cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
DNA
Kriminalitetsbekjempelse og rettssaker om biologisk opphav
Biologisk materiale kan også innhentes med hjemmel i utlendingsloven og barneloven f.eks. ved farskapssaker.
Oppdagelsen av DNA og dobbelspiralen
På 1800-tallet isolerte biokjemikere først DNA og RNA (blandet sammen) fra cellekjerner. De var forholdsvis raske til å sette pris på den polymeriske strukturen på sine «nukleinsyrer»-isoleringer. Det var først senere at de oppdaget at nukleotidene var av to typer – en som består av ribose og en som består av deoksyribose. Det var denne etterfølgende oppdagelsen som førte til identifiseringen og navnsettingen av DNA som en substans forskjellig fra RNA.
Friederich Miescher (1844–1895) oppdaget en substans han kalte «nuclein» i 1869. Noe senere isolerte han en ren prøve av et materiale vi nå kjenner som DNA fra laksespermie. I 1889 kalte hans elev, Richard Altmann, det for «nukleinsyre». De ble oppdaget at denne substansen bare fantes i kromosomene.
Max Delbrück, Nikolai V. Timofeeff-Ressovsky og Karl G. Zimmer publiserte resultater i 1935 som indikerte at kromosomer var veldig store molekyler hvis struktur kunne bli endret ved hjelp av røntgenstråling. Ved å endre strukturene var det også mulig å endre arvelige karakteristika som ble styrt av kromosomene. (Delbrück og Salvador Luria fikk nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1969 for deres arbeid på den genetiske strukturen til virus.)
I 1943 oppdaget Oswald Theodore Avery at egenskaper ved den «glatte» formen for pneumokokker kunne bli overført til «ru» former for samme bakterier bare ved å gjøre døde bakterier av den «glatte» (S – for «smooth») formen tilgjengelig for levende bakterier av den «ru» (R – for «rough») formen. Høyst uventet ble den levende R-pneumokokken omformet til en ny rekke av S-form, og de overførte S-karakteristika viste seg å være arvelige.
I 1944 publiserte den velkjente fysikeren Erwin Schrödinger en kort bok kalt Hva er liv?, hvor han støttet synet på at kromosomer inneholder det han kalte livets arvelige kodespråk. Han tilføyde: «Men begrepet kodespråk [engelsk: code-script] er, selvsagt, for snever. Kromosomstrukturene er samtidig instrumentelle i å bringe frem utviklingen de indikerer. De er lov-kode og utøvende makt – eller for å bruke en annen sammenligning, de er en arkitekts tegninger og byggerens håndverk – i ett.» Han tenkte seg at disse to funksjonelle egenskapene var vevd inn i kromosomenes molekylære struktur. Ved å forstå både den eksakte molekylstrukturen til kromosomene kunne man håpe å forstå både «arkitektens tegninger» og også hvordan dette ble realisert gjennom «byggerens håndverk». Francis Crick, James D. Watson, Maurice Wilkins, Seymour Benzer med fl. tok opp fysikerens utfordring med å finne ut hvordan kromosmene er bygget opp og hvordan segmenter av kromomene som var antatt å relatere til spesfikke egenskaper, kunne utfylle sine oppgaver.
Man kunne ikke forestille seg akkurat hvordan spesifikke egenskaper ved molekylstrukturen hos kromosomene kunne gi opphav til trekk ved organismene og produsere adferd på den tiden. Ved kjemisk splitting av DNA-prøver fikk man alltid de samme fire nukleotidene, og den kjemiske strukturen syntes å være enkel, kanskje til og med ensartet. Organismer derimot er komplekse, individuelle og kollektivt variert.
I femtiårene var det bare noen få forskningsgrupper som satte seg som mål å bestemme strukturen til DNA-et. Disse inkluderte en amerikansk gruppe som ble ledet av Linus Pauling, og to engelske grupper. Ved University of Cambridge, var det Crick og Watson satt og lagde modeller med metallstaver og kuler. I modellene bygget de inn de kjente kjemiske strukturene til nukleotidene og den kjente posisjonen til bindingene som lenket det ene nukleotidet til det neste i polymeren. Ved King´s College, London studerte Maurice Wilkins og Rosalind Franklin mønstrene til DNA tråder med røntgen diffraksjonsmålinger
En nøkkelbegivenhet for arbeidet til alle disse gruppen var oppdagelsen Pauling gjorde i 1948, at mange proteiner inkluderte spiralformer (se alpha heliks). Pauling hadde dedusert denne formen med bakgrunn i røntgenmønstre. Selv de grove diffraksjonsdataene fra DNA viste at strukturen inkluderte spiralformer. Men denne innsikten var bare en begynnelse. Spørsmålene gjenstod om hvor mange tråder som var sammenbuntet, om dette tallet var det samme for hver spiral, om basene pekte inn mot aksen eller bort fra den, og endelig hva var egentlig vinklene og koordinatene til alle bindingene og atomene. Slike spørsmål var det som motiverte modellforsøkene til Watson og Crick. Når de modellerte, begrenset de seg til hva de så som kjemisk og biologisk sannsynlig. Likevel var mulighetene svært mange. Et gjennombrudd kom i 1952, da Erwin Chargaff besøkte Cambridge og inspirerte Crick med en beskrivelse av eksperimenter som Chargaff hadde publisert i 1947. Han hadde observert at proporsjonen av de fire nukleotidene varierer mellom den ene DNA-prøven til den neste, men at for spesielle par av nukleotidene – adenine og thymin, guanosin og cytosine – var de to nukleotidene nesten alltid tilstede i samme proporsjon.
Watson og Crick hadde begynt å vurdere dobbelspiral organisering, og de så at ved å reversere retningen av en tråd i forhold til den andre, kunne de gi en forklaring på Chargaffs merkelige funn. Denne forklaringen var teorien om komplementær paring av baser, som også medførte at avstanden mellom fosfatkjedene ikke varierte langs en sekvens. Watson og Crick var i stand til å finne at denne avstanden var konstant og måle denne avstanden til 2 nanometer basert på diffraksjonsmålinger gjort av Franklin. Det samme diffraksjonsmønsteret gav dem lengden på hver runde av spiralen, 3,4 nanometer per 10 basepars runde i spiralen. De to kom raskt sammen om en modell, og de annonserte den før Franklin selv publiserte sine data.
Den store hjelp Watson og Crick hadde av Franklin og hennes data har vært kilde til debatt. Franklins diffraksjonsmønster ble vist til Watson og Crick uten hennes kjennskap eller tillatelse. Wilkins viste dem det på hennes laboratorium mens hun var borte.
