
Hans far var handelsreisende Eivind Hafslund og moren Margit. Han var gift med Ragnhild Ihle-Hansen (15. mai 1918–), datter av Erling Thomas Ihle-Hansen (1887–1957) og Olga Karoline Kåsa (1889–1975).
Han vokste opp i Drammen og ble cand.real. i entomologi (1947) på en avhandling om barkbiller hvorpå han spesialiserte seg på skogsinsekter på Norges landbrukshøgskole.
I fjernsynets barndom i Norge ble han spesielt kjent for serien «Dyreliv på nært hold» (tyve episoder, regissert av Sverre Tinnå, ti episoder regissert av Are Fiva), der han gjerne ville spise deler av dyrene. Hafslund lanserte slimålen som nasjonaldyr i Nitimens kåring (1978), og ble i en parodi av Rolf Just Nilsen den som oppdaget «skalleknarpen».
En astma-sykdom avkortet hans lærervirke, men han fortsatte med radioprogram. Hafslund ledet over sytti episoder av den Prix Italia-nominerte serien «Naturprogram for små og store» i samarbeid med zoolog Karsten Edvardsen, programsekretær Knut Røe og tekniker John Andreas Hansen.
Hans samling av stillbilder er i dag tilgjengelig gjennom bildebyrået Samfoto.
Feature
Feature er et engelsk ord som som for eksempel kan oversettes til egenskap, del eller funksjon.
Hiroki Hirako
Hiroki Hirako (jap. 平子裕基, født 6. august 1982 i Hokkaido) er en japansk skøyteløper.
Han debuterte i verdenscupen på skøyter 2. mars 2001, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 9.-plass på 10000 meter fra 2007.
Hirako representerte Japan under Vinter-OL 2010.
OL-resultater
Salt Lake City 2002
Vancouver 2010
Sammenlagt i Verdenscupen
Sort-markert rubrikk = Ikke avholdt konkurranser for sesongen.
– = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
Søramerikansk humlemalle
Søramerikansk humlemalle er en art i gruppen Pseudopimelodidae. Det er en fisk som lever i Venezuela og Colombia. Den blir opptil 5,5 cm lang og ligner på tre av sine slektninger; Microglanis poecilus, Microglanis secundus og Microglanis parahybae. Det er forskjeller i fargemønstrene, spesielt på haleroten og halefinnen. Humlemalle lever i hurtigstrømmende ferskvann med en hardhet på 6-8 °dH, en pH mellom 6,0 og 7,5 og en temperatur mellom 22 og 26 °C. Den lever av insekter, hovedsakelig maur.
Feta
Feta (gresk: φέτα) er den greske varianten av en tradisjonell hvitostfamilie av syre- og løpefelt ost, laget av sauemelk og geitemelk, som er modnet og lagret i saltlake. Lignende varianter finnes eksempelvis i Bulgaria under navnet sirene, i Romania under navnet telemea og i Tyrkia under navnet beyaz peynir. Selv om tradisjonell Fetaost kan lages av melk fra kun sau og geit, finnes det også «fetaoster» laget fra en blanding av melk fra sau, geit og ku, eller bare av melk fra ku. Det kan benyttes både rå og pasteurisert melk, men bruk av pasteurisert melk er å anbefale siden dette gir et tryggere produkt. Oster som er svært like fetaost har lang tradisjon i og lages under andre navn i hele Balkan-området, spesielt i Bulgaria, Tyrkia og Romania i tillegg til Hellas, men lages også andre steder i verden som i Danmark, Italia, Frankrike, Israel og USA. Mange referanser peker mot at den opprinnelige fetaosten først ble laget i området rundt Hellas, og i 2002 ble produktnavnet Feta registrert som en gresk beskyttet opprinnelsesbetegnelse av Europakommisjonen. Salatost er ett eksempel på navn som brukes på norskproduserte «fetaoster».
Krav til ost som produseres under navnet Feta
Greske standarder forlanger følgende:
Produksjon
Eksempel på prosedyrer for framstilling av "fetaoster":
Syrekultur
Til produksjon av Feta kan det benyttes forskjellige typer syrekulturer (også kalt starterkultur eller bare starter). Til industriell produksjon benyttes ofte en mesofil syrekultur bestående av en blanding av ''Lactococcus lactis subsp. lactis og cremoris'', eksempelvis R-703 og R-704 fra Chr. Hansen AS. Fordelen med denne kulturen er at den ikke produserer CO2 og at kulturen består av en type melkesyrebakterier som er raske syreprodusenter.
Termofile syrekulturer kan også benyttes – da i form av yoghurt-syrekulturer bestående av ''Lactobacillus delbrueckii subsp. bulgaricus og Streptococcus thermophilus''.
''Leuconoctoc mesenteorides subsp. cremoris'' (mesofil bakterie) kan også tilsettes i tillegg til kulturene nevnt ovenfor. Denne melkesyrekulturen tilsettes når det er ønsket med mer struktur (sprekker og hull) og aroma, siden den produserer CO2 og aromakomponenter.
Sensoriske egenskaper
Fetaost skal være hvit i fargen, og ha en saltaktig og svakt syrlig smak. Overflaten av osten skal ha noe sprekkdannelse og hull, samt at osten skal være litt smulete når den utsettes for mekanisk stress. "Fetaost" laget med innblanding av kumelk, eller utelukkende av kumelk, kan ha en gulaktig farge. Den danske fetatypen skal ha jevn struktur uten sprekkdannelse, noe som befordres under den spesielle produksjonsmetoden hvor osten koagulerer og modnes på salgsemballasjen.
