cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lazzaro Spallanzani
Lazzaro Spallanzani (født 10. januar 1729 i Scandiano, død 12. februar 1799 i Pavia) var en italiensk katolsk prest og naturvitenskapsmann. Han var den første som beskrev den menneskelige fordøyelse i kjemisk forstand. Han forsket på dyrenes forplantning og var den første til å foreta en vellykket kunstig inseminasjon av pattedyr. Han regnes også som den første som førte bevis for at liv ikke kan oppstå spontant, og han sto bak viktige framskritt i forståelsen av dyr og menneskers fysiologi.
Bakgrunn, grunnutdannelse
Spallanzani ble først gitt undervisning av sin far, en apoteker. Som 15-åring ble han sendt på et jesuittkollegium i Reggio Emilia, og innbudt til å tre inn i ordenen. Han begynte imidlertid i dtedet på jusstudier ved Universitetet i Bologna, men vendte seg snart til naturvitenskapen. Det var her hans berømte slektning Laura Bassi var professor i fysikk, og under henne studerte han naturfilosofi og matematikk, samtidig som han også viet seg til språkstudier.
Prest, vitenskapsmann
Senere trådte han så inn i jesuittordenen. Han doktorgrad i filosofi som 25-åring, og ble straks utnevnt til professor i logikk, metafysikk og gresk ved Universitetet i Reggio. I 1760 ble han overført til Modena, hvor han fortsatte å undervise, samtidig som han brukte all sin fritid på naturvitenskapelige studier. I 1762 ble han presteviet.
Han avslo flere tilbud om professorater i Italia og i utlandet – inntil han mottok et tilbud fra Universitetet i Pavia om et professorat i naturhistorie. Han ble samtidig direktør for museet i byen, og utvida samlingene der med gjenstander fra sine mange reiser rundt Middelhavet og til Tyrkia.
I 1788 besøkte han Vesuv og vulkanene på Lipariøyene og Sicilia, og framla seinere resultatene i den store avhandlinga Viaggi alle due Sicilie ed 'in alcune parti dell' Apennine.
Hans utrettelige feltarbeid, hans gode skjønn som samler og utstiller ved siden av hans dyktighet som foreleser og deltaker i faglige debatter skaffa han et ry som var nesten uovertruffent i samtida.
Spallanzani tillegges også æren for å ha beskrevet reproduksjonen hos pattedyr, og han var den første som foretok en kunstig inseminasjon, på en hund.
Hans største verk er Dissertationi de fisica animale e vegetale (1780). Her viste han blant annet at fordøyelsen ikke bare er en mekanisk oppdeling av føden, men i hovedsak en kjemisk prosess som skjer i magesekken ved hjelp av magesyre.
Jaén (provins)
Jaén er en provins sør i Spania, øst i den autonome regionen Andalucía. Den grenser til provinsene Ciudad Real, Albacete, Granada og Córdoba. Provinshovedstaden er Jaén.
Paradise Lost (album)
Paradise Lost er det amerikanske progmetallbandet Symphony X's sjuende album. Det ble utgitt i 2007, og det er gruppens bestselgende album.
Fylkesvei 430 (Akershus)
Fylkesvei 430 i Akershus gikk mellom Kankedal og Kjærstad i Gjerdrum. Veiens lengde var 1,8 km.
2013 ble veien del av fylkesvei 1546.
Svarte sekunder (bok)
Svarte sekunder er en krimbok av den norske forfatterinnen Karin Fossum. Boka ble første gang utgitt i 2002 og har siden kommet i flere nye opplag. Boka ble godt mottatt av både lesere og anmeldere.
Handling
Helga Joners lille datter, Ida, skal bare ut en tur i kiosken for å kjøpe et blad og noe tyggis. Hun kommer aldri tilbake. Det blir en lang og vanskelig oppklaring for Sejer. Her fins det tilsynelatende ikke noe motiv, ingen logiske forklaringer. Samme kveld som Ida forsvant, kom fetteren hennes, Tomme, hjem veldig sent og hadde bulket bilen. Han oppfører seg veldig rart, er preget av det som har skjedd og er mye sammen med Willy – en kar som har vært innblandet i biltyverier og driver med narkotika.
Den mentalt tilbakestående Emil Johannes oppfører seg så rart at moren hans blir alvorlig redd for at noe har hendt. Han vil ikke slippe henne inn når hun banker på, og da hun endelig kommer seg inn i huset hans, lukter det forferdelig der.
Leirettunnelen
Leirettunnelen er en veitunnel på riksvei 25 i Elverum kommune i Innlandet. Tunnelen, i prinsippet en kulvert, går under Storgata (som er gågata i Elverum) samt et par hus. Tunnelen er 85 meter lang.
Svarte sekunder (bok)
Handling
Omsider blir Ida funnet nedfrosset, innpakket i en dyne på Lysjordet. Eneste sporet etterforskerne nå har er en rød fjær og nattkjolen Ida var iført.
Til brevvennen sin skrev Ida at hun kjenner noen som har en fugl. Moren har aldri hørt om denne fuglen. Den røde fjæren Konrad Sejer og Jacob Skarre finner i esken hennes blir et viktig spor. Skarre har også funnet frem til butikken som solgte den pene nattkjolen som Ida ble funnet i. Butikkekspeditøren klarer å gi en meget detaljert beskrivelse av personen som kjøpte nattkjolen.
Sejer og Skarre drar hjem til Elsa Mork, moren til Emil, fordi tegningen ligner veldig på henne. Hun nekter for å ha sett nattkjolen. Sejer prøver å lokke frem informasjon, men er redd for å skremme henne.
Byroatunnelen
Byroatunnelen er en veitunnel på riksvei 3 i Løten kommune i Innlandet. Tunnelen går under noen hus. Tunnelen er 90 meter lang.
Fylkesvei 655
Fylkesvei 655 (Fv655) går mellom Ørsta i Ørsta og Tryggestad i Stranda. Veien (unntatt fergestrekningen) er 51 km lang.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Burray
Burray (norrønt: Borgarey) er en øy i den skotske øygruppen Orknøyene. Burray har forbindelse med South Ronaldsay og Mainland via Glimps Holm og Lambs Holm over fastlandsforbindelsen Churchill Barriers. Den ligger øst for Scapa Flow og er en av en kjede øyer som er knyttet sammen ved den nevnte fastlandsforbindelsen. Hovedbebyggelsen på Burray er landsbyen Burray Village, tidligere en liten fiskehavn. Burray har et museum med fossiler. I henhold til folketellingen av 2011 har øya en befolkning på 409 innbyggere.
