cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Larian Studios
Larians første prosjekt The Lady, the Mage and the Knight (LMK) ble stoppet av utgiveren 6 måneder før det var ferdig, og strategispillet L.E.D Wars ble det første spillet fra Larian publiset av Ionos i 1997. Fra 2013 publiserte Larian sine egne spill.
I 2002 kom Divinity: Sword of Lies solgt som Divine Divinity, som startet en serie med rollespill. Oppfølgeren Beyond Divinity kom i 2004, og samme år kom KetnetKick som gjorde at barn kunne lage innhold og vise det på den belgiske TV-kanalen Ketnet.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2019/20 – Verdenscup 1 – Lagsprint menn
Verdenscupåpning av sesongen 2019/20 i hurtigløp på skøyter for menn på lagsprint i Minsk Arena i Minsk, Hviterussland ble arrangert fredag den 15. november 2019.
Larian Studios
I 2008 kom KetnetKick2 og 24. juli 2009 kom et nytt rollespill i Divinity-serien, Divinity II: Ego Draconis. Divinity II: Flames of Vengeance kom i 2010 og i august 2013 kom Divinity: Dragon Commander som var et sanntidsstrategispill.
Geir Helgen
Helgen har i sitt virke vært spesielt opptatt av museer og kulturminnevern.
Larian Studios
I 2014 utgav Larian Divinity: Original Sin som ble en bestselger. Over én million dollar ble hentet inn til prosjektet gjennom Kickstarter. I 2015 kom en «Enhanced edition» med ekstra innhold og en litt lengre hovedhistorie.
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2019/20 – Verdenscup 1 – Lagsprint menn
I lagsprint er det 3 løpere på hvert lag. Første løper gir seg etter første runde, neste løper gir seg etter andre runde mens tredje løper går alle tre rundene.
Det var Nederland representert ved trioen Ronald Mulder, Kai Verbij og Kjeld Nuis med reserven Thomas Krol som vant 2019/20-sesongens første lagsprint i verdenscupen foran det kinesiske laget med Wang Shiwei, Lian Ziwen og Ning Zhongyan med reserven Wang Chen. Det canadiske laget med Gilmore Junio, Laurent Dubreuil og David La Rue med reserven Alex Boisvert-Lacroix tok tredjeplassen.
Larian Studios
12. august 2015 kunngjorde Larian Divinity: Original Sin II. Kickstarter-målet på 500000$ ble nådd på mindre enn 12t. Spillet ble utgitt 14. september 2017.
I juni 2019 ble det offentliggjort at Baldur's Gate 3 skulle bli produsert av Larian Studios for PC og Stadia. Spillet er planlagt å komme en gang i 2021, men som "Early Access" i september 2020.
Rahat Indori
Rahat Indori (urdu: راحت اندوری; født 1. januar 1950 i Indore i Madhya Pradesh i India, død 11. august 2020 i Indore) var en indisk dikter (på urdu) som også skrev for Bollywood. Han var også professor for språket urdu, og kunstmaler. Han var språkprofessor ved Devi Ahilya University i Indore. Han komponerte og skrev sangtekster for filmer, og hans best kjente verker var for Khuddar, Mission Kashmir og Meenaxi: A Tale of Three Cities.
Indori døde 11. august 2020 på et sykehus i Indore av covid-19, i en alder av 70 år. Han hadde testet positiv for sykdommen aftenen før.
Lugalbanda
Lugalbanda var en legendarisk konge i byen Uruk omkring 2800 f.Kr.. Han var den andre kongen, og omtales som sønn av Enmerkar og far til Gilgamesj. Det er uklart om sumererne regnet ham som en historisk person eller om han tilhører sumerisk mytologi; i historiene om ham omgås han gudene, og han er nevnt i en liste over guder.
Man kjenner to fortellinger om Lugalbanda, men den første er bare kjent i fragmenter. Lugalbanda og fjellhula skal han være hærfører når Enmerkar erklærer krig mot byen Aratta. Ved en fjellovergang blir han syk, og troppene etterlater ham i en fjellhule. Herfra er teksten bare bevart i fragmenter. Fortellingen om Lugulbanda og Anzu-fuglen begynner der den forrige ble uklar. Lugulbanda varter opp en kjempefugl, og får magiske evner til takk. Disse kommer til nytte når han skal hjelpe til med farens hærtog, og han blir sendt til gudinnen Inanna for å be om hjelp på farens vegne.
Kunståret 1781
Kunståret 1781 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1781.
Dagsenter
Et dagsenter er en helseinstitusjon som mottar pasienter til opphold om dagen, mens resten av døgnet tilbringes hjemme. Tilbudet varierer etter pasientenes behov, men det grunnleggende prinsippet er at det skal hjelpe pasientene til å fungere utenfor institusjon, samtidig som de avlaster familien i en del av døgnet. Pasientene kan være eldre eller personer med utviklingshemmelser.
Bogafjell skole
Bogafjell skole er en skole som ligger i Sandnes. Bogafjell skole har 600 elever. Den ligger i Bogafjellbakken 1. Det er en offentlig skole i Sandnes kommune.
Ilsvikøra
Ilsvikøra er et område med eldre trehusbebyggelse i Trondheim. Ilsvikøra ble bygd fra siste halvdel av 1700-tallet på Sandør vest for Ilabekken. Her bodde vesentlig byfiskere, sjøfolk og trelastarbeidere. Ilsvikøra har flere ganger vært i fare for å bli nedbygd til næringsformål, men ble i 1977, som et av de første i landet, regulert til bevaringsområde for bolig. I dag er husene oppusset og området som helhet fremstår som svært idyllisk. Ilsvikøra er et populært turistmål.
Historie
Utenfor Ilsvikøra ligger en badestrand med lang sandgrunn. Floa går lett opp på land. Dette kan være grunnen til at Ilsvikøra ble på 1800-tallet kalt Ny-Holland. En annen forklaring på navnet kan være at skipene som la til kai i området var nederlandske og engelske skip. Under de store europeiske sjøkrigene var Trondheimsfjorden regnet som en trygg havn. I 1795 og 1799 ankret nederlandske Ostindiakonvoier i Ilsvika. Når flere hundre matroser fikk landlov ble det ofte slåsskamper i byens kroer og dansehus. De utenlandske sjøfolkene ble derfor ofte møtt med steinkasting og ukvemsord. Navnet Ny-Holland er et minne om den gamle sjøfarts- og handelsbyen Trondheim.
Bevaring
I etterkrigsårene ble det bestemt at bebyggelsen på Ilsvikøra skulle vike for industrien, og kommunen ønsket å rive området på 70-tallet. Dette ble stoppet, og Ilsvikøra er nå et verneverdig område.
