cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Homospori
Homospori er betegnelsen på formering med én type sporer hos karsporeplanter, det vil i Norge si hos kråkefotplanter, sneller eller bregneplanter. Slike planter formerer seg ved generasjonsveksling, det vil si kjønnet og ukjønnet formering annenhver gang. Den ukjønnede generasjonen er den dominerende.
Karsporeplanter er karplanter, men de formerer seg ved sporer i stedet for ved frø. Når sporen vokser dannes det et protallium, som er en liten kjønnet mellomgenerasjon som ikke lever lenge. Fra denne vokser det opp en langt større, kjønnsløs (ukjønnet) men langtlevende generasjon av planter, som produserer nye sporer.
Det motsatte av homospori er heterospori, som betegner karsporeplanter hvor det dannes både store hunnsporer og små hannsporer, og hvor disse sitter på ulikt sted på den sporedannende planten.
1647 Menelaus
1647 Menelaus er en gresk jupitertrojan og ligg i L4-lagrangepunktet til Jupiter. Den ble oppdaget 23. juni 1957 av Seth Barnes Nicholson ved Palomar Observatory i San Diego County i California.
Årdal kirke (Bygland)
Årdal kirke er en åttekantet kirke fra 1828 som befinner seg mellom riksvei 9 og Byglandsfjorden i tettstedet Grendi, Bygland kommune i Agder fylke. Kirken ligger i Otredal prosti.
Årdal kirke er oppført etter samme tegninger som Hornnes kirke. Byggverket er i tre og har 200 plasser. Nytt våpenhus ble satt opp i 1988. Kirkeklokken er fra 1809. Prekestolen er plassert over alteret (prekestolsalter) i tråd med rasjonalismens idealer der kirkerommet skulle være en foredragssal med prekestolen i sentrum.
Kirken er omgitt av en liten kirkegård, med en nyere utvidelse av denne på østsiden av riksvei 9. På kirkegården står et monument over eidsvollsmannen Even Thorkildsen Lande og et annet over folkeminnegranskeren Johannes Skar. På 1200-tallet ble det satt opp en runestein med tekst tydet som «Gud signe ondo», dette er eldste spor av kirkelig aktivitet.
Tidligere kirker
I middelalderen sto det trolig en stavkirke på stedet, og den var trolig oppført før år 1300. Kirke i Årdal er nevnt første gang 1327. Det ble satt opp ny kirke i 1604, og allerede i 1662 var det behov for omfattende reparasjoner. Kirken ble solgt til bøndene i 1723. I 1812 ble den av biskopen beskrevet som godt vedlikeholdt. Det var trolig sterk folkevekst som gjorde at menigheten ønsket ny kirke: I 1625 var det 8 bønder og 6 husmenn i sognet, i 1812 var dette økt til 39 gårder med 267 personer.
Afrikan Youth in Norway
Afrikan Youth in Norway (AYIN) er en organisasjon for barn og ungdommer i Norge med bakgrunn fra Afrika. De driver en rekke aktiviteter som seminarer, turer, leksehjelp og musikk- og dansegrupper og lesering med afrikansk litteratur. De beskriver seg som Norges eneste pan-afrikanske ungdomsorganisasjon. De har blitt tildelt Ruth Reese Stipendpris fra Antirasistisk Senter og Hjelpestikkerprisen fra Hjelpestikkefondet for sitt arbeid.. Organisasjonen har også koordinert arbeidet bak informasjonsheftet "Svarting" (1997), CD-utgivelsen "Maroon" med The R.I.S.E. Project (2003) og heftet "Hårsår" (2006). AYIN har også tatt initiativ til kulturfestivalen Afrikan History Week (AHW).
Initiativet til å starte AYIN ble tatt høsten 1994 av grunnleggeren Baba Buntu (Amani Olubanjo Buntu). Ledervervene har senere blitt overtatt av Lamisi Gurah (2000–2004), Thomas Ajamu Prestø (2005–2007) og Sam Chimaobi Ahamba (f.o.m. 2008). Organisasjonen har et stort, internasjonalt nettverk av samarbeidspartnere.
Organisasjonen sto på 90-tallet i bresjen for en kampanje mot norske ord som neger, farget og mulatt. AYIN mente dette var rasistisk ordbruk. Ledelsen i organisasjonen mente at alle med bakgrunn fra Afrika må omtales som «afrikanere». Kritikere mente at organisasjonen var "hårsår" og gikk imot et presist språk til fordel for et intetsigende språk der ting ikke blir kalt ved det navnet man er vant til i Norge. AYIN's svar til dette var at et flerkulturelt samfunn må skapes aktivt og kommer ikke av seg selv.
De fleste afrikanere som idag har et kjent ansikt utad har vært medlemmer i AYIN eller bidratt til organisasjonens utvikling. Dette inkluderer medlemmene i kulturgruppen Queendom, artister som Noora Noor, Mira Craig, Stella Mwangi og Sofian Benzaim som alle, mer eller mindre, startet sin karriere i miljøet rundt AYIN. Andre kjente afrikanere rundt AYIN-miljøet inkluderer Yosef Wolde-Mariam fra MadCon, Haddy Njie, medlemmer i dansegruppen Tabanka Crew (som opprinnelig startet opp some en undergruppe i AYIN under navnet "Dancers With Attitude"), modell Jasecka N'jie, basketspiller og idol-deltaker Orji Okoroafor, sprinteren John Ertzgaard og nestleder i Norsk kulturråd (2009–2011), Asta Busingye Lydersen.