Øyen må ikke blandes sammen med øya Burra, som er en del av Shetlandsøyene.
Vikingforråd
Et av de største vikingforrådene som er funnet i Skottland ble oppdaget 22. april 1889 av en mann ved navn Petrie drev på med torvskjæring i North Town Moss. Forrådet besto av over 140 gjenstander av sølvbarrer, inkludert mange fragmenter av armring eller 'ring-penger', og omtrent et dusin mynter. Datoen som er foreslått for deponering av forrådet er fra rundt år 998.
Severdigheter
Severdigheter i Burray er blant annet Fossil and Heritage Centre («Fossil- og kulturarvsenteret») ved Viewforth.
Øya har et rimelig mengde fugleliv, med blant annet sildemåke og storspove som hekker her.
Vigra kringkaster
Vigra kringkaster (LKA), Vigra mellombølgesender, var en radiosender for kringkasting på mellombølge på øya Vigra i Møre og Romsdal drevet av Norkring for NRK. Sendefrekvens var 630 kHz med en bølgelengde på 476 m. Senderen ble startet i november 1935 med en 10 kW sender fra RCA og to 106 meter høye antennemaster. I 1939 ble effekten økt til 100 kW. Senderen ble opprettet for å dekke fiskeflåten i Norskehavet.
Kringkasteren ble bombet og ødelagt av tyske fly 15. april 1940.
I 1952 ble senderantenna erstattet med en sylindrisk selvstråleantenne på 242 meter, i 1997 forkortet til 232 meter av hensyn til Ålesund lufthavn.
Etter vedtak av NRK ble det besluttet å legge ned sendingene fra Vigra kringkaster 30. juni 2011. Antennemasta ble revet 8. september samme år med en kontrollert sprengning av fundamentet for masten.
Afrikamesterskapet i fotball 2015 Gruppe A
Afrikamesterskapet i fotball 2015 Gruppe A ble spilt fra 17. januar til 25. januar i Ekvatorial-Guinea. Gruppen bestod av, , og. Republikken Kongo og Ekvatorial-Guinea gikk videre til sluttspillet som de to best plasserte lagene i gruppen, mens Gabon og Burkina Faso gikk ut av turneringen.
Kamper
Alle tidene er oppgitt i lokal tid, WAT (UTC+1).
Nordic Choice Hotels
Nordic Choice Hotels (frem til 31. desember 2010 kjent som Choice Hotels Scandinavia AS, og fra 2023 kalt Strawberry ) er Nordens nest største hotellkjede, med drøyt 220 hoteller i Skandinavia, Finland og Baltikum. Nordic Choice Hotels har en årlig omsetning på over 11 milliarder kroner og over 15 000 ansatte. Selskapet og hotellkonsernet eies av selskapet Strawberry Group, som igjen er heleid av Petter A. Stordalen. Torgeir Silseth overtok som administrerende direktør i Nordic Choice Hotels i 2006, da Stordalen selv ble valgt som styreleder.
Varemerker
I 2019 kjøpte Petter A. Stordalen den finske hotellkjeden Kämp Collection Hotels. De ti hotellene i luksussegmentet ble innlemmet i Nordic Hotels & Resorts. Disse er Hotel Kämp, St. George, Glo Kluuvi, Glo Sello, Hotel Fabian, Hotel Haven, Lilla Roberts, Klaus K, Glo Hotel Art og Glo Hotel Airport, alle i Helsinki.
Historie
I Norge ble Choice Hotels Scandinavia etablert i 1990 som et drifts- og franchiseselskap for hoteller. Gjennom en avtale fra 1994 med et datterselskap av Choice Hotels International fikk selskapet anledning til å markedsføre virksomheten under kjedenavnene: Clarion, Comfort og Quality.
Høsten 1996 kjøpte Petter A. Stordalen og Christen Sveaas seg opp i selskapet Hotellpartner som eide rettighetene til Choice-konseptet. Sveaas og Stordalen overtok drøyt 34 prosent hver i selskapet. Stordalen gikk inn i rollen som arbeidende styreleder. I mai 1997 ble Choice Hotels Scandinavia tatt opp til notering på hovedlisten på Oslo Børs. I september 2000 fisjonerte Choice Hotels Scandinavia ut sin portefølje av hotelleiendommer til et nystiftet selskap, Home Invest. I 2001 kjøpte Stordalen opp 90 % av aksjene i Home Invest og selskapet ble tatt av børs. Fire år senere ble også Choice Hotels Scandinavia tatt av børs, da Home Invest kjøpte 100 % av aksjene i selskapet.
Sverige og Danmark
Høsten 1996 kjøpte selskapet det svenske hotellselskapet Home, som eide ni hoteller. Dette oppkjøpet dannet grunnlaget for selskapets etablering i Sverige. Høsten 1998 kjøpte Choice Hotels Scandinavia sitt første hotell i København. To år senere, sommeren 2000, kjøpte selskapet ytterligere syv hoteller i Danmark. I 2003 kjøpte Choice Hotels Scandinavia seg inn i det svenske eiendomsselskapet Capona. Året etter solgte Home Invest alle sine eiendommer til Capona og fikk oppgjør i aksjer. Transaksjonen medførte at Home Invest-konsernet ble eier av ca. 66% av aksjene i Capona og navnet ble endret fra Capona til Home Properties. I juni 2009 kjøpte Choice Hotel Scandinavia opp driftsselskapet bak to av de mest anerkjente hotellene i Stockholm – Nordic Sea Hotel og Nordic Light Hotel.
Baltikum
I mai 2010 ble det kjent at Choice Hotels ekspanderte i Baltikum med etableringen av selskapet SIA Choice Hotels Baltics. Målet er i første omgang å åpne ni hoteller.
CSR
Nordic Choice Hotels CSR-program går under navnet WeCare og omfatter sosialt ansvar, miljø samt hensynet til ansatte og gjester.
I 1999 ble Choice Energy etablert, selskapets ENØK-program, støttet av Enova. Choice Energy ble frem til 2002 drevet som et pilotprogram, men ble fra og med 2003 et fast energisparingsprogram som inkluderer samtlige hoteller. Gjennom programmet har hotellene i Norge redusert forbruket med 29,6 GWh. Siden 2003 er vann- og energiforbruk redusert med 20 %.