Watson og Cricks modell vakte stor interesse umiddelbart da den ble presentert. De kom til sin konklusjon 21. februar 1953, første presentasjon ble gjort 28. februar. Deres artikkel, 'A Structure for Deoxyribose Nucleic Acid', ble publisert 25. april. I en innflytelsesrik presentasjon i 1957 la Crick frem sitt sentraldogme, som forutså relasjonen mellom DNA, RNA og proteiner, og uttrykte «sekvenshypotesen». En kritisk bekreftelse på replikasjonsmekanismen som var implisert gjennom dobbel-spiral strukturen kom i 1958, i form av Meselson-Stahl eksperimentet. Ikke lenge etterepå avkodet arbeid av Crick og medarbeidere den genetiske kode. Disse funnene representerer molekylærbiologiens fødsel.
Vestlandske Boligbyggelag
Vestlandske Boligbyggelag (Vestbo) ble startet 25. april 1946 og opererer i Bergen i Hordaland foruten nabokommunene Askøy, Lindås, Meland, Fjell, Vaksdal og Voss. I 2008 ble Kvinnherad Boligbyggelag innlemmet i Vestlandske Boligbyggelag.
Boligbyggelaget har ca. 21 700 medlemmer og forvalter 11 700 boliger i 257 borettslag, sameier og andre selskap.
Vestlandske Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Paddeputten
Paddeputten er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken. Det ligger en kilometer nordøst for Tangen hyttefelt.
Østvangveien (Oslo)
Østvangveien (1A–29, 2A–26) er en vei på Årvoll i bydel Bjerke i Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Lofthusveien like ved dennes kryss med Årvollveien.
Veien fikk navn i 1951 etter eiendommen Østvang.
Stilett
Stilett (fra tysk via italiensk, stilo, «dolk, griffel») er et bajonettlignende blankvåpen med et langt og tynt knivblad, hovedsakelig beregnet som et våpen for å stikke med. Stiletten er som oftest slank og med en klinge med et trekantet tverrsnitt, uten at sistnevnte er en nødvendighet. Stiletten har ikke knivegg slik dolker og kniver har, og er derfor ikke egnet til å kutte med. Ettersom bladet er tynt som en nål er det liten friksjon når det stikkes inn i en motstander eller offer, noe som også gjør at det kan trenge dypt inn. En stilett er tidvis omtalt som en dolk, men de fleste stiletter er ikke formgitt til å kunne skjære eller kutte med, kun stikke med. En form for sko eller støvletter for kvinner er karakterisert av en tynn stiletthæl, både for dens likhet med våpenet, og den felles opprinnelse i Italia.
Opprinnelse
Stiletten ble først utviklet i Italia fra slutten av 1400-tallet. Det er antatt at den var en utvikling fra en italiensk ridderdolk, misericordia, et nål-lignende, spisst våpen med smalt blad, hovedsakelig for å stikke med, men som også hadde skjærekanter. Tidlige stiletter kom normalt med våpen og håndtak støpt i et stykke, deretter smidd og formet på en dreiebenk. Stilettens blad ble vanligvis formet ved at man banket med en hammer til den fikk sin særegne korslignende form og et smalt og tynn blad uten skarpe kanter, unntatt spissen.
Det italienske ordet «stiletto» kommer fra latinske stilus, et tynt skriveinstrument som romerne benyttet til å risse i voks- eller leirtavler i antikken. Stiletten som våpen begynte å bli kjent i overgangen mellom senmiddelalderen og renessansen da det ble et lett, sekundært håndvåpen for riddere. Etter opprinnelig å ha vært formet som et rent angrepsvåpen ble stiletten også benyttet for å gjøre ende på en falt eller såret pansret motstander. Det tynne våpenet var smalt nok for å trenge inn gjennom smale sprekker i en rustning eller selv øyensprekken på en hjelm. En alvorlig såret motstander som ikke var forventet å overleve kunne bli gitt et «nådestikk», fransk: coup de grâce, derav betegnelsen miséricorde.
Luxembourg under Sommer-OL 1948
Luxembourg under Sommer-OL 1948. Førtifem sportsutøvere, førtito menn og tre kvinner, fra Luxembourg deltok i åtte sporter under Sommer-OL 1948 i London. Det var syvende gangen Luxembourg var med i et sommer-OL, de vant ikke noen medalje.
Stilett
Angrepsvåpen
I Italia begynte stiletten å bli benyttet sammen med dolken som et kampvåpen; Opera Nova, en avhandling fra 1536 om dueller forfattet av fektemesteren Achille Marozzo, inneholdt en seksjon om kamp med dolker og stiletter. Under den italienske renessansen hadde betegnelsen stiletto fått innholdet av en rekke smale og lange stikkvåpen som kunne minne om den franske poignard, mange av disse hadde en konvensjonell dolklignende knivblader og skarpe kanter, men alltid med en slank profil og nål-lignende spiss.
Loven
Stiletter er ikke tillatt å eie, erverve eller selge i Norge uten tillatelse, etter våpenforskriftens § 9-1:
Seppi Hurschler
Seppi Hurschler (født 23. juni 1983 i Nidwalden) er en sveitsisk kombinertløper.
Statens næringsmiddeltekniske høgskole
Statens næringsmiddeltekniske høgskole var en høgskole for meieriutdanning, etablert i 1906 under navnet Statens Meieriskole. Skolen lå på Ås og Levanger før den kom til Buran i Trondheim i 1926. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskolen i Sør-Trøndelag og fra 2016 fusjonert inn i Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet og er i dag institutt for matteknologi.
Seppi Hurschler
Han debuterte i verdenscupen i kombinert 1. mars 2002, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en fjerdeplass fra 2010.
Hurschler representerte Sveits under Vinter-OL 2002, 2006 og 2010.
Statens næringsmiddeltekniske høgskole
Skolen het lenge Statens meieriskole i Trondheim for menn og kvinner, men endret navn til Statens næringsmiddeltekniske skole, Trondheim fra 1969,  og til Statens næringsmiddelhøgskole, Trondheim fra 1988. Navnet Statens næringsmiddeltekniske høgskole kom i 1992. Undervisningen har siden 1967 vært lokalisert på Tunga i Trondheim.
Seppi Hurschler
OL-resultater
Torino 2006
Vancouver 2010
Stord Boligbyggelag
Stord Boligbyggelag ble startet 11. mai 1956 og opererer i Stord i Hordaland foruten nabokommunene Etne, Vindafjord, Fitjar og Bømlo.
Boligbyggelaget har ca. 1 900 medlemmer og forvalter 900 boliger i 47 borettslag, sameier og andre selskap.