Kvinnepanelet 2010
Kvinnepanelet 2010 var et panel av 30 kvinner nedsatt av Barne-, likestillings- og inkluderingsminister Audun Lysbakken i Jens Stoltenbergs andre regjering. Panelet ble presentert 1. februar 2010, og har som målsetting å skape ny vitaliserende debatt om likestilling. . Panelet publiserte rapport med sine konklusjoner i september 2010
Kvinnepanelet 2010s sammensetning
Kvinnepanelet ble sammensatt av framtredende samfunnsaktører fra et bredt spekter av bakgrunn og erfaringer. Panelets leder er Loveleen Rihel Brenna, integreringsrådgiver fra Jessheim. Nestleder: Kirsti Bergstø, barnevernspedagog fra Nesseby.
Øvrige medlemmer:
Sim Iness
Simeon Garland «Sim» Iness (født 9. juli 1930 i Keota, Oklahoma, død 23. mai 1996 i Porterville, California) var en amerikansk friidrettsutøver. Allerede 22 år gammel vant han gull i diskos under OL 1952 i Helsingfors med et kast på 55,03 m. 20. juni 1953 satte han ny verdensrekord under et stevne i Lincoln i Nebraska med 57,93 m.
1648 Shajna
1648 Shajna er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 5. september 1935 av Pelageya Fedorovna Shajn ved Krim-observatoriet i Simeiz på Krimhalvøya.
Egil Engeland
Franz Egil Engeland (1944–1984) var en norsk renovasjonsarbeider og politisk aktivist. Han var den første formann i Kommunistisk Arbeiderforbund.
Engeland hadde bakgrunn fra NKP og Norges Kommunistiske Ungdomsforbund. I 1969 sto han på Stortingslisten for Vest-Agder for partiet. Han var dette året formann i en av partiets lokale ungdomsorganisasjoner, Kristiansand KUL. Han tilhørte imidlertid den NKP-opposisjonen som støttet den nye ml-bevegelsen som vokste fram på slutten av 1960-tallet, og ble i 1969 ekskludert fra KU på et møte der Reidar T. Larsen representerte partiledelsen.
Farinelli
Farinelli, egentlig Carlo Maria Broschi (født 24. januar 1705 i Andria i Puglia, død 15. juli 1782 i Bologna) var en av de mest berømte italienske kastratsopranene på 1700-tallet.
Egil Engeland
Engeland ble i oktober 1972 formann i det nystiftede Kommunistisk Arbeiderforbund. Han satt også i redaksjonen for KAs avis Den røde arbeideren fra 1973 til 1975. I tillegg sto han som redaktør for et nummer av organisasjonens teoretiske tidsskrift Røde Fane.
Farinelli
Biografi
Farinelli ble født inn i en velstående landlig familie fra Puglia. Hans far, Salvatore, var borgermester i Marate og Cisternino 1706–1709. Som ung gutt ble Farinelli kastrert for at hans vakre guttestemme skulle bevares og videreutvikles.
Egil Engeland
På KAs andre landsmøte i februar 1975 ble Engeland gjenvalgt som formann. På denne tiden var det imidlertid politisk strid innad i KA. Kort tid etter at han var gjenvalgt besluttet sentralkomiteen i organisasjonen å «permittere» Engeland fra formannsvervet, og la Kjell Hovden ta over funksjonen. Engeland ble i neste omgang utelukket fra KA.
Farinelli
Biografi
Han ble utdannet ved et musikkonservatorium som særlig arbeidet med kastrater, hvor de fikk opplæring i stemmetrening, komposisjon og improvisasjon, noe som var populært blant publikum. Han tok artistnavnet Farinelli etter en italiensk magistrat.
Egil Engeland
Han sluttet seg senere til AKP(m-l), der han var medlem til sin død.
Terje Strøm-Olsen
Terje Strøm-Olsen (1952 - 4.8.2009) var i 25 år impresario og konsertarrangør innen klassisk musikk, opera og underholdningsmusikk i Oslo. Han var født i Kristiansand, utdannet musikk- og kunsthistoriker ved universitetet i Oslo og ble forfatter. Han var gift med Margaret Sybil Richardson. Strøm-Olsen har vært fagredaktør i Morgenbladet og bidro fast med artikler til Den Norske Opera og Klassisk Musikkmagasin. I 2005 mottok han Agder vitenskapsakademi sin populærvitenskapelige pris for sitt kunsthistoriske arbeid rundt Johan Martin Nielssen
Farinelli
Biografi
Under ledelse av Nicola Porpora fikk Farinelli en sjelden vakker stemme. han ble kjent i det sørlige Italia som il ragazzo («gutten»). Han sang for publikum for første gang i 1720 i Porporas Angelica e Medoro. I 1722 hadde han sin første opptreden i Roma og vakte stor oppmerksomhet da han overgikk en populær tysk trompet-spiller.
Farinelli sang ofte arier og operaer som ble skrevet av hans bror Riccardo Broschi. Siden disse er skrevet spesielt for Farinelli, fremstår de i dag som vitnesbyrd for hans sjeldne stemme, både når det gjelder virtuositet og stemmeomfang.
Opprinnelsen til kunstnernavnet Farinelli er ikke sikkert, men kan ha vært avledet av navnet til to rike napolitanske jurister som sponset studiene hans, brødrene Farina.
I 1994 ble det laget en film om hans liv: Farinelli Il Castrato.