1. januar 2007 ble samtlige 25 000 rom røykfrie, og dermed verdens første røykfrie hotellkjede. Fra 1. februar 2008 begynte alle Nordic Choice-hotellene i Norden å tilby økologisk frokost.
I november 2007 inngikk Nordic Choice avtale om miljøsertifisering av samtlige Nordic Choice-hoteller i Norden, etter den internasjonale ISO 14001-standarden. Det Norske Veritas var sertifiseringsorgan. I januar 2010 var sertifiseringsarbeidet ferdigstilt ved 160 hoteller. I Nordic Choice Hotels årsrapport for 2016 kom det frem at samtlige 186 hoteller, som i 2016 var tilknyttet konsernet, er sertifisert.
Utmerkelser
Nordic Choice Hotels har blitt tildelt flere internasjonale og nasjonale priser.
2016 2011
2010
2009 2008 2007
Ghowrmach
Ghowrmach er en landsby i Badghis-provinsen i Nordvest-Afghanistan.
Væpnet konflikt
En ISAF-soldat (norsk statsborger) ble drept her, 25. januar 2010.
Sverige i Eurovision Song Contest
Sverige debuterte i Eurovision Song Contest i 1958 og har deltatt 62 ganger. Sverige er et av de mest suksessrike landene i Eurovision Song Contest med syv seire, én andreplass og seks tredjeplasser. Sverige deler dermed rekorden over flest seire i Eurovision Song Contest sammen med Irland. Flere svenske bidrag har også blitt store hiter verden over, blant dem «Euphoria» (2012), «Tattoo» (2023) og ikke minst ABBAs «Waterloo» (1974), som ble kåret til tidenes Eurovision-sang i jubileumsshowet Congratulations i 2005.
Sverige er trolig også det landet hvor konkurransen står sterkest, og svenskenes nasjonale finale, Melodifestivalen, har vært en inspirasjonskilde for flere andre land – blant andre Norge. Sverige har kommet sist to ganger, i 1963 og 1977. Etter innføringen av semifinaler i 2004 har Sverige bare misset finalen én gang, i 2010 med Anna Bergendahl og «This Is My Life».
Historikk
Det er den svenske allmennkringkasteren SVT som sender konkurransen i Sverige, og som har ansvaret for å velge landets bidrag til Eurovision Song Contest. Sverige debuterte på en fjerdeplass med «Lilla stjärna» i 1958, og året etter etablerte SVT en nasjonal finale for å velge landets sang og artist. Den nasjonale finalen fikk etter hvert navnet Melodifestivalen og har lenge vært et av de mest populære tv-programmene på svensk tv.
Melodifestivalen
Det er få nasjoner som tar Eurovision Song Contest like alvorlig som svenskene, noe som blant annet kommer til uttrykk i den svenske konkurransen. Mer enn 3000 sanger sendes inn til Melodifestivalen hvert år, og landets kjente artister og låtskrivere nærmest kniver om å få delta i konkurransen. Uttaket går dessuten over seks uker hver vinter, og opptil en tredel av landet ser finalen.
Eurovision Song Contest
Etter debuten i 1958 og til uti i 1970-årene hadde Sverige varierende suksess i Eurovision Song Contest. Sverige fikk en andreplass i 1966 – godt hjulpet av sine nordiske naboer som ga Sverige 15 av til sammen 16 poeng. En femteplass kom i 1969, og en ny femteplass fulgte i 1973. Året etter kom Sveriges virkelige gjennombrudd i konkurransen, da popgruppen ABBA vant med «Waterloo». Seieren banet vei for en solid internasjonal karriere for gruppen.
Etter seieren i 1974 hadde Sverige liten suksess frem til Carola sang landet inn til en tredjeplass i 1983 med «Främling». Året etter sikret gruppen Herreys svenskenes andre seier med «Diggi-loo diggi-ley», og flere gode resultater fulgte i årene etter. Carola var tilbake i 1991 og vant en knapp seier med «Fångad av en stormvind» i Roma. Sveriges fjerde seier kom med Charlotte Perrelli og «Take Me to Your Heaven» i 1999.
Etter årtusenskiftet har Sverige overtatt som det mest suksessrike i konkurransen, med hele 13 topp fem-plasseringer – inkludert tre seire. Landet hadde en liten nedgangsperiode fra 2007, og i 2010 kvalifiserte ikke Sverige seg til finalen, for første og hittil eneste gang. Sverige kom imidlertid sterkt tilbake med en tredjeplass i 2011. Siden da opplevde landet en gullalder uten sidestykke – med tre seire, to tredjeplasser, en fjerdeplass og tre femteplasser. I tillegg var Sverige i topp tre i sin semifinale hvert eneste år i perioden 2011–2019. I 2021 endte landet på 14. plass, Sveriges dårligste resultat på åtte år.
Fravær
Det tredje fraværet kom i 1976. SVT hadde arrangert den internasjonale finalen året før, og i kjølvannet av dette hadde det oppstått sterke strømninger innad i Sverige mot kommersialiseringen av konkurransen. For å roe gemyttene, valgte SVT å stå over konkurransen i 1976. En eventuell seier i 1976 ville også ha medført en høy kostnad for svensk fjernsyn.
Båndene Sverige–Norge
Den svenske deltakelsen i Eurovision Song Contest har stort sett alltid blitt fulgt med argusøyne i Norge, og mange av de svenske deltakerlåtene har også blitt populære i Norge. I tillegg har svenske deltakere som Lill-Babs, Lill Lindfors, Carola og Tommy Körberg blitt kjente og populære artister i nabolandet. Landene «utveksler» dessuten artister, blant annet har Lill-Babs og Elisabeth Andreassen deltatt i Melodi Grand Prix, mens norske Maria Mittet, Tone Damli og Marcus & Martinus har deltatt i Melodifestivalen.
Årlig pressekrangel
Som i langrennssporet har Sverige og Norge tradisjonelt hatt et elsk-hat-forhold i Eurovision Song Contest, og det har nærmest blitt en årviss tradisjon at pressen i begge land hausser opp stemningen i forkant av konkurransen. I 2003 skrev for eksempel svenske Aftonbladet at Norges deltaker, Jostein Hasselgård, sang «som en ustemt sykkelpumpe», mens Charlotte Perrelli i 2008 raste mot norsk presse etter at Anders Grønneberg hadde karakterisert henne som en pornostjerne og transvestitt.