Williams F1
Williams Grand Prix Engineering Ltd., som kjører under navnet Williams Racing, er et Formel 1-team stiftet av Frank Williams.
Etter 2005-sesongen brøt de et langvarlig samarbeid med BMW, og de gikk over til Cosworth-motorer før 2006-sesongen. Året etter gikk de over til Toyota-motorer med håp om bedre resultater, men etter tre år gikk de tilbake til Cosworth igjen før 2010-sesongen.
Williams hadde stor suksess fra 1980-tallet til 1990-tallet, hvor de vant ni konstruktørmesterskap og syv førermesterskap, og de ble da regnet som en av de «tre store» sammen med Ferrari og McLaren.
I august 2020 solgte Williams-familien laget til det amerikanske investeringsselskapet Dorilton Capital, etter en periode med økonomiske problemer. Claire Williams forlot posisjonen som teamsjef kort tid etterpå.
Percy Spencer
Hans far døde i 1897 da Spencer var tre år gammel, og hans mor forlot ham kort tid senere. Han bodde sammen med en tante og onkel etter dette. Spencer ble aldri uteksaminert fra grunnskolen, men begynte som lærling da han var 12 år gammel. Han vervet seg til den amerikanske marinen i 1912, hvor han lærte seg telegrafi. På 1920-tallet begynte han å jobbe for Raytheon Company.
Raytheon produserte i 1941 17 magnetroner per dag. De ble brukt til å generere mikrobølgesignalene som utgjør kjernemekanismen i radar. Mens han arbeidet der utviklet Spencer en mer effektiv måte å framstille dem på, ved å stanse ut og lodde sammen magnetrondelene, i stedet for å framstille dem enkeltvis med maskinverktøy. Hans forbedringer bidro til at produksjonen kunne økes til 2 600 magnetroner per dag. Han mottok utmerkelsen Distinguished Public Service Award fra marinen for sitt arbeid.
I 1945 oppdaget han at en sjokoladeplate han hadde i lomma smeltet mens han sto foran en magnetron i drift. Han prøvde deretter med popcorn foran magnetronen, og det poppet snart over hele rommet. Utviklingen av mikrobølgeovnen fulgte av disse observasjonene, og i 1947 ble en kommersiell ovn solgt av Raytheon.
Han ble senere Senior Vice President og styremedlem i Raytheon. Han fikk i alt 300 patenter i løpet av sin karriere i Raytheon, og en av selskapets bygninger er oppkalt etter han.
Stett (band)
Medvirkende musikere var:
Unni Løvlid
Unni Løvlid (født 23. mars 1976) er en norsk musiker.
Hun vokste opp i Hornindal i Sogn og Fjordane. Interessen for folkesang fikk hun fra sin mor, Oline Ragnhild Løvlid, som har samlet inn mye tradisjonsmusikk i Nordfjord. Etter tre år musikklinjen på Firda videregående skole fra 1992 til 1995, gikk Unni på Toneheim folkehøyskole på Hamar. Siden begynte hun på Norges musikkhøgskole, hvor hun tok hovedfag i musikk. I 2006 ble Unni kåret til årets folkemusiker under utdelingen av Folkelarmprisen, og hun var den første som fikk denne prisen. I 2006 var hun en av solistene på Grex Vocalis og KORKs innspilling av Draumkvedet som vant Spellemannprisen 2006 i klassen samtidsmusikk. Hun ble tildelt Gammleng-prisen i klassen folkemusikk i 2007. I 2015 vant hun Landskappleiken i vokal klasse A. Sammen med Anne Hytta og Ingfrid Breie Nyhus fikk hun Spellemannprisen 2022 i klassen samtid for albumet Unamna.
Tenorsaksofon
En tenorsaksofon (også tenorsax) er et middels stort musikkinstrument i saksofonfamilien som ble oppfunnet av Adolphe Sax i 1840-årene. Saksofonen er stemt i Bb, og er dermed et transponerende instrument.
Den klinger én oktav mørkere enn sopransaksofonen, men har en mer jazz-aktig klang.
Utseende
Tenorsaksofonen består hovedsakelig av et langt, bøyd messingrør med flere runde hull på, og over disse ligger klaffer til å bestemme hvilken tone som spilles. Klaffene er i et nettverk av stenger slik at musikeren kan spille instrumentet med ni fingre (høyre tommel brukes for å støtte saksofonen) på minst 23 klaffene på instrumentet. Saksofonen måler mellom 80 og 85 cm, og er synlig større enn altsaksofonen
Tenor er delt opp i tre deler: Munnstykket, halsen og kroppen.
Historie og bruksområder
Tenorsaksofonen ble oppfunnet av Adolphe Sax i midten av 1840-årene. Fra begynnelsen av ble ikke tenorsaksofoner og saksofoner generelt akseptert, men etter hvert fikk instrumentet mer og mer anerkjennelse. I begynnelsen på 1900-tallet ble en ny tenorsaksofon laget, en såkalt C melody, eller C-saksofon, og denne var vanlig i 1920-årene. Fordelen med en C melody-saksofon var at den var stemt i C, det samme som blant annet piano er, og da kunne piano og saksofon spille sammen fra samme note uten å transponere. Men plutselig i år 1929 sluttet saksofonprodusentene å lage disse saksofonene, og i dag er det svært uvanlig å bruke C melody-saksofoner i noen som helst form for musikk.