Stord Boligbyggelag er en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
Vintertjern
Vintertjern finnes flere steder i Norge:
Frekvensomformer
Frekvensomformer er en elektroteknisk enhet som omformer vekselspenning med en gitt frekvens til vekselspenning med en annen frekvens og spenning.
Frekvensomformere kan deles i to hovedformer:
Omformere for elektrisk energi
I industriell sammenheng blir frekvensomformere som oftest brukt mellom et fast elektrisk nett (for eksempel 1- eller 3-fase 230V 50Hz) og en 3-fase vekselspenningsmotor for å kunne styre dennes turtall ved proporsjonalt å variere tilført spenning og frekvens. Dette kan være små motorer fra noen få watt og opp til store motorer på flere kilowatt. Eksempler på bruk er hastighetsregulering av pumper, vifter, industrimaskiner, tog m.m.
Omformere for kringkasting
Frekvensomformere, eller TV-omformere, ble brukt av Televerket til å endre frekvens for FM- og TV-sendinger. Dette er nødvendig for å hindre at det oppstår interferens for de mottakerne som samtidig mottar fra en hovedsender og en frekvensomformer.
«Gap filler»
Også etter innføringen av DTV – Digitalt bakkenett, er det enkelte steder slik at mottakere ikke kan motta fra hovedsender på grunn av topografien. Her settes det forsatt inn omformere, nå gjerne omtalt som Gap filler, for å gi disse mottakerne signal. En slik omformer kan enten stå slik at den mottar fra en hovedsender, eller den kan være basert på mottak fra satellitt og omformer dette til et DTV-signal.
Nattbettjenn
Nattbettjenn er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, nord for Tangen hyttefelt.
Itambaracá
Itambaracá er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Øvre Ljanskoll vei (Oslo)
Øvre Ljanskoll vei (1–35B, 2–34) er en vei på Øvre Ljanskoll i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Kronveien til Storåsveien.
Godzilla vs. Hedorah
Godzilla vs. Hedorah (ゴジラ対ヘドラ) er en japansk film fra 1971 regissert av Yoshimitsu Banno. Dette er den ellevte filmen om det klassiske filmmonsteret Godzilla.
Handling
Den mikroskopiske livsformen Hedorah lever av jordens forurensning, og vokser til et giftig sjø-monster. Skapningen senker et, og angriper Dr. Toru Yano og hans unge sønn Ken Yano. Hedorahs giftige eksistens blir deretter avslørt for hele verden. Ken Yano tror at Godzilla, som bekjemper verdens forurensning, kommer til å hjelpe menneskene mot Hedorah. Gedorah forvandler seg til en amfibisk form, slik at den kan bevege seg på land og finne ytterligere kilder til forurensning. Hedorah blir snart konfrontert av Godzilla, og blir lett overmannet av Godzilla og trekker seg snart tilbake i havet.
Men monsteret blir enda kraftigere. Den kommer tilbake kort tid senere i en flygende tallerken-lignende form. Tusenvis av mennesker dør under angrepene fra Hedorah. Godzilla klarer ikke å forsvare seg mot Hedorahs giftige utslipp. Under kampen kjemper Godzilla tappert mot Hedorah, men blir overveldet av det amorfe romvesenet, mister et øye og får hånden brent helt ned til beinet av Hedorahs kroppsvev, som tærer på alt det kommer i kontakt med. Til slutt blir Godzilla nesten drept når Hedorah forsøker å drukne Godzilla i en flom av kjemisk slam. Dr. Toru Yano og hans kone Toshie Yano forsøker å finne på en plan for å endelig ødelegge monsteret.
Smithwick’s
Smithwick's er et irsk red ale øl fra Kilkenny i Irland. Smithwicks ble opprinnelig brygget ved St. Francis Abbey Brewery i Kilkenny (kjent som Smithwicks Brewery frem til 2000). Bryggeriet ligger på samme sted som et tidligere fransiskianerkloster, der munkene har brygget øl siden 1300-tallet. Ruinene etter dette klosteret befinner seg på bryggeritomta.
Smithwick's er Irlands eldste bryggeri, grunnlagt i 1710 av John Smithwick på grunn eid av hertugen av Ormonde. Det ble kjøpt av Guinness i 1965 og er i dag del av det multinasjonale selskapet Diageo.
Ølmerket Kilkenny er en annen variant av Smithwicks med sterkere og bitrere smak.
Eksterne lenker
Kilkenny (Bier)
Historien om Tom Jones, et hittebarn
Historien om Tom Jones, et hittebarn, ofte omtalt bare som Tom Jones, er en komisk roman av den engelske skuespill- og romanforfatteren Henry Fielding. Den ble første gang utgitt den 28. februar 1749, og regnes for å være blant de første engelske prosaverkene som tilhørte sjangeren roman. Romanen er inndelt i 18 mindre bøker.
6. SS-Gebirgs-Division «Nord»
6. SS-Gebirgs-Division «Nord» var en tysk enhet i Waffen-SS. Den ble dannet som SS-Kampfgruppe «Nord» i februar 1941 i Norge. Den fikk Divisjonsstatus i september samme år og ble da omdøpt SS-Gebirgs Division «Nord» (SS-Bergdivison Nord) som til sist ble ''6. SS-Gebirgs Division «Nord»'' i oktober 1943.
Opprinnelse
Tidlig på våren 1941 ble flere medlemmer av Allgemeine-SS forflyttet til Norge for vaktoppgaver. SS-Kampfgruppe Nord ble dannet da SS-Totenkopf-Verbände 6 og 7 (senere på sommeren også 9) sammen med andre små Waffen-SS enheter i Norge, smeltet sammen til en Kampgruppe av brigadestyrke.
Operasjon Barbarossa
Den 22. juni 1941 invaderte Tyskland Sovjetunionen. Divisjonens første trefninger var under «Operasjon Silberfuchs», sammen med den tyske 169. divisjon og den finske 6. divisjon. Operasjon Silberfuchs var en plan for å frigjøre den Sovjet-okkuperte delen av Finland, med et påfølgende angrep som skulle svinge sørover gjennom sovjetiske Karelia. Ikke overraskende ble de sovjetiske motstanderne overlegne de dårlig trente mennene fra Divisjon Nord, og de måtte flykte etter å ha lidd et mindre nederlag ved Salla. Etter å ha fått ny trening av finske ski-og infanteritropper, samt å ha fått yngre og bedre trente rekrutter fra Waffen-SS erstatningssystem, utførte divisjonen en god «jobb» fra 1942 og utover, på lik linje med andre tyske divisjoner.