Ilsvikøra er en viktig del av trehusbebyggelsen i Trondheim. Trondheim har den lengste sammenhengende trehusbebyggelsen i Norden, og kalles derfor trehusbyen. Trehusbyen strekker seg fra Ilsvikøra i vest til arbeiderboligene på Lademoen og Reina i øst.
Sportsklubben Ørnulf
Sportsklubben Ørnulf hadde tilbud om de fleste idrettsgrener. Her kan bl.a. nevnes: Fotball, håndball, svømming, stuping, livredning, havnesvømming, sykling, friidrett, løpsøvelser og stafett, orientering, kappgang, ski, hopp, skøyter, bandy, skyting, boksing, bryting, sjakk og brigde.
I tillegg ble musikkorpset Ørnulf dannet 30. mars 1934 av korpsentusiaster fra klubben. Etter krigen og utover 1950 tallet var musikkorpset et populært innslag i janitsjarmusikken i Trondheim.
Under 2. verdenskrig var det heller dårlig med organisert idrett. Hjorten på Ilevollen var samlingssted for lagets medlemmer. Både Ørnulf og idrettslaget Vestbyen ble berørt av krigen, i det at mange av medlemmene ble henrettet av okkupasjonsmakten i 1943.
I dag er skotthyllbanen i Ilsvikøra oppkalt etter Sportsklubben Ørnulf.
Trivia
Flere kulturpersonligheter bor i området som Ulf Risnes, Michael Francis Duch og sangeren Torunn Sævik. Jorunn Marie Pedersen, født Wiggen i 1934, er også en kunstnerpersonlighet fra Ilsvikøra som underholdte som barnestjerne på gamle Hjorten. Som 12 åring trakk Jorunn et stort publikum til sine opptredener hvor hun sang, plystret, jodlet, og spilte gitar for et begeistret publikum. Hun var datidens "Lille Grete". Jorunn har også fått mye av æren for at Ilsvikøra fortsatt eksisterer.
Malá Fatra nasjonalpark
Malá Fatra nasjonalpark (slovakisk: Národný park Malá Fatra) er en nasjonalpark i Nord-Slovakia, og en del av den lange fjellkjeden Karpatene.
Beliggenhet
Parken ligger i den nordøstre delen av Malá Fatra-fjellene; den delen som kalles Krivánska Malá Fatra. (Den andre delen av Malá Fatra-fjellene (Lúčanská Malá Fatra), ligger mot sørvest på den andre siden av elven Váh.)
Parkområdet var mellom 1967 og 1988 et landskapsvernområde. I 1988 ble nasjonalparken opprettet. Arealet er 226,3 km². I tillegg kommer en 232,62 km² buffersone.
Naturforhold
Parken er dominert av dalen Vrátna og fjellene som omkranser denne til en slags gryteform. Fra nordsiden kan man fra landsbyen Terchová følge den eneste veien inn i dalen. Nordsiden av fjellene er lavere enn på sørsiden, men desto mer dramatiske. Her finner man bratte kalksteinsklipper gjennomskåret av små elver i dype juv. Dalen og fjellsidene er skogkledde (83 %), og mot sør reiser fjellene seg over tregrensen til en lang rygg med høye topper. Høyeste topp er Veľký Kriváň (1709 moh.). Fra toppen her har man utsikt sørover mot Martin og fjellene Veľká Fatra, som tross navnet er lavere enn Malá Fatra-fjellene.
Flora og fauna
Av trær er bøk, furu og gran vanligst. Dalen har områder som er kultivert til enger for sauehold. Andre planter er f.eks aurikel.
Dyrelivet er rikt, og omfatter bl.a bjørn, ulv, oter, gaupe og kongeørn.
Turisme
Dalen er godt besøkt hele året, og har et par skiheiser som kan frakte de besøkende til toppene.
Han Seung-soo
Han har bachelorgrad i samfunnsøkonomi fra Yonsei-universitetet fra 1960, mastergrad fra Seoul nasjonale universitet fra 1963 og doktorgrad fra University of York fra 1968. Han var professor i samfunnsøkonomi ved Seoul nasjonale universitet 1970–1988, og foreleste ellers ved University of York 1965–1968, University of Cambridge 1968–1970, Harvard University 1985–1986 og Universitetet i Tokyo 1986–1987. Han Seung-soo var sørkoreansk ambassadør i USA 1993–1994, og ble i 2007 utnevnt til FNs spesialutsending for klimaforandringer av generalsekretær Ban Ki-moon. Han Seung-soo er medlem av FNs generalsekretærs rådgivende panel for vann- og sanitærforhold.
Han ble først innvalgt i Sør-Koreas nasjonalforsamling i 1988, og var på nytt innvalgt 2002–2012. I mellomtiden var han handelsminister 1988–1990, stabssjef for president Kim Young-sam 1994–1995, visestatsminister og finansminister 1996–1997 samt utenriksminister 2001–2002. Som utenriksminister var han president for den 56. sesjonen i FNs generalforsamling i 2001. Han var statsminister under president Lee Myung-bak 2008–2009.
Carmen Miranda
Carmen Miranda (født Maria do Carmo Miranda da Cunha; 9. februar 1909 i Marco de Canavezes ved Porto i Portugal, død 5. august 1955 i Beverly Hills i Los Angeles i California i USA) var en portugisisk sanger og skuespiller som ble kjent i Brasil og Hollywood under andre verdenskrig.
Bakgrunn
Miranda var annet av seks barn av José Maria Pinto da Cunha i Portugal. Familien flyttet til Brasil før Carmen var fylt to år, og slo seg ned i Rio de Janeiro. Som 15-åring begynte hun i en moteforretning som hattemaker. Hun tilegnet seg raskt det hun trengte for snart å etablere seg med en selvstendig virksomhet.
Karriere i Brasil
I 1926 fikk hun sine første små roller som skuespiller. I 1928 sang hun for første gang i radio og året etter kom hun med sin første grammofonplate med sambaen Samba não vá sim'bora og choroen Se o samba é moda.
Med komposisjonen Taí av Joubert de Carvalho begynte i 1930-årene hennes karriere i Brasil for fullt. Hun sang, ledsaget av gruppen Bando da Lua, tidens mest kjente komposisjoner av Assis Valente og Ary Barroso.
Karriere i USA
I 1939 dro hun til USA for å spille en gjesterolle på Broadway. De sydamerikanske rytmer var på den tid blitt meget populære i USA, og dansebandledere som Xavier Cugat hadde stor fremgang. Miranda erobret seg et stort publikum med sine egne tolkninger i revyen Streets of Paris, og dermed fikk hun en skuespillerkontrakt med 20th Century Fox.
