cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adjungert professor
USA og visse andre engelskspråklige land
Den amerikanske ordboktjenesten Merriam-Webster definerer adjunct professor som en høgskole- eller universitetslærer med rang under fast vitenskapelig ansatt (dvs. under «professor» i amerikansk forstand, brukt som samlebetegnelse på alle stillingene fra assistant professor og oppover), dvs. i praksis med rang under universitetslektor. Cambridge Dictionary beskriver adjunct professor som timelærer (temporary teacher).
Den amerikanske timelærerstillingen adjunct professor har lite til felles med den norske professor II-ordningen, men det har forekommet i enkelttilfeller at professor II feilaktig har blitt oversatt som adjunct professor. En professor II er en fullverdig professor som har professoratet som bistilling ved siden av en annen hovedstilling. Den offisielle tittelen for professor II er professor II både på norsk og engelsk.
Danmark
I Danmark er adjungeret professor en ulønnet utnevnelse som innebærer en løs tilknytning til et universitet. Det er ikke nødvendigvis knyttet konkrete arbeidsoppgaver til stillingen; i den grad en adjungert professor holder forelesninger e.l. er dette som regel ulønnet og har mer karakter av gjesteforelesninger. En adjungert professor kan etter nærmere avtale inngå i bedømmelsesutvalg m.v. og samarbeide med institusjonens forskere om forskning eller andre aktiviteter. Det dreier seg om en vesentlig løsere tilknytningsform enn den norske professor II-stillingen. En adjungert professor har som regel ikke kontor ved institusjonen. Aarhus Universitet opplyser at «titlen er en hæderstitel og er ikke forbundet med aflønning. Ved adjungering opnås ikke akademiske meritter og rettigheder ud over dem, den adjungerede allerede besad ved tidspunktet for adjungeringen.»
Portugal og Brasil
I Portugal og Brasil er adjungert professor (professor adjunto) en utnevnelse på nivået under førsteamanuensis, to nivåer under professor.
YWCA
YWCA (opprinnelig Young Women's Christian Association) er en internasjonal organisasjon grunnlagt i Storbritannia i 1855. Den består av nasjonale foreninger, som har varierende mål og metoder. Paraplyorganisasjonen for de nasjonale foreningene er World YWCA, som er basert i Genève. KFUKs Verdensforbund ble grunnlagt i 1894, og USA, Storbritannia, Sverige og Norge var de første medlemslandene.
YWCA er i Norge representert gjennom Norges KFUK-KFUM og Norges KFUK-KFUM-speidere.
UNMISS
United Nations Mission in the Republic of South Sudan (UNIMISS) er en fredsbevarende FN-styrke opprettet 8. juli 2011 av FNs sikkerhetsråd ved resolusjon 1996. Styrken kom i virksomhet fra 9. juli 2011, Sør-Sudans uavhengighetsdag, og fikk i oppgave å bidra til konsolidering av fred og sikkerhet i landet og bidra til å styrke den sørsudanske regjeringens kapasitet til å utøve myndighet. Operasjonen etterfulgte UNMIS.
Styrke
UNMISS fikk opprinnelig autorisasjon til en styrke på inntil 7,000 soldater og 900 politifolk med tillegg av sivile eksperter og administratorer. I forbindelse med opprør og kamper i desember 2013 vedtok Sikkerhetsrådet den 24. desember 2013 å styrke UNMISS med ytterligere 5,500 soldater og 440 politifolk. Per 28. februar 2017 hadde UNMISS 13,255 soldater, 178 militærobservatører og 1,505 politifolk. I tillegg kom en internasjonal, sivil stab på 824 personer støttet av 1,310 lokalt ansatte og 378 frivillige fra FNs fredskorps.
Norge deltok med tolv stabsoffiserer og observatører det første året UNMISS var operativt. Bidraget ble økt til 18 offiserer i 2012 og 2013. I tillegg stilte Norge med inntil 20 politifolk. I mars 2013 var 15 norske polititjenestemenn i tjeneste for UNMISS.
Etter at det i juli 2016 brøt ut kamper mellom den sørsudanske regjeringen ledet av president Salva Kiir og opprørere lojale mot visepresident Riek Machar, vedtok Den afrikanske union å sette inn en regional styrke i Sør-Sudan. Den 12. august 2016 vedtok Sikkerhetsrådet å forsterke den fredsbevarende innsatsen i og rundt Juba med denne regional styrken på 4,000 mann. Sør-Sudans regjering ønsket ikke dette. Samtidig ble FN-styrkens mandat skjerpet, for at UNMISS bedre kunne beskytte FNs personell og anlegg i landet.
Ledelse
Operasjonens politiske leder er spesialrepresentant for FNs generalsekretær. Politiske leder fra juni 2011 til juli 2014 var Hilde Frafjord Johnson. Hun ble etterfulgt av Ellen Margrethe Løj fra Danmark.
Militær befalhavende var først generalmajor Moses Bisong Obi fra Nigeria, deretter Delali Johnson Sakyi fra Ghana. I juni 2014 ble generalløytnant Yohannes Gebremeskel Tesfamariam fra Etiopia utnevnt til styrkesjef.
Tap
Den 9. april 2013 ble fem indiske FN-soldater og to lokalt ansatte drept i et bakholdsangrep på en FN-kolonne i Jonglei. Fem arbeidere og ni andre ble også drept. Under et angrep på en av styrkens baser i Akobo i delstaten Jonglei i desember 2013 ble to indiske FN-soldater drept.
Heinkel He 46
Heinkel He 46 var et tysk rekognoseringsfly og forbindelsesfly brukt under den andre verdenskrig.
He 46 ble utviklet for å imøtekomme det tyske flyvåpenets behov for et rekognoserings-/forbindelsesfly, og den første prototypen He 46a fløy første gang i 1931 som et biplan. Den nederste vingen ble funnet å være til hinder for observatørens sikt, så en ny prototype fløy under betegnelsen He 46b i 1932 som et parasollvinget monoplan. He 46b ble senere også utstyrt med den ni-sylinderede stjernemotoren SAM 22B (senere kjent som Bramo 322B) som skulle bli benyttet av den tredje prototypen He 46c og de serieproduserte variantene som He 46c ble utgangspunkt for.
He 46 begynte å bli erstattet som rekognoseringsfly av Henschel Hs 126 fra 1938, men var fremdeles i bruk i denne rollen ved utbruddet av den andre verdenskrig og deltok i angrepet på Polen, men var stort sett trukket tilbake fra frontlinjen under felttogene i mai 1940. Ungarske He 46 ble også brukt som rekognoseringsfly i begynnelsen av krigen på østfronten. Fra våren 1943 fikk He 46 en ny rolle som nattangrepsfly på østfronten.
