cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madagaskar 3: Full rulle i Europa
Handlingsreferat
I London er Vitaly livredd for å mislykkes igjen og er i ferd med å stikke av, men Alex hjelper ham med å gjenoppdage den tidligere lidenskapen hans for å utføre umulige handlinger. Etter forslag fra Alex, smører Vitaly seg inn med hår-balsam og lykkes med å hoppe gjennom den lille flammende bøylen. Showet blir en spektakulær suksess, og den amerikanske promotøren signerer en kontrakt med sirkuset. DuBois dukker også opp igjen. Men selv om pingvinene hindrer planen hennes, avslører et dokument hun bar for de andre dyrene at Alex, Marty, Melman og Gloria egentlig ikke var sirkus-dyr likevel. De oppdager at Alex og de andre dyrene egentlig var vanlige dyrehage-dyr som bare forsøker å komme seg hjem igjen. De andre sirkus-dyrene føler seg forrådt, og kaster ut dyrehage-dyrene fra sirkuset deres.
Gamle Eirikssen
Han ble født ca. 910 i Norge. Han var den eldste sønnen til kong Eirik Blodøks og hans dronning Gunnhild. Han ble oppkalt etter Gunhilds far, den danske kong Gorm den gamle. Gamle skal ha død i 955 nær Nedre Frei under slaget på Rastarkalv på øyen i Frei i Nordmøre.
Brookhaven National Laboratory
Brookhaven National Laboratory eller BNL er et tverrvitenskapelig amerikansk forskingslaboratorium på Long Island i staten New York i USA. Det ble opprettet i 1947 av ni universiteter i det nordøstlige USA, kalt Association Universities, Inc., som et fellestiltak for forsking innen kjerne- og partikkelfysikk. BNL blir i dag ledet av Association Universities, Inc. i samarbeid med energidepartementet (DOE) i Washington, D.C. Forskningen er innafor fysikk, kjemi, biologi, medisin og energi- og miljøteknikk.
William Henry Ashley
Entreprenør og politiker
Ashley flyttet til Missouri før det var blitt amerikansk ved Louisianakjøpet i 1803. Han bosatte seg i Saint Louis og skapte en mindre formue ved kruttproduksjon. Dette gjorde han på grunnlag av et funn i en hule av salpeter, nær Current Rivers kilder i Missouri. Under 1812 års krig ble han utnevnt til brigadegeneral i militsen. Da Missouri i 1820 ble en stat i unionen ble han valgt han tin dess første viseguvernør.
Pelshandelspionér
I 1822 grunnla Ashley og hans kompanjong Andrew Henry Rocky Mountain Fur Company. De begynte etterhvert å utruste amerikanske pelsjegere som tilbragte vintrene i Rocky Mountains for å møte Ashley ved forutbestemte møteplasser, rendevous der de byttet sine pelsverk mot varer og penger.
I 1825 ledet han ekspedisjon til Salt Lake Valley. Sør for Great Salt Lake, oppdagen han Utah Lake Han etablerte Fort Ashley ved dens bredder for å handle med indianerne. I løpet av de neste tre årende anskaffet dette fortet, ifølge historikeren Frances Fuller Victor, over 180.000 dollars verdt pelsverk" Sent 1824 utforsket han det nordlige Colorado, fulgte South Platte River ned til Front Range, så dro han oppover Cache la Poudre River til Laramie Plains og dro så til Green River.
I 1825 organiserte Ashley det første rendezvous ved Henrys Fork ved Green River. Dette var innledningen på en ny era innen den amerikanske pelshandelen, der hvite pelsjegere - Mountain men - dominerte. Arikarakrigen gjorde at selskapets menn oppgav sine planer om å benytte Missourifloden som kommunikasjonsled og i stedet satset man på landeveien til Rocky Mountain.
Fortsatt politikk og forretninger
Etter å på kort tid ha skapt seg en formue ved pelshandelen solgte Ashley i 1826 sin andel i selskapet til William Sublette, Jedediah Smith og David Jackson, og slo seg på politikken. Han ble valgt til Kongressen som en demokrat av Jacksons falanks i 1831, 1832 og 1834. I 1836 prøvde han å bli valgt til Missouris guvernør, men led et voldsomt nederlag. Ashley gikk tilbake til forretningslivet og boligspekulasjonene i Saint Louis, men hans helse var ødelagt og han døde av lungebetennelse ved 54 års alder.
Slettevandrer
Familien var tidligere plassert i ordenen av tranefugler (Gruiformes), men så ble det oppdaget at den sannsynligvis er søstergruppen til rypesnipefamilien (Thinocoridae), og familien ble flyttet til vade-, måse- og alkefugler (Charadriformes), der den sorterer i underordenen snipefugler (Scolopaci). Dette har siden blitt bekreftet i flere studier, blant annet av De Pietri, Camens & Worthy (2015) og De Pietri et al. (2016). Pedionomidae og Thinocoridae har en felles stamform som trolig levde for omkring 41,8 millioner år siden, under paleogen.
Etymologi
Det vitenskapelige navnet på familien (Pedionomidae) følger av slektsnavnet (Pedionomus) og er satt sammen av de to greske begrepene pedion (πεδιον), som betyr slette, og nomos (νομος), som betyr bolig, bosted eller beitemark. Artsnavnet (torquatus) betyr halsbånd eller halsring og refererer til hunnens karakteristiske sort og hvitspettete halsring. Slektsnavnet kan således oversettes som sletteboer, noe som korresponderer godt med det norske navnet på arten, som følger av Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008).
Beskrivelse
Slettevandrer blir cirka 15–19 cm lang, og hannen veier typisk 39–78 g (vingemål 79–104 mm) og den større hunnen 57–95 g (vingemål 95–109 mm). Vingene er relativt korte og avrunda, med et vingespenn på cirka 28–36 cm, avhengig av kjønn. Arten minner om vaktler (Coturnix), men slettevandrere har et finere nebb og en lenger nakke og undre ekstremiteter. Den er dessuten generelt slankere enn vaktler.
Hunnen er både noe større og mer fargerik enn hannen, noe som er uvanlig hos fugler. Fjærdrakten er kamuflasjefarget, brun på oversiden og lys beige på undersiden. Oversiden har et skjell-formet fjærlag av brune fjær med et karakteristisk mønster, mens den beige undersiden har brune halvmåneformede spetter i brystet, som får tettere og mindre spetter oppover halsen. Hunnen har en karakteristisk bred ring med sorte og hvite spetter rundt halsen og et ensfarget rødbrunt diamantformet felt i fronten, rett under den karakteristiske halsringen. Øynene har kremfarget iris, som er noe gulere hos hunner enn hos hanner. Hunnens nebb er gult og halvlangt, mens hannene har mørke innslag på overnebbet. De undre ekstremitetene er gule. Ungfuglene ligner hannene, men har mørkere brune spetter på brystet.
