cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Sentinel
The Sentinel er en filmthriller fra 2006 med Michael Douglas, Kiefer Sutherland, Eva Longoria og Kim Basinger i hovedrollene. Filmen er basert på en roman ved samme navn av tidligere hemmelig agent i Secret Service Gerald Petievich. The Sentinel hadde norgespremiere den 1. september 2006.
Handling
Pete Garrison (Michael Douglas) er en av livvaktene til Sarah Ballentine, som er førstedame i USA (spilt av Kim Basinger). Han er også en av de eldste og mest lojale tjenestemennene i livvaktstyrken. En av de andre tjenestemennene, Charlie Merriweather (Clark Johnson), blir skutt i ryggen, og Garrison blir traumatisert av hendelsen siden han var en av Merriweathers nærmeste venner. En pålitelig tyster tipser ham om at drapet på Merriweather har sammenheng med en plan om å snikmyrde presidenten, og Garrison melder fra om dette til sine overordnede.
Tipset avdekker at det finnes en muldvarp som har tilgang til detaljer om sikkerhetsopplegget rundt presidenten, og som gir informasjonen videre til drapsmennene. Et team fra USAs Secret Service under ledelse av David Breckinridge (Kiefer Sutherland), som har ferskingen Jill Marin (Eva Longoria) som makker, får ansvaret for å etterforske tipset, og de tester alle i livvaktstyrken ved hjelp av løgndetektor. I mellomtiden har muldvarpen funnet ut at Garrison har noe på gang med USAs førstedame, og forsøker å sette en felle for ham ved å lure ham til en café som er kjent som møtestedet til colombianske gjenger. Garrison lar seg lure, og det skjer også en feil med resultatene fra løgndetektortesten han måtte gjennomgå. Dermed ender Garrison opp som hovedmistenkt – kollegene i Secret Service tror det er han som er muldvarpen og som stod bak drapet på Merriweather.
Somerset County (Maryland)
Somerset County er et fylke i den amerikanske delstaten Maryland. Det ligger sørøst i staten og grenser mot Wicomico County i nord og Worcester County i øst. Det har også grense til delstaten Virginia i sør.
Somerset Countys totale areal er 1,582 km² hvorav 736 km² er vann. I 2000 hadde fylket 24,747 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Princess Anne.
Fylket ble grunnlagt i 1666 og har fått sitt navn etter Mary Somerset.
Jareteigen
Jareteigen er et sted nord i Tønsberg kommune i Vestfold. På Jareteigen ligger Tønsberg Montessoriskole og barnehage, en liten montessoriskole som før var barneskole i tidligere Sem kommune. Skolebygningen ble reist i 1937 med et tilbygg i 1958. Den gamle Jareteigen skole ble bygd i 1862, mens Jareteigen småskole ble innkjøpt i 1918. Dagens Montesorriskole ligger ved «Hortensveien», riksvei 19, som går på raet(geologi) mellom byene Tønsberg og Horten. Stedet skolen ligger på, kalles også Skibrekk. Jareteigen ligger i et jordbruksområde mellom tettstedet Barkåker der Vestfoldbanen tidligere hadde stasjon, og badebyen Åsgårdstrand. Jareteigen har navn etter en av bondegårdene i området, som allerede omkring 1600 var delt i to gårder, nordre og søndre Jareteigen.
Tommy Thompson
Tommy George Thompson (født 19. november 1941 i Elroy i Wisconsin i USA) er en amerikansk politiker tilhørende Det republikanske parti. Han har vært guvernør for delstaten Wisconsin fra 1987 til 2001 (fire valgperioder) og senere helseminister i USA fra 2001 til 2005. Han erklærte den 1. april 2007 sitt kandidatur til presidentvalget i 2008, men trakk det tilbake 12. august samme år etter skuffende lav oppslutning i en velgertest i Iowa.
Tommy Thompson begynte sin politiske karriere i 1966 i Wisconsins delstatsparlament etter at han hadde avlagt den juridiske eksamen ved University of Wisconsin Law School.
Theodor Leutwein
Theodor Gotthilf Leutwein (født 9. mai 1849 i Strümpfelbrunn, død 13. april 1921 i Freiburg im Breisgau) var kommandør for de keiserlige beskyttelsesstyrkene og fra 1896 første guvernør for kolonien Tysk Sydvestafrika.
Hannes Sigurðsson
Hannes Thorstein Sigurðsson  (født 10. april 1983 i Reykjavík) er en islandsk fotballspiller som spiller for SSV Jahn Regensburg.
Han kom til Viking i 2002 fra den islandske klubben Hafnarfjordur. Han spilte i Viking til juli 2005 da han gikk over til Stoke City FC. Etter ett år ble han kjøpt av danske Brøndby IF, men oppholdet var ingen suksess, og han vendte tilbake til Viking før 2007-sesongen. I mars 2008 ble han solgt til GIF Sundsvall. I august 2014 ble det kjent at han hadde signert kontrakt med Sandnes Ulf ut 2014-sesongen.
Han har spilt 13 landskamper og scoret ett mål for.
Karriere som spiller
''Oppdatert 20. okt. 2014 kl. 14:34 (CEST)''
Havdhem
Havdhem er et tettsted i Gotland kommune i Gotlands län på Gotland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 298 innbyggere.
Havdhem ligger cirka 60 kilometer sør for Visby.
Nuna asiilasooq
«Nuna asiilasooq» er, sammen med «Nunarput utoqqarsuanngoravit» nasjonalsangen på Grønland.
«Nuna asiilasooq» betyr «Det lange land», og brukes av Kalaallitene. Det er brukt offisielt siden 1916, og er komponert av Jonathan Petersen, med tekst av Henrik Lund, som begge er grønlendere.
I 1979 ble den offisielt nasjonalsang for Grønland.
Grønlandsk tekst
Nuna asiilasooq Kalaallit nunagaarput
Kangerluppassuit sinaa
nunassaqqissisippaat,
tamaat sineriaa
qeqertat saangerpaat.
angallavigigaanni
avannamut kujammullu
inunnik naapitsiffik
nunaqarfinnillu
uningavissalik.
Qaqqaasa saavini
kangerluillu paani
Imartik pissaqarfigaat
atorluakkaminnik,
soraajuerlutik.
