cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hermann von Hanneken
Utdannelse og første verdenskrig
Etter utdannelse i en kadettskole inntrådte han i 1908 i den prøyssiske armé som fenrik. Ett år senere ble han forfremmet til løytnant. I 1915 ble han adjutant med grad av premierløytnant i et regiment under første verdenskrig. I april 1917 ble han overført til generalstaben, og året etter ble han forfremmet til kaptein.
Reichswehr
Etter krigen var han i 1919 blant de offiserer som ble opptatt i det tyske Reichswehr.
Heretter overtok han en oppgave i Reichwehr-ministeriet, der han var det neste års tid. Fra 1924 til 1927 var han overført til Reichwaffenamt (materiellkommandoen). Fra 1927 ledet han tropper som kompanisjef, og det fortsatte inntil han i 1930 ble forfremmet til major. Tre år senere ble han oberstløytnant. Fra 1935 hadde han kommandoen over et regiment og kunne nå forfremmes til oberst.
Året etter, 1936, ble han forflyttet til Heereswaffenamt (materiellkommandoen), der han ble stabssjef. Den 3. juli 1937 ble han fullmektig for innkjøp av jern og stål.
Næringsministeriet
I næringsministeriet ble han den 1. september 1939 utnevnt til leder av Hovedavdeling II (Industri). I 1940 fikk han stilling som understatssekretær. Samme år ble han forfremmet til generalløytnant, og i 1941 ble han General der Infanterie.
Da det etter krigsutbruddet kom til en leveringskrise innenfor jern- og stålfordelingen, var det kun næringsminister Hans Kehrl som kunne redde ham ut av problemene med et nytt system. Leveringstidene var vokst dramatisk, fordi von Hanneken i en toårig periode hadde godkjent leveranser som oversteg mengden av jern og stål som kunne leveres. Hans Kehrl nevnte ikke noe om dette i sine offentliggjorte opptegnelser, men det gjorde hans saksbehandler Arnold Köster til gjengjeld. Kehrl skrev i sine erindringer at von Hanneken ikke var tilstrekkelig besluttsom og var redd for konflikter.
Kullknapphet 1941
Som fullmektig beskjeftiget han seg også med spørsmål om kulleveranser til jern- og stålindustrien. Således tog han den 6. juni 1941 på det 11. møte i Generalrat der Wirtschaft stilling til det problem at etterspørselen etter kull i de siste fire år var steget kraftigere enn utbudet. De europeiske land som var avhengig at tysk kull fikk kun 60% av de bestilte mengder. Fra april 1941 måtte de innenlandske kullforbrukere akseptere en senkning av leveransene på omkring 10%. Det førte til tallrike stengninger av virksomheter eller innskrenkning av driften. De innenlandske energileverandører måtte akseptere en senkning av kullforbruket på 20%.
Øverstkommanderende i Danmark
Den 12. oktober 1942 overtok han funksjonen som øverstkommanderende for de tyske styrker i Danmark. Han var ansvarlig for invasjonsforsvaret og slo inn på en hardere kurs overfor motstandsbevegelsen. Det brakte ham i motstrid med den riksbefullmektigede Werner Best.
Den 29. august 1943 innførte von Hanneken militær unntakstilstand i Danmark. Dette var resultatet av tiltagende uro, streiker og sabotasjehandlinger i de forutgående måneder. Samtidig ble den danske hær og flåte oppløst og personellet internert.
Hermann von Hanneken var blitt gjort kjent med, men var ikke involvert i, aksjonen mot de danske jøder i begynnelsen av oktober 1943. Den 19. september 1944 støttet han oppløsningen av det danske politi.
Avsettelse
I januar 1945 mistet han sin kommando. Han ble beskyldt for korrupsjon og ved den tyske Rikskrigsrett idømt åtte års fengsel, og degradert. Han ble utnevnt til oberst av Hitler, som ikke mente å kunne tillate seg den luksus å la von Hanneken sitte i fengsel fordi han hadde bemektiget seg et par møbler. I stedet ble han degradert til major og sendt til fronten.
Yingzhou
Yingzhou (kinesisk: 颍州区; pinyin: Yǐngzhōu Qū) er et bydistrikt i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Fuyang.
Gella Vandecaveye
Gella Vandecaveye (født 5. juni 1973) er en belgisk judoka.
Hermann von Hanneken
Etter krigen
Ved krigens avslutning kom han i amerikansk krigsfangenskap. Herfra ble han utlevert til Danmark, hvor han i 1948 ble idømt åtte års fengsel i Københavns byrett for sin andel i den tyske motterror og for sin andel i arrestasjonen og deportasjonen av det danske politi og av grensegendarmene. Han anket til landsretten hvor han han frifunnet den 9. mai 1949.
Gella Vandecaveye
Hun representerte Belgia under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i omspillet. Hun tok sølv under Sommer-OL 1996 og bronse under Sommer-OL 2000.
Yingzhou
Det har et areal på 591,3 58 km² og teller ca. 682.900 innbyggere (2007).
Hermann von Hanneken
Etter krigen
Han ble utvist fra Danmark og levde tilbaketrukket til sin død i 1981.
Vurderinger
Hermann von Hanneken har i Danmark fått det ry at han var en stupid, høytropende og korrupt nazigeneral. Men von Hanneken var aldri medlem av det tyske nazistparti. Mens han etter krigen satt i varetektsarrest i Danmark, ble han mentalundersøkt av den danske rettspsykiater Max Schmidt, som konkluderte at von Hanneken var et meget overlegent intellekt, et rikt begavet, følsomt og levende menneske. Tilsynelatende har han hatt en dominerende fremtoning – også rent stemmemessig – som er falt noen for brystet, blant andre den danske forbindelsesmann til hovedkvarteret i Silkeborg, stiftsamtmann Peder Herschend, som i bøker og foredrag har videreformidlet sitt negative inntrykk av von Hanneken. Med hensyn til korrupdjonsanklagene ble von Hanneken ved Rigskrigsretten bare dømt som ansvarlig for at det ved hans hovedkvarter var brukt bensin til ikke-tjenestlig kjøring. At han ble avsatt fra stillingen og stilt for retten har muligens mer å gjøre med at han hadde kontakt til offiserer som meget perifert var involvert i mordforsøket på Hitler den 20. juli 1944.
Akademiet Bergen
Akademiet Bergen drives fra høsten 2017 i Johannes Bruns gate 12, "Autogården" i Bergen Sentrum. Skolen startet opp i 2004 og tilbyr utdanningsprogram for studiespesialisering med musikk- og sceneproduksjon, studiespesialisering med teknologi og forskning, studiespesialisering med internasjonal og påbygg til generell studiekompetanse.