Allerede hennes første amerikanske filmopptreden, et ganske kort revynummer i Down Argentine Way, gjorte Miranda til en populær skuespiller i musikaler. For det meste fikk hun fremstå som temperamentsfull sydamerikaner, og på grunn av sitt hodeplagg fikk hun tilnavnet The Lady in the Tutti-Frutti Hat. Hun opptrådte for det meste ved siden av stjerner som Betty Grable eller Alice Faye, som hun ofte overstrålte, og vant seg også tilnavnet Brazillian Bombshell.
Høydepunktet i karrieren var i 1943 med The Gang's All Here, der hun var med i den mest bisarre koreografi som Busby Berkeley noensinne hadde tenkt ut. I 1946 gikk hun for å være den høyest gasjerte skuespillerinne i Hollywood.
Etter andre verdenskrig gikk det raskt tilbake med karrieren. Hun medvirket blant annet ved siden av Elizabeth Taylor i A Date with Judy, og avsluttet sin filmkarriere i begynnelsen av 1950-årene ved siden av komikerduoen Jerry Lewis og Dean Martin i Scared Stiff.
Miranda, som i 1947 giftet seg med David Alfred Sebastian, konsentrerte seg i det følgende med opptredener i forskjellige land verden over, men uten noensinne å gi noen konsert i fødelandet Portugal.
Den 4. august 1955 fikk Miranda under en episode av Jimmy Durante Show et lett hjerteinfarkt. Hun fullførte showet, men døde neste morgen av et nytt hjerteinfarkt.
Begravelse, ettermæle
Miranda ble gravlagt på kirkegården São João Batista i Rio de Janeiro. Hennes samlede etterlatenskaper ble gitt til Museu Carmen Miranda i Rio de Janeiro (museet åpnet i 1976). Ved sin stemme, scenenærvær og sine eksotiske drakter ble hun snart en nær mytisk berømmelse.
I 1995 ble Miranda posthumt utnevnt til storoffiser av den portugisiske Infante Dom Henriks orden. Samme år ble hun også posthumt tildelt den brasilianske Ordem do Mérito Cultural.
Selim Amallah
Selim Amallah (født 15. november 1996) er en belgiskfødt marokkansk fotballspiller som spiller for den spanske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Russell Tucker
Han er født i gruvebyen Barberton i provinsen Mpumalanga nord i Sør-Afrika, men flyttet til Johannesburg som baby. Han har bodd i bydelen Fourways i Johannesburg det meste av sitt liv. Etter high school gikk han over fra diskos til tikamp, men skader gjorde at han måtte gå tilbake til diskos.
Idrettskarriere
Tucker deltok ved Panafrikanske leker 2011 i Maputo i Mosambik, der han kom på 3.-plass i diskos bak Yasser Ibrahim Farag og Victor Hogan. Året etter kom han på 3.-plass ved Afrikamesterskapet i friidrett 2012 i Porto-Novo.
George Van Biesbroeck-prisen
George Van Biesbroeck-prisen er en pris for prestasjoner over tid innen astronomi. Prisen tildeles vanligvis hvert andre år til en levende person, for ekstraordinær eller uselvisk innsats over lengre tid til astronomien, ofte forbi kravene til hans eller hennes betalte stilling.
Fra 1979 til 1996 ble prisen utdelt av Van Biesbroeck Award, Inc. American Astronomical Society overtok ansvaret for prisen i 1997.
Prisen er oppkalt etter George Van Biesbroeck som forstatte å jobbe som en aktiv astronom i 27 år etter at han «gikk av med pensjon» i en alder av 65.
Mottakere
Listen er hentet fra American Astronomical Societys nettsider.
Paracymus
Paracymus er en slekt av biller som hører til familien vannkjær (Hydrophilidae).
Levevis
Paracymus-artene lever i vegetasjonsrike ferskvann.
Systematisk inndeling
Artslisten følger og
Myntrett
Myntrett er i utgangspunktet et kongelig regale. I mange land ble dette privilgiet også gitt til geistlige og adelige som da ble myntherre. I Norge hadde erkebiskopene myntrett fra 1222.
Anne Bille
Anne Esgesdatter Bille (– 1566) var en dansk adelsdame.
Hun var datter av lensherre Eske Bille til Svanholm og Sophie Henriksdatter Krummedige (d. 1538), datter av den dansk-norske ridder Henrik Krummedige.
Utdannelse
Anne Bille var først i pleie hos mormoren Anne Rud, hvoretter hun fikk undervisning i Vor Frue kloster i Roskilde. Under Grevefeiden var hun først på Vallen, men da foreldrene i 1535 reiste til Norge, kom hun til fru Karen Bille, enke etter Henrik Gyldenstjerne på Iversnæs. For å fullføre utdannelsen, tok Karen henne i 1536 med til jomfruklosteret i Preetz i Holsten. Her ble hun til foreldrene hentet henne hjem i slutten av 1537.
Ekteskap
Anne og Jens fikk 9 barn. Han døde i 1560, hvoretter hun som enke trolig ble sittende med godset til sin død i 1566. Heretter overtok sønnen Henrik, som fullførte byggeriet i 1577.
Anne og Jens Brahe er gravlagt i den nærliggende Vittskövle kyrka.
Åsnuttunnelen
Åsnuttunnelen er en veitunnel på veiprosjektet Solasplitten, Riksvei 509 i Sola i Rogaland. Tunnelen ble åpnet 18. desember 2012. Den er 300 meter lang.
Robert J. Trumpler-prisen
Robert J. Trumpler-prisen er en astronomisk pris som gis årlig til en nylig mottaker av en filosofisk doktorgrad hvis oppgave er vist spesielt viktig for astronomi. Prisen er oppkalt etter Robert Julius Trumpler, en kjent sveitsisk-amerikansk astronom (1886–1956).
Abde Ezzalzouli
Abdessamad «Abde» Ezzalzouli (født 17. desember 2001) er en marokkansk fotballspiller som spiller for den spanske klubben, på lån fra den.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Havran (Balıkesir)
Havran er en by og et distrikt i provinsen Balıkesir i Tyrkia. Byen ligger meter over havet og hadde  innbyggere på slutten av 2012. Distriktet hadde til sammen innbyggere i 2012 og et areal på  kvadratkilometer.
Gönen
Gönen er en by og et distrikt i provinsen Balıkesir i Tyrkia. Byen ligger meter over havet og hadde  innbyggere på slutten av 2012. Distriktet hadde til sammen innbyggere i 2012 og et areal på  kvadratkilometer.
Klumpke-Roberts-prisen
Klumpke-Roberts-prisen ble etablert fra en testamentarisk gave av astronomen Dorothea Klumpke-Roberts og gis til fremragende bidrag til folkelig forståelse og verdsettelse av astronomi. Prisen forvaltes av Astronomical Society of the Pacific.