Svømming under VM i svømmesport 2011 – 100 meter brystsvømming menn
100 meter bryst menn var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømming 2011. Både forsøksheatene og semifinalene fant sted 24. juli, og finalen 25. juli.
Alexander Dale Oen vant øvelsen og ble Norges første verdensmester i svømming.
Rekorder
Før konkurransen, var de gjeldende verdens- og mesterskapsrekordene som følger:
Ingen ny verdens- eller mesterskapsrekord ble satt under konkurransen.
Semifinaler
Semifinalene ble avholdt kl. 19.06.
Finale
Finalen ble avholdt 19.27.
Michael Jacksons diskografi
Denne artikkelen omfatter Michael Jacksons diskografi. Her er alle hans album og singler listet opp i kronologisk rekkefølge. I tillegg kommer listeplasseringene i Storbritannia, Canada, USA og Australia. Sertifisert av RIAA certifications, BPI certifications, CRIA certifications, SNEP certifications, AMPROFON certifications, IFPI Germany certifications, ARIA certifications, NVPI certifications, IFPI Sweden certifications, IFPI Switzerland certifications, ZPAV certifications, IFPI Hong Kong certifications, IFPI Austria certifications, IFPI Finland certifications, RIANZ certifications.
Thyriochlorota
Thyriochlorota er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Michael Jacksons diskografi
Sertifiseringen av salget i USA kommer fra RIAAs database, Sertifiseringen av salget i Storbritannia kommer fra BPIs database, Sertifiseringen av salget i Canada kommer fra CRIAs database og sertifiseringen av salget for salget i Australia kommer fra IFPIs Australia database.
Thyriochlorota
Utseende
Middelsstore, mer eller mindre skinnende grønne skarabider. Pronotum har rundede sider, scutellum er ikke spesielt stort.
Levevis
Larvene lever i råtten ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Colombia, Venezuela, Ecuador, Peru, Bolivia).
Michael Jacksons diskografi
Andre album
USA (U.S. og US R&B), United Kingdom (UK), Tyskland (DE), Frankrike (FR), Italia (IT), Nederland (NL), Canada (CA), Japan (JP), Australia (AU) og New Zealand (NZ).
Aritmetisk følge
En aritmetisk følge er en følge der differansen mellom et tall og det neste er konstant. For eksempel er {4,7,10,13,16,…} en aritmetisk følge siden differansen mellom to etterfølgende tall alltid er 3. Hvis differansen d er gitt, og man i tillegg kjenner verdien av det første tallet, a_1, er følgen entydig bestemt, og det n-te tallet er gitt ved
Summen av elementene i en aritmetisk følge (aritmetisk rekke)
Hvis man lar s_n være summen av de n første tallene i følgen, danner en aritmetisk rekke. Gitt en aritmetisk følge hvor a_1 og d er kjent, finnes det en enkel formel for summen av elementene, nemlig En versjon av denne formelen forekommer i Liber Abaci (1202) av Leonardo av Pisa.
For å utlede denne formelen, legger vi merke til at s_n kan uttrykkes på to forskjellige måter: Summerer vi begge sidene av disse ligningene, vil alle summandene som inneholder d kanselleres, og vi sitter igjen med Bruker vi formelen for a_n, som er gitt ovenfor, følger formelen for s_n.
Aritmetiske følger i Ramsey-teori
Flere problemer i Ramsey-teori handler om aritmetiske følger. En generell formulering er at en mengde A med naturlige tall er gitt, og problemet er å finne ut hvor lange aritmetiske følger som er inneholdt i A.
La n være et naturlig tall, og anta at man fargelegger alle tallene fra 1 til n med r farger, slik at hvert tall får én farge. Van der Waerdens teorem fra 1927 sier at hvis k og r er gitt, så kan n alltid velges så stor at det helt sikkert finnes en aritmetisk følge med k elementer, slik at alle elementene i følgen har samme farge. En slik følge kalles monokromatisk.
En ekvivalent formulering av dette teoremet sier at hvis man fargelegger alle de naturlige tallene med r farger, så vil det finnes vilkårlig lange monokromatiske følger.
I 1975 beviste Szemerédi en generalisering av dette teoremet, som er kjent som Szemerédis teorem. Han viste at for enhver tetthet d, hvor 0<d<1, og ethvert naturlig tall k, så finnes et tall N slik at hvis n\geq N, så vil enhver delmengde av med minst dn elementer inneholde en aritmetisk følge av lengde k.
Mer generelt A være en delmengde av de naturlige tallene. Et problem som har fått en del opperksomhet er spørsmålet om hvilke karakteristikker av A som garanterer at A inneholder vilkårlig lange aritmetiske følger. Szemerédis teorem garanterer at det er tilstrekkelig at A har såkalt positiv øvre tetthet. En berømt formodning er Erdős’ formodning som sier at hvis summen av inversene til elementene i A divergerer, så vil A inneholde vilkårlig lange aritmetiske følger. Erdős har tilbudt 3000 dollar for løsningen av denne formodningen. Green–Taos teorem fra 2004 sier at primtallene inneholder vilkårlig lange aritmetiske følger. Siden summen av inversene til primtallene divergerer, er dette teoremet et spesialtilfelle av Erdős’ formodning.
Progressió aritmètica Differensrække Arithmetische Folge Arithmetic progression Progresión aritmética Suite arithmétique 등차수열 Progressione aritmetica סדרה חשבונית Aritmetinė progresija Rekenkundige rij Ciąg arytmetyczny Progressão aritmética Арифметическая прогрессия การก้าวหน้าเลขคณิต Арифметична прогресія 等差数列
Kristinestad kraftverk
Kristinestad kraftverk er et kullkraftverk kombinert med oljekraftverk utenfor Kristinestad (Kristiinakaupunki) i landskapet Österbotten i Finland. Det har en installert produksjonskapasitet på 485 MW fordelt på 2 blokker/turbiner. Operatør er Pohjolan Voima.
Anlegget ble utbygd i 1974–1983. Brenselstypen er kull (265 MW) og olje (220 MW).
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 541 500 tonn, mens det samme årets kvote var 350 900 tonn.
Sofiemyrtoppen skole
Sofiemyrtoppen skole i Nordre Follo kommune ble opprettet 1. august 2005 som et resultat av sammenslåing av Sofiemyr skole, Fløysbonn skole og Sofiemyråsen skole.