Skolen er en del av Akademiet Norge som har 15 friskoler i Norge. Akademiet har hatt Norges beste skole på Utdanningsdirektoratet sin elevundersøkelse i årene fra 2011 til 2016.
Beliggenhet
Skolen holder til i Johannes Bruns gate 12, i Bergen sentrum.
Opplæringstilbud
Skolen tilbyr følgende utdanningsprogrammer og programområder:
Linus Straßer
Linus Straßer (født 6. november 1992) er en tysk alpinist.
Han debuterte i verdenscupen i alpint 13. oktober 2013 i storslalåm i Sölden og tok sin første seier i verdenscupen da han vant byrennet i Stockholm 31. januar 2017.
Han representerte Tyskland under vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 22 i storslalåm.
Under VM 2021 i Cortina var han på det tyske laget som tok bronse i lagkonkurransen.
Han kjørte på Tysklands lag som tok sølv i lagkonkurransen i vinter-OL 2022 i Beijing.
Pallplasseringer i verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2019/20
Hong Ok-song
Hong Ok-song (født 16. februar 1984) er en nordkoreansk judoka.
Hun representerte Nord-Korea under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i omspillet.
Marianne Illing
Marianne Illing (født 2. desember 1974) er en canadisk vannpolospiller.
Liam Henderson
Liam Henderson (født 25. april 1996) er en skotsk fotballspiller som spiller for den italienske klubben Empoli FC.
Marianne Illing
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hennes ble nummer 7.
Liam Henderson
Fra 31. mars 2015 var han på lån til fram til sommeren 2015 og sesongstart i Skottland.
Personverndirektivet
Personverndirektivet er EU-direktiv 95/46/EF om beskyttelse av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger. Direktivet ble gjennomført i norsk rett ved personopplysningsloven av 2000. Direktivet er hjemlet i Romatraktaten artikkel 100A. EU-kommisjonen fremmet i januar 2012 forslag til revisjon av dette regelverksområdet, med en forordning for generelle personvernregler og et nytt personverdirektiv om myndighetenes behandling av personopplysninger i forbindelse med kriminalitetsbekjempelse. Den generelle personvernforordningen ble vedtatt i april 2016, og erstattet Personverndirektivet den 25. mai 2018 i EU.
Direktivet regulerer i utgangspunktet all elektronisk behandling av personopplysninger (definert i artikkel 2) og behandling av opplysninger som inngår i et personregister. Medlemsstatene må sikre at behandlingen skjer med det beskyttelsesnivå direktivet angir. Medlemsstatene kan ikke av personvernhensyn fastsette strengere regler som hindrer flyten av personopplysninger innen EØS-området (artikkel 1).
Direktivets innhold
Direktivets første del definerer virkeområdet og begreper som den personopplysninger, behandlingsansvarlig (dansk: registeransvarlig, engelsk: data controller) og databehandler (dansk: registerførere, engelsk: data processor).
Direktivets andre del setter betingelser for at behandlingen skal være lovlig, herunder krav til datakvalitet (artikkel 6) og krav til at behandlingen har et rettslig grunnlag (artikkel 7). Det er strengere krav til behandling av særlig følsomme opplysninger, som opplysninger om politisk eller religiøs overbevisning, helse eller seksuelle forhold (artikkel 8). Den registrerte har rett til opplysninger om behandlingen og kan kreve innsyn hos den behandlingsansvarlige (artikkel 10-13).
Direktivets fjerde del regulerer adgangen til å overføre opplysninger til tredjeland, dvs. stater utenfor EØS-området. Slik overføring kan blant annet skje når den registrerte har samtykket, tredjelandet anses å ha tilfredsstillende lovgivning eller den behandlingsansvarlige har garantert for behandlingen. Kommisjonen har erklært at noen stater (bl.a. Argentina, Canada og Sveits) har et tilfredsstillende beskyttelsesnivå, og den har fastsatt eksempler på kontraktsbestemmelser som gir tilfredsstillende garantier ved overføring av opplysninger til tredjeland.
Direktivets artikkel 29 slår fast at det skal opprettes en uavhengig og rådgivende gruppe som utpekes av medlemslandendes tilsynsmyndigheter. Datatilsynet er observatør i artikkel 29-gruppen. Gruppen har publisert en rekke uttalelser, hvor aktuelle problemstillinger drøftes og direktivet tolkes. I tillegg har gruppen uttalelser om personvernforordningen, som avløser direktivet fra 2018.
Yingdong
Yingdong (kinesisk: 颍东区; pinyin: Yǐngdōng Qū) er et bydistrikt i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Fuyang.
Det har et areal på 684,9 58 km² og teller ca. 603.200 innbyggere (Ende 2005).
Eva Dahlbeck
Eva Elisabet Dahlbeck (født 8. mars 1920 i Saltsjö-Duvnäs i Sverige, død 8. februar 2008 i Stockholm) var en svensk skuespiller og forfatter.
Hun er begravd på
Lampemikrofon
En lampemikrofon (engelsk:Long-distance eavesdropping device "lamphone") er en lyspære som virker som innsamler av lydbølger. Den forandre intensiteten på lyset i takt med lybølger som blir oppfanget i rommet - noe som igjen kan fanges opp og demoduleres innen synsvidde. Ved hjelp av en kikkert og en elektro-optisk sensor kan en tyvlytter avlytte et rom fra langt hold.
Det moderne prosjekt
Det moderne prosjekt er en betegnelse (skapt i ettertid) for en politisk og filosofisk kulturbevegelse fra 1700-tallet av, som ga opphavet til moderniteten (bredt forstått som «det nye»). Denne bestrebelsen begynte da en rekke personligheter på slutten av middelalderen og i renessansen tok til orde for å rykke opp vestlige kultur fra dens tradisjonelle fortøyninger slik som dens grunndogmer fra klassisk filosofi, og den jødisk-kristne åpenbaringer, og forsvare det menneskelig sinn som opprinnelsen til alle ting. Karakteristiske ideer innenfor det moderne prosjekt omfattet individualisme, liberalisme, marxisme, rasjonalisme, scientisme, sekularisme og subjektivisme. Kjennetegn for det moderne prosjektet er framskritt, opplysning, fornuft og det frie menneske.
Framstående aktører innenfor dette opplegget var blant annet Niccolò Machiavelli, Francis Bacon, René Descartes, og senere Galileo Galilei. Det begrepsmessig skiftet som forberedte veien for det moderne prosjektet begynte enda tidligere med de filosofiske skriftene til John Duns Scotus og William av Ockham. Suksessen til Newtons mekanikk markerte en betydelig seier for det moderne prosjektet og var begynnelsen på opplysningstiden.