NRKs mangeårige kommentator, Jostein Pedersen, hadde som regel ett mål for Norge, og det var å slå Sverige. I 1997 hisset han på seg svenskene da han mente den svenske gruppen Blond hverken kunne synge eller danse. Det toppet seg imidlertid i 2003 da Pedersen på direkten sa at den svenske duoen Fame hadde «mindre utstråling enn bokhyllen Ivar fra IKEA». Kommentaren endte med at EBU foretok en granskning av Pedersens kommentarer, uten at det ble noen konsekvenser i ettertid.
Gode poeng-venner
Mens pressen krangler, er seerne i begge land imidlertid langt bedre venner. Særlig kommer det gode naboskapet til syne på poengfronten. Per 2023 har Sverige for eksempel mottatt 417 poeng fra Norge, mer enn noe annet land. Sverige er også det landet som har gitt mest poeng til Norge, med 267 poeng. Men det har ikke gått automatikk i å dele ut høye poeng til hverandre. Da Norge vant med «Nocturne» i 1995, ga for eksempel ikke den svenske juryen et eneste poeng til den norske vinnerlåten. Den norske juryen ga Carola «bare» åtte poeng da hun vant i 1991, og i 2016 overså den norske juryen svenske «If I Were Sorry» fullstendig, noe som ble møtt med vantro i Sverige. Året etter ga heller ikke den svenske juryen poeng til det norske bidraget «Grab the Moment».
Deltakere
Under er en liste over Sveriges deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen siden debuten i 1958. {{legend|gold|Vinner}} {{legend|#dcdcdc|Andreplass}} {{legend|#ffdead|Tredjeplass}} {{legend|#e0ffff|Sisteplass}} I 2008 kom Sverige på tolvteplass i sin semifinale, men avanserte likevel til finalen. Bakgrunnen var at tv-seerne stemte frem ni bidrag til finalen, mens juryene valgte det tiende. Det svenske bidraget var juryens valg og sikret seg dermed en finaleplass.
Stemmehistorikk
Poengene er delt i fire tabeller for å vise utviklingen i stemmemønsteret. Den første tabellen omfatter alle poeng siden Sveriges debut i 1958 og frem til i dag. Tabell nummer to omfatter alle år siden 1975, da det nåværende poengsystemet ble innført. Tabell nummer tre omfatter alle år siden 1997, da Sverige brukte telefonavstemning for første gang. Siste tabell omfatter alle år fra 2016, da dagens ordning med jury- og telefonavstemning ble innført.
Poeng fra Sverige
Tabellene under omfatter svenske poeng gitt og mottatt i finaler. Poeng i semifinaler er ikke inkludert i tallene. Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.
Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.
Jake Abel
Jacob Allen «Jake» Abel (født 18. november 1987 i Canton i Ohio i USA) er en amerikansk skuespiller.
Karriere
Abel fikk sin første rolle i en storfilm i Peter Jacksons Alle mine kjære (2009), hvor han spilte en mindre birolle. Deretter spilte han den sentrale rollen som Luke i Percy Jackson & the Olympians: The Lightning Thief (2010), som er basert på Rick Riordan s bok med samme tittel. Denne filmen ble regissert av Chris Columbus. Året etter spilte han rollen som Mark James i filmen I Am Number Four, som også var basert på en bok.
Han har også hatt gjesteroller i serier som Cold Case, Akutten, CSI: Miami, CSI: NY, Supernatural og Grey's Anatomy.
I 2013 hadde han på nytt rollen som Luke i Percy Jackson & the Olympians: The Sea of Monsters, basert på den andre boken i serien om Percy Jackson. Denne oppfølgeren hadde blitt satt på vent fordi den første filmen ikke innbragte like stor fortjeneste som produsentene hadde forventet. I 2013 hadde han også premiere med The Host, som var basert på en populær ungdomsbok skrevet av Twilight-forfatter Stephenie Meyer. Filmen var regissert av Andrew Niccol. Jake Abel spilte Ian O'Shea, som var en av hovedrollene i filmen.
Jamalo-Nenetsk
Jamalo-Nenetsk (russisk Ямало-Ненецкий автономный округ) er et autonomt distrikt (okrug) i Russland. Det er en del av Tjumen oblast, men er samtidig et eget føderasjonssubjekt i Den russiske føderasjon. Administrasjonssenter er Salekhard med 36 827 innbyggere, de største byene Nojabrsk og Novyj Urengoj med like under 100 000 innbyggere.
Jamalo-Nenetsk ligger helt nordvest på den sibirske sletta. I nord ligger Nordishavet. Her munner elva Ob ut i en nesten 1 000 kilometer lang vik eller fjord, Ob-golfen. Området er for det meste lavland, men i vest omfatter det de nordligste utløperne av Uralfjellene – det høyeste punktet er fjellet Pajer (1 499 moh.) Havet er tilfrosset store deler av året, og landskapet er for det meste tundra. Kun i sør fins det litt skog. Middeltemperaturen i januar er -25 °C, i juni +7 °C.
Determinant
Determinanten til en kvadratisk matrise er et reelt eller komplekst tall entydig bestemt av elementene i matrisen. Mer presist kan en si at determinanten er en funksjon med definisjonsmengde lik mengden av alle kvadratiske matriser og med verdimengde lik mengden av reelle eller komplekse tall.
Determinanten til matrisen A betegnes ofte det A eller det(A). Notasjonen |A| brukes også for determinanten, men det er lett å forveksle denne med absoluttverdien av matrisen. Ønsker en å presisere elementene i matrisen skrives determinanten vanligvis ved å omgi elementene med loddrette streker:
Jamalo-Nenetsk
I 1962 ble det funnet store petroleumsforekomster i Jamalo-Nenetsk. Over 90% av all naturgass i Russland blir utvunnet her, og også mye olje. Området er et av de viktigste reindriftsområdene i Russland. Dessuten forekommer en del pelsdyroppdrett.
Determinant
Generelt kan determinanten defineres ved hjelp av Laplaces formel eller ved Leibniz’ formel, begge beskrevet i mer detalj i påfølgende avsnitt.
Eksempler
Determinanten til en 2×2 matrise M er definert ved
Jamalo-Nenetsk
I forbindelsen med oljeindustrien har Jamalo-Nenetsk hatt stor innvandring fra utlandet og resten av Russland. Dermed utgjør urbefolkningen bare en liten del av folketallet. De største etniske gruppene er: Etniske russere – 62,8%, ukrainere – 5,8%, tatarer – 5,8%, nenetskere – et samojedisk folkeslag – 4%, khantiere – 1,5%, komiere – 1%.
