cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eurovision Song Contest 1973
Vinner og hiter
Men det var tredjeplassen, Storbritannias Cliff Richard og «Power to All Our Friends», som toppet VG-lista samtidig. Cliff Richard hadde hatt stor suksess med «Congratulations» i konkurransen i 1968, og fikk en ny storslager med «Power to All Our Friends». I tillegg til Norge, toppet også sangen singellistene i Danmark, Sverige og Nederland, og den nådde en fjerdeplass hjemme i Storbritannia. Richard skal ha vært så nervøs før sendingen at han tok valium for å overvinne nervene – så mye at manageren hans nesten ikke fikk vekket Richard før opptredenen. Størst kommersiell suksess fikk imidlertid andreplassen, Spanias «Eres tú» med gruppen Mocedades. Før finalen ble sangen anklaget for å være et plagiat av Jugoslavias bidrag fra 1966, «Brez besed». Det spanske bidraget ble imidlertid ikke diskvalifisert og fikk delta i finalen. Etter finalen fikk «Eres tú» en omfattende kommersiell suksess verden over, ikke minst ble sangen en klassiker i spansktalende land i Sør- og Mellom-Amerika. Den gikk inn på hitlister over hele Europa, også i Norge. I USA nådde den engelske versjonen, «Touch the Wind», en niendeplass på Billboard Hot 100 i mars 1974. Dette er et av få Eurovision-bidrag som har tatt seg inn på den offisielle amerikanske hitlisten, og et av enda færre som nådde topp 10 i USA.
I Norge nådde den en åttendeplass på VG-lista. Sangen har også blitt spilt inn i en rekke ulike versjoner, og i Norge spilte Inger Lise Rypdal inn en norsk versjon, kalt «I mitt liv». Den norske versjonen nådde en sjetteplass på VG-lista i 1973.
Kommentatorer og kringkastere
Finalen ble kringkastet direkte til alle de 17 deltakerlandene. De fleste hadde kommentatorer som formidlet informasjon og hendelser direkte til seerne. Oversikt over kommentatorer og kringkastere under Eurovision Song Contest 1973:
Kommentatorer og sendinger i ikke-deltakende land
Ifølge arrangørene ble sendingen overført til 15 ikke-deltakende land. Konkurransen ble overført til asiatiske og søramerikanske land. Hellas, Tyrkia, Malta og Østerrike sendte konkurransen direkte, mens Island og Ungarn sendte den i opptak senere på våren. Under er bekreftede sendinger:
Rochford
Rochford er en liten by i Essex i England. Den er beliggende rundt 69 km fra sentral London og rundt 34 km fra Chelmsford. Den er administrasjonssenter for distriktet Rochford, som har tatt navn etter byen. Byen er kjernen i et verdslig sogn som også omfatter Stroud Green og London Southend Airport. Byen grenser mot forstadsområder i Ashingdon og Hawkwell. I henhold til folketellingen i 2001 hadde den verdslige sognet Rochford, som omfatter selve byen og London Southend flyhavn, en befolkning på 7 610 innbyggere, noe som hadde økt til 8 471 innbyggere ved tilsvarende folketelling i 2011.
Navnet kommer fra Rochefort, som er gammelengelsk for jakthundenes krysningssted. Elven som renner gjennom byen heter nå Roach. Opprinnelig het den Walfleet, men det var en utbredt oppfatning at Rochford måtte bety «krysningssted i Roch/Roach», og elven fikk dermed nytt navn på grunn av en misforståelse.
Herregården Rochford Hall er i privat eie, og brukes som bolig. Familien eier også golfbanen ved huset. Henrik IV giftet seg der i 1380, og i 1525 utnevnte Henrik VIII Thomas Boleyn til vicomte Rochford.
Det er jernbaneforbindelse til Liverpool Street stasjon i London, og mange innbyggere pendler til arbeid i hovedstaden.
Nikita Rukavytsya
Nikita Rukavytsya (født 22. juni 1987) er en australsk fotballspiller som spiller for den israelske fotballklubben Hapoel Be’er Sheva FC. Han er også en del av.
Rukavytsya har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet KSV Roeselare i Belgia og Perth Glory i Australia.
Landslaget
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Han ble tatt ut i s bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Pavel Kustov
Pavel Kustov (russisk: Павел Кустов) (født 1965) er en russisk tidligere skihopper som konkurrerte for Sovjetunionen.
Han deltok i verdenscupen i årene 1988-1991, med 21.-plass i 1989/90 som beste sammenlagtplassering. Samme sesong ble han nummer 17 sammenlagt i den tysk-østerrikske hoppuka. Hans beste plassering i enkeltrenn i verdenscupen var 3.-plass i storbakken i Liberec 14. januar 1990.
Kustov var med i VM i 1989 og 1991, med 12.-plass i normalbakken i Lahtis i 1989 som beste individuelle plassering. I det samme mesterskapet var han på det sovjetiske laget som ble nummer 4 i lagkonkurransen. I VM i skiflyging i Vikersund i 1990 ble han nummer 19.
Pavel Kustov ble flere ganger sovjetisk og russisk mester i årene 1983-1988.
Soldoggfamilien
Soldoggfamilien (Droseraceae) er en plantefamilie som omfatter tre planteslekter.
Alle artene er kjøttetende. De er ett- eller flerårige urter med bladene i rosettform. Blomstene er femtallige, og frukten er en kapsel. De vokser på solrike steder med næringsfattig, sur jord, unntatt Aldrovanda som flyter i ferskvann. Artene i soldoggslekta (Drosera) fanger insekter på de klebrige bladene, mens venusfluefanger (Dionaea) og Aldrovanda har blader som klapper sammen om byttet. Insektene fordøyes, og dette gir plantene verdifull næring.
De litt over 200 artene er utbredt i store deler av verden, men de mangler i de store ørkenområdene og det meste av Arktis. Nesten alle artene tilhører soldoggslekta. Dionaea og Aldrovanda omfatter én art hver. Artsmangfoldet er lite i Holarktis, og de fleste artene vokser på den sørlige halvkule. I Norge finnes tre arter i soldoggslekta.
Tidligere tilhørte Drosophyllum lusitanicum denne familien, men den har blitt flyttet til en egen familie, Drosophyllaceae, hvor den er den eneste arten.
Oberscharführer
Oberscharführer var en paramilitær grad i Schutzstaffel (SS) og Sturmabteilung (SA). Graden tilsvarte Feldwebel (sersjant) i Wehrmacht.