Kirkebekken (Spydeberg)
Kirkebekken er ei elv i Indre Østfold kommune i Viken. Den er ei sideelv til Glomma. Elva dannes ved samløpet mellom Lundsbekken fra nord og Kjosebekken fra sør, like sør for Spydeberg kirke, og renner 1,4 kilometer i hovedsakelig østlig retning til den munner ut i Glomma ved Dalen.
Lundsbekken (kalt Hyllibekken i øvre løp) er den lengste av de to tilløpselvene, med en lengde på 10,6 kilometer. Den har utspring vest for Passoppåsen og renner derfra mot sør og passerer gjennom Spydeberg sentrum. Kjosebekken (også kalt Sundbybekken) er 10,0 kilometer lang. Den har utspring nord for Trollerudåsen og renner derfra mot nord.
Chung Un-chan
Chung Un-chan (hangul:, hanja: , romanisering: Chŏng Unch'an, revidert romanisering: Jeong Un-chan, født 29. februar 1946 i Gongju) er en sørkoreansk økonom og tidligere politiker.
Han har bachelorgrad i samfunnsøkonomi fra Seoul nasjonale universitet fra 1970, mastergrad fra Miami University fra 1972 og doktorgrad fra Princeton University fra 1978. Etter å ha vært amanuensis ved Columbia University 1976–1978, var han professor 1978–2009 og rektor 2002–2006 ved Seoul nasjonale universitet. Han var også gjesteforeleser ved University of Hawaii i 1983, gjesteforsker ved London School of Economics 1986–1987 og gjesteforeleser ved Ruhr-Universität Bochum i 1999. Chung har særlig studert makroøkonomi og finansmarkeder.
Chung var blant Vårt åpne partis foretrukne kandidater foran presidentvalget i 2007, men lanserte aldri noe kandidatur. Høsten 2009 ble han utnevnt til statsminister under president Lee Myung-bak, men meldte seg ikke inn i Det store nasjonalpartiet. Ved innsettelsen erklærte Chung seg som motstander av Sejong som avlastende administrasjonsby for Seoul, i likhet med presidenten. Etter et svakt resultat for Det store nasjonalpartiet i lokalvalgene sommeren 2010, leverte Chung sin avskjedssøknad.
Cymbiodyta
Cymbiodyta er en slekt av biller som hører til familien vannkjær (Hydrophilidae).
Chung Un-chan
Han ble æresdoktor ved Det fjernøstlige føderale universitet i Vladivostok i 2004.
Cymbiodyta
Utseende
Middelsstore, ovale, blankt svarte vannkjær. Palpene er lange og tynne, betydelig lengre enn antennene.
Levevis
Cymbiodyta-artene lever i vegetasjonsrike ferskvann.
Greftkjelen og Greftsprekka
Greftkjelen og Greftsprekka er et stort grottesystem i fjellet sør for Skauvoll i Gildeskål kommune i Nordland. Hulesystemet består av to store grotter, Greftkjelen (ca 5,2 km total passasjelengde, 315 meter dyp) og Greftsprekka (ca 4,2 km lang, 250 m dyp). Grottene, som i hovedsak er fossile (tørrlagte), består av dype sjakter (opptil 120 m) og underganger med til dels kompliserte nettverk av trykkledninger.
Dagens drenering gjennom systemet er særdeles liten i forhold til dimensjonene på de tørrlagte passasjene. Hovedutviklingen av grottene må ha foregått i perioder da store vannmengder var tilgjengelig, i hovedsak under nedisinger og issmeltinger etter istider, men det er også indikasjoner på at deler av grottesystemet er særdeles gammelt, muligens hadde den opprinnelsen sitt i begynnelsen av kvartærtiden for mer enn 2,5 millioner år siden. Uran-dateringar av speleothemer (dryppstein) fra disse to grottene viser aldre på mer enn 350 000 år.
Rudolf Mauersberger
Rudolf Mauersberger (født 29. januar 1889 i Mauersberg ved Marienberg, i det daværende kongeriket Sachsen; død 22. februar 1971 i Dresden) var en tysk korleder og komponist.
Oppvekst og karrière
Rudolf Mauersberger ble født som eldste sønn av en kantor og lærer i Mauersberg i Erzgebirge. I familien hadde det vært kantorer i Ezgebirge, i mange generasjoner. Han gikk på landsbyskole, og fra 1903 til 1909 på lærerseminaret i Annaberg, der han ledet seminarorkesteret.
Han studerte fra 1909 til 1912, og deretter fra 1918 til 1919 ved Hochschule für Musik und Theater Leipzig. Mauersbergers lærere i Leipzig var Robert Teichmüller (klaver), Karl Straube (orgel), Stephan Krehl (teori) og Hans Sitt (orkesterdireksjon). I 1914 vant han Nikischprisen i komposisjon.
I den første verdenskrigen var han fra 1915 til 1918 soldat og militærmusikkdirigent i Bad Lausick ved Leipzig. Etter krigen var han fra 1919 og i seks år kantor og organist i Annakirche i Aachen og i Aachen konserthus.
Dresden
Mauersberger ble i 1930 blant 80 søkere utnevnt til Kreuzkantor og leder av det berømte Dresdner Kreuzchor, hvor han tiltrådte 1. juli 1930. Han ble i 1931 utnevnt til direktør for kirkemusikken (Kirchenmusikdirektor). Mauersberger var leder av Kreuzchor i mer enn 40 år.
Mauersberger var medlem av NSDAP fra 1. mai 1933. Det er hevdet at Mauersberger sterkt forsøkte å holde NS-ideologien fra Kreuzchor og han nektet å oppføre NS-sanger med koret. I stedet la han vekt på det kristelige preg av koret, forøvrig også i den senere DDR-tiden.
Kruzianere fra denne tiden forteller at koret en eneste gang ble tvunget til å bruke Hitlerjugenduniformer, ved avreise fra Dresdner Hauptbahnhof til en konsertreise til det okkuperte Nederland. Da Mauersberger ble kjent med dette lot han seg kjøre til den neste stasjon, Dresdner-Neustadt og ba deretter sangerne om straks å skifte fra den brune uniformen til sivile klær.
Norgesbesøk
Den 28. oktober 1937 holdt Mauersberger og Dresdner Kreuzchor konsert i Oslo domkirke som del av en Skandinavia-turne. Organist Arild Sandvold medvirket under konserten.
Fra 20. april 1938 bar han tittelen professor. Mauersberger satte seg ut over oppføringsforbudet Tyskland, og fremførte verker av komponister som Felix Mendelssohn Bartholdy og Günter Raphael, senest høsten 1938 under korets andre USA-turné.