Determinant
Eksempler
Dette er arealet A av et parallellogram med vektorene u = (a,b) og v = (c,d) som sidekanter. På kompakt form kan dets areal derfor skrives som A = det(u, v).
Jamalo-Nenetsk
Historie
Området har vært befolket av nenetsere i alle fall siden det første årtusen e.Kr. På 1000-tallet kom kjøpmenn fra Novgorod til dette området. Siden rundt 1500 hadde herskerne i Moskva overherredøme, men først i 1595 ble det første russiske støttepunktet opprettet – festningen Obdorsk (dagens Salekhard). Utover 1700-tallet utvikla dette seg til en handelsplass der russiske handelsfolk byttet til seg pelsverk, fisk, elfenbein av mammut og hvalrosstenner.
Determinant
3×3-matrise
Determinanten til en 3×3-matrise M er definert ved
Denne formelen blir noen ganger omtalt som Sarrus’ regel. Definerer en tre vektorer u = (a,b,c), v = (d,e,f) og w = (g,h,i), så danner de til sammen et parallellepiped. Dets volum er da gitt ved determinanten V = det(M). Den kan skrives som det skalare trippelprodukt  = u ⋅( v × w) = det(u,v,w).
Definisjon ved Laplaces formel
La være determinanten til matrisen A, og la  være determinanten til den matrisen en får ved å stryke rekke k og kolonne l i den opprinnelige matrisen A. Determinanten M_{kl} kalles minoren til matrise-elementet a_{ij}. Tilsvarende er kofaktoren T_{kl} til matrise-elementet lik minoren med en fortegnsmodifikasjon:
Laplace-ekspansjon av determinanten basert på en vilkårlig kolonne j er gitt ved
Tilsvarende formel gjelder for en vilkårlig rekke i:
Definisjon ved Leibniz’ formel
Leibniz’ formel for determinanten til en matrise A har forma
Bruk av determinanter
Løsningen til et lineært ligningssystem kan skrives eksplisitt ved hjelp av determinanter og Cramers regel.
Det karakteristiske polynomet p(x) til matrisen A er definert ved ligningen
der I er identitetsmatrisen med samme dimensjon som A. Røttene i det karakteristiske polynomet er egenverdiene til A.
Volumet til et parallellepiped utspent av tre vektorer er lik absoluttverdien av determinanten til 3x3 matrisen definert ved de tre vektorene.
Delta
Delta kan vise til:
Jamalo-Nenetsk
Historie
Etter den russiske revolusjonen ble sovjetisk styre opprettet i april 1918. Det jamalo-nenetsiske nasjonale distrikt ble opprettet i 1930. I stalintiden var det fangeleirer her som var en del av gulagsystemet, og slavearbeidskraft fra disse leirene bygde blant annet en jernbanelinje østover fra Salekhard.
Etter oppløsningen av Sovjetunionen ble området ett av føderasjonssubjektene i den uavhengige russiske føderasjonen.
Prelude to the Millennium
Prelude to the Millennium: Essentials of Symphony er et samlealbum av det amerikanske progmetallbandet Symphony X. Det ble utgitt i 1999 og inneholder de beste sangene fra de fire første albumene, selv om ingen originale versjoner fra debutalbumet Symphony X er med.
Knaben Molybden
Knaben Molybden AS, etablert 2006, er et norsk gruveselskap med det formål å utnytte molybdenforekomstene i Knaben, Kvinesdal kommune. Selskapet har kontor som Knaben Gruvor i Kristiansand S.
Tilapia
Tilapia er en gruppe ciklider. De er fisk som lever i ferskvann i Afrika.
Mange arter har blitt flyttet ut av gruppen, men det er sterke indikasjoner på at heller ikke den gjenværende gruppen er monofyletisk, og at den omså kan være parafyletisk. For eksempel later Tilapia bemini til å være nærmere beslektet med Astatoreochromis, og en gruppe som inneholder Tilapia rendalli, Tilapia ruweti og Tilapia zillii er muligens enda fjernere, basert på analyser av mitokondrielt DNA. Forskningen blir hindret av at hybridisering er vanlig hos disse fiskene, og at grupper kan virke nærmere enn de egentlig er hvis man dømmer etter mtDNA alene.
Historie
Tilapia er kjent under flere navn. «Tilapia» er en latinisering av thiape, som betyr «fisk» på tswana-språket.
The Ballad of High Noon
«The Ballad of High Noon» (eller «Do Not Forsake Me, oh My Darling») er en amerikansk sang med melodi av Dimitri Tiomkin og tekst av Ned Washington. Den ble introdusert i filmen Sheriffen (High Noon), hvor den ble sunget under rulleteksten på begynnelsen av Tex Ritter. Den vant Oscar for beste sang for 1952.
I filmmusikkontekst blir «The Ballad of High Noon» hyllet ikke bare for sin integrasjon i Sheriffens filmmusikk, men også for å kaste lys tekstmessig over temaene med ære og forpliktelse, som definerer filmen.
Norsk versjon
Simensen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Sheriffen».
Hana (navn)
Hana er et kvinnenavn med flere forskjellig opphav. Det kan være:
Salomonøyenes historie
Tidlig bosetting
Det tropiske klimaet på Salomonøyene gjør at spor etter fortida utviskes raskt. Det er derfor vanskelig å si sikkert hvor lenge det har vært bosetting på øyene. Forskere mener at det kan ha skjedd flyttinger fra det som nå er Papua Ny-Guinea, og ut på nærliggende øyer for rundt 30 000 år sia, men det er uklart hvor langt østover disse kom. Sjøavstandene i området kan ha vært mindre da på grunn av lavere havnivå under istida.
Hana (navn)
Hana er også et norsk etternavn.
Salomonøyenes historie
Tidlig bosetting
Opprinnelsen til den nåværende melanesiske befolkninga er usikker. Arkeologiske og lingvistiske tegn tyder på at Salomonøyene blei befolka av austronesisk-talende folk for 4000-6000 år sia.
Det er videre funnet rester av keramikk fra Lapita-kulturen. Disse dateres til mellom 2000 og 1600 før vår tidsregning.
Hana (navn)
Eksterne lenker
Hana
Salomonøyenes historie
Tidlig bosetting
Innvandring fra Polynesia har skjedd seinere, fra ca. 1200 e.Kr.