Den ble opprettet i SA i 1932, som en følge av veksten i organisasjonen, og innført i SS på samme tid, for at det skulle være likhet mellom de to organisasjonene. Etter de lange knivers natt i 1934 endret strukturen seg, slik at de to gradene SS-Oberscharführer og SA-Oberscharführer ikke lenger var på samme nivå; en SS-Oberscharführer tilsvarte en SA-Truppführer. Hvilken rolle en SS-Oberscharführer hadde varierte mellom de forskjellige grener av organisasjonen, slik at en i Allgemeine-SS kunne ha en helt annen autoritet enn en i Waffen-SS.
Insigniene var opprinnelig en sølvknapp og en stripe på venstre jakkeslag. Etter endringen i 1934 begynte SS-Oberscharführere å bære to sølvknapper i stedet. Etter 1938 bar SS-Oberscharführere i Waffen-SS også skuldermerket for en Feldwebel i Wehrmacht.
Top of the World (The Carpenters’ sang)
«Top of the World» er navnet på en amerikansk sang fra 1973 med duoen The Carpenters. Sangen toppet de amerikanske hitlistene samme år og ble også duoens andre amerikanske single som gikk til topps. Sangen var opprinnelig ment å være en sang på et album av The Carpenters, men Lynn Anderson gjorde sin utgave av den og denne versjonen nådde andreplass på de amerikanske singellistene i midten av 1973.
Suksessen til Andersons versjon fikk the Carpenters til å gjøre en ny versjon som singel (A&M Records 1468) med Richard Carpenter, Jack Daughterty og Karen Carpenter som produsenter. Sangen er således like mye kjent med The Carpenters som med Lynn Anderson. Karen Carpenter spilte inn en ny versjon for gruppas første samlealbum ettersom hun var aldri helt fornøyd med den første versjonen. Hennes bror, Richard Carpenter, som skrev sangen sammen med John Bettis, mikset sangens vokal på nytt senere, nyligst for deres 35. års jubileumssamling «Gold».
Norsk versjon
Arne Riis har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «På verdens tak». Sangen ble utgitt av Kirsti & Benny (Kirsti Sparboe og Benny Borg) på singlen Polydor 2052.057 i 1973].
Listeplasseringer
I magasinet Cash Box var «Top of the World» nummer én 1. desember 1973.
Stakk (landbruk)
En stakk er en såteformet stabel med høy, korn, lauv eller torv, i Norge vanlig brukt i det førindustrielle jordbruket. En forstavelse kan karakterisere innholdet i stakken, som i en høystakk, kornstakk, lauvstakk eller torvstakk. Prosessen med å lage en stakk er kalt «stakking» eller «å stakke», lokalt også «å stekkja».
Mange ulike ord er brukt om stakker, og lokal bruk og uttale kan variere. Ivar Aasen definerer en hjelm (kjelm, tjelm) som en kornstakk med et lite tak eller dekke, men det kan også brukes mer generelt om en høystakk eller en torvstakk. En rauk (røyk, ruk. røykling, røkling) er en liten stakk, og ordet kan brukes både om korn, lauv og torv. I noen området, for eksempel Østerdalen og Valdres, er ordet kuv brukt om en liten stakk av høy eller lauv. En liten kornstakk kan kalles hatt (Toten), krøys (Sogn) og skruv (Jæren). Torvseter er brukt som et alternativt ord for torvstakk.
Høystakker i utmarka
I eldre landbruk var det vanlig å slå grasvekster i utmarka. Graset ble vanligvis oppbevart i utløer eller plassert i en stakk, til tørking og oppbevaring. Transport hjem til gården ble typisk utført om vinteren på snøføre. Slåtten i utmarka var ofte en svært viktig del av gårdsdriften, og stakking i utmarka har vært vanlig over storparten av landet.
Stakkene i utmarka ble plassert på et tørt sted, gjerne slik at den var vanskelig å nå for dyr på leit etter mat. Mange steder ble en steinring brukt til å avgrense og beskytte stakken. Ringen kunne typisk være 3-4 meter i diameter. I midten ble det satt opp en stakkstang (stakkstaur, stakkstake, stakkstøstong, sneis ) til støtte for høyet, 3-4 meter lang. Stangen ble støttet opp av steiner og kanskje også av skråstilte stokker; det var viktig at stakkstangen stod stødig og rett. For å løfte høyet opp fra bakken, la en i bunnen av stakken la greiner og ris av bjørk eller einer (undergjerdsris, onnebur, stakkstongved, , skog ).
I store stakker kunne lag med greiner og kvist også legges inne i stakken, for å gi lufting og for å hjelpe til med å holde stakken sammen (krake, midtskog ). Det kunne være flere slike lag inne i stakken. Greiner og kvist kunne også stikkes inn på sidene, for å hindre dyr i å beite av stakken. Bjørkekvister kunne også brukes for å binde sammen stakken (vindverjer, værbånd).
For å hindre at væte trengte ned langs stanga og fikk graset til å råtne, la en ofte torv på toppen, kanskje også never. Torva ble lagt med grassida ned. Noen steder brukte en hardpakket høy på toppen, holdt sammen av greiner. I mindre stakker kunne en la være å bruke stakkstang, slik at en lettere unngikk at høyet råtnet.
Stakken skulle helst ha form som et egg, smal oppe, men også tatt inn litt nede. Denne forma gjorde at vannet rant av. Rivene ble brukt for å jevne stakken til slutt.
En typisk stakk er i Rogaland oppgitt til å inneholde 12-15 bører med høy, enkelte ganger ned til sju eller opp mot 20 bører. Ei bør med tørt høy kan regnes som om lag 40 kilo. En flink slåttekar kunne slå tre bører på en dag. På en kjelke kunne en få om lag tre bører, mens et hestelass kunne være 6-10 bører. En regnet seks bører for å kunne vinterfore en sau og 36 bører for ei ku.
Frakt av tørt høy på sommerstid var vanligvis alt for tungvint, og frakten ble utført på vinterføre. Dette var et viktig og tidkrevende arbeid. Transporten kunne bli utført på svært mange forskjellige måter. Ofte ble hest og slede brukt, dragslede eller meieslede. I nedoverbakke kunne en bruke en reist, en ring laget av bjørkegreiner eller jern, festet under sleden for å bremse. Var terrenget for ulendt, måtte en greie seg med håndemakt og kjelke. Var det bratt, kunne en også lage høyballer med nett eller kvister rundt og trille disse. Arbeidet vinterstid var ikke ufarlig, og fortellinger om dødsulykker er ikke uvanlig. Men arbeidet kunne også være trivelig i godt vær: Fra Nord-Møre er det eksempel på at en kjørte både 30 og 50 hester og karer i følge for å få høyet hjem fra fjellet. Ved kysten ble høyet noen steder ført hjem i båt.