Fra 1. august 2017 ble skolen igjen delt i 2 skoler: Sofiemyr skole (1.-7. trinn og Sofiemyråsen ressurssenter) og Fløysbonn skole (8.-10. trinn)
Magnie Liv Nilsen
Magnie Finnsdatter Nilsen (født 18. november 1977) er en norsk billedkunstner, tidligere bosatt på Rykene i Arendal kommune, nå bosatt i Oslo. Hun arbeider i hovedsak med skulpturelle papirark, som utgangspunkt for bilder og tredimensjonale arbeider og installasjoner.
I 2012 ble Nilsen uteksaminert fra Kunsthøgskolen i Oslo med mastergrad i tegning og papirarbeid. Hun har i tillegg utdannelse fra Oslo Kunsfagskole (2006).
Siden 2006 har hun deltatt på en rekke separat- og gruppe/kollektivutstillinger. I 2009 og 2012 viste hun – sammen med andre nyutdannede kunstnere fra Agder – sine arbeider i henholdsvis Agder Kunstsenter (2009) og Bomuldsfabriken Kunsthall (2012) på utstillingen «HATCH». Det er det engelske ordet for nyutklekket – en utstilling for nyutdannede kunstnere fra begge agderfylkene. Hun deltok på den årlige utstillingen «Knock Knock» i 2012, en utstilling der Norsk Billedhoggerforening inviterer uteksaminerte masterstudenter ved kunsthøyskolene til å delta. Hun deltok på Sørlandsutstillingen i 2012, og på senhøsten 2013 åpnet hun separatutstillingen «Paper Matter» på det Lindvedske hus i Arendal i regi av Arendal kunstforening. I denne perioden hadde hun et atelier ved cellulosefabrikken Rygene - Smith & Thommesen ved Arendal, stedet hvor hun tilbragte sine barne- og ungdomsår. Hun sier i et intervju til Fædrelandsvennen:
I 2012 mottok Magnie Liv Nilsen Aust-Agder fylkeskommunes kunstnerstipend. Samme år mottok hun Statens utstillingsstipend, og i 2014 mottok hun Billedkunstnernes Vederlagsfond (BKV).
Worcester County (Maryland)
Worcester County er et fylke i den amerikanske delstaten Maryland. Det ligger sørøst i staten og det grenser mot Somerset County i vest og Wicomico County i nordvest. Det har også grense til delstatene Virginia i sør og Delaware i nord.
Marilyn Cochran
I VM 1970 i Val Gardena kom hun på tredjeplass i kombinasjonsøvelsen, bak franske Michèle Jacot og Florence Steurer.
Hun hadde enda større suksess i verdenscupen. I 1969-sesongen vant hun storslalåmcupen sammenlagt. I løpet av karrieren vant hun tre verdenscuprenn; ett i storslalåm og to i slalåm. Hun la opp som aktiv alpinist i mars 1974.
Worcester County (Maryland)
Fylket ble grunnlagt i 1742 av land som ble utskilt fra Somerset County og har fått sitt navn etter en greve av Worcester.
Burgsvik
Burgsvik er et tettsted i Gotland kommune i Gotlands län på Gotland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 338 innbyggere.
Guided by Voices
Guided by Voices (ofte forkortet GBV) er et amerikansk indieband fra Dayton, Ohio. Etter at bandet ble dannet i 1983 hadde det hyppige utskiftinger av medlemmer, men den viktigste komponisten i bandet, Robert Pollard, var alltid med. Guided by Voices ble oppløst i 2004, men mange av de tidligere medlemmene i bandet driver fremdeles med ulike soloprosjekter eller andre band.
I Guided by Voices musikk finner man påvirkning fra sjangere som British Invasion garage rock, psychedelic rock, progressive rock, punk rock og post-punk. Bandet fikk stor oppmerksomhet for sin store produksjon, med en tilsynelatende endeløs strøm av utgivelser. Mesteparten av sangene er på rundt to minutter, men mange er kortere. Ofte slutter de brått, eller blir avbrutt av lydeffekter.
Guided by Voices utviklet seg fra et lovende band som spilte i puber, via et obskurt kjellerband til et profesjonelt band mot slutten av 1990-tallet. Den konstante faktoren var Pollard med sin meloditeft, sine kryptiske tekster og musikalske påfunn.
Den tidlige historien
Da bandet ble dannet i Dayton tidlig på 1980-tallet, begynte de karrieren som et pub-band som spilte på de lokale scenene. Medlemmene i bandet endret seg etter som hvilke dagjobber de hadde, og etterhvert tok Pollard bandet i en mer studio-orientert retning. Guided by Voices' platekarriere begynte med en strøm av selvfinansierte, uavhengige utgivelser som Devil Between My Toes, Sandbox, Self-Inflicted Aerial Nostaligia og Same Place The Fly Got Smashed. Platene ble bare trykket i noen få hundre eksemplarer, og ble stort sett ikke spredt ut over den nærmeste kretsen av familie og venner.
Lo-fi årene
Sprout hadde vært med i bandet også tidlig på 80-tallet, og ble med i bandet igjen rundt utgivelsen av Propeller. Han ble snart Pollards musikalske motstykke i bandet, og bidro også selv med egen musikk til bandet. I 1993 gav Guided by Voices også ut Vampire on Titus i tillegg til EP-ene Fast Japanese Spin Cycle og Static Airplane Jive. I løpet av det følgende året begynte de å få landsdekkende medieoppmerksomhet fra magasiner som Spin.
I 1994, etter å ha vært innom både produksjon av nye sanger og jobbet med sanger fra bandets arkiv, lagde Pollard indielandemerket Bee Thousand som ble utgitt på Scat Records og distribuert gjennom indieselskapet Matador Records. Ikke lenge etter ble bandet offisielt signert på Matador, og Pollard og de andre i bandet sluttet i dagjobbene sine for å jobbe med musikk på fulltid. Bandet overrasket mange som kom på konserter, da de forbandt bandet med den skranglete lyden på platene og ikke hadde forventet energien og showet på konsertene. Showet bestod blant annet av Pollards hjemmelagde rocketeatersport med karatespark, hopp og mikrofonsnurring, Mitchell som brukte gitaren som vindmølle men han kjederøyket, bassisten Greg Demo som møtte opp i stripete bukser og en rekke med sanger som alle varte under nitti sekunder kombinert med svært høyt alkoholforbruk.