Tenorsaksofonen blir brukt til mange forskjellige former for samspill, som janitsjarkorps, storband, danseband og jazzensembler. I noen tilfeller blir tenorsaksofonen også brukt i symfoniorkestre og kammermusikk, som i Maurice Ravels Bolero. I orkestre spiller tenorsaksofonen vanligvis en slags støtterolle sammen med eufonium, valthorn og trombone. I jazzband er tenorsaksofonen mer fremtredende, og spiller ofte melodien samt at den brukes som improviseringsinstrument.
Jazz og populærmusikk
Tenorsaksofonen ble bedre kjent gjennom den hyppige bruken av instrumentet i jazzmusikk. Coleman Hawkins ga tenorsaksofonen nytt liv i 1930-årene fra å være et «hjelpeinstrument» sammen med blant annet valthorn til å bli et fullverdig melodi- og improviseringsinstrument.
Mange kjente jazzmusikere fra 1940-tallet og utover har vært tenorsaksofonister. De spilte i forskjellige jazz-arter, alt fra den sterke, klangfulle lyden til Coleman Hawkins og hans tilhengere, til den muntre og lystige stilen til Lester Young og hans følge. Under bebop-tiden kom den mest fremstående tenorsaksofon-musikken fra jazz-standards (som Four Brothers) fra Woody Hermans orkester, og senere på 1960-tallet fikk Stan Getz stor suksess ved å spille bossa nova-musikk på hornet.
Utvidede registre
På alle saksofoner, og da spesielt tenor, er det vanlig å spille i utvidede registre. Kjente saksofonister, som John Coltrane, Michael Brecker, James Haulik, Sonny Rollins og Lenny Pickett, brukte alle et register som kalles altissimo, og er toner som ligger høyere enn f3. Toner i altissimo fortsetter helt til de ikke kan høres, men de vanligste på saksofonen er trestrøken fiss, g, giss, a, b, h, og firstrøken c, ciss, d, ess, e og f. På tenorsaksofon kan man også gå nedenfor b (lille b) ved å spille b og sette låret inntil slagstykket på instrumentet. Det vil da klinge a.
Henryk Arctowski antarktiske forskningsstasjon
Arctowski (polsk: Polska Stacja Antarktyczna im. Henryka Arctowskiego) er en polsk forskningsstasjon i Antarktis, beliggende i Admiralty Bay på King George Island i øygruppen Sør-Shetlandsøyene.
Rød (Hvaler)
Rød er et tettsted i Hvaler kommune i Østfold. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger på Asmaløy omtrent ni kilometer nordvest for kommunesenteret Skjærhalden.
Henryk Arctowski antarktiske forskningsstasjon
Stasjonen ble etablert i 1977 etter at den første polske marine forskningsekspedisjonen til Antarktis hadde kartlagt krill- og fiskeressursene i farvannet rundt Sør-Shetlandsøyene med fartøyene «Profesor Siedlecki» og «Tazar» et år tidligere. Stasjonen opereres av det polske vitenskapsakademiet (Polska Akademia Nauk). Forskningen omfatter feltene marinbiologi, oseanografi, geologi, geomorfologi, glasiologi, meteorologi, klimatologi, magnetisme og økologi. Et drivhus sørger for ferske grønnsaker til en av de mest besøkte stasjonene i Antarktis.
Langs strendene nær stasjonen ligger en rekke hvalbein som historiske tegn på hvalfangsten som ble drevet i området på begynnelsen av 1900-tallet. I nærheten finnes også kolonier med Adeliepingviner, ringpingviner og bøylepingviner, og dette området er utpekt som et spesielt verneområde i Antarktis (ASPA). Graven til Wlodzimierz Puchalski sør for stasjonen er oppført på lista over historiske steder og kulturminner i Antarktis. Puchalski døde her 13. januar 1979 mens han lagde en naturfilm.
Stasjonen er oppkalt etter den polske meteorologen Henryk Arctowski (1871–1958) som deltok på Belgica-ekspedisjonen 1897–1899.
Zhexi-demningen
Zhexi-demningen er en demning med et vannkraftverk i elva Zi, beliggende i provinsen Hunan i det sentrale Kina.
Kraftverket er utbygget med 950 MW effekt fordelt på 8 turbiner. Disse er konfigurert med 2 x 250 MW og 6 x 75 MW wnheter. Eierselskap er SGCC.
Demningen er 104 meter høy.
Utenbordsmotor
En utenbordsmotor eller påhengsmotor er et fremdriftssystem for båter bestående av en selvstendig enhet som inkluderer motor, girkasse og propell eller jetdrift. Selve motoren kan for eksempel være en forbrenningsmotor eller elektrisk motor. En utenbordsmotor er vanligvis festet i akterspeilet på båten, men også kan være festet i en motorbrønn eller et eget motorfeste (særlig når båten er spiss akter).
Motortyper og drivstoff
Tidligere var totakts bensinmotorer vanlig på utenbordsmotorer, men firetakts motorer har de senere år blitt mer og mer vanlig. 4-takts motorer er både tyngre, dyrere og mer kompliserte enn 2-takts motorene, men de går stillere og jevnere, forurenser mindre, bruker mindre bensin, og har kun motorolje i et lukket system internt i bunnpannen slik at man slipper å blande olje i drivstoffet. De fleste utenbordsmotorer bruker våtsumpsmøring. Det finnes også diesel-påhengsmotorer, men siden disse ofte er tunge og dyre er de sjeldne å se.
Antikavitasjonsplate
Rett over propellen på utenbordsmotorer finnes en horisontal «finne» eller plate som heter antikavitasjonsplate. Denne skal ligge i samme høyde som kjølen på båten (eventuelt litt lavere) for at propell og motor skal få nok vann til fremdrift og kjøling.