Flandern rundt 2007
José Vicente Garcia Acosta (Caisse d'Epargne), Laurent Mangel (AG2R), Enrico Franzoi (Lampre), Maarten Tjallingii (Skil-Shimano), Aleksandr Kuschynski (Liquigas), Evert Verbist (Chocolade Jacques) og David Boucher (Landbouwkrediet) gikk i et tidlig brudd, og fikk følge av Fabian Cancellara og Gert Steegmans 33 km før mål.
Brian Naylor
Brian Naylor er navnet til flere personer:
Stakk (landbruk)
Høystakker i utmarka
Forhøstingen i utmarka forsvant gradvis i første halvdel av 1900-tallet, med innføring av kunstgjødsel og mer effektiv dyrking av gårdsarealet. I Erfjord i Rogaland er det omtalt bruk av en stakk i utmarka så seint som i 1952. Den dag i dag viser stakktufter i hei og utmark spor etter tidligere slåttevirksomhet og stakkdrift.
Kornstakker
Kornet kunne i eldre landbruk bli skåret med en sigd og etter skjæring settes i en stakk for tørking.
På Jæren er ei skru(v) brukt om en kornstakk med 12 kornband.
Lauvstakker
Også lauv og kvist kunne bli samlet i utmarka og lagret til dyrefõr, for så å bli transportert hjem om vinteren. Lauv, kvist og greiner kunne være viktig tilleggsfôr om vinteren, spesielt dersom høyslåtten sviktet. Greiner med lauv ble samlet i (lauv)kjerv, det vil si bunter med et vidjebånd rundt midten. På en middels gård kunne det brukes 4-6000 kjerv. De fleste lauvtresortene kunne brukes til fôr, og også furu og einer kunne brukes. Alm, ask, osp, rogn og selje ble betraktet som de beste sortene, ofte gitt til kyrne. Bjørk, eik, hassel, hegg, lind og or ble gitt til sauene. Lauvkjerrene kunne bli lagret i utløer, men også ute i stakker eller lauvrauk. Det var viktig at lauet ikke myglet og heller ikke ble for tørt, slik at bladene falt av under transporten.
Et tjug ble brukt som mål for 20 kjerver. Et godt dagsverk for en kvinne og en mann sammen var å lage 18 tjug. Et lauvhundre var seks tjug eller 120 kjerver, det vil si at en brukte et «stort» hundre. En stakk kunne romme ti lauvhundre (1200 kjerver) og den mindre rauken kunne ha fra 100 til 1000 kjerver, men størrelsene varierte. En bør med lauv kunne være to tjug.
En raukstø var en plass der en satte opp lauvrauk. Vanligvis hadde en ikke stakkstang i midten. I bunnen la en de tykkeste greinene, som først var kvistet (stylk, skate''). Deretter la en fire kjerv i kors, med overlapp i sentrum, slik at rauken ble høyest på midten. Så la en kjerv i mellom disse, slik at rauken ble sirkelformet i bunn. Kjervene ble alltid lagt med toppen inn mot midten. Hvert lag ble trukket litt utover, slik at kjervene skrånet lett utover, for at regnvannet skulle renne av.
Rauken skulle være avrundet på toppen. Til slutt bandt en sammen to og to bjørkegreiner med spisse ender, og disse ble satt ned i rauken for å holde den sammen. Rauken måtte være fast i formen, for å hindre dyr i å beite av stabelen. Sidene kunne bli kledd med einer, for å hindre dyra å komme til.
Torvstakker
I områder med lite ved har det lenge vært vanlig å bruke torv til brensel. Ved sparsom lufttilgang omdannes en myr til brenntorv, med et høyt innhold av humus og karbon. Torv ble skåret i myrer i fra lange snitt som kunne være flere meter dype. Store flak ble hentet opp og lagt til tørk på myra. Ved tørking kunne torva bli hard som kull.
Etter at torva var blitt tilstrekkelig tørr, kunne den bli lagret i stakker eller i små utløer. Torvstakkene kunne være i mange fasonger og størrelser. Fra Namdalen er det omtalt stakker som var runde i bunn, med diameter rundt 1,5 meter og høyde 2 meter. Torvene i bunn sto på kant, tett i tett i en sirkel. Deretter ble torvene lagt med flatsiden ned, først i midten og så utover. De ytterste måtte helle svakt utover, slik at regnvannet kunne renne av. Legging av en torvstakk var en kunst, og oppgaven med å lage stakken ble gjerne gitt til den mest erfarne.
Om vinteren frøys yttersida av torvstakken til is, men tok en vekk noen ytre torver, fant en tørr torv under.
I kyststrøk på Vestlandet var det vanlig å spa torv helt fram til etter andre verdenskrig. I 1943 ble det produsert 2,3 millioner kubikkmeter torv i Norge, mens i 1950 var produksjonen falt til 1,2 millioner kubikkmeter.
Torvstakker er også kalt torvseter. På Jæren sa en også røyk (dialekt råig). Stakkene opptrer i flere av Kitty Kiellands malerier fra Jæren.
Alvedanser
Et særmerket spor etter høy- eller kornstakker er alvedanser: Dette er spor etter grøfting som er utført rundt en stakk, vist som en fordypning i terrenget, mest synlig om vinteren når graset er beitet ned. Formen kan være rund, firkantet eller som en hestesko. Størrelsen kan være fra 2,5 til 3 meter i diameter og opp til større anlegg på 12 x 9 meter. Alvedansene kan finnes enkeltvis, men også i grupper på opp til 12-13 i lag. Sammen med alvedansene finner en ofte også andre kulturspor, som gjerder og rydningsrøyser.
Navnet «alvedans» viser til at fordypningen kan være spor etter alver, mytiske vesen som holder dans om nettene.
Alvedanser finnes i hovedsak på Låg-Jæren, i områder med kystlynghei. Flest registreringer er gjort i Hå kommune, men en har også funnet enkelt alvedanser på Rennesøy, i Gjesdal og ved Egersund. Mange er arkeologisk undersøkt, med blant annet pollenanalyse. Grøftingen rundt høystakkene kan gå tilbake så langt som til folkevandringstiden, 400-550 e.Kr.