Han utviklet liturgien i Kreuzkirche også som en motvekt til datidens nazistiske kulthandlinger. Enkelte av hans messer er fremdeles del av jule- og påskefeiringen i Kreuzkirche i Dresden.
Bombingen av Dresden
Under bomberaidene mot Dresden 13. februar 1945 oppholdt Rudolf Mauersberger seg i Dresden. Huset han oppholdt seg ble truffet av bomber, men Mauersberger ble uskadd, bortsett fra en lammelse i hånden. Kreuzkirche og det meste av korarkivet ødelagt. Mauersberger hadde prøvd å finne guttene i koret, Dresdner Kreuzchor i skolebygningen. Da også denne ble truffet av bomber forsvant guttene derifra i panikk. Elleve korgutter døde under angrepene.
Noen dager etter bombingen var Rudolf Mauersberger tilbake i Dresden og hentet ut det som var igjen av notemateriale i kirken. Hjemme i Mauersberg arbeidet han deretter på Dresdner Te Deum og andre små komposisjoner. Langfredag 1945 som er den tradisjonelle oppføringsdag for Mattheuspasjonen, slo det ham at Jeremia klagesanger som ingen andre bibeltekster, var beskrivende for ødeleggelsene under andre verdenskrig. For Mauersberger sto ødeleggelsen av Dresden fremst i minnet. Han startet på motetten Wie liegt die Stadt so wüst som deretter ble til i løpet av fire dager.
Etter den andre verdenskrig
Mauersberger fremførte Bachs h-Mollmesse tre ganger i 1968, i en alder av 79 år. Han fremførte en rekke verker av Bach og Heinrich Schütz og arrangerte årlig Heinrich Schütz-dagene med Kreuzchor i perioden 1955-1970.
Utmerkelser
Mauersberger mottok i 1950 sammen med Kreuzchor DDRs nasjonalpris 2. klasse og i 1964 Martin Andersen Nexø Kulturpris. I 1954 ble han utnevnt til pedagogisk æresdoktor ved Humboltuniversitetet i Berlin og i 1959 teologisk æresdoktor ved Philipps-Universität Marburg. Han var medlem av CDU i DDR. I 1969 mottok han Vaterländischer Verdientsorden i gull. Han hadde i 1955 mottatt den samme orden i bronse, sammen med Kreuzchor.
Han ble æresmedlem av det internasjonale Schützselskapet i 1964, Neue Bachgesellschaft i 1969 og Dresdner Philharmonie i 1970. Han er gravlagt i familiegraven i Mauersberg. I Mauersberg er det opprettet museum til ære for ham og hans bror Erhard Mauersberger, som var Thomaskantor i Leipzig fra 1961 til 1970.
I Dresdens bydel Striesen er det oppkalt en gate etter Mauersberger.
== Verker i utvalg ==
Diskografi
Med Dresdner Kreuzchor:
Den musikalske arv etter Mauersberger
Den musikalske arv etter Rudolf Mauersberger omfatter ca 475 katalognumre med manuskripter, avskrifter eller kopier og blir oppbevart i musikkavdelingen til Sächsische Landesbibliothek – Staats- und Universitätsbibliothek Dresden Søkeord: Mus.11302-.
Achraf Dari
Achraf Dari (født 6. mai 1999) er en marokkansk fotballspiller som spiller for den franske klubben.
Katherine B. Hoffman
Katherine «Kitty» Marie Blood Hoffman (født 1. august 1914 i Winter Haven i Florida i USA, død 18. juli 2020 i Tallahassee i Florida) var en amerikansk kjemiker og akademisk administrator.
Karriere
Hoffman vendte tilbake til Florida State College for Women i 1940, og forble der gjennom navneskiftet Florida State University og hele resten av karrieren. Hun begynte som instruktør i kjemi og ble promovert til hun ble full professor i 1959. Hun var Dean of Women fra 1967 til 1970, og lettet da på restriksjonene som de kvinnelige studenter var underlagt. Han gikk i pensjon fra universitetet i 1984.
Hun mottok en rekke erkjentligheter, som blant annet et æresdoktorat fra Florida State University i 2007.
Katherine Hoffman døde av COVID-19 i en alder av 105 år på Tallahassee Memorial HealthCare den 18. juli 2020.
Luke McShane
Luke McShane (født 7. januar 1984) er en britisk stormester i sjakk fra London. McShane er tidligere ungdomsverdensmester i sjakk, og har nå etablert seg som en av Englands beste sjakkspillere, og fast inventar på det engelske landslaget. Per desember 2012 er McShane rangert som nr. 71 i verden med 2671 ratingpoeng. McShane er med det også rangert som Englands fjerde beste sjakkspiller.
McShane kalles ofte for «verdens beste amatørspiller» da han som én av ytterst få i verdenseliten i sjakk har en fulltidsjobb ved siden av sjakk-karrieren. Han jobber i finanssektoren i London.
Kosala
Kosala (devanagari: कोसल) er en historisk region i India, som omtrentlig tilsvarer området til regionen Oudh i den nåværende indiske delstaten Uttar Pradesh. I den theravādabuddhistiske tekstsamlingen Anguttaranikaya innenfor Sutta pitaka, såvel som i jainteksten Bhagavati sutra, beskrives Kosala som en av de 16 (Solasa) Mahajanapadas (mektige riker) i det 6. århundre f.Kr. Dets kulturelle og politiske styrke ga det en status som stormakt. Riket ble svekket gjennom en serie med kriger mot nabolandet Magadha, og i det 4. århundre f.Kr. ble Kosala absorbert av Magadha. Kosala hadde tre større byer – Ayodhya, Saket og Sravasti, og en rekke mindre byer hvorav de mest kjente er Setavya, Ukattha, Dandakappa, Nalakapana og Pankadha. Avodhya beskrives i Puranaene som hovedstaden i Kosala under kong Ikshvaku og hans etterkommere. Sravasti var hovedstaden i Kosala mellom det 6. århundre f.Kr. og det 6. århundre e.Kr.
Lisa Bonnár
Lisa Bonnár Stjernø (født 21. mai 1970 i Oslo, oppvokst på Eidskog) er en norsk sanger, musikkforsker, forfatter, foredragsholder, pedagog og sceneartist.