Ekshumering
12. juli 2006 ble Farinellis levninger gravd opp fra Certosakirkegården i Bologna. Forskerne ble her overrasket over at de ikke bare fant Farinellis levninger, men også hans slektning Carlotta Pisani Broschis. Åpningen av graven var på initiativ av den florentinske antikvaren Alberto Bruschi og av Luigi Verdi, sekretær ved Farinelli Study Center. Maria Giovanna Belcastro ved Det antropologiske instituttet, Universitetet i Bologna og Gina Fornaciari, paleoantropolog ved Universitetet i Pisa forsker på Farinelli og hans livsstil, vaner og eventuelle sykdommer eller lyter for å få mer kunnskap om kastratenes fysiologiske status.
«Da Carlotta døde, ble graven åpnet og Farinellis ben ble samlet i bunnen for å få plass til Carlottas levninger» sa musikkologen Carlo Vitali på 13. juli 2006. Dette har ført til at en rekke av Farinellis levninger ikke er ivaretatt særlig godt. Vitali beskrev de større beina som lange og kraftige, hvilket stemmer med de offisielle portrettene av Farinelli og med oppfatningen om at kastratene var lange og med lange fingre og tær.
Litteratur
Belletristikk
Malta under Sommer-OL 2004
Malta under Sommer-OL 2004. Sju sportsutøvere, fire menn og tre kvinner fra Malta deltok i fem sporter, skyting, judo, friidrett, seiling og svømming under Sommer-OL 2004 i Athen. De vant ikke noen medalje.
Ole Monty
Ole Monty (født 22. oktober 1908 i København, død 24. april 1977) var en dansk skuespiller. Han er kjent for sine komedieroller. Han var gift to ganger, sist med skuespilleren Lone Luther.
I slutten av 1940-årene og begynnelsen av 1950-årene gjorde han stor suksess på scenen og på radio med karakteren Herr Phieselbach. Han debuterte på spillefilm i 1937 i filmen Flådens blå matroser.
Austad kirke (Bygland)
Austad kirke (Austad kyrkje) er en langkirke fra 1880 som ligger på Tveit helt nord i Bygland kommune, Agder fylke. Kirken ligger i Otredal prosti.
Kirken har galleri og totalt 250 sitteplasser. Til kirkens inventar hører en prekestol i tre fra ca. 1536 som ble restaurert i 1634, et orgel fra 1975 som er laget av J. H. Jørgensen og tre døpefonter. Den som i 2011 er i bruk ble laget av laget av Torbjørn Langeid i 1880, mens det videre er en fra middelalderen og en fra ca. 1200.
Kvernfallet kraftverk
Kvernfallet kraftverk er et vannkraftverk i Åmot kommune i Innlandet.
Hai jin
Det var også en kortere periode under Qing-dynastiet da det gjaldt lignende restriksjoner, om enn langt mer drastiske. Dette var under Den store rydningen under Kangxi-keiseren, da det fra 1655 og 1684 var forbudt å bo langs kysten og hele kyststripen i en bredde på 15-25 kilometer ble folketomt på grunn av tvangsflyttingen.
Kvernfallet kraftverk
Verket startet produksjonen i 1936, med en francisturbin på 750 HK. Det ble bygd nytt anlegg i 1944. I 1999 ble anlegget oppgradert med ny turbin.
Hai jin
Bakgrunn og utvikling
Sjøforbudet gjaldt den private sjøhandel. Allerede i 1277/78 ble det opprettet en skipsfartsmyndighet som skulle føre kontroll med slik handel.
Kvernfallet kraftverk
Installert effekt er 1,25 MW i en kaplanturbin. Midlere årsproduksjon er på 6 GWh.
Hai jin
Bakgrunn og utvikling
Selve sjøforbudet går tilbake til Hongwu-keiseren, den første av ming-keiserne, og ble innført som ming-lovgivning. Overtredelser kunne straffes korporlig, og i noen tilfeller med henrettelse.
Den eneste måte utlendinger kunne besøke Ming-Kina på, skulle være i forbindelse med tributtreiser. Under Yongle-keiseren ble sjøforbudet ledsaget av tre andre tiltak: Bygging av en flåte på 110 000 for å forsvare kystprovinsene, forsøke å få japanske myndigheter med på å slå ned på sjørøverbaser, og regulere sjøfartshandelen for å få kontroll med smuglervirksomheten. Man forsøkte å hindre oversjøisk illegal privathandel ('ssu'), og mente at en sterk skipsfart i de kinesiske farvann ville medføre økt sjørøveri, blant annet av japanske «wokou». Dette var en tid da mingherskerne ville befestige sin militære kontroll over riket. Det var særlig tidlig under mingtiden (1368–1402) truet både av indre uro og samtidig av ytre farer i randområdene, blant annet fra mongoler, timurer og oirater. Man ville ikke ha kilder til uroligheter i kystområdene også. En ytterligere grunn kan være at de herskende ikke ønsket at det skulle vokse seg sterk og rik handelsstand i kystområdene, og at den konfucianske samfunnsorden ikke ønsket noen kinesisk ekspansjon som i sin tur kunne bringe med seg fremmede og uønskede kulturimpulser.
Kvernfallet kraftverk
Kraftverket utnytter fallet på 18 meter i elven Søndre Osa. Elven er oppdemmet ved kraftverket og verket er et elvekraftverk. Elven som reguleres er en del av Glommavassdraget.
