cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lindøy skolehjem
Spesialskole og barnevernsinstitusjon
Prest og predikant, gründer, avisredaktør, venstremann og sosialreformator. Onde tunger ville ha det til at han hadde “Gud i den ene lommen og byen i den andre”. Med sin fargerike personlighet og enorme talegaver, fikk Oftedal en avgjørende betydning for vekkelsesbevegelsen i 1870- og 80-årene. Han var leder for omsorgskonsernet Bethaniastiftelsen, og han gjorde seg bemerket både som lokal- og stortingspolitiker. I tillegg etablerte han en rekke bedrifter og grunnla og fungerte som redaktør for flere aviser, den mest kjente av dem Stavanger Aftenblad. Onde tunger ville ha det til at han hadde “Gud i den ene lommen og byen (Stavanger) i den andre”. Oftedal var både elsket og hatet, og det skapte store overskrifter både i inn- og utland da han i 1891 på grunn av en sedelighets skandale ble avskjediget som prest og måtte forlate sine stillinger som leder for Bethaniastiftelsen og redaktør for Vestlandsposten. Han ble også tvunget til å fratre vervet som stortingspolitiker. Oftedal kom raskt tilbake, med ny avis – Stavanger Aftenblad – og nytt bedehus. I 1898 ble han på ny valgt inn i bystyret.
Hvem var lindøyguttene?
På ”Tvangen” var det 1500 barn i løpet av vel 45 år, mens det på ”Håpet” i Nordvik var ca 1000 barn i løpet av 120 år. Guttene skulle i utgangspuntet være mellom 10 og 16, men det var ikke uvanlig at gutter helt ned i 7-8-årsalderen ble sendt til Lindøy, og at noen ble her helt til de fylte 18. Generelt kan det vel sies at det var en høy andel gutter som blir sendt Lindøy fordi de ikke passet inn i skolesystemet av ulike grunner. Skulking, nasking eller lærevansker av forskjellig art var ofte nevnt i rapportene fra lærerne, gjerne i sammenheng med fattigdom eller omsorgsvikt i hjemmet.
Auguste Kerckhoffs
Auguste Kerckhoffs (født 19. januar 1835, død 9. august 1903) er kjent som en autoritet innafor 1800-tallets militære kryptologi, og som den viktigste lederen for den internasjonale Volapyk-bevegelsen etter Johann Martin Schleyer.
Bakgrunn og virke
Kerckhoffs ble født i Nuth i Nederland og døpt Jean-Guillaume-Hubert-Victor-Françoise-Alexandere-Auguste-Kerckhoffs von Niuewenhof. Han studerte ved det franskspråklige universitetet i Liège i Belgia, og ble etter en tid lærer i tysk bl.a ved en ledende handelshøyskole i Paris.
I 1883 ga han ut to artikler i le Journal des Sciences Militaires (Tidsskrift for de militære vitenskaper), som under den felles tittelen La Cryptographie militaire (Den militære kryptografi) er rekna som et hovedverk i 1800-tallets kryptografi.
På første halvdel av 1880-tallet ble han kjent med Schleyers nye kunstige verdensspråk, volapyk (volapük). Han ble en entusiastisk tilhenger, og introduserte språket i Paris.
Med sin akademiske prestisje og sine ypperlige kontakter blant vitenskapsfolk i Det franske akademi, topper i næringslivet, pressa osv. klarte han å vinne støtte for volapyk i kretser der den konservative tyske landsbypresten Schleyer aldri fikk innpass.
Kerckhoffs var en god pedagog med teoretisk og praktisk kunnskap om moderne språkopplæring. Han skreiv en meget vellykket lærebok som ble oversatt til mange språk (bl.a. engelsk og svensk som fikk stor betydning. Han organiserte også framstøt for å spre volapyk-bevegelsen til mange land, og var på foredragsturneer i Spania og Skandinavia.
Kerckhoffs kom etter hvert i stadig skarpere motsetning til Schleyer. Han har utvilsomt beundret Schleyers språksystem, ikke minst på grunn av dets strengt skjematiske karakter. Men Kerckhoffs må også snart ha oppdaget at han var en langt bedre lingvist (tross at Schleyer hevdet å ha enorme språkkunnskaper) pedagog og forfatter.
I sin lærebok luket han ut sånt som han anså for å være unødvendige snurrepiperier og vanskeligheter og misforstått kopiering av tysk språkbruk hos Schleyer. Etterhvert kom han til å bli tilhenger av kraftigere språkreformer.
Kerckhoffs og Schleyer ble også uenige om hvordan volapyk-bevegelsen og volapyks språkutvikling skulle styres.
Kerckhoffs mente at språkutviklinga skulle bestemmes av Volapyk-akademiet (Kadem Valemik Volapüka) som var valgt på verdenskongressen i 1887.
Da Kerckhoffs ble valgt til president for akademiet på verdenskongressen i Paris i 1890, kom det til åpen splittelse mellom hans og Schleyers fløyer (Kademister og Datuvalister).
Kadem Valemik Volapuka vedtok under ledelse av Kerckhoffs en ny Normal-grammatikk (Glamat Nomik) i strid med Schleyers ønsker. Schleyer utpekte sitt eget Kadem Volapüka i strid med det som var valgt i Paris.
Utover 1890-tallet falt begge fraksjoner av volapyk-bevegelsen fra hverandre, og de mistet snart all betydning.
Kerckhoffs ser ut til å ha trådt ut av bevegelsen like etter den første splittelsen (sjøl om det fins dokumenter som tyder på at han planla å propagandere en ny og sterkt forenklet form for volapyk seinere på 1890-tallet.)
Motsetninga mellom Kerckhoffs og Schleyer kan også sees som et uttrykk for motsetninger mellom Kerckhoffs mer moderne, akademiske og vitenskapelige, demokratisk-republikanske franske verdensbilde, og Schleyers autoritære, konservative katolske verdensbilde preget av Den katolske kirke (der Schleyer hørte til den mest konservative fløyen) og et autoritært Sør-Tyskland.
Den intellektuelle pariseren Kerckhoffs må ha kommet til å se Schleyer som en uvitende provinsboer, med reaksjonære ideer og en autoritær stil som bare kunne skade kampen for å vinne de innflytelsesrike og moderne for verdensspråk-ideen.
I dette minner konflikten mellom Schleyer og Kerchoffs på en påfallende måte om konflikten mellom Esperantos skaper Ludwik Zamenhof og hans ledende franske disippel, Louis de Beaufront, 20 år seinere.