Stedsnavn knyttet til stakker
Mange stedsnavn har sammensetninger med «stakk», fordi stedet har hatt tilknytning til stakking eller fordi en terrengformasjon ser ut som en stakk. Dette gjelder for eksempel de følgende gårdsnavnene
Det norrøne hjalmr («hjelm, stakk») kan ha gitt opphav til navn i forbindelse med stakking, og slike navn finnes over hele landet. Eksempler er:
Også rauk har blitt brukt i navnsettinger:
Det norrøne ordet kleggi kunne i tillegg til å bety insektet klegg, også bety høystakk. Denne betydningen er sannsynligvis opphavet til flere navn.
Flandern rundt 2007
Gruppen ble tatt igjen av hovedfeltet ved inngangen til Muur der Alessandro Ballan støtet fra feltet sammen med Leif Hoste. Forhåndsfavoritt Tom Boonen klarte aldri å svare, og sterke ryttere som Karsten Kroon og Tomas Vaitkus måtte gi opp forsøkene på å komme opp til tet-duoen.
Ballan trakk opp sprinten i Meerbreke og alt lå an til seier for Hoste, men Ballan snek seg foran på de siste meterne. Luca Paolini kom på 3.-plass, like foran Kroon og Vaitkus.
Alberto Contador beholdt ledelsen i ProTouren.
Brugge-Meerbeke, 255 km
08-04-2007
Perth
Perth kan vise til:
Perth kan også være en kortform for:
Parhomonyx
Parhomonyx er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.
Cianorte
Cianorte er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Den industrielle revolusjon
Den industrielle revolusjon er den omfattende sosiale, økonomiske og teknologiske forandringen, som ble innledet med utvikling av arbeidseffektiviserende maskineri. I begynnelsen var det snakk om manuelt drevne maskiner, som spinnemaskinen «Spinning Jenny», men utviklingen tok særlig fart etter oppfinnelsen av dampmaskinen, seinere også med elektrisitet og stadig mer automatisert maskineri. Man pleier ofte å dele den industrielle revolusjon i to perioder: Den første, som stort sett er knyttet til Storbritannia mot slutten av 1700-tallet, og den andre, som spredte seg videre til Belgia og Frankrike utover 1800-tallet og deretter Tyskland og USA i siste halvdel 1800-tallet. På slutten av 1800-tallet ble industrialisering preget av kjemi, olje, elektrisitet samt bruk av forbrenningsmotoren, og Storbritannia ble forbigått av Tyskland og USA.
Den industrielle revolusjon regnes av mange historikere for å være den mest omfattende endring i menneskehetens historie siden jordbruksrevolusjonen i det gamle Mesopotamia for omtrent 10,000 år siden.
Betegnelsen industrial revolution var utbredt i Storbritannia fra rundt 1840 og skrev seg trolig fra franske kommentatorer som beskrev de økonomoiske og sosiale endringene i samtiden. Friedrich Engels brukte betegnelsen for å beskrive en dramatisk hendelse. Arnold Toynbees forelesninger ved Oxford (publisert 1884) førte til at begrepet ble fast etablert blant historikere. Toynbee satt startpunktet til 1760 og mente at prosessen var fullendt rundt 1850.
Den første industrielle revolusjonen
Den første, industrielle revolusjon strekker seg over en drøy hundreårsperiode fra omkring 1760 til 1850, og er først og fremst knyttet til Storbritannia, og da særlig Nord- og Midt-England samt sørlige deler av Skottland og Wales.
Den industrielle revolusjon oppstod av mange årsaker. At visse reformer i jordbruket begynte før de industrielle, kan ha lagt forholdene til rette for dem. Et mer avansert jordbruk med blant annet nye typer ploger og såmaskiner, dyrking av nye grønnsaker som poteter og turnips, og økt kunnskap bidro til større produktivitet og vekst. Dette gjorde mange av bøndene, husmennene og landarbeiderne overflødige, og mange av dem ble tvunget til industriområdene for å ta seg arbeid på fabrikker.
En annen viktig faktor var at folketallet hadde vokst betydelig før den industrielle revolusjon og fortsatte å øke i perioden. Dette skyldtes blant annet høyere gjennomsnittsalder som følge av mer mat, bedre hygiene og færre pester og epidemier. Dermed ble tilgangen på arbeidskraft til å betjene fabrikkene større.
Transportsystemene ble kraftig forbedret i perioden og utbyggingen av kanaler og senere jernbaner gav tilgang til større markedsområder. På denne tiden hadde Storbritannia dessuten god tilgang på råvarer. For det første, rike forekomster av kull, som var blitt industriens viktigste energikilde, og for det andre, handelskontrakter som sikret god tilgang på blant annet bomull og silke.
Tilgangen på kapital var en annen viktig faktor. Noen måtte investere i de nye fabrikkene. Storbritannia viste stor kreativitet når det gjaldt investering, deriblant leie av lokaler, betaling i avdrag og et bruktmarked for maskiner. Handelsmenn og jordeiere var sosiale grupper med penger til å investere og bidro blant annet til investeringer i kanalselskaper og finansiering av kullutvinning, samt kapital til lån, ofte basert på personlig tillit. Storbritannia hadde også etter hvert utviklet et egnet bank- og finanssystem for overføring av kapital mellom næringssektorer, og under den industrielle revolusjon vokste antall banker i England fra en håndfull til flere hundre.
Innovasjoner preget dessuten den industrielle revolusjon og noen av disse var banebrytende. To eksempler er «Spinning Jenny», en hånddrevet spinnemaskin, og dampmaskinen, som gjorde at kull ble en viktig energikilde. Nye måter å produsere på, såkalte prosessinnovasjoner, dukket også opp, ofte ved hjelp av eksperimentering med nye metoder. Damptog som «The Rocket», ble brukt til transport av både kull og folk. Dette var en revolusjonerende måte å transportere materialer på.
Omtrent på denne tiden ble også kullkraft den viktigste kraftkilden i samfunnet. Frem til da hadde treverk vært ryggraden i nær sagt alle industrigrener i sivilisasjonen, og som brensel forøvrig. Avskogingen som følge av dette foregikk etterhvert raskere enn nye trær kunne vokse til. For å unngå en kollaps var det tvingende nødvendig å komme opp med et alternativ for trevirke, noe kullet egnet seg utmerket til.