Utbredelse og habitat
Arten er endemisk for innlandet i det østre Australia, som i det nordsentrale Victoria, det sørsentrale New South Wales, det nordøstre Sør-Australia, og det vestsentrale Queensland, men i sterkt begrensede antall og i fragmenterte populasjoner. Det totale utbredelsesområdet utgjør cirka 526 000 km².
I år 2000 ble bestanden estimert til omkring 2 000 voksne individer i Victoria og New South Wales, men den har sunket betraktelig siden da. BirdLife International estimerte bestanden til færre enn 1 000 voksne individer i 2015, hvorav de fleste (tre populasjoner) holder til i en liten del av bioregionen Riverina i det sørvestre New South Wales og nordsentrale Victoria. Per dags dato estimerer BirdLife totalbestanden til 250–999 voksne individer. Under absolutt ideelle vilkår kan bestanden øke til 5 500–7 000 individer i enkelte år.
Arten er unik og trives bare på de treløse, sparsomt bevokste gresslettene i lavlandet, der det kun vokser gress og småvokste urter, spesielt av sortene Stipa, Danthonia, Helipterum, Helichrysum, Chrysocephalum og Calocephalus, som hovedsakelig ikke blir mer enn 5–8 cm høye, ispedd noen arter som blir litt høyere (10–40 cm og vokser med et mellomrom på cirka 10–20 cm). Dette er en type landskap som er under sterkt press fra landbruket, på grunn av sin verdi som beiteland, og det karakteriseres av det røde jordsmonnet.
Atferd
Slettevandreren regnes primært som standfugl og er alteter, som blant annet eter insekter og edderkopper, men også frø av gress og mye annet. Kosten varierer imidlertid med sesongen. I sin sørligste utbredelse kan fuglene trekke nordover om vinteren. De er generelt regnet som dårlige flygere med en lerke-lignende flukt. Arten lever i par eller små grupper på opp mot fem fugler. Fuglene er hurtige til bens. Om de føler seg truet løper de for å gjemme seg i gresset, snarere enn å ta til vingene.
Pardannelsen skjer i juli i New South Wales, men dette kan variere litt mellom populasjonene. Hunnen bygger redet av strå og gress i ei grunn grop blant vegetasjonen på bakken og fôrer det med mykere gress. Om det kommer mye sommerregn kan redet bygges inntil 30 cm over bakken. I sørøst legger hunnen første gang i perioden august–november, men også dette varierer med utbredelsen, så andre gang i januar–februar dersom sommerregnet kommer. I begge tilfeller som regel 2–5 egg. Inkubasjonen tar cirka 23 dager og blir i hovedsak gjort av hannen, men hunnen kan hjelpe til. Det er imidlertid mer vanlig at hun fortsetter eggleggingen sammen med andre hanner. Når kyllingene klekkes er de sennepsgule med mørk brune flekker. Bare hannen tar seg av avkommet, som er flygedyktige etter cirka to måneder og kjønnsmodne etter ett år.
Bevaringsstatus
Slettevandrer blir av IUCNs rødliste ansett som kritisk truet av utryddelse. Arten er dessuten en såkalt EDGE-art og står oppført på Evolutionarily Distinct and Globally Endangered (EDGE of Existence) liste over de 100 mest unike truede fugleartene i verden, der den per februar 2018 regnes som den mest utsatte fuglearten i hele verden. Tapes denne arten, tapes også slekten og familien. Arten har en EDGE-score (evolusjonær distinktivitet og globale trusler) på 6,46, hvorav en ED-score (evolusjonær distinktivitet) på 38,95. Arten er dessuten oppført på CITES liste II, som omfatter truede arter der den internasjonale handelen må begrenses for å sikre artenes overlevelse.
EDGE of Existence har et udelt mål, om at alle fugler på topp 100 listen (altså såkalte EDGE-arter) skal ha status som «god» i bevaringsstatus. Slettevandrer klassifiseres med status «middels» i øyeblikket (per februar 2018).
Slettevandrere er svært utsatte for klimaendringer og endringer i værforholdene. Et annet problem er at områdene som utgjør det ideelle habitatet ofte brukes som beiteland og i hovedsak er i privat eie. En overvåket bestand på slettelandet i det nordlige Victoria opplevde en nedgang på hele 90 prosent mellom 2010 og 2012, da værforholdene var svært fuktige og førte til flom, overflødig gressproduksjon og store strukturelle endringer på den lokale gressletten. Bestanden holdt seg lav også gjennom 2013 og 2014, da tørke første til overbeiting fra beitedyr på det næringsrike røde jordsmonnet. Gressforholdene bedret seg mot slutten av 2014, og i 2015 økte igjen bestanden av slettevandrere i områder som var beskyttet mot overbeiting. Gresslandets strukturelle sammensetning er kritisk for å klare å bevare arten.
Taksonomi
Slettevandreren har ingen nære slektninger og den er eneste kjente art i Pedionomidae. De nærmeste slektningene er de fire artene i Thinocoridae, som alle er endemiske for Sør-Amerika. Artsdannelsen tok trolig til da gresslettene spredte seg i Australia, under sen miocen og pliocen. Tilstedeværelse av pedionomider under sen oligocen styrker hypotesen, om at splittelsen av Gondwana førte til dannelsen av Thinocoridae og Pedionomidae, som altså havnet på hver sin side av kloden vår.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Baker-Gabb, Kirwan & Sharpe (2018).
May Britt Lagesen
Biografi
Ved stortingsvalget 2021 ble hun valgt til første vararepresentant for Ap til Stortinget fra Nord-Trøndelag.
Hun er utdannet barnevernspedagog fra Høgskolen i Harstad fra 1998 og har hatt sitt yrke i offentlig sektor. Hun var enhetsleder for boliger for funksjonshemmede i Steinkjer kommune før hun ble varaordfører i 2011. Hun har også vært fylkessekretær i Fellesorganisasjonen for barnevernpedagoger, sosionomer og vernepleiere i Nord-Trøndelag i fire år.
Birk Tjetland
Birk Eidså Tjetland (født 2003) er en norsk sandvolleyballspiller. Tjetland vant bronse i NM i 2022, sammen med Lars-August Johnson. Tjetland spiller i Mizunoligaen i volleyball for Koll, hvor han vant seriesølv i 2022/23.