Som Kerckhoffs sto de Beaufront i spissen for et arbeid som gjorde at Zamenhofs språk tok spranget fra provinsen og til å gjøre gjennombrudd i Paris, og dermed i resten av verden. Som Kerckhoffs hadde de Beaufront franske kontakter som Zamenhof, en ukjent jødisk øyenlege fra Warszawa, helt manglet. Som Kerckhoffs kom de Beaufront til å se på Zamenhof som en ulærd provinsmann som sto mot de forandingene i språket som var nødvendige for å vinne eliten av moderne intellektuelle. Og som Kerckhoffs kom de Beaufront til å stille seg i spissen for en splittelse med språkets skaper Zamenhof – og bryte løs Esperanto-tilhengere i mange land til støtte for en Esperanto-reform, som ble det nye språket Ido.
Richárd Bognár
Richárd Bognár (født 25. april 1967) er en ungarsk skytter som konkurrerer i trap. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 6 i dobbel-trap.
The Silent Force
The Silent Force er det nederlandske symfoniske rock/metalbandet Within Temptations tredje studioalbum, og ble utgitt 15. november 2004 av plateselskapet GUN Records.
Albumet ble sluppet i tre utgaver; en basisutgave uten hefte, en standardutgave med et hefte på 8 sider, og en utvidet utgave med blant annet to ekstra spor.
Bare to måneder etter at The Silent Force ble sluppet, hadde albumet solgt til gull i Tyskland, Nederland og Belgia. Den forrige platen, Mother Earth (2000), solgte også til gull i Tyskland – til og med til platina i Nederland – og holdt seg på de tyske platelistene i 30 uker.
Mio, min Mio
Mio, min Mio er en roman av Astrid Lindgren første gang utgitt i 1954.
Handling
Boken handler om den foreldreløse gutten Bosse som ikke føler seg hjemme hos sine adoptivforeldre i Stockholm og i stedet drar til «Landet i det fjerne» hvor han møter sin virkelige far. Det viser seg at Mio egentlig er en prins, og faren har ventet og lett etter ham helt fra han ble født. Nå må Mio ta opp kampen mot Ridder Kato, som kidnapper barn og undertrykker folk. Sammen med kameraten JumJum og hesten Miramis rir han ut for å bekjempe Ridder Kato.
Fortellerteknikk og sjanger
Boken gjør bruk av mange eventyrtrekk i oppbyggingen av fortellingen, som for eksempel de forskjellige hjelperne Mio treffer i boken og de ulike gjentakelsene. Boken kan likevel klassifiseres som en roman, basert på den mer komplekse historien og ikke minst fortellerstemmen, som ligger hos Mio selv.
Filmatisering
Filmen Mio min Mio (1987) var en sovjetisk-svensk-norsk-britisk samproduksjon, med Vladimir Grammatikov som regissør. Linn Stokke og Sverre Anker Ousdal hadde biroller i filmen; Christian Bale filmdebuterte som Bosses venn Benka/JumJum, og den onde ridder Kato ble spilt av Christopher Lee.
Den skotsk-norske krigen
Den skotsk-norske krigen (1261–1264) var et resultat av at den norske suvereniteten over Hebridene hadde blitt prøvd å bli kjøpt opp av den skotske kongen Alexander II siden 1240-tallet, men den norske kongen Håkon Håkonsen nektet dette, og Alexander prøvde å invadere Hebridene med skip. Han mislyktes med dette, fordi han døde av sykdom før han kom til Hebridene. Hans sønn Alexander III tok over tronen og erklærte krig mot Norge i 1261.
Krigen og slaget ved Largs
Håkon svarte med å samle en flåte med over 120 skip i juli 1263 for å beskytte de Ytre Hebrider. Håkon stoppet på Isle of Arran hvor han forberedte seg på slaget ved Largs. Håkon angrep før planlagt, men dette viste seg å være en feil, fordi høststormene kom tidligere dette året og flåten fikk store skader. Håkon returnerte for å reparere skipene, men angrep Largs i oktober 1263. De norske soldatene ble angrepet av skotske bueskyttere da de ankom stranden, men de presset seg framover og Alexander IIIs styrker presset mot nordmennene. Slaget endte uavgjort, og Håkon spurte for en midlertidig fred for å hente de døde. Alexander innfridde dette. Håkon reiste tilbake til Orknøyene hvor han døde i desember.
Etter hans død skjedde det ikke mye bortsett fra at Alexander okkuperte Hebridene, men Magnus Lagabøte fikk Alexander til å kjøpe Hebridene og Man for 4 000 mark og måtte betale 100 mark hvert år på ubestemt tid. Dette skjedde ved fredssamtalen i Perth. Grunnen var at Magnus ville styrke det norske rike innad, og at krig på De britiske øyer ble for kostbart. Krigen endte uavgjort.
Vitalij Jurtsjik
Vitalij Jurtsjik (russisk: Виталий Серге́евич Юрчик, født 17. mai 1983) er en russisk vannpolospiller.
Han representerte Russland under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hans tok bronse.
Yala (provins)
Changwat Yala (malay: Jolor) er den sørligste provinsen i Thailand. Den grenser fra nord (med klokken) mot naboprovinsene Songkhla, Pattani og Narathiwat. I sør grenser Yala dessuten til Malaysia.
Arealet er 4 521,1 km², mens befolkningen i 2000 var anslått til 415 537. Provinshovedstaden er byen Yala med om lag 65 000 innbyggere. Yala er en av i alt fire thailandske provinser som har muslimsk flertall – i alt 69% er muslimer, og 66% av befolkningen er malayer.
Wat Khuhaphimuk (Wat Nah Tham) er det viktigste buddhistiske tempelet i provinsen, det ligger midt mellom byene Yala og Yaha.
Geografi og administrativ inndeling
Yala er den eneste provinsen i Sør-Thailand som ikke har kyst, den ligger på det nærmeste 20 km fra Siambukten, oppe i de malayiske fjellene. Høyeste fjellgrupper er om lag 1 100 moh. Elvedalen Mae Nam pattani (Pattani-elven) er den største i området med et nedbørsområde som dekker 90% av provinsen.
Pattani-elven er demmet opp i kommunen Than To, og Bang Lang-dammen danner en stor, kunstig innsjø som starter lengre sør i kommunen Betong. Fossen Tharato munner ut vest i denne innsjøen. Sør for innsjøen i betong er det varme kilder.
Det er vidstrakte tropiske regnskoger i fjellene sør i kommunen, med utpreget malayisk dyre- og planteliv. Namtok Than To er en vernet skogspark helt vest i provinsen.