De nye metodene var ikke alltid populære blant arbeidsfolk, som så arbeidsplassene sine forsvinne. Luddittene utgjorde en bevegelse som førte til opprørslignende tilstander omkring 1810.
Den andre industrielle revolusjonen
Den andre, industrielle revolusjon spredte seg fra omkring 1850 til 1920 og var preget av at en hel rekke land gjennomgikk en industriell omstillingsprosess. Tyskland og USA var i spissen og overtok Storbritannias posisjon som ledende industriland.
Telegrafen, telefonen og bilen er eksempler på nyvinninger som satte sitt preg på denne perioden, og utnyttelse av elektrisiteten ble på mange måter et symbol, slik som dampmaskinen hadde blitt det under den første industrielle revolusjon. Perioden var også preget av serie- og masseproduksjon, og det kom ny industri og nye produksjonsmåter, deriblant fremstilling av stål og kunstige fargestoffer. I denne nye industrien foregikk produksjonen i store enheter med flere tusen ansatte. Store fabrikker med et stort antall mennesker skapte grobunn for fremveksten av den moderne arbeiderbevegelsen. Man fikk organisering av streiker, og etter hvert bedre arbeidsforhold.
Den amerikanske og engelske kapitalismen utviklet seg forskjellig i løpet av den andre industrielle revolusjon. Det ligger mange faktorer til grunn for denne utviklingen, men man kan si at Storbritannia ikke hadde en tilstrekkelig viril og omstillingsdyktig elite da de økonomiske utfordringene kom fra USA og Tyskland. Dette viste seg blant annet i den storstilte utbyggingen av jernbaner i hele USA. Jernbanen bandt USA fysisk sammen og det amerikanske næringslivet drog nytte av at det åpnet seg et stort innenlandsmarked. Stor innvandring bidrog dessuten til å forstørre dette markedet ytterligere.
En annen grunn til at USA fikk en særstilling som verdens ledende land økonomisk sett, var at myndighetene førte en næringspolitikk som gjorde at initiativrike entreprenører møtte få hindringer når de ville starte ny næringsvirksomhet. Denne perioden brakte også frem nye organisasjonsmessige innovasjoner, som etter hvert fikk sitt utspring i amerikanske storbedrifter. Dette ble gjort ved å slå sammen mindre bedrifter til større konsern, noe som ikke var vanlig i Storbritannia. Storbedriftene hadde en høy produktivitetsgevinst og dermed også et konkurransefortrinn. Amerikansk kapitalisme skilte seg dessuten ut ved å dele eierskapet og ledelsen i virksomhetene. Dette førte til at man fikk børsnoterte aksjeselskaper der aksjene som regel ble spredd på en rekke investorer.
Som en oppsummering kan man si at den amerikanske formen for kapitalisme var preget av konkurranseorientering, og en stor grad av markedsøkonomi. I Storbritannia var det derimot mye vanligere med små bedrifter som var uavhengig av hverandre, ofte eid av personer eller familier. Personlig kapitalisme er ofte brukt som betegnelse på kapitalismen som fantes i Storbritannia på denne tiden.
I denne perioden ble England styrt av dronning Victoria. Den blir derfor også kalt for Victoriatiden.
Den industrielle revolusjon i Norge
Storbritannia var det klart førende industrilandet gjennom mesteparten av 1800-tallet. Belgia fulgte etter på 1820-tallet, siden Frankrike og fra 1850-tallet også Tyskland og USA. Industrialiseringen av Norge begynte rundt 1840 med tekstilindustri og mekaniske verksteder. De første dampdrevne tekstilfabrikkene ble opprettet rundt 1850. I perioden 1840-1870 ble teknologi til tekstilindustrien hentet fra Storbritannia både i form av maskiner og fagfolk, noen av fagfolkene ble værende og sto for driften samt opplæring av norske arbeidere. Også i verkstedindustrien var det betydelig innflytelse fra Storbritannia. Fra rundt 1870 begynte norske tekstilfabrikker å importere maskiner fra tyske produsenter, særlig i Chemnitz. På slutten av 1800-tallet ble norske handelsmøller sterkt modernisert særlig med maskiner fra Tyskland. Dampsagbruk og høvlerier kom på 1860-tallet, tremasse-industrien på 1870-tallet, cellulose- og papirindustrien fra 1880-tallet og den elektrokjemiske og elektrometallurgiske industrien begynte rundt 1900. Ved århundreskiftet var omkring 9 % sysselsatt i industrien. Først ved inngangen til første verdenskrig i 1914 kunne Norge kalles et industrisamfunn. Industrialiseringen var sterkest i Kristiania (Oslo), Drammen, Grenland og Østfold. Etterhvert ble det også skapt lokalsamfunn dominert av industri, som Rjukan og Årdal.
Den industrielle revolusjon førte til sosiale og demografiske endringer i Norge. Mange søkte til byene og folketallet der økte ekspansivt. Arbeidsfolk i byene som jobbet på fabrikker levde ofte i dårlige kår og industrialiseringen førte med seg fattigdom og sykdom, bl.a. skildret i Oskar Braatens romaner.
Utbredt leseferdighet og generelt godt utdanningsnivå antas å være viktig grunn vellykket industrialisering og rask økonomisk vekst i Skandinavia på 1800-tallet. I 1860 var brutto nasjonalprodukt per innbygger 315 dollar i Skandinavia sammenlignet med 402 dollar i Storbritannia, Frankrike, Nederland og Sveits; i 1913 var tallene henholdsvis 735 og 765 dollar. Den «andre industrielle revolusjon» på slutten av 1800-tallet var særlig viktig for Norge og Tyskland ble fra rundt 1900 (til andre verdenskrig) den viktigste kilden til teknologi i Norge; kjemi, elektrisitet og etterhvert forbrenningsmotoren spilte viktige roller i denne perioden.
Forskning og analyser
Ifølge Katrine Bruland, professor i økonomisk historie ved Universitetet i Oslo, bør industrialiseringen betraktes som en langvarig og bred utvikling som begynte i England rundt år 1400. Dette beskrives heller som en evolusjon enn en revolusjon. I Brulands perspektiv var ikke maskinene (som dampmaskinen og tekstilmaskin) i seg selv avgjørende, men verktøymaskiner som brukes til å lage andre maskiner. Statistikk fra tiden 1750-1850 viser at endringene var gradvise med relativ langsom vekst i industriproduksjon og produktivitet, investeringer anlegg endret seg langsomt, og det var en gradvis overgang fra sysselsetting dominert av landbruk til andre sektorer. Vekst i brutto nasjonalprodukt på slutten av 1700-tallet var relativt liten. Det er anslått at produktiviteten 1760-1800 vokste 0,2 % årlig mens 1830-1860 var veksten på 1 %. Maxine Berg og Pat Hudson fremholder samtidig at i sum var det omfattende og radikale endringer som var åpenbare i samtiden. Fokuset på disse gradvise endringene kalles på engelsk til dels gradualist perspective.