Eucoilinae
Eucoilinae er en gruppe av stilkvepser. De er beslektet med gallvepser (Cynipidae) men i motsetning til disse er de parasitoider som snylter på andre insekter. Man kjenner nær 1000 arter, omtrent 220 er funnet i Europa og det er sannsynlig at vi har ca. 60 arter i Norge.
Utseende
Små, vanligvis svarte snyltevepser. Hodet er nokså lite og thorax høyt hvelvet slik at de ser noe pukkelrygget ut i profil. Antennene er nokså lange og perlekjede-formede. Vingene er vanligvis velutviklede, forvingene rundede med kraftig årer i de indre to tredjedelene, men uten årer i spissen. Bakkroppen er noe flattrykt fra sidene, vanligvis blank. Beina er korte, oftest gulaktige.
Systematisk inndeling
Inndelingen følger
Hamnøytunnelen
Hamnøytunnelen er en veitunnel på Europavei 10 i Moskenes kommune i Lofoten i Nordland. Tunnelen ble påbegynt november 2011, og det ble gjennomslag 11. oktober 2012. Den ble åpnet for trafikk 23. desember 2013.
I det samme prosjektet bygges fire korte tunneler, som åpner året etter.
Pythagoreion
Pythagoreion er et arkeologisk sted ved den antikke byen Samos på den greske øya Samos, som ligger øst i Egeerhavet, nær kysten av Anatolia. Stedet er i området til den moderne byen Pythagoreio, som den har fått sitt moderne navn. Det arkeologiske stedet inneholder antikke greske og romerske monumenter. Det er også en berømt tunnel fra antikken, Eupalinos’ tunnel eller den eupalinianske akvedukt. Sammen med tempelet Heraion på Samos er Pythagoreion listet av UNESCO som en del av verdensarven i 1992.
Historie
Pythagoreion er en befestet havneby i antikken, liggende på et område ved nordøstkysten av øya som er definert av fjellene rundt. Heraion, et tempel for gudinnen Hera, står rundt 6 km unna byen, men var uløselig knyttet til den. De eldste funnene går tilbake til neolittisk tid, i steinalderen fra rundt 4000-tallet f.Kr., men selve bosetningen begynte på 900-tallet f.Kr. da jonere fra det greske fastlandet slo seg ned. På 500-tallet f.Kr. hadde Samos blitt betydelig sjøfartsmakt i det østlige Middelhavet med nære handelsforbindelser med Anatolia og det greske fastlandet, og sterk nok til å opprette handelskolonier på kysten av Jonia, i Trakia, og vest i Middelhavet.
For å frakte vann til byen ble det gravd en tunnel som er 1 063 meter lang på 500-tallet f.Kr. Eupalinos’ tunnel er den andre kjente tunnelen i historien som ble gravd fra begge ender og den første med en metodisk tilnærming for å klare det. På gresk kalt for αμφίστομον, amfistomon, «ha to åpninger». Den andre var Hiskias tunnel i Jerusalem. Hensikten med tunnelen var at den skulle fungere som en akvedukt. Ingeniøren bak tunnelen var Eupalinos fra Megara. Det er kjent ved at Herodotos omtalte den og oppga Eupalinos som dens arkitekt. Ettersom akvedukten var underjordisk var den ikke lett å oppdage av fiender og skaffet byen ferskvann selv under en beleiring.
Heraion, det store tempelet for Hera, har sin opprinnelse i et tidligere tempel på 700-tallet f.Kr. da det var et av de første greske templer som var hundre fot i lengden, Hekatompedon, ἑκατόμπεδος, fra fraἑκατόν, «hundre» og πούς, «fot». Det vil si ca 30 meter. Det er ukjent om dette tempelet var omgitt av en peristyl av søyler, men det var nyskapende ved å være det første tempel som en dobbel rad med søyler i fronten. Dette tempelet ble erstattet av et nytt, et av de første enorme joniske templene, men som kun sto i tiår før det ble ødelagt av et jordskjelv. Etter dette ble et nytt tempel bygget i tidsrommet 535-522 f.Kr. med den største gulvflate for noe kjent gresk tempel, bygget omtrent 40 meter lenger vest. Dens storstilt struktur målte 55,16 ganger 108,63 meter og omgitt av peristyl med 155 søyler, et av de eldste med den nye jonisk søyleorden, rundt 20 meter høye.
Byen var smykket med framragende statuer, noe som gjorde Samos til en av de store skulptursentrene i den joniske verden. Ofringer fra over hele den antikke verden ble gitt til Heras helligdom. Byen fortsatte å være en betydningsfull handelsby selv inn i hellenistisk og romersk tid.
Arkeologi
De første utgravninger i mindre skala ble utført av legen og botanikeren Joseph Pitton de Tournefort i 1702. På 1700- og 1800-tallet var det flere reisende som besøkte helligdommen og gjorde tegninger av levninger av tempelet. I 1879 oppdaget Paul Girard en kvinnestatue, som ble kalt for «Hera av Cheramyes» som ble fraktet til Paris og har siden 1884 befunnet seg i Louvre. Den kalles også, mer riktig som «Hera av Samos».
I 1902-1903 ble stedet undersøkt på nytt av Det arkeologiske samfunn i Athen. Tyske arkeologer på vegne av Königliche Museen i Berlin fortsatte undersøkelsene i 1910, men arbeidet ble avbrutt i 1914 av den første verdenskrig. Systematiske undersøkelser ble begynt i 1925 av Det tyske arkeologiske institutt i Athen, men ble avbrutt i 1939 av den andre verdenskrig. Det ble gjenopptatt i 1951 og fortsatt siden da.
Presidentadministrasjonen i Russland
Presidentadministrasjonen i Russland (russisk Администрация президента России) er den utøvende organisasjonen til presidenten i Russland. Den ble grunnlagt av Boris Jeltsin i 1991. Sjefen for denne organisasjonen blir valgt direkte av presidenten selv, og trenger ikke bli godkjent av noen annen myndighet. Personellet i organisasjonen blir i sin tur utpekt av sjefen, som fra 2016 var Anton Edvardovitsj Vajno (russisk: Вайно, Антон Эдуардович), opprinnelig fra Tallinn i Estland. Organisasjonen hadde da om lag 2000 tilsatte.
Referanser
<References/>
Ortholema
Ortholema er en slekt eller underslekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
I likhet med de fleste andre bladbiller lever disse artene på planter. De antas å lage galler.
Utbredelse
Slekten er kjent fra Sørøst-Asia (Kina, Taiwan, Filippinene).
Marinens Flyvebaatfabrikk M.F.5
Marinens Flyvebaatfabrikk M.F.5 var et toseters, enmotors rekognoseringsfly bygget for Marinens flygevåpen av Marinens flyvebaatfabrikk.