De åtte distrikter (amphoe), se nummer på kart til høyre, i Yala er:
Av disse er kommunen Betong den overlegent største, med 1 328 km², fulgt av Than To (648 km²), Bannang Sata (629 km²), og Yaha (500 km²). Mest folkerik er hovedstadskommunen Yala med drøye 160 000 innbyggere, fulgt av Raman (74 000), Betong (55 000), Bannang Sata (53 000) og Yaha (52 000).
Samferdsel og økonomi
Riksvei 410 går fra byen Pattani i Pattani-provinsen i nord, gjennom hele Yala og går i sør over i Malaysia. Jernbanen Bangkok-Singapore går gjennom Yala by i nordøst. Det er ikke andre jernbaner, eller flyplass, i provinsen.
Yalas opprinnelige hovedinntekter kom fra gruver hvor det ble brutt tinn og wolfram. I dag er skogshogst og jordbruk de viktigste næringsveiene.
Kjell Matheussen
Kjell Matheussen (født 13. april 1950) er en norsk dukkespiller som driver dukketeateret Dårekisten Teater.
Jens Petter Antonsen
Jens Petter Antonsen (født 2. august 1963) er en norsk musiker (trompet), kjent studiomusiker fra et stort antall innspillinger og TV-show.
Kjell Matheussen
Matheussen begynte å arbeide som bibliotekar i 1975, men hadde da allerede startet å interessere seg for dukketeater. I Oslo begynte han og noen kolleger å sette opp dukketeaterforestillinger på sin arbeidsplass Deichmanske bibliotek. Senere gikk han blant annet kurs hos danske Ole Bruun-Rasmussen, islandske Messiana Tómasdóttir, samt hos tsjekkiske Karel Hlavatý som ble en nestor innen norsk figurteater etter at han kom til Norge som flyktning fra Tsjekkoslovakia.
Jens Petter Antonsen
Han har spilt i en rekke band, blant andre Mezzoforte, Chipahua, Vinni, Paperboys, Madcon, Karpe Diem, Alejandro Fuentes, Soulslave, Dance with a Stranger, Jon Balke "Magnetic North Orchestra", Mrs. Robinson, Jahn Teigen, Jens Wendelboe's Crazy energy (Vol 1, 1991), Oslo 13 og 1300 Oslo. Morten Halle's oktett, i Soul Inc, samt studiobandet Horns for Hire (mottok Gammleng-prisen 2006).
Kjell Matheussen
Han startet opp sin egen virksomhet i 1981 under navnet Ballongteateret, og skiftet i 1996 navn til Dårekisten Teater. Matheussens mest kjente figur er dukken «Lille Blå», et lite skogtroll som er hovedfiguren i en rekke produksjoner. I tillegg til en omfattende turnevirksomhet med «Lille Blå» gjennom flere tiår, har han også laget programmer for NRK barne-tv med denne figuren.
Jens Petter Antonsen
Jens Petter er sønn av orkesterlederen Odd R. Antonsen og bror av musikerne Ole Edvard og Tom Erik Antonsen.
Kjell Matheussen
Matheussens forestillinger er beregnet på barn i barnehagealder og tidlig skolealder. Oppsetningene blir gjennomgående rost for hans evne til å vekke engasjement og begeistring hos barna. "«Matheussen kjente (---) målgruppa si godt og var flink til å involvere barna i dukkedramatikken, som hovedbildet i artikkelen tydelig viser.»" Matheussen har vært innvalgt som styremedlem av UNIMA Norge, og er per 2018 fortsatt medlem av foreningen.
Manchester United Supporters Club Scandinavia
Manchester United Supporters Club Scandinavia (forkortet MUSCS) er den skandinaviske supporterklubben til fotballklubben Manchester United.
Bakgrunn
Supporterklubben ble startet i 1981 av to attenårige Manchester United-tilhengere, bergenserne Per Harald Larsen og Hans Lokøy. Medlemstallet var på rundt 250 de første årene. Alt ble drevet på frivillig basis, og det var en betydelig innsats fotballentusiastene la ned mens medlemstallet sakte, men sikkert steg. I 1989 var man kommet opp i 1 000 medlemmer, og man følte seg riktig så store. Medlemsbladet United Supporteren var blitt bedre, og mange av medlemmene dro på turer til Manchester for å se sine favoritter i aksjon på Old Trafford. Det gikk absolutt fremover – og oppover.
Gjennombruddet kom
I begynnelsen av 1990-årene kom endelig gjennombruddet for supporterklubben. Manchester United ble ligamester sesongen 1992/93 – det var første gang siden 1966/67-sesongen. Dette innledet den mest suksessrike perioden i Manchester Uniteds historie, med spillere som Eric Cantona, David Beckham og ikke minst Ole Gunnar Solskjær, som bidro til å øke interessen for Manchester United i Norge. Medlemstallet steg med eksplosiv fart – helt opp til 34 200 i Trippelsesongen 1998/99. På bakgrunn av den sterke veksten utvidet klubben sitt redaksjonelle tilbud, og utga i perioden 1996 til 2000 også en norsk utgave av magasinet Manchester United, fotballklubbens offisielle magasin.
Skandinavias største supporterklubb
Medlemstallene fortsetter å øke, antall medlemmer per mai 2010 er på hele 43 000. Dette gjør at det er den klart største supporterklubben for britiske lag i Skandinavia. Det blir satset stort på å kontinuerlig forbedre tilbudet til medlemmer av supporterklubben. Medlemsbladet har blitt utvidet, og blir nå gitt ut både på norsk, svensk og dansk. I tillegg har Supporterklubben sin egen side på Facebook. Supporterklubben har i dag en betydelig virksomhet med flere heltidsansatte, og drifter et stort nettsted, united.no. Blant annet arrangeres det gjennom hele sesongen turer til «Drømmenes teater» Old Trafford. I tillegg har supporterklubben et antall sesongbilletter til Manchester Uniteds hjemmekamper, som kan benyttes av supporterklubbens medlemmer. Supporterklubben kan også skaffe enkelte billetter til bortekamper i Premier League.
Matteo Piano
Matteo Piano (født 24. oktober 1990) er en italiensk volleyballspiller.
Han representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok sølv i herrenes innendørsturnering.
Elektra Records
Historie
Elektra Records ble grunnlagt 10. oktober 1950 av Jac Holzman og Paul Rickholt, og konsentrerte seg opprinnelig om folkemusikkartister som Judy Collins og Jean Ritchie - men også fransk, britisk, russisk og spansk folkemusikk, jazz, calypso m.m. . I 1963-70 utgav de også fem album med bluegrassgruppen The Dillards, og fra midt på sekstitallet plater i sjangrene rock og psykedelia. Blant deres mest kjente band var The Doors, Love og Incredible String Band. De har også jobbet sammen med det kjente Heavy Metal-bandet Metallica på blant annet albumet Master of Puppets.