Den virkelige debuten på Matador kom i 1995 med Alien Lanes, som til tross for stort budsjett ble innspilt under svært sparsommelige forhold. Tilhengerskaren fortsatte å vokse i undergrunnsmiljøer, og bandet fikk også noe oppmerksomhet fra store medier som MTV og Rolling Stone. Etter at de avbrøt arbeidet med et album som skulle fått tittelen The Power of Suck, samlet bandet sammen stoff til Under the Bushes, Under the Stars fra sin første 24-spors studiosesjon. Dette ble tatt opp sammen med blant andre Kim Deal og Steve Albini i 1996.
Den «profesjonelle tiden»
Pollard skapte en ny inkarnasjon av Guided by Voices med glam rockerne fra bandet Cobra Verde i 1997. det neste albumet, Mag Earwhig kombinerte hard rock-elementer med lo-fi fragmenter, og på ett spor «Jane of the Waking Universe», spiller den «klassiske sammensetningen» av bandet sammen for siste gang. Etter et år med stor turnevirksomhet skilte også denne sammensetningen av bandet, Pollard og Cobra Verde, lag. Dette skjedde etter at Pollard sa i et intervju at han planla å jobbe med andre musikere på sitt neste Guided by Voices prosjekt.
Doug Gillard fra Cobra Verde ble med også i den neste versjonen av bandet i 1998, da sammen med bassisten fra den «klassiske perioden», Greg Demos, den tidligere trommeslageren i The Breeders Jim Macpherson og etterhvert den tidligere gitaristen i Breeders og The Amps Nate Farlet. Bandet skilte lag med Matador, og lagde sammen med produsenten Ric Ocasek det som var ment som Guided by Voices debut på et stort plateselskap, nemlig Capitol Records. Platen, Do the Collapse ble gjentatte ganger forsinket, og ble til slutt utgitt i 1999 på indieselskapet TVT Records. Platen hadde et gjennomprodusert lydbilde som var svært ulikt tidligere utgivelser fra Guided by Voices. Den slo aldri gjennom på radio, og ble møtt med blandede kritikker.
Gjennom utstrakt turnevirksomhet i 1999 og 2000 ble Guided by Voices kjent som et svært bra live-band som ofte hadde konserter som var over tre timer lange og inneholdt både nye og gamle sanger av Guided by Voices, soloinnslag av Pollard og improviserte coverversjoner av sanger av The Who, David Bowie og The Rolling Stones, alt sammen med tungt alkoholinntak. Bandet turnerte i USA og Europa og hadde også konserter i Australia og Japan. I 2000 gav de også ut boksen Suitcase: Failed Experiments and Trashed Aircraft, en boks med fire CD-er med 100 sanger som gikk gjennom tre tiår med Pollards arkiv av upublisert materiale. En oppfølgerboks, Suitcase 2: American Superdream Wow|, ble utgitt i 2005.
I 2001 kom Isolation Drills som ble tatt opp med Rob Scnapf. Han forsøkte å fange bandets liveuttrykk i større grad enn tidligere plater hadde gjort. Platen debuterte på Billboard top 200-listen og fikk gode kritikker, men slo aldri gjennom på radio.
Sluttårene
Etter at de gikk fra TVT i 2002, returnerte Guided by Voices til Matador, og gav ut Universal Truths and Cycles. Dette var en ny vei i forhold til de to tidligere platene som var mer radiofrierier, og mer i retning av hvordan bandet var på midten av 1990-tallet. Produsenten av denne platen, Todd Tobias, skulle også produsere de to siste platene for bandet på Matador. I 2003 kom den progaktige Earthquake Glue, etterfulgt av samleboksen Hardcore UFOs: Revelations, Epiphanies and Fast Food in the Western Hemisphere og samleplaten Best of Guided by Voices: Human Amusements at Hourly Rates.
I 2004 annonserte Pollard at han oppløste Guided by Voices etter utgivelsen av platen Half-Smiles of the Decomposed og en avskjedsturne. Pollard uttalte da:
9. november 2004 spilte Guided by Voices på Austin City Limits, sendt av PBS 22. januar 2005. deres siste opptreden på TV var på Late Night with Conan O'Brien 2. desember 2004. De spilte da sangen «Everybody Thinks I'm a Raincloud (When I'm Not Looking)». etter en runde med utvalgte konserter i USA, spilte de sin siste konsert på The Metro i Chicago 31. desember 2004.. Konserten var en fire timer og 63 sanger lang maraton, og ble utgitt på DVD under navnet The Electrifying Conclusion.
Etter Guided by Voices
Pollard slapp sitt første post-Guided by Voices-album i 2006 på Merge Records. Albumet, From a Compound Eye, var en dobbelplate og ble produsert av Todd Tobias. Senere gav han ut flere album på Merge og sitt eget plateselskap Guided by Voices Inc.
Etter at Guided by Voices ble oppløst, har Pollard stadig fått spørsmål om gjenforeninger. I 2007 sa han tl magasinet MAGNET at om bandet skulle gjenforenes måtte det være for å spille inn nye plater, ikke for å spille konserter og leve på gammel suksess.
Medlemmene fra 1998 til 1999 kom sammen og spilte noen sanger på Pollards 50-årsdag i 2007.
I oktober 2008 ble det offentliggjort at Guided by Voices' musikk skulle bli brukt i en 3D-filmmusikal basert på Kleopatras liv. Filmen skal bli regissert av Steven Soderbergh og er skrevet av det tidligere medlemmet i Guided by Voices, Jim Greer. Soderbergh og Greer skal omskrive tekstene for å passe til historien. Soderbergh hadde tidligere brukt en sang av Guided by Voices i filmen Full Frontal, og skrev en introduksjon til Greer sin bok om bandet.
Pollard skrev filmmusikken til Soderberghs film Bubble, og den ble publisert som Music for Bubble.
Gjenforening 2010-2014
De spilte blant annet på Øyafestivalen i 2011.
Det gjenforente GbV ga ut 6 album fra 2012 til 2014.
