cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sermilik
Sermilik kan referere til tre fjorder på Grønland:
Stig Dagerman
Stig Dagerman (født 5. oktober 1923, død 5. november 1954) var en svensk forfatter, lyriker og journalist. Han var en av de mest fremtredende svenske forfattere på 1940-tallet, og fikk Svenska Dagbladets litteraturpris i 1946.
Tidlig liv
Dagerman ble født i Älvkarleby i Uppsala län. Han vokste opp hos farens foreldre, ettersom faren som var sprengningsarbeider i Stockholm ikke hadde mulighet til å ta hånd om ham. Moren hadde forlatt familiegården bare noen måneder etter fødselen, og kom aldri tilbake.
Selv om myten om Dagerman har fremstilt barneårene som traumatiske, beskrev han det selv som den lykkeligste tiden i sitt liv. Særlig beundret han sin farmor og farfar, enkle mennesker som holdt seg til de gamle skikker. I 1940 ble farfaren myrdet av en psykisk syk mann, og året etter fikk farmoren en hjerneblødning. Dagerman tok dette hardt, og begikk det første av flere selvmordsforsøk.
Etter en tid flyttet han til sin far i Stockholm. Allerede ved trettiårsalderen hadde han orientert seg mot anarkismen og syndikalismen, og han meldte seg inn i Syndikalistiska Ungdomsförbundet. Dette var idealer han hadde med seg resten av sitt liv. I forbundet ble hans talenter som skribent raskt tatt i bruk, og han var en periode en av redaktørene i bladet Storm. Senere skrev han kronikker og en daglig spalte i Arbetaren, og ble redaktør for avisens kulturside.
Forfatterskap
I 1945, da Dagerman var 22 år gammel, debuterte han med romanen Ormen. Det var en løst sammenføyet fortelling med frykt som grunntema. Kritikerne var i ekstase. Ormen kan sees som flere noveller over samme tema, sammenføyet slik at de fremstår som en roman. Handlingen i alle er lagt til et brakkemiljø, som han kjente fra farens arbeidsplass.
Han sa opp som redaktør i Arbetaren og ble forfatter på heltid. I 1946 fulgte hans andre roman, De dömdas ö, som han skrev i August Strindbergs hus på Kymmendö. Den regnes som en av de vanskeligst tilgjengelig av hans bøker. Alle realisme er erstattet av en marerittlignende øde øy, der syv skipbrudne menn venter på døden. Deres indre sår gjør det umulig å få kontakt med hverandre. Hver av de syv får i et kapittel malt sine psykologiske portretter, og går så til sin skjebne i et langt avsluttende kapittel. Språket er tungt med mye symbolbruk og lange setninger, og angsten er så fremtredende at det kan være lett å miste de egentlige tankene. Angsbeskrivelsene er de råeste og mest usminkede i hans forfatterskap. Samtidig regnes den også som den mest politiske av hans romaner.
I 1947 hadde hans første drama, Den dödsdömde, premiere på Dramaten. Samme år gav han også ut novellesamlingen Nattens lekar, og i Tysk höst kom en serie reportasjer fra etterkrigstidens Tyskland. Reiseskildringen fra det krigsherjede landet var et gjennombrudd hos allmennheten. Den var blant annet et oppgjør med det sterke hatet mot tyskere som hadde spredd seg i mange land. I 1949 kom Bröllopsbesvär, en folkelig burlesk med en kritisk odd.
Novellen Att döda ett barn, som ble skrevet på bestilling for en trafikksikkerhetskampanje, har blitt et av hans mest kjente verker. Den er filmatisert to ganger, i 1953 og 2003.
Etter hans død ble det utgitt samlinger av hans spalter og kronikker i Arbetaren, og flere samlinger av dikt og essays.
Død
Det siste han skrev ble publisert i Arbetaren samme dag som dødsbudskapet kom: «Lagen har sina blottor. Hund får de fattiga ha. De kunde väl skaffa sig råttor, som är skattefria och bra. /…/ Något måste beslutas: Hundarna skjuts! Inte sant? Nästa åtgärd: De fattiga skjutas, så spar kommunen en slant.» Visesangeren Fred Åkerström satte senere musikk til diktet i sangen «Varning för hunden».
Laurentien av Nederland
Laurentien, prinsesse av Nederland, prinsesse av Oranien-Nassau, fru van Amsberg-Brinkhorst (Petra Laurentien Brinkhorst) (født 25. mai 1966 i Leiden, Nederland) er prinsesse av Nederland og gift med prins Constantijn.
Hun er datter av den nederlandske finansministeren Laurens-Jan Brinkhorst og Jantien Brinkhorst-Heringa, og har en bror.
Hun gikk på skole både i Groningen, Haag og Tokyo før hun i 1986 begynte å studere historie ved Universitetet i Groningen. Deretter studerte hun statsvitenskap i London og journalistikk ved Berkeley i California. Hun var ferdig utdannet journalist i 1991.
16. desember 2000 ble forlovelsen mellom prins Constantijn og Laurentien Brinkhorst annonsert. De giftet seg borgerlig i rådhuset i Haag den 17. mai 2001, og deretter kirkelig to dager senere.
Prins Constantijn og prinsesse Laurentien har tre barn:
Prinsesse Laurentien er fadder til Leah Isadora Behn, som er prinsesse Märtha Louises nest yngste datter.
Henry van de Velde
Bakgrunn
Henry van de Velde var det sjette barnet i en søskenflokk på åtte. Faren, den velstående apotekeren Guillaume Charles van de Velde, organiserte også festivaler for kjente internasjonale komponister.
Uganda
Uganda er en republikk i Afrika som har felles grenser med Tanzania, Rwanda, Den demokratiske republikken Kongo, Sør-Sudan og Kenya. Viktige eksportvarer er kaffe, te og bomull. Viktige importvarer er maskiner, levende dyr og kjemikalier. Viktige handelspartnere er Kenya, Storbritannia og Japan.
Demografi
Folketallet er beregnet til 45,7 millioner (2020).
Henry van de Velde
Arkitektur og design
I 1892 ga han opp malerkunsten og henga seg til dekorasjon og arkitektur. Han eget hus, Bloemenwerf i Uccle, var inspirert av arts and crafts-bevegelsen. Han tegnet også interiører og møbler for den innflytelsesrike utstillingen "Art Nouveau", som ble organisert av Samuel Bing i Paris i 1895. Van de Velde var en av de første arkitektene og møbelformgiverne som arbeidet i den abstrakte stilen med svungne linjer som kom til å kjennetegne art nouveau.