Grimstadkoret
Grimstadkoret, som ble startet som mannskvartetten «Storm» i 1942, begynte med en kameratflokk som alle het Grimstad til etternavn.
Under krigen og i årene etter kom det flere til, fortsatt med etternavnet Grimstad som fellesnevner. Koret ble tidlig kjent som et godt mannskor, og etterhvert ble flere av medlemmene dyktige solister, noen av dem tok også utdanning innen sang og musikk. Koret var flere ganger i NRK-radio, og i 1961 hadde de et 30 minutt langt direktesendt TV-program. De har også gitt ut grammofonplater og en CD. Grimstadkoret er fortsatt i aktivitet, og tre av de som skipet «Storm» i 1942, er fremdeles med. I 2007 gav koret ut boka ''I songens sitt rike. Storm – Grimstadkoret 1942 – 2007''.
Ismail Kadare
Ismail Kadare (født 28. januar 1936 i Gjirokastra sør i Albania) er en albansk forfatter.
Kadare studerte litteraturvitenskap i Tirana og Moskva. Etter at Albania og Sovjetunionen brøt med hverandre, arbeidet han som journalist i Tirana. Siden fortsatte han flere år som bare forfatter. Han flyttet til Paris tidlig på 90-tallet, og der har han bodd siden.
Kadare har skrevet flere titalls bøker, og mange av romanene hans er blitt oversatt til mer enn 40 språk. Hans mest kjente bøker ble skrevet under kommunistregimet i Albania. Kadare har i de siste år ofte blitt nevnt som en mulig kandidat til nobelprisen i litteratur. Han ble i 2009 tildelt Fyrsten av Asturias-prisen for litteratur. I 2020 ble han forfremmet til storoffiser av Æreslegionen.
Verker utkommet på norsk
(Innledende årstall henviser til den albanske originalutgivelsen)
Sergej Mukhin (skihopper)
Sergej Mukhin (russisk: Сергей Мухин) (født 1960) er en russisk tidligere skihopper som konkurrerte for Sovjetunionen.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka 1978/79, 1981/82 og 1982/83, med 53.-plass i 1978/79 som beste sammenlagtplassering. Beste plassering i enkeltrenn i Hoppuka var 46.-plass i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1982. I VM i skiflyging i Harrachov i 1983 ble han nummer 35 av 39 deltakere. Han ble seks ganger sovjetisk mester i skihopping, og vant også det russiske mesterskapet.
Orizânia
Orizânia er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Nordsiden (Hønefoss)
Nordsiden, lokalt også kalt Nordsida, Nordsia og Hønefoss nord, er en naturlig bydel i Hønefoss, som splittes i to av Hønefossen. Det var i dette området at byen vokste fram, etter at den ble innvilget byprivilegier i 1852. Som begrep stammer imidlertid Nordsiden fra tiden etter at Hønefoss kirke ble bygget i 1862 på sør for elva. Da oppsto nemlig også begrepet Sørsiden.
I folketellingen fra 1865 ble byen delt inn i fem bydeler; «Nordre Deel» (Nordsiden), «Søndre Deel» (Sørsiden), «Bjergfjerdingen» (Blyberghaugen), «Øen» (Øya) og Vesterntangen. Det bodde 1,026 personer i her og Nordsiden var største bydel, med i alt 55 hus. På Sørsiden var det 35 hus, på Blyberghaugen 25 hus, på Øya 19 hus, og Vesterntangen 7 hus.
Områdebeskrivelse
I dag refererer Nordsiden til områdene som ligger mellom Hønefossen, Roa-Hønefosslinjen vest for Randselva og Vesterntangen. De østlige områdene på Vesterntangen og de nordligste områdene på begge sider av Hønengata, opp til Roa-Hønefosslinjen, ble inkludert i bykommunen fra og med 1. juli 1943, stadfestet ved kgl. res. 26. april 1946. På Blyberghaugen var Westheims gate opprinnelig en del av byen, men gata ble med fullførelsen av Bergensbanen liggende på feil side av Roa-Hønefosslinjen og ble senere inkludert i Ullerål, som tilhørte Norderhov herredskommune.
Nordsidas utvikling
Bybebyggelsen utviklet seg først rundt Nordre torv og langs Hammerbrogate, Torvgata og Strandgata.
Da Hønefoss ble by vokste bybebyggelsen fram rundt Nordre torv og i de tilstøtende gatene nord for elva og fossen. Byen blomstret opp, men da Hønefoss kirke ble vedtatt bygget sør for elva, ble det stadig større interesse for også å bygge ut byen i dette området. To store bybranner i den tette trehusbebyggelsen i gatene rundt Nordre torv påskyndet valget, og fra slutten av 1870-tallet ble Sørsiden den viktigste bydelen. Begrepene Nordsida og Sørsida, som i dag er de to mest betydningsfulle områdedefinisjonene i Hønefoss, stammer altså fra denne perioden.
I dag preges Nordsida av gammel trehusbebyggelse og eldre, lave murbygg. De fleste av husene er bygget etter bybrannene på 1800-tallet. Langs elvebredden nord for Hønefossen ligger Nordre park. Der sto trehusbebyggelsen tett før bybrannene la husene i aske. Parkområdet gikk derfor lenge under tilnavnet Branntomta. Nordre park ble anlagt som byens første parkanlegg.
På Nordsida ligger også byens eneste byskole, Hønefoss skole som ble tatt i bruk i 1891. Likeledes finner man Riddergården, en gammel og godt bevart løkkegård (en bondegård med separate hus bygget rundt et tun) fra 1700-tallet (nå museumsgård med adresse Hønengata 1). Tidligere fantes også Glatvedts Hotel i dette området, men det ærverdige hotellet i sveitserstil ble lagt i aske under andre verdenskrig. Hønefoss skole, som ligger på Bilthuggertangen like ved der hotellet sto, fikk siden rettighetene til odden (der Randselva og Begnaelva renner sammen og danner Storelva) der hotellet lå. Området er i dag leke- og idrettsplass for elevene på skolen. I skoleferien brukes også området som kommunalt festområde, der det blant annet arrangeres utendørs teater og holdes konserter med mer. Langs nordbredden av Begna, like nedenfor området, ligger i dag Glatved Brygge. Og Storelva er atter gjort farbar for lystbåter fra Tyrifjorden og opp til Hønefossen og det nye bryggeanlegget.