Hai jin
Bakgrunn og utvikling
De kinesiske keisere ønsket seg et handelsmonopol i forholdet til oversjøiske områder, og det ble regulert gjennom den offisielle tributt. Det innebar at kystbefolkningen egentlig ikke skulle dra kommersiell nytte av sjøhandel. Men noen steder, som for eksempel i kystprovinsen Fujian, oppstod det et blomstrende kontrabandesystem, som ble beskyttet ved bestikkelser av de stedlige borgerlige og militære myndigheter.
Kvernfallet kraftverk
Var eid av Eidsiva vannkraft.
Hai jin
Bakgrunn og utvikling
Til tider gjorde sentralmyndighetene mer iherdige forsøk på å kontrollere den private handelssjøfarten, ved å tillate en regulert handel med det tributtpliktige utland.
En bieffekt av det strenge sjøhandelsforbudet var økende fattigdom i kystområdene, med opprør og sjørøveri som følge. Videre stimulerte forbudet mange bølger av utvandring nettopp fra Kinas sørøstlige kystprovinser, og heri er en viktig årsak til epokens fremvekst av kinesiske bosetninger i de ikkekinesiske sørøstasiatiske landene rundt Sørkinahavet.
Sjøforbudets opphør
Mot midten av 1500-tallet ble det erkjent av sjørøveriet i stor grad skyldtes at mange handelsfolk ble holdt ute fra markedene og fikk mannskaper til sitt sjørøveri fra en utarmet befolkning som ikke hadde mange alternative måter å livnære seg på. Man fortsatte fremdeles å kalle dem japanske wukou («dvergpirater»), med det var åpenbart mange av dem var kinesere som hadde seg sluttet seg til ronin-samuraier for å kjempe mot mingstyret.
Denne innsikten førte til at man opphevet forbudet, og slik skapte store befolkningsgrupper legal adgang til fredelig innbringende arbeid. Samtidig ble det satt spørsmålstegn ved oppbygningen av selve tributthandelssystemet.
Jerry Bruckheimer
Jerome Bruckheimer (født 21. september 1943 i Detroit, Michigan, USA) er en amerikansk TV- og filmprodusent. Bruckheimer har en bachelorgrad i psykologi fra Universitetet i Arizona.
Fotointeressen startet tidlig hos Bruckheimer, og han brukte mye tid på dette. Han flyttet til New York senere og fikk jobb i et reklamebyrå. Han kom inn i det kommersielle produsentmiljøet da han fikk tilbudet å produsere sin første film. Etter dette flyttet Jerry Bruckheimer til Los Angeles, hvor han fortsatt holder til.
Selv om Jerry Bruckheimer fikk et tilbakeslag etter at Don Simpson døde i 1996, har han produsert flere filmer som har gjort det bra på verdensmarkedet. Armageddon, Black Hawk Down og Pirates of the Caribbean bør nevnes i denne sammenheng.
Friuli
Friuli (egentlig Forum Iulii) er et område i nordøstlige Italia med sin egen særskilte kulturelle og historiske identitet. Det består av mesteparten av den autonome regionen Friuli-Venezia Giulia, som er de administrative provinsene til Udine, Pordenone og Gorizia, unntatt Trieste. Byen Udine var hovedstaden i det historiske landskapet Friuli.
Jerry Bruckheimer
Han er også kjent for sine TV-serier. Ifra 1997 og utover har han vært med å produsert blant andre CSI: Crime Scene Investigation, som har vært mest suksessfull.
Ben Sahar
Ben Sahar (hebraisk: בן שהר; født 10. august 1989 i Holon) er en israelsk fotballspiller som siden 2021 spiller for den israelske klubben Maccabi Haifa.
Historikk
Som tenåring ble han regnet som et stort talent, med hurtighet, fysikk og ballkontroll.
Senere har han blant annet spilt for den tyske klubben Hertha BSC Berlin.
Friuli
Navn
Den flerkulturelle og påfølgende flerspråklige tradisjonen i Friuli innebærer at navnet på regionen varierer. Foruten Friuli på italiensk, er andre lokale former: friulisk: Friûl; venetiansk: Friul; tysk: Friaul; slovensk og andre sørslaviske språk: Furlanija; kyrillisk: Фурланија.
Stedsnavnet Friuli her en forvanskning av det antikke romerske bynavnet Forum Iulii, latin for «Juliernes forum (torg)», nå hetende Cividale del Friuli, grunnlagt som municipium (den nest høyeste klassifisering av en romersk by) av Julius Cæsar, som også ga stedet dets navn.
Alemannisk
Alemannisk er en dialektgruppe av høytysk som tales lengst sydvest i høytyskens utbredelsesområde. Talespråket i deler av Sveits, Tyskland (Baden-Württemberg og det vestlige Bayern), Østerrike (Vorarlberg), Frankrike (Alsace) og Liechtenstein regnes som alemannisk.
Friuli
Regionale språk og dialekter
Mens italiensk er det offisielle språket i regionen, er det flere andre regionale språk og dialekter høres i Friuli.
Friulisk snakkes i provinsene Udine, Pordenone, og Gorizia. Friulisk er et romansk språk som tales bortimot utelukkende i denne regionen av rundt 350 000 brukere, men mange av disse har italiensk som førstespråk. Friulisk har status som offisielt språk ved siden av italiensk og slovensk, og brukes som skolespråk i mange kommuner. Det er dokumentert tilbake til 1000-tallet og i poesi og litteratur fra 1200-tallet. Det deler samme røtter som ladinsk, men har adskilt seg i århundrenes løp etter påvirkning av andre språk i de nærmeste omgivelsene, som tysk, italiensk, venetiansk og slovensk.