Uganda
Demografi
Befolkningen er delt inn i en rekke etniske grupper med til dels store forskjeller i kultur og språk. Cirka 70 % av befolkningen snakker bantuspråk. I 1960-årene var det cirka 80,000 asiater i Uganda, de var vesentlig av indisk og pakistansk herkomst. Disse ble utvist av president Idi Amin i 1972, bare omkring 1000 ble igjen. De utviste fikk 90 dager på å forlate landet og fikk bare med seg minimum bagasje og femti pund sterling. Til forskjell fra Kenya og Tanzania har Uganda aldri hatt noen stor befolkning av europeiske kolonister.
Henry van de Velde
Arkitektur og design
I 1907 ble han invitert til Trondheim for å designe et kontor ved Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum; rommet er bevart og er i dag et av museets permanente attraksjoner.
Uganda
Demografi
Størstedelen av befolkningen lever på landsbygda, kun 31 % lever i byene. Folketettheten er størst langs nordkysten av Victoriasjøen, hvor flere av de største byene ligger. Landets nordlige områder er tynt befolket. De største byene er hovedstaden Kampala med 773,500 innbyggere i 1991. På andreplass kommer Jinja med 61 000 innbyggere.
Henry van de Velde
Arkitektur og design
Omkring århundreskiftet tegnet Van de Velde flere bygninger i Tyskland, deriblant Folkwang Museum i Hagen (i dag huser bygningen Karl Ernst Osthaus-Museum). Han ble også grunnleggeren av Kunstgewerbeschule og kunstakademiet i Weimar, forløperen til Bauhaus-skolen som ble videreutviklet av Walter Gropius. Dessuten var Van de Velde nært knyttet til Deutscher Werkbund.
Uganda
Historie
Mange antropologer liker å kalle området i Afrika der Uganda ligger for menneskets vugge. Det er sannsynlig at Uganda tidligere var dekket av tett tropisk regnskog, som var bebodd av pygmestammer som var jegere og samlere. For omtrent 2000 år siden ble disse stammene presset vekk av landbruksdyrkende bantufolk. Omkring det 18. århundre dominerte to etniske grupper det nåværende Uganda: bantustammer i sør som levde av jordbruk, og nomadiske stammer i nord, niloterne. Fra det 15. århundre eksisterte det i den sørlige delen av det nåværende Uganda et aristokrati som delvis eksisterer den dag i dag. Blant disse hadde kongerikene Buganda og Bunyoro ledende roller.
Henry van de Velde
Arkitektur og design
Under første verdenskrig bodde han i Sveits og i Nederland, hvor han tegnet Kröller-Müller Museum i Otterlo. Fra 1926 til 1936 var Van de Velde professor ved Universitetet i Gent, hvor han ble arkitekt for universitetsbiblioteket (det såkalte Boekentoren eller Boktårnet).
Uganda
Historie
Allerede før europeernes inntog på 1800-tallet var det arabiske kjøpmenn i området nord for Victoriasjøen. Det eksisterte dengang tre kongeriker: Bugunda, Bunyoro-Kitara og Ankole. Arabernes handelsmotiv var elfenben og slaver. I noen områder etablerte islamsk tro seg. I mange andre deler av landet opprettholdt naturreligionene sin stilling.
Omkring 1860 gjennomdaget de britiske forskere James Augustus Grant og John Hanning Speke kilden til Nilen. På samme tid begynte den europeiske kolonialisering av Øst-Afrika. Samuel Baker avviste de tidligere legender om at det indre Afrika var et sted med utbredt kannibalisme. De første europeerne som slo seg ned i området, var katolske og protestantiske misjonærer. De håpet på å omvende/døpe store befolkningsgrupper til kristendom på kort tid, mens islam fortsatt ikke hadde ordentlig fotfeste.
Britisk koloni
I årene 1884–1885 ble de to kolonimaktene i området, Tyskland og Storbritannia enige om Storbritannias krav på det østafrikanske høylands- og sjøområde. I andre kontrakter i 1886 og 1890 ble områdene videre oppdelt. Det såkalte Deutsch-Ostafrika ble opprettet på området der Tanzania, Rwanda og Burundi ligger i dag. Det som i dag er Uganda og Kenya ble samlet i British East Afrika.
I 1888 ble området underlagt Det britiske ostindiske kompani. Herfra ble Storbritannias økonomiske og politiske interesser styrt. De forhandlet også frem flere beskyttelseskontrakter med kongeriket Buganda. I året 1893 krevde Sir Gerald Portal i Entebbe, hvor landets nåværende internasjonale flyplass ligger, Uganda til den engelske krone. I 1894 ble Uganda en del av et britisk protektorat. Man måtte deretter føre noen mindre kriger for å stoppe motstanden blant de originale befolkningsgruppene mot et kolonialt statssystem. I 1902 ble området British East Afrikas oppdelt i to forvaltningsenheter som svarer til nåværende områder fra Uganda og Kenya.
Økonomien i kolonitiden begrenset seg til eksport av jordbruksvarer som bomull og kaffe. I motsetning til Kenya forble antallet europeiske innflyttere lite, så landbruksmetodene ble preget av den lokale kunnskap. Etter byggingen av jernbanen gjennom de britiske koloniene, flyttet mange asiater til Uganda. De har i etterkant stått for en stor del av handelen og industrialiseringen i Uganda.
Idi Amin
De åtte år Amin regjerte var preget av massive menneskerettighetsbrudd og økonomisk nedgang. Forfølgelse og massakre av etniske grupper (særlig acholi og lango) som tidligere støttet Obote, førte til 100 000-300 000 drepte. Han førte en svært mislykket økonomisk politikk særlig etter at han utviste landets asiatiske befolkningen i 1972. Disse stod for en betydelig del av håndverk og handel. Interne stridigheter i militærregimet var betydelig og førte til at de fleste militærledere ble drept.
Etter 1979
I april 1979 ble byen Kampala «befridd» av ugandiske frigjøringsstyrker og tropper fra Tanzania, og Idi Amin ble fordrevet fra Uganda. Etter noen overgangspresidenter vant Obote valget i desember 1980. Yoweri Museveni, på den tiden en høyere offiser i hæren, anklaget Obote for valgfusk og gikk «ut i bushen», det vil si startet en geriljakrig. De nærmeste årene var preget av en brutal borgerkrig som etterhvert førte til en sammenbrudd av regjeringen slik at Museveni kunne overta makten i januar 1986.
