cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yoko Ono
Samarbeidet med John Lennon
Onos musikalske karriere startet med en solokonsert med avansert eksperimentell musikk i Carnegie Hall i 1961. Hennes musikalske stil endret seg under samarbeidet med Lennon fra det ekstremt eksperimentelle mot mer konvensjonell musikk.
Det musikalske samarbeidet mellom Ono og Lennon startet i 1968 med albumet Unfinished Music No. 1: Two Virgins, som var et eksperimentalalbum med elektronisk musikk. I 1969 dannet de Plastic Ono Band og gruppens første album Live Peace In Toronto ble tatt opp under Toronto Rock and Roll Revival Festival i september 1969. Ut over Ono og Lennon besto gruppen av Eric Clapton (gitar), Klaus Voormann (bass) og Alan White (trommer). Første halvdel av konserten besto av standard rocknumre mens andre halvdel var avant garde-musikk med Ono som frontvokalist. Settet endte med en lydside hovedsakelig bestående av tilbakekoblet lyd og Onos skrik mens resten av gruppen hadde forlatt scenen.
Mange fans beskyldte henne for å være årsaken til oppløsningen av The Beatles, noe som er blitt avvist av både Lennon og McCartney.
Samarbeidet mellom Ono og Lennon sluttet brått den 8. desember 1980 da Lennon og Ono var på vei tilbake til sitt hjem i Dakota-bygningen på Manhattan i New York etter innspillingene av Onos nummer Walking On Thin Ice. På vei inn i bygningen ble Lennon skutt ned og drept av den sinnsforvirrede tilhengeren Mark Chapman. De siste opptak ble utgitt i 1984 på albumet Milk and Honey.
I 1995 utga Ono albumet Rising sammen med sønnen Sean Lennon. Musikken fra dette albumet startet en bølge av remixutgivelser. Bl.a. nådde en ny utgave av Walking on Thin Ice med Pet Shop Boys en førsteplass på Billboard Magazines Dance/Club hitliste, som den første og eneste av Onos utgivelser.
Yoko Ono i Norge
Yoko Ono har vært flere ganger i Norge som utøvende kunstner, blant annet som festivalkunstner under Balejazz (1999). Ono var utstiller på Astrup Fearnley Museet for Moderne Kunst, Oslo, i perioden 22. januar til 8. mai 2005. Utstillingen fokuserte på hennes posisjon på kunst som konsept og hennes kritiske visjoner bestående av skulpturer, installasjoner, musikk, og en del som kun var materialsert som instruksjoner via mobiltelefoner og Internett. Filmene hennes ble vist på Kunstpassasjen ved Jernbanetorget stasjon og ved Cinemateket. 12. august 2006 spilte hun på Øyafestialen i Oslo. https://web.archive.org/web/20171128214952/http://www.a-i-u.net/exhibitions.html
Æresordenen (Det osmanske rike)
Æresordenen (tyrkisk: Nişân-ı İftihâr) var en orden som ble tildelt i Det osmanske rike. Den var rikets første orden og ble innstiftet under sultan Mahmud II. Det hefter noe usikkerhet om innstiftelsesåret. Tradisjonelt har 1831 vært ansett som året Æresordenen ble grunnlagt. Nærmere studier av osmanske kilder gjør det trolig at innstiftelsestidspunktet kan ha vært august 1832. De første tildelinger fant sted 1833–1834.
Ordenens opphav og inndeling er noe uklar. De første årene ser betegnelsen Nişân-ı İftihâr ut til å ha fungert som en fellesbetegnelse på en rekke ulike utmerkelser og dekorasjoner. Ordenen ser nærmest ut til å ha fungert som et embets- eller rangtegn snarere enn en europeisk type orden. Den ble tildelt innehavere av spesifikke embeter, innehavere av en bestemt grad eller rang i det militære hierarki og i byråkratiet, men ble også tildelt etter individuelle fortjenester.
Inndeling
Inndelingen av æresordenen er noe usikker. Den hevdes å ha hatt én, tre eller fire klasser, enkelte kilder påpeker hele seks ulike utforminger av ordenstegnet. Det er mest sannsynlig at ordenen ikke hadde noe formell inndeling i klasser, men at den innbyrdes rangering av ordensmottakerne framkom uformelt av ordenstegnets utstyr og kostbarhet. Det eksisterte ulike kvalitetsgrader og utviklingen over tid viser at etterhvert som behovet oppsto, kunne det legges til ytterligere kvalitetsgrader, særlig i nedre del. Dette var et svar på etterspørselen etter ordenstildeling fra personer som av sultanen ikke ble ansett verdige til å motta ordenens mest kostbart utstyrte ordenstegn.
Fra 1851 av hadde Æresordenen karakter av enklasses orden.
Ordenstegn
Æresordenen hadde ikke standardiserte ordenstegn eller ordensbånd og heller ikke standardiserte ordenstegn etter klasse. Ordeneninsigniene varierte i utforming. Hovedelementene besto av sultanens navnetrekk, tughra, sammen med inskripsjonen Nichania iftichar. Ordenstegnene var som regel rikt besatt med edelstener, i alle fall de som ble tildelt framstående og betydningsfulle personer. For andre kunne ordenstegnene utstyres etter mottakerens rang, verdighet eller anseelse.
Tildeling
Over tid utviklet Æresordenen seg til å bli en innenlandsk fortjenstorden. Den ble tildelt Det osmanske rikes innbyggere uavhengig av tro. Oppkomsten av Æresordenen falt i tid sammen med avskaffelsen av tradisjonen med å gi fremmede lands diplomater og dignitærer gaver i form av pelsverk og æresdrakter. I stedet ble den europeiske praksisen med å tildele ordener tatt opp også i Det osmanske rike. Æresordenen ble dermed også en diplomatisk orden og den orden sultanen tildelte utenlandske fyrster. En av de første slike tildelinger skjedde da Serbias fyrste Miloš Obrenović I ble utnevnt til Æresordenen i 1834. Ordenen var her et middel i forsøket på å passivisere fyrsten. Det kom raskt ønsker, til dels også krav, om ordenstildeling fra europeiske makter, særlig Russland, Østerrike, Storbritannia og Frankrike. Diplomater fra disse land ble tildelt ordenen, likeså framtredende statsmenn som Østerrikes utenriksminister Metternich og den britiske utenriksminister Palmerston.
Ordenstegnenes rike utstyr gjorde at Æresordenen ble en stor utgiftspost for statskassen. I 1851 ble alle ordenstegn inndratt som ledd i forberedelsene til etableringen av et nytt ordensvesen etter europeisk mønster i Det osmanske rike. Et slikt ble til ved innstiftelsen av Mecidi-ordenen i 1852. Etter 1851 ble Æresordenen fortsatt tildelt et svært begrenset antall av rikets ledende menn og ordenen må fra da av anses som en enklasses orden.