De første europeerne
På 1560-tallet gikk det rykter i det spansk-okkuperte Peru om at det fantes øyer eller kontinenter langt vest i Stillehavet. Inkakongen Tupac Yupanqui skulle ha besøkt disse og kommet hjem med gull og mørkhuda slaver. Den spanske visekongen Lope García de Castro sendte ut en ekspedisjon for å finne området. Leder for ekspedisjonen var nevøen hans, den 25 år gamle Álvaro de Mendaña y Neyra. De forlot Lima 19. november 1567 med to skip (Los Reyes og Todos Santos), 150 sjøfolk, 70 soldater og 4 fransiskanermunker.
De seilte i 58 dager uten landkjenning, før de så Tuvalu. Sytten dager seinere så de sannsynligvis Ontong Java, den nordligste atollen i Salomonøyene. 7. februar 1568 gikk de så, som de første europeerne, i land på ei øy, som de gav navnet Santa Isabel etter helgenen (Elisabeth av Ungarn) for den dagen de hadde forlatt Peru.
Ekspedisjonen blei møtt av salomonere i kanoer. Det blei etablert kontakt, og Mendaña arrangerte en fest med det lille som var igjen av forsyninger. Det fortelles at lokalbefolkninga satte pris på kjøttet, men var mindre begeistra for vin og kjeks. Høvding Bilebanara gjorde en avtale med spanjolene om å levere mat. Til gjengjeld skulle de innfødte få hjelp i stridigheter med andre stammer.
Mendaña reiste nå en periode rundt og utforska øyene, men etter hvert kom det til uenigheter og sammenstøt med Bilebanara og hans folk. Disse endte med at spanjolene rana ei rekke landsbyer og brente dem ned. 11. august forlot ekspedisjonen Salomonøyene.
Fylkesvei 428 (Akershus)
Fylkesvei 428 i Akershus gikk mellom Ask og Leira i Gjerdrum. Veiens lengde var 4,6 km.
Salomonøyenes historie
De første europeerne
De kom tilbake til Peru uten gull, men historiene om ferden vokste likevel, og etter hvert fikk Salomonøyene sitt navn, med referanse til kong Salomos miner. Betegnelsen er kjent første gang fra ei dagbok av ekspedisjonens los, Pedro Sarmiento de Gamboa.
Fylkesvei 428 (Akershus)
2019 ble veien del av fylkesvei 1542.
Salomonøyenes historie
De første europeerne
Mendaña ville gjerne gjøre et nytt forsøk, og han lyktes å samle midler og ivrige kolonister til en ny ekspedisjon i 1595. De seilte vill og mista et skip, men kom om sider til Santa Cruz-øyene lengst i vest. Oppholdet var lite vellykka. Mendaña døde etter ei tid av malaria, og ekspedisjonen for øvrig vendte tilbake til Peru via Filippinene.
Ytterligere en spansk ekspedisjon fant sted i 1605–1606 under ledelse av portugiseren Pedro Fernandez de Quiros. De kom til Duff-øyene og seinere til Vanuatu, men ferden var ellers like mislykka som de tidligere forsøka.
Etter dette er det ikke kjent europeiske besøk på Salomonøyene før midten av 1700-tallet. Mulige unntak er to nederlandske ekspedisjoner, som noterte å ha sett noe som kan ha vært Ontong Java. En årsak til at øyene fikk ligge i fred, kan ha vært at tidlige kart plasserte dem mye lenger øst enn den faktiske posisjonen.
Gjenoppdagelse og tidlig handel
Neste kjente europeere på stedet er den britiske kaptein Philip Cartaret og hans besetning, som i 1767 ganske tilfeldig kom til Santa Cruz. På denne tida hadde både England og Frankrike flere ekspedisjoner for å kartlegge stillehavsområdet, noe som førte til tidvise besøk også til Salomonøyene. Rundt 1800 begynte også handelsskip å passere området, gjerne undervegs mellom Europa/USA og Kina/Australia.
I første halvdel av 1800-tallet foregikk det også hvalfangst i området. Det var etter hvert ikke uvanlig at salomonere lot seg rekruttere til disse skipa. Slik knytta lokalbefolkninga kontakter med utenverdenen, språklig, sosialt og handelsmessig. Dessverre førte det også med seg sjukdommer som kopper, vannkopper, dysenteri, meslinger og kusma.
Av varer fra Salomonøyene var sjøpølse særlig etterspurt i Kina. Sandeltre, som bruktes til parfyme og religiøse formål i Kina, kunne kjøpes på Vanuatu for griser eller skilpaddeskjell fra Salomonøyene.
Lokalbefolkninga fikk til gjengjeld sine første redskaper av jern (økser, kniver, fiskekroker). Beregninger har anslått at overgangen til jernredskaper førte til en reduksjon i nødvendig daglig arbeidstid (jakt, skogrydding, bygging og vedlikehold av hus og kanoer m.m.) på opptil førti prosent. Det var særlig mennenes arbeid som blei forenkla. Kvinnenes hverdag med dyrking og sanking blei lite berørt. Noen steder blei mennenes ledige tid brukt til å utvide det dyrkbare arealet, men ettersom det da ikke fantes kvinner til sjølve dyrkinga, forekom det i slike tilfeller hyppigere tokt mot andre landbyer for å skaffe slaver.
De stammene som hadde kontakt med omverdenen, bodde naturlig nok langs kysten (særlig ved gode havner). Disse hadde også våpenmessige fortrinn framfor stammene i innlandet, idet de hadde tilgang på økser og spyd av jern. Etter hvert fikk de også tak i musketter og andre skytevåpen. Det hendte i blant at desertører og akterutseilte sjøfolk slutta seg til lokalbefolkninga og bidrog i stridigheter.
Etter hvert kom også kristne misjonærer til Salomonøyene. Den første var muligens katolikken Jean-Baptiste Epalle, som ankom Santa Isabel i 1845. Han blei vel mottatt her, men ved et seinere stopp blei følget angrepet og Epalle drept. De øvrige forblei på øyene noen år til, men mellom 1850 og 1900 er det få spor etter katolikker. Anglikanerne hadde en annen innfallsvinkel: De tok med seg unggutter fra øyene til New Zealand og gav dem opplæring, og noen av disse vendte så tilbake som misjonærer. Det er ukjent hvor frivillig disse reisene var.
Fra 1863 pågikk også en til dels aggressiv form for rekruttering av arbeidskraft (blackbirding) til sukker- og bomullsplantasjer i Australia og på Fiji. Fram til århundreskiftet omfatta dette om lag 29 000 salomonere. Noen blei nok med frivillig (eventuelt basert på feilaktige forestillinger om hva som venta dem), men særlig de første tjue åra hadde virksomheten sterke likhetstrekk med slavehandel og shanghaiing. Britene iverksatte etter hvert reguleringer, og dette hindra nok en del ekstreme utslag.