Bakgrunn
Bonnár har medvirket i oppsetninger ved blant annet Den Norske Opera, Den Nasjonale Scene og Det  Norske Teatret (Masterclass, avskjedsforestillingen til Bab Christensen ) og Rikskonsertene (Den Lille Prinsen, Kvinneskikkelser) og har sunget klassisk repertoar såvel som folkeviser, jazz og etnisk inspirert musikk ved festivaler og konserter i inn- og utland. Hun har medvirket ved blant annet Molde jazzfestival, Kinnarspelet, Frankofonifestivalen og World music festival i Paris, og hun har sunget med flere orkestre og ensembler i Norge (Bergen Filharmoniske Orkester, Vest-Norsk Opera, Det Norske Blåserensemble) og har hatt recitals og solistopptredener i Oslo Konserthus, Grieghallen, Troldhaugen, Mariakirken, Bergen domkirke, Parkteatret og Rockefeller.
Hun har gitt ut CD-en «Under himmelen» med dikt av sambygdingen Hans Børli sammen med musikerne Audun Erlien, Paolo Vinaccia og Frode Haltli, og har vært på turné med blant annet Helge Lien og Rolf-Erik Nystrøm i forestillingen Den lille Prinsen, der Bonnár hadde hovedrollen med regi og koreografi av Stig Henrik Hoff og Jo Strømgren under Kulturby Bergen 2000. Bonnár er også foredragsholder om temaer som kreativitet, musikalsk inspirasjon og kommunikasjon, værekraft, musikk og livskvalitet, og gjesteforeleser ved universiteter i inn- og utland (UiO, HioA, UiA, Bath Spa University etc.).
Hun er ansatt ved Steinerhøgskolen som førsteamanuensis i musikk og ved Norges musikkhøgskole, der hun foreleser i kommunikativ musikalitet og har forsket på musikk og barns velvære, og underviser sangstudenter i sangfonetikk, det franske språk, italienske arier og franske sanger. Hun er også eier og styreleder i De Ni Musene AS, som driver kunstnerisk utviklingsarbeid. Videre har hun arbeidet med barneteater og vært engasjert i Blårollingene ved Parkteatret og Stabekk teaters oppsetning Robin Hood med Sigve Bøe som regissør.
Svotunnelen
Svotunnelen er en 4,733 meter lang tunnel på riksvei 13 på strekningen Vatne-Skreppeneset. Byggingen ble påbegynt februar 2011 av totalentreprenøren Veidekke Entreprenør. Tunnelen hadde gjennomslag 29. november 2012 og ble åpnet 29. november 2013. Totalkostnaden ved bygging var 480 millioner kroner. I tillegg til tunnelen ble det anlagt 1,6 km ny vei. Tunnelen erstatter store deler av den rasfarlige strekningen langs Tysdalsvatnet.
Sauraseni
Śauraseni var en av tre dramatiske prākriter som ble benyttet i det nordlige India i middelalderen. Śauraseni utviklet seg senere til urdu, punjabi og språkkomplekset hindi.
Śauraseni var et liturgisk språk for digambararetningen i jainismen, og flere av dens acharyas ble skrevet i dette språket. De to episke diktene Shatkandaagama og Ksyaayapahud innenfor jainismen, er også skrevet i śauraseni.
Düzce
Düzce er en by og administrasjonsenter i provinsen Düzce i Tyrkia. Byen har omkring 125 000 innbyggere.
Byen ligger ved Svartehavet mellom hovedstaden Ankara og Istanbul. Byen ble hardt skada av Marmarajordskjelvet i 1999.
Klima
Düzce har et maritimt klima: Somrene er varme, mens vintrene er kalde og også noen ganger snørike.
Priscilla Cooper Tyler
Elizabeth Priscilla Cooper Tyler (født 14. juni 1816, død 29. desember 1889) var svigerdatter til John Tyler, den tiende presidenten i USA. Hun fungerte som offisiell vertinne for Det hvite hus og de facto førstedame i USA fra 10. september 1842 til 26. juni 1844.
Bakgrunn og tidlig liv
Priscilla Cooper ble født i New York i 1816. Hennes far Thomas Apthorpe Cooper var en vellykket skuespiller og produsent. Hennes mor Mary Fairlie Cooper var en sosietetskvinne fra New York. Priscillas morfar, James Fairlie (1757-1830), var en veteran fra den amerikanske uahengighetskrigen. Priscilla begynte å jobbe som skuespiller da hun var 17 år gammel. Thomas Apthorpe Cooper oppnådde stor suksess med teatervirksomheten og de bodde i en stort hus på Broadway. Etter krakket i 1837 snudde lykken for familien. Inntektene falt kraftig og familien mistet huset, og de hadde lite penger.
Ved en fremføring i Richmond i Virginia møtte hun Robert Tyler, den eldste sønnen til den velstående plantasjeeieren og den tidligere senatoren John Tyler. I denne tidsperioden ble skuespill ansett som et skandaløs yrke og skuespillere hadde lav sosial status. I tillegg gjorde Cooper-familiens finansielle status at et forhold mellom de to var usannsynlig. Til tross for forskjellene i deres sosiale statuser giftet paret seg i Bristol i Pennsylvania 12. september 1839. Etter ekteskapsinngåelsen flyttet paret til Williamsburg i Virginia for å leve med Roberts familie. John og Letitia Tyler ønsker henne hjertelig velkommen til familien. Priscilla ble etterhvert god venn med sin svigerfar. John Tyler selv ga henne tillatelse til å åpne en konto i hver av butikkene i Williamsburg.
Vertinne for det hvite hus og førstedame
Da John Tyler overtok presidentskapet, var hans kone Letitia delvis invalid. Presidenten ba Priscilla hjelpe ham som vertinne for Det hvite hus. 10. september 1842 døde Leitia og Priscilla ble førstedame ikke bare i praksis, men også med tittelen. 26. juni 1844 giftet president Tyler seg på nytt, og hans nye kone Julia Tyler tok over som førstedame. Priscilla ble beskrevet som utadvendt, attraktiv, intelligent og vittig. Priscilla Tyler reiste sammen med John Tyler til Boston for innvielsen av Bunker Hill-monumentet i juni 1843, og med det ble hun den første førstedamen som hadde en seremoniell rolle også utenfor Det hvite hus.
Priscillas status som et surrogat, eller som en «proxy»-vertinne, reflekterte en større trend på 1800-tallet hvor yngre kvinnelige familiemedlemmer steppet inn som førstedame i de tilfellene hvor presidentens kone var død, syk eller hvis han var ugift.
De senere år
Ekteparet Tyler bodde i Philadelphia i 16 år. Robert jobbet som sakfører og var aktiv i Det demokratiske partiet. Da den amerikanske borgerkrigen brøt ut i 1861, erklærte Robert og Priscilla lojalitet til konføderasjonen. De flyttet til Richmond, hvor Robert tok jobb ved konføderasjonens finansdepartement.