Breimsbygda Skisenter
Breimsbygda Skisenter er et norsk vintersportssted som ligger på Utvikfjellet 630 meter over havet i Gloppen kommune.
Senteret kaller seg «- fylkets beste utfartsområde», og viser til bredden i sine tilbud med to skitrekk i alpinanlegget med flere nedfartsløyper og flomlys. Den lengste har en lengde på 960 meter, med et fall på 250 meter, mens den kortere er på 600 meter og et fall på 200 meter. Når området har nok snø lages det bigjump for snowboard. Anlegget er åpent for kjøring i løs snø ved siden av alpintraseene.
Det har også to skitrekk for barn, der det ene er spesielt tilrettelagt for funksjonshemmede. I forbindelse med barneskitrekket prepareres det anlegg for skileik. Senteret har videre egen lysløype for langrenn og en rekke turløyper både mot vest og øst, der løypene mot vest er mest brukt på grunn av stølene i området og det lette turterrenget.
Til senteret hører også en egen kafé og varmestue. Det finnes også en grillhytte i tilknytning til anlegget. I forbindelse med parkeringsplassen til stedet finnes det egne strømuttak for bobiler og lignende behov.
Arrangement
I forbindelse med påskeferien avvikles områdets to største årlige arrangement
Eksterne lenker
Breimsbygda Skisenters hjemmeside
Magnus Ladulås
Magnus Ladulås (1240–1290) var først hertug, deretter konge av Sverige 1275–1290. Han var sønn av Birger jarl og Ingeborg Eriksdotter av Sverige.
Opprør mot broren
Magnus omtales som hertug og holdt etter farens død i 1266 Södermanland som len. Forholdet til den eldre broren, kong Valdemar Birgersson, ble snart spent. Hans andre og yngre bror Erik støttet han i striden mot kongen som snart slo ut i fullt opprør etter at Valdemar kom tilbake fra en pilegrimsferd for å gjøre bot til Roma i 1274. Året etter brøt Magnus og Erik helt med Valdemar og søkte støtte hos kong Erik Klipping i Danmark, hvilket han fikk. Støttet av en dansk hær trengte Magnus og Erik inn i Vestergøtland. Med hjelp av 100 leide danske kavalerister (noen kilder sier 700) ble Valdemar beseiret i slaget ved Hova i 1275 og Valdemar ble tvunget til å flykte til Norge hvor kong Magnus Lagabøte styrte. I juli samme år ble det utført en seremoni på Morasteinen hvor Magnus ble tatt til konge. Den 24. mai 1276 ble han kronet i Uppsala. Samme år gifter han seg med Helvig av Holstein som også nedstammet fra Sverkerætten.
Megler og dommerrolle
Magnus kom deretter i uenighet med sin gamle støttespiller i Danmark, kong Erik Klipping, som nå støttet Valdemar, og Magnus ble tvunget til å avstå den sørlige delen av riket til Valdemar. Allerede i 1279 gjenerobret Magnus områdene ved at han i året i forvegen hadde sluttet fred med Danmark. Grunnen var sannsynligvis at Valdemar hadde deltatt i folkungaenes opprør i 1278 da noen av rikets stormenn hadde drept en av kong Magnus’ fortrolige, tatt kongens svigerfar til fange og beleiret Jönköping. Magnus inngikk forlik med opprørerne, men i 1280 hadde sjansen til å angripe tilbake, fikk dem fanget og halshugget opprørets leder. Deretter kunne han styre i fred og ro. I den krigen som oppsto mellom Norge og Danmark inntok han en meglerrolle og ble utsett i 1285 som en dommer som skilte mellom Norge og Hansabyen Lübeck. Norge fikk svært få fordeler av den dommen som kong Magnus Ladulås dømte, men måtte bite det i seg, selv om boten tømte den norske statskassen.
I likhet med sin far opprettholdt Magnus freden i landet og fikk derfor det hedrende tilnavnet ‘Ladulås’ i betydningen at «han satt lås for bondens lada» (lada = låve).
Modernisering av riket
Gjennom Alsnö-forordningen utstedt en gang i 1279–1280 forbød han voldshandlinger og gjennom Skänninge-forordningen i 1284 søkte han å fjerne blodhevnen, spesielt med forordningen om kongefreden. Den første forordningen inneholdt blant annet skattefrihet for den som gjorde krigstjeneste til hest, og med det oppsto en av de første grunnene til dannelsen av den nye adelen.
Magnus ble begravd i Stockholms fransiskanerkirke, Riddarholmskyrkan. Her finnes et monument som den senere kong Johan III av Sverige oppførte.
Ekteskap og barn
Magnus Ladulås giftet seg i Kalmar den 11. november 1276 med Helvig av Holstein (død 1324/1326), datter av grev Gerhard I av Holstein. Paret fikk følgende barn:
Gazprom
Gazprom er et russisk energiselskap. Det ble grunnlagt i 1989 som et statsselskap, og ble delprivatisert etter Sovjetunionens fall i 1991. Den statlige eierandelen er 50,002 prosent. Dmitrij A. Medvedev, Russlands første stedfortredende ministerpresident, har vært styreformann i selskapet i flere perioder. Gazprom er Russlands største konsern. Det overtok i 2004 det statseide oljeselskapet Rosneft. Gazprom hadde pr 2021 479 000 ansatte. Selskapet opererer Russlands nettverk av gassledninger, og er eier og deleier i en rekke russiske og utenlandske selskaper. Gazprom produserer 94 % av landets naturgass og kontrollerer 25 % av verdens reserver. Gazprom er verdens største gassprodusent, og et av verdens 50 største selskaper per 2022, og er rettighetshaverne til verdens største offshore gassfelt, Sjtokmanfeltet.«Gazprom»].
Gazprom med datterselskaper blir sett på som et politisk verktøy for Russlands president Vladimir Putin. Gazpromt Media har kontroll over mange russiske TV-selskaper, radiostasjoner, aviser og internettselskaper. En privat hæravdeling, Potok, har blitt brukt under Russlands invasjon av Ukraina 2022, til tross for at private militære selskaper er forbudt i Russlands grunnlov og straffelov.
Ferjesambandet Flesnes–Refsnes
Ferjestrekningen har en lengde på 5,5 km og en overfartstid på 20 minutter, og blir betjent av MF «Hålogaland» 16 ganger daglig om hverdagen. 2014 var årsdøgntrafikken 331 kjøretøyer.
Noora Noor
Noora Mohammed Noor (født 8. juli 1979 i De forente arabiske emirater) er en norsk musiker, komponist og sanger. Hennes far kom fra Somalia og mor fra Jemen. Noora vokste opp i De forente arabiske emirater og kom til Norge da hun var ni år.