Riiser-Larsenisen
Riiser-Larsenisen er en stor isbrem ved kysten av Dronning Maud Land i Antarktis. Den er omtrent 48 000 km² i utstrekning og ligger på den sørvestre delen Kronprinsesse Märtha Kyst, mellom Kapp Norvegia i nord og Lyddan Island og Stancomb-Willsstraumen i sør i en lengde på omtrent 450 km.
6. SS-Gebirgs-Division «Nord»
Operasjon Barbarossa
Det var organisert i 4 lette kompanier, som led et stort tap i dagene 24-27. april 1944, under den sovjetiske storoffensiven som ble foretatt over et enormt geografisk område, og over mange landegrenser.
Per-Arne Skogstad
Per-Arne Skogstad, (født 13. september 1952 i Hokksund) er en tidligere ekspedisjonssjef i Justis- og politidepartementet og luftfartsdirektør.
6. SS-Gebirgs-Division «Nord»
Operasjon Barbarossa
Divisjonen trakk seg ikke tilbake før den tyske 20. fjellarmé ble tvunget til å trekke seg ut av Karelia, etter at finnene inngikk en separatfred med Sovjetunionen i september 1944. 6. SS-Bergdivisjon dannet da en bakre forsvarslinje for de tre tyske korpsene som trakk seg ut av Finland under Operasjon Birke (Bjørk), og i løpet av september og november 1944 marsjerte de 1600 kilometer til Mo i Rana der de gikk om bord i tog som tok dem til Oslo der skip ventet. Den «norske kontingenten» ble i hovedsak reorganisert på Mysen, og ble en del av SS-und-Skijägerbatallion 506, blandet med tyske politienheter. Nordmennene ble igjen her til lands, mens divisjonen reiste sørover.
Per-Arne Skogstad
Skogstad er utdannet statsviter/cand.polit. fra Universitetet i Bergen. Han har også studert økonomi og administrasjon ved Rogaland distriktshøgskole (nå Universitetet i Stavanger) og samfunnsfag ved State University College i Potsdam, New York.
6. SS-Gebirgs-Division «Nord»
Operasjon Barbarossa
Etter å ha krysset Skagerrak med en forsyningskonvoi ble divisjonen utrustet på nytt med moderne våpen i Danmark før den ble sendt videre til det sørøstlige Frankrike, der den skulle ta del i Operasjon Nordwind. De sloss hovedsakelig i Vosgesprovinsen og i Saar-Moselle-triangelet de siste månedene av krigen. I mai 1945 overga omsider 6. SS-Bergdivisjon seg til amerikanske soldater i Bayern. Da var divisjonen splittet i flere kampgrupper.
Per-Arne Skogstad
Han var ansatt som underdirektør og leder for Forskningsavdelingen og Sekretariatet for eksternt finansiert virksomhet ved Universitetet i Oslo i perioden 1984–91; i Justisdepartementet/Sivilavdelingen 1991-99 som underdirektør, avdelingsdirektør (1993) og ekspedisjonssjef (1995), direktør for Luftfartsinspeksjonen (1999), luftfartsdirektør og leder for Luftfartstilsynet fra 2000 til 2005. Skogstad fratrådte stillingen i forbindelse med flyttingen av Luftfartstilsynet fra Oslo til Bodø.
Skogstad hadde en rekke internasjonale verv i sin tid som luftfartsdirektør. Han var leder for Joint Aviation Authorities (JAA) og Group of Aerodrome Safety Regulators (GASR), visepresident i Eurocontrol, medlem av koordineringskomiteen i European Civil Aviation Conference (ECAC) og styremedlem i Det europeiske luftfartssikkerhetsbyrå. Han var også Norges representant i FNs luftfartsorganisasjon ICAO. Etter sin tid som luftfartsdirektør ble Skogstad oppnevnt som medlem av DEGAS (Dutch Expert Group Aviation Safety) som har publisert flere rapporter om flysikkerheten i nederlandsk luftfart.
Skogstad var tidligere partner i Kreab Gavin Anderson, et svensk/amerikansk byrå innen kommunikasjonsrådgivning.
Riiser-Larsenisen
Deler av isbremmen ble observert av William Bruce i 1904, av Ernest Shackleton i 1915 og av Hjalmar Riiser-Larsen i 1930. Mesteparten av isbremmen ble flyfotografert og kartlagt under Maudheimekspedisjonen 1949–1952. Ytterligere kartlegging ble foretatt fra 1967 til 1969 som en del av Operasjon Deep Freeze.
Sieg
Navnet kommer av keltisk Sikkere, som betyr «rask elv», dvs et navn avledet av samme keltiske betydning som den franske elven Seine og irske Shannon.
Matforgiftning
Matforgiftning eller matbåren sykdom er all sykdom som inntreffer som et resultat av matinntak. Felles for sykdommene er at de forårsakes av gifter som produseres av bakterier som har formert seg i maten. Det kommer som regel av at maten ikke er skikkelig behandlet, eller dårlig hygiene på kjøkkenet. Sykdommen medfører normalt kvalme og brekninger, magesmerter og diaré. En blir syk 8–24 timer etter at maten er fortært. En blir rammet av matinfeksjoner opptil 72 timer. Det er meget viktig at en får i seg tilstrekkelig med væske. I 2003 ble det rapportert om 924 tilfeller og i 2007 1.262 tilfeller av sykdommene. Et par eksempler på matforgiftning er botulisme og salmonelliose.
Richard Fortus
Richard Fortus (født 17. november 1966 i St. Louis, Missouri, USA) er gitarist i hard rock-bandet Guns N' Roses. Han begynte å spille i bandet i 2002 til erstatning for Paul Tobias.
Tidligere har han vært med å starte bandet The Eyes, som senere endret navn til Pale Divine. Bandet turnerte med The Psychedelic Furs. Etter at The Psychedelic Furs ble splittet på begynnelsen av 1990-tallet, etablerte Fortus bandet Love Spit Love sammen med Richard Butler og Tim Butler fra The Furs. Fortus var med som annengitarist da The Furs kom sammen igjen i 2000 og spilte på live-albumet Beautiful Chaos: Greatest Hits Live. Fortus har også samarbeidet med den samiske artisten Lásse Kvernmo.
Jerseys historie
Jerseys historie er historien om øya Jersey og de andre Kanaløyene som er de siste restene av Hertugdømmet Normandie i middelalderen. Det besto en gang av England og store deler av Frankrike. Jersey ligger i St. Malo-bukta og er den største av Kanaløyene. Den har hatt et uavhengig selvstyre siden delingen av Hertugdømmet Normandie i 1204.