Bybrannene
Den var også en større brann på Nordsiden i mai 1845, altså før Hønefoss fikk bystatus, det er ukjent hvilke bygninger som gikk med. Byen har hatt eget brannvesen siden 1856. Det kom i stand etter den store bybrannen som startet i proprietær Erik Tandbergs gård på Nordsida i 15-tiden den 23. mai i 1854. Tjue bygninger ble lagt i aske, og bare ni av disse var delvis forsikret. 26 familier ble husløse og pengeløse, siden alt de eide gikk med i brannen.
I halv sekstiden om kvelden den 12. august 1878 brøt det ut en ny storbrann i nr. 98 på Nordsida. Denne gangen trodde man det var ei limpotte som hadde tatt fyr hos snekker Løkken. Til tross for stor hjelp fra mange ble seksten bygninger lagt fullstendig i aske, to var delvis brent og sju andre gårder ble mer eller mindre skadd. Ni mennesker ble dessuten skadd i brannen. Etter dette branntilfellet ble det bestemt at byen for ettertiden skulle utvikles på sørsiden av elva. Begrepene Nordsida og Sørsida kan derfor sies å stamme fra denne tiden.
Gater og steder
Dette er steder og gater som helt eller delvis lå eller har ligget innenfor de gamle bygrensene til Hønefoss kommune (1852–1964), nord for Hønefossen.
Kurt Atterberg
Kurt Atterberg (født 12. desember 1887 i Göteborg, død 15. februar 1974 i Stockholm) var en svensk komponist.
Atterberg var langt på vei selvlært som komponist. Den viktigste delen av hans produksjon er orkesterverk, blant annet ni symfonier. Hans sjette symfoni vant i 1928 en internasjonal symfonikonkurranse til minne om Franz Schubert. Premien var 10 000 dollar, noe som ga verket tilnavnet Dollarsymfonien. Et annet kjent verk av Atterberg er suite nr. 3 for fiolin, bratsj og strykeorkester.
Kurt Atterberg ble innvalgt som medlem nr. 586 i Kungliga Musikaliska akademien den 25. februar 1926. Atterberg var en av grunnleggerne av Föreningen Svenska Tonsättare, som langt på vei tilsvarer Norsk komponistforening I Norge. Han spilte også en vesentlig rolle da opphavsrettsorganisasjonen Stim ble stiftet i 1923. Stim deler ut Atterbergpriset.
Atterbergs navn knyttes ofte til andre svenske komponister som Natanael Berg, Ture Rangström og Oskar Lindberg. Denne grupperingen av komponister kalles gjerne Spillran.
Helga Haugland Byfuglien
Helga Haugland Byfuglien (født 22. juni 1950 i Bergen) er en norsk luthersk teolog. Hun var biskop av Borg fra 2005 til 2011. Hun var preses i Bispemøtet i Den norske kirke fra 2010 til januar 2020, fra 2010 til 2011 som valgt preses og fra 2011 som fast preses.
Biografi
Byfuglien var menighetsprest i Nidaros bispedømme fra 1978 til 1986 og i Ås prestegjeld i Borg fra 1986 til 1993. Fra 1993 til 1997 var Byfuglien stiftskapellan i Borg bispedømme. Hun var generalsekretær i Norges KFUK-KFUM da hun ble utnevnt til biskop i Borg av Kongen i statsråd den 23. september 2005. Hun ble vigslet og innsatt i embetet 11. desember 2005 i Fredrikstad domkirke.
Fra 2. mai 2006 til 1. juni 2007 var Byfuglien medlem av det regjeringsoppnevnte utvalget som vurderte de kristne formålsparagrafene i skolen og barnehagen (det såkalte Bostad-utvalget).
På Bispemøtet 21. oktober 2010 ble hun valgt til preses for perioden fram til nyordningen med fast preses i Bispemøtet trådte i kraft i 2011. Etter utnevnelsen i statsråd 25. mars 2011, fortsatte Byfuglien som valgt preses inntil hun overtok det nye embetet som fast preses i oktober. Byfuglien ble innsatt i embetet som fast preses i Nidarosdomen 2. oktober 2011.
I januar 2020 ble Byfuglien utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden «for sin fremragende samfunnsnyttige innsats».
Ouro Branco (Minas Gerais)
Ouro Branco er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Kinel
Kinel (russisk: Кинель) er en by i Samara oblast i Russland. Den ligger ved elva Bolsjoj Kinel (ei sideelv til Samara), rundt 30 km øst for Samara.
Den ble grunnlagt i 1837. I 1944 fikk Kinel innvilget bystatus.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Bergmus
Bergmus er en skogmusart som lever i det østlige middelhavsområdet fra Kroatia i vest, østover til Israel, Georgia og Nord-Irak. Den finnes også på noen av øyene i dette området, som Kreta, Rhodos og Kypros.
Bergmusa har en kroppslengde på 100 til 130 mm, og en hale som er 102 til 140 mm lang. Den er altså litt større enn storskogmus. Arten er lett å skille fra andre skogmus på den grå pelsen, og de lange værhårene.
Corpus Hermeticum
Corpus Hermeticum er en samling av 17 filosofisk-religiøse tekster fra 200- og 300-tallet som forener gresk filosofi, særlig nyplatonisme, med egyptisk mytologi og magi til en åndsretning kjent som hermetisme. Tekstene ble samlet under navnet Corpus Hermeticum i 1459, da de ble trykket i Italia. Hermes Trismegistos, som er en sykretistisk versjon av Hermes, med egenskaper fra Thot, er hovedperson i tekstene, og ble av noen også regnet som opphavsmann.
Den vanligste strukturen i tekstene «er at Hermes underviser Tat eller Asklepios i hemmelig lære, og teksten fremstiller dialoger mellom disse.» Både Tat (Thot) og Asklepios skal være sønner av Hermes. I noen av tekstene blir Hermes undervist av sin egen forstand (!), mens det i andre tekster er Isis (som fremstilles som Hermes' datter) som underviser sin sønn Horus. I andre tekster er det Hermes, Tat eller Asklepios som underviser Ammon. «Persongalleriet består altså av en rekke egyptiske guddommer, stort sett også utstyrt med sine greske navn, som driver lærde samtaler med hverandre.» Dialogformen var mye brukt i tiden, siden Platons dialoger. Corpus Hermeticum ble muligens ikke oppfattet som et samleverk i sin opphavstid i senantikken. Sammenlignet med andre hermetika, dvs tekster fra hermetismen, er det relativt få henvisninger til egyptisk religion og magi i CH-tekstene, og dette kan tyde på at tekstene har blitt redigert i bysantinsk tid.