Venetiansk og dets dialekter er vanligvis snakket (av historiske årsaker) langs grenseregionene helt i vest (som Pordenone), mer sparsomt i en del innlandsbyer (som eksempelvis Gorizia), og historisk også i en del steder langs kysten av Adriaterhavet.
Slovenske dialekter snakket hovedsakelig i de landlige grensetraktene i fjellene, mens tysk (en bayersk dialekt) snakkes i Val Canale (hovedsakelig i Tarvisio og Pontebba).
Forhistorie
I løpet av 300-tallet f.Kr. bosatte et folk som kaltes karnere (gresk: Καρνίοι; latin: Carni) seg i området. De kom fra Øst-Alpene, og var muligvis keltisktalende. De brakte med seg avanserte teknikker i metallurgi, bearbeidelsen av jern og sølv. Ifølge den romerske geografen Strabon bosatte karnerne seg i «landet rundt Adriaterbukten og Aquileia» og både Plinius den eldre og Klaudios Ptolemaios regnet Aquileia, Concordia og Forum Julii som værende «karnernes byer» i «karnernes land». De dyrket en guddom ved navn Belenus (også Belenos, Belinus, Bel, Beli Mawr) som er bevitnet i tallrike votivinskripsjoner som er funnet i og rundt Aquileia. Flere stedsnavn har navn etter folket, blant annet Carnia, et fjellrikt område i nord.
Romersk tid
Fra 100-tallet f.Kr. ble Friuli bosatt av romere, og i løpet av keisertiden vokste Aquileia til å bli den fjerde største byen i romersk Italia, hovedstaden i provinsen Regio X (den augustinske regionen Venetia et Histria). Denne byen var den viktigste havnen for handelen ved elven Natisone, og byen dominerte handelen mellom Adriaterhavet og nordlige Europa, fraktet langs veien Via Julia Augusta. Aquileia fikk betydning ved sin strategiske posisjon ved Adriaterhavet og dens nærhet til Alpene. Dens militære betydning lå i muligheten for Roma å avskjære invasjoner fra barbarer fra øst. Julius Cæsar innkvarterte sine legioner i Aquileia i løpet av vinteren. Utviklingen av andre sentra, som Forum Iulii (Cividale del Friuli) og Iulium Carnicum (Zuglio), bidro til en vekst i Friulis økonomiske og kulturelle rikdom før de første overveldende barbarinvasjonene på begynnelsen av 400-tallet. Aquileia ble overmannet og rasert til grunnen av Attila og hans hunere i 452. Byen ble aldri bygget opp til sin tidligere storhet, men var fortsatt viktig, selv etter at Vestromerriket falt sammen. I folkevandringstiden førte til avbefolkning i de mest fruktbare områdene, og jevnlig kolonisering av barbarer.
Senere historie
Friuli var et langobardisk hertugdømme før det på 800-tallet ble til en grensemark i Frankerriket.
I 1420 ble Friuli erobret av republikken Venezia og gikk som denne opp i Italia i 1866.
Byen Udine var hovedstaden i det historiske landskapet Friuli.
Den 6. mai 1976 ble Friuli rammet av et jordskjelv med styrke 6,4 på Richterskalaen da 989 mennesker ble drept.
Alemannisk
Alemannisk kan videre inndeles i minst fire dialektgrupper:
De alemanniske dialektene som tales i Sveits, sammenfattes ofte under betegnelsen sveitsertysk (Schwyzerdütsch) (uttales «sjv i tsa-du:tsj»). Denne betegnelsen uttrykker mer identiteten til brukerne enn noen lingvistisk enhet.
En spesiell variant av höchstalemannisch er walserdialekten, som tales i isolerte språkøyer. Den forekommer i enkelte fjellkommuner i Italia og de italienskspråklige delene av Sveits, i deler av Sveits som ellers er retoromansk- eller hochalemannisch-talende, og i bairisktalende områder av Tirol (Østerrike).
Språket alemán coloniero, som forekommer i Venezuela, regnes som en variant av nederalemannisk.
Navnet alemannisk er avledet av det germanske folket Alamannerne, som sørget for språkets utbredelse.
Malaysia under Sommer-OL 2000
Malaysia under Sommer-OL 2000. Førti sportsutøvere, trettito menn og åtte kvinner fra Malaysia deltok i ni sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. De vant ikke noen medalje.
Familien Macahan
Familien Macahan, eller I ville vesten, (orig: How the West Was Won) er en amerikansk westernserie som gikk på ABC fra 1976 til 1979. Serien utspilte seg i USA og fulgte familien Macahans farefulle ferd vestover mot Oregon. Handlingen var lagt til årene rundt borgerkrigen. De ledende rollene ble spilt av James Arness, Fionnula Flanagan, og Bruce Boxleitner.
Sesonger
Serien startet i USA i 1976 med en to timer lang TV-film kalt The Macahans. Denne var løst bygget på filmen How the west was won fra 1962. I 1977 startet man en serie som starter der TV-filmen sluttet og nå under navnet How the west was won. I 1978 ble ytterlige ti episoder i en ny føljetong sendt. Serien ble så avsluttet i 1979 med elleve frittstående episoder.