Stammehøyde
Påhengsmotorer fås med stamme i forskjellige høyder etter hvilken type båt den skal brukes i. Avstanden måles fra det laveste punktet på båten og opp til den øverste kanten på motoropphenget. Målene er henholdsvis ca. 40 cm for kort stamme, 50 cm for lang stamme og 65 cm for ekstra lang stamme.
Se også
Kategori:Produsenter av båtmotorer
Filmåret 1906
Filmåret 1906 er en oversikt over lanserte filmer, fødte og avdøde filmpersonligheter i 1906.
Rio Bonito do Iguaçu
Rio Bonito do Iguaçu er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Arbeidersanger
Arbeidersanger er en moderne form for folkeviser med utgangspunkt i arbeiderklassens leve- og arbeidsvilkår.
Arbeidersangene oppsto med framveksten av en egen arbeiderklasse etter den industrielle revolusjon som et ledd i en eldre tradisjon med realistiske folkeviser.
I ulike land artet fenomenet seg på ulike måter, avhengig av hvilken visekultur som alt fantes i landet, og etter hvilke mål arbeiderklassen jobbet ut fra.
Etter oktoberrevolusjonen i Russland fikk arbeiderkultur og arbeidersanger et oppsving over hele verden, og ble flittig brukt både som propaganda og underholdning både av kommunister og sosialdemokrater.
Etter andre verdenskrig hadde de tradisjonelle arbeidersangene i stor grad utspilt sin rolle, og ble mindre brukt til annet enn underholdning og for å bevare historikk i arbeiderbevegelsen.
En av de mest kjente norske komponistene av arbeidersanger var Jolly Kramer-Johansen, som satte musikk til andres tekster.
Astrid Grue
Astrid Grue (født 9. august 1957 i Langevåg) er en norsk keramiker og billedhugger som bor og arbeider i Os i Østerdalen.
Hun er utdannet fra Bergen kunst- og håndverksskole, Kunstakademiet i Trondheim og Statens kunstakademi. Hun fikk Statens etableringsstipend 1991 og Hedmark fylkes kulturstipend 1989. Hun har utført flere dekorasjoner, flest i Østerdalen. Hun har laget et keramisk arbeid som tildeles mottagerne av Hedmark fylkeskommunes kulturpris.
Grue sto i 2009 frem i den vaksinekritiske filmen Vaksinasjon – velsignelse eller belastning? frem med påstander om at barnevaksinene hadde påført hennes sønn en alvorlig nevrologisk sykdom.
Cowboy Bebop
Cowboy Bebop (カウボーイビバップ, Kaubōi Bibappu) er en japansk anime og manga fra 1998.
Serien handler om en gruppe dusørjegere som flyr i romskipet Bebop. Året er 2071, og mange bor på planeten Mars. Serien er på 26 episoder, og episodene blir kalt Sessions. Du et er mange referanser til amerikansk kultur i animeen, og jazz står som et sentralt tema – også gjenspeilet i musikken laget til serien av Yoko Kanno. Serien fikk sitt gjennombrudd via Cartoon Network i USA.
I 2001 slapp Sony Pictures ut filmen Cowboy Bebop: Knockin' on Heaven's Door (カウボーイビバップ 天国の扉, Kaubōi Bibappu Tengoku no Tobira), men den er også kjent som Cowboy Bebop: The Movie. Handlingen for denne filmen er mellom episode 22 og 23.
Handlingsreferat
I år 2071, omtrent femti år etter at en alvorlig ulykke som gjorde jordkloden nesten ubeboelig, har menneskeheten kolonisert de fleste planeter og måner i solsystemet. Inter Solar System Police (ISSP) slåss mot økende kriminalitet. De samarbeider med registrerte dusørjegere (også referert til som «Cowboys») for å jage kriminelle. Seriens hovedpersoner er dusørjegere som arbeider fra romskipet Bebop. Det opprinnelige mannskapet er Spike Spiegel, en tidligere leiemorder fra det kriminelle Red Dragon Syndicate. Samt Jet Black, en tidligere ISSP-offiser.
De får senere selskap av Faye Valentine, en svindler. Edward, en eksentrisk jente dyktig i hacking. Ein, en genetisk konstruert welsh corgi pembroke med menneske-lignende intelligens. I løpet av TV-serien blir gruppen ofte involvert i katastrofale uhell som etterlater dem uten penger, samtidig som de må konfronterer mennesker og hendelser fra fortiden: Disse inkluderer Jets og hans grunner til å forlate ISS. Eller Fayes fortid som ung kvinne fra jordkloden skadet i en ulykke, og kryogenisk frosset ned for å redde livet hennes.
Spike har en alvorlig fiende, Vicious, en ambisiøs kriminell tilknyttet Red Dragon Syndicate. Spike og Vicious var en gang partnere og venner. Men når Spike begynte en affære med Vices daværende kjæreste Julia og bestemte seg for å forlate syndikatet for henne, ønsket Vicious å eliminere Spike ved å presse Julia for å drepe ham. Julia gjemmer seg for å beskytte seg selv, og Spike forfalsker sin egen død for å unnslippe syndikatet. I nåtiden kommer Julia ut av skjul og gjenforenes med Spike. Men Vicious, etter å ha arrangert et statskupp og tatt kontroll over hele syndikatet, sender leiemordere etter dem. Julia blir snart drept, og etterlater Spike på egen hånd. Spike forlater Bebop etter å ha tatt et siste farvel med Faye og Jet, og infiltrerer deretter syndikatet for å finne og konfrontere Vicious.
Accomack County
Accomack County er et fylke i den amerikanske delstaten Virginia.