I 1970 ble selskapet solgt til Kinney Corporation, som slo det sammen med Warner Bros. Records til WEA (Warner-Elektra-Atlantic). Dette konglomeratet ble i 2004 solgt videre til et nytt konglomerat, og i april samme år ble etiketten lagt ned. Fem år senere ble selskapet gjenopprettet.
Kristel Jæger Skorge
Kristel Jæger Skorge (født 1966 i Stavanger) er en norsk historiker med doktorgrad.
Hun var direktør ved Kunsthøgskolen i Oslo fra mars 2021 til januar 2023. Hun var tidligere direktør for forskning og innovasjon ved Universitetet i Oslo.
Hun tok Diplôme du Baccalauréat i 1986, ved den norske seksjonen ved Lycée Alain Chartier i Bayeux. Skorge har jobbet med europeisk mentalitetshistorie og ridder-kultur i middelalderen, og disputerte i 2006 ved Universitetet i Bergen.
Odelstingsproposisjon
En odelstingsproposisjon (Ot.prp.) er en tidligere betegnelse på forslag fra Norges regjering til Odelstinget vedrørende lovsaker (lovvedtak). Disse ble brukt når regjeringen foreslo nye lover eller opphevelse eller endring av eksisterende lover. Etter at Odelstinget ble lagt ned 1. oktober 2009 har slike forslag betegnelsen proposisjon til Stortinget (lovvedtak), forkortet ''Prop. L''.
The Mad Hermit
The Mad Hermit er en amerikansk stumfilm fra 1910 regissert av Barry O'Neil.
Torbjørn Digernes
Torbjørn Digernes (født 30. mars 1947 i Ørsta) er fysiker og var rektor for Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) fra 2005 til 2013, da Gunnar Bovim overtok.
Han er selv tidligere student fra det som den gang var Norges tekniske høyskole (NTH), og ble først uteksaminert som sivilingeniør fra linjen for teknisk fysikk i 1972. Han tok doktorgraden i 1982 ved Institutt for databehandling ved NTH, med metodikk for teknisk-økonomisk analyse av design og drift av fiskefartøy.
Han arbeidet ved Undervisningsgruppen ved Regnesenteret ved Universitetet i Trondheim 1972–1974, ved Fiskeriteknologisk Forskningsinstitutt fra 1974 til 1986, og ved MARINTEK fra 1986 til 1990. I perioden 1990–1996 var han ansatt i European Space Agencys romstasjonsprogram ved European Space Technical Centre i Nederland.
I 1984 ble han professor II og i 1998 professor i hovedstilling, i marin prosjektering. Han var dekan ved Fakultet for marin teknikk i 1999 til 2001, og da dette ble slått sammen med tre andre fakulteter til Fakultet for ingeniørvitenskap og teknologi fra 2002, ble han også valgt til dekan for dette fakultetet.
Sentralt i hans forskning og undervisning har vært kvantitativ modellering, både med analytiske metoder og simuleringsmetoder.
Digernes tiltrådte som rektor for NTNU 1. august 2005. Han ble etterfulgt av Gunnar Bovim som tiltrådte stillingen som rektor ved NTNU 1. august 2013.
Under skøytetinget 2013 ble han valgt inn som visepresident i Norges Skøyteforbund for en 2-årsperiode, og som han tok gjenvalg i for ny 2-årsperiode i juni 2015. Digernes er valgt inn som representant fra Trondhjems Skøiteklubs kunstløpavdeling.
Digernes ble i 2014 utnevnt til Ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats for forskning og utdanning.
Proposisjon til Stortinget
En proposisjon til Stortinget er et forslag fra Norges regjering til Stortinget om å fatte et vedtak. Dette kan være forslag til vedtak om nye lover, opphevelse eller endring av eksisterende lover eller stortingsvedtak som for eksempel vedtak om budsjettet, tilslutning til internasjonale avtaler eller annet. En proposisjon kan både inneholde forslag til lovvedtak og stortingsvedtak.
Kongopåfugl
Kongopåfugl (Afropavo congensis) er en påfuglart. Den er eneste art i slekten Afropavo. Akkurat som artene i slekten Pavo spiser kongopåfuglen frukt og insekter. Atrten trives i tropisk regnskog opp til 1 200 moh.
Proposisjon til Stortinget
Før 1. oktober 2009 var proposisjon til Stortinget kalt stortingsproposisjon (St.prp.) eller odelstingsproposisjon (Ot.prp.).
Kongopåfugl
Beskrivelse
Hannen er en stor fugl, den er 64-70 cm lang. Hannen er dypt blå med et metallisk grønt og lilla skjær. Den har rød nakkehud, grå føtter og svart hale med fjorten halefjær. Kronen er utsmykket med lange vertikale hvite striper.
White Ensign
White Ensign er betegnelsen på et orlogsflagg dannet etter britisk mønster. Den britiske White Ensign har hvit flaggduk, rødt kors (St George's Ensign) og det britiske unionsflagget Union Jack i øvre felt ved stangen.
Kongopåfugl
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til McGowan & Bonan (2018). Norske navn på arter og grupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn på arter og grupper i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av en offisiell beskrivelse.
White Ensign
Flere tidligere britiske kolonier har videreført bruken av White ensign med visse modifikasjoner, enklest der nasjonalflagget for de respektive land erstatter unionsflagget i kantonen. I noen tilfeller er imidlertid korset tatt bort, som eksempelvis i Australias, New Zealands eller Malaysias tilfelle, eller et særlig merke settes i den frie enden av flagget. Sør-Afrika fører som orlogsflagg en White Ensign med grønt kors. Litauen, som aldri har vært underlagt Storbritannia, har blått kors i sitt orlogsflagg.
Hipacy Pociej
Hypatios Pociej (belarusisk: Іпацій Пацей; ukrainsk: Іпатій Потій; latin: Hypatius Pociey; polsk: Hipacy Pociej, opprinnelig Adam Tyszkowicz; født 12. april 1541 i Różanka i storhertugdømmet Litauen; død 18. juli 1613 i Volodymyr i Det polsk-litauiske samvelde) var kastellan av Brest (1588 –1593), ortodoks og unert ukrainsk gresk-katolsk biskop av Volodymyr (1593–1599) og unert metropolitt av Kiev (1600–1613).