Museveni har vært landets president siden. Han var ansett som en ny type afrikansk leder, mer åpen og interessert i landets utvikling, særlig på 1990-tallet. Dette har blitt noe revidert i de senere år. I Uganda har totalt sett hatt en positiv utvikling under hans regjering hans presidentperiode ble landet involvert i flere kriger som borgerkrigen i Kongo 1998–2003 og intern i landet mot opprørsgruppen Herrens motstandsarmé.
Museveni har prøvd å skaffe seg legetimitet gjennom omdiskuterte valg for eksempel i 2001, 2006 og sist i februar 2011. Siden 2005 er flere partier tillatt, men valgfusk fra regjeringens side er vanlig. Likevel må en regne med at presidenten har betydelig støtte i landet. Etter valget i februar 2011 har protester mot regjeringen blitt slått ned på med overraskende brutalitet
Politikk og administrasjon
Landets nåværende president, Yoweri Museveni, har vært ved makten siden 1986.
Landets president er både statsoverhode og regjeringssjef. Presidenten utnevner en statsminister som hjelper ham i arbeidet. Parlamentet dannes fra et National Assembly, som består av 300 medlemmer. 81 av dem nomineres av ulike interessegrupper, som kvinner og Ugandas forsvar. De andre medlemmene velges for en periode på fem år.
Museveni har maktet å stabilisere store deler av Uganda, men LRA (Herrens motstandsarme) og regjeringsstyrkene kriger i nord. Denne krigen har pågått siden Museveni overtok, og brer seg nå (2006) også over i nabolandene Sudan og Kongo. Norske Redd Barna har karakterisert situasjonen i Nord-Uganda som «verdens verste systematiserte overgrep mot barn», og FN karakteriserer Nord-Uganda som en av verdens oversette humanitære katastrofer. 1,6 millioner mennesker er drevet på flukt men LRA og regjeringsstyrkene fortsetter kampene. Halvparten av Uganda sitt statsbudsjett kommer fra utenlandsk bistand. Direkte budsjettstøtte over flere år har ikke maktet å forhindre at over 10 millioner ugandere lever i absolutt fattigdom. Direkte statsstøtte benyttes i Uganda, et land som herjes av borgerkrig, og som i tillegg er gjennomsyret av korrupsjon.
Menneskerettigheter
Menneskerettighetssituasjonen i Uganda var svært dårlig under Idi Amins diktatur. Landet har fortsatt store problemer med å gjennomføre allmenne menneskerettigheter og i 2008 er det så mange som tretten sikkerhetsorganisasjoner tilknyttet Musevani sitt styre. Noen av disse er kun ansvarlige overfor presidenten, og er ikke ansvarlige overfor parlamentet. Organisasjonene fører saker mot motstandere av regimet, gjennomfører bortførelser, forsvinninger, drap, og opptrer både uavhengig og i samarbeid med andre organisasjoner, og i samarbeid med politiet i Uganda. De er også involvert i brudd på menneskerettighetene er også involvert i forfølgelse av media og den politiske opposisjonen.
Situasjonen til homofile
Homofiles rettigheter har stadig blitt dårligere i Uganda de siste årene. I begynnelsen av 2014 skrev president Museveni under på en lov som åpnet for å straffe «gjengangshomofile» med livstid i fengsel. Dette førte til en debatt i Norge om bistandsmidler burde stanses, eller om man burde åpne for dialog.
Helse i Uganda
Majoriteten av dødsfallene skyldes smittsomme sykdommer som HIV/AIDS, Malaria, luftveisinfeksjoner og diare. Høye risikofaktorer for dødelighet omfatter feilernæring hos mor og barn, ubeskyttet sex, kontaminert drikkevann, dårlige sanitærforhold og luftforurensning. I 2015 var det 1, 5 mill. HIV smittede i Uganda.
Uganda har både offentlige og private helseaktører. Det offentlige tilbudet er fordelt mellom nasjonalt, regionalt og lokalt nivå, der de lokale tjenestene baserer seg på frivillighet fra helsearbeidere i desentraliserte landsby på nivå 1 (Village Health Teams). Neste nivå er Helsesenter 2, som er en poliklinikk tjeneste operert av en sykepleier. Videre er det Helsesenter 3, som har sengeplasser, enkel diagnose og mor/barn tjenester. Helsesenter 4 rangerer øverst med tjenester som blodtransfusjoner og akutte barseltjenester. I tillegg fins det private sykehus og helsestasjoner styrt av religiøse og frivillige organisasjoner.
Samferdsel
Jernbanene i Uganda er eid av selskapet Uganda Railways Corporation (URC). Selskapet ble dannet i 1977 etter at East African Railways Corporation (EARC) ble delt og URC overtok de delene av jernbaneanleggene som lå i Uganda.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
TV 2 Filmkanalen
TV 2 Filmkanalen var en norsk TV-kanal som viste spillefilmer. Den var eid av TV 2 Gruppen og eksisterte fra 2006 til 2015. Kanalens målgruppe var menn og kvinner fra 20 til 49 år.
Filmkanalen viste stort sett amerikanske filmer fra 1970-, 1980- og 1990-tallet, men også enkelte eldre klassikere fra 1950- og 1960- tallet, i tillegg til noen få nyere filmer. Kanalen sendte ca. 18 timer i døgnet og viste ca. 420 filmer i året.
Kanalen hadde i 2014 en andel på én prosent blant alle seere over 12 år, og 0,5 prosent i målgruppen 20–49 år. Andelen for 2007 og 2009 var henholdsvis 0,5 og 0,8 %.
Den ble avviklet den 2. mars 2015, og erstattet av TV 2 Humor. TV 2s Nina Lorgen Flemmen forklarte avviklingen med en økende konkurranse fra strømmetjenester.
Lars Musland
Lars Musland (født 16. februar 1925 på Nedstrand i Tysvær, død 28. april 2011 på Karmøy) var en norsk landskapsmaler.
Han fikk sin kunstutdannelse ved Studieatelieret i Stavanger under ledelse av den danske maleren Boye Giskov. I 1971 begynte han som elev hos maleren Reidar Berge. Motivene fant han for det meste i hjemfylket Rogaland. Disse ble ofte skildret under ulike lysforhold og til ulike årstider.
Mellom 1975 og 2007 hadde han 13 separatutstillinger.
Nerthus
Nerthus (sannsynligvis fra urgermansk *Nerþuz, beslektet med Njord) var en urnordisk eller gammelgermansk jord- og fruktbarhetsgudinne, samt gudinne for fred og velstand.