Den britiske historikeren Phyllis Deane (1918-2012) skrev at industrielle revolusjoner typisk inkluderer flere relaterte prosesser:
Den britiske historikeren Arnold Toynbee introduserte begrepet industriell revolusjon i en forelesningsrekke ved University of Oxford i 1880-1881. Toynbee brukte årstallet 1760 startpunkt. Professor J.U. Nef mente at de teknologiske endringene og storskala industriproduksjon hadde utgangspunkt på 1500-tallet og tidlig 1600-tall. Nef mente industrialiseringen ikke var en plutselig og distinkt endring på slutten av 1700-tallet. Andre forskere (blant andre Walther G. Hoffmann og Walt Rostow) mener at tall for industriproduksjon og trafikk i britiske havner viser årene 1780-1800 som de avgjørende.
Christiania 12
Christiania 12 (etablert 1992 i Oslo) er et norsk mini-storband som spiller tradisjonell jazz fra 20- og 30-tallet. Etter å ha vært gjest, overtok det i 2000 rollen som husorkester hos jazzklubben New Orleans Workshop i Oslo, og endret navn til C12. De har gitt ut Classic jazz (1995) og Happy feet (2004) på Herman Records.
Besetningen har vært noe overlappende med Christiania Jazzband. Man finner rundt 12 medlemmer til enhver tid, som Aage Teigen trombone, Anders Bjørnstad trompet, Arild Berger piano, Bjørn Olufsen trommer, Per Frydenlund/Børre Frydenlund banjo/gitar/vokal, Svein Aarbostad/Jan Christiansen bass, Øivind Kvarvåg/Per Borthen trompet, Peter Opsvik klarinett og saksofon, Tore Jensen trompet, Totti Bergh saksofon, Øistein Isachsen klarinett og saksofon, og Ola Rønnow/Øivind Fjellheim trombone.
Ekorn
Ekorn (Sciurus vulgaris) er en gnager i ekornfamilien, og er et trelevende pattedyr med stor hårete hale. Ekornet har en tett vinterpels, som en gang i tiden ble regnet som svært verdifull. Da var jakt på ekorn vanlig. Nå har imidlertid skinnet liten verdi. Pelsverket kalles gråverk.
Beskrivelse
Vekten varierer fra 200 til 450 gram. Kroppslengde inntil 24 cm. Halen er 14–19 cm lang. Forbena er omkring 3,5 cm lange og 1–1,5 cm brede, bakbena er omkring 5,5 cm lange og 2–2,5 cm brede. Hannen og hunnen er like store.
Ekornet har en karakteristisk hale, og hensikten med den er å hjelpe til å holde balansen når den hopper mellom grener. Den holder også dyret varmt når det sover.
Forbena er kortere enn bakbena. Dyret har lange, kvasse og bøyde klør som hjelper den til å klatre i trær. Øynene er store og utstående. Og som mange andre gnagere har ekorn kinnposer. Ekornet har en snatrende og smattende lyd, men andre lyder forekommer også. Varslingsropet er et metallisk "tjiuck".
På bakken beveger ekornet seg ved sprang. Sporet den etterlater seg har de store bakbena først og de mindre frambena bak. Avtrykket består av fem sprikende tær fra bakbena og fire fra frambena.
Denali Borough
Denali Borough er et borough i den amerikanske delstaten Alaska. Det ligger i de sentrale delene av delstaten, med grenser til Yukon-Koyukuk Census Area i vest og nordvest, Fairbanks North Star Borough i nordøst, Southeast Fairbanks Census Area i øst og Matanuska-Susitna Borough i sør.
Ekorn
Utbredelse og habitat
Ekornet lever helst i barskog, men finnes også i løvskog. Arten finnes i hele Europa og Nord-Asia, nordover til den arktiske tregrensen og sørover til de europeiske middelhavslandene, Tian Shan, Mongolia, nordøstlige Kina, Korea og den japanske øya Hokkaido. Ekornet finnes på De britiske øyer, de danske øyene og øyene i Østersjøen, men mangler på Island, øyene i Middelhavet, sørvestlige deler av Den iberiske halvøy og i steppe- og halvørkenområdene i Øst-Europa og Sentral-Asia. I Anatolia, Levanten, Transkaukasia og Iran overtar persiaekorn (Sciurus anomalus). Ekornet er noen steder i Europa truet av det innførte østamerikanske gråekornet. Blant de dyrene som tar ekorn er måren, ugler og andre rovfugler. Røyskatter tar ekornunger. Ekorn som overraskes på bakken kan bli tatt av hunder, katter eller rødrev.
Denali Borough
Området har et totalt areal på 33,086 kvadratkilometer, hvorav 64 km² er vann. I 2010 hadde det 1,826 innbyggere, og administrasjonssenteret er byen Healy.
Denali Borough ble etablert i 1990 etter å ha blitt skilt ut fra Yukon-Koyukuk Census Area. Det har fått navn etter USAs høyeste fjell, Denali.
Ekorn
Forplantning
Drektighetstiden er 32-40 døgn. Dyret har individuelt varierende paringsrytme, og det er grunnen til at man kan finne dyr med nyfødte unger hele våren og sommeren. Det er 1-7 unger i hvert kull, og hunnen får 2-3 kull pr år. Ungene er blinde ved fødselen, og åpner øynene først etter 14 dager. De tar turer bort fra reiret etter 5-6 uker, men får melk enda noen uker til. De blir værende i området de er født i til høsten. Etter et år er ekornet kjønnsmodent. Dyret lever normalt 2-3 år, men enkelte individer kan bli 6-7 år gamle, i fangenskap enda eldre.