Typisk for tiden før 1700-tallet var å se bakover, særlig den greske antikken, som en gullalder, og at den beste tiden var over. På 1700-tallet derimot vokste det fram en tro på at mennesket selv kunne gjøre verden til et bedre sted. Dette var særlig blant forfattere, filosofer og samfunnsengasjerte mennesker. Typiske forkjempere for disse tankene var borgerskapet; advokater, handelsmenn og andre som ville ha friheter fra adelens undertrykkende privilegier. Det var i denne tiden tankene rundt menneskerettighetene ble til, at alle mennesker er født frie med uomtvistelige, evige rettigheter. Det var en veldig fremmed tanke hos mange at en bonde, prest og adel i prinsippet, om ikke faktisk, var like. Troen på at verden stadig beveget seg fremover, var et dominerende paradigme innenfor vitenskapen. Å finne ut hvordan alt egentlig henger sammen, og ikke bare godta kirkens forklaringer, var en farlig og revolusjonerende tanke. Fornuften ble virkemiddelet for å se og forstå verden, og ikke bare tro blindt på kirkens dogmer, eller beholde nedarvede tankeganger. Forfattere begynte indirekte å kritisere samfunnet gjennom fortellinger om fantastiske reiser der de sammenlignet det fiktive samfunnet med det samfunnet de selv levde i. De måtte skrive om fantastiske reiser og kamuflere samfunnskritikken for å slippe gjennom den strenge sensuren.
Bruken av ordet «prosjekt» i dette tilfellet er knyttet til Martin Heideggers benyttelse av entwerf i Sein und Zeit (Væren og tid), ofte oversatt som et prosjekt eller projeksjon. «Et entwerf i Heideggers betydning er ikke en særskilt plan eller prosjekt; det er hva som gjør enhver plan eller prosjekt mulig». Bruken av entwerf er i direkte svar på tyske anti-modernister, som eksempelvis Georg Simmel og andre, og deres epigoner, som José Ortega y Gasset, som så «det moderne» som et øyeblikk som utfolder seg i historien. Heideggers bruk entwerf beveget grunnen for diskusjonen fra 1800-tallets historisme til ontologi.
Agnodice
Agnodice eller Agnodike var den tidligste historiske, og sannsynligvis apokryfe, jordmor nevnt blant de gamle grekerne. Det er antydet at hvis hun har levd, må det ha vært i det femte eller sjette århundre f.Kr. Hun var opprinnelig fra Athen, der det var forbudt for kvinner eller slaver å studere medisin. Ifølge Hyginus, som hele historiens autoritet hviler på, forkledde Agnodice seg i herreklær, og deltok på foredrag av en lege ved navn Hierophilus, viet hovedsakelig til studiet av jordmorutdanning og gynekologi.
Givi Kartozia
Givi Aleksandrovitsj Kartozia (født 29. mars 1929 i Adsjaria, død 3. april 1998 i Tbilisi) var en sovjetisk bryter som deltok i de olympiske leker 1956 i Melbourne og 1960 i Roma.
Kartozia ble olympisk mester i bryting gresk-romersk stil under Sommer-OL 1956 i Melbourne. Han vant den tredje tyngste vektklassen, mellomvekt opp til 79,0 kg, foran Dimitar Dobrew fra Bulgaria og svenske Rune Jansson.
Kartozia ble verdensmester i bryting tre ganger, 1953, 1955 og 1958.
Jostein Gundersen
Jostein Maurstad Gundersen (født 2. april 1996) er en norsk fotballspiller som spiller for den norske klubben Tromsø Idrettslag.
Han flyttet med foreldrene fra Bergen til Tromsø som 7-åring, og spilte aldersbestemt fotball for Fløya og Tromsø IL. Han debuterte for TILs førstelag som 18-åring, i siste seriekamp i 1. divisjon i 2014.
Houston Texans i NFL-sesongen 2023
Houston Texans spiller i lagets 22. sesong i National Football League og første under hovedtrener DeMeco Ryans. De vil forsøke å forbedre på fjorårets sesongresultat på 3–13–1 og nå sluttspillet og sikre divisjonstittelen i AFC South for første gang siden 2019.
Draft
Draftbytter og noter
Conference
-->
Kondareddier
Kondareddier også kalt konda reddy og pandava reddi er en folkegruppe i delstaten Andhra Pradesh i India, der de er bosatt i distriktene East Godavari, West Godavari og Khammam. Folket taler telugu. Kondareddiene har drevet med jordbruk og vært landarbeidere, og har tradisjonelt vært ansett som dyktige innhøstere. De har også skaffet seg inntekter fra skogen. Kondareddifolket bekjenner seg til hinduismen. I 2001 ble kondareddiene folketalt til 83,096 i delstaten Andhra Pradesh. Kondareddifolket har status som anerkjent urfolk, scheduled tribe, i delstaten Andhra Pradesh. Det finnes også grupper av dette folket i delstaten Tamil Nadu, der de kaller seg ganjama redid, samt i Kerala.
Ei gåve til deg
Ei gåve til deg er et musikkalbum med Olav Stedje, utgitt i 1990. Albumet ble produsert av Olav Stedje, Micke Andersson og Per Kolstad for Slagerfabrikken.
Are All Men Alike?
Are All Men Alike? er en amerikansk stum dramakomedie fra 1920, regissert av Phil Rosen. Hovedrollen spilles av May Allison. Manus er basert på en novelle av Arthur Stringer.
Filmen er antatt tapt.
Handling
Theodora Hayden er en stor racerbil-entusiast. Hun avviser ekteskapforslaget til advokat Gerry Rhinelander West, hennes barndomskjæreste, og flytter til Greenwich Village. Der møter hun snart modellen Ruby Joyce og Rubys kjæreste, bokseren «Gunboat» Dorgan. Theodora begynner også å studere under artisten Raoul Uhlan.
Men Gunboat tyvlåner bilen hennes, og skader en annen bil. Etter å ha sporet opp eieren av bilen gjennom registreringsnummeret, saksøker føreren av det skadde kjøretøyet Theodora - noe som også fører til en rekke andre problemer for henne. Etter at familien hennes nekter å hjelpe henne, henvender Theodora seg igjen til Gerry West for å be om hjelp, og han vinner saken for henne - og hun går endelig med på å gifte seg med ham.
Albert Popov
Albert Popov (født 8. august 1997) er en bulgarsk alpinist.