Det forekom – særlig i begynnelsen – at rekruttererne utgav seg for å være misjonærer for å komme nærmere innpå folk, noe som naturligvis satte misjonen i et dårlig lys. Samtidig merka de innfødte ofte økt forekomst av ukjente sjukdommer etter besøk av alle typer fremmede. Dette førte mange steder til ei svært negativ holdning til besøk av hvite, og misjons- og handelsstasjoner blei angrepet og europeere drept. Salomonøyene hadde derfor i andre halvdel av 1800-tallet et rykte som et farlig sted med fiendtlig befolkning. Det gikk rykter om kannibalisme.
Kolonitida
For å beskytte handelen tok Storbritannia etter hvert kontroll over deler av Salomonøyene. Fra 1877 hadde den britiske høykommissæren på Fiji en viss myndighet over øyene, men i hovedsak over britiske borgere. Tidvis blei det sendt krigsskip på straffeekspedisjoner.
I perioden fra 1896 til 1915 var Charles Morris Woodford den første stedlige kommissæren. Da han tiltrådte, hadde området ca. 100 000 innbyggere, hvorav 50 europeere, av dem 33 briter. I tillegg til å hevde Storbritannias økonomiske interesser ble kommissærens oppgaver sagt å være å holde orden, å motvirke hodejegeri og kannibalisme, samt å hindre utbytting av de innfødte. Woodford sies å ha hatt en mild lederstil, der hans folk fortrinnsvis søkte å overbevise de lokalbefolkninga ved argumenter.
Koloniadministrasjonen etablerte ikke noe allment skole- eller helsevesen. Dette blei overlatt til misjonen, noe som i lang tid førte til splittelse blant salomonerne ut fra hvilket kristensyn de anså som «det rette».
Et av Woodfords tidlige prosjekter var å kartlegge eiendomsforholda på øyene. Store områder blei kategorisert som «ødeland» (wasteland), som kunne selges (og til en viss grad blei solgt) av administrasjonen. Kartlegginga forholdt seg stort sett til eiendomsbegrepet slik det var etablert i Vest-Europa. Dette var ikke i samsvar med lokal forståelse, der en kunne operere med f.eks felleseiendom, atskilt eiendoms- og bruksrett og separat eiendomsrett til et jordstykke og til det som vokste der. Arveretten var også annerledes.
Woodford lyktes gjennom dette prosjektet å skaffe midler til å drive den britiske virksomheten på Salomonøyene. Mange salomonere som undersøkelsene viste at eide land, solgte også sine områder. Dette kunne være fordi de blei satt under press eller fordi de hadde gjeldsproblemer. I 1912 blei det forbudt for europeere å kjøpe land direkte av lokalbefolkninga, men dette blei i alle fall i noen tilfeller omgått ved leieavtaler på 999 år.
Salget av land har ført til mye strid i ettertid. Heilt fram til i dag har det vært rettssaker om eiendomsforhold, og spørsmålet er en av de store utfordringene for nasjonen.
Andre verdenskrig
Salomonøyene blei direkte involvert i verdenskrigen da Japan invaderte Shortland-øyene i april 1942, og etter hvert også andre øyer. Det blei satt i gang arbeid med å bygge en større flybase på Guadalcanal i juni, noe som blei sett på som en trussel mot allierte holdepunkter ellers i det sørlige Stillehavet og mot forsyningskonvoiene til Australia og New Zealand.
USAs seinere president John F. Kennedy var skipssjef på en patruljebåt som blei senka i august 1943, og han utviste stor tapperhet i denne situasjonen. Historia var en viktig del av mytologien rundt Kennedy, og den bidrog til valgseieren hans.
De allierte erobra i løpet av 1943 alle øyene, bortsett fra Choiseul og Shortland-øyene, som forblei under japansk herredømme til kapitulasjonen i 1945.
Deler av lokalbefolkninga viste i starten liten interesse for hvilken fremmed makt som styrte over dem, og noen gikk også i japansk tjeneste. Imidlertid var den japanske framferden under okkupasjonen hensynsløs, og dette ildna til motstand. Salomonere deltok aktivt som speidere, geriljatropper og redningspatruljer for nedskutte flymannskap.
Etter som USA tok til å anlegge store baseanlegg på Guadalcanal, fikk flere tusen salomonere jobb med bygging og drift. Her blei folk behandla mye bedre enn de hadde vært vant til på koloniplantasjene, ei erfaring som bidrog til den nasjonale frigjøringskampen etter krigen.
Salomonøyene blei hardt prega av krigen. Den sivile økonomien var lagt i ruiner. Krigsmateriell lå igjen over alt. Hovedstaden Tulagi var så ødelagt at en valgte å gjøre Honiara til ny hovedstad.
Nasjonal frigjøringskamp
Chair and Rule-bevegelsen på Nggela og Isabel på 1930-tallet.
En uavhengighetsbevegelse, Marching Rule, var virksom mellom 1943 og 1953.
Uavhengighet
Salomonøyene ble selvstyrt i 1976, og egen stat innenfor Commonwealth 7. juli 1978.
Etnisk spenning og borgerkrig
Mot slutten av 1990-tallet var Salomonøyene prega av interne konflikter og borgerkrigsliknende tilstander. Perioden betegnes gjerne som «the ethnic tension» (den etniske spenninga). Det var ikke første gang det var uro mellom folkegrupper, men omfanget blei mye større enn en hadde sette før. Utgangspunktet var gamle motsetninger fra kolonitida, og det særlig var det salomonere med bakgrunn fra Guadalcanal og Malaita som var involvert.
Bakgrunn
Salomonøyene var, som så mange post-koloniale nasjoner, en kunstig enhet. Regjeringene etter uavhengigheten hadde ikke noe godt svar på dette. På mange måter fortsatte et britisk-inspirert styringssystem basert på en utdanna og økonomisk elite. Regionalt og lokalt styre fungerte dårlig, og parlamentsmedlemmene representerte mer sin klan enn valgkretsen generelt.
Et annet moment var spørsmålet om eierskap til jord og andre ressurser. Innføringa av privateiendom etter vestlig, kapitalistisk mønster passa dårlig med de tradisjonelle eierformene. Et særskilt problem lå i at tradisjonell arvefølge på Guadalcanal er matrilineær, mens den på Malaita er patrilineær. Ved ekteskap på tvers kunne dette føre til vansker.