I 1917 kjøpte Marinens flygevåpen inn 10 Sopwith Baby sjøfly, og Flyvebaatfabrikken fikk senere bygd sju eksemplar av samme på lisens. Erfaringene med bygging og bruk av denne flytypen fikk fabrikkens sjef, kaptein Halfdan Gyth Dehli, til å utvikle et eget design kalt M.F.5. Produksjon tok til i 1918, og i alt ni fly ble bygget. De var utstyrt med en sekssylindret vannkjølt Sunbeam motor på 160 hk, plassert i nesen, og med trekkpropell. Hittil hadde alle norskkonstruerte fly fra Flyvebaatfabrikken hatt pusherpropell.
Det første flyet var på vingene i november 1918. De siste tre ble utrangert i 1926. Det var en del problemer med Sunbeam-motorene, og de to siste flyene i produksjonen ble isteden utstyrt med Siddeley Puma motorer på 240 hk. M.F.5 hadde en topphastighet på 130 km/t og en rekkevidde på 500 km.
Grenada under VM i friidrett 1993
Grenada deltok under VM i friidrett 1993 (utendørs) fra 13. til 22. august 1993 i Stuttgart i Tyskland.
Tecoma capensis
Tecoma capensis er en busk i trompettrefamilien.
Den har flere stammer og blir 2–3 m høy og mer enn 2,5 m bred. Veksten er enten klatrende eller halvveis opprett. Den er eviggrønn når den vokser i varmt klima, men kan miste bladene om vinteren i kjøligere klima. Bladene er finnete med 7–11 tannete småblad og sitter motsatt. Småbladene er 1,5–4,2 cm lange, 1–3 cm brede, elliptiske til halvrunde og tannete. Den har ikke slyngtråder.
Blomstene sitter mange sammen i klaser i bladhjørnene. Begerrøret er grønt, 5–7 mm langt med fem tenner. Kronrøret er oransje eller rødoransje, krumt, 3,5–5 cm langt med fem kronfliker. Det er fire pollenbærere som stikker ut av kronrøret. Griffelen stikker lenger ut enn pollenbærerne. Frukten er en linjeformet kapsel, 5–11 cm lang og 7–8 mm bred. Den åpner seg på langs og slipper ut vingete frø som spres med vinden.
Mesterbokseren
Mesterbokseren (originaltittel: Battling Butler, også vist i Norge som Kjærlighet og letvekt) er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1926, med Buster Keaton i hovedrollen. Filmen er regissert av Keaton selv, og var basert på scenemusikalen Battling Buttler av Philip Braham.
Tecoma capensis
Tecoma capensis vokser vilt i østlige Sør-Afrika (Limpopo, Mpumalanga og langs kysten i KwaZulu-Natal og Eastern Cape) og i Swaziland og Mosambik. Den er en vanlig hageplante i varme land og blir brukt både som klatreplante og i hekker. Det finnes kultivarer med gule og rosa blomster. Den forvilles ofte og regnes som en invaderende art i Cuba, Azorene, Madeira, Australia og New Zealand.
Mesterbokseren
Handling
Alfred Butler er en etterkommer av en velstående familie, men han er en forlegenhet for faren hans på grunn av hans latskap. Faren foreslår at han burde reise på jakt og fisketur, som han håper at Alfred skal bli mer moden av. Alfred blir ledsaget av sjåføren sin, og en personlige tjener. Under utflukten forelsker han seg ved første blikk i en ung kvinne av lavere sosial klasse som bor sammen med familien sin i en hytte. For å imponere hennes arbeiderklasse-familie, forteller tjeneren hans at Alfred er en velkjent profesjonell bokser, som tilfeldigvis har det samme navnet som ham - men som ofte går under kallenavnet Battling Butler i bokseringen.
Men komplikasjoner oppstår når det blir forventet at Alfred faktisk skal slåss mot en av den virkelige Battling Butlers motstandere. Han begynner derfor å trene så godt han kan, men før konkurransen forventer han å bli beseiret i bokseringen. Til hans store lettelse dukker den virkelige Battling Butler opp, gjennomfører konkurransen, og vinner. Imidlertid misliker Battler å ha blitt etterlignet av en slik feig svekling som Alfred, og de havner i en slåsskamp - noe den unge kvinnen Alfred var interessert i, også blir vitne til.
Haplotype
En haplotype er en kombinasjon av alleler på nærliggende loci i et DNA-molekyl. En haplotype kan omfatte et vilkårlig antall loci, fra kun noen få loci, til et helt kromosom. En haplotype går gjerne i arv hvis det ikke forekommer en rekombinasjon.
Haplotype må ikke forveksles med genotype. En organismes haplotype i et kromosom følger ikke automatisk av organismens genotype. I et tilfelle med en diploid organisme hvor man ser på to loci med to alleler hver, vil det være umulig å avgjøre kromosomenes haplotype basert kun på genotypen hvis organismen er heterozygot ved begge loci. Hvis organismen er homozygot ved en eller begge loci, vil det derimot være mulig å avgjøre kromosomenes haplotype.
Godmanchester
Godmanchester  er en by og verdslig sogn i grevskapet Cambridgeshire i England med rundt 5,500 innbyggere. Byen ligger på sørsiden av elven Great Ouse, sør for den større byen Huntingdon, og ved motorveien A14.
Historie
Byen ligger på samme sted som den romerske byen Durovigutum. Den fikk charter av kong Johan i 1212, skjønt den hadde vært en markedsby og kongelig gods for en del år allerede. Arkeologi har påvist forhistorisk bosetning før den ble en by i romersk tid. Bosetningen lå ved et veikryss for romerske veier, ved Ermine Street, Via Devana (fra Cambridge, mellom Colchester og Chester) og en militær vei fra Sandy i Bedfordshire, som alle passerte gjennom Godmanchester. I motsetningen til Huntingdon har det blitt avdekket store mengder arkeologiske funn i midten av Godmanchester. Her det to bevarte områder med et stort antall tudorhus i tømmerrammer, den største er Tudor Farm, datert til rundt 1600 og restaurert i 1995. Farm Hall, der tyske fysikere med antatt tilknytning til atombombeforskning i Nazi-Tyskland som del av Operation Epsilon (1945), ligger i Godmanchester.
Yuki Yuna is a Hero
Yuki Yuna is a Hero er en anime fra 2014, som kom ut i 12 episoder. Etter det kom det også ut lettromaner og manga forbundet med serien.
Konstantin Stoilov
Konstantin Stoilov er navnet til flere personer:
Mecoprosopus
Mecoprosopus er en slekt eller underslekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia, mest i det sørlige Kina.