Bakgrunn
Tacitus var en ikke-kristen romersk historiker fra slutten av 100-tallet som beskrev en kvinnelig guddom ved navn Nerthus i boken «Germania». Nerthus ble dyrket av en nordgermansk stamme som bodde «nær havet», altså i det nordvestlige Tyskland eller det sørlige Jylland. Tacitus’ skildring er en av de eldste skriftlige kilder til germansk og norrøn mytologi, selv om han ikke selv hadde sett det han skildret og heller ikke oppgir noen kilde. Han ramser opp syv stammer og sier i kapittel 40:
Tolkning av Tacitus
Dette er beskrivelsen av en fruktbarhetskult, ifølge den norske filologen Anne Holtsmark, som fremmer grøderikdommen hos planter og dyr og mennesker over store områder i tid og sted: kjøringen av en vogn på markene av et «par», her gudinnen og presten hennes, hellig fred så lenge kjøringen varer, ofringen av trellene og hemmelighetene på det hellige stedet.
Filologene har slitt med koblingen mellom den norrøne Njord, som er av hankjønn, og den nordgermanske gudinnen Nerthus. Det er mulig at Tacitus har misforstått kildene sine: i fruktbarhetskulter er det gjerne et gudepar av begge kjønn, eller i det minste en androgyn, tvekjønnet guddom som senere splittes i to kjønn.
Kjønnsforvekslingen er blitt forsøkt forklart med at kulten handlet om et gudepar som forenes i fruktbarhetsfremmende møte, såkalt «hellig bryllup». Sørskandinaviske funn i myrer (myrfunn) synes å bekrefte forekomsten av slike ritualer med påfølgende ofring. De tusen år som står mellom Tacitus’ fortelling og 1200-tallets sagaskrivere, gjør at Nerthus’ rolle i tidlig norrøn mytologi sjelden kan studeres som annet enn spekulasjon.
Arkeologiske spor
Kjøringen med vogn har paralleller i Norden og er påvist i arkeologiske spor: de danske Dejbjergvognene i Jylland og vognopptoget som ble skildret på Osebergteppet. En interessant fortelling finnes i det islandske verket Flateybok, som forøvrig ble skrevet blant annet for å drive gjøn med svenskene ved at de var mindre begavet enn islendere, forteller om hvordan eventyreren Gunnar Helming berger livet ved å late som han er guden Frøy og drar så rundt i Sverige i en vogn sammen med en ung «Frøya». Sveaerne ble svært glade da han gjorde Frøya gravid!
General Dynamics F-111 Aardvark
General Dynamics F-111 Aardvark er et amerikansk langdistanse-, rekognoserings-/taktisk jagerbomber utviklet av General Dynamics. Aardvark-navnet ble ikke offisielt før flyet ble tatt ut av tjeneste, men det ble brukt som et kallenavn.
Historie og utvikling
Under navnet Tactical Fighter Experimental ble F-111 utviklet etter ønsker fra den amerikanske marinen og flyvåpenet. Flyvåpenet ønsket et fly som kunne fly langt, fort og lavt slik at det kunne trenge igjennom Sovjetunionens forsvar. Marinen på sin side ønsket et langdistansefly med høy utholdenhet for å beskytte skipene sine mot sovjetiske jet-bombere som var utstyrt med anti-skip-missiler. Til det trengtes et fly med en kraftig radar og flere langdistansemissiler slik at både fly og missiler kunne tilintetgjøres.
Forsvaret fikk inn ni ulike forslag til flyet fra ulike forsvarsbedrifter. Marinen og flyvåpenet var ikke fornøyd med noen av forslagene, men antydet at forslagene fra Boeing og General Dynamics var de best egnede. Etter flere senere forslag bestemte forsvarsdepartementet i 1962 at kontrakten om levering av flyene skulle gå til General Dynamics.
Utfasing
Flyet ble tatt ut av tjeneste i US Air Force i 1998, da det ble erstattet av F-15E Strike Eagle.
Eksterne lenker
Videofiler fra det australske forsvarsdepartementet
F-111 promovideo 1
F-111 promovideo 2
F-111 pre-flight
Muslinger
Det finnes drøyt 200 marine og cirka 20–25 ferskvannsarter av muslinger i Norge, blant annet viktige matmuslinger som flatøsters, blåskjell og flere arter med kamskjell, men også ferskvannsmuslinger som elvemusling og dammuslinger. Ferskvannsartene er viktige indikatorarter på vannkvaliten i elver og innsjøer og regnes derfor ofte som nøkkelarter, fordi de har stor effekt på økosystemet der de lever. De fungerer gjerne også som paraplyarter, som svært mange andre levende organismer er avhengige av for å kunne overleve.
Etymologi
Det vitenskapelige navnet Bivalvia følger av de to latinske uttrykkene bi, som betyr to ganger eller dobbel, og valva, som betyr klappdør. Navnet på gruppen henviser altså til at muslingenes to skallhalvdeler kan åpnes og lukkes som ei «dobbel klappdør».
I eldre vitenskapelig litteratur støter man også på navnet Lamellibranchia Blainville, 1824, for denne gruppen, et begrep som henviser til de lamell-lignende gjellene dyra i denne gruppen har. Gruppa har også blitt kalt Pelecypoda (gullfot) og Acephale (de hodeløse), og det er mange som mener at Pelecypoda ville vært et mer dekkende navn på gruppen, fordi det eksisterer andre grupper av dyr med to skallhalvdeler (for eksempel armfotinger (Brachiopoda), Ostracoda og noen Gastropoda).
Bløtdyret
Bløtdyret dekkes av kappen og de omliggende gjellene og et vanligvis enslig kjønnsorgan; gonaden. Sirkulasjonssystemet med hjerte er åpent. Typiske muskler er de to lukkemusklene som lukker sammen skjellhalvdelene, muskelen som trekker tilbake foten og muskelen som trekker tilbake kappen. Foten hos muslingene er bevegelig og utstyrt med slimkjertler.
Hodet
Hodet er kraftig redusert inni skjellet, med unntak av munnen. Det er tilbakevokst som følge av muslingenes atferd med å grave seg ned i sedimentene. Sammenligninger man med andre bløtdyr, er også tentakler, tenner og radula tilbakevokste. Munnkjertlene er også i en stor grad redusert. Like ved munnåpningen sitter det er par munnpalper som transporterer partikler til munnåpningen.