Lars Backer
Han studerte ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole under Herman Schirmer (1843–1913), dernest fra 1913 til 1915 ved Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm. Etter opphold i London, Italia og Frankrike startet Backer egen praksis i Oslo i 1921 og vant med en gang en konkurranse om nye Stavanger Museum. Han døde i 1930, bare 38 år gammel, men rakk å vinne Sundts premie to ganger.
Jerseys historie
Forhistorie
Jersey har vært en øy i omtrent 8000 år og måler på det meste rundt 16 km øst mot vest og rundt 9,5 km nord til sør. Det tidligste sporet av menneskelig aktivitet på øya daterer seg omtrent til 250.000 år siden da grupper av jegere brukte grottene ved La Cotte de St Brelade som en base da de jaktet på mammut. Det var sporadisk aktivitet i området fra nomadiske jegere inntil mennesket, sannsynligvis fra dagens Spania, begynte å bosette seg i løpet av den neolittiske perioden som ble markert av byggingen av rituelle gravsteder som nå kalles for dysse.
Lars Backer
Han var sønn av Elisabeth Christiane Boeck (1868–1958) og Herman Backer (1856–1932). Faren var arkitekten som tegnet Vitenskapsakademiets bygning. Søsteren Julie Backer ble statistiker og demograf. Lars giftet seg med Elsa Mustad.
Jerseys historie
Forhistorie
Antallet, størrelsen og synlige steder for Jerseys megalittiske monumenter, spesielt monumentet på La Hougue Bie som har form av en tolv meter høy gravhaug, har gitt grunn til å anta at det var en sosial organisering over et stort område, kysten rundt hele øya, som var nødvendig for å kunne bygge dyssene. Arkeologiske spor viser at det var handelsforbindelser med Bretagne og kysten av England på denne tiden. Det synes som om øya var betydelig nok til at den inspirerte for store byggeprosjekter.
Lars Backer
Arbeider
Utførte arbeider:
Jerseys historie
Kristendom
Selv om Jersey var en del av den romerske verden vet vi svært lite om øya før ut på 1000-tallet. Fra Antoninus Pius’ reiserute av 284 er det antatt at Jersey ble kalt Caesarea, Guernsey for Sarnia og Alderney for Riduna, men dette er blitt betvilt. Flere utgravninger har dog bekreftet at romerne benyttet øya som en handelsstasjon og sannsynligvis ble her i rundt 250 år.
Ålegrasfamilien
Heterozostera
Heterozostera er akvatiske urter. Det fins 3 arter. H. tasmanica fins ved Tasmania og i østlige Australia, H. nigricaulis finnes vidt omkring i varme strøk, H. polychlamys fins bare i vestlige og sørlige Australia. Utenfor Chile fins H. chilensis.
Jerseys historie
Kristendom
Kanaløyene som da ble kalt for Lenur-øyene ble bosatt av britene da de migrerte til Bretagne på 400- og 500-tallet. Ulike helgener som den keltiske Samson av Dol og Branwaldr (Brelaed) var aktive i regionen. Den hellige Magloire fra Dol i Bretagne (død 586) dro til Sark en gang rundt 550 og derfra ble munker sendt til de andre Kanaløyene. Tradisjonen vil ha det til at det var Den hellige Helier (Helibertus), en asketisk eremitt som kom til Jersey fra Tongeren i dagens Belgia som brankte kristendommen til øya på omtrent samme tid. Han ble drept i 556, men ble siden skytshelgen for Jersey og har gitt navn til en landsby som siden ble øyas hovedstad, St. Helier.
Ålegrasfamilien
Phyllospadix
Phyllospadix fins i varme strøk av nordlige Stillehav. Det fins 5 arter: P. iwatensis, P. japonicus, P. scouleri (typeart) P. serrulatus og P. torreyi.
Ortopediingeniørhøgskolen
Statens skole for proteseteknikk var en av de første i Europa. Skole ble godkjent som høgskole i 1982. Utdanningen hadde fram til 1992 to utdanningsforløp, en linje for proteser og ortoser og en linje for ortopedisk fottøy. Skolen var fra starten lokalisert ved Sophies Minde. I 1992 flyttet høgskolen til Bislet høgskolesenter.
Ålegrasfamilien
Zostera
Zostera er en urt. Det fins 12 arter. Z. angustifolia, Z. capricorni, Z. hornemanniana, Z. japonica, Z. marina, Z. minor, Z. muelleri, Z. nana, Z. noltii, Z. zosterella.
Zostera i Norge
I Norge fins det som bare kalles ålegras (Z. marina) men her fins også dvergålegras (Z. noltii) og smalt ålegras (Z. angustifolia). De finnes på sand- og muddergrunn, gjerne i skjermede elvemunninger, fra lavvannsmerket (fjære sjø) ned til 10 meter. De er flerårige.
Jerseys historie
Nordmenn og normannere
For skipstrafikken langs franskekysten lå Jersey midt i skipsleia for vikinger fra Norge og Danmark fra 800-tallet og framover til 1000-tallet. Flere av disse gjorde landgang for kortere og lengre opphold, for fiendtlig syssel med plyndring og brenning til fredelig syssel med bosetning. Antagelig var Jersey i beste fall en base for videre ferd sørover eller innover Seine og områdene rundt Loire. Et langhus av norrøn type er blitt funnet ved Cobo foruten også i St. Helier.
Ålegrasfamilien
Zostera i Norge
Ålegras er økologisk viktig fordi de danner spredte "gressenger" (tredimensjonale ålegrassystemer) der fisk og andre dyr kan spise seg mette og gjemme seg. Fisk som liker å spise her er ål, stingsild, tangstikling og ålekone. De liker å spise snegl, reker, mysider, tanglus og marflo (tanglopper, amfipoder). Mellom engene fins fjærmygglarver, flerbørstemarker og rundormer som er populær mat for fiskene skrubbe og leirkutling. En type slimnett (Labyrinthula) utryddet på tidlig 1930-tall rundt 90  prosent av ålegraset på østkysten av Nord-Amerika og i Europa. Uansett, det fulgte merkbare fall i bestanden av skalldyr, hummer, krabbe, torsk og flyndre.
Jerseys historie
Nordmenn og normannere
En viss aktivitet på øya må de norrøne mennene ha hatt ettersom man mener at øyas navn kom fra dem. Endelsen «ey» er norrønt for øy og tilsvarende navn finnes flere steder i nordlige Europa. Første stavelse «Jers» er derimot vanskeligere å finne opprinnelsen til. Blant de kreative forslagene er teorien om at det er avledet fra jarth, norrønt for jord, eller den norrøne tittelen jarl, men kan også ha vært et personlig navn som Geir, noe som opprinnelig vil ha gitt navnet «Geirsøy», som lydmessig stemmer overens og siden forvansket til Jersey. Det har også blitt foreslått at navnet står for gressøya.