Jack
Jack har flere betydninger:
Liste over fylker i Virginia
Det er 95 fylker i den amerikanske delstaten Virginia.
Lunden (Ditmarsken)
Lunden (lavtysk: Lunnen) er en by og kommune i Ditmarsken i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Lunden tilhører Eiderens amt. Lunden danner en sammenhengende bebyggelse med Lehe og Krempel, som utgjør egne kommuner. Lunden ligger like ved elven Eider, og er et lite og landlig handelssentrum i Nord-Ditmarsken.
Lunden ligger om lag 16 km i kjøreavstand fra Ditmarskens største by, Heide. Lunden stasjon betjenes av passasjer- og godstog på Marskbanen (Marschbahn).
Historie
Navnet Lunden kommer antagelig fra dansk Lunn, en øylignende høyde, eller Lund, en liten skog. Lunden ligger på en høy sanddyne i lavlandet mellom elvene Eider og Treene. I skriftlige kilder nevnes Lunden første gang av erkebiskopen i Bremen i 1140.
I middelalderen var Eider grenseelv mellom Det tysk-romerske rike og Danmark, noe som gjorde Lunden til det tyske rikets nordligste by.
Lunden har vært kirkested siden senmiddelalderen. St. Laurentius-kirken i Lunden ble bygget på 1100-tallet og utvidet i 1471. Fra 1516 til 1532 hadde byen også et fransiskanerkloster.
I likhet med mange andre små byer i Ditmarsken har Lunden gått tilbake i folketall etter 1900. I 1885 hadde byen 4 064 innbyggere, og i 2014 under halvparten så mange.
Rio Branco do Ivaí
Rio Branco do Ivaí er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Skansens Bataljon
Skansens Bataljon er et buekorps (guttekorps) i Bergen, stiftet i 22. mai 1860. korpsets farger er rødt og grønt.
Buekorpset er et søndagskorps, som betyr at det var et buekorps for allmuen og hadde eksersis på søndager.
Korpset ble stiftet av 15 unge gutter. Skansens Bataljon var det av søndagskorpsene som først gikk over til å eksersere om lørdagen, og begrunnelsen var at flere og flere reiste på familieturer om søndagen. Dette ble vedtatt i 1951. Skansens Bataljon holder til i Skansen brannstasjon. Her disponerer de tårnet og leiligheten som ligger i 2. etasje. Skansen Bataljon driver også Brushytten på midtfjellet på Fløyen sammen med Skanseguttenes Forening. Denne har de drevet på dugnad siden 1985 og det har hjulpet korpset mye i driften. Skansens Bataljon er i allianse med to andre søndagskorps, Sydnæs- og Sandvikens Bataljoner. Korpsene har fellesutmarsjer. På disse har de oppvisning av eksersis, og idrettsdag der korpsene konkurrerer i forskjellige idrettsgrener.
Skanseguttenes Forening
Skanseguttenes Forenings nåværende formann er Stig E. Mjøs. Skanseguttenes Forening består av skanseinteresserte og gamlekarer som aktivt arbeider for og hjelper de aktive guttene i bataljonen, slik at denne foreningen er en viktig støttespiller for bataljonen i dag. I tillegg til å ha et godt samarbeid med buekorpset generelt, samarbeider de godt med Rådet i Skansens Bataljon. For presentasjon og informasjon om offiserene i rådet, finner du dette under ``rådet`` på menyen til venstre på Skansegutten.no
Historien om Skandsens Buekorps
Skandsens Buekorps blir stiftet 22. mai 1860 av 15 unge gutter, like nedenfor Skansen der hvor Søndre Blekevei i dag ligger. Man har ikke stiftelsesdatoen eller stiftelsesåret skriftlig bekreftet, de er fra muntlige kilder. Korpsets første sjef er Ole Andreas Monsen, han kalles høvding og er 12 år gammel. En av stifterne heter Johan Johnsen og er 9 år gammel. Den første fane er en rød trekantet vimpel, festet til hovedstangen med en tverrstang. Fanen har inskripsjonen «Skandsens Buekorps 1860» og den er laget av en seilmaker nede på Bryggen. De menige har rødmalingsstokker og buer som sine våpen, mens sjefen har en tresabel. Uniformskravet er ellers besteklær og lærsko.
Korpset har fra starten av også medlemmer fra andre strøk enn Skansen, og teller kanskje 15-20 gutter.
Tilholdsstedet til skanseguttene er til vanlig «Brenneskansen» fra 1861 av, der hvor nå Brattlien begynner. Der har skanseguttene fått lov å drive sine øvelser av Madame Prom. Samlingstiden er fra St. Hans og ut i september.
Om søndagene drar gjerne guttene opp til Helteborg oppe mot fjellet mellom Skansemyren idrettsplass og Sjurelven. Der oppe er det guttelek med friidrett, boksing og bryting på den åpne plassen foran borgen. Helteborg er ca. 2 meter høy, 5 meter lang og 4 meter brei og bygget i gråstein. Den kan nok stå for en støyt.
Tromme fikk skanseguttene også tak i, om ikke første året. Det er Thorvald Nielsen, senere kjent som musiker og dirigent i vår by, som i 1863 får låne tromme i Borgergarden.
Søskenflokken Magnussen teller 3 jenter og 8 gutter, og denne familien spiller en sentral rolle i korpsets første tid. Den tredje eldste av brødrene, Endre Olai Magnussen, blir skansekorpsets første mann, antakelig i 1865. I likhet med sine brødre, er også Olai, som han kalles, litt av en kjempekar. Det kan trengs siden han bor midt i fiendeland, i Nedre Fjellsmug 12.