Bakgrunn
Tyszkowicz kom fra en adelig familie. Faren Lev Tyszkowicz var kongelig skriver for den polske dronning Anna Jagiellonica. Hans mor Anna født Łosa giftet seg etter hun ble enke med guvernøren i Smolensk. Adam ble begunstiget av fyrst Mikołaj Radziwiłł og studerte på en kalvinistisk skole. Han konverterte til kalvinismen og studerte ved det jagiellonske universitet i Krakow.
Karriere
I 1572 var han sekretær for kong Sigismund III. Han ble etterhvert urolig over det han oppfattet som ekstrem strenghet i kalvinismen. Rundt 1574 vendte han tilbake til den ortodokse tro. Han giftet seg med Anna av Hołownia-Ostrożec, som han hadde seks barn med.
Tyszkowicz ble distriktsdommer i Brest i 1580 og kastellan (festningsguvernør) i Brest og senator i 1588.
Ortodoks biskop
I 1593 ble han ortodoks biskop av Volodymyr og Brest etter oppfordring fra voivoden av Kiev, hans nære venn Konstanty Ostrogski. Han ble konsakrert til biskop den 6. juni 1593 (etter den julianske kalender den 27. mai 1593) av metropolitt Mykhajlo Rohoza.
Hypatios var en av de mest aktive forkjemperne for en sammenslåing av den ortodokse rutenske kirke i Polen-Litauen og den romersk-katolske kirke. I 1595 forhandlet han som representant med kong Sigismund III i Krakow om unionen. Samme år fikk han pave Klemens VIII under et besøk i Roma sammen med biskop Kyrill Terlecki av Lutsk. Paven aksepterte deres betingelse om at de beholdt den bysantinske ritus, sine egne liturgiske regler og kalender, og at de ikke ville fremsi filioque-formelen. De var tilbake i Lutsk i mars 1596.
Forent med Roma
Etter unionen i Brest i 1596 forble han biskop av Vladimir, nå i en kirke som var blitt forenet – undert – med Roma. I 1599 ble han utnevnt til ny unert metropolitt av Kiev av kong Sigismund, han ble i 1600 bekreftet i embedet av pave Klemens VIII. Hans hovedsete var i Vilna. Kongen gikk kraftig frem mot ortodokse klostre, broderskap og menighet og overførte mange kirker til den unerte kirke.
Hypatios døde i Volodymyr i 1613 og ble gravlagt i krypten til Maria innsovelses katedral.
Skrifter
Flere av Hypatios' polemiske skrifter og traktater har blitt bevart. De gikk fremfor alt inn for unionen og for den unerte kirke i særdeleshet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Pachydema
Pachydema er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore (gjerne 10–15 millimeter), avlange, rødlige eller brunlige oldenborrer. Oversiden er fint hårete og ikke særlig blank.
Utbredelse
Slekten mangler i Europa, men det er funnet 17 arter på Kanariøyene. Ellers er det mange arter i Nord-Afrika, østover til Sinai-halvøya.
USS «Theodore Roosevelt» (CVN-71)
USS «Theodore Roosevelt» er det fjerde hangarskipet i Nimitz-klassen i den amerikanske marinen. Skipet er oppkalt etter president Theodore Roosevelt.
Covid-19
Ifølge US Navy var det 27. april konstatert covid-19 hos 969 besetningsmedlemmer ombord. Ett av mannskapene døde av sykdommen.
Ramblers FC
Ramblers er en namibisk fotballklubb fra Pionierspark, Windhoek.
Olaf Förster
Olaf Förster (født 2. november 1962 i Karl-Marx-Stadt), tysk roer som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul.
Förster ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var med på den østtyske båten som vant konkurransen i firer uten styrmann foran USA og Vest-Tyskland. Roerne på den østtyske fireren var Roland Schröder, Thomas Greiner, Ralf Brudel og Olaf Förster.
Han giftet seg med Kerstin Pieloth i 1987 og han ble verdensmester i firer med styrmann i 1989.
Robert Graves
Bakgrunn
Han var sønn av den engelsk-irske forfatteren Alfred Perceval Graves og yngre halvbror til forfatteren Philip Perceval Graves. Historikeren Leopold von Ranke var hans mors onkel.
Forfatterkarriere
Hans første bok ble utgitt i 1916, mens han selv kjempet på vestfronten. Ut over 1920-tallet utgav han en rekke diktsamlinger og bøker om poesi. Han bosatte seg på Mallorca i 1929, og der ligger han også begravet.
Blant hans mest kjente verk er romanen I, Claudius (1934) som gjennom tv-serien med samme navn (fra 1976) vant et stort pulikum. Mens disse utgivelsene førte til et kommersielt gjennombrudd, var diktene hans stort sett forbeholdt et mindre publikum. I 1948 utkom The White Goddess, en essayistisk undersøkelse av gammel europeisk mytologi og poesi. Han er også kjent for et mye brukt kompendium i gresk mytologi, Greek Myths, utgitt av Penguin Books første gang i 1955 – ispedd forfatters ofte fantasirike tolkninger. Graves utga i alt over 140 enkelttitler innen en rekke sjangre, men utover sin poesi vil han nok bli husket best for sine historiske romaner og bøkene om mytologi.
Graves var 1961-1966 professor i lyrikk i Oxford.
Frode Håre
Frode Håre (født 10. desember 1972) er en tidligere norsk skihopper som representerte Nedre Sigdal IL.
Heikki Holmås
Heikki Eidsvoll Holmås (født 28. juni 1972 på Voss i Hordaland) er en norsk politiker (SV) og tidligere stortingsrepresentant.
Han satt som fast stortingsrepresentant fra Oslo mellom 2001 og 2017. Holmås var utviklingsminister i Jens Stoltenbergs 2. regjering fra 23. mars 2012 til 16. oktober 2013. Han var elev ved Bergen katedralskole 1988–1991. Heikki Holmås har sosialøkonomi grunnfag fra Universitetet i Oslo og påbygging med siviløkonom-studium fra Norges handelshøyskole. I 2017 ble Holmås valgt til styreleder for Frivillighet Norge.
Frode Håre
Håre debuterte i verdenscupen i Lahtis i Finland 6. mars 1993. Totalt deltok han i 25 verdenscuprenn i perioden 1993 til 2000 med 10.-plass fra Sapporo i Japan som beste resultat. Han klarte imidlertid aldri å kapre fast plass på verdenscuplaget.
Heikki Holmås
Han ble vararepresentant på Stortinget i 1997 og fast representant fra 2001. Han har tidligere skrevet fast i Mannspanelet i damebladet Kamille, i Klassekampens Kron og Mynt-spalte og har også bidratt med artikkelen «Vanskelige klimakvoter» i boken Kan hende det gjelder å redde vår jord – Om venstresiden og klimapolitikken utgitt i 2009 på Forlaget Manifest.