Han debuterte i verdenscupen i alpint i Sölden 26. oktober 2014.
Han representerte Bulgaria under vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 28 i storslalåm.
Under vinter-OL 2022 i Beijing ble han nummer 17 i storslalåm.
Han fikk sin første pallplass i verdenscupen da han kom på delt tredjeplass i slalåm i Palisades Tahoe i California 26. februar 2023.
Igor Stravinskij
Igor Fjodorovitsj Stravinskij (russisk: Игорь Фёдорович Стравинский, Igor' Fëdorovič Stravinskij) (født i Oranienbaum i Russland, død 6. april 1971 i New York) var en russisk komponist.
Vicyohandri Odelín
Vicyohandri Odelín Sanamé (født 26. juni 1980 i Guantánamo), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen og 2008 i Beijing.
Igor Stravinskij
Som komponist er Stravinskij kjent for sin stilistiske mangfoldighet. Han fikk sin første internasjonale anerkjennelse med tre balletter som han skrev på oppdrag fra Sergej Djagilev for Djagilevs Ballets Russes: Ildfuglen (L'Oiseau de feu, 1910, koreografert av Michel Fokine), Petrusjka (1911, koreografert av Michel Fokine), og Vårofferet (Le sacre du printemps, 1913, koreografert av Vatslav Nizjinskij). Vårofferets urfremføring, som ble dirigert av Pierre Monteux, vekket stor oppstand. Dette verket kom til å innvirke vesentlig på andre komponisters tenkemåte overfor rytmisk struktur; eksempelvis Maurice Ravel s komposisjoner var preget av et slikt omslag. Også senere komponerte Stravinskij flere verk for Ballets Russes: Pulcinella (1920, koreografert av Léonide Massine), Renard (1922, koreografert av Bronislava Nijinska) og Noces (1923, koreografert av Bronislava Nijinska).
Stravinskijs første russiske fase ble etterfulgt av en nyklassistisk fase på 1920-tallet. I arbeidene fra denne perioden benytter han seg av klassiske former (concerto grosso, fuge, symfoni), som ofte fremstår som enkle og tilbakeholdne på overflaten, men bærer i seg en underliggende, følelsesmessig intensitet, og ofte refererer til eldre mestere som Bach og Tsjajkovskij.
Vicyohandri Odelín
Odelín ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 2004 i Athen. Han var med på det cubanske laget som vant turneringen foran Australia og Japan. Cuba vant over Australia med 6-2 i finalen.
Igor Stravinskij
Han ga ut flere bøker, nesten alltid i samarbeid med andre, men noen ganger uten at samarbeidspartneren ble nevnt. I sin selvbiografi fra 1936 skriver Stravinskij at «musikk er i seg selv ikke i stand til å uttrykke noe som helst» – dette utsagnet har senere blitt mye sitert.
Vicyohandri Odelín
Fire år senere, under Sommer-OL 2008 i Beijing vant han en sølvmedalje i baseball. Cuba tapte finalen mot Sør-Korea med 2-3. Det var siste gangen som baseball var med på det olympiske programmet.
Igor Stravinskij
Russland
Stravinskij ble født i Oranienbaum og vokste opp i St. Petersburg. Hans mor var russisk og faren fra Ukraina. I sin selvbiografi skriver han at barndommen var problematisk: «Det var aldri noen som egentlig likte meg.» Hans far Fjodor Stravinskij var bass-sanger ved Mariinskij-teatret i St. Petersburg. Den unge Stravinskij begynte å ta pianotimer, studerte etter hvert ogstå musikkteori og gjorde noen forsøk på å komponere. I 1890 så Igor Stravinskij en forestilling med Pjotr Tsjajkovskijs ballett Tornerose på Mariinskij-teatret. Forestillingen, som var hans første møte med et orkester, fascinerte ham. Som fjortenåring var han i stand til å spille Mendelssohns første pianokonsert, og året etter gjorde han en transkripsjon for piano av Aleksandr Glazunovs strykekvartetter. Glazunov var imidlertid ikke så imponert av den unge Stravinskij, han mente tvert imot at han var umusikalsk.
Til tross for at han utviste en stor interesse for musikk forventet foreldrene at han skulle bli advokat. Stravinskij begynte å studere jus ved universitetet i St. Petersburg i 1901, men trivdes ikke med det og overvar færre og færre forelesninger de fire årene han gikk der. Da faren døde i 1902 hadde Igor allerede begynt å vie musikkstudiene stadig mer tid. Våren 1905 ble universitetet stengt som følge av hendelsene den blodige søndagen, og dette førte til at Stravinskij ikke fikk fullført studiene. I april 1906 mottok han eksamensbevis for et halvt utdanningsløp. Etter dette konsentrerte han seg om musikken. Han fikk råd av Nikolaj Rimskij-Korsakov, den tidens største russiske komponist, om å søke seg til konservatoriet, men begynte i stedet å ta private leksjoner to ganger i uken hos ham. Rimskij-Korsakov ble som en ny far for Stravinskij.
Sør-Korea under Vinter-OL 1988
Sør-Korea under Vinter-OL 1988. Tjueto sportsutøvere, atten menn og fire kvinner fra Sør-Korea deltok i fem sporter, alpint, hurtigløp på skøyter, kunstløp, langrenn og skiskyting under Vinter-OL 1988 i Calgary i Canada. Sør-Korea, som deltok for tiende gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en femteplass på 500 meter skøyter for menn.
.gn
.gn er Guineas nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
Registrering
Registrering gjøres på tredje nivå, under følgende kategoriserte subdomener på andre nivå: En lokal kontakt er nødvendig for å registrere et domenenavn under .gn.
Eksterne lenker
Toppdomän
Igor Stravinskij
Russland
I 1905 forlovet han seg med sin kusine Katerina Nossenko, som han hadde kjent siden barndommen. De giftet seg den 23. januar 1906, og deres første to barn – Fjodor og Ludmila – ble født i 1907 og 1908.
Stravinskijs orkesterfantasi Feu d'artifice ble urfremført i 1909 i St. Petersburg med Alexander Siloti som dirigent. En av tilhørerne var Ballets Russes' grunnlegger Sergej Djagilev, som ble meget imponert over orkestreringen. Han fulgte opp med å bestille et nytt verk fra Stravinskij: balletten Ildfuglen.
Sveits
I 1910 reiste Stravinskij til Paris for å overvære premieren på Ildfuglen. Familien fulgte med, og de bestemte seg for å bli i Vest-Europa. De flyttet til Sveits, og bodde i Clarens og i Lausanne frem til 1920. I denne perioden komponerte han ytterligere tre balletter til Ballets Russes: Petrusjka, skrevet i 1911 i Lausanne, og Vårofferet (1913) og Pulcinella, begge skrevet i Clarens.