René Henry Gracida
René Henry Gracida (født 9. juni 1923 i New Orleans i Louisiana i USA) er en amerikansk katolsk prelat og katolsk biskop med virke i tre bispedømmer, til sist som biskop av bispedømmet Corpus Christi i Texas (1983–1997). Han var tidligere biskop av bispedømmet Pensacola-Tallahassee i Florida (1975–1983) og hjelpebiskop i erkebispedømmet Miami (1971–1975).
Bakgrunn
René Henry Gracida var det nesteldste barnet til Enrique J. Gracida Carrizosa, en meksikansk arkitekt og ingeniør og hans hustru Mathilde Derbes, en femte generasjons fransk-amerikansk cajun. Hans grandonkel var generalvikar i et bispedømme i Mexico. Som tenåring var René Gracida fascinert av jesuittmartyrene som ble fremstilt i James Fenimore Coopers roman The Last of the Mohicans.
Under andre verdenskrig fløy Gracida 32 flytokt i US Army Air Corps, først som haleskytter, deretter flyingeniør, i 303. Hell's Angels. Etter krigen begynte han ved University of Houston, der han tok en bachelorgrad i arkitektur. Etter endt utdanning arbeidet som arkitekt i flere år.
Benediktiner
I 1951 gikk Gracida inn i benediktinerordenen i Saint Vincent Archabbey i Latrobe i Pennsylvania. Dette opprørte faren hans, som mislikte det katolske presteskapet. Da han skulle velge et klosternavn, som alle må ved inngangen til prestegjerning i Den katolske kirke, valgte Gracida å ta navn etter René Goupil, en fransk jesuitt og lekmisjonær. Gracida avla de innledende klosterløftene i 1953 og høytidelige løfter i 1956. Han ble ordinert til diakon i 1958. I denne perioden gikk Gracida på St. Vincent College og St. Vincent Seminary i Latrobe. Ved St. Vincent Seminary tok han en Masters of Divinity-grad.
Prest
Gracida ble presteviet for benediktinerne den 23. mai 1959. I 1961, etter en strid om planene for en ny residens for ordenen, fortalte erkeabbeden Gracida at han ikke lenger var velkommen i ordenen. Samme år ble han inkardinert, eller overført, fra benediktinerordenen til erkebispedømmet Miami.
Hjelpebiskop i Miami
Den 6. desember 1971 ble Gracida utnevnt av pave Paul VI til hjelpebiskop i erkebispedømmet Miami og titulærbiskop av Masuccaba. Gracida ble bispeviet 25. januar 1972 av kardinal John Dearden av Detroit i Michigan, med erkebiskop Coleman Carroll av Miami, og biskop Paul Tanner av Saint Augustine i Florida som medkonsekratorer.
Biskop av Pensacola-Tallahassee
Pave Paul VI utnevnte Gracida til den første biskopen av det nye bispedømmet Pensacola-Tallahassee nordvest i Florida den 1. oktober 1975; han ble innsatt i embetet den 6. november 1975. I 1978 mottok han ærestittelen Doctor of Laws-grad (honoris causa) fra St. Leo College i St. Leo i Florida.
Biskop emeritus
Da Gracida nådde den vanlige pensjonsalder på 75 år for biskoper, søkte han om å få fratre embetet. Pave Johannes Paul II innvilget søknaden den 1. april 1997.
Den 25. september 2017 la ut Gracida et innlegg på bloggen sin og signerte offentlig en Filial Correction av pave Frans, som den første biskop som undertegnet dokumentet. Den 13. juni 2018 godkjente den amerikanske konferansen for katolske biskoper en resolusjon som fordømte Trump-administrasjonens immigrasjonspolitikk. Biskop Edward Weisenburger fra bispedømmet Tucson foreslo kanoniske straffer, som kunne inkludere ekskommunikasjon, for føderale tjenestemenn som skilte barn fra familier til papirløse innvandrere. I et intervju fra 2018 avviste Gracida tanken om å ekskommunisere disse tjenestemennene: ''«Det er skandaløst av biskopen å si dette! De skrev ikke loven, men håndhever den...det er absurd og det er idiotisk».''
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bryting under Sommer-OL 2004 – Fri stil kvinner 63 kg
Fri stil kvinner 63 kg i bryting under Sommer-OL 2004 i Athen ble arrangert i august 2004 på Ano Liossia Olympic Hall.
Thomas Farrell
Thomas Farrell eller Tom Farrell er navnet til flere personer:
Volda Campus Sparebank1 Arena
Volda Campus SpareBank 1 Arena er en idrettsarena i Volda, åpnet 7. desember 2020. Arenaen ble bygget av og er eid Volda Handballklubb og KFUM Volda Volleyball gjennom bedriften Volda Campus Arena AS.
1965–2004
1965–2004 er det åttende samlealbumet til Wenche Myhre, og ble gitt ut i 2015.
The Boss Baby
The Boss Baby er en amerikansk dataanimert film fra 2017 produsert av DreamWorks.
Handling
Timothy «Tim» Templeton er en sju år gammel gutt som er fornøyd med livet sitt. Han har foreldre som han bruker mye tid sammen med. Han utforsker ting, og har god fantasi. Men foreldrene hans kommer plutselig hjem med en ny lillebror, og bruker mindre tid sammen med Tim. Han prøver derfor å bli kvitt babyen, men det ender med at han havner i trøbbel og får husarrest.
Babyen, som tenker og oppfører seg som en voksen, forklarer at han er kommet til familien Templeton med et spesielt oppdrag: han skal finne ut hvorfor folk har begynt å bli mer opptatt av hvalper enn av babyer. Templeton-familien ble valgt ut fordi Tims foreldre arbeider for selskapet Puppy Co. Når han har fullført oppdraget, kommer babyen til å reise sin vei. Imidlertid truer babyens sjef med å gi ham sparken hvis han mislykkes med oppdraget. Hvis han får sparken, blir babyen nødt til å bli værende hos Templeton-familien resten av livet, og vokse opp der. Tim og babyen blir enige om å samarbeide for å forhindre at dét skjer.
Pachylema
Pachylema er en gruppe (slekt eller underslekt) av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Prader-Willis syndrom
Årsak
PWS er en skade i sentralnervesystemet, og som skyldes en kromosomfeil på kromosom 15. Dette vil gi særlig forstyrrelse av den del av hjernen som heter hypothalamus, som er viktig for i kroppens ulike hormoner som utskilles fra hypofysen. En av konsekvensene ved redusert funksjon i hypothalamus funksjon vil være nedsatt utskillelse av kjønnshormoner, som i seg vil føre til forsinket pubertet, manglende utvikling av kjønnsorgan, redusert seksuell lust og hjemmet modning av reproduksjonsorgan til både jenter og gutter.