Langfjordelva (Loppa)
Langfjordelva er ei elv i Loppa kommune i Finnmark. Den har utspring i fjellene mellom Langfjorden i Loppa og Tverrfjorden i Kvænangen. Den renner nordover gjennom en rekke små innsjøer, og munner ut ved Langfjordhamn, innerst i Langfjorden. Elva er 4,72 km lang, og har et nedbørfelt på 15,96 km². Middelvannføringen ved munningen er 0,80 m³/s.
Rhopalocera
Rhopalocera kan kalles «dagsommerfugler i vid forstand» og består av tre delgrupper. I Norge finnes bare to av delgruppene, smygerne som kan omtales som «uekte dagsommerfugler» og (de ekte) dagsommerfuglene som utgjør en stor del av gruppen.
Utbredelse
De fleste artene lever i tropiske og subtropiske områder. I Norge forekommer nærmere 100 arter, de fleste finnes helt sør i Norge der klimaet er varmere enn det er lengre nord. Men noen få arter er tilknyttet et liv i fjellet og finnes bare lengst nord i Norge.
Utseende
De fleste er fargerike insekter.
Levevis
Rhopalocera er dagaktive sommerfugler og finnes helst på varme solrike steder, helt fra kysten og opp i fjellet. De fleste suger nektar av blomster, derfor er blomsterenger eller andre steder med blomster attraktive. Flere av artene er avhengig av visse næringsplanter og enkelte arter er også kresne i forhold til leveområdet (habitatet).
Rhopalocera tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Dette skjer mellom larvestadiet og det voksne stadiet og er en hvileperiode, et puppestadium, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Rhopalocera har puppestadiet i sin egen, noe ubeskyttede hud, hvor larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen.
Sunniva av Selja
St. Sunniva eller den hellige Sunniva (ukjent fødselsår og dødsår, angivelig siste halvdel av 900-tallet) er en legendarisk helgen av angivelig irsk avstamning, som ble gjenstand for en helgenkultus på Vestlandet i Norge. Kultusen hadde sitt utgangspunkt i Selje kloster. I Norsk biografisk leksikon står det om henne at «mye tyder på at hun er en relativt sen litterær fiksjon, som bunnet i behovet for å fremskaffe en fremtredende helgen med lokal forankring i Bjørgvin bispedømme. Det er ingen grunn til å tro at Sunniva virkelig har eksistert.»
Legenden
Sunniva skal ha vært en kongsdatter fra Irland som var navngjeten for sin skjønnhet og sin rikdom. En hedensk, brutal og ivrig beiler truet henne til ekteskap, men i stedet for å underkaste seg denne mannen ga hun seg frivillig hen til den ukjente skjebne ved å forlate Irland med sine folk i tre skip uten seil, ror eller årer. Skipene drev nordover og deretter østover til de kom til vestkysten av Norge. Noen av folkene gikk på land på øya Kinn, mens Sunniva og de fleste andre gikk i land på øya Selja som ligger ytterst i Nordfjord i Sogn og Fjordane.
Folk på fastlandet så med mistro på de nyankomne og anklaget dem for å stjele sauer. Den hedenske befolkningen kom mot dem med sverd og ild, men da blåste det opp til en storm. Håkon Ladejarl sendte folk for å drepe dem i den tro at det var hærmenn, men for å berge livet måtte Sunniva og hennes følge gjemme seg i en steinhule. I følge myten sendte Gud et steinras som stengte inngangen. Myten vil ha det til at da Olav Tryggvason kom til Selja senere, fant han velluktende knokler, mens Sunniva så fortsatt ut som hun sov. Det ble bygd en kirke på stedet, og Sunnivas etterlevninger skal ha blitt skrinlagt i 996. Sankt Sunnivas attributt er en klippeblokk.
Etableringen av legenden
De to eldste kildene til legenden om Sunniva er begge fra siste del av 1100-tallet: Legenden om Sunniva er bare bevart i fragmenter, og ble muligens skrevet ca. 1170, i forbindelse med at bispesetet og Sunnivas levninger ble overført fra Selja til Bergen. Odd munks saga om Olav Tryggvason fra ca. 1190 gjør blant annet bruk av disse legendene, når han framstiller kong Olav som den som etablerte den første kirken på Selja, og derved bekreftet Sunniva-kultusen.
Søsken
Søsken er to eller flere avkom etter felles foreldere. Søsken må således ha samme far og mor. Avkom med bare en felles forelder (felles far eller mor) kalles halvsøsken. Avkom uten felles foreldre kalles stesøsken, og er vanligvis ikke genetisk beslektet. Avkom fra fosterforeldre, eller avkom flyttet inn i familiens fosterhjem, kalles fostersøsken eller hvis fra utlandet, adoptivsøsken. Ordet søsken er kjønnsnøytralt; et mannlig søsken kalles en bror, et kvinnelig kalles en søster.
Sunniva av Selja
Etableringen av legenden
Ifølge Odd skal Sunniva ha levd og dødd på «den tida då Håkon jarl styrte», det vil si 970-995. Odd forteller videre at to storbønder fra Firdafylke, Tord Eigileivsson og Tord Jorunsson seilte til Trondheim, og om natten ankret opp ved Selja. Da oppdaget de et merkelig lys over øya som strålte ned fra himmelen. De fant en hvitblank hodeskalle som duftet søtlig.
De fortsatte reisen til Trondheim hvor de møtte kong Olav Tryggvason og biskop Sigurd. Sigurd mente at «dette er for visst hovudet åt eit heilagmenne». Etter enda et vitnesbyrd om underlige hendelser på Selja, reiste kongen og biskopen ned til Selja. Her fant de mange levninger, det vil si skjeletter, som luktet søtlig. Ifølge den anonyme legenden fant de i en hule også liket av Sunniva, som etter sigende var like hel og så ut som om hun sov. Knoklene ble samlet sammen og lagt i et skrin og i en kiste som ble tømret for den hellige Sunniva.
Sunniva som katolsk institusjon
Benediktinermunker fra England bosatte seg senere på Selja, og bygde et kloster som de innviet til en av helgene på øya, St. Alban, som ifølge Odd Snorresson var Sunnivas bror. Olav den hellige skal ha knelt i den lille Sunnivakirken og i hulens kapell. Han landet på Selja på veien hjem fra England da han ville erobre Norge og videreføre Olav Tryggvasons misjon. De irske pilegrimene som gikk i land på øya Kinn har antagelig levd et isolert eneboerliv på stedet, i likhet med andre eneboere på øyene i ute i Atlanterhavet, inntil de døde en naturlig død.