Mens familien bodde i Sveits, ble deres andre sønn Soulima (som senere også skulle bli komponist) født i 1910 og den andre datteren, Maria Milena, i 1913. Under den siste graviditeten ble det oppdaget at Katerina led av tuberkulose og hun ble lagt inn på ett sanatorium for å bli frisk. Etter en kort reise til Russland i 1914 for å samle materiale til Les Noces returnerte Stravinskij til Sveits rett før grensene til Russland ble stengt som følge av utbruddet av første verdenskrig. Han kom ikke til å vende tilbake til Russland på nesten femti år. Stravinskij var en av få russisk-ortodokse i Sveits på denne tiden og minnet om det lever ennå i den ortodokse kirken i Sveits.
Stravinskij hadde et spesielt kunstnerisk forhold til den sveitsiske filantropen Werner Reinhart. Han kontaktet Reinhart av økonomiske grunner da han arbeidet med Historien om en soldat (L'Histoire du soldat). Uroppføringen av dette verket ble dirigert av Ernest Ansermet den 28. september 1918 på Théâtre municipal de Lausanne. Werner Reinhart sponset konserten og stod som økonomisk garantist. Til gjengjeld dediserte Stravinskij verket til ham og ga ham også originalmanuskriptet. Reinhart fortsatte å støtte Stravinskijs virksomhet ved at han i 1919 startet en konsertserie med hans seneste kammermusikkverk. Blant disse var en suite på fem satser fra Historien om en soldat, arrangert for klarinett, fiolin og piano, som var en gest til Reinhart som var en amatørklarinettist. Suiten ble uroppført den 8. november 1919 i Lausanne, lenge før originalversjonen for sju instrumenter ble kjent. Som takk for Reinharts fortsatte støtte dediserte Stravinskij også sine Tre stykker for klarinett, komponert i oktober og november 1918, til ham. Senere anla Reinhart et bibliotek med stravinskijene i sitt hjem i Winterthur.
Frankrike
Etter premieren på Pulcinella av Ballets Russes i Paris 15. mai 1920 returnerte Stravinskij til Sveits. 8. juni forlot hele familien Morges for siste gang, og flyttet til fiskebyen Carantec i Bretagne for sommeren, samtidig som de også lette etter et nytt hjem i Paris. Da hun fikk høre om deres dilemma, inviterte moteskaperen Coco Chanel Stravinskij og hans familie til å bo i hennes nye herskapshus "Bel Respiro" i Garches, en forstad til Paris, fram til de kunne finne en mer passende bolig. De kom dit i løpet av den andre uken i september. Samtidig garanterte Chanel også den nye Ballets Russes-produksjonen av Stravinskijs Vårofferet med en anonym gave til Diaghilev, sagt å ha vært 300.000 franc.
I Frankrike startet Stravinskij et samarbeide med den franske pianomakeren Pleyel. Pleyel tok seg av Stravinskijs fremføringsrettigheter og royalties for hans verk og til gjengjeld skaffet de ham en månedlig inntekt og en arbeidsplass der han kunne treffe venner og forretningsforbindelser.
Som en del av avtalen omarrangerte Stravinskij, og til en viss grad også komponerte om, flere av sine tidlige verk for Pleyels produksjon av pianolaer. Stravinskij gjorde det på en måte som utnyttet pianoets samtlige 88 toner uten hensyn til den menneskelige hånden og fingrenes rekkevidde. Rullene til pianolaene ble ikke spilt inn, de ble merket opp etter en kombinasjon av Stravinskijs manuskripter og håndskrevne anvisninger fra den franske musikeren i Pleyels pianofabrikk, Jacques Larmanjat. Stravinskij fortalte senere at hans intensjon hadde vært å gi lytterne en endelig versjon av musikken sin, men ettersom rullene ikke var innspilninger, er det vanskelig å forstå hvordan hans intensjon fungerte i praksis. Denne musikken er i dag en del av standardrepertoaret, men mange orkestre på denne tiden mente den var uspillbar og ubegripelig. Flere av de store verkene ble gitt ut på pianoruller, som Vårofferet, Petrusjka, Ildfuglen, Les Noces og Nattergalen.
Etter å ha bodd en kort tid utenfor Paris flyttet Stravinskij så med sin familie til Sør-Frankrike. Han vendte tilbake til Paris i 1934 og bodde da på Rue Faubourg-St.Honoré. Stravinskij selv mintes senere dette bostedet som det mest ulykkelige i frankriketiden. Hans hustrus tuberkulose smittet datteren Ludmila og ham selv. Ludmila døde i 1938 og kona året deretter. Stravinskij selv tilbragte fem måneder på sanatorium, og mens han var der, døde også hans mor.
Han ekteskap med Katerina varte i 33 år, men hans livs kjærlighet skulle likevel bli hans andre kone Vera de Bosset (1888–1982). Da han møtte henne i Paris i februar 1921, var hun gift med maleren og scenografen Serge Sudeikin, men de innledet et forhold og hun forlot sin ektemann. Fra da av og fram til Katerinas død i 1939 levde Stravinskij et dobbeltliv der han byttet på å være med sin familie og med henne. Hans kone var klar over dette dobbeltlivet og aksepterte det som uunngåelig. De siste årene i Paris etablerte Stravinskij profesjonelle kontakter med nøkkelpersoner i USAs musikkliv. Han arbeidet med sin symfoni i C for Chicagos symfoniorkester og hadde begynt å forelese ved Harvard skoleåret 1939–1940. Da andre verdenskrig brøt ut i september 1939, flyttet han til USA og Vera de Bosset kom over året etter. De giftet seg i Bedford, Massachusetts den 9. mars 1940.