Kappen
Kappen omslutter de andre bløtdelene og består av tre folder som har 3 forskjellige oppgaver. Den ytre folden (ligger inn mot kalkskjellet) er sekretorisk og ansvarlig for skalldannelsen. Skalldannelsen skjer ved påleiring av ytterkanten. Den midtre folden har sansefunksjoner og er dekket med lyssensitive tentakler, hos svømmende muslinger (kamskjell og filskjell) har punktøyne som gir mer nøyaktig informasjon om område runde. Hos noen arter i arkskjellfamilien kan ha over 200 øyne. Den innerste folden er muskulær og elastisk, og regulerer vanninnstrømningen til kappehulen.
Opprinnelig var kapperanden parallell med skallkanten (integripalliat). Muslingene har 3 åpninger: 2 ånderør i bakenden av skjellet, hvor i det ene oksygen og næring kommer inn, filtrert i gjellene, og avfallstoffene slippes ut igjen i det andre. Den tredje åpningen er for foten.
Sandmuslingen (Mya arenaria) lever nedgravd nede i substratet i fjæra, og for næring gjennom siphonen. Blir de skyllet opp av substratet, dør de. I motsetning, lever blåskjell (Mytilus edulis) oppe på substratet og har derfor ikke en siphon. Blir blåskjellet dekket med sand eller mudder, dør de.
I kapperanden hos kjempemuslingen (Tridacna) lever alger (zooxantheller) i symbiose, i kapperanden blir de beskyttet av muslingen og får fotosyntese produkt fra algene til egen fornytelse.
Gjellene
Gjennom evolusjon har gjellene blitt utviklet fra å være enkle pusteorganer til mere komplekse respirasjonsorganer som brukes til å ta opp oksygen og filtrere ut næring. Gjellene er besatt med små flimmerhår som virvler inn næringspartikler. Flimmerhårene produserer et slim slik at partiklene setter seg fast, og fører det til munnen, som hos muslinger mangler raspetunge (radula).
Blodsirkulasjon
Blodsirkulasjonssystemet hos muslinger, er som hos de fleste bløtdyr, åpen. Hjertet har to forkammer og et hovedkammer.
Foten
Foten hos muslingene er opprinnelig flat og økseformet, men har etter tid blitt tilpasset hver enkelt muslingart etter deres levesett. Foten kan være bjelke-, tunge- og markformet. Svømmende og fastsittende muslinger har ofte en tilbakedannet fot.
Bak foten sitter det en byssuskjertel som produserer byssustråder, den fins hos alle unge muslinger, men blir tilbakedannet eller forsvinner helt desto eldre de blir. Hos noen muslinger produserer også voksne byssustråder for å feste seg til underlaget (f.eks blåskjellslekten (Mytilus), arkskjellslekten (Arca) og kamskjellfamilien (Pectinidae). Fra kjertelen kan sekretet presses gjennom en lukket spalte i foten til tuppen. Når kjertelsekretet kommer i kontakt med vann, stivner det til en tråd når foten løftes. Deretter kan blåskjellet lage flere tråder som holdes fast av en muskel nær kjertelen. Vil den flytte på seg, slipper muskelen, foten kan brukes til å forflytte seg, og så igjen til å lage flere tråder for å feste seg på det nye stedet.
Skallet
Skjellet består av to skall, et høyre og et venstre som omringer bløtdyret. Skallene holdes sammen ved skallnavlen (umbo) med en lås og et låsbånd (ligament). Farger og former er svært variable. Skallene blir laget av kappen, en hudfold inni skjellet. Som lager 3 forskjellige lag: det fargede periostracum, prismelag og det indre kalklag. Begge halvdeler lukkes sammen med to interne lukkemuskler.
Perlemor er bygd opp av tynne lag av vekselvis conchiolin og kalkkrystaller (kalsiumkarbonat), som skinner med en irisaktig glans, og består av mikroskopiske flak med bare noen nanometer mellom. «Den kompleksiteten vi har observert i perlemor på nanonivå, er direkte forbløffende og ser ut til å være en avgjørende faktor når det gjelder materialets seighet» sier Christine Ortiz (20. september 2005), professor ved avdelingen for materialvitenskap og -teknikk ved Massachusetts Institute of Technology i USA.
Skallhalvdelene holdes sammen ved et låsbånd, som er laget av et ikke-forkalket kitin. Låsbåndet er veldig elastisk og virker motsatt i forhold til lukkemusklene. Selv etter muslingens død kan man finne «gapende» skjell hvor låsbåndet er intakt og holder skjellene sammen. Låsen hindrer at skallhalvdelene sklir fra hverandre. Låstennene består av tannformede forhøyninger og motstående groper for tennene skal gripe inn i. Det finnes ulike typer låser og gir grunnlag for en systematisk oversikt.
Avtrykket fra lukkemuskel og retraktormuskelen (kappelinjen) spiller en viktig rolle for systematikk og artsbestemmelse. Opprinnelig var det to like store lukkemuskler, men gjennom evolusjon har det oppstått arter med forskjellige størrelser på lukkemusklene (anisomyar eller heteromyar) og arter med kun en lukkemuskel (monomyar).
Ernæring
Muslinger ernærer seg stort sett ved å filtrere plankton og dødt organisk materiale (detritus) ut av vannet over gjellene. Fra gjellene føres maten videre til munnen av flimmerhår. Muslinger som ligger på bunnen henter næringselementene gjennom skjellåpningen, mens nedgravde muslinger henter den via to frie eller sammenvokste sugesnabler (siphoner).
Bevegelse og forankring
Den mest brukte måten hos muslingene er å bruke foten til å forflytte seg. Denne kroppsdelen kan bli strukket (hos for eksempel hjerteskjell) til tre ganger sin egen lengde. På grunn av foten kan muslinger krype eller hoppe (Acanthocardia tuberculata kan hoppe 20 cm høyt ved hjelp av foten.) Men for å kunne å bevege seg på denne måten må de ha et passende substrat, fordi muslinger ikke har en ekte krypefot slik som hos sneglene.
Noen muslinger kan ved å klappe sammen skallene svømme fritt rykkvis over korte strekninger. Når de klapper sammen skallene lager de en vannstrøm, og forflytter seg med samme prinsipp som en vannjet. Filskjell svømmer godt, noen av kamskjellene også. Kamskjellene kan også kontrollere retningen ved hjelp av ørene, og finjustere retningen ved hjelp av punktøyne.