Ålegrasfamilien
Zostera i Norge
Blant få dyr som spiser ålegras er svane. I Nord-Amerika er ålegress viktig for ringgås som flyr tusenvis av mil fra Alaska til ålegrasvikene på vestkysten eller østkysten. I 1933 rapporterte man at ringgåsa var nær utdødd på grunn av soppen som hadde tatt det meste av ålegraset.
Jerseys historie
Nordmenn og normannere
I 911 tok nordmannen Rollo, på norsk oftest omtalt som Gange-Rolv, kontroll over byen Caen fra dets innbyggerne og tradisjonen vil ha det til at området Normandie deretter ble tildelt ham av kong Karl den enfoldige. Da Rollo ble den franske kongens vasall var det begynnelsen på Hertugdømmet Normandie. Kanaløyene var politisk tilknyttet Bretagne inntil Rollos sønn Vilhelm Langsverd med makt la Cotentin-halvøya og Kanaløyene inn under hertugdømmet i 933. Stor normannisk innflytting preget øya, og det normanniske føydalsystemet ble utviklet.
Ålegrasfamilien
Zostera i Norge
I ålegraset er påvist en del andre arter enn det som bor i tang- og tareskoger (som stortare og sagtang). Sneglen Rissoa membranacea er for eksempel, en som liker best epifyttene på ålegras.
Jerseys historie
Nordmenn og normannere
I 1066 da Vilhelm Erobreren beseiret kong Harald Godwinson i slaget ved Hastings fortsatte han å styre sine franske besittelser som et selvstendig rike. Hertugene av Normandie eide betydelige eiendommer på øya, og normanniske familier levde på deres eiendommer dannet mange av de historiske normannisk-franske familienavnene på Jersey.
Øyene forble en del av Hertugdømmet Normandie inntil 1204 da kong Filip II av Frankrike erobret Normandie fra kong Johan av England, men Kanaløyene forble den engelske kongens personlige eiendom og ble beskrevet som en kronbesittelse. Den såkalte Kong Johans konstitusjon er fundamentet for dagens moderne selvstyre. I 1226 bekreftet kong Johans sønn Henrik III av England de tidligere spesielle rettighetene som faren hadde gitt Kanaløyene. Normannisk lov ble opprettholdt, og Jersey forble en del av bispedømmet Coutances for ytterligere 300 år (inntil 1569).
Paris-traktaten av 1259 var en overenskomst mellom Ludvig IX av Frankrike og Henrik III av England hvor den engelske kongen endelig ga fra seg Normandie, unntatt Kanaløyene.
Selvstyret fra 1204
Fra 1204 og framover opphørte Kanaløyene å ligge i et fredelig bakevje og fikk oppmerksomhet som en potensiell konflikt mellom England og Frankrike. Festningen Mont Orgueil ble bygget på denne tiden for å tjenestegjøre som et kongelig befestningsanlegg og militærbase. I løpet av hundreårskrigen (1337–1453) ble øya angrepet gjentatte ganger og ble også okkupert i et antall år på 1380-tallet.
Ettersom øyas strategiske betydning for England var stor, greide øyboerne å forhandle fram et antall fordeler og privilegier for seg selv fra kongen. I løpet av Rosekrigene (1455–1487) ble Jersey okkupert av Frankrike for syv år (1461–1468) før Richard Harliston seilte til øya og krevde den tilbake på vegne av den engelske kongen.
Fra reformasjonen til kongens gjeninnføring
I løpet av 1500-tallet gikk øyboerne over til den protestantiske religionen, og livet ble meget strengere. Den økte bruken av kuler og krutt i krig betydde at festningsverkene på øya måtte ombygges og forbedres. Et nytt festningsanlegg ble bygget for å beskytte St Aubin-bukta. Det nye Elizabeth Castle ble navngitt etter dronningen av Walter Raleigh da han var guvernør. Øyas milits ble reorganisert til hvert sogn som hadde to kanoner hver som vanligvis ble oppbevart i kirken. En av Sankt Peter-kanonene kan fortsatt sees ved enden av Beaumont Hill.
Produksjonen av strikkevarer nådde etter hvert et slikt omfang at det truet øyas evne til selv å produsere matvarer og det ble innført lovendringer som regulere hvem som kunne strikke og når. Øyboerne ble også involvert med fiske ved Newfoundland på denne tiden. Fiskebåtene forlot øya i månedene februar og mars etter gudstjeneste i St Brelade-kirken og de ville komme tilbake først i september og oktober. I løpet av 1640-tallet var England splittet i en borgerkrig og fiendtlighetene spredde seg også til Skottland og Irland. Jersey var delt, men øyboernes sympati og lojalitet lå hos det lokale parlamentet som støttet kongen.
Den framtidige kong Karl II besøkte øya i 1646 og på nytt i 1649 etter at hans far var blitt henrettet. Det var på Royal Square i St. Helier den 17. februar 1649 det historiske øyeblikket skjedde da Karl for første gang i offentlighet proklamerte seg selv som konge etter farens død. Oliver Cromwells parlamentsstyrker erobret til slutt Jersey i 1651. I anerkjennelse for den hjelp som ble gitt til kongen i hans eksil ga kong Karl II øyas bailiff og guvernør, George Carteret, et stort landområde i de amerikanske koloniene. George Carteret døpte disse områdene øyeblikkelig om til New Jersey, nå en del av USA.
Mot slutten av 1600-tallet styrket Jersey sine forbindelser med Amerika da mange øyboere emigrerte til New England og til nordøstlige Canada. Handelsmenn fra Jersey, med selskaper som Robins og Le Boutilliers, bygget opp en blomstrende forretningsimperium på fiskerier i Newfoundland og Gaspé.
1700-tallet
Handelskammeret (Chamber of Commerce) ble grunnlagt den 24. februar 1768 og er det eldste i det britiske Samveldet av nasjoner.
Lovboken av 1771 etablerte for første gang en omfattende og ensartet lovverk for Jersey, og fra denne tiden ble funksjonene til Den kongelige domstol og Jerseys fylker avgrenset med eneste lovgivende forsamling med fullmakt.