USA
Stravinskij slo seg ned i nærheten av Los Angeles (1260 North Wetherly Drive, West Hollywood) der han til slutt ble værende lenger enn noe annet sted i sitt liv. Han ble amerikansk statsborger i 1946. Stravinskij hadde tilpasset seg livet i Frankrike, men å flytte til USA i 58 års alder var et helt annet slags prosjekt. I en periode omga han seg med en gruppe russiske emigranter, men oppdaget etter hvert at dette ikke dekket hans profesjonelle og intellektuelle behov. Han ble trukket mot det voksende kulturlivet i Los Angeles, spesielt da så mange forfattere, musikere, komponister og dirigenter slo seg ned i regionen under krigen. Blant disse var Otto Klemperer, Thomas Mann, Franz Werfel, George Balanchine og Arthur Rubinstein. Han bodde ganske nær Arnold Schønberg, men hadde likevel ingen nær kontakt med ham. Bernard Holland har påpekt at han var spesielt glad i britiske forfattere, som ofte besøkte ham i Beverly Hills, for eksempel W.H. Auden, Christopher Isherwood Dylan Thomas (som delte komponistens svakhet for sterke drikker) og spesielt Aldous Huxley som Stravinskij kunne snakke fransk med. Han ble en del av livet i Los Angeles og dirigerte innimellom konserter med Los Angeles Philharmonic i den berømte Hollywood Bowl og også andre steder i USA. Da han planla å skrive en opera sammen med Auden, følte han seg tvunget til å få bedre kjennskap til det engelske språket, og i den forbindelse traff han ved en tilfeldighet dirigenten og musikkviteren Robert Craft. Craft ble etter hvert boende sammen med Stravinskij helt fram til hans død og fungerte som oversetter, biograf, assisterende dirigent og faktotum i utallige musikalske og sosiale sammenhenger. Den 15. april 1940, ble Stravinskij arrestert av politiet i Boston for å ha brukt en akkord som inneholdt en stor septima i et arrangement av USAs nasjonalsang, The Star-Spangled Banner, og dermed brutt en føderal lov som forbød omharmonisering av nasjonalsangen.
I 1959 mottok Stravinskij Sonningprisen, Danmarks høyeste musikkutmerkelse. I 1962 fikk han en innbydelse til Leningrad (nåværende Sankt Petersburg) for å holde en serie konserter. Til tross for innbydelsen forble Stravinskij i USA. I 1969 flyttet han til New York der han bodde sine siste år i Essex House. To år senere døde han i en alder av 88 år og ble begravet i Venezia på gravøyen Isola di San Michele. Graven hans ligger ikke så langt unna den mangeårige samarbeidspartneren Djagilevs grav. Stravinskijs liv og verk omfattet nesten hele 1900-tallet og mange av sekelets kunstmusikkstiler, og han påvirket andre komponister både i sin livstid og etter den. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame på 6340 Hollywood Boulevard og mottok posthumt en Grammy for Lifetime Achievement i 1987.
Personlighet
Stravinskij var umettelig i sin trang til å utforske livet, og studere kunst og litteratur. Dette kom blant annet til uttrykk i de mange samarbeidene han gjennomførte i sin tid i Paris. Han var ikke bare Djagilevs og Ballets Russes viktigste komponist, men samarbeidet også med Pablo Picasso på balletten Pulcinella i 1920, med Jean Cocteau på Oedipus Rex og George Balanchine på Apollon musagète i 1928. Hans litterære smak var bred og gjenspeilet hans nysgjerrighet. I tidlige perioder var han inspirert av russisk folklore, senere fortsatte han med inspirasjon fra klassiske forfattere og romersk-katolsk liturgi og videre til samtidige franske forfattere, som André Gide i Persefone, og etter hvert engelsk litteratur med Auden, T.S. Eliot og middelaldersk engelsk poesi. Mot slutten av livet tonesatte han hebraiske bibeltekster i Abraham og Isaac.
Stravinsky viste seg å være flink til å spille rollen som «verdensmann», utviklet en god teft for forretningsmessige forhold og virket avslappet og komfortabel ute blant folk. Hans vellykkede karriere som pianist og dirigent tok ham til mange av verdens største byer, inkludert Paris, Venezia, Berlin, London, Amsterdam og New York, og han var kjent for sin høflige og hjelpsomme framtoning.
Stravinskij protesterte mot at musikken hans ble inkludert i den nazistiske utstillingen «Entartete Musik» i Düsseldorf i 1938. Han sendte en offisiell klage til det tyske utenriksdepartementet der han skrev: «Mine motstandere går til og med så langt at de uriktig anklager meg for å være jøde, til tross for at mine forfedre var medlemmer av den polske adelen.» I et annet brev til Willi Stecker ved musikkforlaget Schott Music skriver han: «Jeg forakter all kommunisme, marxisme, det avskyelige Sovjet, men også all liberalisme, demokratisme, ateisme etc.» Hans kampanje lyktes og i januar 1939 fikk han et brev der Strecker skrev: "Jeg kan gladelig meddele at Deres anseelse hos det tyske folk ser ut til å være helt gjenopprettet."
Stravinskij konsumerte store mengder alkohol og tilbragte mye tid med vennen og alkoholikeren Dylan Thomas. Ved et tilfelle skal Stravinkij ha sagt: «Herre Gud, jeg er så glad i å drikke Scotch at jeg iblant tror at mitt navn er Igor Stra-whisky».
Musikalsk historikk
Stravinskijs musikk er preget av en tonalitet som er tøyd til bristepunktet, med mye bruk av overliggende treklanger, og hans rytmikk er ofte asymmetrisk med mange skeive taktarter. Han var en mester til å orkestrere, og kjente svært godt til alle instrumentenes register, og visste hvordan han skulle benytte seg av disse for å skape nye klanger. Han skrev ofte i instrumentenes ytterste leie.
1905 - 1913
Balletter:
Om den siste av disse ballettene, den meget spesielle komposisjonen, Vårofferet, har han selv uttalt: Jeg hørte musikken, og skrev den ned.
Vårofferet (Le Sacre du Printemps) kan sees som et uttrykk for musikalsk primitivisme: Stilisert imitasjon av primitiv musikk ved hjelp av heftig, intens rytmikk, begrenset melodisk omfang med mange gjentakelser av motiver og perkusive (slagverk-aktige) akkorder.
Ca. 1952 - 1970
Tilegnelse av Schönbergs og Weberns teknikker (12-toneteknikk). Dessuten skrev han et verk for jazz-storbandet til Woody Herman. Han nevner dessuten bl.a. jazz-trompetisten Shorty Rogers (Milton Rajonski).
Hans Vogel (salmedikter)
Hans Vogel (født ca. 1525, død 1567) var en tysk salmedikter, prest og rektor. Han virket som prest i Rudolstadt og Königsee. Vogel er representert med teksten til salmen «Syng ein song or hjartans grunn!» i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013. Denne teksten skrev han i 1554.
Guido de Marco
Guido de Marco (født 22. juli 1931 i Valletta, død 12. august 2010 i Msida) var en maltesisk politiker, og Maltas sjette president, fra 4. april 1999 til 4. april 2004. Han var også president for FNs generalforsamlings 45. sesjon.