I 1868 kjøper faren våningshuset på Wesselengen, og fra da av er skanseguttenes hovedkvarter flyttet fra Søndre Blekevei til Øvre Blekevei. Etter Olai overtar rimeligvis den to år yngre bror Johannes Magnussen korpsets ledelse.
Skandsens Kårdekorps
Andreas Hansen er korpsets sjef i 1869, 1870 og 1871 og det gjennomgår store forandringer i hans tid. Det får ny fane og navnet endres til Skandsens Kårdekorps, den nye fanen bærer også inskripsjonen «Skandsens Kårdekorps». Flagget er ikke helt nytt, Andreas Hansen har kjøpt det av Krohnengens Buekorps for en halv daler. Dessverre er dette flagget borte for oss i dag. Flagget blir også kalt dragonfanen og dragonmotivet hører Eidemarken til.
Rødmalingsstokkene blir byttet ut med kårder. En kårde er et lite sverd laget av tre, og den har et hjerte av metall over håndtaket.
Andreas Hansen gjorde senere karriere som stortingspolitiker.
Johan Berntsen overtar korpsets ledelse i 1872 og 1873. Telthuset er nå korpsets faste samlingssted, men Helteborg er som før målet for søndagsturene. Selv 17. mai drar de dit opp, enda snøen ligger så høy at de må vade til knes i den.
I 1874 og 1875 er Håkon Magnussen sjef for korpset. Håkon går under navnet "Skansens sterke mann", han veier nemlig hele 88 kg, bare 14 år gammel. Men kraftige karer kan trengs i disse dager da kamp hører til dagens orden. Etter hvert har skansekorpset fått mange korps nokså nær innpå livet. Nedenfor holder Fjeldets korps til, og nord for dem blir Wesselengens stiftet i 1873. Og så er det korps på Stølen, Steinkjelleren, Grunnen, Boligen og Skiven. Endatil Sandvikens, Skutevikens og Nøstets korps er nevnt i skansekorpsets spedeste krigshistorie.
Under en kamp med guttene fra Wesselengen, får Skansens fane en flerre som gjør sitt til at fanen blir svært så medtatt.
Korskirkens fattigskole, i dag Christi Krybbe Skoler, blir grunnlagt i 1737 og starter folkeskole i 1740. Skolen blir ombygd og utvidet med ny bygning i 1874 og kalt Øvregatens skole, til forskjell fra Christi Krybbe fundasskole. Denne eksisterte til 1. januar 1892. Fra da av kaltes begge skolebygningene Øvregaten skole. Fra 17. juni 1970 av, heter skolen Christi Krybbe Skoler.
Kampene med andre korps fortsetter. Ved et tilfelle våger Nøsteguttene seg helt til Søndre Blekevei, men tar så til flukt når de ser skanseguttene i fullt kampberedskap.
Fanen fra 1875 får også hard medfart, og ny fane må til. Skansekorpset får sin fjerde nye fane i 1878, også den har inskripsjonen "Skandsens Kårdekorps". Stangen, som hører til fanen fra 1875, blir imidlertid brukt, og for tydelig å markere flaggets alder blir det malt en rød ring på den for hvert år som går. Denne "rødmalingsfanen" var i korpsets eie like til slutten av 90-årene, da den forsvant fra korpsets arsenal i Fjellgaten.
Dette året er det Boligens Kårdekorps som forsøker seg med stormangrep på Skansen. Eidemarksguttene er fullt utstyrt med sabler og kårder, mens skanseguttene er uforberedt og uten våpen. Likevel slår de godt fra seg og kampen ender vel nærmest uavgjort.
På denne tiden er ikke sjefen lenger eneste offiser, og guttene har fått fargede bånd rundt huen. Kårde er fremdeles de meniges våpen. Korpset har nå fått fast tilholdssted på Skansen.
1879 innleder en ny epoke i Skansens historie. Madame Prom er død, 88 år gammel, og eiendommen skal selges.
Bergens kommune får tilbud om kjøp, og 12. august 1879 vedtar Representantskapet å overta Øvre og Nedre Bleken for kr. 50.000,-. Dermed blir selve Skansen offentlig tumleplass. Tiden er over da Madame Prom er korpsets høye beskytterinne.
Fjellveien anlegges på strekningen fra Mulen til Forskjønnelsen fra 1879 til 1882. Årstallet 1879 blir også hugget inn i fjellet litt sør for stedet hvor Persenbakken møter Fjellveien, og er å se den dag i dag. Fra 1890
Skandsens Kompani
Skansekorpset går fra Skandsens Kårdekorps til Skandsens Kompani i 1880, og igjen må ny fane til, den femte i rekken. Det er den eldste fanen som er i korpsets besittelse i dag, alle de fire tidligere er kommet bort. 1880-fanen er et lite flagg, neppe halvparten så stort som dagens faner. Duken er i solid hvit lerret, men har nok vært ute i hardt vær opp gjennom årene. Dekorasjonen består av Bergens byvåpen med inskripsjon, og bærer preg av å være hjemmelaget.
6. februar 1880 bevilger de lokale myndigheter kr. 14.000,- til et vannbasseng på Skansen, som skal tjene som trykkreserve i branntilfelle. Vannbassenget, kjent som Skansedammen, blir også anlagt i 1880, senere utvidet i 1901.
Allerede i 1881 har Bergen kommune gjort ferdig slyngveien fra Øvregaten til Skansen, i dag kjent som Skansesvingene. Det møter nok på visse hindringer, for hager må bort og hus flyttes. Slik går det til at de gamle husene i Søndre Blekevei må rives, og nye blir reist lenger sør.