Popularitet
Serien ble en stor suksess i Norge da den gikk på NRK i 1982 (oppstartsdato 19. juni ) og 1983 der den ble sendt under tittelen I ville vesten. Også i Sverige ble serien veldig populær, der som Familjen Macahan. I boken Arne Hjeltnes ser på 549 TV-heltar : frå Lille Rosin til Harry Klein blir Macahan-familiens eventyr omtalt som «den siste cowboyserien som samla heile folket her til lands».
Seriens popularitet i Norge kom tydelig fram da TV 2 sendte tredje sesong av nostalgi-serien Gylne tider høsten 2006. Blant 80-talls-helter som Linda Evans, Larry Hagman og Samantha Fox ble både Bruce Boxleitner og Duane Loken viet stor plass. I Sverige og Norge ble særlig Duane Loken som spilte Ulvefot populær og han var flere ganger på besøk i Skandinavia.
Serien gikk i reprise på norsk TV3 fra 2004 under tittelen Familien Macahan. I Sverige har serien flere ganger blitt sendt i reprise, senest i 2009 på TV4 Guld.
Selv om den nådde 11.-plass på seerbarometrene under sesongen 77-78, ble serien aldri noen stor suksess i USA og den ble tatt ut av produksjon etter to fulle sesonger. På hovedpersonen James Arness sine hjemmesider er serien knapt nevnt, noe som kan avspeile den manglende suksessen. How the west was won var på mange måter slutten på en æra med populære TV-westerns i amerikansk fjernsyn. Serien ble gitt ut på DVD oktober 2009.
Musikk
Temamusikken til serien ble skrevet av Jerrold Immel, som blant annet har skrevet musikken til Dallas.
DVD
Serien ble utgitt på DVD i 2009-2010, fordelt på 5 sesonger/bokser
Don Quijote-prisen
Don Quijote-prisen er en internasjonal filmpris som deles ut av FICC, den internasjonale paraplyorganisasjonen for filmklubber. Prisen deles ut til filmer, ikke til personer.
Eksterne lenker
Tromsø Internasjonale Filmfestival
Stord (andre betydninger)
Stord har flere betydninger:
Geografiske steder:
Militære fartøyer «Stord» har vært navnet på flere fartøyer i den norske marinen:
SN Brussels Airlines
SN Brussels Airlines var et flyselskap basert i Brussel i Belgia. Flyselskapet slo seg 25. mars 2007 sammen med Virgin Express, og dannet et nytt flyselskap med navn Brussels Airlines.
Motkultur
Motkultur er en kultur eller samfunnsbevegelse som er oppstått og virker som en motsetning og et alternativ til den rådende kulturen i samfunnet ellers, altså en underkultur som på et eller flere områder er i opposisjon til vertskulturen. Det kan for eksempel være en mindre ungdomskultur som er ideologisk uenig med den dominerende kulturen i omgivelsene. En motkultur kjennetegnes ofte av skarpe politiske meninger og egne ytre stiltrekk.
Motkulturelle bevegelser i norsk historie har blant annet vært avholdsbevegelsen, målrørsla og arbeiderbevegelsen som seinere ble store folkebevegelser. Motkulturen i den vestlige verden var ellers særlig tydelig i 1960- og 1970-årene da hippiebevegelsen og den politiske antikrigsmotstanden protesterte mot gamle normer, militær opprustning og det miljøødeleggende forbrukersamfunnet. Den mangesidige alternativbevegelsen som oppstod i kjølvannet av dette, har siden ført med seg alternativmedisin og nyreligiøsitet som New Age. Også bevegelser knyttet til feminisme, homoseksualitet, antiglobalisering og forskjellige musikkformer, for eksempel punk, kan betegnes som motkulturer.
Begrepet
Begrepet motkultur stammer fra det engelske counter culture som første gang ble lansert av den amerikanske samfunnskommentatoren Theodore Roszak i boka The Making of a Counter Culture i 1969. Stein Rokkan brukte begrepet i artikkelen «Geografi, religion og samfunnsklasse: Kryssende konfliktlinjer i norsk politikk» (1967) om periferien sin organiserte motstand mot sentral stats- og nasjonsbygging og slik kulturell standardisering. Motkulturer har som lavkirkelig kristendom, avholdssak og målsak har skapt skillelinjer i norsk politikk.
Radikal motkultur i 1960- og 1970-årene
I USA ble motkulturen i 1960-årene identifisert med avvisningen av de konvensjonelle sosiale normene fra tiåret før. Motkulturens ungdom avviste de kulturelle standardene til sine foreldre, særlig med respekt til rasesegregasjon og den utstrakte og totale støtten for Vietnamkrigen som kom innledningsvis fra befolkningen og som etterhvert slo sprekker.
I Storbritannia var motkulturen i 1960-årene en reaksjon mot de sosiale normene fra 1940- og 1950-årene, skjønt «Ban the Bomb», protestene mot atombombene sentrerte rundt en opposisjon mot kjernefysiske våpen. I Norden var også protestene mot Vietnamkrigen en del av den almene radikaliseringen. I Sverige gikk Olof Palme ut i 1972 med en sterk kritikk av den amerikanske bombingen av Hanoi og snudde opinionen.