Noen skjell (blåskjellslekten (Mytilus), arkskjellfamilien (Arcidae) og sadelskjell (Anomia ephippium)) spinner et sekret fra byssuskjertelen på foten sin, en så kalt byssustråd, hvor den fester seg selv og underlaget sammen. Den bruker å ha rimelige mange tråder festet til underlaget. Blåskjell kan ved å bruke et sekret oppløse byssustråden, slik at den kan forflytte seg.
Ekte østers (Ostreidae) er det mest kjente eksemplet på fastvokste skjell. Andre er Chama, Pseudachama, noen Anomia-arter og Spondylus.
En stor andel av muslingene lever skjult for det blotte øye. De fleste lever nedgravd i et sand eller mudder (hjerteskjell, sandskjell, trauskjell osv), men et fåtall kan arter bore seg inn i stein og tre, ved hjelp av omdannende skjell (steinboreskjell, treboreskjell og pælemark).
Forplantning
De fleste skjell er særkjønnet; dvs at det finnes både hann- og hunnkjønnsindivider. Forplantingen skjer ved at egg og spermier, som produseres i gonaden, skytes ut i vannet hvor befruktningen og den påfølgende larveutviklingen skjer. Utskytningen kan hos kjempemuslingen (Tridacna) hormonelt samkoordineres. Larveutviklingen består av 2 stadier. Trochophora-larvene er gjennomsiktige og er like tykke som et hårstrå. De er bekledt med flimmerhår som de bruker til å svømme og fange mat med. I veligerstadiumet har larvene utviklet et tynt skall, men de lever fortsatt frittsvømmende. Når larvene er klar for å slå seg ned, går de gjennom en metamorfose, og lever resten av sitt liv på eller i bunnen. Hos blåskjell, østers og andre kolonilevende arter holder det unge skjellet seg i nærheten av en koloni.
Ferskvannsartene har utviklet en annen forplantings- og utviklingsmetode. Disse artene lever i områder med store forandringer i levevilkår, i motsetning til sine slektninger i havet som har nesten konstant like levevilkår året rundt. Hos de fleste ferskvannsmuslinger fullfører larvene sitt trochophora- og veligerstadium i morens kappehule.
Hos elvemuslingene (Margaritiferidae) tilbringer trochophora-larvene tiden i moren, og forlater moren når de når veliger-stadiet. De kalles da glochidier og kan ikke svømme, men har en klebrig tråd festet etter seg, og når de kommer nær en fisk kleber de seg fast og lever som parasitt på fisken. Når de ser ut som en liten musling, faller de til bunnen, og lever resten av sitt liv der.
Utnyttelse
Muslinger inneholder mange vikige næringsstoffer og anses normalt som sunn mat, både for mennesker og dyr. Muslinger inneholder blant annet selen, sink, vitamin B12, folat og omega-3 fettsyrer.
Muslinger til konsum kan både fanges og dyrkes. Når de dyrkes er det gjerne med ulike teknikker, ofte som havbruk. Dyrking på line er en tekninkk som har vunnet fram i senere år, blant annet på grunn av miljøfordelene. I Norge dyrkes det både blåskjell, kamskjell og østers langs norskekysten, og i 2005 ble det eksportert 2 921 tonn blåskjell og 603 tonn kamskjell til utlandet. Det dyrkes også muslinger for perlene, som oftest havperlemuslinger. Begge formene har derfor stor økonomisk betydning.
Det er forbundet en viss risiko med å høste muslinger fra naturen selv. Risikoen gjelder også for muslinger som erverves i butikk eller lignende, men den regnes som betydelig mindre. Muslinger kan være både fordærvede og inneholde algegifter eller sykdomsfremkallende bakterier og virus. Fordærvede muslinger kan fremkalle skalldyrforgiftning. Levende friske muslinger skal reagere på fysisk stimuli, så dette kan de fleste sjekke selv. Det er imidlertid vanskelig å sjekke om muslingene inneholder algegifter, noe som gjerne har sammenheng med den plassen de er fanget på. Kunnskap om fangstplassen og algeoppblomstringen er derfor viktig, noe gjerne yrkesfiskere har. Muslinger som oppbevares i urent vann blir lett fordærvede.
Muslinger som åpner seg når de er kokt regnes som trygge, men de kan godt være både kokte og trygge selv om de ikke åpner, seg viser en undersøkelse fra 2008.
Per A. Thorbjørnsen
Per Armand Thorbjørnsen (født 3. juli 1952 i Bergen) er en norsk politiker som representerer Venstre. Han var gruppeleder for Stavanger Venstres bystyregruppe 1991–2019. Han var medlem av formannskapet 1991–2019 og kommunalutvalget 1995–2019.
Thorbjørnsen var leder for kommunalstyret for miljø og utbygging 2015–2019. Han var nestleder av kommunalstyret for levekår 2011–2015.
Han er en sterk tilhenger av kollektivtransport, og han har engasjert seg sterkt i debatten om Stavangers utfordringer innen en rekke områder, blant annet helse, kollektivsatsing og bymiljø.
Under landsmøte til Venstre i 2012 var hovedtema for møtet velferdspolitikk. Grunndokumentet med forslag til ny politikk var lagt fram av et utvalg ledet av Thorbjørnsen.
Heliodinidae
Heliodinidae er en gruppe av små, fargerike sommerfugler som hører til overfamilien Yponomeutoidea. Forskjellige klassifikasjoner varierer med hensyn til hvilke undergrupper som skal tas med i denne familien, og artstallet på verdensbasis varierer dermed mellom ca. 50 og 400, avhengig av hvilken kilde man legger til grunn. Den store slekten Stathmopoda, som omfatter rundt 240 kjente arter, blir nå vanligvis regnet som en egen familie (Stathmopodidae) i overfamilien Gelechioidea. Gruppen er mest artsrik i den sørlige delen av Nord-Amerika. Heliodinidene er ikke kjent fra Norge, men én art forekommer i Sverige. De fleste lever på planter av nellikordenen, (Caryophyllales), som omfatter blant andre meldefamilien (Chenopodiaceae), nellikfamilien (Caryophyllaceae), kaktusfamilien (Cactaceae) og portulakkfamilien (Portulacaceae). Flest arter finnes på mirakelblomstfamilien (Nyctaginaceae).
Utseende
Små (vingespenn 6 – 16 mm), slanke, brokete fargede sommerfugler, ofte rødlige med metalliske flekker eller bånd. Mange holder bakbeina påfallende løftet over kroppen når de hviler. Hodet har tydelige punktøyne (ocelli). Palpene er ikke spesielt lange, antennene er trådformede og rundt 0,8 ganger så lange som forvingene. Sugesnabelen er velutviklet, uten skjell. Forvingene er avlange og smale, kontrastrikt fargede. Bakvingene er svært smale og tilspissede med lange hårfrynser, disse er omtrent tre ganger så lange som vingene er brede. Beina har markerte sporer. Larvene er fargeløse, marklignende.