Sunniva ble en vernehelgen for Vestlandet og Selja ble senere bispesete for Gulatingsområdet. I 1170 ble bispesetet flyttet fra Selja til Bergen. Samtidig ble St. Sunnivas skrin overført til Kristkirken i Bergen og plassert på høyalteret den 31. august 1170 av biskop Pål av Senja. En del av helgenskrinene til Seljemennene ble antagelig igjen på Selja. Helgenskrinet ble værende i Kristkirken til 1531, da kirken ble revet og skrinet ble overført til Munkeliv kloster. Skrinet med Sunnivas levninger forsvinner ut av historien omkring 1536, da klosteret ble nedlagt.
Hennes minnedag er 8. juli; Den hellige Sunniva og Seljemennene; «Seljumannamesse». Dagen er avmerket med en rive på den norske primstaven. Hun har også en translasjonsfest (Translatio Sunnivae) den 31. august, som minnes overføringen av Sunnivas relikvier til Bergen. Den katolske kirken i Molde er navngitt etter henne.
Flere skoler i Norge, bl.a. St. Sunniva i Oslo, og både norske og engelske skip er oppkalt etter henne. Sta. Sunniva studenthjem i Bergen er også oppkalt etter Sta. Sunniva. Hellige Nikolai ortodokse kirke i Oslo har et Sunniva-ikon på ikonostasen sin og arrangerer år om annet ortodoks pilegrimsferd til Selja på Sunnivadagen. Sunniva er også nevnt (mot slutten av tredje akt) i Henrik Ibsens skuespill Gildet paa Solhoug (utgitt 1856 og revidert i 1883).
Sant eller ikke?
De hellige på Selja og spesielt St. Sunniva fikk en betydningsfull plass i kristningen av Norge. I konkurranse mot hedenskapet viste de geistlige til kraftfulle forbilder på norsk jordsmonn. Det heroiske i fortellingen om St. Sunniva hadde øyensynlig en sterk tiltrekning på middelalderens nordmenn.
Sunniva-legenden slik den er nedtegnet, har sannsynligvis utviklet seg i minst to trinn. Først var det snakk om en gruppe mennesker på øya Selja som ligger i Sogn og Fjordane. Disse omtales som seljemenneskene og framstår som anonyme skikkelser. Andre trinn i Sunniva-legenden går ut på at historien knyttes til en bestemt person og gis et navn: Sunniva. Gro Steinsland nevner at «I dag diskuterer man hvor gammel den egentlige sunnivakulten kan være. Går dyrkelsen av den kvinnelige helgen tilbake til 900-tallet, eller hører den til slutten av 1100-tallet, på den måten at kulten regnes fra overflyttingen av bispesetet fra Selja til Holmen i Bergen i året 1170»
I noen fromhetstradisjoner trekker man en parallell mellom jomfru Maria og Sunniva: «det er derfor ikke urimelig å la Sunniva stå som en representasjon for jomfru Maria, og det 'barnet' Sunniva fødte gjennom sin martyrdød var kristendommen i Norge.»
Forbilder for legenden om Sunniva
Gro Steinsland peker på at «sunnivakulten kan være influert av middelalderens fortelling om de 11 000 jomfruene fra Köln som satte til havs uten seil og årer […] Adam av Bremen nevner de 11 000 jomfruer, og dessuten de syv syvsovere, hellige menn som skal sove i en hule inntil Dommedag». Steinsland peker også på at Odd Munk fremstiller den legendariske britiske martyrhelgenen Alban av Britannia (200/300-tallet) som Sunnivas bror.
Jan Erik Rekdal mener Sunniva-myten viser en sterk og vedvarende innflytelse fra det gæliske området på norrøn kultur. Dagens Nordvest-Skottland, Nordvest-England, inkludert Hebridene og Man, Orknøyene og Shetland, var seinest på 900-tallet blitt to-kulturelt norrønt-gælisk.
Rekdal mener det er sannsynlig at folk i de norrøne bosetningene kan ha mottatt impulser fra de rike gælisk-irske helgenfortellingene, og hans hovedtese er at Sunniva-fortellingen ble skapt i forbindelse med at Olav Tryggvason dro til Norge, at den er modellert over en irsk helgenlegende og at myten ble bevisst brukt i de tidlige forsøkene på å kristne nordmennene.
Innenfor irsk helgenmytologi finnes det mange legender med likhetstrekk til Sunniva-myten: Enslige, tapre kvinner som forfølges av hedenske fiender. Rekdal knyttet likevel til en myte om en mannlig helgen, St. Donnán. De eldste kildene til Donnán-legenden går tilbake til 800 og forteller om at Donnán og hans brødre ble drept av hedninger på øya Eigg ved mordbrann i 617. Denne fortellingen har trolig vært godt kjent i de norrøn-gæliske områdene. Rekdal sannsynliggjør forbindelse til Donnán-legenden ved at det på Hebridene finnes en kirke viet til Donnán like ved en norrøn bosetning.
Vasklot kraftverk
Vasklot (finsk: Vaskiluoto)  kraftverk enhet 2 og 3  er et kullkraftverk kombinert med oljekraftverk i Vasa i Finland. Det har en installert produksjonskapasitet på 399 MW fordelt på 2 blokker / turbiner. Operatør er Vaskiluodon Voima.
Anlegget fikk en etterhvert nedlagt turbin installert første gang i 1958, mens dagens anlegg ble utbygd i 1972–1982. Brenselstypen er kull og tungolje.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 1,045,700 tonn, mens det samme årets kvote var 0,605 mill tonn.
Det første slaget ved Kharkov
Det første slaget ved Kharkov var en del av det tyske overfallet på Sovjetunionen i Operasjon Barbarossa under andre verdenskrig.
Den tyske Armégruppe Sør rykket fram mot byen Kharkov (nå Kharkiv i Ukraina) den 20. oktober 1941. Den russiske 38. armé etablerte et forsvar av byen. I mellomtiden ble hele fabrikker demontert og flyttet østover på jernbanen. Blant denne industrien var blant annet produsenten av stridsvogner Zavod Malysheva, som senere skulle forsyne Den røde armé med den kjente stridsvognen T-34.