Verket ble i 1459 for første gang oversatt fra gresk til italiensk av Marsilio Ficino, lederen av Det platonske akademi i Firenze. Hermetiske tanker og forestillinger ble deretter, godt hjulpet av den raskt fremvoksende boktrykkerkunsten, spredt over hele det lærde Europa. Hos renessansehumanistene inngikk gjerne hermetismen i en syntese med ny-platonsk kristen teologi, samt med den jødiske Kabbala, som på denne tid for første gang ble systematisk oversatt til europeiske språk. Sentrale renessansehumanister som er sterkt influert av hermetismen var Giordano Bruno (1548–1600), Pico della Mirandola (1463–94) og Johannes Reuchlin (1455–1522).
Den første av de 17 tekstene er Poimandres, og dette ble oppfattet som samletittel på hele verket i flere utgaver. I de første utgavene var det bare 14 tekster. Fra 1554 ble verket trykket med artikkelen om Hermes fra det bysantinske forfatterleksikonet Suda som den femtende teksten, og ytterligere tre tekster. I senere utgaver av verket er Suda-teksten fjernet, men nummereringen beholdt, slik at verket mangler tekst nr 15, og den syttende teksten er nummerert som nr 18.
Både i tekstenes samtid og ved introduksjonen i Europa på 1400-tallet ble tekstene framstilt som dokumentariske tekster som skildret en egyptisk vismann som levde på samme tid som Moses.
Santi Cosma e Damiano
Kosmas- og Damiankirken (Santi Cosma e Damiano) er en basilika i utkanten av Forum Romanum i Roma. Idag har basilikaen inngang fra Via dei Fori Imperiali, gaten som ble anlagt i 1932 av Benito Mussolini. Mosaikken er ifølge en inskripsjon fra 526–530 dedikert av pave Felix III.
Pave Felix mottok som gave fra Amalasuntha to gamle byggverk på Forum Romanum, nemlig Romulustempelet og det tilstøtende Templum sacrae urbis. Han omgjorde bygningene til kirke.
Korbuen
Mosaikken på korbuen ble gjort ferdig under pave Sergius I (687–701). Men mange eksperter anser den for samtidig med apsiden. Et trekk som tyder på at den er senere er gullgrunnen da Nordhagen mener at dette er et skritt videre på veien mot abstraksjon. Men temaet som er mer overjordisk kan også være grunnen til at det er brukt gullbakgrunn. Temaet er hentet fra Johannes Åpenbaring, kapittel 1, 2, 4, 4–10, 5, 2 og 6.
I midten finner vi den juvelbesatte tronen med det himmelske lammet mot en rund blå bakgrunn. Ved tronenes føtter ligger skriftrullen med syv segl som fortsatt er intakt. På sidene finner vi de syv lysestakene, symboler på de syv kirkene, fire engler på skyene, to på hver side av lammet og livsvesenene engelen – Lukas, ørnen – Johannes, løven – Markus og oksen – Matteus er dekket av de barokke kapellene. På bunnen på venstre og høyre side ser vi to hvite hender som ofrer matyrkronene. Dette er rester av de eldste.
En lignende korbue finner vi i Santa Prassede. Denne er fortsatt intakt og muligens kan den være en kopi av buen i Kosmas- og Damiankirken.
Apsiden
Apsiden er fra 526–530 men ifølge Oakeshott kan stilen på mosaikken virke tidligere. Den er mer klassisk enn San Vitale og Sant'Apollinare Nuovo i Ravenna. Oakeshott mener at dette kan skyldes at Roma fortsatt var hovedstaden og holdt seg tettere til fortidens tradisjon.
Ifølge Nordhagen kan en i Roma se en overgang fra realisme til abstraksjon. I Santa Pudenziana ca. 390 finner vi en avbildning av det virkelig Jerusalem bak skikkelsene. I SS Cosmas og Damian er det en blå bakgrunn som skal gi en virkning som en nattehimmel, eller en overnaturlig sfære med fravær av bakgrunnsdetaljer som tar bort enhver tilknytning til det virkelig eksisterende liv. Den blå bakgrunnen virker som et vestlig fenomen. Kanskje den skal oppfattes som kosmisk? På korbuen og i den nederste frisen finner vi gullgrunn som kan være et østkristlig fenomen. Scenen med Kristus og helgener er preget av den nye enkelhet og konsentrasjon omkring et sentralt tema. Det er et minimum av bakgrunnskulisser mot den blå bunnen bare to palmer og en stripe grønn mark med noen urter. Over den venstre palmen finner vi fugl Føniks. Klærne er individuelle i stilen. Det er også ansiktene og en kan tydelig gjenkjenne Peter og Paulus. Figurene er gruppert.
Kristusskikkelen
Kristus har langt hår og skjegg, er kledt i tunika og kappe av gull med monogram og holder en skriftrull i sin venstre hånd. Han har glorie med blågrå kant og den høyre hånden er reist i en autoritets gest. Han svever mot en bakgrunn av små skystriper og gir en illusjon av å sveve i rommet. Dette er understreket ved at skikkelsen er plassert i den høyeste, mest krumme delen av apsishvelvet. Skyene går fra kjølig blågrønt øverst gjennom stadig varmere farger nedover mot et glødende gyllent nederst. Denne fargestien har en dybdeskapende virkning. De varme fargene gir inntrykk av nærhet, mens de kjølige fremmer illusjonen av avstand og fjernhet. I og med at Kristus står på denne fargestigen i et udefinert punkt mellom fjernt og nært gir det en illusjon av at han svever.
Peter og Paulus
Apostlene fører frem Kosmas og Damian mot Kristus med bevegelser som fører inn i dybden. De er kledt i tunika dekorert med clavi en vertikal stripe. Tunikaene og kappene er hvite. Paulus har et monogram lik Kristus.
Kosmas og Damian
De hellige Kosmas og Damian er kledt i reisedrakter og holder frem sine martyrkroner. St. Kosmas bærer en rød veske med kirurgiske instrumenter med et hvitt kors.
Legenden forteller om tvillingene som skal ha blitt født i Syria og dødd et sted mellom 287 og 303 e.Kr. De hadde lært legekunsten og hjalp menn, kvinner og dyr uten å ta betalt. De ville ikke tilbe avgudene og ble brent, torturert, steinet etc.
I renessansen ble de helgener for medisin og farmasi. I Firenze var det spesielt Medicifamilien som sørget for dette. Scener fra deres liv ble malt av Fra Angelico i en altertavle i San Marcokirken. Her var det også apotek inntil 1995.