Levevis
Som de eneste sommerfuglene er heliodinidene stort sett spesialisert på plantene i nellikordenen, (Caryophyllales). Larvene minerer vanligvis i blader, stengler eller frø, noen få spiser på blomster eller frukter fra utsiden. Den nordiske arten, Heliodines roesella, lever på svinemelde (Atriplex patula) og stolt henrik (Chenopodium bonus-henricus), begge i meldefamilien (Chenopodiaceae). De voksne sommerfuglene flyr om dagen.
Stigmella luteella
Levevis
Denne arten har larver som minerer i bladene på bjørker. Arten har trolig bare én generasjon hvert år, de voksne sommerfuglene flyr i mai-juni. Larven lager en uregelmessig slynget, 3-4 centimeter lang mine i bjørkebladet.
Utbredelse
Arten er utbredt over det meste av den palearktiske sone. I Norge er den funnet på Sørlandet og den sørlige delen av Vestlandet, med et funn i den nordlige delen av Oppland som det eneste på Østlandet.
Theravāda
Utbredelse
Theravada spredte seg fra Sri Lanka til Thailand, Burma, Laos og Kambodsja, og siden 1980-tallet har Theravadaskolen fått økende fotfeste her i Vesten med flere klostre med vestlige munker og nonner.
Praksis og lære - Dharma
Buddhas lære kan oppsummeres i De fire edle sannheter (innsikter), som hver for seg inneholder innsikter som danner helheten for å kunne oppnå det overordnede målet om full oppvåkning - Nibbāna.
Lidelse, ubehag og stress skapes og opprettholdes gjennom å holde fast ved de 5 sammensatte tilstandene (khandha), som er form, følelse, persepsjon, mental fabrikkering og sansebevissthet.
Det ultimate målet for den buddhistiske praksisen er fullstendig ubetinget lykke - "det dødløse" – Nibbāna (sanskrit: nirvana), som ifølge Buddha kun kan oppnås gjennom perfeksjonering av den åttedelte veien som han selv hadde klart å gjenoppdage for verden. Den edle åttedelte veien kan deles inn i tre hoveddeler:
Etikk: ("Rett tale", "Rett handling" og "Rett levevis")
Meditasjon: ("Rett innsats", "Rett oppmerksomhet" og "Rett konsentrasjon")
Visdom: ("Rett syn/forståelse" og "Rett intensjon")
Skrifter
Buddhas lære ble skrevet ned ca. 100 år f.kr på Sri Lanka. Fram til dette ble Buddhas lære memorert og overført muntlig, samtidig som det har vært en ubrutt linje av ordinerte munker som har praktisert hans lære og opprettholdt veien til oppvåkning i praksis utover den nedskrevne teoretiske filosofien. Denne linjen av ordinerte bhikkhuer strekker seg helt fram til i dag.
Den samlede tekstsamlingen kalles Tipitaka og er nedtegnet på Pali, et språk som anses som "utdødd" på samme måte som Latin, men som i dette tildelle slekter på sanskrit. Disse tekstene spredte seg til andre land og ble oversatt til for eksempel tibetansk og kinesisk. Selv om tekstene spredte seg langt har di angivelig blitt bevart svært godt ettersom di ulike tekstversjonene fraviker fra hverandre svært lite. Store deler av Tipitaka er også i nyere tid oversatt til vestlige språk, og deler av skriftene finnes oversatt til norsk.
Klosterliv
Munker og nonner er ment å leve adskilt fra lekfolk, selv om lekfolket muliggjør deres praksis og livsopphold gjennom sin generøsitet og frivillige donasjoner av mat, tøy, husly og medisiner. Munker som praktiserer dhamma i henhold til den sanne læren vil være unike eksempler som lekfolk kan dra stor nytte av, og er av uvurderlig verdi ettersom deres eksempler kan veilede lekfolk i deres egen utvikling av di beundringsverdige egenskaper dhamma-læren fremmer.
Det finnes klare regler i deres monastiske kodex (Vinaya) som har til hensyn å unngå misforståelser og potensielt større regelbrudd, ved for eksempel at munker og nonner bør avstå fra fysisk kontakt med det motsatte kjønn, og heller ikke kan dele bolig med dem eller overnatte under samme tak. Fullt ordinerte munker (bhikkhuer) har 227 grunnregler, mens novisemunker har 10.
Fra man er syv år kan man ordineres som novise (samanéra) og etter en har fylt 20 kan en novise be om ordinasjon av sin lærer som fullt ordinert munk (bhikkhu). En bhikkhus mer omfattende treningsregler kan gjerne oppsummeres i novisenes 10 grunnregler:
Theravadagrupper i Norge
Tisarana srilankisk buddhistforening, Den burmesiske theravada buddhistforening, Den thailandske buddhistforening, Skogskloster buddhistsamfunn (thai skogstradisjon), Vingrom buddhistkloster (thailandsk skogstradisjon), Khmer buddhistforening.
Kors
Kors (latin crux) er en grafisk figur der to linjer krysser hverandre, vanligvis i rett vinkel. Kors er også gjenstander med denne formen og bilder av den. Korstegn brukes særlig som matematisk symbol for addisjon og positivt fortegn. En kors- eller T-formet marterpæl ble også brukt som tortur- og henrettelsesinstrument da Jesus fra Nasaret ble korsfestet. Korsformen har siden gradvis blitt hovedsymbol i kristendommen og kirken. Kors i en mengde enkle og forseggjorte formvarianter brukes som symbol i kirkekunst og andre steder samt som figur i mønstre, dekorasjoner, skrifttegn, flagg, våpenskjold, logoer, bumerker og andre kjennetegn.
Oldtid
Korsets opprinnelse er omdiskutert. Kors er et ganske enkelt tegn, så det er ikke overraskende at folk mange steder gjennom historien har gjengitt det både som en enkel strekfigur og som mer forseggjorte og fantasirike avbildninger. Korset er brukt som et magisk symbol, i vestlig kultur har det ofte en religiøs tilknytning, og noen har ansett at korsfiguren bringer hell og lykke.