Frode Håre
Hans beste sesong i verdenscupen var ironisk nok 1994/1995 da han i løpet av 2 renn sanket nok verdenscuppoeng til å bli Norges fjerde beste hopper den sesongen.
Heikki Holmås
Holmås er sønn av bibliotekar/forfatter Stig Holmås og ingeniør/tekstilarbeider Ingebjørg Monsen.
Frode Håre
Frode Håre har vært trener for det norske kvinnelandslaget i hopp. Han ble i april 2011 etterfulgt av Christian Meyer.
Nikolaj Kozlov
Han representerte Russland under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hans tok bronse. Han tok også sølv under Sommer-OL 2000 og bronse under Sommer-OL 1992 for SUS.
Heikki Holmås
Yrkeserfaring
Holmås var innvalgt som medlem av Bergen bystyre i perioden 1995–1998 og var medlem av komité for byutvikling. Han ble gjenvalgt som vararepresentant i perioden 1999–2001.
Robert Graves
Forfatterkarriere
Graves' forfatterskap har hatt innflytelse blant annet på W.H. Auden, Philip Larkin, Ted Hughes og Bob Dylan.
Ivar Dyrhaug
Liv og virke
Dyrhaug er utdannet lærer med engelsk grunnfag og jobbet som lærer mellom 1973 og 1978 ved Snarøya skole og Grav skole. Samtidig var Dyrhaug programleder for musikkprogrammet Pop spesial på radio og skrev blant annet syngespillet «Hvorfor nettopp meg?» om mobbing. Dyrhaug har skrevet flere sangtekster, blant annet «Black Rain» for Thowsen/Endresen i 1986, den norske fotballsangen «Alt for Norge» og hiten «Invisible Man» for Dance with a Stranger, utgitt på hans nystartede Norsk Plateproduksjon (1988) som solgte over to millioner plater over åtte år. Han er gift og har tre barn.
Den 5. februar 2022 ble det kjent via VG at Dyrhaug har blitt diagnostisert med parkinsons sykdom
Robert Graves
Forfatterkarriere
Et utvalg av Graves' dikt ble gjendiktet på norsk av Ulrik Farestad og utgitt av Bokvennen Forlag i 2010.
Ivar Dyrhaug
Programleder på TV
(ufullstendig)
Robert Graves
Barn
Robert Graves hadde åtte barn. Med sin første hustru Nancy Nicholson fikk han Jennie (som giftet seg med journalist Alexander Clifford), David (som ble drept i andre verdenskrig), Catherine (som giftet seg den kjernefysiske forskeren Clifford Dalton), og Sam. Med sin andre hustru, Beryl Graves (1915–2003), fikk han William, Lucia (også oversetter), Juan og Tomás (forfatter og musiker).
Aleksandr Herzen
Aleksandr Ivanovitsj Herzen (russisk: Александр Иванович Герцен; født  i Moskva, død  i Paris) var en ledende russisk, vestlig orientert, skribent og filosof, kjent som «den russiske sosialismens far». Herzen har blitt sett som den som la det politiske grunnlaget for at livegenskapen for russiske bønder ble opphevet i 1861.
Ole Kristian Rødahl
Ole Kristian Rødahl (født 21. desember 1995) er en norsk fotballspiller som fra 31. desember 2022 er klubbløs.
Leroy og Stitch
Leroy og Stitch er en amerikansk tegnefilm produsert av Walt Disney Television Animation, som hadde premiere på DVD i 2006. Dette er den tredje oppfølgeren til animasjonsfilmen Lilo og Stitch fra 2002. Den fungerer også som finalepisode til Lilo og Stitch: Serien.
Handling
Lilo og vennene hennes har fanget og rehabilitert alle Dr. Jumbas 625 eksperimenter. Alt ser ut til å være rolig, så Stitch, Jumba og Pleakley kan gå videre til mer rutinemessige oppgaver. Men den onde Dr. Hamsterviel hjelper uventet kaptein Gantu med å rømme fra fengsel. Hamsterviel tvinger Jumba til å utføre et nytt eksperiment, en ond tvilling til Stitch ved navn Leroy. Hamsterviel kloner også Leroy til en hel hær av onde krigere. Nå må Lilo ta alle de tidligere 625 eksperimentene til hjelp om hun skal ha noen sjanse til å beseire Dr. Hamsterviel.
Norske stemmer
Andre stemmer: Katrine Blomstrand, Tommy Karlsen, Benedikte Kruse, Roy Markussen, Lena Meieran, Vilde Moberg, Ove Christian Owe, Magnus Skjegstad, Amalie Krogh Sundbø og Jorunn A. Torsheim
Liste over norske flyselskap
Liste over norske flyselskap er en oversikt over kommersielle, rene ruteflyselskaper, som har eller har hatt sin operative base i Norge, og som er regnet som «norske», med norsk utstedt driftstillatelse (AOC - Air Operator Certificate). Listen er delt i to, hvor den første gir en oversikt over norske flyselskap som fremdeles er operative, mens den andre delen gir en oversikt over flyselskap som nå enten er nedlagte eller fusjonert med andre.
Historie
Flygning i Norge kan dateres tilbake til årene rundt den første verdenskrig. Men det var ikke før på midten av 20-tallet at sivil flyrutevirksomhet ble organisert i stor skala. I 1927 åpnet det nyetablerte selskapet Norske Luftruter AS den første norske flyruten for sivile passasjerer. Ruten gikk Oslo – Göteborg – København – Stettin. Noen år senere, i 1933 ble Norges første nasjonale flyselskap etablert, DNL. Selskapet anskaffet sitt første fly i 1935, en Junkers W 34 som ble registrert i Norsk luftfartsregister den 1. juni 1935.
Under andre verdenskrig ble norske luftfartøy overtatt av tyskerne, som også utvidet de allerede eksisterende lufthavnene i landet. Etter krigens slutt hadde landet fått en forbedret infrastruktur hva gjelder lufthavnstilbud, og selskapene kunne igjen ta opp sivil flygning. I 1946 fusjonerte DNL med danske DDL og svenske SILA, og dannet Scandinavian Airlines System. 1946 var også året da SAS' konkurrent gjennom nesten 60 år ble etablert, Braathens S·A·F·E.
På slutten av 60-tallet begynte man utbyggingen av kortbanenettet (STOL) i Nord-Norge og på Vestlandet. Widerøe ble tildelt konsesjon til å fly disse rutene, og åpnet sin første rute fra Trondheim til Bodø med fire mellomlandinger.