At the Villa Rose (film, 1920)
Handling
I Monaco planlegger noen juvel-tyver å kidnappe en svindler som påstår at hun er klarsynt, og de får henne anklaget for å ha myrdet en enke.
Per Jacobsen
Per Jacobsen (født 20. mars 1924, død 12. desember 2012 ) var en fotballspiller som spilte for Odd. Han er spilleren med flest A-lagskamper for Odd gjennom tidene med 500 kamper. Han debuterte i 1945, og spilte 20 år for klubben. Han ble, som foreløpig eneste Odd-spiller, toppscorer i Hovedserien 1952-53, da han scoret 15 av klubbens 34 mål. Han klarte også (den sesongen) å bli en av få i Norge som har scoret fem mål i samme toppkamp, da Odd slo Lillestrøm SK 7-1 den 7. juni 1953. Jacobsen spilte til sammen rundt 500 kamper for Odd (klubbrekord), og scoret til sammen 76 mål i toppdivisjonen. Etter spillerkarrieren overtok han som trener for Odd, men ga seg etter nedrykket til 3. divisjon i 1969.
Utenfor fotballbanen var Jacobsen lærer. Han jobbet først på Gimsøy skole, og senere ved Lunde ungdomsskole i hjembyen Skien, hvor han jobbet fram til han gikk av med pensjon i 1986. Han satt også en periode i Skien bystyre som representant for Sosialistisk Folkeparti.
Even Blakstad
Even Blakstad (født 1. januar 1968) er en norsk tidligere fotballspiller.
Han kommer fra Batnfjordsøra. Han ble med i Molde FK fra klubbens ungdomsrekke i 1988. Allerede neste sesong dro han til Kristiansund FK. Han var laget Kristiansund kaptein. Laget spilte på nest høyeste nivå, men rykket ned i 1991. Han ble i stedet med i IL Hødd Han fortsatte i Hødd etter nedrykk fra 1995 Norsk toppdivisjon før han gikk til Ottestad IL.
Jiří Hlinka
Jiří Hlinka (født 21. mars 1944 ) er en norsk pianist og klaverpedagog av tsjekkisk opprinnelse. Han ble født i Praha og ble norsk statsborger i 1982.
Biografi
I sin ungdom studerte Hlinka med professorene Frantisek Rauch og Josef Pálenícek ved Musikkakademiet i Praha. I 1964, da Henryk Neuhaus besøkte Praha, fikk Hlinka spille for ham ved en privatkonsert. Neuhaus fikk i stand «mesterklasser» mellom Hlinka og pianistene Svjatoslav Richter og Emil Gilels. Som et resultat av dette fikk Hlinka spille med flere av Europas ledende symfoniorkestre. Han fikk også gjort LP-innspillinger av et par klaversonater av Prokofjev og av Liszts h-moll-sonate. Om Prokofjev-sonatene skal Emil Gilels i 1967 ha uttalt at «dette er den beste innspilling som noengang er gjort av Prokofiev's pianosonater».
Hans lovende solokarriere ble avbrutt da han i 1969 plutselig fikk en kronisk sykdom i begge armene. En operasjon ble gjennomført, men viste seg å være mislykket. I 1970 tok Hlinka derfor opp en stilling ved Konservatoriet i Praha, før han i 1972 flyttet til Norge for å undervise ved Grieg-akademiet i Bergen. Her underviste han blant annet pianister som Leif Ove Andsnes, Håvard Gimse og Christian Ihle Hadland. Siden 1994 har han vært tilknyttet Barratt Due musikkinstitutt som hovedlærer på klaver.
Utmerkelser
Hlinka har mottatt flere priser, blant annet et klaverdiplom fra Musikkakademiet i Praha. I 1966 var han en av finalistene under Pjotr Tsjajkovskij-konkurransen i Moskva. Hlinkas pedagogiske arbeid har også gitt ham Lindemanprisen 1992 og Griegprisen 1995. Han ble utnevnt til statsstipendiat i 1995. I 2004 fikk Hlinka Kongens fortjenstmedalje i gull for sin innsats for norsk musikkliv.
Olaf Løchen
Strøm Olaf Løchen (født 12. juni 1848 i Kristiania, død 30. juli 1920 i Trondheim) var en norsk jurist og Venstrepolitiker. Han var adjungert borgermester (tilsvarende assisterende rådmann) i Trondhjem 1900–1920.
Han giftet seg i 1874 med sitt søskenbarn, Antonie Løchen fra Inderøy. Antonie og Olaf Løchen fikk to barn, datteren Margit ble gift med arkitekten og maleren Gabriel Kielland. Både han og ektefellen var medstiftere av Norsk Kvinnesaksforening (NKF) i 1884. Ektefellen tok året etter initiativ til etableringen av NKFs første lokallag, Trondhjems Kvinnesaksforening, der hun ble leder og han var styremedlem.
Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden i 1906 for embetsfortjenste. Som hobby drev han med hjortejakt på Hitra.
Sergej Bakulin
Sergej Vasiljevitsj Bakulin (russisk: Сергей Васильевич Бакулин; født 13. november 1986) er en russisk kappgjenger.
Karriere
Bakulin fikk sin første større internasjonale medalje i 2007, da han fikk bronse i U23-EM. Året før hadde han fått andre gode plasseringer, med bl.a. sjetteplass i World Race Walking Cup i La Coruña og femteplass under EM i friidrett i Göteborg.
I 2009 vant han på 20 km under World Student Games i Beograd, og i 2010 fikk han bronse på 50 km under EM i friidrett i Barcelona, med ny personlig rekord på 3.43,26.
I august 2019 ble han utestengt i åtte år fra å konkurrere på grunn av dopingbruk.
Celita Schutz
Celita Schutz (født 17. februar 1968) er en amerikansk judoka.
Hun representerte USA under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i omspillet.
Bubble Gum, Lemonade & Something for Mama
Bubble Gum, Lemonade & Something for Mama er et musikkalbum med Cass Elliot, utgitt i juni 1969.
Matthew Bloom
Matthew Jason Bloom (født 14. november 1972 i Peabody, Massachusetts), best kjent som Albert eller A-Train, er en fribryter best kjent for sine opptredener i World Wrestling Entertainment. Nå arbeider han for New Japan Pro Wrestling som Giant Bernard.
World Wrestling Federation/Entertainment 1999-2004
Bloom debuterte på WWF fjernsyn den 11. april 1999 som Prince Albert. I mars 2000 ble Bloom, kjent som Albert, rekruttert av Trish Stratus til å danne et tag team med Test. Test og Albert var kjent som T & A, de var tag team gjennom hele 2000, de var i feide med diverse tag team som Dudley Boyz og Acolytes Protection Agency (APA). I desember 2000 skilte de lag etter at Bloom angrep Test under ordre av Stephanie McMahon Helmsley.