Etter hvert som 1960-årene utviklet seg økte motsetningene og spenningene i det amerikanske samfunnet som tenderte til å gå langs generasjonslinjer i henhold til krigen i Vietnam, forholdet til raser, seksuelle skikker, kvinnerettigheter, tradisjonelle forhold til autoritet, og en materialistisk tolkning av Den amerikanske drømmen. Hvite middelklasseungdom — som utgjorde hovedmengden av motkulturen — hadde nok fritid til å vende deres oppmerksomhet mot sosiale saker. Disse omfattet støtte til borgerlige rettigheter, kvinnefrigjøring, homofiles rettigheter, og en avvisning av Vietnamkrigen. Hippiene ble den største motkulturelle gruppen i USA. Motkulturen hadde også tilgang til en media som var ivrig i å fremme deres syn for en større, undrende offentlighet. Demonstrasjoner for sosial rettferdighet skapte langtrekkende endringer som påvirket mange aspekter av samfunnet.
Den tradisjonelle populærkulturen ble avvist og best oppfattet i utformingen av nye musikksjangre som psykedelisk rock, popart og nye utforskninger av åndelighet. Musikere som eksemplifiserte denne tiden omfattet The Beatles, The Grateful Dead, Jefferson Airplane, Jimi Hendrix, The Doors, Cream, The Rolling Stones, Bob Dylan, og Janis Joplin.
Motkulturen nådde sitt høydepunkt i USA mellom 1966 og tidlig i 1970-årene. I Vest-Europa og særlig i Norge begynte den noe senere og varte til slutten av 1970-årene og begynnelsen av 1980-årene. Det svant hen av flere årsaker: den amerikanske hovedstrømningens forakt for selvdyrkende hedonisme og påfallende bruk av lettere og tyngre narkotika, og vanskelighetene som dette medførte; dødsfallene til mange kjente motkulturelle personligheter; slutten på Vietnamkrigen; og slutten på kampen for borgerlige rettigheter og likestilling ved at det ble innført forebyggende lovgivning. Likevel fortsatte motkulturen å påvirke sosiale bevegelser, kunst og samfunnet generelt.
Motkulturell litteratur
Motkulturen i 1960-årene og tidlig i 1970-årene skapte sitt eget unike uttrykk også i litteraturen, inkludert tegneserier og aviser, tidvis referert til som undergrunnspressen. I det som kalles som undergrunnstegneserier, som var frie serier rettet mot voksne og kunne ta opp sosiale og politiske emner, dop og sex, var det særlig Robert Crumb og Gilbert Shelton som ble de store navnene. Et vitnemål på deres kvalitet er at begge overlevde undergrunnstiden og motkulturen som de sprang ut av. De seriene de tegnet var titler som Mr. Natural; Fritz the Cat; De fabelaktige frynsete frikebrødrene og Feite Freddys katt. Undergrunnstegnerne preget også plakater og plateomslag, Robert Crumb tegnet omslaget til Janis Joplins Cheap Thrills, og Gilbert Shelton for The Grateful Deads album Shakedown Street. Undergrunnspressen var viktig ved at motkulturen fremmet sine egne alternative ideer, og nyheter i egne aviser. I USA var Berkeley Barb og East Village Other betydelige, i England International Times og Oz, og Norge var Vannbæreren på Karlsøy den største i omfang og mest innflytelsesrike av kulturmagasinene, men det var Gateavisa som hadde størst spredning. Det siste skjedde da Gateavisa brøt med motkulturens uskrevne lov og distribuerte bladet gjennom Narvesens kiosker. Ganske raskt steg opplaget til rundt 15,000 eksemplarer i måneden. Bladet fikk mange nye lesere som ikke nødvendigvis var en del av motkulturen. I tillegg var det over hele Vest-Europa og i USA tallrike små lokale blader som sprang opp av den samme motkulturen og ble spredt i små opplag.
Bladene og tegneseriene ble kjøpt i egne hippibutikker som «head shops» i USA og i bokkaféer i Vest-Europa og Norge. I de førstnevnte kunne man også skaffe seg håndgjorte smykker, røkelse, sigarettpapir, klær og lignende. Gandalf's Garden i Kings Road, Chelsea, i London var en bokkafé hvor man kunne henge, prate, lese bøker, røyke noe, og drikke kaffe. Gandalf utga også et tidsskrift av samme navn. En annen engelsk bokkafe var Mushroom Books som lå i området Lace Market i Nottingham. I Norge var Hjelmsgate 3 i Oslo et møtested. Her var det verksted, kulturgrupper, vegetarisk spisested, bokkaféen «Jaap van Huysmands minde» (til daglig kalt «Jaap»), og redaksjonen til Gateavisa, en av de lengstlevende alternative aviser i verden.
Gullrush
Gullrush (fra engelsk gold + rush) er en betegnelse for voldsom tilstrømning av gullgravere til et bestemt område med nyoppdagede og drivverdige forekomster av gull eller andre edle mineraler. Åtte gullrush fant sted i løpet av 1800-tallet, i Argentina, Australia, Brasil, Canada, Chile, New Zealand, Sør-Afrika og USA, men tidvis også tidligere, som det kortvarige gullrushet til Wicklowfjellene i Irland i 1795. Et karakteristisk trekk ved gullrush er forestillingen at hvem som helst kunne finne store mengder gull, og en enkeltperson kunne bli rik over natten, som uttrykt i den amerikanske California-drommen, som ble umiddelbart forbundet med funn av gull i 1848.
Mens gullgruvedrift i seg selv viste seg å være lite lønnsomt for de fleste som gravde etter det og gruveeiere, tjente noen mennesker store formuer, og kjøpmenn og transportanlegg tjente store penger. Den resulterende økningen i verdens gullforsyning stimulerte global handel og investeringer. Historikere har skrevet mye om massemigrasjon, handel, kolonisering og miljøhistorie knyttet til gullrushet.