De fleste buekorpskjennere er enig i at opprinnelsen til buekorpsene i Bergen er «Borgervæpningen». Kjuaguttene likte å etterligne disse staute menn i uniformer og dannet sine egne tropper, nemlig det som utviklet seg til buekorpsene. Borgervæpningen ble opprettet i 1599 og hadde mønstringsplass på Engen. Ordningen var fast fra 1624 og Borgervæpningen hadde militære oppgaver i krigstid og polititjeneste i fredstid. Den sivile polititjenesten omfattet blant annet brannvakt, kontroll av vektere og plikt til å bryte opp is på Vågen. Borgervæpningen ble opphevet ved lov 28. juni 1881, som følge av at alminnelig verneplikt ble innført i 1854.
I 1883 og 1884 er Lorents Larsen sjef i Skansens Kompani, og vi hører for første gang om kamp med guttene i Skiven. Om denne kampen fører til knusende nederlag er ikke godt å si, men faktum er at for første og siste gang i Skansekorpsets historie, ligger korpset nede både i 1885 og 1886. Noen vil gjerne gi sjefen skylden for at det bærer galt av sted, han viser liten interesse. Og da er det vel den gang som nå, at når ledelsen svikter, da er et buekorps' skjebne beseglet.
1887 - 1890
17. juni 1887 kommer korpset på bena igjen og teller 10 offiserer, 2 slagere og 14 soldater. Sjef er altså Tharald Tharaldsen, mens nestkommanderende, som kalles kaptein, er Nils Midthus.
Uniformen er kommet seg betraktelig, alle soldatene har hvite bånd i benklærne og røde og grønne bånd rundt huen, som enten er skyggelue eller skottlue på den tid. Skottlue er obligatorisk for offiserene og sjefen har et gullbånd om skottluen. Sideoffiserene har smale gullbånd, men fanebærer, faneoffiserer og trommeslagere har bare bånd i rødt og grønt. Samtlige offiserer bærer en halv meter brede hvite skjerf med røde kanter. Fremdeles festes de på skrå over brystet og brukes hver søndag.
Sesongen 1887 blir kort, bare to søndager. Den siste søndagen er det utflukt til Nordåsvannet, og dermed er sesongen over.
De som tok opp korpset igjen gjorde godt arbeid, og i den håndskrevne historien fra 1920 heter det at: "guttene fra 1887 aldri må glemmes". Deres verk blir sogar berømmet i den første skansesang vi kjenner.
Tharald Tharaldsen er sjef også i 1888. Skandsens Kompani ekserserer hver søndag fra kl. 16.00 til 18.00 i tiden april-juni. Soldatantallet varierer fra 15 til 30. Interessen for Helteborg ser ut til å avta hos Skanseguttene.
For første gang er Skanseguttene med på fellesutmarsj med Fjeldets Bataljon og Boligens Kårdekorps. Utmarsjen går til Isdalen.
Den siste store begivenhet i 1888 er landtur til Nesttun i slutten av juni måned. Korpset går til fots til Nesttun og tar toget tilbake i 1700-tiden.
Nestkommanderende, kaptein Nils Midthus, blir korpsets sjef i 1889.
Den gledeligste begivenhet for alle buekorps dette år, er at politiinspektør Salicaths aksjon mot byens buekorps faller i fisk. 6. mai 1889 blir forbudet mot tromming opphevet, og æren av det har i første rekke Nordnæs Bataillon.
Skansekorpset har nå anskaffet tregeværer til alle soldatene.
Landturen 1889 går til Paddemyren, der sjefen har familie som stiller hus til disposisjon. For første gang har Skansekorpset leiet musikkorps til avslutningen. Ved Haukelandstrikkens endestasjon står det 7 mann av Brigaden som møter skanseguttene etter landturen, som denne dagen teller over 50 soldater.
Skandsens Batalion
Med Nils Nilsen Hårklau som sjef, går Skanseguttene fra kompani med to pelotonger til bataljon med fire pelotonger og får navnet «Skandsens Batalion». De skaffer seg ny fane av hvit lerretsduk med byvåpenet som merke, og dette er korpsets eldste bataljonsfane. 4 nummerflagg blir også skaffet til veie og offiserene bærer nå hvite skjerf rundt livet som ender i et slep. Soldatene bærer tregeværer som utdeles hver søndag fra en kjeller nede i Fjellgaten. Tilslutningen til korpset øker, rundt om 50 medlemmer er blitt det normale. Fra nå av har korpset bajonettbærere som går foran fanegarden.
Årets landtur går til Natland og Birkelund. Guttene marsjerer begge veier, og på Haukeland venter musikken, som året før. Ved avslutningen på Skansen blir det for første gang delt ut ordenstegn.
Fjorårets sjef fortsetter som sjef også i 1891. Utmarsjen dette året går til Isdalen og landturen til Natland. Det eldste Skanseorden det har lykkes å oppspore er fra landtursdagen 17. juni 1891 og blir tildelt 1. Kompanisjef Martin Mortensen. Fra samme tid har korpset også løpemedaljer, som blir delt ut til beste sprinter på landtursdagen.
Høsten 1891 blir Fløistuen åpnet. Fløistuen ligger ved enden av Fløisvingene og blir drevet av Bergens Skog- og Træplantningsselskap, som også bygger veien. Arkitekt er Peter Blix. Keiser Wilhelm 2 og Kong Oscar 2 besøker stedet i 1896.
Sjefen i 1892 er Nils Midthus, som også var sjef i 1889. Han har vært to år til sjøs og er blitt 18 år gammel. Tendensen til eldre offiserer er et generelt fenomen, i hvert fall innen søndagskorpsene.