Italia under Vinter-OL 1984
Italia under Vinter-OL 1984. Syttifire sportsutøvere, femtini menn og femten kvinner, fra Italia deltok i ni sporter, aking, alpint, bobsleigh, kunstløp, langrenn, hurtigløp på skøyter, skihopping, skiskyting og ishockey under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. Italia kom på trettendeplass med to gullmedaljer. Akeren Paul Hildgartner var Italias flaggbærer under åpningsseremonien.
Liste over norske flyselskap
Operative flyselskap
thumb|[[Scandinavian Airlines System]]thumb|[[Norwegian]]
Elisabet Carlsson
Elisabet Carlsson (født 9. januar 1968 i Kviinge, Skåne) er en svensk skuespiller.
Carlsson ble utdannet ved Teaterhögskolan i Stockholm 1988-92.
The Man Who Lost
The Man Who Lost er en amerikansk stumfilm fra 1910 regissert av Sidney Olcott.
Julie Brodtkorb
Julie Margrethe Brodtkorb (født 29. oktober 1974 i Trondheim) er en norsk næringslivsleder og tidligere politiker (H). Fra mai 2017 er hun administrerende direktør i Maskinentreprenørenes forbund. Hun er også leder av representantskapet i Norges Bank og var leder i Kringkastingsrådet 2018–2021.
Bakgrunn og virke
Brodtkorb gikk Trondheim katedralskole og er utdannet siviløkonom fra Norges handelshøyskole fra 1999. Hun var praktikant i Geelmuyden Kiese fra 1999 til 2001 og markedssjef i bredbåndsselskapet Utfors i 2001.
Hun ble med i Unge Høyre mens hun ennå bodde i Trondheim. I 2001 ble hun ansatt i Høyres stortingssekretariat, først som nærings- og finanspolitisk rådgiver, senere som sekretariatets nestleder, og fra 2007 til 2009 som kommunikasjonssjef. Hun var også Erna Solbergs stabssjef og personlige rådgiver.
Fra 2011 til 2013 var Brodtkorb administrerende direktør i kommunikasjonsbyrået JKL i Oslo.
Fra 2010 til 2016 var Brodtkorb leder i Høyres Kvinneforum og medlem av Høyres arbeidsutvalg. Hun var innvalgt i Oslo bystyre fra 2011 til 2015. Hun var statssekretær for statsminister Erna Solberg og stabssjef ved Statsministerens kontor fra oktober 2013 til april 2017.
Hun giftet seg i 2004 med forretningsmannen Tore Aksel Voldberg. Ekteskapet ble oppløst i 2010.
Jiuyuan
Jiuyuan (mongolsk:   ; ) er et distrikt i Baotou, største by i Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina. Arealet er på 1.776 km² og befolkningen på ca. 220.000 innbyggere.
Nypeflue
Nypeflue (Rhagoletis alternata (Fallén, 1814) ) tilhører familiegruppen båndfluer (Tephritidae).
Utseende
Nypefluen er ca. fire millimeter lang.
Levevis
Larvene til nypefluen utvikler seg på kirsebær og nyper.
Fluer tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der fluelarvens indre og ytre organer endres.
Skadedyr
I Norge er nypefluen regnet som skadedyr på kirsebær og nype, ettersom den gjør at bærene blir markspist og uselgelige.
Petrad
Petrad er en norsk stiftelse med formål å utvikle og gjennomføre opplæringsprogram i petroleumsforvaltning for ledere innen petroleumsvirksomhet i utviklingsland og land med overgangsøkonomi.
Stiftelsen har aktiviteter innenfor kunnskapsoverføring innen petroleumssektoren i Afrika, Asia, Latin-Amerika og Øst-Europa. Petrad arrangerer seminarer og kurs, driver institusjonsutvikling og rådgiving mot myndigheter.
Petrad utfører hovedsakelig oppdrag på vegne av Utenriksdepartementet, Olje- og energidepartementet, Direktoratet for utviklingssamarbeid og andre offentlige institusjoner.
French Open 1988
French Open 1988 ble spilt på Roland Garros-stadion i Paris. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Mats Wilander beseiret Henri Leconte i singlefinalen for herrer og Steffi Graf vant damefinalen over Natalia Zvereva.
Harold Gray
Harold Lincoln Gray (født i 1894, død i 1968) var en amerikansk tegneserieskaper som var mest kjent som skaperen av avistegneserien Little Orphan Annie. Den dannet grunnlaget for musikalen Annie, som hadde premiere i 1977.
Koreas demokratiske parti
Med innlemmelsen av utenforstående krefter, og etter press fra Sovjetunionen, ble partiet omdannet til Koreas demokratiske parti senere på høsten i 1945. I november 1945 ble partiet organisert i Pyongyang med 33 medlemmer under ledelse av en ny kristen leder, Cho Man-sik. Etter tre måneder hadde medlemstallet nådd 500 000, og partiet hadde etablert avdelinger i alle provinser i Nord-Korea. Kort tid etter demonstrerte studenter imot kommunistisk innflytelse i Nord-Korea. Det nye regimet konfiskerte kirkens eiendommer og gav det til bønder. Dette ble kimen til en motstandsbevegelse før den endelige delingen av Korea fant sted i 1948 med opprettelsen av Republikken Korea (Sør-Korea) og Den demokratiske folkerepublikken Korea (Nord-Korea) som selvstendige stater. Kim Il-sungs regime i nord gav ikke rom for politisk opposisjon, og Koreas demokratiske parti ble derfor videreført i Sør-Korea alene. I Nord-Korea har partiet blitt nominelt videreført som Koreas sosialdemokratiske parti (navnebytte i 1980), som er fullstendig kontrollert av kommunistiske Koreas arbeiderparti under paraplyen Den demokratiske front for gjenforening av fedrelandet.
I parlamentsvalget i Sør-Korea 1948 fikk partiet 12,7 % av stemmene, og ble nest største parti med 29 mandater. En uavhengighetsbevegelse ble størst med 55 mandater, mens 85 mandater ble vunnet av uavhengige kandidater. Yun Bo-seon, Lee See-young og Kim Seoug-soo ble blant lederne i Koreas demokratiske parti, som i begynnelsen støttet president Syngman Rhee, men som ble med i opposisjonen etter at Rhee ikke utnevnte noen fra partiet til regjeringsmedlemmer. I 1949 slo partiet seg sammen med andre opposisjonspartier og dannet Det demokratiske nasjonalistparti, og ble således en forløper for senere liberale partier i landet.
Roman Balasjov
Roman Balasjov (russisk: Роман Владимирович Балашов, født 9. februar 1977) er en russisk vannpolospiller.