Theodor
Til høyre står St. Theodor som var en helgen fra Lilleasia og tjente i Maximillians hær, en soldathelgen. Legenden forteller om Theodor som en romersk soldat som vendte om til kristendommen og satte fyr på et hedningetempel. Theodor er en bysantinsk helgen. Han finnes også i kirkene på Sicilia. Hans tunika er rød med gull, og kappen hans er gullfarget med et rødt mønster.
Felix
Står ytterst til venstre med kirken i hånden. Pave Gregor XIII (1572–1585) fjernet pave Felix og erstattet figuren med Gregor den store. Men senere under Alexander VII (1655–1667) ble mosaikken restaurert og Felix kopiert fra en original kardinal Francesco hadde i sin besittelse.
Palmer
I antikken ble palmegrener brukt som symbol på seier, spesielt militære triumfer. Kristendommen adopterte palmen og brukte den ved martyrer som hadde triumfert over døden. Under flukten til Egypt ble frukten av palmen brukt til mat for Josef og Maria. Palmen er også forbundet med Jesu inntog i Jerusalem da folk møtte ham med palmegrener og Hosianna-rop.
Urter ved Jordans bredd
Kan ha forbilde i urtebøker som har eksistert på denne tiden. Muligens går det an å identifisere urtene. De er mer utbredt i det romerske materiale enn i Konstantinopel og Palermo, og iallfall mer realistiske.
Føniks
Fuglen Føniks var en legendarisk fugl unik og med stor skjønnhet. Den skal ha sine røtter i byen Heliopolis antikke senter for tilbedelse av solen hvor ofre ble gjort til denne fuglen som den kreative solånden. Føniks omformer seg i sin egen ild. Den lever i ørkenen i hundrevis av år, og ved enden av hver periode bygger den et reir og udødeliggjør seg selv for så å bli gjenfødt etter tre dager i en ild tent av solen. Den ofrer så reiret og asken av sin gjenfødelse til solen. I tidlig Kristen gravskulptur er den symbol på oppstandelse og håp om seier over døden.
Fuglen kan og muligens oppfattes som et kosmologisk motiv da den finnes i den nederste delen av globen på prekestolen i Mariakirken i Bergen. Fugl Føniks er også et av de dyresymbolene som er brukt i alkymien.
Fårene
Fårene som står om Kristus symboliserer de tolv apostlene. Under den midterste sauen springer de fire livskildene Geon, Fison, Tigris og Eufrat ut. Sauene har individuelle trekk. De tre under pave Felix er senere rekonstruksjoner.
Under fresken er en frise med medaljonger med portretter av helgener og velsignede fra fransiskanernes tredjeorden. Den stammer fra 1635. Under er koret av tre, som også er fra 1635.
Andre steder
Kosmas og Damian-motivet var før blitt brukt i St.Georg-rotunden i Thessaloniki. Vi finner det også på Sicilia – i Capella Palatina i Palermo, og i domkirken i Monreale.
Meagher County
Meagher County er et fylke i den amerikanske delstaten Montana. Det ligger i de sentrale delene av staten og det har grense mot Cascade County i nord, Judith Basin County i nordøst, Wheatland County i øst, Sweet Grass County i sørøst, Park County og Gallatin County i sør, Broadwater County i vest og mot Lewis and Clark County i nordvest.
Santi Cosma e Damiano
Andre steder
Under renessansen i Firenze ble motivet med helgenene tatt opp av Cosima Medici og en finner bl.a. en altertavle i klosterkirken San Marco, utført av Fra Angelico.
Meagher County
Meagher Countys totale areal er 6 203 km² hvorav 8 km² er vann. I 2000 hadde fylket 1 932 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen White Sulphur Springs som også er fylkets største by.
Santi Cosma e Damiano
Andre steder
Kosmas og Damian er vernehelgener for medisin og farmasi. Damian er da fremstilt med salveeske og spatel som apotekeren og Kosmas med urinkolben som lege. Analyse av urin var en av de viktigste måtene å stille diagnose langt frem mot vår tid. Helgenene finnes også avbildet i Norden, men her er de sjeldne. Eds kirke i Sollentuna like utenfor Stockholm ble oppført på siste del av 1100-tallet. På slutten av 1400-tallet etter flere ombygninger og utvidelser ble den forsynt med kalkmalerier. Her finner vi helgenene Kosmas og Damian nederst til høyre i det sydlige vinduet.
Milano–Sanremo 2010
Milano–Sanremo 2010 var den 101. utgaven av klassiker-monumentet Milano–Sanremo. Rittet ble arrangert over 298 km lørdag 20. mars. Óscar Freire vant rittet for tredje gang.
Deltakende lag
25 lag ble invitert til å delta:
Lee Probert
Lee Probert (født 13. august 1972) er en engelsk fotballdommer. Etter å ha begynt lenger ned i systemet i engelsk fotball fra 2001 til 2003, tok han i 2003/04-sesongen steget til Football League Two, Football League One og noen få kamper i Football League Championship. I 2004/05-sesongen ble det 32 kamper og nesten halvparten av disse i The Championship. I 2005/06-sesongen dømte han 40 kamper, nærmere halvparten i The Championship. Han dømte dessuten mange kamper i League Two og League One.
10. serierunde i Tippeligaen 2007
10. serierunde i Tippeligaen 2007 startet lørdag 16. juni med Lyn mot Brann. Runden fortsatte med fem kamper søndag 17. juni, fire kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden avsluttet mandag 18. juni klokken 19:00 med Odd Grenland mot Rosenborg.
Lee Probert
Probert har dømt 45 kamper i Premier League.
Fylkesvei 7120
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 538 (Nord-Trøndelag).
Sudeshna Bhattacharya
Sudeshna Bhattacharya begynte å spille sarod allerede som fireåring og holdt konserter i en alder av syv. Hennes guru er sarod-mesteren Ustad Amjad Ali Khan. Hun var asnsatt ved Norges musikkhøgskole som universitetslektor fra 2015 til 2018.
Park County (Montana)
Park County er et fylke i den amerikanske delstaten Montana. Det ligger i den sørvestlige delen av staten og det har grense mot Gallatin County i vest, Meagher County i nord, Sweet Grass County og Stillwater County i øst og mot Carbon County i øst. Det har også grenser mot delstaten Wyoming i sør.
Park Countys totale areal er 7 287 km² hvorav 29 km² er vann. I 2000 hadde fylket 15 694 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Livingston som også er fylkets største by.