Føde
Dyret lever hovedsakelig av nøtter, røtter, frø og knopper. Gran- og furukongler er spesielt viktige siden de ofte finnes i store mengder nesten hele året. Ekornet leter nøye gjennom trekronene etter føde. Når det finner noe lagres maten midlertidig i kinnposene, før den tar den med i til et sted hvor det kan være i sikkerhet. Det gnager også bort bark fra ungtrær for å komme til sevjen, og på den måten kan dyret skade treet slik at det dør. Det meste av tiden bruker dyret på å samle og ete mat. Mat som blir til overs, blir gjemt eller gravd ned, for å kunne etes når det er mangel på mat. Ofte finner ikke dyret igjen maten. Ekornet har ingen revir og flere ekorn leter etter mat i samme området. Det påstås at de også kan ta egg og fugleunger i hekkesesongen men tilsynelatende i svært lite omfang.
Ekornet som symbol
Froland kommune i Aust-Agder har valgt ekornet til å symbolisere det kommunen står for. I kommunevåpenet er den kvikke gnageren fremstilt i sølv på grønn bakgrunn. Bøler skole i Østensjø bydel i Oslo har et ekorn som maskot. I Storbritannia har det innførte gråekornet fortrengt ekorn mange steder. I dag fungerer the red squirrel som et symbol på den opprinnelige engelske landsbygda.
Cute
Cute (, stilisert som °C-ute (℃-ute (キュート))) er en japansk jentegruppe (en idolgruppe). Gruppen ble dannet av musikkprodusent Tsunku i 2005. Siden da har det blitt syv album og over 20 singler. Cute betyr «søt» på engelsk. I dag består °C-ute av fem tenåringsjenter.
Historie
Gruppen ble dannet i 2005 av syv jenter. I januar 2006 ble Kanna Arihara gruppas åttende medlem.
Katrin Dörre-Heinig
Katrin Dörre-Heinig (født som Dörre 6. oktober 1961 i Leipzig i Sachsen) er en tysk tidligere maratonløper som først representerte Øst-Tyskland, og etter gjenforeningen Tyskland.
Karrierens høydepunkt er bronsemedaljen fra OL 1988 i Seoul. Hun har ellers tre seirer fra Osaka Maraton. Dörre-Heinig har 35 løp under 2.34 t, med en personlig rekord på 2.24.35 fra Hamburg Maraton (1999).
Tim Montgomery
Timothy Montgomery (født 25. januar 1975 i Gaffney, South Carolina) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver. Han ble i 2005 funnet skyldig i dopingmisbruk, og utestengt fra all idrett i to år.
Montgomery var sprinter, og var i verdenseliten fra han vant bronse under VM i friidrett 1997 i Athen til han ble utestengt i 2005. Under VM i 2001 i Edmonton tok han sølv på 100 meter og gull for USA på 4 x 100 m stafett. Han hadde sitt sportslige høydepunkt under et Grand Prix-stevne i Paris i 2002, da han satte ny verdensrekord på 100 meter med 9,78. Denne rekorden stod til 14. juni 2005, da Asafa Powell fra Jamaica forbedret rekorden med ett hundredels sekund.
Montgomerys resultater på idrettsbanen kom i 2004 i skyggen av mistanker bruk av designer-dopet THG (BALCO-skandalen). Montgomery kvalifiserte seg ikke til OL i Athen i 2004. Den 13. desember 2005 ble Tim Montgomerys dømt til utestengelse i to år. Samtidig ble alle resultater oppnådd etter 31. mars 2001, inklusive hans tidligere verdensrekord, strøket fra statistikkene. Hans beste godkjente løp på 100 meter er etter dette 9,92, oppnådd i 1997.
Han var samboer med den kvinnelige sprinteren og lengdehopperen Marion Jones. Sammen fikk paret en sønn, Tim jr., i 2003.
Cidade Gaúcha
Cidade Gaúcha er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Eirik Andreas Vik
Eirik Andreas Vik (født 6. mai 1989) er en norsk tegneserieskaper fra Vågstranda i Rauma kommune. Vik er best kjent for tegneserien Arild, som blant annet er trykt i avisen Romsdals Budstikke og tegneserieantologien FLEIP. Tegneserien er også utgitt i fire album og to julehefter. Vik står også bak stripeserien Ida Gylff, som var semifinalist i Dagbladets tegneseriekonkurranse i 2011. I 2007 var Vik invitert som gjest på tegneseriefestivalene Vossastreken og Raptus, mens han i 2010 var «artist in residence» på Raptus. Eirik Andreas Vik ble i mars 2008 tildelt Latterstipendet, mens han i juni 2009 fikk GNIST-stipendet.
Bibliografi
Viks serie «Arild» har også vært med i «Nettserier.no: unplugged», «Godt Nytt» og tegneserieantologien «Fleip»
Lars Lillo-Stenberg synger Prøysen
Lars Lillo-Stenberg synger Prøysen er et musikkalbum utgitt av Lars Lillo-Stenberg i 2006.
Albumet inneholder sanger skrevet av Alf Prøysen (1914–1970).
Chaplain Corps (USAs hær)
Militært sjelesorgspersonell i USAs hær, jobber i Chaplain Corps, og består av ordinerte geistlige som er offiserer, samt vervede soldater i assisterende stillinger. Deres oppgaver er å tilby gudstjenester, rådgivning, og sjelesorg til USAs væpnede styrker. Noen av offiserene har jobbet som chaplain blant fangene ved Guantanamobukta fangeleir.
Jean
Jean er en opprinnelig fransk kortform av mannsnavnet Johannes, som kommer fra det greske navnet Ioannes som betyr «Gud er nådig».
Jean er også en variant av kvinnenavnet Jane, som også er avledet av Johannes.
Utbredelse
Kvinnenavnet Jean var populært i USA fra 1910-årene til 1940-årene.
I England var kvinnenavnet Jean populært fra 1920- til 1950-årene.
Gideon Hausner
Gideon Hausner (født 26. september 1915 i Lviv, død 15. november 1990 i Jerusalem) var juridisk rådgiver for Israels regjering, og hovedanklager under rettssaken mot Adolf Eichmann i 1961.
Hausner ble født i Lemberg (senere kjent som Lviv) i det østlige Galicja i det daværende Østerrike-Ungarn. Faren var rabbiner og sionist som flyttet med familien til Palestina-mandatet i 1927. Hausner forlot farens ortodokse variant av den jødiske religionen. Under rettssaken mot Eichmann skiftet han lett mellom de holocaust-overlevendes språk: Jiddisch, polsk, tysk, engelsk og hebraisk. Hausners egen bakgrunn var nokså lik det store antallet ofre for holocaust.