Etter krigen ble Robert redaktør i avisen Mail and Advertiser i Montgomery i Alabama. Priscilla forble i Montgomery etter Roberts død i 1877, og hun tilbrakte de siste tolv årene av sitt liv der. De personlige papirene til Tyler-familien, inkludert Priscilla Cooper Tylers, er oppbevart ved Spesial Collections Research Center ved College of William and Mary.
İvrindi
İvrindi er en by og et distrikt i provinsen Balıkesir i Tyrkia. Byen ligger meter over havet og hadde  innbyggere på slutten av 2012. Distriktet hadde til sammen innbyggere i 2012 og et areal på  kvadratkilometer.
Bastian Reinhold Larsen
Bastian Reinhold Larsen (født 28. oktober 1856, død 4. juli 1919) var en norsk jordbruksforsker, agronom og direktør ved Norges landbrukshøyskole fra Grue. Han er kjent for å ha opprettet frøkontrollen i Norge og har utviklet forskningsmetoder i jordbrukets plantedyrking som fremdeles er i bruk. Han ble ridder av 1. klasse i St. Olavs orden og Dannebrogordenen for sin innsats for landbruksvitenskapen.
Utdannelse og yrkesliv
Larsen studerte ved latinskolen i Skien, men tok ikke eksamen. I stedet utdannet han seg ved Jønsberg landbruksskole i Stange i 1876, og gikk videre til den høyere landbruksskolen på Ås hvor han ble kandidat i 1882.
Han ble så lærer ved Haug landbruksskole i Vardal inntil han og Olav Sendstad stiftet Kristiania Vinterlandbruksskole i 1886. Her var han til 1889, da han begynte med organisert forskning på jordbruk som den første i landet. Denne forskningen fortsatte han med til han døde, først i Selskapet for Norges Vel, og fra 1889 på Norges landbrukshøyskole hvor han ble professor i 1914 og konstituert direktør i 1913.
Vitenskapelig arbeid
Senere utviklet han bedre forsøksvirksomhet for jordbruksforsøk, slik at resultatene i størst mulig grad resultatet av eksperimentet, og i mindre grad viste tilfeldig variasjon. De viktigste artiklenes hans var: «Om metoder for Markforsøg» og «Om muligheter for å innskrenke de feil som ved markforsøgene betinges av jordens uensartethet». Han skrev et stort antall artikler i fagpresse og dagspresse og beretninger om utført forskningsarbeid hvert år i perioden 1889–1918. Han ga også ut Erindringsliste over planteslag og kulturmidler hvert år fra 1904. Denne var lenge jordbrukernes viktigste kildeskrift for plantedyrking i praksis.
Walid Cheddira
Walid Cheddira (født 22. januar 1998) er en marokkansk fotballspiller som spiller for den italienske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Flertallets tyranni
Flertallets tyranni, flertallstyranni eller flertallsdiktatur er en idé og forestilling knyttet til demokrati (folkestyre) og flertallsstyre og beskriver et samfunn eller en gruppe der beslutninger som er tatt av en majoritet, fremmer interesser som er langt unna interessene til enkeltindivider og minoritetsgrupper og likner aktiv undertrykkelse i et tyranni, diktatur eller despoti. Dermed kan en politisk, etnisk, livssyns- eller livsstilmessig minoritetgruppe med hensikt undertrykkes eller forfølges av en besluttende majoritetsgruppe i et demokratisk system. Et slikt system kan også bli skapt ved at flere grupper går sammen om parti som fremhever deres velferd fremfor en eller flere andre. De blir da en majoritet som kan bedre sine liv ofte på bekostning av andre. Eksempel på dette kan være at en stor gruppe og minoritetsgrupper støtter opp om parti som vil bedre deres levevilkår uten å ha fokus på andre eller til og med på bekostning av dem.
Det nedsettende begrepet «flertallets tyranni» (tyranny of the majority) ble brukt av John Adams i 1788. Det ble videre kjent etter at det ble brukt av Alexis de Tocqueville i Om demokratiet i Amerika i en overskrift, Causes which Mitigate the Tyranny of the Majority in The United States
Tematikken er behandlet i Henrik Ibsens forfatterskap, deriblant i dramaet En folkefiende utgitt 1882. Hovedpersonen i stykket, dr. Stockmann, oppdager at byens populære «sunnhetsbad» er forgiftet, men kommer i strid med myndigheter og borgerskap da han «varsler» og vil rydde opp. Gjennom stykket ønsket Ibsen å vise motsetningen mellom sannhet og egeninteresser, mellom den kompromissløse, konsekvente idealisten og «den forbannede kompakte, liberale majoritet» som bestemmer på bekostning av enkeltindividets rett til å tenke annerledes. Mens noen har knyttet disse tankene til «flertallstyranni», har andre påpekt at Stockmann ikke representerer noen minoritet; de har heller tolket tematikken som uttrykk for ytringsfrihet og annet.
I Om friheten (On liberty, 1859) skriver den engelske liberalistiske filosofen John Stuart Mill (1806-1873) blant annet om «flertallets tyranni» i form av en regjerings eller herskende opinions tyranni overfor et enkeltindivid og behovet for å beskytte individet og dets frihet mot krenkelser fra samfunnet. I On Representative Government (1861) betoner Mill faren for et flertallstyranni og anviser et representativt styre bygd på en proporsjonal valgordning, som en garanti for mindretallenes rettigheter.
Gili Cohen
Gili Cohen (født 19. juni 1991) er en israelsk judoka.
Hun representerte Israel under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i andre runde.
NACAC-mesterskapet i friidrett
NACAC-mesterskapet i friidrett er et regional friidrettsmesterskap, som arrangeres av friidrettsforbundet North American, Central American and Caribbean Athletic Association (NACAC), som er et av IAAFs seks kontinentalforbund.
Det første NACAC-mesterskapet ble arrangert i San Salvador i El Salvador i 2007, der 300 utøvere fra 26 nasjoner deltok.
Mesterskapet må ikke forveksles med CAC-mesterskapet i friidrett, der de nordamerikanske friidrettsforbundene ikke deltar. CAC-mesterskapet arrangeres av Central American and Caribbean Athletic Association (CACAC).
Evelyne Tschopp
Evelyne Tschopp (født 19. juni 1991) er en sveitsisk judoka.
Hun representerte Sveits under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i andre runde.
Benamar Kechkouche
Benamar Kechkouche (født 18. april 1951) er en algerisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i kappgang.
Jona (Karpukhin)
Jurij Aleksejevitsj Karpukhin (russisk: Ю́рий Алексе́евич Карпу́хин), metropolitt Jona (Ио́на), (født 13. juni 1941 i Moskva i Sovjetunionen, død 4. mai 2020 samme sted) var biskop i den russisk-ortodokse kirke og metropolitt av Astrakhan og Kamyzjak.