Liv og karriere
Hun signerte med Warner som 15-åring. Noora ble kjent i Norge etter utgivelse av albumet Curious i 1999, spesielt med låten «Need You» skrevet av Noora og Tor Erik Hermansen. Videoen til låta ble hyppig sendt på MTV i hele Europa i programmet The Lick. Produsenter av albumet var Stargate. For platen vant hun årets «Hit Award 2000» som beste kvinnelige artist.
Sommeren 2001 sang Noora rollen som Maria Magdalena i Bentein Baardsons oppsetning av musikalen Jesus Christ Superstar. Stykket, med Erik Røe i rollen som Jesus og Heine Totland som Judas fikk gode kritikker.
Oppfølgeren til Curious lot vente på seg. Høsten 2002 kollapset Noora Noor og på sykehuset konstaterte legene tuberkulose. Etter flere måneder i sykeseng og isolat ble Noora erklært frisk. Hennes andre plate kom i 2004;og het All I Am. Albumet ble produsert delvis i England og delvis i USA.
Sangerinnen har ofte sunget med andre norske artister, som MadCon, Sofian, Jonas Fjeld og flere.
Noora har et sterkt engasjement for humanitært arbeid og har blant annet vært ambassadør for Norsk Folkehjelp, arbeidet for kvinner i u-land for CARE Norge samt gjort arbeid for Plan Norge. Hun har vært med i fredsprosjektet One People og deltok i den forbindelse med på en One People-singel sammen med Mike Scott fra The Waterboys. Hun deltok også på Nobels fredspris-konsert med Morten Harket. Høsten 2009 var hun ambassadør for CARE Norge i forbindelse med TV-aksjonen.
I november 2008 reiste hun til USA for å spille inn plate med bluesmusikeren Kid Andersen. Kid og Noora Noor spilte inn hele albumet med amerikanske musikere fra Little Charlie & the Nightcats på tolv dager. Albumet ble sluppet 16. mars 2009 på Blue Mood Records / Grappa, og har høstet rosende kritikker i norsk presse. For albumet vant hun klassen kvinnelig artist under Spellemannprisen 2009.
I 2011 har Noora blant annet opptrådd som hovedsanger i oppsetningen av Porgy and Bess med  Marinemusikken. Nytt album slippes høsten 2013.
Ildjernet
Ildjernet er en øy i indre Oslofjord. Den tilhører Nesodden kommune, og ligger rett ut for den bratte Vardåsen, syd for Flaskebekk, og nord for Bjørnemyr og Sunnaas sykehus.
Ildjernet er på bare 0,17 km². Inntil 1831 var Ildjernet eiet av Mariakirken i Oslo. Fra gammelt av var øya ikke egnet for jordbruk, men det har blitt dyrket noe poteter på øya senere, på 1800-tallet da det var en del bosetning. Øya er matrikulert som gårdsnummer 3 i Nesodden.
Om ikke jordbruket var særlig omfattende, kom inntekter både fra handel og utskiping av trelast, og fra fiskeri. Handelsfamilien Bakke hadde utstrakte handelsrettigheter, og skog inne på halvøya. Rundt Ildjernet var det et utstrakt fiske, særlig når makrellen kom.
En tid ble det drevet pensjonat der, og rundt århundreskiftet (ca. 1895-1903) endog drevet et «forlystelses-etablissement» med sjøbad, kurbad, revyscene, dansegulv og vinbodega under navnet Elgjarnes Bad. Bildet viser Ildjernet, med Elgjarnes nær høyre billedkant.
Idag er det ingen fastboende; De fleste med tilhørighet er de som eier sommerhus på øya. Nesoddbåtene anløper Ildjernet i daglig rute i sommerhalvåret (morgen – kveld). I tillegg kjøres det rute langs Nesoddlandet til Drøbak og Son midt på sommeren. Onsdag, torsdag, fredag, lørdag og søndag.
En del mindre øyer ligger rundt Ildjernet. På utsiden av øya ligger Lindholmen, skilt fra Ildjernet med et 60 meter bredt og nokså grunt sund. Innenfor, mellom øya og den bratte åssiden, ligger Sutern, som ved flo sjø fremstår som to holmer. Nord for Sutern ligger Kavringen, en travel liten holme som huser båtverksted og marina.
I bukta på østsiden av øya, ble det i 2008 etablert et lite naturreservat på 4 dekar, med formål å verne et marint gruntvannsområde med strandenger.
Ved grunnen Ildjernsflu, i fjorden nord for øya, lå i mange år ett av Norges meget få fyrskip. Dette ble erstattet av et fast fyr allerede i 1967.
I boken Ildjernets nyere historie : en reisefører for et øysamfunn i Oslofjorden fra 2008, skrevet av Rolf Høyer og illustrert av Jan Harr, er hele øygruppens historie nøye og fornøyelig beskrevet.
Jack Hobbs
Jack Hobbs (født 18. august 1988) er en engelsk fotballspiller som fra 30. juni 2020 er klubbløs.
Lincoln
Da han var 10 år startet han å spille for Spalding Athletic men få år etterpå ble han hentet av Lincoln City som han gjorde en kamp som innbytter for i 2004/2005 sesongen.
Liverpool
Som del av kjøpsavtalen dro Liverpool FC på en kamp på Sincil Bank mot Lincoln City den 16. august 2006. Den første gangen siden 1960/61-sesongen at Merseyside-laget har spilt der mot «The Imps».
Hobbs ble hentet til Liverpool FC før 2005/2006 sesongen da han sammen med Liverpools U-18 vant FA Youth-cup. Sommeren 2006 gjorde Hobbs sine første treningskamper for A-laget til Liverpool mot Crewe og Wrexham, før han dro på treningsleir i Sveits sammen med resten av førstelaget. Han opplevde et mareritt av en kamp mot Kaiserslauten, der Liverpool tapte 3–2 med Hobbs sine feil bak alle tre målene. Han fikk litt hevn noen dager senere, da han var en av de få gode spillerne i et 2–0 tap for sveitsiske Grasshoppers.
Hobbs var på innbytterbenken den 28. april 2007 i en kamp mot Portsmouth FC, men ble ikke byttet inn da.
Hobbs forlenget i september 2007 sin kontrakt med Merseyside-klubben frem til sommeren 2009.
Han fikk sin debut for Liverpool den 25. september 2007 i bortekampen i Ligacupen mot Reading på Madejski Stadium da han kom inn som innbytter i det 88. minutt. Liverpool vant forøvrig kampen 4–2. Han fikk sin debut fra start mot Cardiff i ligacupen.
Scunthorpe
Hobbs spilte for Scunthorpe på utlån fra januar til mai sesongen 2007/2008. Under sin lån til Glanford Park spilte han syv kamper fra start og to som innbytter, og skårte et mål for «The Irons», mot Stoke.
Leicester
Hobbs ble lånt ut til Championship-klubben Leicester hele 2008/09-sesongen, frem til 9. mai 2009. Hobbs debuterte den 9. august i et 3-1 tap mot Swindon Town. Han skårte sitt første mål for «The Foxes» i en 4–2 over Huddersfield den 24. januar 2009.
Hobbs signerte en fire årskontrakt den 24. april 2009, og sikret seg dermed en permanent overgang, der overgangssummen ikke var kjent.
Landslagsspill
Han har alderbestemte landskamper for England U19, fra slutten av sesongen 2006/07.
Meritter
Liverpool FC
Personlige
Trivia
Hobbs ble beskrevet av Jamie Carragher som «nicest guy in the world ... maybe a little too nice».
Mariel Zagunis
Mariel Leigh Zagunis (litauisk: Žagunis, født 3. mars 1985 i Beaverton, Oregon) er en amerikansk fekter i klassen sabel. Under OL i Aten tok hun gull for USA for første gang på 100 år. Under Sommer-OL i Beijing forsvarte hun tittelen og tok sitt andre OL-gull.
Lillehavn
Lillehavn er en bygd og gammel uthavn i Lindesnes kommune i Agder, nesten helt ytterst på Lindesneshalvøya, mellom Ramsland og Lindesnes fyr.
Mariel Zagunis
Hun har også vunnet et VM-gull i sabel lag i Tyskland i 2005. Under VM i Italia i 2006 tok hun sølv i sabelklassen.
Avarermarken
Avarermarken var en grensemark beliggende i det nåværende Niederösterreich i Østerrike. Den frankiske kongen Karl den store grunnla omkring 800 denne såkalte Avarermark, som skulle fungere som en grense og beskytte mot de i Pannonia og Sentral-Europa herskende avarer. Disse trengte fra omkring år 560 inn i Europa fra Sentral-Asia, og truet så sent som fra midten av det 8. århundre i økt omfang frankernes interesser i strategisk betydningsfulle regioner i Sentral-Europa.
Mariel Zagunis
Zagunis var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.
Lillehavn
Lillehavn er siste havn på østsiden av fyret, og er en yndet havn for båtfolket i vente på godt vær for å gå rundt fyret.
Fra gammelt av var dette en tradisjonsrik fiskehavn med fiskemottak, foredling og fabrikker. Blant annet Lindesnes Hermetikkfabrikk som ble startet opp av brødrene Ove og Terje Gabrielsen. Idag er det nesten ingenting igjen av dette, og de industrielle bygningene er revet og nye ferieleiligheter er oppført.
Avarermarken
Karl den store etablerte denne grensemarken som markgrevskap, hvis lensbærer (greven) fikk særlige militære beføyelser, med retten til å kreve inn særlige skatter deretter. I det 9. århundre besto det i tillegg til marken ved Donau (Marchia Orientalis) også en mark i Kärnten (Karantania), som også omfattet områder i det nåværende Slovenia.
Liste over ICAO-flyselskapskoder (Q)
Dette er en liste over ICAO-kodene for flyselskaper:
NM i rullestolcurling 2009
Norgesmesterskapet i rullestolcurling 2009 ble arrangert 16. – 18. oktober 2009 av Halden CC, men i Snarøyhallen. Det skulle vært arrangert i Halden Curling Center, men denne var stengt grunnet oppussing.
Kun 2 lag deltok; Halden curlingklubb og Trondheim curlingklubb. Konkurranseformen er mixed lag, det vil si at begge kjønn må være representert på banen til enhver tid. Halden stilte imidlertid med et rent herrelag.
Konkurransen ble arrangert som en del av Norwegian Open i rullestolcurling 2009, ved at det beste norske laget vant NM-gull. Halden Curlingklubb stilte i Norwegian Open som Norge I, og Trondheim Curlingklubb stilte som Norge II. Trondheim Curlingklubb ble best av de norske lagene, og ble dermed norgesmester i rullestolcurling.
30. mai
Navnedag
Gard, Geir.
Fødsler
Se flere som er født 30. mai i Kategori:Fødsler 30. mai.
Dødsfall
Se flere som døde 30. mai i Kategori:Dødsfall 30. mai.
Jacqueline
Jacqueline er et opprinnelig fransk kvinnenavn dannet som en feminin form av Jacques, den franske formen av Jakob. Navnet betyr opprinnelig «den som holder i hælen».
Utbredelse
Jacqueline er kjent brukt i Storbritannia fra 1600-tallet, og var et vanlig navn i England fra 1940-årene til 1970-årene.
Jacqueline var et populært navn i USA i 1960-årene.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Cent (musikk)
Cent (av latin centum «hundre») er en logaritmisk måleenhet for oppdeling av musikalske intervaller. Ved hjelp av en slik oppdeling kan ulike tonesystemer og stemminger lett sammenlignes.
Navnet kommer av at enheten brukes til å dele opp en likesvevende halvtone i 100 like trinn. En halvtone omfatter altså 100 cent, en oktav 1200 cent (tolv halvtoner), to oktaver 2400 cent, tre oktaver 3600 cent, etc. Enheten er normert i DIN 13320 og tilsvarer et frekvensforhold på.
Beregningen er logaritmisk. Er q frekvensforholdet til intervallet i, beregnes intervallet i som multipler av én cent:
Eksempelvis har kvinten frekvensforholdet, og beregnes dermed som
Ramsland
Ramsland er et lite sted i Lindesnes kommune i Agder, beliggende mellom Lindesnes fyr og Spangereid.
Kymmenegårds län
Kymmengårds län (finsk: Kymenkartanon lääni) er et historisk len i Finland. Lenet bestod i tidsrommet 1775–1831. Administrasjonssete i lenet var Heinola.
Kymmenegårds län bestod av det nåværende landskapet Södra Savolax, samt områdene mellom Borgå å og Päijänne i vest og Kymmene älv og Vuohijärvi i øst som i dag ligger i landskapene Nyland, Kymmenedalen og Päijänne-Tavastland.
Ved lensreformen i 1831 ble lenet oppløst og fordelt på de tre nydannede lenene Sankt Michels län, Tavastehus län og Nylands län.
Kymmenegårds län har navn etter kongsgården Kymmenegård (fi.: Kyminkartano) som lå på en elveøy i Kotka ved munningen av Kymmene älv. Området rundt kongsgården ble avstått til Russland ved freden i Åbo i 1743. Før 1811 hadde lenet således navn etter et sted som den gang lå utenfor Finland.
«Tirpitz»
«Tirpitz» og søsterskipet «Bismarck» var de største slagskipene i den tyske krigsmarinen, Kriegsmarine, under andre verdenskrig. Skipet var oppkalt etter den tyske marineministeren og storadmiralen Alfred Freiherr von Tirpitz.
Skipet var fra 1942 stasjonert i Norge, og ble etter flere allierte angrep til slutt senket ved Tromsø i 1944. Fordi skipet på denne tiden ikke var i ordinær drift, men fungerte som et oppankret, flytende artilleri, var besetningen redusert; av denne omkom i alt 916 personer, noe over halvparten av det ombordværende mannskapet.
Nordover
«Tirpitz» ble bygd ferdig etter «Bismarck», og ble brukt mye på samme måte, i jakten på allierte handelsfartøy i Nord-Atlanteren, i konvoier på vei til Murmansk. Som et resultat av de britiske kommandoraidene på norskekysten, som for eksempel Måløyraidet der kaptein Martin Linge falt, ble «Tirpitz» sendt til norskekysten og fjordene der. Etter senkningen av «Bismarck» valgte man en annen utseilingsrute fra Østersjøen. 12. januar 1942 seilte «Tirpitz» gjennom Kielkanalen, og to dager senere forlot skipet i dypeste hemmelighet Wilhelmshaven, under jagereskorte og i tåke. Det britiske admiralitetet fikk bortimot panikk. De hadde forlengst brutt den tyske sjømilitære koden, men «Tirpitz» seilte under total radiotaushet. Dermed var skipet helt forsvunnet.
Tirpitz i Åsenfjorden
Lørdag 17. januar 1942 fikk en motstandsgruppe i Bergen ved navn Theta-gruppen opplyst at «Tirpitz» befant seg i Åsenfjorden, en sidefjord til Trondheimsfjorden. Samme dag fikk de rigget til radiosenderen sin i Dahms Elektriske i Strandgaten 18, men på grunn av de dårlige atmosfæriske forholdene og strømrasjonering var det ikke før 23. januar at de lyktes i å få meldingen oversendt til London og forsvarsminister Oskar Torp, som underrettet den norske eksilregjeringen. Winston Churchill sendte 25. januar et notat til lord Ismay: «Å ødelegge eller bare å skade dette fartøy ville på dette tidspunkt være sjøkrigens største bedrift. Ikke noe annet mål kan sammenlignes med det … Den sjøstrategiske situasjon hele verden over ville endres, og herredømmet til sjøs ville være vunnet tilbake i Stillehavet … Hele krigens strategi knytter seg i denne tid til dette fartøy, som holder fire ganger så mange britiske slagskip lammet, for ikke å snakke om de to nye amerikanske slagskip som blir holdt tilbake i Atlanterhavet. Jeg betrakter saken som av aller høyeste viktighet og betydning. Jeg kommer til å nevne den i kabinettet i morgen, og den må overveies i detalj i forsvarskomiteens møte tirsdag kveld.» En uke etter at «Tirpitz» ankret opp i Åsenfjorden, lyktes det Royal Air Force å ta de første bildene av skipet; og etter at det brøt radiotausheten, kunne man fra engelsk side følge skipet nærmest fra dag til dag på grunn av kjennskapet til den tyske koden.
«Tirpitz» ble liggende en stund i Fættenfjorden, en sidefjord til Åsenfjord, og britiske bombefly utførte flere tokt mot skipet, og flere fly styrtet. Et Halifax styrtet i fjorden ved Malvik. Av et mannskap på seks overlevde fire. Flyvraket ble påvist på nytt i 2014.
«Tirpitz» i Nord-Norge
Slagskipet utgjorde en trussel mot de allierte ishavskonvoiene til Sovjetunionen, og bandt opp ressurser for den britiske marinen. «Tirpitz» gikk svært sjelden til sjøs, men tilstedeværelsen var en trussel i seg selv, og nok til at det i september 1943, mens skipet lå i Kåfjorden i Alta, ble satt i gang en risikofylt operasjon med små miniubåter (operasjon Source). Sprenglegemer ble plassert under «Tirpitz», og man lyktes i å skade skipet slik at det måtte repareres og ikke lenger var sjødyktig. Seks av mannskapet på miniubåtene overga seg da ubåten måtte gå til overflaten.
«Tirpitz» og den tyske ishavsflåten hadde base i Kåfjorden ved Alta fra våren 1943. En radiosender i Porsa betjent av Rolf Storvik og Tryggve Duklæt rapporterte til London om skipsbevegelsene i fjorden. Etter den dristige operasjonen med dvergubåtene hadde skipet fått store skader. I slutten av september 1943 kom Torstein Raaby med radioutstyr til Alta, og etablerte etterretningsstasjonen med kodenavn «Ida» på Elvebakken i en veibrakke. «Scharnhorst», som også hadde base i Kåfjorden, ble senket i Barentshavet 2. juledag 1943 og mannskapet på nær 2000 omkom. Ved nyttår 1943-1944 var «Tirpitz» ikke kampklar. 10. februar bombet sovjetiske fly Kåfjord og Isnestoften uten å forårsake særlig skade. I mars 1944 gikk «Tirpitz» for egen maskin. Den 3. april 1944 kl 6:30 ble «Tirpitz» angrepet av 38 Barracuda støttet av 150 jagerfly, og minst tre bomber traff skipet uten å slå hull i skroget, men det var betydelige skader ombord. SIS-agentene Knut Moe og Anton Arild ble i september sluppet i fallskjerm ved Alta og rapporterte om «Tirpitz» til London. 15. september ble skipet bombet av britiske fly som opererte fra sovjetiske flyplasser. 15. oktober gikk «Tirpitz» for egen maskin 200 nautiske mil til Tromsø, og der ble «Tirpitz» 16. oktober slept til Håkøya ved Tromsø. Dette ble skipets siste sjøreise.
Senkningen
Etter angrepet i Kåfjorden var skipet alvorlig skadet og trengte store reparasjoner, og sand og sten ble lagt under «Tirpitz» for å unngå senkning og kapseising. Den britiske regjeringen var ikke fornøyd med at «Tirpitz» var skadd. For når skipet bare var skadd, kunne det i teorien repareres. Derfor ble det bestemt at skipet skulle senkes helt, og «Tirpitz» ble til slutt senket ved Håkøya utenfor Tromsø den 12. november 1944. 32 Avro Lancaster bombefly fra RAF 617. og 9. skvadron, utrustet med Barnes Wallis' tallboy-bomber, utførte bombingen kl 9:45 om morgenen. Flyene tok av fra Lossiemouth i Skottland kl 2 om natten, og kom overraskende da de fløy gjennom svensk luftrom og ut Balsfjorden mot Tromsø. Bombeflyene slapp 29 tallboy-bomber, av disse traff to skipet direkte og tre nestentreff. 916 av mannskapet på «Tirpitz» omkom, 807 ble berget i land. Av dem som overlevde, ble 87 reddet ved at redningsmannskapene skar seg inn gjennom skutesiden. Dette siste angrepet på «Tirpitz» skjedde samtidig som evakuerte fra Finnmark strømmet til Tromsø.
Vraket av «Tirpitz» ble hugget opp etter krigen, og vrakrestene ligger utover et stort område på sjøbunnen. I 2014 ble vrakrestene etter «Tirpitz» og krysseren «Blücher» midlertidig fredet.
Tirpitz-museet
Tirpitz Museum er et krigsmuseum som ligger i Kåfjord (Alta) og omhandler slagskipet Tirpitz. Museet har en av verdens største samlinger av Tirpitz-fotos, samt en omfattende samling av gjenstander fra Tirpitz.
Leopold von Ranke
Leopold von Ranke (født 21. desember 1795 i Wiehe (Unstrut) i Tyskland, død 23. mai 1886 i Berlin) var en tysk historiker i det 19. århundre, han anses ofte som grunnlegger av vitenskapelig historieforskning. Han preget mye av senere historieskrivning og introduserte ideer som at man skulle basere seg på primærkilder, vekt på beskrivende historieskildring «som det faktisk var» (wie es eigentlich gewesen ist) og var særlig interessert i utenrikspolitikk.
Historikerkarriere
Hans to store arbeider fra 1824, beskrevet nedenfor, skaffet ham et professorat i historie ved universitetet i Berlin – grunnlagt 1810 av Wilhelm von Humboldt, og på dette tidspunkt sentrum for tysk åndsliv med blant andre filosofen Hegel, rettsteoretikeren Friedrich Carl von Savigny og teologen Friedrich Schleiermacher. Her måtte han skjerpe sin argumentasjon, ettersom han ikke mente at ren spekulasjon kunne være veien til erkjennelse i historien.
De toneangivende verkene
Ranke regnes med sitt verk Zur Kritik neuerer Geschichtsschreiber fra 1824 som kildekritikkens foregangsmann.
Denne kritikken var et tillegg til Rankes første trykte arbeid, Geschichten der romanischen und germanischen Völker. Ranke siteres ofte fra dette arbeidet med følgende: bloß sagen, wie es eigentlich gewesen.
Historiesyn
Det historiesynet von Ranke representerte – historismen – var i motsetning til Hegels historiesyn ikke-spekulativt. Det la vekt på en filologisk kildekritikk og betonte epokenes og begivenhetenes individuelle karakter (das Einmalige). Fortiden skulle forstås på dens egne premisser; den historiske rekonstruksjon av fortiden var historievitenskapens egentlige og vesentligste oppgave. Det dreier seg ikke om å dømme om historien, eller om å lede menneskeheten inn i fremtiden, men om å fastslå hva som faktisk skjedde den gang i fortiden, wie es eigentlich gewesen.
Der tilhengerne av den hegelske spekulative idealisme fokuserte på Åndens selvutvikling, la Ranke og den historiske skole vekt på de enkeltstående begivenheter, das Einmalige ... das Uebrige Gott befohlen, Gud tar seg av resten, helheten. For de tyske idealistene var Gud identisk med fornuften og på den måte også til syvende og sist gjennomskuelig. For Ranke var Gud i høy grad en realitet, men Han er skjult – Deus absconditus – og ikke til å gjenfinne i menneskenes verden. Gud har en plan med verden; en plan som imidlertid kun lar seg ane. Mennesket kan erkjenne de løsrevne fenomener med sikkerhet, hvorimot Gud kan overskue det hele – ja styrer det hele.
Professor ved Berlins universitet
Etter at han ble ekstraordinær professor i Berlin, fikk han (med tanke på Berlinbibliotekets samling av italienske diplomaters skrivelser hovedsakelig fra 1500- og 1600-tallene) den idé å forlate planen om en fortsettelse av ovennevnte verk, og i stedet utgi en skildring av Sør-Europas fyrster og folk. Starten ble i 1827 verket ''Die Osmanen und die spanische Monarchie im 16. und 17. Jahrhundert''. Årene 1827–28 studerte Ranke de venetianske aktstykkene som var oppbevart i Wien. Han studerte den beryktede serberen Vuk Stefanović Karadžićs papirer og muntlige meddelelser, som Jernej Kopitar tolket for Ranke, og forfattet så Die serbische Revolution (1829; fortsatt i Rankes Sämmtliche Werke), som vakte stor oppmerksomhet.
Under to og et halvt års opphold i Italia (høsten 1828 – våren 1831) forsket han med en veldig samlerflid i Venezia s, Firenze s og Romas arkiver. Som protestant var Ranke utestengt fra å se Vatikanets arkiver i Roma, men på grunnlag av private papirer i Roma og Venezia kunne han forklare pavedømmets historie på 1500-tallet. Den fremste frukten av denne forskningen ble – ved siden av monografien Die Verschwörung gegen Venedig im Jahre 1618 (1831) m.fl. – ''Die römischen Päpste, ihre Kirche und ihr Staat im 16. und 17. Jahrhundert (tre deler, 1834–36; fullført til Rankes samtid i hans Sämmtliche Werke''). Dette var Rankes ypperste verk og som skaffet ham verdensberømmelse. Det var et arbeide der man i rikt monn kunne se de utmerkede drag av hans historiske kunst: store vyer paret med en mangfoldig og prektig utvikling av enkelthetene.
Fyrisvollene
Fyrisvollene (norrønt Fyrisvellir; svensk Fyrisvallarna) var i islandske sagaer navnet på engene langs Fyrisån sør for Gamle Uppsala. Ved Fyrisvollene fikk reisende la sine skip ligge og tilbakela i stedet den siste strekningen til Gamle Uppsala til fots. På Fyrisvollene lå stedet hvor de gamle kongene fra Ynglingeætten ble brent eller hauglagt.
Leopold von Ranke
Professor ved Berlins universitet
Upartiskheten som Ranke henvendte seg til pavestolen med i dette arbeidet, ga ham følelsen av at han ikke hadde latt det protestantiske perspektiv komme til sin rett. Et patriotiskt begjær for også å skildre Tysklands historie kom dermed opp, også på grunn av det rike materiale de tyske riksdagsaktene tilbød ham. Dette drev ham til å skrive Deutsche Geschichte im Zeitalter der Reformation (fem bind, 1839–43; og et tilleggsbind med urkunder), et arbeid som vel kan settes ved siden av hans pavehistorie.
Fyrisvollene
Navnet er beslektet med eller avledet fra norrønt fyrva (= «ebbe»), hvilket henspiller på at sletten var delvis oversvømmet, mens den i dag er tørt, dyrbart jordbruksland. Her ligger også Uppsala. I middelalderen ble en del av feltet kalt for Förisäng, og de små innsjøene Övre Föret og Nedre Föret er rester av Fyrisvollene og bevart i moderne språkform som Fyri. Dette ordet ses også på en runestein ved Högby i Östergötland, der inskripsjonen begynner: «''Goðr karl Gulli gat fæm syni. Fiall a Føri -''». På 1600-tallet døpte man om Salaån til Fyrisån for å tydeliggjøre koblingen til de gamle sagnene.
Leopold von Ranke
Professor ved Berlins universitet
Imidlertid ble Ranke i 1833 ordinær professor, og fortsatte med sine forelesninger helt til sommeren 1871. Tyngdepunktet av hans lærervirksomhet lå imidlertid i de «historiske øvelser» som han anordnet. Han utdannet en rekke dyktige historikere, som hver så utbredte «den rankeske skoles» metode: kritikk av kildene, nøyaktighet og penetrasjon videre utover i Tyskland.
Fyrisvollene
I Rolf Krakes saga står at den danske kongen Rolf Krake avla besøk hos sin stefar, den svenske kong Adils i Uppsala. Adils som var gift med Rolf Krakes mor Yrsa, satte hallen i brann, men kong Rolf og hans tolv berserker fikk hjelp av dronning Yrsa som ga dem Adils' beste hester til flukt, hans berømte gullring Sviagris, atskillig gull og de forsyninger de trengte. Det var på Fyrisvollene de oppdaget at kong Adils og hans menn var bak dem. Rolf Krake brukte da gullet som «såkorn» han kastet etter seg. Da Adils fikk øye på sin kostbare Sviagris liggende på bakken, stoppet han for å plukke ringen opp med spydet sitt. Da ropte kong Rolf: «Svinebøyd har jeg nå han som er mektigst av svearne!» Samtidig hogg han kong Adils over lårene med sitt sverd Skovnung, og ropte: «Nå kan du merke Rolf Krake, som du så lenge har lett etter!» Blodet rant av kong Adils så han måtte snu, men Rolf Krake tok ringen Sviagris med seg, og de to kongene møttes aldri igjen.
Leopold von Ranke
Professor ved Berlins universitet
I år 1841 ble Ranke utnevnt til prøyssisk rikshistoriograf, og i 1854 til medlem av statsrådet. På høsten samme år var han den bayerske kong Maximilian IIs gjest i Berchtesgaden og holdt da for kongen en serie foredrag i allmenn historie. Allerede da ble det drøftet dem i mellom spørsmålet om det historiske samfunn. Det begynte sin virksomhet i München under navnet «Historische Kommission bei der Akademie der Wissenschaften» høsten 1858. Kommisjonen utgav senere blant annet de tyske riksdagsakter, Jahrbücher der deutschen Geschichte og Allgemeine Deutsche Biographie.
Fyrisvollene
Tre slag på Fyrisvollene
I slaget ved Fyrisvollene støtte sveakongen Erik Seiersæl sammen med en hær som kom nordover fra Skåne, ifølge senere diktning ledet av Styrbjørn Sterke, en gang på 980-tallet.
Leopold von Ranke
Professor ved Berlins universitet
Ranke ble adlet i 1865 og fikk i 1882 som virkelig geheimeråd tittelen excellense. Han ble i 1885 æresborger av byen Berlin i sammenheng med sin 91. fødselsdag, og han mottok en storartet hyllest ikke bare av sine landsmenn, men nær sagt fra alle land i Europa.
Fyrisvollene
Tre slag på Fyrisvollene
I Ynglingesagaen forteller Snorre at Hugleik ble konge mens Yngvesønnene ennå var barn. Siden kjempet Hake og hans tolv kjemper mot Hugleik på Fyrisvollene og vant. Slik la Hake under seg Svitjod og ble konge i landet. Ifølge Saxo var Hugleik konge av Irland. Hake var bror til Hagbard, kjent fra sagnet om Hagbard og Signe. Yngves sønner Jorund og Eirik sloss en sommer mot Gudlaug Håløygkonge og drepte ham. Etterpå kom det til nok et slag på Fyrisvollene da brødrene gikk til krig mot kong Hake. Hake falt og ble sendt ut på havet i et brennende skip, som engang sagnkongen Skjold av Danmark. Jørund ble konge i Uppsala; men da han førte sin hær til Limfjorden, ble han overmannet av lokalbefolkningen støttet av Gylaug, sønn av Gudlaug Håløygkonge, og møtte sin død på «Hagbards hest», dvs i galgen.
Aluminium
Aluminium er et grunnstoff med atomnummer 13 og kjemisk symbol Al.
Leopold von Ranke
Senere karriere
De femten siste årene av sitt liv led Ranke av svekket syn til den grad at han nesten helt måtte avstå fra å lese og skrive. Men han opphørte imidlertid ikke med sin litterære virksomhet. Med støtte av to vitenskapelig dannede menn, fortsatte han sine daglig forskninger og dikterte en rekke omfattende historiske skrifter gjennom dem.
Aluminium
Historie
Før dagens fremstillingsprosess ble utviklet, var aluminium meget vanskelig å utvinne. Dette gjorde at rent aluminium var dyrere enn gull. Aluminiumsbarrer ble utstilt sammen med de franske kronjuvelene ved verdensutstillingen Exposition Universelle, Paris i 1855, og Napoleon III av Frankrike skal etter sigende ha hatt et sett med aluminiumstallerkener reservert for sine mest betydningsfulle gjester.
Etymologi
Humphry Davy foreslo å kalle stoffet for alumium, og senere aluminum etter mineralet alumina (aluminiumoksid). I 1812 skrev en leser et innlegg i det britiske tidsskriftet «Quarterly Review» der han foreslo aluminium som hadde en mer «klassisk klang» enn aluminum. Amerikanerne innførte navnet aluminium siden det passet inn i standardformatet i periodesystemet. I «Websters Dictionary» fra 1828 heter grunnstoffet aluminium, men i 1892 brukte Charles Martin Hall navnet aluminum i en reklame for sin nye elektrolysemetode for fremstilling av aluminium, på tross av at stavemåten med -ium var brukt på patentsøknadene hans. Stavemåten aluminium blir i Nord-Amerika referert til som «britisk stavemåte».
Egenskaper
Aluminium er et metallisk grunnstoff med en sølvfarget glans. I kontakt med luft dannes et tynt oksidasjonssjikt på overflaten som forhindrer videre korrosjon. Aluminium veier omtrent en tredjedel av stål og kobber.
I ren form er aluminium mykt og har lav styrke. For de fleste anvendelser benyttes derfor aluminiumlegeringer som er smibare og lette å bearbeide i maskiner og ved støpning. Aluminium har utmerket korrosjonsmotstand og holdbarhet. Det er ikke magnetisk.
Leopold von Ranke
Bibliografi
Ranke var også grandonkel til den britiske dikteren Robert Graves.