1700-tallet var en periode preget av politisk spenning mellom Storbritannia og Frankrike og hvor de to nasjonene hadde sammenstøt over hele verden etter hvert som deres ambisjoner vokste. På grunn av Jerseys geografiske posisjon var øya mer eller mindre kontinuerlig mobilisert.
Den første trykkeripresse ble introdusert på Jersey i 1784.
1800-tallet
Militære veger ble anlagt, stundom ved å tvinge gjennom med våpenmakt fra jordeierne, av guvernør George Don for å knytte sammen kystfestningene med havna i St. Helier. De nye vegene fikk en uventet effekt på jordbruket da freden igjen var etablert. Bønder som tidligere hadde vært i isolerte dalene kunne nå med enkelhet transportere jordbruksvarene fram til øyas viktigste havn hvor skip seilte lasten til markedene i London og Paris. I sammenheng med dampskip og jernbaner ble ikke Jerseys jordbruk lenger så isolert som tidligere. De nye transportforbindelsene gjorde også sitt til at de første turistene begynte å besøke øya.
Jersey ble en av de største skipsbygginger av treskip på De britiske øyer, og totalt ble det bygget over 900 fartøyer. I løpet av slutten av 1800-tallet da avsetningen av øyas produksjon av eplesaft og ullprodukter dalte vendte øya isteden oppmerksomheten over på utviklingen av to luksusprodukter, Jerseykyr og Jerseys «kongelige poteter». Kyrne var et resultat av omhyggelig og selektiv foredling, mens potetene var et resultat av rene tilfeldighet.
Den anarkistiske filosofen Peter Kropotkin som besøkte Kanaløyene i 1890, 1896 og 1903 beskrev Jerseys jordbruk i sin bok Brødets erobring.
1800-tallet så også framveksten av turisme som en betydningsfull industri som fikk sitt klimaks i perioden fra slutten av den andre verdenskrig og fram til 1980-tallet.
1900-tallet
Engelsk språk framfor fransk-normannisk ble første gang benyttet i politiske debatter på Jersey i 1901, og den første lovgivning som skrevet på engelsk var Loven om inntektsskatten av 1928.
Øyboerne måtte holde ut nær sultedøden i løpet av vinteren 1944-1945 etter at øya ble isolert fra det tyskokkuperte Europa av allierte tropper som invaderte Normandie, men Røde Kors-skipet Vega kom i tide for å forhindre sultekatastrofen i desember 1944. Frigjøringsdagen, 9. mai, er blitt markert som en offentlig fridag. Kanaløyene var de eneste britiske områdene som ble invadert og okkupert av tyske tropper i løpet av den andre verdenskrig.
Ålegrasfamilien
Zostera i Norge
Båtførere irriterer seg gjerne over ålegresset som lett setter seg i propell og tilstopper vanninntak for motorkjøling og toalett.
Republikkens bank
Republikkens bank (spansk: Banco de la República) er sentralbanken i Colombia.
Historie
Etter flere mislykkede forsøk ble det etablert en sentralbank i Colombia i 1880, «Banco National» for å være regjeringens bank, samt å yte kreditt til befolkningen. I tillegg ble banken gitt ansvaret for å utstedet landets valuta (Colombiansk peso). Etter avsløringer av for mye utstedelse av valuta ble imidlertid Banco National avviklet av kongressen. Noen år senere ble «Banco Central de Colombia» etablert, og fungerte i perioden 1905 – 1909, men denne ble også avviklet av samme grunn som Banco National.
Etter første verdenskrig fikk Colombia store økonomiske problemer, i likhet med mange andre land. Colombia stod foran en bankkrise, bl.a. fordi det ble trykket opp store mengder valuta uten kontroll. Spesielt ille var økonomien i 1922-23, og det ble klart at landet trengte en sentralbank.
I likhet med bl.a. Chile satte president Pedro Nel Ospina ned en kommisjon ledet av professor Edwin Walter Kemmerer, også kalt Kemmerer-kommisjonen, for å få orden på landets økonomi og valuta.
25. juli 1923 ble «Republikkens bank» etablert, med en startkapital på 10 millioner pesos. Banken fikk enerett på utstedelse av valuta, og fikk som oppgave å administrere landets valutareserver, samt å være regjeringens bank, og «lender of last resort», dvs yte kreditt med høy risiko, der ingen andre banker vil gi kreditt. Denne rollen har mange sentralbanker i dag, av samfunnsmessige hensyn.
Banken er i dag en selvstendig, uavhengig enhet, og fungerer som en juridisk enhet med rettigheter nedtegnet i Colombias nye grunnlov av 1991.
Republikkens bank ble i januar 2014 kåret til årets sentralbank for 2013 av CentralBanking.com.
Oppgaver og målsettinger
Hovedstyringsmålet for banken er stabil inflasjon på mellom 4 og 5% p.a.
Bankens oppgaver er:
Sentralbanksjef
Sentralbanksjef pr juni 2022 er Leonardo Villar. Han har sittet siden januar 2021.
Thomas Dolby
Thomas Morgan Robertson (født 14. oktober 1958 i London) er en engelsk musiker og produsent kjent som Thomas Dolby.
Dolby ga ut synthpop-debutalbumet The Golden Age of Wireless i mars 1982. Sporet «She Blinded Me with Science» nådde 5 plass på US Billboard Hot 100 listen, og er hans største hit, mens «Hyperactive» fra albumet The Flat Earth fra 1984 er den singlen som nådde høyeste på listene i Storbritannia (17.-plass).
I 1985 opptrådte han på Grammy Awards sammen med Stevie Wonder, Herbie Hancock, og Howard Jones. Samme år spilte han på Live Aid konserten i London som en del av bandet til David Bowie. Han var oppvarming for Depeche Mode på Rose Bowl Arena konserten i 1988, og deltok på Pink Floyds rockeopera The Wall i Berlin i 1990, og er dermed med på albumet The Wall Live in Berlin. Han har ellers produsert for flere artister, og deltatt på flere album til andre artister.
Hellas’ herrelandslag i fotball
Det greske landslaget opplevde liten suksess før de vant EM i 2004. Tidligere hadde de bare deltatt i internasjonale mesterskap to ganger, i EM 1980 og i VM 1994. Før EM 2004 ble grekerne holdt som outsidere til å vinne EM. De forskjellige bookmakerne hadde gitt Hellas en odds på mellom 80-1 og 150-1 for at de skulle vinne turneringen. Hellas overrasket stort i mesterskapet og vant turneringen for førstegang. I sluttspillet slo de blant annet ut regjerende europamester Frankrike og vertslandet Portugal. De ble dermed den første nasjonen til å slå ut både den regjerende mesteren og verten i samme mesterskap. Siden 2004 har Hellas stort sett vært kontinuerlig blant de topp 20 nasjonene i verden på FIFAs verdensranking, de har kun vært nedenfor i 4 måneder. Hellas nådde et toppunkt på FIFA rankingen i april 2008 og oktober 2011 ved å klatre opp til en åttendeplass.