Guillaume av Luxembourg
Guillaume av Luxembourg (Guillaume Jean Joseph Marie) (født 11. november 1981 i Luxembourg by) er arvestorhertug og tronfølger i Luxembourg. Han er eldstesønn av storhertug Henri og storhertuginne Maria Teresa, og ble arvestorhertug da faren besteg tronen i 2000. Når faren i framtiden abdiserer eller dør, vil arvestorhertug Guillaume overta. Guillaume omtales som Hans Kongelige Høyhet.
Arvestorhertugen ble den 19. oktober 2012 gift med den belgiske grevinnen Stéphanie de Lannoy. Paret inngikk forlovelse i mars samme år. Guillaume hadde et kjærlighetsforhold til norske Pia Haraldsen. De møttes i Oslo i 2001, men forholdet tok slutt året etter.
Den 10. mai 2020 fikk han og arvestorhertuginnen sitt første barn, sønnen prins Charles. 27. mars kom deres andre barn, prins François, til verden.
Piece of Mind
Piece of Mind er det britiske heavy metal-bandet Iron Maidens fjerde studioalbum, som ble utgitt 16. mai 1983.
Tekstreferanser
«Where Eagles Dare» er inspirert av filmen med sammen navn (Ørneredet på norsk), skrevet av Alistair MacLean. Filmen fra 1968 hadde Richard Burton og Clint Eastwood som hovedrolleinnehavere.
«Flight of Icarus» bygger på myten om Ikaros, men med en viktig forskjell. I sagnet blir han bedt om å ikke fly for nær solen, mens han i sangen blir han bedt om det.
«The Trooper» er basert på diktet The Charge of the Light Brigade som handler om slaget ved Balaklava. Ironisk nok varer sangen lengre enn slaget den handler om.
«To Tame a Land» er basert på romanen Dune av Frank Herbert. Grunnen til at sangen ikke ble kalt «Dune» som planlagt, var fordi Herbert ville saksøke Iron Maiden hvis de tok hans boktittel som tittel på sangen, og i verste fall stoppe utgivelsen av hele albumet.
Karl Morten Eek
Karl Morten Røvik Eek (født 25. juni 1988) er en norsk fotballspiller som fra 7. januar 2019 er klubbløs.
Han har tidligere vært kaptein for Steinkjer. Karl Morten Eek var også på prøvespilling i Rosenborg før han skrev under for Bodø/Glimt. Han spilte i en treningskamp for Bodø/Glimt mot Rosenborg i januar 2008 da han var på prøvespill for Bodø/Glimt. Den 19. november 2008 offentliggjorde klubben at Eek hadde signert en kontrakt som varer ut 2011-sesongen.
Bodø/Glimts trener Kåre Ingebrigtsen har fulgt Eek siden han ble imponert over spillet hans mens han var Ranheim-trener i 2007-sesongen. Karl Morten Eek debuterte i Tippeligaen mot Aalesund da han kom i for Stig Johansen ni minutter for slutt.
Den 3. august 2009 ble Eek lånt ut til Nybergsund ut 2009-sesongen. Foran 2010-sesongen prøvespilte Eek for Løv-Ham med tanke på et lån fra Bodø/Glimt. Den 20. mars 2010 ble det klart at Eek ble lånt ut til Løv-Ham for 2010-sesongen. I 2011 skrev Eek under for den svenske klubben Umeå som trer i kraft fra 2012.
Siv Nordsveen
Siv «Pastill» Nordsveen (født 8. oktober 1977) er en norsk animatør og tegneserieskaper.
Nordsveen ble ferdig utdannet animatør fra Høgskulen i Volda i 2003. Siden har hun etablert seg som fulltids tegneserieskaper, frilans animatør og grafisk designer. Siv Nordsveen er opprinnelig fra Trysil, men er nå bosatt i Oslo. Hun har blant annet tegnet og skrevet tegneseriestripa «Sara Sahara» som første gang stod på trykk i Tommy & Tigern i slutten av 2005 og i Aften, Aftenpostens kveldsutgave, året etter.
Wu Li
Wu Li (tradisjonell kinesisk: 吳歷, forenklet kinesisk: 吴历, pinyin: Wú Lì) også Wu Yushan og med kallenavnet Mojing – «blekkhuset» (født ca. 1632 i Changshu i provinsen Jiangsu i Kina, død 24. februar 1718 i Shanghai), var en landskapsmaler tidlig under Qing-dynastiet i Kina, og en av mestrene i den gruppen malere som ettertiden har gitt betegnelsen «de seks klassiske mesterne».
Bakgrunn
Wu Li kom fra en lang slekt der mange hadde trådt inn i den høylærde mandarinstand. En av hans forfedre var den neo-konfucianske embedsmann og filosof We Ne (1372–1427).
Som barn var han vitne til hvordan de seierrike mandsjuer ved tre anledninger massakrerte mennesker i hans hjemby Changshu.
Kristen
I 1681 ble Couplet kalt tilbake til Europa. Wu aktet å bli med ham, med det ble det ikke noe av da de var kommet til Macao. Wu ble i Macau i fem måneder og returnerte til hjembyen sommeren 1682. Drevet av sin nye kristne tro vendte han tilbake til Macao senere på året og begynte han jesuittenes Colegio de São Paulo. Noen år senere trådte han selv inn i jesuittordenen.
Prest
Han ble presteviet 57 år gammel i Nanjing, av den første katolske kinesiske biskop, dominikaneren Luo Wenzao, og ble så sendt til Shanghai. På denne tiden pågikk ritestriden i den katolske kirke i Kina. Han utførte sitt pastorale arbeide i 30 år, og gikk av sikkerhetsgrunner ofte kledt som fisker eller sjømann.
Wu var ved sin høye og tradisjonelle konfucianske utdannelse en av sitt folks høylærde, og de var slett ikke uvanlig for slike å hengi seg til kunster som for eksempel malerkunsten. Han var også en dikter.
Hans gravmæle i Changshu forsvant under den moderne utbygging av byen.
Lin (gudinne)
Lin (norrønt Hlín, «den som verner» er en gudinne, åsynje, i norrøn mytologi, og er assosiert med gudinnen Frigg. Lin opptrer i et dikt i Den eldre Edda som ble satt sammen på 1200-tallet fra tidligere tradisjonelle kilder. Hun nevnes også i Den yngre Edda, skrevet av Snorre Sturlason på samme tid, og i kjenninger i skaldekvad. Moderne norrøne filologer har teoretisert at Lin er et mulig annet navn for Frigg. Ut ifra de bevarte kildene alene er det få spor av henne, noe som gjør det vanskelig å trekke entydige svar.