Redusert utskillelse av veksthormon fra hypothalamus vil lede til kortvoksthet og en disposisjon for fedme. En manglende kontroll av sult- og metthetsfølelse vil bli påvirket av den svekkede funksjonen i hypothalamus, og dermed lede til høy risiko for overvekt.
Behandling
Det finnes ingen kurerende behandling mot PWS, men behandlingen vil gå ut på å stimulere motoriske, psykiske og sosiale ferdigheter. Det vil være viktig med riktige ernæringstiltak for å forebygge overvekt og en god vekst. Behandling med veksthormon kan gi bedre lengde og kroppssammensetning, samt økt muskelmasse og minske fettvev. Dette kan også spille inn positivt på motorisk og språklig utvikling. Behandling med kjønnshormon i puberteten vil kunne bidra med en gunstig utvikling av kjønnskarakeristika som bryst og kroppshår.
Sibiir
Sibiir, også skrevet SIBIIR, er et norsk metalband startet i 2014. Bandet ga ut sitt første album Sibiir i 2016 og albumet Ropes i 2019. De ble nominert til Spellemannprisen 2019 i klassen metal for Ropes.
Quasilema
Utseende
Nokså små (ca. 8 millimeter), blanke bladbiller uten metallglans, gjerne gule med svarte tegninger. Antennene er noe kraftige og rundt halvparten så lange som kroppen. Hodet er fremstrakt med nokså små, rundede, utstående fasettøyne. Pronotum er firkantet, tydelig innsnevret i midten (noe timeglass-formet). Dekkvingene er jevnbrede med fine punktrader. Beina er gjerne svarte, middels lange og kraftige.
Levevis
Gruppen er registrert fra mange ulike planter inkludert bregner, men finnes kanskje særlig på giftige planter i søtvierfamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Amerika, men finnes også innført til andre delen av verden, blant annet Australia.
Konstantin Stoilov (alpinist)
Konstantin Stoilov (født 17. februar 2002) er en bulgarsk alpinist, som representerer klubben Green Road. Han trenes av Stefan Prisadov.
Sesongen 2018/19
Stoilov deltok i sitt første FIS-renn i desember 2018, i slalåm i El Bansko i Bulgaria, der han kom på ellevteplass. Han deltok i Vinter-EYOF 2019 (European Youth Olympic Winter Festival) i Bosnia-Hercegovina, og kom der på 32.-plass i slalåm, men kjørte ut i storslalåm. Under det bulgarske mesterskapet i alpint kom han på 15.-plass i slalåm og storslalåm, og han kom på sjuendeplass i super-G. Han vant super-G i det bulgarske juniormesterskapet i alpint.
Sesongen 2019/20
Han deltok i alpint under Vinter-OL for ungdom 2020. Der kom han på 28.-plass i super-G, der Adam Hofstedt fra Sverige vant. I den påfølgende kombinasjonsslalåmen kjørte seg opp til 15.-plass i kombinasjonen. I storslalåm kom han på 16.-plass, og i slalåm kjørte han ut.
Ina Backer
Ina Margrete Backer (født Danielsen 19. september 1916, død 30. januar 1996) var en norsk arkitekt og motstandskvinne.
Konstantin Stoilov (alpinist)
Sesongen 2019/20
Under det bulgarske mesterskapet i alpint 2020 kom han på niendeplass i storslalåm, og under Junior-VM i alpint 2020 kom han på 50.-plass i utfor.
Referanser
<References />
Ina Backer
Bakgrunn
Hun var datter av Julie og Edvard Danielsen, kontreadmiral og søster av løytnant Per Danielsen. Hun var gift med krigsfotograf Ole Friele Backer, og mor til sosialantropologen Berit Backer.
I 1940 ble hun utdannet arkitekt fra Norges tekniske høgskole i Trondheim.
Andre verdenskrig
Etter at kampene i Norge i 1940 var over arbeidet hun i Brente steders regulering. Hun ble arrestert sammen med sin mor Julie 22. september 1941 i forbindelse med opprullingen av radiostasjonen Oldell. Hun satt som fange på Grini, der hun ble sittende krigen ut.
Senere virke
Etter krigen var hun engasjert i gjenoppbyggingen av Finnmark. Hun arbeidet da i Boligdirektoratet.
Backer arbeidet så fra 1955 til 1961 i Norges Statsbaner, der hun var ved arkitektkontoret. Her tegnet hun Slependen stoppested. For NSB tegnet hun også funksjonærboliger i Sira.
Backer tegnet rundt 1960 lavblokker med 240 leiligheter for USBL i Olav Nygards veg på Ulsrud i bydelen Østensjø i Oslo.Backer var senere engasjert i bevaringsarbeid. Fra 1965 til 1971 arbeidet hun ved byantikvaren i Oslo, deretter var hun fra 1972 førsteantikvar hos Riksantikvaren. Som førsteantikvar var hun særlig engasjert i arbeid med gamle statsbygninger, i særdeleshet prestegårder.
Mohombi
Mohombi Nzasi Moupondo (født 28. august 1986 i Kananga i Den demokratiske republikken Kongo) er en kongolesisk-svensk sanger, låtskriver og danser. Han er særlig kjent for låten Bumpy Ride fra 2011.
Sangen Dirty Situation, som er et samarbeid mellom Mohombi og artisten Akon, ble senere en stor hit.
Biografi
Mohombi har svensk mor og kongolesisk far. Han har 14 brødre og søstre, og vokste opp i Den demokratiske republikken Kongo. I 1998 var det borgerkrig i landet, og mange familier tilhørende det kongolesiske samfunnets øvre sjikt under sterkt press. De ble utsatt for angrep for de militære og familien Moupondo besluttet at de måtte ut av landet. Mohombi og hans eldre bror Djo ble evakuert – takket være morens svenske bakgrunn ble de behandlet som utenlandske statsborgere – av belgiske FN-styrker.
De endte etter hvert opp i Norsborg, som er en forstad til Stockholm. Mohombi ble etter noen år elev ved Rytmusgymnasiet i Stockholm, og var 17 år gammel da han stod på scenen for første gang i forestillingen Wild Side Story. Dette showet var en parodi på West Side Story. Etter å ha fullført gymnasiet tok han en universitetsgrad i økonomi. Han snakker svensk, fransk, spansk, engelsk, swahili og lingala. Begge de to sistnevnte språkene tales i Den demokratiske republikken Kongo.