I 1989 var det opprør på øya Bougainville i nabolandet Papua Ny-Guinea, noe som førte til at rundt 9000 flyktninger kom til Guadalcanal. Fra disse kom ideer om opprør mot gruve- og plantasjeeiere og tanker om å jage innflyttere fra andre øyer bort.
Ulufa'alus regjeringstid
Bartholomew Ulufa'alu var statsminister fra august 1997 til juni 2000. Regjeringa hans, som hadde et flertall på én i parlamentet, satte i gang en serie tiltak for å bedre landets økonomi og redusere korrupsjonen. På den ene sida gikk den inn for privatisering av store deler av infrastrukturen. På den andre sida foreslo den innstrammingstiltak og økte skatter overfor sentrale deler av næringslivet.
I november 1997 brant deler av Finansdepartementet ned. Rykter sa at brannen var påsatt av det avgåtte regimet for å skjule spor, men dette er aldri blitt bekrefta.
2000-tallet
I 2003 sendte Australia politifolk til øygruppen etter omfattende uroligheter, der flere hundre ble drept og mange tusen gjort hjemløse. I april 2006 brøt det igjen ut uro, og Australia ble bedt om å sende soldater til øygruppen for å stabilisere.
Kilder
Clive Moore: ''Happy Isles in Crisis. The historical causes for a failing state in the Solomon Islands, 1998-2004'' (Asia Pacific Press 2004)
Hornindalsrokken
Hornindalsrokken er et fjell på grensen mellom Volda og Stranda kommuner i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 527 meter over havet og er det høyeste punktet i Hornindal. På nordsiden ligger fjellet ved Tyssevatnet innerst i Hjørundfjorden. Fjellet regnes som en del av Sunnmørsalpene. Hornindalsrokken blir ofte omtalt som Honndalsrokken, eller bare Rokken eller Rokkjen.
La Toya Jackson (album)
La Toya Jackson er La Toya Jacksons første album, utgitt på plateselskapet Polydor Records, utgitt i 1980. Jackson hadde fra starten en plan om å ikke følge resten av familien inn i musikken, og studerte til å bli advokat. Hennes far, Joe Jackson, fikk henne til å droppe studiene til fordel for en karriere innenfor sang. Jackson var med under Jackson-familiens show i Las Vegas i 1974, og opptrådte flere ganger under TV-serien The Jacksons som gikk på amerikansk fjernsyn i 1976. Hun var den første av Jackson-søstrene som gikk solo. Albumet ble i 2006 re-lansert.
Hornindalsrokken
Fra Hornindalsrokken kan en se Jostedalsbreen. Fra toppen er det utsikt rett ut Hjørundfjorden med Ålesund og storhavet i det fjerne. Sjølfolk på havet utenfor Ålesund brukt Hornindalsrokkens karakteristiske spiss som retningsviser.
La Toya Jackson (album)
Bakgrunn
Jackson var fremdeles på denne tiden sterkt religiøs, og hadde problemer med flere av albumets tekster. Hun var heller ikke interesset i og ha etternavnet på LP-en fordi hun ville se hva hun kunne klare som en individuel artist, og ikke som Michael Jacksons lillesøster. Michael Jackson bidro med en låt til LP-en, orginialt skrevet for Donna Summer under tittelen «Fire Is the Feeling» som ble til «Night Time Lover» for La Toya. En annen låt på LP-en, «Lovely Is She» ble skrevet av Jacksons selv sammen med lillesøsteren Janet Jackson. Jackson promoterte LP-en på flere populære TV-show i USA og Europa, men de store salgstallene uteble.
Hornindalsrokken
Et kjent utsiktspunkt mot Hornindalsrokken er ved Gamle Horndøla bru (bygd 1810) på fylkesvei 60 mellom Hornindal og Hellesylt/Stranda.
La Toya Jackson (album)
Mottakelse
Albumet ble mottatt med blandede kritikker. Flere aviser var negative til LP-en, men mange komplimenterte Jackson for sin stemme, en stemme hun senere i karrieren ble slaktet for. The Evening Independent skrev blant annet at Jackson hadde «en attraktiv, behagelig stemme som er voksen og kontrollert». To singler ble sluppet fra LP-en, «If You Feel the Funk» (#103) og «Night Time Lover» med broren Michael som korist. Ingen av singlene kom inn på den amerikanske topp 100-listen, men førstesingelen gjorde det bedre med en 17.-plass på den amerikanske dance/club-listen og 40.-plass på Billboard R&B-listen. Singelen gjorde det bedre i Europa, hvor den nådde 42.-plass i Tyskland og 18.-plass i Nederland. Singelen ble også lansert i England, uten at den nådde singel-listen.
Den andre singelen floppet, til tross for Michaels bidrag, og nådde som beste en 59.-plass på Billboards R&B-liste. Albumet stoppet på 116.-plass på Billboard 200, og er Jacksons beste plassering hittil.
Ragnvald av Ivarætten
Ragnvald var en leder innenfor Ivarætten, sannsynligvis den fremste innenfor ætten etter at Ivar, konge av Dublin til 902, ble drept i et slag i Strathearn i Skottland i 904. Han kan ha gjort krigstokt i Northumbria så tidlig som 910, og i 914 vant han et større slag mot skotter og engelskmenn ved Corbridge. Samme år var han ifølge Ulsterannalene på Man, hvor han vant et sjøslag mot Barid sønn av Ottar.
I 917 kommer Ragnvald og Sigtrygg Caech som ledere for hver sin flåtestyrke til Irland. Ragnvald tar kontroll over Waterford, mens Sigtrygg lander lenger nord i Leinster. De møter motstand fra den irske overkongen Niall Glúndub, men han klarer ikke å forhindre at de etablerer seg. Sigtrygg tar kontroll over Dublin, men Ragnvald forlater Irland i 918. Han plyndrer Dunblane i Perthshire, og slår engelske og skotske styrker under Konstantin II av Skottland ved Tynemouth samme år. Fra 919 er han konge i Jorvik (dagens York), i 920 anerkjenner han Edvard den eldre som overkonge og blir selv anerkjent som konge av Northumbria. Ragnvald dør i 921, og blir etterfulgt som konge i Jorvik av Sigtrygg.
Dystingbo
Dystingbo er en gård som ligger på Ridabu like utenfor Hamar sentrum. Gården antas å ha vært sete for Hamar katedralskole fra 1584 og frem til skolen ble flyttet til Oslo i 1602.