I de skriftlige kilder
I Voluspå, et av de lengre diktene i Den eldre Edda, blir Lin nevnt i forbindelse med den forutsagte døden til guden Odin i løpet av den uendelige kampen i den siste tid, Ragnarok:
I sin oversettelse av diktet sier Gro Steinsland at Lin er et navn på Odins ektemake Frigg, som også nevnes ved navn sist i verset, som hennes fryd. Det er som ektefelle at Frigg nevnes og Lin benyttes som omskrivning, eller kjenning. Linet er også det hodekledet som kvinner bærer som gifte kvinner. Det er også en direkte hentydning til at Lin er kjenning for Frigg ved henvisningen at det er den andre gangen hun bærer sorg. Første gangen var da Balder ble drept, den myten som hovedsakelig er knyttet til Friggs betydning. «Beles lyse bane» er for øvrig en kjenning for Frøy.
I Gylvaginning i Den eldre Edda er Lin sitert i kapittelet om «Åsynjene» som den tolvte i en rekke av seksten gudinner. Den Høye (Odin) forteller Ganglere (tidligere i boken beskrevet som kong Gylve i forkledning) at Lin «er sett til å ha omsut for dei som Frigg vil berge or ein eller annan fare; difor blir det sagt om den som bergar seg, at han ‘leiner’». Mens Lin i Voluspå nevnes som et annet navn på Frigg er gjør denne henvisningen henne til en tjener av Frigg. Litt lengre ut i den samme teksten blir verset i Voluspå nevnt over sitert. I noen utgaver av Skaldskaparmål blir Lin nevnt i en liste med navnene 27 åsynjer.
I skaldediktningen er navnet Lin hyppig brukt som kjenninger for kvinner. Eksempler er Hlín hringa («Lin-ringer»), Hlín goðvefjar («Lin-fløyel») og arm-Hlín («arm-Lin»). Skalden Kormak Ogmundsson (i Kormarks saga) var en av de som brukte Lin eller lin som kjenninger. Det samme var også tilfelle med Tord Kolbeinsson, og Gissur Þorvaldsson. Lin eller lin ble også benyttet som litterære omskrivninger for kvinner i poesi av typen rímur i den umiddelbare tiden etter norrøn tid, blant annet av den islandske dikteren Einarr Gilsson på 1300-tallet.
Betraktninger
Andy Orchard slår fast hva som åpenbart kan leses ut av Voluspå, at Lin er et annet navn for Frigg og han legger til at tallrike bruk av navnet i skaldekvadene som omskrivning eller som kjenninger for kvinner har ikke dempet forvirringen. Også Rudolf Simek sier seg enig at Lin synes å være et annet navn for Frigg i Voluspå og at i skaldediktningen var Lin en velkjent mytologisk figur på 900-tallet. Simek mener at Snorre «misforsto henne som en gudinne i egen rett i sin lesning av verset i Voluspå». Imidlertid hevder Simek i den samme teksten at gudinnene Såga, Lin, Sjovn, Vår, og Vor må alle betraktes som ansvarlige for særskilte områder i den private sfære og likevel ble det skilt klart mellom dem slik at de på mange måter tilsvarer matronguddommer».
Mytologiske forestillinger er sjelden sammenhengende når det finnes mange ulike og til dels motstridende fortellinger. Man skal også tenke seg et skille mellom generelle mytologiske myter og litterær bruk av mytene i mytologisk sammenheng. I tillegg viste Snorre påfallende liten interesse for de feminine maktene, inkludert Lin. I den grad Lin også var en selvstendig gudinne, kan hun ha vært en av de kvinnelige skytsgudinnene som tilhørte den hjemlige sfære, dyrket som en kvinnelig makt av kvinner. Det kan være mange aspekter med Lin, som med andre feminine makter, som har gått tapt i tiden etter norrøn hedendom.
Ouro Fino
Ouro Fino er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Fylkesvei 7114
Fylkesvei 7114 (Fv7114) går mellom Storvea og Fagerli i Nærøysund kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 535 (Nord-Trøndelag).
Sofie Karoline Haugen
Sofie Karoline Haugen (født 22. april 1995) er en norsk skøyteløper. Hun representerer Norge og Sandefjord Skøiteklub.
Personlige rekorder
Oppdatert pr. 4. desember 2021.
Internasjonale mesterskap
Olympiske leker (Vinter) deltatt i ett OL (ved tre konkurranser)
Allround-VM på skøyter deltatt i fem VM.
Enkeltdistanse-VM på skøyter deltatt i fem VM ved ni konkurranser.
EM på skøyter deltatt i 10 EM ved 16 konkurranser.
Junior-VM på skøyter deltatt i fire VM ved 17 konkurranser.
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2021/22. – = ikke deltatt på distansen for nevnte sesong.
Personlig
Haugen er en yngre søster av August Teodor Haugen og kusine av Tormod Bjørnetun Haugen, begge aktive i Sandefjord Skøiteklub. Hun tok sin første nasjonale seniormesterskapsmedalje i Enkeltdistanse-NM 2013, samtidig med fetter Tormod.
Carlos Salcido
Carlos Arnoldo Salcido Flores (født 2. april 1980) er en meksikansk tidligere fotballspiller.
Han har tidligere spilt for den meksikanske storklubben Guadalajara, den nederlandske klubben PSV Eindhoven og engelske Fulham FC. Med PSV ble Salcido to ganger nederlandsk mester, i 2007 og 2008.
Salcido har (per mai 2010) 72 kamper og seks mål for, som han debuterte for i 2004. Han har blant annet representert sitt land under Confederations Cup i 2005 og VM i fotball 2006. Han er deltok også i Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Ouro Verde de Minas
Ouro Verde de Minas er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Fiji
Fiji, offisielt Republikken Fijiøyene, er en øystat i Stillehavet, øst for Vanuatu, vest for Tonga og sør for Tuvalu. Fiji ligger 2000 km nord for New Zealand. Fiji er en øystat bestående av 332 øyer; 110 av disse er permanent bebodd. Landet er en republikk med 859,200 innbyggere (2013).
Geografi
Landet dekker en flate på 18,333 km².
Fiji er ei gruppe vulkanske øyer omgitt av koraller. Øygruppa består av 332 øyer hvorav 110 er befolket. I tillegg består øygruppen av om lag 500 mindre holmer.
De to største og viktigste øyene er Viti Levu og Vanua Levu. Hovedstaden Suva ligger på Viti Levu der omtrent tre fjerdedeler av befolkningen bor. Andre viktige byer er Labasa, Lautoka, Nadi og Savusavu. Øyene er fjellrike, og den høyeste toppen heter Tomanivi, den ligger på Viti Levu og rekker 1 324 moh.