Bakgrunn
Karpukhin kom fra en arbeiderklassefamilie. I 1959 fullførte han den vanlige videregående skolegang, og begynte så ved Moskvas teologiske seminar (1959-1963) og deretter ved Moskvas teologiske akademi.
Munk
I 1965 ble han novise og mottok tonsur som munk. Han fikk klosternavnet Jona etter den hellige metropolitt Jona, metropolitt av Moskva og Hele Russland, undergjøreren. Han ble ordinert til hierodiakon i 1966 og to år etter til hieromunk. I 1967 tok han doktorgrad i teologi med et arbeide om Johannes av Damaskus' teologi om foreningen av de to naturer i Jesu Kristi person, og ble professor og tilknyttet embedet for kirkelig arkeologi. Der fikk han etterhvert ledende stillinger.
I 1971 ble han elevert til abbed, og i 1981 til arkimandritt. I 1991 ble han rektor for Hellig-Kors-kirken i Altufevo og dekan for det omliggende dekanatet i den del av Moskva. Han ombygde og utvidet den gamle kirken der, men ble kritisert av arkitekter for måten det ble gjort på.
Erkeepark
Den 25. februar 2002 ble han elevert til erkeepark (erkebiskop).
I 2013 ble det organisert en metropolitanprovins i denne del av Russland og da ble Jona metropolitt, og navnet på hans bispedømme endrer til Astrakhan og Kamyzjak. Den 15. juli 2016 trakk han seg tilbake av helsegrunner, og fikk bosette seg i Moskva.
Han døde 4. mai 2020 i Moskva av covid-19.
Augustin Paus
Augustin Thoresen Paus (født 22. juli 1881 i Christiania, død 20. september 1945) var en norsk diplomingeniør og en sentral person i vannkraftutbyggingen på Østlandet. Han ledet utbyggingen av Rånåsfoss kraftverk og var den første administrerende direktør for Akershus elektrisitetsverk (nå Akershus Energi) fra 1922 til 1945. Han hadde også en rekke andre verv i norsk kraftindustri og var «en av de mest framstående menn på elektrisitetsforsyningens område» i Norge frem til sin død.
Utdannelse
Som 15-åring stakk han til sjøs uten foreldrenes tillatelse og ble borte i to år, før han kom hjem i 1898 og tok artium i 1900. Han studerte ved Krigsskolen og ble utdannet offiser i 1901 (sekondløytnant fra 1901, premierløytnant fra 1914), før han så mulighetene i vannkraftutbygging og dro til Dresden, der han ble utdannet diplomingeniør (bygningsingeniør) ved den tekniske høyskole i 1906. Han bodde fra 1906 til slutten av 1907 i London.
Karrière
Han jobbet hele sitt liv i vannkraftindustrien. I 1907 ble han ingeniør ved A/S Rjukanfos i det nye industristedet Rjukan, og jobbet under Sam Eyde. I 1912 ble han overingeniør for regulering av Arendalsvassdraget, i 1915 overingeniør ved Norske A/S Elektrokemiske Industri og i 1916 overingeniør for utbygging ved Bjølvo kraftverk ved Ålvik i Kvam kommune i Hardanger. Han ledet utbyggingen av kraftstasjonen ved Bjølvefossen, der rørgaten var 860 meter lang og en 6000 trinn lang trapp førte oppover fjellsiden, et byggverk «som satte selv Egyptens pyramider i skyggen» ifølge avisene den gangen.
I 1918 ble Paus ansatt som overingeniør og utbyggingsleder for Rånåsfoss kraftverk. Han var deretter den første administrerende direktør for Akershus elektrisitetsverk (nå Akershus Energi) fra 1922 til sin død i 1945. Under utbyggingstiden jobbet det på det meste 1 200 mann samtidig på anlegget. I tillegg til kraftverket ble det bygget opp et samfunn med boliger, post, telegraf, sykestue, skole, butikk, samfunnshus og jernbanestasjon. Han var «enevoldshersker» i industrisamfunnet på Rånåsfoss, der det ble bygget en direktørvilla for ham formet som et nyklassisk herskapshus med park i engelsk stil og gåsedam (før boligen stod ferdig leide byggekomiteen stiftamtmann Ole Furus «Villa Furulund» i Oslo for ham). Han fikk en lønn på det tidobbelte av en godt betalt håndverker, og hadde i tillegg fri bolig, automobil med privatsjåfør (Arnt Syvertsen i hele hans tjenestetid), brensel, forsikringer mm. I 1918 var han en av få nordmenn med egen automobil, en svartlakkert syvseters Buick. Han flyttet etterhvert tilbake til Oslo, der Akershus elektrisitetsverk hadde kontorer i Kongens gate 14, og direktørvillaen på Rånåsfoss ble mest brukt til representative formål.
Han var valgt av Stortinget som varamedlem av hovedstyret for Statens Vassdrags- og Elektrisitetsvesen fra 1919 og var mangeårig styremedlem og til sist styreleder for Norsk Folkemuseum. Han var også styreleder for Glommens Brukseierforening og Glommens og Laagens Brukseierforening, styreleder for Funnefoss Tresliperi og Elektrisitetsverk, styreleder i A/S Brødbølfoss Elektrisitetsverk, medlem av representskapet for Fellesbanken, medstifter og styreleder i Foreningen Samkjøringen (en forløper til den nordiske el-børsen Nord Pool) og styremedlem i Vest-Opland kommunale Kraftselskap. I 1925 utgav han en bok om utbyggingen av Rånåsfoss kraftverk.
Pausvegen på Rånåsfoss, der hovedkontoret for Akershus Energi holder til i Pausvegen 6, er oppkalt etter ham.
Bakgrunn og familie
Han tilhørte «Drammens-grenen» av slekten Paus og var sønn av skolemannen Bernhard Cathrinus Pauss og andre ektefelle Anna Henriette Wegner. Faren eide Nissens Pikeskole, og familien bodde i flere år i toppetasjen i nåværende Bokhandelens hus. Hans farfar var skipsreder i Drammen Nicolai Nissen Pauss og hans morfar var godseier og verkseier Benjamin Wegner, Frogner Hovedgård. Mormorens familie eide Berenberg Bank. Han var oppkalt med for- og mellomnavnet etter farens første ektefelle Augusta Pauss f. Thoresen (datter av trelasthandler i Christiania Hans Thoresen). Han ble gift i 1908 med Helga Jacobsen (f. 1882), datter av skipsreder i Flekkefjord og stortingsrepresentant Hans Sivert Jacobsen. Han var bror til kirurg, sykehusdirektør og president i Norges Røde Kors Nikolai Nissen Paus og overrettssakfører og direktør i Norsk Arbeidsgiverforening George Wegner Paus.