Nåværende tropp
Hellas' tropp til treningskampen mot 9. november 2016 og VM-kvalifiseringskampen mot 13. november 2016
Andre spillere
Spillere som nylig har vært med i landslagstroppen.
Kilder
Kagge Forlag AS, OSLO. ISBN 82-489-0244-7
Perihelium
Perihelium eller perihel er det punktet i en planets, asteroides, komets eller romsondes bane som ligger nærmest solen (helios). Jorden passerer perihelium omkring 3. januar. Solsystemets himmellegemer går i en i elliptisk bane og når sitt perihelium én gang per runde i sitt omløp rundt solen. Kometer med parabolsk eller hyperbolsk bane har sitt perihelium ved ett eneste tilfelle og kommer aldri mer i nærheten av solen. Ved perihelium når himmellegemet sin største hastighet rundt solen. Den motsatte betydningen dvs. når den er lengst vekk fra solen kalles aphelium.
Perigeum er det punkt i en bane som befinner seg nærmest jorden (på gresk geos). Den motsatte betydningen heter apogeum. Disse begrepene benyttes først og fremst om månen og kunstige satellitter.
Perihelielengde er vinkelavstanden fra en planet- eller kometbanes perihelium til baneplanknuten.
Jordas perihelium
Dato og tid for når Jorda er på det nærmeste til Sola i sin bane, finner du i tabellen til høyre. Avstanden til Sola er da 147,1 millioner km, mot 152,1 millioner km på apheldagen i juli. Tid for periheldagen vingler 1–3 døgn frem og tilbake på grunn av påvirkninger fra andre himmellegemer enn sola. Perihelium var ved vintersolverv i 1246, men kommer ett døgn seinere omtrent hvert 57. år og vil være ved vårjevndøgn om 4000 år.
Så på denne årstida får Jorda kollektivt (summert over begge halvkuler) mye lys og mye varme. Fra den datoen fjerner vi oss fra Sola, og vi på den nordlige halvkule får nok nå mer sol og varme, men totalt for jordkloden blir det mindre. Avstanden til Sola varierer fordi jorda går i en elliptisk bane rundt sola, men det varierer også – hvert 100.000 år er det nesten en sirkel, og så ut igjen.
Døgnets lengde
Døgnets lengde kan bestemmes på mange måter, vi med våre svært nøyaktige tekniske klokker foretrekker nå mest en gjennomsnittstid for døgnet, regnet ut for et gjennomsnitt av flere år. Men dette døgnet må vi med års mellomrom i blant øke med ett sekund fordi farten på jordas snurring rundt seg selv stadig avtar, mest på grunn av månens påvirkning på tidevannet.
En annen, riktigere og eldste måte å bestemme døgnets lengde på er å bruke soldøgnet, tiden til neste gang solen er for eksempel rett i sør, for oss her nord. Soldøgnets lengde varierer flere minutter i løpet av et år, og jordas perihelium er altså årets lengste soldøgn. Fordi et soldøgns lengde er tida det tar for jorda å snurre 360° rundt seg selv (kalles Siderisk tid) + litt til for å se sola mot sør fordi vi har også gått et lite vinkelstykke (omtrent 1°, som tar 4 minutter) i banen jorda har rundt sola. Og den vinkelen er størst når vi er nærmest sola, da raser vi fortest rundt.
Vålåstjern
Vålåstjern (eller Vålåstjennet) er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, øst for Tangen hyttefelt.
Liste over Rolls-Royce flymotorer
Rolls-Royce flymotorer. Dette er en liste over flymotorer produsert av det britiske firmaet Rolls-Royce, og hvilke fly motorene er brukt i. Et † bak motorene betyr at den ikke lengre produseres.
Emisjon
Emisjon kan sikte til:
Itambé (Paraná)
Itambé er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Akritiske sanger
Emne
Skrevet på middelalderens gresk handler de akritiske sanger om ανδραγαθίες, heroiske dåder til ακρίτες, grensemennene, krigere som levde nær den arabiske grensen og kjempet mot fienden. Den konstante krigføringen i regionen og de gjentatte konfrontasjonene med muslimene inspirerte poeter til skrive ned fortellinger om ridderskap som svar til et samfunn som ønsket å høre om hva som skjedde, enten det var fiktivt eller faktisk handlinger, ettersom de hele tiden sto overfor trusselen om invasjoner. Skjebnen til innbyggerne etter hver invasjon var som regel tapet av et familiemedlem foruten deres egen smerte var betydelige dikteriske temaer.
Invasjoner og hatet mot de som invaderte, begjæret etter hevn, skjebnen til kvinnelige fanger, og de anstrengelser som ble gjort for å redde dem, alt dette inspirerte poetene som basert på fortellinger fra øyenvitner, organiserte og utviklet denne informasjonsmengden og følelsene til et levende språk med lett og minneverdige vers. Poeten fortalte også i resitasjon, eller i et enkelt, gjentagende taktfast tempo om slaveriet, duellene, massakrene, flukten, løslatelsen av fanger, og ofte båndene av hengivenhet mellom kidnapperne og kvinnene som førte til ekteskap og forsoning.
Opprinnelse
Den akademiske undersøkelsene av den akritiske diktningens opprinnelse har ført sporene tilbake til en muntlig poesi fra 800-tallet og 900-tallet. Den greske forskeren Socrates Kougeas (Σωκράτης Κουγέας) daterer den tidligste referansen til muntlig epikk på 900-tallet i en tale gitt av biskop Arethas av Caesaria som fordømte den lokale αγύρται (agyrtae = gresk motpart til de franske trubadurer) i Paflagonia som hyllet de voldelige handlingene istedenfor å synge om helgener og Gud. Kougeas observerte at Arethas foreslo en tradisjon utviklet på en tid hvor det i Lilleasia var en krybbe for akritisk litteratur. Bevarelsen av betydningsfulle muntlige sanger i Lilleasia opp til 1922 da hele området ble avfolket av grekere beviser at Kougeas' antagelse var riktig.
Disse folkesangerne kan ha vært profesjonelle, eller iallfall delvis profesjonelle som tok avbrekk fra sitt egentlige arbeid for synge mot betaling. Denne tradisjonen blir fortsatt opprettholdt på Kypros med ποιηταράδες (sangere) som synger fast ved festivaler.