Gamlekarene overrekker en ny rød fane med riksløve i gull til skanseguttene. Begivenheten finner sted på jernbanestasjonen når korpset returnerer fra landtur på Bønes. På Skansen blir sjefen dekorert med sjefsmedaljen, den første vi kjenner til i korpsets historie.
Sesongen slutter med landtur til Fyllingsdalen. Der blir det holdt løpekonkurranser for guttene og delt ut premier. Laksevågsfergen transporterer guttene over Puddefjorden, og på Sukkerhuskaien venter Divisjonsmusikken.
Årets store begivenhet er en ny rød enkel silkefane med riksløven i gull som også er større enn bomullsfanen fra 1893. I årenes løp er denne fanen fra 1895 blitt temmelig medtatt og i dag er det bare sørgelige rester igjen.
Den nordlige delen av Brattlien, tidligere kalt Skrænten, blir regulert til boligformål i 1895. Navnet Brattlien blir vedtatt i 1911. Dette stedet blir også kalt "Brenneskansen" og er tilholdsstedet skanseguttene fikk lov til å bruke av Madame Prom tidlig i 1860-årene.
Randolf Langesæter heter sjefen i 1896, 1897 og 1898. Her møter vi utvilsomt en av de dyktigste og mest betydelige sjefer i korpsets historie. Han er en dyktig organisator og administrator og sørger for å få korpsets effekter i perfekt stand. Deltakerantallet øker til ca. 50 på vanlige dager, på utmarsj og landtur til 70-80 soldater.
Sjefen er opphavsmann til den gode idé å føre journal over korpsets samlinger og Rådets møter. Denne tradisjonen har vært holdt ved like siden, kun med små avbrekk. Det første referat vi har fra et rådsmøte i Skansens Bataljon, er datert søndag 14. mars 1897. Møtet blir holdt på Skansen etter at korpset har avsluttet sine øvelser.
Fellesutmarsj blir holdt sammen med Sandvikens og Mathismarkens Bataljoner til Isdalen i 1897.
Skanseguttene marsjerer inn i sin 40. sesong og det første bildet av korpset skriver seg fra Søndre Skansen ved Madame Proms våningshus landtursdagen 17. juni 1900. Dette bildet henger i dag i brannstasjonen.
Skansens Bataljon deltar for første gang i prosesjonen på 17. mai. Skanseguttene deltar i Flaggtoget med hele 140 soldater og er det 3. største buekorpset i prosesjonen og går som nummer fem av søndagskorpsene. Imidlertid er søndagskorpsene ikke fornøyd med den særbehandling som lørdagskorpsene blir tildelt på nasjonaldagen.
Offisersuniformen blir endret dette året. Armbåndene skal fra nå av gå i ring om ermet, ikke som før på skrå. Råder vedtar også en del endringer i bataljonsøvelsene.
Etter at Bergen kommune i 1879 er blitt gårdeier på Bleken, fortsetter pakterne i mange år driften. Men etter mye frem og tilbake, vedtar Representantskapet 10. januar 1902 å rive det gamle våningshuset for å gi plass til en ny brannstasjon. Det blir gitt dispensasjon fra bygningsloven for nybyggets høyde, som vil bli hele 14 meter. I 1903 står brannstasjonen ferdig og samme år blir også Sandviken Brannstasjon ferdigstilt.
Søndag 1. mai betegner en milepel, ikke bare i Skansens Bataljons, men også i de fleste andre søndagskorps’ historie. For første og siste gang marsjerer Skansens Bataljon til Folkets Hus for å delta i 1. maiprosesjonen. Siden Nordnæs Bataillon begynte som eneste buekorps i Barnetoget 17. mai i 1879, har lørdagskorpsene ledet Barnetoget. Men nå er misnøyen med denne ordningen blitt så sterk blant søndagskorpsene, at de i et felles rådsmøte på Skansen vedtar enstemmig at deres korps ikke går med i toget 17. mai dersom de ikke får de samme rettigheter som lørdagskorpsene har. Søndagskorpsenes henvendelse til 17. mai-komitéen har virkning, alle buekorpsene skal fra nå av gå samlet og rekkefølgen bestemmes ved loddtrekning. Resultatet blir at Skansens skal gå som nr. 1, Dræggens som nr. 2, Nygaards som nr. 5 og Nordnæs som nr. 13. Men på frihetsdagen uteblir de tre lørdagskorpsene fra 17. mai-toget.- 1908 -
Ny fane blir avslørt på landtursdagen i flott vær før avmarsj fra Skansen. Det er sjefen fra 1906 og 1907, Ole Pettersen, som står for avsløringen. Fanen er i rødt silkestoff med den norske riksløve i gull og dertil inskripsjonen SKANSENS BATALJON over og årstallet 1908 under. Motivet er det samme som for fanen fra 1895.
I 1908 blir Søndagskorpsforbundet stiftet etter initiativ av sandvikssjefen Breder Gundersen. Men etter 8-10 års virksomhet går det i oppløsning og senere har bare grupper av søndagskorps samarbeidet.
Journalen for 1911 inneholder den første beskrivelse vi har av korpsets bataljonsøvelser. Det er i alt 5 slike; Firkant, Kors, Artillerifront, Dobbel artillerifront og Faneforsvar.
Etter valget 1. mars blir det holdt Råd. En av de viktige sakene er spørsmålet om nye buksebånd for offiserene. Det blir foreslått å innføre røde og grønne bånd oppå det hvite buksebåndet. Forslaget blir enstemmig vedtatt.