Befolkning
Fiji er den mest folkerike av småstatene i Stillehavet. Beregnet folkemengde for 2013 var 859,200.
Folketellingen i 2007 viste at 56,8 % av innbyggerne var fijianere og 37,5 % indere.
De melanesiske fijianerne er den opprinnelige befolkningen. Inderne består av flere grupper som i hovedsak er etterkommere av kontraktsarbeidere som var importert fra India mellom 1879 og 1916 for å arbeide på sukkerplantasjer. Ved folketellingen i 1966 utgjorde inderne et flertall på 50,5 %. Andelen indere har i nyere tid sunket, dels grunnet høyere fødselsrate blant melanesierne, dels grunnet utvandring.
Religion
Ved folketellingen i 2007 var 64,4 % kristne, 27,9 % hinduer, 6,3 % muslimer og 0,3 % sikher.
Blant de kristne var det flest metodister. I alt 34,6 % av befolkningen tilhørte dette kirkesamfunnet. 9,1 % var katolikker, 5,7 % tilhørte Assembly of God og 3,9 % var sjuendedagsadventister.
Politikk og administrasjon
Fijis statsoverhode er presidenten som er valgt av Parlamentet i en treårs-periode, før den nye grunnloven i 2013 ble presidenten valgt av Stammerådet. Presidenten har for det meste kun en seremoniell rolle, basert på det britiske systemet. Den utøvende makt ligger hos regjeringen, og statsministeren er utpekt av presidenten, men må ha støtte fra Parlamentet. Fijis parlament består av ett kammer. Før den nye grunnloven i 2013 hadde parlamentet tre kamre, Representantenes hus og Senatet.
Lokale myndigheter
Fiji er inndelt i fire deler (områder) som igjen er delt opp i provinser. Områdene har liten makt og er mer som en samling av provinser. Øya Rotuma som ligger 465 kilometer nord for Viti Levu har indre selvstyre, men blir offisielt regnet som en del av det østre området av statistiske hensyn. Kommuner har blitt opprettet rundt Suva, Lautoka og ni andre landsbyer med byråd og borgermester.
Militærvesen
Fijis forsvar er organisert i Republic of Fiji Military Forces (RFMF) og har landstyrker og marinestyrker. Forsvarssjefen er brigader Mosese Tikoitoga.
Militærtjeneste er frivillig, og man kan verve seg fra 18 års alder. Av befolkningen i 2006 estimeres 163 960 menn å være egnet til militærtjeneste. I budsjettåret 2002 brukte Fiji 2,2% av bruttonasjonalprodukt på forsvar. Forsvarsutgiftene beløp seg i 2014 til 101 millioner fijidollar, mot 107 millioner i 2013 og 113 millioner i 2012.
Fra 1980-tallet har det gjentatte ganger vært militær innblanding i politikken, med tre statskupp, det siste i 2006.
RMF består av hærstyrker med 3200 mann per 2014 og en liten sjøforsvarskomponent med en styrke på 300. Sjøforsvarsenehet hadde i 2014 fem patruljefartøyer, er ansvarlig for å patruljere landets økonomiske sone og har redningsoppgaver. Per 2014 hadde ikke RFMF luftkapasitet.
Styrker fra Fiji har deltatt i internasjonale fredsbevarende operasjoner i og utenfor FN-regi. I 2014 deltok Fiji med en infanteribataljon til Multinational Force and Observers i Egypt og en til UNDOF mellom Syria og Israel, en sikkerhetsstyrke til UNAMI i Irak (168 mann) og med fire mann til UNMISS i Sør-Sudan.
Oppføring på UNESCOs liste
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Eksterne lenker
http://www.fijistiftelsen.no
Flåteskjær
Flåteskjær er en liten øy i Tjøme-skjærgården i Færder kommune. Øya befinner seg rett sør for Veierland, øst for Nattholmen og vest for Hui. Øya er ca. 550 lang fra nord til sør, og 190 meter i øst-vest-retning.
Marco Pinotti
Marco Pinotti (født 25. februar 1976 i Bergamo, Italia) er en italiensk all-round syklist. Han vant 28 ritt som amatør før han ble profesjonell i 1999 med laget Lampre-Daikin. På den 15. etappen av Tour de France 2001 kom han på andreplass, etter belgieren Rik Verbrugghe.
I Giro d'Italia 2007 ble han nummer 2 på den sjette etappen og overtok sammenlagtledelsen. Han kjempet hardt for å beholde trøyen så lenge som mulig, men på den første fjelletappen etter at han tok trøyen ble han passert i sammendraget og falt til 9.-plass. Pinotti fortsatte å kjempe gjennom resten av Giroen, og endte til slutt på en 18.-plass sammenlagt.
Tuokou-demningen
Tuokou-demningen er en demning med et vannkraftverk under utbygging i elva Yuanjiang, ei sideelv til Chang Jiang, i provinsen Hunan i det sørlige Kina. Installert effekt blir 830 MW.
Demningen er 82 meter høy.
Powerslave
Powerslave er det britiske heavy metal-bandet Iron Maidens femte studioalbum, som ble utgitt 3. september 1984. Albumet kan minne om et konseptalbum, men er ifølge bandet ikke det. Albumet regnes ofte som et av de første innen progressiv metall-sjangeren. CD-utgaven som ble utgitt på nytt i 1998, inneholder en liten feil; introduksjonen til tittelsporet «Powerslave» er på sporet foran, «Back in the Village». Utgivelsen inneholder også musikkvideoen til «Aces High» og «2 Minutes to Midnight».
Salvatore Maranzano
Salvatore Maranzano (født 31. juli 1886 på Sicilia, død 10. september 1931) var medlem av Cosa Nostra på Sicilia og drev omfattende organisert kriminalitet i USA. Han ble myrdet i september 1931, i en alder av 45 år.
Maranzano emigrerte til USA i 1925 og slo seg ned i Brooklyn. Mens han bygde opp en legitim virksomhet som eiendomsmegler, opprettholdt han også ulovlig produksjon og salg av brennevin. Maranzano var lenge den mektigste gangsteren i New York. Han var utspekulert, men dårlig likt på grunn av hans arrogante behandling av sine underordnede. Han sammenlignet ofte sin mafia-virksomhet til Romerriket, og forsøkte å modellere sin kriminelle organisasjon etter Cæsars militære kommandokjede.
Padre Carvalho
Padre Carvalho er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Heinkel He 50
Heinkel He 50 var et tysk rekognoseringsfly og lett bombefly.