I Stockholm dannet Mohombi og hans bror, Djo Moupondo, bandet Group Avalon, som spilte en kombinasjon av dancehall og hip-hop med innslag av elementer fra afrikansk musikk. Fra 2004 til 2008 solgte bandet mer enn en halv million poster. I 2005 deltok Group Avalon i Melodifestivalen i Linköping. Bidraget deres het Big Up og hadde tekst på både engelsk og fransk, med en intro på lingala. De kom på sjetteplass i delfinalen. I 2007 lanserte de albumet Afro-Viking.
I 2008 bestemte Mohombi seg for å bli soloartist og flytte til Los Angeles. I 2011 slo han gjennom i store deler av verden med sangen Bumpy Ride. Han har senere vunnet to Grammy-priser.
I 2018 er Mohombi ambassadør for FNs Verdens matvareprogram («World Food Programme – WFP»).
I 2019 deltok Mohombi i Melodifestivalen 2019 med sangen Hello, og gikk videre til finalen.
I 2020 var Mohombi klar for ny deltagelse i Melodifestivalen, med sangen Winners, som han kom til den svenske finalen med.
I desember 2022 kunngjorde Mohombi sitt kandidatur til presidentvalget i 2023 som en uavhengig kandidat.
Gesù Divino Maestro alla Pineta Sacchetti
Gesù Divino Maestro alla Pineta Sacchetti er en romersk tittelkirke. Menigheten her ble opprettet 2. mars 1964 med dekretet Percrescente de die gitt av kardinalvikar Clemente Micara. Kirken ble bygget 1966/67 etter arkitekten Carlo Bevilacqua tegninger, og innviet 30. september 1967 av kardinal Luigi Traglia. Den 29. april 1969 fulgte dens opphøyelse til tittelkirke av pave Paul VI. Det var den samme pave som valgte dens navn; hans mening var å knytte an til det medisinske fakultet på Pineta Sacchietti som det ligger tett ved, del av det Milano-baserte katolske universitet Università Cattolica del Sacro Cuore.
Kirken ligger til Via Vittorio Montiglio i bydelen Trionfale.
Ѣ
Ѣ, ѣ (ять; ѣть) er en kyrillisk bokstav. Den er ikke i bruk i noen moderne kyrilliske alfabeter, men den var i bruk i russisk før 1918. Den så ellers bruk i ukrainsk, bulgarsk, rusinsk, rumensk og serbokroatisk i gamle ortografier.
Den er også i brukt i kirkeslavisk, og har sitt opphav i urslavisk *ě, som tidligere var en distinkt vokal uttalt /æ:/. I ettertid har den sammenfalt med andre vokaler i samtlige slaviske språk, for eksempel е i russisk og і i ukrainsk.
Thomas Farrell (general)
Thomas Francis Farrell (født 3. desember 1891 i Brunswick i New York, død 11. april 1967 i Reno i Nevada) var assisterende leder for Manhattanprosjektet etter Leslie Groves og leder for feltoperasjonene i prosjektet. Under første verdenskrig tjenestegjorde han med 1. ingeniørkorps på Vestfronten, og ble tildelt Distinguished Service Cross og den franske Croix de guerre. Etter krigen ble han instruktør ved ingeniørskolen, og senere ved United States Military Academy i West Point. Han forlot hæren i 1926 for å jobbe med kanal- og vannveier for delstaten New York frem til 1930, og som leder for konstruksjonen av New York State Department of Public Works fra 1930 til 1941.
Iman Mafi
Iman Mafi (født 9. juli 1994) er en norsk fotballspiller som spiller for FK Jerv.
Rhein-Erft-Kreis
Rhein-Erft-Kreis er en krets i den vestlige delen av Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Fra 1975 til slutten av oktober 2003 ble distriktet kalt Erftkreis. Administrasjonssetet til Rhein-Erft-Kreis er Bergheim.
Abrahams bok
Abrahams bok er et skrift fra 1835 som ble produsert av Joseph Smith (1805-1844), amerikansk grunnlegger av mormonkirken, som han hevdet var basert på en gammelegyptisk papyrus som han hadde kjøpt fra en omreisende papyrusutstilling. I henhold til Smith var boken «en oversettelse fra noe oldtidsnedtegnelser... som hevdet å være skriftene til Abraham mens han var i Egypt, kalt for Abrahams bok, skrevet ved hans egen hånd, på papyrus.» Smiths oversettelse av papyrus beskrev en fortelling av Abrahams tidlige liv, inkludert en visjon om åpenbaring om verdensaltet.
Abrahams bok ble først utgitt i 1842. I 1880 ble teksten kanonisert av De Siste Dagers Hellige (mormonerne) som del av «standardverket» Den kostelige perle, ei bok som fortsatt brukes av flere trossamfunn innen mormonkirken. Det utgjør således en del av trosgrunnlaget for De Siste Dagers Hellige og fundamentalistiske mormonbevegelsen. Abrahams bok er ikke betraktet som en religiøs tekst av Kristi Samfunn (den nest største kirken av Siste Dagers Hellige). Andre sekter innenfor mormonbevegelsen har ulike meninger om boken, hvor en del avviser den og andre aksepterer teksten som inspirert. Boken inneholder flere doktriner som er særegne for mormonbevegelsen, blant annet konseptet om Gud organiserer evige, før-eksisterende elementer for å skape universet framfor å skape det ex nihilo.
Rhein-Erft-Kreis
Nabobyer og kretser
Rhein-Erft-Kreis grenser (med klokka fra nord) mot Rhein-Kreis Neuss, den kretsfrie byen Köln og til kretsene Rhein-Sieg-Kreis, Euskirchen og  Düren.
Abrahams bok
Abrahams bok ble antatt tapt i den store brannen i Chicago i 1871, men i 1966 ble flere fragmenter av papyrusen funnet i arkivene til Metropolitan Museum of Art i New York, og i arkivene til De Siste Dagers Hellige. De er nå referert til Joseph Smith Papyri. Ved undersøkelser av profesjonelle egyptologer, både fra mormonkirken og ikke, ble det oppdaget at papyrusen ikke hadde noen likhet med Joseph Smiths tolkning, og var helt vanlige egyptiske gravtekster, datert til rundt første århundre f.Kr. Smiths angivelig guddommelig inspirerte «oversettelse» var fantasifulle og feilaktige tolkninger av den egentlige betydningen. Som et resultat av dette har Abrahams bok blitt kilde til betydelig kontrovers med mormonske apologetikk som har kommet opp med et mangfold av forklaringer for årsaken til ulikhetene.