Han representerte Russland under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor laget hans tok bronse. Han tok også sølv under Sommer-OL 2000.
Radio Lågen
Radio Lågen var en lokalradiostasjon på Kongsberg i Buskerud på frekvensen 106,6. Stasjonen ble nedlagt i 1995.
Radiostasjonen ble startet av Torgeir Kristiansen og Jon Martin Engebretsen med Harald Årsbog som investor. Den første tiden leide radiostasjonen lokaler i et menighetsbygg, men fikk etter kort tid egne lokaler i Bussedalen på vestsiden. Dag Hesmyr var ansatt som tekniker og Nina Sæther som daglig leder. Alle inntektene kom fra salg av reklame i lokalmiljøet men etter opprettelsen av P4 falt mye av inntektsgrunnlaget vekk.
Lokalstasjonen har fostret flere radio- og tv-personligheter som Espen Graff (som seinere begynte i NRK TV-sporten), Svein Graff (NRK TV-sporten), Pål Gordon Nilsen (NRK TV-sporten), Arne Fosland (NRK Alltid Nyheter), Asgeir Spange Brekke (NRK Østlandssendingen), Carsten Skjelbreid (TV2-sporten) og Anniken Tangerud (Aller Media og senere redaktør i nettmagasinet 3600.no)
Radio Lågen hadde tilhold i lokaler på industriområdet Kongsberg Næringspark.
Kalv Arnesson
Kalv Arnesson (født ca. 990, død 1051) var en norsk vikinghøvding. Han var bror av Finn Arnesson og gift med Sigrid Toresdatter. Kalv Arnesson bodde på gården Egge. Han var, sammen med Sigrids bror Tore Hund, leder for flokken som gikk mot Olav Haraldsson i 1030, og var en av de som ga kongen banesår.
Stranda (Nordkapp)
Kunstneren Ingunn Utsi er født og bor i Stranda.
Forfatteren Ivar Utsi bodde i Stranda.
Duojar, samisk håndverker og kunstner Heidi Persen er vokst opp i en sjøsamisk familie i Stranda og arbeider for å synliggjøre sjøsamisk kultur og tradisjoner.
Monsterbølge
En monsterbølge (også kalt ekstrembølge eller freakbølge) er en stor havbølge, mye større enn de omliggende bølgene, som oppstår tilsynelatende spontant. Kraften i disse bølgene kan senke selv supertankere og andre store skip.
Lenge trodde man at disse bølgene bare var et sagn, og det var bare overlevende sjøfolk som snakket om dem. Det er gjerne svært vanskelig å beregne bølgehøyden fra et skipsdekk i grov sjø. Hvis skipet f.eks. krenger inn mot en bølge som nærmer seg, er det lett å overvurdere bølgehøyden. Det samme er tilfelle hvis forskipet stuper ned i en bølgedal i forkant av bølgen. Nettopp slike «hull i sjøen» har vist seg å forekomme i monsterbølger – siden de er langt større enn andre bølger, blir gjerne også bølgedalen dypere. Nå vet man at monsterbølger forekommer, og at de er et naturlig havfenomen. De er ikke sjeldne, men det er sjelden noen blir utsatt for dem. Tidligere hadde man bare vitnebevis fra sjømenn og ødeleggelser på skipene deres som bevis. 1. januar 1995 ble imidlertid plattformen Draupner E i Nordsjøen rammet av en enkelt ekstrembølge, ofte omtalt som «nyttårsbølgen» eller «Draupnerbølgen». Bølgen ble fanget opp av måleinstrumenter, småskadene på plattformen og målinger av plattformens bevegelser viste at målingen kunne være korrekte.
Forskere ved GKSS Forskingssenter i Geesthacht har brukt data fra ESA-satellitter til å identifisere spor etter flere monsterbølger.
Historie
Forskere avviste lenge slike historier fordi de matematiske modellene indikerte at havbølger høyere enn 15 m var så sjeldne at de bare ville oppstå «en gang hvert 10 000. år». Nyere satellittbilder har imidlertid vist at bølger på opp til 30 m er mye vanligere enn den matematiske sannsynligheten tilsier ut ifra en lineær modell for bølgestørrelse. Ikke-lineære modeller har til en viss grad greid å modellere monsterbølger.
Definisjon
Ekstrembølger defineres i forhold til den signifikante bølgehøyden i området på det aktuelle tidspunkt. Det er forskjellige oppfatninger av hvor mye en bølge skal avvike fra normalen før den regnes som spesielle. En definisjon er at bølgekammen er mer enn 25 % større enn signifikant bølgehøyde eller at bølgehøyden er minst to ganger signifikant bølgehøyde.
En stor ulempe med visuelle observasjon på skip er at de beveger seg. I tillegg vil tilstedeværelsen av skipet påvirke bølgefeltet, og bølgen blir annerledes enn på åpent hav. En bølge som kommer når skipet er på vei nedover vil oppleves forskjellig fra en som kommer når skipet er på vei oppover. Vanligvis tillegges slike visuelle observasjoner liten vekt av forskere når en skal beskrive bølger på åpent hav.
Flere typer store bølger regnes ikke som monsterbølger:
Noen har definert tre typer monsterbølger:
Satellittmålinger
De målte med radar over en tre ukers periode i 2001. De tok 30 000 bilder, som hver dekket et 10x5 km stort område, og dekket totalt et område på 1,5 millioner km². Noe som kan ha vært monsterbølger, ble oppdaget på ti av disse bildene, eller en bølge per 150 000 km² (til sammenligning er Nordsjøen på ca. 580 000 km²). Satellittbilder over havet blir behandlet statistisk for å finne gjennomsnittsverdier. Tolkningen av energien i bølgebildene blir sammenliknet med bølgemålinger, og man lager empiriske sammenhenger mellom energien i bølgene og signifikante bølgehøyder. Slike tolkninger har vesentlig større usikkerhet enn direkte målinger. En har lenge tolket satellittdata til å si noe om gjennomsnittlige bølgeforhold, men tolkninger av dataene for kunne uttale seg om enkeltbølger, har ikke allmenn aksept.
Årsak
En vet lite om hvorfor ekstrembølger oppstår. Størst fare for slike bølger ser ut til å være der man har kraftige strømmer i retning mot bølgene. Området nær Kapp Agulhas, det sørligste punktet i Afrika, er et slikt område. Dette forklarer derimot ikke hvordan alle slike bølger oppstår, spesielt ikke «ut av ingenting» på åpent hav. Flere mekanismer er foreslått til å kunne danne monsterbølger: