cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
William de Tracy
Bannlysing og landflyktighet
Tracy startet en reise til Roma ved slutten av september (men før Henrik IIs ekspedisjon til Irland i oktober) hvor han først sto fram ved fylkesretten i Oxford, vitnet på et dokument relatert til landområder til klosteret Winchcombe Abbey ved Gagingwell, i nærheten Enstone, nord for Oxford. I tillegg var Tracy til stede da et charter nedtegnet overføringen ble tilbudt ved høyalteret ved Winchcombe Abbey. Scutage ble betalt av Tracys landområder dette året.
Reisen til Roma for de andre ridderne ble forsinket inntil to av dem, FitzUrse og de Morville, hadde tatt del i den store opprøret mot kongen i årene 1173–1174. Erkebiskopens mordere fikk siden deres audiens hos paven og som, til tross for deres anger, erklærte at de skulle bli sendt i eksil og kjempe et antall år «i ridderlige våpen for Tempelet for 14 år» i Jerusalem, og etter den gitte tid komme tilbake til Roma.
Død og begravelse
Det har blitt spekulert om hva som skjedde siden. Herbert av Bosham, en av Beckets samtidige biografer, forteller at de Tracy ikke nådde Det hellige land, men døde så tidlig som 1174 av spedalskhet i Cosenza i sørlige Italia. Etter mye forskning har forfatteren Lord Sudeley avvist denne forklaringen ved at Herbert ønsket å gi Tracy en sensasjonell slutt. Traceys reise østover er bekreftet av Romwald, erkebiskop av Salerno, og Roger Hovenden, en engelsk kronikør, som sier at paven ga beskjed til ridderne at straks deres plikter var oppfylt, om da å besøke de hellige steder barfotet og i botsskjorte, og deretter leve alene for resten av deres liv på Det svarte fjellet i nærheten av Antiokia, tilbringe all deres tid i våking, i bønn, og i jamring. Det er antatt at de Tracy trakk seg tilbake til en eneboerhytte der. Roger Hovenden fortsetter med at etter deres død ble riddernes lik begravd i Jerusalem foran døren til Tempelet. Men dette er ikke i henhold til tradisjonen som sier at morderne ble begravd under portikus (søylegang) foran Aqsa-moskeen som var spisesalen til Tempelridderordenen.
En annen tradisjon forteller at likene til ridderne ble fraktet tilbake til øya Brean Down utenfor kysten av Weston-super-Mare og begravd der.
Det er en gravstein i kirken Mortehoe Church i nærheten av Ilfracombe i Devon som bærer inskripsjonen til sir William de Tracey. Den øvre delen av en svart eller mørkegrå marmor har en avbildning av en prest i geistlige klesdrakt med et beger på brystet. Inskripsjonen er meget vansiret. Oldtidsforskeren Tristram Risdon (død 1640) sier:
Lord Sudeley insisterer på at dette er graven til William de Tracy som skjenket et kapell ved Mortehoe i årene 1307–1308 og selv døde i 1322. Presten er beskrevet som «sir» på grunn av dette var en ofte benyttet forstavelse for prester i middelalderen.
Etterkommere
I det engelske «Master of the Rolls» presentert Lord Sudeley til dronning Elizabeth av Storbritannia Dronningmoren i 1969 som en etterkommer av William de Tracy.
Vik (Skåne)
Vik er et tettsted i Simrishamn kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 319 innbyggere.
Greatest Hits III (Queen)
Greatest Hits III ble utgitt i 1999, og er en samling av senere Queen-sanger og soloprosjekter, samt sanger fremført sammen med andre artister.
Saint-Clair-sur-Epte-traktaten
Saint-Clair-sur-Epte-traktaten ble signert høsten 911 mellom Frankerrikets konge Karl den enfoldige (898-922) og Rollo, vikinghærens leder. Hensikten var å samle og holde mennene fra nord, «normannerne», på deler av området Neustria og ut mot kysten, og å beskytte kong Karls kongedømme fra nye invasjoner av «nordmenn», norrøne fra Norden.
Intet dokument fra traktaten har overlevd som vitner om dannelsen av hertugdømmet Normandie, men hendelsen betraktes som et historisk faktum. Rollo var antagelig nordmannen Gange-Rolf, Rolv Ragnvaldsson (ca. 860-932), sønn av Ragnvald Mørejarl, kjent som jarlen som klippet Harald Hårfagre etter at Norge var samlet til ett rike.
I tillegg til tildelingen av land var det et krav om Rollo skulle døpes og gifte seg med Gisla, kong Karls datter utenfor ekteskap, og bli kongens vasall. Det siste punktet ble komplisert da Rollo nektet å knele foran kongen og kysse hans fot. Det ble diskutert og man kom fram til et kompromiss: Rollo grep kongen fot, men uten å knele, men han var så høy at da han løftet armen mistet kongen balansen og falt bakover.
Litteratur
Baker, Timothy. The Normans. New York:MacMillan. 1966. Dudone Sancti Quintini. De moribus et actis primorum Normanniae ducum. Lair, J. (utg.) Caen 1865. Hattenhauer, H.: Die Aufnahme der Normannen in das westfränkische Reich. Göttingen 1990.
Forlik
Forlik eller forliksavtale brukes som juridisk betegnelse på en oppnådd enighet i en rettstvist mellom parter.
Forlik kan inngås i et rettsmøte som et rettsforlik, og har da rettslige virkninger omtrent som en rettskraftig dom. Dette vil si at tvisten som rettsforliket omfatter, er endelig avgjort, og bare kan endres rettslig gjennom en gjenopptakelse.
Et utenrettslig forlik vil normalt være som en vanlig avtale mellom partene.
I annen språkbruk forekommer også uttrykket «å forlike seg» om å bli enige om noe man har vært uenige om.
Trygdemål
I norrøn tid ble det lest opp trygdemål etter at et forlik var inngått og bøtene betalt, som nevnt i Ynglingesagaen («det ble bundet med ed og trygdemål»).
Referanser
Dading
Björn Afzelius Bästa, vol. 2
Björn Afzelius Bästa, vol. 2 er et samlealbum av Björn Afzelius, utgitt i 1987.
Nova Módica
Nova Módica er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Stortingsvalget 1909
Stortingsvalget 1909 ble avholdt i Norge i 1909 som indirekte valg til det 59., 60., og 61. ordentlige Storting.
Valgordning
Valget var et flertallsvalg i enmannskretser, et valgsystem som ble endret ved valget i 1921, da forholdstallsvalg ble innført. 123 representanter ble valgt inn på Stortinget. Første valgomgang ble gjennomført i perioden 2. oktober til 25. oktober 1909. I valgkretsene der ingen hadde oppnådd flertall av stemmene ble det holdt omvalg i perioden 18. oktober 1909 til 11. november 1909. Kandidaten som oppnådde flest stemmer ble da valgt. 48 representanter ble oppnevnt ved første valg: 30 fra landkretsene og 18 fra kjøpstedene. I de øvrige 75 kretsene ble det holdt omvalg. Valgene i Ytre Fosen, Oddernes, Søndre Nordmør og Namdalen ble forkastet. Nytt valg ble avholdt i perioden 20. februar til 23. februar 1910. Valget i Østfinmarken ble forkastet med nytt valg 10. april 1910. To av valgene til varamann ble forkastet. Det seneste nyvalget ble holdt 26. mai 1910 i Ryfylke. Det 59. ordentlige storting ble konstituert 11. januar 1910.
Det var alminnelig stemmerett for alle menn over 25 år. Kvinner hadde stemmerett for første gang, begrenset til dem som:
Politikk
Valgets store vinner var Høyre, som gjennom sitt samarbeid med Frisinnede Venstre fikk en økning på 29 representanter og fikk 64 seter i Stortinget. Økningen skjedde i det store og hele på bekostning av Venstre.
Gunnar Knudsens første regjering (ren Venstreregjering) var utnevnt året før, og fortsatte i kort tid etter valget, inntil den i januar 1910 ble avløst av Wollert Konows regjering som utgikk fra Høyre og Frisinnede Venstre.
Resultat
==
Det finnes ulike anslag over oppslutning fordelt på parti. Kandidatenes partitilhørighet er antatt etter en vurdering av deres standpunkter.
Kjørbekk
Kjørbekk er et område som ligger i Skien kommune i Telemark, sørvest for Skien sentrum. Kjørbekk ligger sørvest for Gråten og nord for Klyve. I vest møter Kjørbekk på Solum. Kjørbekk har i mange år vært et industriområde, men i de sørvestlige deler av Kjørbekk har det de siste årene vært mye nybygging.
Navnet Kjørbekk kommer av Kjørbekken, som rant fra Solum-områdene igjennom Kjørbekkdalen og ut i Skienselva ved Menstadbrua. Kjørbekken ble lagt i rør på begynnelsen av 1970-tallet, og det har tidligere vært søppelfylling i Kjørbekkdalen.
Finsejazz
Finsejazz er en jazzfestival som arrangeres årlig en helg i januar av Bergen jazzforum og hotellet Finse 1222 på Finse. Blant kjente navn som har spilt på Finsejazz er Knut Reiersrud, Nils Petter Molvær og Bugge Wesseltoft. Festen i 2020 ble avholdt fredag og lørdag den 25. januar 2020 og var den 24. i rekken.
Sigurd Agrell
Sigurd Agrell (født 16. januar 1881 på Rämmens bruk i Värmland, død 19. april 1937 i Lund) var en svensk dikter, runolog og slavist.
Agrell underviste i slaviske språk ved universitetet i Lund fra 1908 og ble professor i 1921. Han oversatte flere bøker, blant annet Ivan Bunins noveller og Tolstojs Anna Karenina. Ved siden av studiene i slaviske språk var han opptatt av runologi, og utga en rekke arbeider om dette emnet.
Agrell begynte sin dikteriske løpebane med oversettelser og egne dikt i tidsskriftet Lingvo internacia, som ble utgitt på esperanto. Som student i Uppsala var han medlem av den litterære kretsen Les quatre diables, sammen med Sven Lidman, John Landquist og Harald Brising. Diktningen hans er symbolistisk.
Lars Saabye Christensen
Lars Saabye Christensen (født 21. september 1953 i Oslo) er en forfatter med dansk og norsk statsborgerskap. Han har alltid bodd i Norge, skriver på norsk og handlingen i litteraturen hans finner sted i Norge. Han er en produktiv og allsidig forfatter, og en av Norges mest populære forfattere i sin generasjon.
Bakgrunn
Saabye Christensen vokste opp på Skillebekk og bodde mange år i Sortland i Nord-Norge. Begge disse stedene er tett knyttet opp til hans forfatterskap, og går igjen i så å si alle hans verker. Faren (som gikk bort i 2010) var dansk og Saabye Christensen har både norsk og dansk statsborgerskap.
Saabye Christensen studerte litteraturvitenskap, norsk, kunsthistorie og idehistorie.
Forfatter
Han debuterte i 1976 med diktsamlingen Historien om Gly og mottok for denne Tarjei Vesaas debutantpris. Hans første bok var imidlertid Grønt lys, en stensilsamling med dikt han utgav på gaten.
Saabye Christensen har skrevet en rekke dikt og skuespill, samt flere filmmanuskript, men har utmerket seg først og fremst som novellist og romanforfatter. Hans første roman kom året etter debuten, og het Amatøren. Gjennombruddet kom imidlertid ikke før i 1984 med Beatles som gav ham Cappelenprisen og berømmelse utover Norges grenser. Boken ble filmatisert i 2014. Noen år senere kom også boken Herman.
I 2001 (25-årsjubileet for hans meget produktive forfatterskap) kom Halvbroren. Boken ga ham blant annet Brageprisen og Nordisk råds litteraturpris. Halvbroren er solgt i over 200 000 eksemplarer og er solgt til 22 land.
Som forlagskonsulent og i en årrekke redaktør for Cappelens debutantantologi Signaler, har Saabye Christensen vært en viktig og kyndig hjelper for nye litterære talenter.
Lars Saabye Christensen er medlem av Det Norske Akademi for Språk og Litteratur.
I 2006 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden og i 2008 ble han utnevnt til ridder av den franske Ordenen for kunst og litteratur.
Saabye Christensen er bosatt i Oslo.
Shenoute
Shenoute (ca 347-466) var en koptisk kirkeleder. Han var arkimandritt (abbed) ved Det hvite klosteret i Øvre Egypt, regnes som helgen av den koptisk-ortodokse kirke, og var en produktiv forfatter; mer enn 100 kodekser er bevart med hans tekster.
Tre av hans tekster («Hvem taler gjennom profeten?», «Og det skjedde en dag» og «Jeg er forbløffet») er oversatt til norsk i antologien Koptiske skrifter, 2012.
Jorja Fox
Jorja-An Fox (født 7. juli 1968 i New York, New York) er en amerikansk skuespiller. Hun benytter som regel navnet Jorja Fox. Hun er mest kjent for sin rolle som Sara Sidle i den amerikanske serien CSI: Crime Scene Investigation. Hun er en dedikert vegetarianer og jobber ofte med PETA for å promotere deres arbeid.
Vitaby
Vitaby er et tettsted i Simrishamn kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 278 innbyggere.
Claes Eriksson Fleming
Claes Eriksson Fleming (ca. 1530–13. april 1597) var en svensk friherre (baron) (fra 1569), riksråd (1569), riksadmiral (1571–95), riksmarsk og lagmann i Uppland (1590). Han var sønn til Erik Joakimsson Fleming.
Han giftet seg med en søster til Gustav Vasas tredje hustru Katarina Stenbock, ble hövitsman over Finland og leder for krigen mot Russland i 1591. Etter freden med Russland i Teusina i 1591 førte han ikke hjem troppene, men forlot dem i leirer i Finland. Bøndene protesterte mot dette, og gjorde opprør, den såkalte klubbekrigen.
Guildfordkatedralen
Guildfordkatedralen (på engelsk Guildford Cathedral) er den eneste anglikanske katedralen som er bygget i kirkeprovinsen Canterbury etter reformasjonen i England. Guildford bispedømme ble opprettet i 1927, og arbeidet på katedralen, til tegninger av Edward Maufe, begynte i 1936. Det ble avbrutt av andre verdenskrig, og bygningen ble derfor ikke vigslet før i 1961.
Beskrivelse
Den står på Stag Hill i sentrum av Guildford i Surrey, og er en solid bygning i rød teglstein. Rett ved siden av ligger Universitetet i Surrey. Teglsteinene er laget av leire fra åsen den står på.
Tårnet er omkring 48 meter høyt, og har ti klokker støpt av Whitechapel klokkestøperi, mest kjent for å støpe Frihetsklokken i Amerikas forente stater og Big Ben i London. På toppen av tårnet står en 3 meter høy forgylt engel som dreier med vinden. Skrekkfilmen Omen (1976) ble filmet i katedralen; engelen på toppen av spiret ble faktisk plassert der spesifikt for filmen. Medlemmene av menigheten likte den så godt at de ba om å få beholde den.
Katedralen er svært lys innvendig, med søyler av lys sandstein fra Somerset og gulv av hvit italiensk marmor. Arkitekten Maufe skrev i 1932, før byggingen begynte at «idealet var å lage en design som definitivt hører vår tid til, men er i tråd med de store engelske katedralen; å bygge på nytt etter tradisjonen, å sette sin lit til proporsjoner, masse, volum og linjer heller en forsiring og ornamenter». Kunsthistorikeren Nikolaus Pevsner har i Pevsner Architectural Guides beskrevet den som en «søtmodig, udramatisk kurvilinear gotisk» kirke, og interiøret som «edelt og subtilt». Den er vurdert som en bevaringverdig bygning i nivå II*.
Östra Tommarp
Östra Tommarp er et tettsted i Simrishamn kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet innbyggere.
Whitechapel klokkestøperi
Whitechapel klokkestøperi (Whitechapel Bell Foundry) er en bedrift i Whitechapel i det østlige London. Det er Storbritannias eldste produksjonsselskap som er i drift, etablert i 1570 under Elisabeth I og i kontinuerlig drift siden. Historien går enda lenger tilbake, til mesterstøperen Robert Chamberlain som 1420 grunnla selskapet under Henrik V, men det var et opphold i driften før 1570.
Hovedvirksomheten er støping av kirkeklokker med oppheng og tilbehør, men de støper også klokker til klokkespill og andre formål.
Selskapet har produsert flere berømte klokker, som den originale Frihetsklokken i Amerikas forente stater (1752) og Big Ben i Westminsterpalasset (1858). Big Ben er med sine 13½ tonn den største klokken de har støpt. Etter andre verdenskrig finner man blant deres viktigste oppdrag klokkene til Guildfordkatedralen i Guildford, Surrey og til Nasjonalkatedralen i Washington D.C..
Selskapets lokaler er en fredet bygning (Grade II listing).
I 2016 kunngjorde Whitechapel klokkestøperi at de vil stenge i mai 2017, etter litt over 250 år, og flytte til en ny adresse.
NM i fotball for kvinner 1998
Norgesmesterskapet i fotball for kvinner 1998 er en norsk fotballturnering.
Liste over stortingsrepresentanter 2009–2013
Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 2009 til 2013. Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget ved stortingsvalget 2009, 14. september 2009.
NM i fotball for kvinner 1998
Det var det 21. offisielle norgesmesterskap. Trondheims-Ørn slo Kolbotn i finalen som ble spilt lørdag 31. oktober på Ullevaal Stadion i Oslo.
Trondheims-Ørn kom til finalen ved å slå Jardar, Grand Bodø, Sandviken og Asker.
1. runde
De fleste kampene ble spilt torsdag 6. mai.
2. runde
De fleste kampene ble spilt tirsdag 9. juni.
Liste over stortingsrepresentanter 2009–2013
Det er totalt 169 representanter, fordelt på 64 til Arbeiderpartiet, 41 til Fremskrittspartiet, 30 til Høyre, 11 til Sosialistisk Venstreparti, 11 til Senterpartiet, 10 til Kristelig Folkeparti, og 2 til Venstre. Det velges 150 distriktsmandater i tillegg til ett utjevningsmandat fra hvert fylke (i alt 19). I henhold til Grunnlovens paragraf 68, tiltrer de nye stortingsrepresentantene den første «søgnedagen» (virkedagen) i oktober, altså torsdag 1. oktober 2009.
Gjennomsnittsalderen til stortingsrepresentantene ved tiltredelse var 47 år. Senterpartiets representanter var de yngste, med en gjennomsnittsalder på 38 år, mens Venstres representanter var de eldste, med 50 år i snitt. Yngste representant var Mette Hanekamhaug (Frp) fra Møre og Romsdal, født 4. juni 1987 (23 år ved tiltredelse), mens den eldste var Arne L. Haugen (Ap) fra Sør-Trøndelag, født 25. juli 1939 (71 år ved tiltredelse). Se fordeling etter alder for hvert parti.
Den fylkesvise oversikten nedenfor følger samme rekkefølge og alfabetiseringsprinsipp (som Agder, Vest) som representantenes plassering i stortingssalen. Listen viser derfor også partienes oppslutning i det enkelte fylke, ved at den første representanten i hvert fylke kommer fra det partiet som fikk flest stemmer i fylket. Deretter følger representantene etter den beregningsmetode som brukes. Ved norske stortingsvalg brukes en modifisert versjon av St. Laguës metode; dette forklarer også hvorfor representantene fra det enkelte fylke ikke er samlet partivis.
Navn på representanter markert med rosa farge er utjevningsmandater.
Per Kjeve
Per Kjeve (født 29. januar 1949 i Oslo) er en norsk skuespiller. Han var medlem i Tramteatret fra 1976 til 1986. Han er mest kjent i Norge som Audun Automat i serien Pelle Parafin og automatspøkelsene fra 1981. Han hadde ikke bare den rollen i serien, men spilte også Reidar Rektor og Kolbjørn Kommune, som var Audun Automat sine brødre. I serien Hemmelighetene i B-by hadde han rollen som Gunnar Grim, og i teatrets siste serie, Randi og Ronnis restaurant, hadde han rollen som restaurant- og platedirektør Harry Hagen.
Jefferson County (Montana)
Jefferson County er et fylke i den amerikanske delstaten Montana. Det ligger i den vestlige delen av staten og det har grense mot Lewis and Clark County i nord, Broadwater County i øst, Gallatin County i sørøst, Madison County i sør, Silver Bow County og Deer Lodge County i vest og mot Powell County i nordvest.
Jefferson Countys totale areal er 4 296 km² hvorav 6 km² er vann. I 2000 hadde fylket 10 049 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Boulder og fylkets største by er Montana City.
Horatio Fitch
Horatio May Fitch (født 16. desember 1900, død 4. mai 1985) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. Fitch vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under OL 1924 i Paris. Han kom på andreplass på 400 meter med tiden 48,4 bak Eric Liddell fra Storbritannia som vant med 47,6 som var ny verdensrekord.
Ris
Ris (Oryza) (fra gresk ὄρυζα, orytsa) er blitt dyrket som kornslag i Asia i mer enn 5 000 år. Betegnelsen brukes både om kornet og planten.
Nova Porteirinha
Nova Porteirinha er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Ris
På verdensbasis regnes den som et av de viktigste kornslagene, etter mais og hvete. Det er det eneste hovednæringsmidlet for nesten 50 % av verdens befolkning, og i motsetning til de andre kornslagene, er mer enn 95 % av rishøsten føde for mennesker. På noen asiatiske språk er ordet for «ris» og «mat» det samme.
Etymologi
Ordet for ris i nesten alle europeiske språk kommer via latin fra det greske ordet ὄρυζα, oryza. Ordet kommer opprinnelig (via fønikisk) fra det tamilske ordet அரிசி arici (uttalt ærrissi).
Botanikk
Ris er egentlig en slekt i grasfamilien (Poaceae) og består av cirka 20 arter. To av artene dyrkes i jordbruket; Oryza sativa, som er en asiatisk art, og O. glaberrima, som er en afrikansk art.
Risen man dyrker i de fleste land, er asiatisk ris. Afrikansk ris har aldri vært utbredt og har blitt enda mindre vanlig i dag. Man har sluttet å bruke den i mange afrikanske land, bortsett fra i riter.
Den viktigste arten er O. sativa, en ettårig, meterhøy plante med relativt brede, litt kraftige blad og en lang topp av sammentrykte og enkornete småaks.
Risplanten er ettårig og blir omtrent 1,2 meter høy. Bladene til planten er lange og flate. Blomsterstanden til risen har mange småaks med en blomst som korn vokser ut av. Det finnes nesten 80 000 risvarianter i verden.
Dyrking
Ris blir dyrket i mange land. De største produsentene er Kina, India, Japan, Bangladesh, Indonesia, Thailand og Burma. Dessuten er Vietnam, Brasil, Sør-Korea, Filippinene og USA også viktige risprodusenter. Omtrent 450 milliarder kilo ris høstes hvert år.
Asiatisk ris
Asiatisk ris dyrkes på kystland, elvedeltaer og elvesletter i tropiske, subtropiske og tempererte områder. Man sår frøene i klargjorte bed. Etter at frørenningene er 25 dager gamle, men før de blir 50 dager gamle, må de plantes i en rismark som står under vann. Vannet må være 10 cm dypt så lenge plantene vokser. Vanligvis er markene omgitt av demninger som holder på vannet. Omplantingen kan være problematisk i områder som er avhengige av monsunen. Hvis monsunen kommer litt for tidlig eller litt for sent, kan bøndene miste hele avlingen sin.
Bruken av så mye stillestående vann fører til at malaria og lignende sykdommer kan spre seg. Bønder har brukt mange avanserte måter for å hindre det. I Bengal og Tamil Nadu har det vært vanlig å ha fisk i rismarkene, og disse spiste larvene til mygg og andre skadedyr.
Afrikansk ris
Afrikansk ris kan dyrkes på samme måte som asiatisk ris, men i Nigerdeltaet bruker man en helt annen metode. Risen blir sådd ved breddene av Nigerelva før den flommer over. Afrikansk ris vokser i dypere vann enn asiatisk ris og høstes bare etter at det har vært flom. Vannet er vanligvis så dypt at bøndene må bruke båter eller kanoer for å høste risen.
Polering
Etter at risen er høstet, må agnene skilles fra kornet. Dette kan gjøres på mange forskjellige måter. Den vanligste er å polere risen ved bruk av maskin.
Vanlig maskinpolering (også kalt dobbelpolering) fjerner både agnene og en stor del av kliet. Risen ser veldig hvit ut og har en matt glans, men mister store deler av næringsstoffene sine, særlig tiamin. Det er også mulig å polere risen mer forsiktig (ofte kalt enkelpolering) slik at bare agnene blir fjernet. Ris som er enkelpolert ser brunere ut og inneholder mer protein, tiamin, niacin, riboflavin, jern og kalsium. I Sør-India er det vanlig å halvkoke ris før den blir polert, noe som gjør det lettere å fjerne agnene og cellulosen uten å ødelegge næringsstoffene i risen.
Ris kan også stampes for hånd. Håndpolert ris er enda mer næringsrikt, men kan også ha mer cellulose i kliet sitt. Dette gjør det vanskelig for kroppen å ta opp næringsstoffene fra risen.
Asiatisk ris
Et kinesisk dekret om risplanting fra omtrent 2800 f.Kr. er den første skriftlige nedtegnelsen man har om ris. I den greske tiden og Romerriket var ris blitt kjent i Europa. Man tror at risdyrking i Hellas og området rundt begynte med at soldatene til Aleksander den store hentet risen fra India, men det spredde seg ikke videre i Europa etter det.
I det 7. og 8. århundre begynte araberne med risdyrking i Spania. Senere begynte man også å dyrke ris i Italia og Frankrike, men det ble bare dyrket i små mengder før renessansen. Lenge trodde man at risdyrking førte til dårlig luft som ga folk malaria, og det var derfor ulovlig å dyrke ris i mange deler av Italia og Frankrike før det 17. århundre.
Spanjolene tok med seg ris til Sør-Amerika i det 17. århundre, og risdyrking kom også til Nord-Amerika i det samme århundre med slaver fra Madagaskar som ble tatt til Sør-Carolina. Jorda i dette området var både flat og rik, og var derfor svært godt egnet for ris. Et dokument fra 1685 handler om risdyrking langs kysten, og i 1726 ble nesten 4500 tonn ris eksportert over Charleston havn. Risdyrking i sørøstlige deler av USA sluttet da slaveriet tok slutt, men det hadde da spredd seg til Texas, California, Arkansas og andre deler av USA, og ris er nå et av de viktigste kornslagene i USA.
Afrikansk ris
Ris er blitt dyrket i Afrika i mer enn 3500 år. Man tror at det begynte langs Nildeltaet, og spredde seg derfra. Romerske historikere sier at folket i Fezzan-området (moderne Libya) dyrket ris, og det er sannsynlig at risdyrking var vanlig i Sahara-området før det ble en ørken. Det er også mulig å lese om afrikansk ris i bøkene skrevet av de første europeiske oppdagerne. Leo Afrikanus sin omtale av risdyrking i Sokoto-området av Nigeria på 1560-tallet viser at bønder der ennå brukte afrikansk ris.
Bruken av afrikansk ris spredte seg ikke langt. Mellom det 8. og 16. århundre ble asiatisk ris introdusert i mange deler av Afrika. Asiatisk ris ga større avlinger enn afrikansk ris, og det ble dyrket asiatisk ris i stedet for afrikansk ris i nesten alle deler av Afrika. I dag blir afrikansk ris bare dyrket i noen deler av Senegal og Nigeria og blir brukt i religiøse riter. Mange har kritisert dette fordi de hevder at afrikansk ris er bedre tilpasset afrikansk miljø.
Den grønne revolusjonen
På 1960-tallet var det et stort samarbeid som het «Den grønne revolusjonen». Naturvitenskapsmenn over hele verden forsket for å komme fram til risvarianter som ga mer korn og var resistente mot sykdom og skadedyr. Håpet var at det skulle redusere risikoen for feilslåtte avlinger, og over tid utrydde hungersnød. Mange nye varianter ble til i den grønne revolusjonen, men de ble ikke like gode som folk hadde håpet på.
Skomedal
Skomedal er ei grend i Bygland kommune. Den ligger ved riksvei 9 på vestsiden av Åraksfjorden, om lag tre kilometer nord for Storstraumen. Grenda har gnr. 34 i Bygland.
Rettskraft
Rettskraft er et prosessrettslig begrep som betegner at en rettslig avgjørelse (dom eller kjennelse) er «endelig», det vil si at man ikke kan få avgjørelsen overprøvet av en annen rettsinstans ved hjelp av ordinære rettsmidler (anke eller kjæremål).
Ris
Risretter
I risområdene i hele Asia serveres det ris til nesten alle måltider. Det er vanligst å koke risen, men man kan også dampe den, for å få en klebrigere ris. Risen kan kokes alene eller sammen med krydder, for eksempel safran eller gurkemeie, eller med småbiter av for eksempel nøtter eller hakkede grønnsaker.
Rismel og rispulver blir brukt til en rekke ulike retter, som rispannekaker, melboller og søtsaker.
Skomedal
Skomedal hadde på det meste 116 innbyggere, det var i 1855. I 2009 bor det 20 personer i grenda.
Ris
Ris i Norge
Ris er aldri blitt dyrket i Norge, men er blitt brukt ganske lenge. Tradisjonelle norske matretter av ris inkluderer risgrøt, riskrem, rispudding og trondheimssuppe. Rismel er hovedingrediensen i en type sukkerbrød som blir kalt riskake noen steder. Sørlandsretten riskake inneholder først og fremst risgryn og melk. Noe nyere i det norske kjøkkenet er den opprinnelig tyrkiske matretten kålrulett og den italienske matretten risotto, i tillegg til kokt ris som hører til middagen. I vår tid har blant annet økningen av utenlandsreiser og den voksende innvandringen ført med seg mange nye matretter i det norske kjøkkenet, slik som risnudler og paella.
Populære rissorter i Norge er jasminris fra Thailand og basmatiris fra India og Pakistan.
Rettskraft
Materiell rettskraft
Den materielle siden av rettskraftvirkningen (som inntrer når avgjørelsen er formelt rettskraftig) er at senere saker om forhold som allerede er rettskraftig avgjort, skal avvises av retten på eget tiltak (negativ rettskraftvirkning). Dessuten er det slik at hvis retten i en senere sak må basere avgjørelsen på forhold som allerede er rettskraftig avgjort, skal den rettskraftige avgjørelsen legges til grunn uten noen videre prøvning av forholdet (positiv rettskraftvirkning). Dersom det i en sak mellom A og B er avgjort at A er eier av et hus, skal retten således legge dette til grunn i en senere tvist om plikt for B til å betale leie for bruk av huset. Hevder B på nytt at huset er hans, skal retten ikke ta hensyn til dette (unntak gjelder naturlig nok der Bs anførsler baseres på senere inntrådte fakta, f.eks. at han har kjøpt huset av A siden den forrige avgjørelsen ble avsagt).
Hvem rettskraften kan gjøres gjeldende mot
Som utgangspunkt er rettskraftvirkningen bare gjeldende mellom sakens parter. Saken nevnt ovenfor mellom A og B om eiendomsretten til et hus hindrer således ikke C i å gå til sak mot A og hevde at det er han som er eier av huset. Dette er en naturlig følge av at C ikke kan bindes av en rettslig prosess han ikke tok del i, og således ikke hadde mulighet til å påvirke på noen måte. Det finnes imidlertid visse lovfestede unntak fra denne hovedregelen, som medfører at avgjørelser binder også andre enn partene, såkalt utvidet rettskraftvirkning. Et eksempel finner man for aksjeselskapers vedkommende i aksjeloven § 5-22 om ugyldighetssøksmål mot generalforsamlingens beslutninger. Finner retten at beslutningen er ugyldig binder dette alle aksjonærene i selskapet, ikke bare de som har vært med på å reise saken, jf. § 5-24.
NTP
NTP kan vise til:
Fylkesvei 7802
Fylkesvei 7802 går mellom Rollnes molo og Hamnvik i Ibestad kommune. Veien er 13,1 km lang
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 131 (Troms).
Norfund
Ved utgangen av 2020 var Norfunds kommiterte portefølje på 28,4 milliarder kroner fordelt på 170 prosjekter med til sammen 377 000 ansatte. Samlet betalte disse selskapene 16,9milliarder kroner i skatt og avgifter til lokale myndigheter. 39 % av fondets investeringer var i de minst utviklede landene (MUL) per utgangen av 2020. Organisasjonen har 96 ansatte. Tellef Thorleifsson er administrerende direktør i Norfund og styreleder er Olaug Svarva.
Målsetting
Norfunds målsetning er å bidra til fattigdomsreduksjon i utviklingsland ved å satse på bærekraftig privat næringsvirksomhet. Norfunds strategi fokuserer sterkest på Afrika sør for Sahara, men investerer også i Asia og Latin-Amerika. Norfund har definert fire strategiske investeringsområder: Fornybar energi, finansinstitusjoner (banker og mikrofinansinstitusjoner), SMB-fond (investeringsfond som igjen investerer i små og mellomstore bedrifter) samt direkteinvesteringer (dvs. direkte eierskap i lokale bedrifter, hovedsakelig jordbruksrelaterte bedrifter). Norfund legger vekt på at prosjektene skal ha en positiv effekt både økonomisk, miljømessig og sosialt. Fondet opererer med strenge etiske retningslinjer og miljømessige og sosiale effekter av hvert enkelt prosjekt evalueres både i før og etter investering.
I juli 2021 foreslo regjeringen å opprette et klimainvesteringsfond som skal bli tilført to milliarder kroner årlig over fem år, forvaltet av Norfund. Fondet skal bidra til økte investeringer i fornybar energi, særlig i land med store utslipp fra kullkraftverk.
Eierskap
Staten er eneste eier av Norfund og bevilger fondet kapital og utnevner fondets styre. I 2020 var kapitaltilførselen på 1,82 milliarder kroner. Norfund har sammen med partnere etablert flere platformselskaper som fondet investerer deler av kapitalen igjennom:
Internasjonalt samarbeid
Norfund er medlem av The Association of European Development Finance Institutions. EDFI jobber for å øke samarbeidet mellom de 15 europeiske offentlig eide fondene som investerer kommersielt i utviklingsland. I tillegg til samarbeid innenfor områder som standarder for investeringene, måling av utviklingseffekter og kommunikasjon, er det også opprettet to investeringsfond innenfor EDFI-samarbeidet: European Financing Partners (EFP) for ko-investeringer av prosjekter i Afrika, Karibia og stillehavsområdet, og ICCF for investeringer i prosjekter innen fornybar energi i utviklingsland.
Norfund samarbeider også med Verdensbankens organisasjon for investeringer i privat sektor, Det internasjonale finansieringsinstituttet (IFC). Dette gjelder særlig for standarder for miljø og sosial bærekraft i investeringene.
Eksterne vurderinger
3. juli 2007 overleverte Riksrevisjonen en undersøkelse om Norfund til Stortinget. Riksrevisjonen mente at Norfund så langt ikke hadde oppfylt alle målsettingene som var satt for fondet. Riksrevisjonens oppfølging av forvaltningsrevisjonen fra 2007 ble lagt frem i 2010. Her fremheves at Norfund nå investerer mer enn en 30 % i MUL og at rapportering av resultater, både finansielle og utviklingsmessige, har blitt betraktelig forbedret, og saken ble avsluttet.
Norges satsning på næringsutvikling innenfor bistanden ble evaluert i 2010. Her omtales Norfund som ett av de viktigste virkemidlene for næringsrettet bistand, og fondet anbefales å få en styrket rolle.
Utviklingsutvalget leverte innstillingen sin til miljø- og utviklingsminister Erik Solheim 9. september 2008. I innstillingen anbefaler utvalget å opprette et investeringsfond på 10 milliarder kroner med midler fra Statens pensjonsfond-utland, og legge det nye fondet til Norfund.
Mark Hamill
Mark Richard Hamill (født 25. september 1951 i Oakland i California) er en amerikansk skuespiller, best kjent for rollen som Luke Skywalker i George Lucas' fiktive Star Wars-univers. Han ble internasjonal stjerne i rollen som Luke Skywalker. Senere har han spilt i en rekke andre filmer, som Hamilton (1998) og Kingsman: The Secret Service (2014), og medvirket i mange TV-produksjoner. Han har også virket som stemmeskuespiller, og er blant annet kjent som stemmen bak rollefiguren The Joker i Batman: The Animated Series (1992–1995).
Norfund
Eksterne vurderinger
I 2013 engasjerte Norads evalueringsavdeling et eksternt konsulentselskap for å evaluere Norfunds virksomhet.
Varslersak 2007
Styret, som var uenig i at det hadde fått mangelfull informasjon fra ledelsen, engasjerte internrevisor Ernst & Young for å sjekke ut kritikken til varslerne. Internrevisors rapport ga varslerne støtte, og viste også at Norfund hadde tapt 300 millioner kroner siden oppstarten i 1997, stikk i strid med hva ledelsen i Norfund hadde rapportert. I sin undersøkelse av Norfund i 2007 fulgte Riksrevisjonen opp disse punktene (se Eksterne vurderinger over). Kjell Roland tok over som administrerende direktør. Etter at Kjell Roland tok over som administrerende direktør ble de to gjenværende varslerne i organisasjonen bedt av Roland om å slutte i jobben. Roland fortalte styret at han ikke hadde gitt varslerne beskjed om å si opp, og styret svarte det samme til Stortingets kontrollkomité. Norfund-styret trakk seg etter manglende tillit fra statsråden og ble erstattet av et nytt styre ledet av Kristin Clemet. Under fortsatt ledelse av Roland, i tett samarbeid med styret under Kristin Clemet, ble den siste varsleren presset til å slutte i Norfund (etter nesten fem års permisjon) i 2011.
Jooseppi Julius Mikkola
Jooseppi Julius Mikkola (født 6. juli 1866 i Ylöjärvi, død 28. september 1946 i Helsingfors) var en finsk språkforsker.
Mikkola ble student i 1886, mag. phil. i 1889 og dr. phil. i 1893. Han var dosent i slaviske språk fra 1895 og professor ved Helsingfors universitet fra 1900 til 1934. Han studerte forholdet mellom de slaviske og de østersjøfinske språkene, slavisk formlære, indoeuropeiske og slaviske språkforhold samt disse språkenes historie og litteratur. Hans hovedverk var en Urslavische Grammatik i tre deler («Urslavisk grammatikk», 1913–1950).
Furubarkmøll
Furubarkmøll Elatobia fuliginosella er en liten sommerfugl som hører til familien ekte møll (Tineidae). Denen sjeldne arten er knyttet til gamle furuskoger med mange stående, døde trær (gadder).
Utseende
En liten til middelsstor (vingespenn 12-22 millimeter), ensfarget gråbrun møll. Med sine ensfargede vinger kan den ikke forveksles med noen annen ekte møll som er funnet i Norge, imidlertid er det beskrevet en lignende art, Elatobia montelliella, fra Finland. Sistnevnte er foreløpig bare kjent fra ett eneste eksemplar, men kan tenkes å forekomme i Nord-Norge. Antennene er trådformede og vel to tredjedeler så lange som forvingene.
Levevis
Arten lever i gammel furuskog. For at den skal kunne leve der, må det være rikelig med stående, døde furutrær med løs bark. Larvene er funnet i ganger laget at bladvepsen Strongylogaster lineata, der de spiser insektrester og annet organisk materiale. Det er mulig at de er strengt knyttet til denne vepsen, men dette er usikkert. De voksne sommerfuglene flyr i juni-juli, men ofte løper de heller rundt på trestammene og gjemmer seg under løs bark.
9. serierunde i Tippeligaen 2007
9. serierunde i Tippeligaen 2007 startet lørdag 9. juni klokken 19:00 med Strømsgodset mot Viking. Runden fortsatte med fem kamper søndag 10. juni, fire kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00. Runden ble avsluttet mandag 11. juni klokken 19:00 med Start mot Sandefjord.
Nova Resende
Nova Resende er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Lezhë
Lezhë, eller Lezha, (gresk: Lissós; italiensk: Lissa, Alessio; serbisk: Љеш, Lješ) er en kystby nordvest i Albania med 19,030 innbyggere (2005). Byen er administrasjonssenteret til prefekturet med samme navn.
Byen ble grunnlagt av Dionysios I av Syrakus. I antikken i Illyria var byen kjent under navnet Lissus.
Lezhaligaen ble stiftet av Skanderbeg i 1444 i denne byen, og samlet her de albanske fyrstedømmene i kampen mot Det osmanske rike. Dette var også Skanderbegs dødssted, da han døde her av malaria.
Jüdischer Frauenbund
Jüdischer Frauenbund (JFB, det jødiske kvinneforbundet) er en tysk organisasjon som ble grunnlagt i 1904 av Bertha Pappenheim (1859–1936) og Sidonie Werner (1860–1932).
Grunnleggelsen
Jüdischer Frauenbund ble grunnlagt på et tidspunkt kvinner organiserte seg for å kjempe for flere rettigheter. Fra 1899 hadde Deutsch-Evangelischer Frauenbund eksistert, og fra 1903 Katholischer Frauenbund. Jüdischer Frauenbund hørte i likhet med de to første til den borgerlige kvinnebevegelsen, og var medlem i paraplyorganisasjonen Bund Deutscher Frauenvereine.
Tollegang
Tollegang betegner på en del Nordlandsbåter et bord på ca. 2–3 cm tykkelse, som står på høykant øverst på båten, og gir feste for én eller to tollepinner til hver åre man skal ro med.
De fleste robåter har ikke tollegang, men en del har klamper satt fast på båtens overkant (ofte oppå en esing eller et vaterbord), og disse klampene kalles stundom for tollegang. En bedre betegnelse for disse klampene, er tolleklamper.
Gortyns lovkodeks
Gortyns lovkodeks var en lovbok som var en ordning av rettsregler i oldtidens greske bystaten Gortyn på sørsiden av Kreta.
Gortyn var i henhold til gresk mytologi det sted hvor Zevs hadde en av sine kjærlighetshistorier. Her forvandlet han seg til en okse for å forføre fønikiske kvinnen Europa. Hun fødte sin sønn her, men stedet skal være oppkalt etter sønnen til en konge på Kreta, Rhadamantys, som var bror til den langt mer kjente Minos.
Historie
Det første fragmentet av loven ble oppdaget på 1850-tallet. Den italienske arkeologen Federico Halbherr fant ytterligere fire spalte med tekst mens han gravde ut et sted i nærheten av en lokal mølle i 1884. Etter som dette åpenbart var en del av en større tekst oppnådde Halbherr, Ernst Fabricius og en arkeologisk gruppe tillatelse til undersøke resten av stedet. De avdekket ytterligere 8 tekstsøyler av steiner som hadde blitt benyttet som en del av fundamentet til et romersk odeon på 100-tallet f.Kr. Muren som i sin tid stilte ut loven har i dag blitt delvis rekonstruert.
«Den store loven», som loven også blir kalt, ble skrevet i en dorisk dialekt og er en av en rekke juridiske inskripsjoner som er funnet spredt over hele Kreta, skjønt merkelig svært få ikke-juridiske tekster fra samme område har blitt bevart. Dorisk språk var gjennomgående i byene på Kreta som Knossos, Lyttos, Axos og ulike andre steder på sentrale Kreta. Loven står innenfor en tradisjon på Kreta som i sin helhet representerer den eneste betydelig tekstkorpus av gresk lov fra antikken som er funnet utenfor Athen. Hele tekstenkorpusen av lovarbeid på Kreta kan bli inndelt i tre brede kategorier: den tidligste (I. Cret. IV 1-40., ca. 600 f.Kr. til ca. 525 f.Kr.) var innhogd i trappene og veggene av tempelet til Apollon Pythios, den neste sekvensen innbefatter Gortyns lovkodeks på murene i eller i nærheten av agora mellom ca 525 og 400 f.Kr. (I. Cret. IV 41-140), fulgt av lovene (I. Cret. IV 141-159) som inneholder joniske bokstaver og er således datert til 300-tallet f.Kr.
Selv om alle tekstene er fragmentariske vitner de om kontinuerlig forbedringer og tillegg til loven, har det vært mulig å spore utviklingen av loven fra arkaiske proskripsjoner (forbud) og framover, særlig sviktende rettigheter for kvinner og økende rettigheter for slaver, og har også gitt en del innsyn en del aspekter av offentlig lov.
Lovens innhold
Lovteksten gjør juridiske skiller mellom ulike sosiale klasser. Frie, livegne, slaver, og utlendinger er sosiale statuser som er anerkjent innenfor lovteksten.
Loven gjorde det mulig for å beskytte enkeltindivider før en rettssak. Personer som anla sak ble forhindret fra å ta eiendom eller fengsle den anklagede før rettssaken. Brudd ble straffet med bøter som var avhengig av den sosiale statusen til enkelte.
Voldtekt ble straffet med bøter. Boten ble hovedsakelig bestemt av ulikheten i den sosiale status mellom offeret og den anklagede. En fri mann dømt for voldtekt av en livegne eller slave ville få den minste boten; en slave dømt for å voldta en fri mann eller kvinne ville få den høyeste straffen.
Utroskap eller ekteskapsbrudd ble straffet tilsvarende som voldtekt i loven, men tok også forbehold for lokaliseringen av overtredelsen. Loven dikterte høyere bøter for utroskap begått innenfor husholdningen til kvinnens far, ektemann eller bror i motsetning til andre steder. Disse bøtene var målt mot mannen som var involvert i utroskapen, ikke kvinnen. Loven hadde ingen straff for den kvinnelige part.
Loven ga minstemål av eiendomsrett til kvinner i tilfeller av skilsmisse. Skilte kvinner hadde rett til enhver eiendom som de brakte til ekteskapet foruten halvparten av den felles inntekten om den kom fra hennes eiendel. Loven sørget også for en andel av husholdningseiendommen. Loven satte betingelser for at ethvert barn avlet før skilsmissen, men født etter skilsmissen, kom inn under myndigheten til faren. Om faren ikke aksepterte barnet gikk det da til moren.
Loven ga stor oppmerksomhet til fordelingen og behandlingen av eiendom. Selv om ektemannen håndterte det meste av familiens eiendom, ble hustruens eiendom fortsatt opprettholdt. Om hustruen døde, ble ektemannen verge for hennes eiendom og kunne ikke gjøre hva han ville med denne uten samtykke fra hennes barn. Om hustruen døde uten barn ble hennes eiendom arvet av hennes blodslektninger.
Om ektemannen døde med barn ble hustruen verge for eiendommen på vegne av barna. Om barna var myndige ved farens død, ble eiendommen delt mellom barn og hvor landeiendommer ble gitt til de av hankjønn. Om ektemannen døde uten barn, ble hustruen tvunget til å gifte seg på nytt.
Sovjetunionen under Sommer-OL 1952
Sovjetunionen under Sommer-OL 1952. 295 sportsutøvere, 255 menn og 40 kvinner fra Sovjetunionen deltok i seksten sporter under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. De var første gangen som Sovjetunionen deltok i et sommer-OL, de ble nest beste nasjon med 22 gull-, 30 sølv- og 19 bronsemedaljer. Vektløfteren Jakov Kutsjenko var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Gortyns lovkodeks
Lovens innhold
Adopterte barn mottok alle rettigheter som andre barn og ble betraktet som legitime arvinger i alle tilfeller. Kvinner kunne ikke adoptere barn.
Ifølge Sofia
Ifølge Sofia er en roman av Øystein Lønn fra 2001. Som ofte ellers i Lønns bøker er skildringene svært visuelle og ordvalget kresent. Handlingen foregår delvis i Norge, delvis i Spania og Afrika. De tre mannlige hovedpersonene, Leon, Bird og Simen, har alle et forhold til Sofia, som av en merkelig grunn befinner seg i Spania. Tilsynelatende tilfeldige hendelser veves inn i hverandre og gir et musikalsk og improviserende stykke romankunst. Boken er den første i en trilogi, der roman nummer to, Simens stormer, kom i 2003 og Etter Sofia kom i 2010.
Don Quixote (album)
Don Quixote er et musikkalbum av Björn Afzelius, utgitt i 1988.
Jernej Kopitar
Jernej Kopitar (født 23. august 1780 i Repnje, død 11. august 1844 i Wien), på tysk kjent som Bartholomäus Kopitar, var en slovensk slavist.
I 1808 gav Kopitar ut Grammatik der slavischen Sprache in Krain, Kärnthen und Steyermark («Grammatikk over det slaviske språket i Krain, Kärnten og Steiermark»). Hovedverket hans er en utgave av et, den gang nyoppdaget, gammelkirkeslavisk håndskrift, Glagolita Clozianus (1836). Når det gjaldt det gammelkirkeslaviske språket, antok Kopitar feilaktig at det var slovensk, mens det i virkeligheten var bulgarsk. Han sto i et skarpt motsetningsforhold til samtidens slavister, særlig på grunn av sin kjølige holdning overfor panslavismen.
Provinsen Roma
Provinsen Roma (italiensk Provincia di Roma) var en provins i regionen Lazio i det sentrale Italia. Roma var provinsens hovedstad.
Det var 3,700,424 innbyggere ved folketellingen i 2001. Arealet var 5,363 km².
Provinsen ble 1. januar 2015 erstattet av Storbyområdet Roma hovedstad.
Geografi
Provinsen Roma grenset:
Som en enklave i provinsen ligger Vatikanstaten.
Luca Signorelli
Luca Signorelli (født omkring 1450 i Cortona, død 16. oktober 1523 i Cortona) var en italiensk renessansemaler og elev til Piero della Francesca. Han regnes som en hovedmester i den florentinske skole innen datidens malerkunst.
Bakgrunn
Luca Signorellis far var maleren Egidio di Ventura Signorelli. Luca var elev under Piero della Francesca i Arezzo, der han i særedeleshet tilegnet seg perspektiv og aktmaleri. Han orienterte seg deretter etter mestrene i Firenze, ikke minst etter Perugino, i hvis verksted han virket.
Arbeider
I Firenze arbeidet han blant annet for statsmannen Lorenzo il Magnifico, på hvis bestilling han malte Pan blant hyrdene. Dette maleriet er bemerkelsesverdig for behandlingen av den nakne menneskekropp (den endte sine dager i Kaiser-Friedrich-Museum i Berlin, og ble der ødelagt under annen verdenskrig). Han malte også på den sammes bestilling et kjent madonnabilde (nå i Uffizi i Firenze).
Signorellis interesse for den dramatiske handlingens formelle oppbygning gjennomsyrer hans religiøse komposisjoner og portretter.
Foruten i Orvieto arbeider han blant annet i Spoleto, Volterra, Perugia og San Sepolcro. På 1480-tallet arbeidet Signorelli på freskene i det sixtinske kapell.