Tekstkritikk
En del av den kritikk som har blitt henført mot Abrahams bok har hovedsakelig vært opptatt av tekstkilden, Joseph Smiths metode for tolkning og hans forklaringer av betydningen av vignettene. Disse kan oppsummeres i følgende:
Fernando Filoni
Fernando Filoni (født 15. april 1946 i Manduria i provinsen Taranto i Italia) er kardinal i Den katolske kirke og prefekt for Kongregasjonen for folkenes evangelisering i Den romerske kurie. Han har tidligere tjenestegjort i det pavelige diplomati, og regnes som ekspert for Kina og Midtøsten.
Bakgrunn
Fernando Filoni er sønn av Salvatore Filoni og Severina Baglivo.
Prest
Han ble presteviet av biskop Antonio Rosario Mennonna den 3. juli 1970. Deretter studerte han ved Lateranuniversitetet i Roma, der han ble lisensiat i dogmatisk teologi og doktor i kanonisk rett. Han har også studert journalistikk. Derutover avla Filoni doktorseksamen i filosofi ved universitetet La Sapienza og studerte ved det pavelige diplomatiske akademi.
Det pavelige diplomati
I 1981 inntrådte han i Den hellige stols diplomatiske korps. Fra 1981 tjenestegjorde han på posteringer i Sri Lanka, Iran og Brasil.
Fra 1992 var Filoni formelt tilknyttet nuntiaturet i Manila på Filippinene, men i virkeligheten stasjonert i Hongkong. Derfra ledet han til 2001 kirkens arbeide i Folkerepublikken Kina, og var pavens bindeledd til den offisielle og uoffisielle kirken i landet.
Biskop
I 2001 ble Filoni utnevnt til titulærerkebiskop av Volturno, og ble bispeviet av pave Johannes Paul II i Peterskirken den 19. mars samme år. Paven ble assisert ved denne anledning av kardinalene Angelo Sodano og Giovanni Battista Re. Han ble ved samme anledning gjort til apostolisk nuntius i Irak og Jordan. Han ble værende i Bagdad under krigen i Irak, og mens amerikanske bomber falt over byen, noe han kalte «ikke noe eksepsjonelt» (altså at han var på sin post). Etter at Mario Vargas Llosa besøkte ham i Bagdad i 2003, beskrev han Filoni som «liten,gløgg, en tøff negl, pratsom og ekspert på nødssituasjoner», som beskrev hvordan det akkurat som forutsagt var «utrolig vanskelig å administrere freden». Etter Saddam Husseins fall anerkjente han gleden blant folket over den nyfunne frihet, men advarte mot den sviktende sikkerhetssituasjon og økonomiens langsomme utvikling. Han støttet den irakiske regjerings vilje til å fremme fredelig sameksistens mellom kristne og muslimer.
Han var nær ved å bli drept i Bagdad den 1. februar 2006, da en bilbombe eksploderte rett på nuntiaturet.
Basert på sin tid som pavelig diplomat i Irak skrev Filoni senere boken La Chiesa in Iraq (Kirken i Irak).
I 2006 fikk han en ny postering i som nuntius på Filippinene.
I 2007 ble han tilknyttet Statssekretariatet i Den romerske kurie og i 2011 fulgte utnevnelse til prefekt for Kongregasjonen for folkenes evangelisering.
Kardinal
Filoni ble i 2012 utnevnt til kardinaldiakon av pave Benedikt XVI, med Nostra Signora di Coromoto in San Giovanni di Dio som tittelkirke.
Kardinal Filoni deltok i pavevalget i 2013, som valgte den argentinske kardinal Bergoglio til pave Frans. Han ble da selv av noen ansett som mulig pave (papabile). Kardinal Filoni deltok i den ekstraordinære bispessynoden om familien i oktober 2014 og i den ordinære bispesynoden om familien i oktober 2015.
Den 28. juni 2018 opphøyde pave Frans Filoni til kardinalbiskop.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Dominica under VM i friidrett 1993
Dominica deltok under VM i friidrett 1993 (utendørs) fra 13. til 22. august 1993 i Stuttgart i Tyskland.
Umma
Umma (arabisk:, pl. umam, hebraisk: ) er et ord som betyr «folk», «samfunn», «nasjon» eller «fellesskap». I moderne arabisk og hebraisk betyr umma «nasjon» eller «samfunn». Ordet kom trolig til arabisk fra hebraisk, hvorfra det kan være avledet fra assyrisk.
Som islamsk begrep
Innen islam, og som fremmedord i vestlige språk, f.eks. norsk, brukes ordet typisk om fellesskapet av troende muslimer, egentlig al-Umma al-Islamiyya, som kan oversettes som det islamske fellesskapet. Hege Storhaug beskriver umma som «en islamsk nasjon underlagt kalifatet og sharia». Nora S. Eggen, som har doktorgrad i arabisk, problematiserer imidlertid Storhaugs beskrivelse i Aftenposten slik: "Hege Storhaug demonstrerer imidlertid sine manglende begrepshistoriske kunnskaper når hun kategorisk slår fast at umma «betyr en islamsk nasjon underlagt kalifatet og sharia» – som om denne smale, politiserte definisjonen er den eneste gyldige."
Tidligst kjent bruk
Nora S. Eggen (doktor i filosofi) skrev i 2012 at «Umma-begrepet finnes i arabisk språk forut for profeten Muhammad, og det finnes i koranpassasjer som stammer fra tiden før emigrasjonen til Medina år 622».
I Medina-konstitusjonen (Ṣaḥīfat al-Madīnah), som trolig ble forfattet i 622, brukes «umma» i setningene «Dette er et dokument av Muhammed, profeten, mellom de troende og muslimene fra Quraysh og Yathrib (dagens Medina) og de som fulgte dem og arbeidet med dem. De er ett fellesskap - umma - i motsetning til andre menn. ». Det er også med bakgrunn i dette dokumentet at man i senere islamsk diskurs har brukt ordet umma om et fellesskap som i tillegg til å være religiøst, også har politisk autoritet og autonomi.
Papulema
Papulema er en gruppe (slekt eller underslekt) av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
En middelsstor (6 - 6,5 millimeter), noe avlang, gulbrun til nesten svart bladbille, med noe fiolett metallglans. På lyse eksemplarer er dekkvingenes ytre del mørk. Hodet er kraftigere innsnveret bak de utstående fasettøynene enn hos typiske Lema-arter. Antennene er ganske tynne og rundt to tredjedeler så lange som kroppen. Pronotum er bredere enn langt, noe innsnevret bak midten, mye smalere enn dekkvingene, som er jevnbrede med nokså kraftige punktrader. Beina er middels lange og kraftige, svarte, lårene på bakbeina med en kraftig pigg på undersiden litt innenfor spissen.
Levevis
Denne slektens vertsplanter er ukjente.
Utbredelse
Arten lever på Ny-Guinea.