21. oktober var alle de viktigste fabrikkene demontert og sendt østover, samtidig som de tyske styrkene sto bare 11 km fra jernbanen. Den 24. oktober angrep de tyske styrene de sovjetiske forsvarerne i byen, og tok kontroll over denne samme dag.
Massachusetts’ flagg
Massachusetts' flagg er hvitt med delstatens våpen i midten. Våpenskjoldet er blått og viser i gult en indianer av algonquin-folket samt en hvit stjerne i øvre hjørne. Skjoldet er omgitt av et bånd med mottoet Ense Petit Placidam, Sub Libertate Quietem ("med sverd søker vi fred, men fred bare i frihet"). Over skjoldet er delstatens hjelmtegn plassert, en hånd som holder et sverd. Flagget ble innført 6. mars 1915. Nåværende flagglovgivning er fra 3. juli 1971.
Massachusetts' flagg er basert på de faner delstatens militære tropper har ført siden 1787. Disse hadde våpenet på den ene siden og hånden med sverdet på den andre. I 1908 ble dette gjort til flagg for delstaten, men da ble baksiden prydet av et blått våpenskjold med et grønt grantre. Dette gjaldt formelt også fra flagget ble offisielt vedtatt i 1915 og fram til 1971.
Tidligere flagg og sjøfartsflagg
Det første flagget for Massachusetts ble innført 29. april 1776 og besto av et hvitt flagg med et grønt tre og påskriften appeal to heaven. Formelt var dette delstatens sjøfartsflagg fram til nytt delstatsflagg ble vedtatt, men det ble lite benyttet i tiden etter den amerikanske revolusjon. I 1971 ble flagget formelt gjeninnført som sjøfartsflagg for Massachusetts, men da uten mottoet.
Knut Sverre
Knut Axel Scheel Sverre (født 17. august 1927, død 29. september 2005) var en norsk diplomat og ambassadør. Han var utdannet jurist, og delvis oppvokst i Frankrike.
Han var sønn av Finn Hermod Sverre (1897–1984) som var generalkonsul i Strasbourg, og Randi Scheel (1899–1987). Etter fransk examen artium tok han cand.jur. i Oslo 1952 og utenriksdepartementets aspirantkurs 1953. Etter å ha tjent ved ambassadene i London, Ottawa og Helsingfors, var han byråsjef 1966–1969, ambassaderåd i Washington, ambassadør ved Norges ambassade i Teheran 1975–1979 (sideakkreditert til Kabul og Islamabad), spesialrådgiver i menneskerettighetsspørsmål 1979–1982, ekspedisjonssjef og leder for presse- og kulturavdelingen («pressesjef») 1982–1987, ambassadør ved Norges ambassade i Brussel og Luxembourg 1987–1994 der han pensjonerte seg. Han fikk St. Olavs Orden i 1988.
Bakgjellesnegler
Bakgjellesnegler (Opisthobranchia) er bløtdyr, og en gruppe snegler som lever både i saltvann (marine), ferskvann og på land.
Navnet kommer av at de har gjellene på siden av eller bak hjertet. De mangler skallokket (operculum) og er vanligvis «nakne» (uten skall), eller har et redusert skall.
Systematisk inndeling
Inndelingen inkluderer familiegrupper som er utdødde, basert på funn av fossiler. De er merket med †.
Denne inndelingen følger Bouchet, P. & Rocroi, J.-P. 2005.
Opisthobranchia
Eilema pygmaeolum
Eilema pygmaeolum er en av lavspinnerne i familiegruppen bjørnespinnere (Arctiidae).
Utseende
Eilema pygmaeolum ligner mye på de andre lavspinnerne i slekten Eilema. Framvingene er ensfarget grågule, med et lysere gult parti i framkanten. Bakvingene er ensfarget skitne gulgrå. Bakkroppen er også gulaktig grå, men mer gul bakerst. Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 29 og 35 millimeter.
Larvene er behåret med ganske lange brun-svarte hår. Hårene er arrangert i dusker på hvert ledd. Disse danner rekker av hårdusker bakover kroppen. Larvens kropp har orange flekker på hvert ledd, og disse danner en dobbelt linje på larvens ryggside. Utvokst blir den ca. 2-3 centimeter lang.
Levevis
Eilema pygmaeolum finnes på kalkrike, varme, enger nær kysten, gjerne der det er noe sandholdig jord. Flygetiden er i juli og august. Den er nattaktiv.
Hunnen legger omtrent 100 egg rett på næringsplanten, eggene legges i små grupper.
Larvene lever på ulike lav, og overvintrer halvt utvokste. Neste vår fortsetter den å vokse, og er utvokst i juni.
Eilema pygmaeolum tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Puppestadiet tilbringes ofte i en barksprekk eller lignende. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning. Puppen klekkes etter fire uker.
Utbredelse
Eilema pygmaeolum er utbredt i Nord-Afrika, Europa. Den finnes øst gjennom Asia til Iran og det sørvestlige Russland.
Ikke i Norge. Men er funnet langs kysten av det sørlige Sverige, Danmark og Finland.
Navnet
Det latinske navnet Eilema betyr omsluttet, spole, og slekten har trolig fått navnet fordi noen arter bretter eller «ruller» vingene rundt kroppen som en spole når den hviler. Navnet pygmaeolum betyr liten, ung av ordet pygme. På svensk heter den Gulpannad lavspinnare, på engelsk Pigmy Footman
Howard County (Maryland)
Howard Countys totale areal er 656,69 km² hvorav 3,91 km² er vann. I 2000 hadde fylket 269,457 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Ellicott City.
Fylket ble grunnlagt i 1838 fra land som ble utskilt fra Anne Arundel County og har fått sitt navn etter guvernør John Eager Howard, som også var offiser i den amerikanske borgerkrigen.
Oldenburger
Oldenburger er en hesterase som ble utviklet på 1600-tallet i Oldenburg. Avlen av oldenburger deles i to avdelinger; Renavl med blodrenhet på 87,5-100 % oldenburgeravstamning, og foredlingsavl hvor blodrenheten er 25-75 %. Oldenburger har en mankehøyde på 160-170 cm. og er som regel brun eller svart, men alle rene farger er tillatt.