Aluminium
Isotoper
Naturlig forekommende aluminium består utelukkende av den stabile isotopen 27Al. I tillegg er 21 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. Den mest stabile av disse er 26Al med halveringstid 717 000 år. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 5 minutter, og de fleste kortere enn 10 sekunder.
Forekomst
Aluminium finnes i en rekke mineraler, blant annet feltspat som er et av de vanligste mineralene i jordskorpen. Ren aluminium fremstilles fra jordartene bauksitt (bauxitt) og lateritt.
I 2007 var verdensproduksjonen på 38 millioner tonn. De største produsentlandene var Kina (12 millioner tonn), Russland (4,2 millioner tonn), Canada (3,1 millioner tonn) og USA (2,6 millioner tonn). Norge produserte i 2007 1,1 millioner tonn, og havnet på 8.-plass på listen over verdens største aluminiumsprodusenter. Det ble i 2007 gjenvunnet omkring 3,5 millioner tonn aluminium.
Fremstilling
Aluminium er et av de vanligste elementene i jordskorpa, men er likevel svært sjeldent å finne i metallisk form. Årsaken er at aluminium er et svært reaktiv grunnstoff som danner en kraftig kjemisk binding med oksygen. En eventuell direkte reduksjon av aluminiumoksid til aluminium ved hjelp av karbon (karbotermisk), som er en vanlig prosess for flere andre metaller, vil derfor ikke være mulig fordi aluminium har en sterkere oksygen-affinitet enn karbonet.
Det er imidlertid en teoretisk mulighet for å utnytte at det dannes aluminiumkarbid (Al4C3) som mellomtrinn i den karbotermiske reaksjonen. Aluminiumkarbidet kan gi aluminium metall ved temperaturer på mellom 1,900 og 2,000 °C
Kryolitt fins som et naturlig mineral i små mengder på Grønland og var i sin tid nøkkelen til Hall-Heroultprosessens suksess. Mineralet har noen svært unike egenskaper som i praksis gjør det til det eneste brukbare valget som elektrolytt i prosessen. Det er bl.a i stand til å løse opp aluminiumoksid, som er et svært stabilt keramisk materiale, det leder elektrisk strøm og har en tetthet i flytende form som er lavere enn flytende aluminium.
Navnet kryolitt betyr «kald stein» fra gresk cryos = kald og lithos = stein, noe som sannsynligvis skyldes at mineralet kun finnes på Grønland. I dag er det naturlige mineralet uten betydning for prosessen fordi kryolitt i praksis dannes i dagens Al-elektrolyseceller ved at aluminiumfluorid tilsettes «badet» for å nøytralisere effekten av den natriumoksiden som kommer inn som en forurensning i aluminiumoksidet.
Begge elektrodene i en elektrolysecelle består av karbon. «Anoden», som er den positive polen i elektrolysecella er imidlertid et forbruksmateriale, mens «katoden» – som er den negative polen – er et ildfast foringsmateriale av svært høy kvalitet. Katoden utgjør bunnforinga i elektrolysecella og skal helst vare i flere år før den må omfores.
Når aluminiumoksidet løses opp i det flytende kryolittbadet så dannes det ioner, dvs molekyler med elektrisk ladning. Disse kan bevege seg rundt i «badet». Når man setter på et elektrisk felt mellom to elektroder vil de positivt ladede ionene bevege seg eller «migrere» mot den negative elektroden, mens de negativt ladede ionene beveger seg mot den positive elektroden.
De ionene som dannes i badet ved oppløsningen kan være svært komplekse, men det viktigste er prinsippet om at negativt ladede oksygenholdige ioner trekkes mot anoden, der de reagerer med karbon og går ut av cella, mens aluminium dannes av andre ioner på katodeoverflaten, som er fysisk adskilt ifra anoden og er fritt for oksygen. På denne måten «splittes reaksjonen i to» og man omgår problemet med aluminiums enorme oksygenaffinitet.
Hovedreaksjonene kan formuleres slik : På katoden : AlF3 + 3Na+ + 3e = Al + 3NaF
Caroline Waters
Caroline Rose Waters, tidligere Caroline Asplin, (født 22. april 1966 i Oslo) er en norsk skuespiller, sanger, filmkomponist, plateartist og forfatter. Hun er datter av skuespilleren og sangeren Per Asplin.
Aluminium
Fremstilling
På anoden : ½Al2O3 + ¾C + 3NaF = AlF3 + ¾CO2 + 3Na+ + 3e
Viktor Khrjapa
Europeisk karrière
Da Viktor Khrjapa startet sin proffkarriere var han 17 år gammel. Han spilte da for laget Autodor Saratov. Senere kom han til den russiske klubben CSKA Moscow der han spilte i to sesonger. Khrjapa ble den yngste spilleren som noen gang har spilt for Russlands basketballandslag i 2002 da han var 19 år gammel.
Aluminium
Fremstilling
Totalreaksjon : ½Al2O3 + ¾C = Al + ¾CO2
Caroline Waters
Bakgrunn og karriere
Caroline Waters debuterte som sanger sammen med sin far Per Asplin allerede i 1968. Hennes første opptreden som skuespiller var i 1970, som Lille Caroline i julefilmen Putti Plutti Pott. Hun turnerte med Rikskonsertene som Kamomilla i Thorbjørn Egners Kardemomme by i 1973, og gjorde mer enn 1000 forestillinger som hovedrolleinnhaver i Jeg fant, jeg fant, en eventyrmusikal av Per Asplin som startet på Chat Noir i Oslo i 1976 og siden turnerte Norge og USA i en tiårsperiode.
Aluminium
Norsk aluminiumfremstilling
Norge er blant verdens største aluminiumprodusenter på grunn av rikelig tilgang på elektrisk energi. Norsk Hydro, Alcoa og Alcan har til sammen sju smelteverk fra Lista i sør til Mosjøen i nord. Det faktum at norsk aluminium framstilles ved hjelp av miljøvennlig vannkraft gjør at CO2-utslippet per tonn Al blir bare 1/10 av utslippet ifra et smelteverk som drives med strøm ifra et kullkraftverk, noe som er vanlig i f.eks Kina.
Viktor Khrjapa
Europeisk karrière
I verdensmesterskapet i basketball 2002 spilte Khrjapa åtte kamper for landslaget der han i gjennomsnitt scoret 2,8 poeng per kamp og han tok i gjennomsnitt 1,8 returer per kamp.
Aluminium
Helsefare
Aluminiumsstøv kan føre til lungeforandringer i form av økt bindevevsdannelse og emfysem. Akutt kan man få metallfeber og irritasjon i luftveier og i øynene. Ved sveising av aluminium vil også andre legeringselement forgasses og er forbundet med betydelig helsefare hvis ikke friskluftmaske brukes.