I slutten av 2001 vedtok Albert kallenavnet "The Hip Hop Hippo" og begynte å samarbeide med Scotty 2 Hotty. Ved innføringen av Brand Extension, ble både Bloom og Hotty frakt over til SmackDown!. De ble oppløst 4. april 2002 da Albert angrep Scotty etter de ble beseire Billy og Chuck for WWF Tag Team Championship.
Etter det tilbrakte han mye av sin tid i Velocity inntil desember 2002, da han slo seg sammen med Paul Heyman og The Big Show, og ble han kalt A-Train av Heyman. A-Train og Big Show tapte mot The Undertaker på WrestleMania XIX. A-Train fortsatte sin feide med Undertaker og han tapte mot Taker i kamp på SummerSlam 2003. Han kjempet mot Chris Benoit på No Mercy, og på Survivor Series var han med på Brock Lesnar's lag i en 10-man Survivor Series kamp. Han konkurrerte i 2004 Royal Rumble kampen, men ble eliminert av Chris Benoit.
Mens Bloom jobbet for selskapet han var kjent for å ha et hår-dekket ryggen og brystet, og fansen ville gjerne synge "Shave Your Back!" ved Bloom i løpet av hans kamper.
All Japan Pro Wrestling 2005-2006
I mars 2005 begynte Bloom for det japanske All Japan Pro Wrestling (AJPW) da han byttet navn til Giant Bernard.
Varierende feider
I januar 2006 forlot Bloom AJPW og kom til rivalen New Japan Pro Wrestling (NJPW). I april 2006 var han med i New Japan Cup og beseiret Yuji Nagata i finalen, og på grunn av det fikk en tittel når som helst om IWGP Heavyweight Championship. Han tapte mot IWGP Heavyweight Champion Brock Lesnar den 3. mai 2006 i Tenjin, Fukuoka.
I juli 2006, etter en ferie med IWGP Heavyweight Championship med Lesnar ble Bloom med i en turnering om tittelen. Bloom tapte mot Hiro Tanahasi i finalen. I august 2006 tok ble han med i 2006 G1 Climax turnering, og han tapte for Hiroyoshi Tenzan i semifinalen.
Bloom og Travis Tomko vant IWGP Tag Team Championship mot Manabu Nakanishi og Takao Omori den 11. mars 2007 i Nagoya. I februar 2008 tapte de tittlene mot Togi Makabe og Toru Yano.
Bloom var medlem av NJPW helt til det ble nedlagt i 2009.
Returns to WWE 2012
Bloom returnete til WWE med sitt nye navn Lord Tensai, den 2. april 2012 i en episode av RAW. Han første kamp var mot Alex Riley og vant kampen.
Gjermund Nilsson Skaar
Gjermund Nilsson Skaar (født 26. november 1814 på Skåro i Vikør, død 29. november 1892 på Torpe i Kvam) var en norsk bonde og politiker. Han var sønn av Nils Gjermundsen Skaar og Elseber Torgeirsdatter Flatabø. Broren Johannes ble biskop i Tromsø, mens broren Nils også var stortingsmann og ordfører.
Biddulph
I henhold til folketellingen i 2011 er det 19 892 innbyggere i byen.
Gjermund Nilsson Skaar
Han var gårdbruker på Skåro ved Fyksefjorden, og lensmann i Vikør 1856–1859. Fra ca. 1861 til 1871 var han fotograf i Øistesø. Skaar var medlem av herredstyret 1842–1856, og ordfører fra 1844 (broren Nils hadde samme verv fra 1866 til 1885). Han ble innvalgt fra Søndre Bergenhus til Stortinget i 1851, han var også vararepresentant (suppleant) i 1857.
Biddulph
Etymologi
Opprinnelse til stedsnavnet Biddulph er antatt å være avledet fra angelsaksiske bī dylfe, i betydningen «ved siden av gropen / steinbruddet». Denne tolkningen er sannsynliggjort ved at det kan påvises gamle steinbrudd over hele dalen, som inneholder ulike bergarter; sandstein, kull, jernmalm, og andre ressurser.
En annen tolkning er at det er en forvanskning fra angelsaksiske Bidulfe, i betydningen «ulvdreper», og som resultat har familien Biddulph en oppreist ulv i sitt våpenskjold. Det er likevel mulig at dette er en senere folkelig etymologi basert på ordlikhet.
I tiden med jern og kull var Biddulph faktisk kalt for Bradley Green mens det opprinnelige stedet for Biddulph var området hvor sognekirken, Grange House, og ruinene av Biddulph Old Hall. Det var ikke før i 1930 at byen ble markert på kartene til Ordnance Survey som sitt gamle navn.
Vennskapsbyer
Biddulph har følgende vennskapsbyer:
Ben Hinchliffe
Ben Hinchliffe (født 9. oktober 1988 i Preston, Lancashire, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for fire engelske klubber. Han er keeper og spiller nå for Derby County i Premier League.
Biografi
Hinchliffe, som gikk på Preston North End sitt fotballakademi, skrev under på sin første profesjonelle kontrakt, en 1-årskontrakt med Preston, sommeren 2006. I august 2006 signerte han på en låneavtale med Kendal Town, og han spilte 10 ligakamper for denne klubben før han returnerte til Preston i oktober 2006 på grunn av en skade. I februar 2007 skrev han under på en ny låneavtale, denne gang for Tranmere Rovers. Han debuterte for Tranmere den 28. april 2007 i en ligakamp mot Crewe Alexandra, Han startet denne kampen på benken, men ble byttet inn da Tranmere sin førstekeeper ble utvist i det 21. spilleminutt. Hans første ligakamp fra start kom 5. mai 2007 da Tranmere slo Brentford 3-1. Etter å ha spilt disse 2 ligakamper for Rovers vendte han tilbake til Preston i mai 2007.
Ben Hinchliffe fikk ikke ny kontrakt med Preston da 2006/07-sesongen var over, men 10. juli 2007 skrev han under på en 2-årskontrakt med Derby County. Foran 2007/08-sesongen regnes han som Derbys tredjekeeper, bak Stephen Bywater og Lewis Price.
Msalato internasjonale lufthavn
Bakgrunn
Den nåværende flyplass som betjener hovedstaden ligger innen byområdet og kan ikke ta imot større fly. Derfor har regjeringen til hensikt å bygge en ny internasjonal flyplass i Msalato.