Renavlet oldenburger
Renavlet oldenburger er en stor, kraftig, rasetypisk oldenburger kjøre- og ridehest med et særdeles arbeidsvillig temperament. Velreist hals, smidig og muskuløs overlinje og tørre og føre lemmer. Bevegelsen skal være taktfast og med kraftig aksjon bakfra.
Foredlet oldenburger
Foredlet oldenburger er en ridehest med moderne oldenburgerpreg, som utelukkende er foredlet med XX-fullblods. Den skal ha et særdeles karakterfast og arbeidsvillig temperament, store kroppspartier, velreist hals, smidig og muskuløs overlinje og bakpart og tørre og føre lemmer. Bevegelsen skal være taktfast med ryggsving, frihet i skuldre og albuer, samt fraskubb og bæring bakfra.
Bruk
Oldenburgeren er en allsidig brukshest. Med sitt arbeidsvillige temperament er den en ypperlig hobbyhest, så vel som konkurransehest. Rasen er særdeles godt egnet til kjøring, og ikke minst dressur hvor den har flere internasjonale plasseringer i både OL og verdensmesterskap. Rasen er også godt egnet til de andre ridegrenene.
Humberto Mariles
Humberto Mariles Cortés (født 13. juni 1913 i Corral i Chihuahua i Mexico, død 7. desember 1972) var en meksikansk rytter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Mariles ble olympisk mester i hestesport to ganger under Sommer-OL 1948 i London. Med hesten «Arete» vant han den individuelle konkurransen i sprangridning foran sin landsmann Rubén Uriza Castro på «Hatvey». Mariles var også med på det meksikanske laget som vant lagkonkurransen i sparangridning. De andre på laget var Rubén Uriza Castro på «Hatvey» og Alberto Valdez Ramos på «Chihuchoc». Han vant også en bronsemedalje i lagkonkurransen i feltritt med hesten «Parral» sammen med Raúl Campero på «Tarahumara» og Joaquín Solano Chagoya på «Malinche».
Håvard Alstadheim
Håvard Alstadheim (født 24. mai 1936 på Skatval i Nord-Trøndelag, død 7. september 1998) var en norsk sosialøkonom, gårdbruker og politiker (V). Han var professor ved Norges tekniske høgskole.
Han hadde mange lokalpolitiske verv, foruten en tid som statssekretær i Finansdepartementet, og var også leder i Venstre 1990–1992. Alstadheim var Stjørdals ordfører 1980–1985 og varaordfører 1986–1987, deretter Nord-Trøndelags fylkesvaraordfører 1988–1991.
Blant Alstadheims politiske hjertesaker var økt folkestyre, distriktspolitikk, miljøvern og utviklingshjelp. Han ble først og fremst karakterisert som jordnær og med en stor faglig tyngde.
Familie og yrkesliv
Han ble født på slektsgården Alstadheim på Skatval som sønn av gårdbruker Håkon Alstadheim og hustru Karen Kjerstine Øygard. Gården var opprinnelig en husmannsplass under gården Nesset, som den ble slått sammen med (til Alstadheim, gnr. 54/6) av Håvard Alstadheims farfar, Hågen Andreas Johnsen, og som ga navn til slekten på stedet. Håvard Alstadheim var den eldste av fem søsken, og fikk odelsretten på gården, og fikk skjøte på denne i 1971. Han giftet seg i 1962 med hotelleier Karen Kristine Richter (født 1939 i Orkdal), som han fikk tre barn med, deriblant senere Venstre-politiker Håkon Alstadheim (født 1963). Han ble også farbror til journalist Kjetil B. Alstadheim (født 1968).
Håvard Alstadheim ble cand.oecon. etter å ha avlagt sosialøkonomisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1964. Han var førsteamanuensis ved Sosialøkonomisk institutt ved Universitetet i Oslo 1965–1974, og hadde et studieopphold i England 1969–1970. Tidlig assisterte han sosialøkonomer som Ragnar Frisch og Leif Johansen i deres arbeider.
Alstadheim var tilknyttet NTH i Trondheim 1975–1992, først som dosent, senere som professor i sosialøkonomi. Alstadheim var landbruksdirektør hos fylkesmannen i Sør-Trøndelag fra 1993 og frem til sin død.
Utredningsarbeid
Som professor var han medlem og leder av en rekke offentlige utvalg. Ofte gjaldt det å undersøke virkningen av offentlige bevilgninger. «Når det haster for regjeringen å få gjort noe fordi penger kastes ut av vinduet på en særdeles effektiv måte, har den gjort til vane å tilkalle professor Håvard Alstadheim», skrev Dagens Næringsliv i 1995.
Han ledet velferdstiltaksutvalget for studenter og elever, som leverte sin innstilling i 1976, og Nord/sør-bistandskommisjonen 1993–1995. Sistnevnte rettet skarp kritikk mot måten norsk bistandspolitikk ble gjennomført på.
Høsten 1987 ble han oppnevnt av Landbruksdepartementet som leder av en offentlig utredning av landbrukspolitikken. Målene for utvalget var å «se landbrukspolitikken i sammenheng med en samordning og effektivisering av distrikts- og næringspolitikken», samt å legge vekt på «å gjøre virkemidlene enklere og mer oversiktlige». Det såkalte Alstadheim-utvalget fikk utsatt frist og la frem sin innstilling i 1991.
Alstadheim var med i det store norske samfunnsvitenskapelige forskningsprogrammet Maktutredningen 1972–1981, som han ledet sammen med Johan P. Olsen og Gudmund Hernes. Utredningen var et betydelig teoretisk og empirisk løft for norsk samfunnsforskning, og publikasjoner fra Maktutredningen kom til å prege undervisning og samfunnsdebatt i lang tid. Arbeidet la også grunnlag for Makt- og demokratiutredningen 1998–2003.
Ungdoms- og studentarbeid
Alstadheim meldte seg inn i Venstre i 1953. Rundt 1960 satt han i Unge Venstres landsstyre. Kort tid etter innmeldelsen ble han valgt til formann i Studentvenstrelaget i 1958. I 1961 var han med på å stifte Norges Liberale Studentforbund. Dette året var han også formann i Norsk Studentsamband. Han representerte Studentvenstrelaget i Det Norske Studentersamfund og tilhørte mindretallet som reiste mistillitsforslag mot studentrsamfundets formann Jan Helge Jansen i 1963.