Hausner ble kjent for sin dyktige utspørring av Eichmann under saken. Eichmanns hovedforsvar var at han bare var en kontorarbeider som fulgte ordre, hvilket Hausner dels møtte med presedensen som var satt under Nürnbergprosessen hvor det ble slått fast at dette ikke er et forsvar for alvorlige handlinger som forbrytelser mot menneskeheten, og dels med provoserende spørsmål som «var du en Obersturmbannführer eller en kontorpike?». Eichmann ble kjent skyldig på alle punkter og dømt til døden.
Oscar Dickson
Oscar Dickson (født 2. desember 1823 i Göteborg, død 6. juni 1897 i Västergötland) var en svensk friherre og forretningsmann.
Rensjösäter Jaktvilla i Åre kommune ble oppført i årene 1884–90 av Dickson.
Ulla Trenter
Trenter var autorisert italiensk-oversetter. Hun var politisk aktiv for Centerpartiet.
Foruten romanene hadde Trenter en stor produksjon av noveller. Ingen av hennes bøker er oversatt til norsk.
Claudia Zackiewicz
Claudia Zaczkiewicz (født som Reidick 4. juli 1962 i Oberhausen) er en tysk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte på 100 meter hekk for Vest-Tyskland.
Karrierens høydepunkt er bronsemedaljen fra OL 1988 i Seoul, bak Jordanka Donkova (vinner) og Gloria Siebert, med tiden 12,75.
John Devitt
John Thomas Devitt (født 4. februar 1937 i Granville, New South Wales) er en australsk tidligere svømmer som under sommer-OL 1956 i Melbourne var med på å vinne gull på 4×200 m fri stafett og sølv på 100 m fri. Under sommer-OL 1960 i Roma vant Devitt gull på 100 m fri og én bronse på 4×200 m fri stafett.
Maurice Buret
Maurice Buret (født 21. mai 1909, død 23. august 2003) var en fransk rytter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Buret ble olympisk mester i dressur under Sommer-OL 1948 i London. Med hesten «Saint Quen» var han med på det franske laget som vant dressurkonkurransen foran USA og Portugal. De andre deltakere på dressurlaget var André Jousseaume på «Harpagon» og Jean Saint-Fort Paillard på «Sous Les Ceps».
Olive Lembe di Sita
I 2001 fikk paret en datter, Sifa Kabila, oppkalt etter Joseph Kabilas egen mor og tidligere førstedame Sifa Mahanya.
Bryllup
I 2006 ble det satt ut rykter om bryllup av den katolske erkebiskopen i Kinshasa, Frédéric Cardinal Etsou-Nzabi-Bamungwabi. 1. juni 2006 annonserte lederen av MAISON CIVIL, Theo Mugalu, offisielt bryllupet mellom Lembe di Sita og presidenten. Bryllupet fant sted 17. juni 2006 i presidentboligen i Kinshasa.
President Kabila er protestant, mens Lembe di Sita er katolikk. Vielsen var derfor økumenisk arrangert, med både erkebiskop Etsou-Nzabi-Bamungwabi og Pierre Molefe Bodho – biskop og president i Church of Christ i Zambia som er en paraplyorganisasjon for de fleste protestantiske kirkesamfunn i Den demokratiske republikken Kongo.
Nordsundbrua (Kristiansund)
Nordsundbrua er ei bru som krysser Nordsundet mellom Nordlandet og Gomalandet i Kristiansund i Møre og Romsdal. Brua er 333 meter lang og har seilingshøyde 28 meter. Den er en del av riksvei 70. Den ble åpnet for trafikk i 1979.
Dagens bru erstattet ei eldre bru som ble åpnet den 20. desember 1936. Gammelbrua var ei stålbuebru som var 304 meter lang og hadde hovedspenn på 80 meter. Den ble demontert og fjernet, sommeren 1999.
Terevaka
Mauʻnga Terevaka er den høyeste høyden på Påskeøya. Den er en inaktiv vulkan på 507 m.
Edderkoppblomfamilien
Edderkoppblomfamilien (Cleomaceae) er en plantefamilie i korsblomstordenen.
Int
Int eller INT kan sikte til:
Edderkoppblomfamilien
Artene er urter eller busker med som regel håndflikete blad. Blomsterstanden er klaselignende, og blomstene er ofte monosymmetriske. Kronbladene og pollenbærerne er krummet oppover, og det er fire kronblad, seks pollenbærere og to fruktemner.
Familien er utbredt i alle varmt tempererte til tropiske områder, men det er flest arter i Neotropis. Mange arter er ørkenplanter, og noen få har utviklet C4-fotosyntese. I Europa forekommer tre arter i slekta Cleome, men ingen vokser naturlig i Norge.
Disse plantene ble tidligere regnet til kapersfamilien (Capparaceae), men DNA-analyser førte til at de ble flyttet til en egen familie. De omtrent 270 artene fordeles på 26 slekter etter at den store slekta Cleome ble splittet opp.
Edderkoppblom (Tarenaya spinosa) og noen andre dyrkes som prydplanter, men ellers har familien liten økonomisk betydning.
Vin (stedsnavn)
Vin (fra norrønt i betydningen naturlig eng eller gressbeite) er et stedsnavn og nyttes som etterledd i norske gårdsnavn, ofte i omdannede former på -en, -n, -e, -i og -a. De såkalte vin-navnene tilhører ihenhold til Schmidt & Gundersen (2016) i all hovedsak perioden før vikingtid, og mange kan dateres til de første århundrene av vår tidsregning. Navnet beskriver et område egnet for dyrking eller beite og tyder på at området kan ha vært ryddet av tidligere bosetting. Og beliggenheten er gjerne sentral og strategisk i forhold til naturen rundt, men allikevel typisk sekundær i forhold til urgården.
Clevelândia
Clevelândia er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Vin (stedsnavn)
Vin er brukt usammensatt (Vinje, Ven), men brukes vanligvis som annet ledd, eksempelvis Grini (Granvin), Bryn (Bruvin), Økern (Øykrin) og Bergen (Bjørgvin). Det forekommer også som første ledd i eksempelvis Vinland, det navnet Leiv Eiriksson gav til Canada, og i Vereide (Vineid).
Nesten alle vin-navn uttales med tonelag to. Navnet Bergen er et unntak.
Vin nyttes også i stedsnavn i Sverige (nevnte Ven), på Orknøyene og Shetland. Om det også forekommer i Danmark, er mer usikkert.