Korset har vært et symbol som har blitt brukt i mange kulturer gjennom hele historien. Avbildninger fra steinalderen viser en form for kors. Det ble brukt av mange av oldtidens kulturfolk, og kanskje er det gamle Egypt mest kjent i så måte. Korssymboler av mange forskjellige typer er kjent i Midtøsten, antikkens Hellas, Romerriket, Asia og Amerika i førkolumbisk tid.
Korset har blitt tillagt forskjellige betydninger, for eksempel har det blitt sett på som et symbol på årstidene eller himmelretningene, eller som fallos.
Korsformet plusstegn og annet
Plusstegn som rettvinklet, likearmet kors eller kryss skal ha blitt tatt i bruk som matematisk symbol for addisjon og positivt fortegn på 1400- og 1500-tallet. Tegnet kan ha utviklet seg som en forenkling av det latinske et («og»), på samme måte som ligaturen & (ampersand).
Heraldiske kors
Kors i forskjellige former er en av de vanligste figurer i europeiske våpenskjold. Det inngår i mange norske kommunevåpen: Rogaland, Nord-Trøndelag og Sør-Trøndelag fylker, samt blant annet kommunene Hjelmeland, Klepp, Krødsherad, Kråkerøy, Oppdal, Rennebu, Valle og Verdal. Korsformer er det blant annet i de norske slektsvåpnene Christie, Hagerup, Haneborg, Leganger, Manthey, Meidell, Nannestad, Nilson, Saxe, Smith-Petersen og von Trepka. Det er også en rekke korsformer i bumerker fra norske bønder gjennom århundrene.
Taukors
Taukors, egyptisk kors, T-kors og antoniuskors er et symbol formet som en T (tau); det består av en loddrett strek med en kortere, vannrett strek på toppen. Ifølge den kristne tradisjon skal dette være den form for kors som det er mest sannsynlig at Jesus ble korsfestet på. Taukors forekommer i gamle kristne framstillinger, men brukes lite i dag. Taukorset blir også brukt som symbol for nattverden. Eremitten Antonius den store som levde i Egypt på 300-tallet, skal ha fordrevet demoner ved hjelp av et tau- eller antoniuskors.
Andreaskors
Andreaskors består av to like lange diagonaler som krysser hverandre på midten, som en 'X'. Korset har navn etter apostelen Andreas, som ifølge tradisjonen skal ha blitt korsfestet på et slikt kors. Andreaskorset finnes i Skottlands flagg. I Norge brukes Andreaskorset som et faresymbol på kjemikalier.
Gresk kors
Gresk kors består av to like lange streker, en vertikal og en horisontal, som krysser hverandre på midten (som et plusstegn, '+'). Det er den vanligste formen for kors innen østlig kristendom. Det greske korset finnes i Hellas' flagg og i Sveits' flagg med Røde Kors-flagget som en avledet form.
Latinsk kors
Latinsk kors har en vertikal del som er lengre enn del horisontale. 1/3 av vertikalen stikker ovenfor horisontalen, og denne delen er like lang som hver av de horisontale armene, mens den nedre delen er dobbelt så lang. Det latinske korset er den dominerende korsform for å symbolisere kristendom, men ortodokse kirkesamfunn bruker dette korset med tillegg av skråstilt del under den horisontale.
Enkelt, nakent kors er vanlig dekor og symbol innen mange protestantiske retninger, til forskjell fra den katolske, evangelisk-lutherske, ortodokse og anglikanske kirken som også bruker krusifikser, kors med corpus (Jesu kropp).
Ortodoks kors
Et ortodoks kors (også kalt russisk-ortodoks kors, russisk kors, den russisk-ortodokse kirkes kors og gresk-russisk kors) brukes som kristent symbol i den ortodokse kirken, særlig i den russisk-ortodokse. Korset er formet som et patriarkkors (dobbeltkors) med en kort, skråstilt tverrarm eller bjelke nede på korsstolpen. Den øverste tverrbjelken representerer skiltet på Jesu kors med inskriften INRI (latin for Iesus Nazarenus Rex Iudaeorum, «Jesus fra Nasaret, jødenes konge»). Den skråstilte tverrbjelken nederst kan tolkes på mange måter. Det kan blant annet være en fotstøtte, men danner også et X-formet andreaskors med korsstolpen som tegn på apostelen Andreas som kristnet Russland og er landets skytshelgen.
Forsyningsdepartementet
Forsyningsdepartementet var et norsk departement som ble etablert i 1939 og eksisterte frem til 1950:
Departementetet ble opprettet for å sørge for krise- og reguleringstiltak som var nødvendige for å sikre befolkningen tilgang til livsviktige forbruksvarer, og for å forhindre prisstigning som kunne skade samfunnet. Ved utbruddet av I. Verdenskrig hadde man hatt en lignende løsning med opprettelsen av Statens Provianteringskommisjon i 1914, underlagt Landbruksdepartementet til 1916, da Provianteringsdepartementet ble opprettet.
For å gjennomføre oppgavene ble det opprettet forsyningsnemnder i alle kommunene i landet. I tillegg kunne kommunene opprette særnemnder som avdelinger underlagt forsyningsnemndene for å ivareta det enkelte tiltaket. Disse kunne være rasjonering av varer under og etter andre verdenskrig i Norge, og utstede blant annet rasjoneringskort til befolkningen, og sikre vedforsyning og brensel. I mange kommuner vil en derfor kunne finne både «rasjoneringsnemnder, vedutvalg/brenselsutvalg, kabelnemnder, skotøynemnder, oljenemnder o.l.»
På 1950-tallet var det fortsatt rasjonering av visse varer, men departementet ble opphevet og de ulike oppgavene fordelt på Landbruksdepartementet Handelsdepartementet, Kommunaldepartementet og Arbeidsdepartementet.
Eloise av Oranien-Nassau, jonkvrouw van Amsberg
Eloise av Oranien-Nassau, jonkvrouw van Amsberg (født Eloise Beatrix Sophie Laurence; 8. juni 2002 i Haag, Nederland) er barnebarn av dronning Beatrix av Nederland og Claus von Amsberg. Prinsessen er nummer fem i arvefølgen til Nederlands trone.
Hennes foreldre er prins Constantijn og prinsesse Laurentien, og hun har to yngre søsken, grev Claus-Casimir og grevinne Leonore.
Grevinne Eloises faddere er kronprins Haakon av Norge, prins Johan Friso av Nederland, prinsesse Carolina av Bourbon-Parma og Sophie de Wouw.
Ulf Grahn
Ulf Grahn (født 17. januar 1942) er en svensk komponist som bor og arbeider i USA.