Gullrushet bidro til å stimulere bølger av immigrasjon som ofte førte til permanent bosetting i nye regioner. Aktiviteter som ble drevet av gullrushet definerte også viktige aspekter ved kulturen til de australske og nordamerikanske grensene. I en tid da verdens pengemengde var basert på gull, ga det nyutvunnede gullet økonomisk stimulans langt utenfor gullfeltene, og ble matet inn i lokale og bredere økonomiske ekspansjonene.
Gullrushet var et tema som har inspirerte mange TV-serier og bøker i henhold at det i sin tid var et veldig viktig tema på den tiden. En av disse var Jack Londons Call of the Wild (norsk utgave Når villdyret våkner) i 1903 som ble en stor suksess. Men gullrush har oppstått også tidligere i historien, eksempelvis så tidlig som i antikkens Hellas, hvis gullutvinning ble beskrevet av Diodorus Siculus og Plinius den eldre,  og fantes sannsynligvis lenger tilbake i tid.
Ligue communiste révolutionnaire
Ligue communiste révolutionnaire (LCR) var et fransk trotskistisk politisk parti grunnlagt i 1974. Partiet, som var den franske avdelingen av den fjerde internasjonale, utga den ukentlige avisa Rouge og tidsskriftet Critique communiste. Partiet ble formelt oppløst 5. februar 2009, og en del av medlemmene dannet det nye partiet Nouveau Parti anticapitaliste.
LCR ble etablert 1974 etter at partiets forgjenger Ligue Communiste ble forbudt i 1973. Ligue Communiste ble selv etablert i 1969 etter det kommunistiske ungdomspartiet Jeunesses Communistes Révolutionnaires som ble forbudt i 1968. Gruppen inkluderer også medlemmer av andre trotskistretninger.
Mer militante LCR-medlemmer deltar åpent i orianisasjoner som ATTAC (Association pour la taxation des transactions pour l'aide aux citoyens) og den kommunistiske fagorganisasjonen Solidaires Unitaires Démocratiques.
Otto von Munthe af Morgenstierne
Bredo Otto Anton von Munthe af Morgenstierne (født 6. mars 1871 i København, død 20. mai 1945 i København) var en dansk adelshistoriker, arkitekturhistoriker, personalhistoriker og fideikommissbesitter.
Hans foreldre var premierløytnant, senere kaptein av flåten, kammerjunker Otto Ludvig Michael von Munthe af Morgenstierne (1831–1899) og baronesse Anna Helene Mariane Løvenskiold (1839–1921). Han ble student fra Metropolitanskolen 1890 og cand. jur. 1898. Han var deretter ansatt i Københavns Magistrats 3. avdeling fra 1899, og ved opprettelsen av Kongeriget Danmarks Hypotekbank 1906 ble han ansatt som assistent, året etter utnevnt til fullmektig og 1909 til ekspedisjonssekretær; 1936 tok han avskjed. Han ble kammerjunker 1901 og ridder av Dannebrog 1931.
Ved morens død i 1921 tiltrådte han besittelsen av Det Munthe-Morgenstierne-Løvenskiold'ske Fideikommis. Han var dessuten formann for Urne-Legatet fra 1919, medlem av representantskapet for Den ophævede civile og adskillige Stænders Enkekasse fra 1926 og kommissær for samme fra 1931.
Forfatterskap
Munthe af Morgenstierne skrev hovedsakelig om adels- og arkitekturhistoriske emner. Han skrev bl.a. bøker om Nicolai Eigtved (1924) og Odd Fellow Palæet i København (1926). Han skrev også en stamtavle for familien de Cicignon og en biografisk omtale av generalmajor Johan Caspar de Cicignon i Personalhistorisk Tidsskrift i 1921). Han utgav også en oversikt over Woldemar Løvendal og Ulrik Frederik Gyldenløves descendens (1923), og en bok om feltmarskalk Michael Numsen i 1938.
Hans hovedbidrag i genealogien var undersøkelen av den norske adels stilling i forhold til dansk adel (i Personalhistorisk Tidsskrift, bd. 9, I, 1929), hvor han imøtegikk norske personalhistorikeres angrep på Danmarks Adels Aarbog og betonte den norske adels erkjennelse av fellesskapet mellom de to landene.
Ekteskap
Han var gift første gang (1910–1916) med Ella Caroline Hinrichsen, datter av entreprenør Hans Christian Frederik (Fritz) Hinrichsen. Han var deretter gift i andre ekteskap fra 1917 til sin død med Martha Marie Paus (f. 1876 i Christiania), datter av grosserer, fabrikkeier og direktør i Den norske Creditbank Ole Paus (1846–1931) og Birgitte Halvordine Schou (1848–1923, niese til Christian Julius Schou).
Det finnes et maleri av ham av grev Preben Knuth fra 1937 og en miniatyr av Svend Rønne fra 1920.
Lilyhammer
Lilyhammer er en norsk krim- og komiserie som gikk på NRK1 fra 2012 til 2014. Serien var produsert av Rubicon TV for NRK og Netflix og hadde Steven Van Zandt i hovedrollen.
Serien ble skrevet av Anne Bjørnstad, Eilif Skodvin og Steven Van Zandt. Anders Tangen var produsent, og Anne Kolbjørnsen var eksekutiv produsent på sesong 2 og 3 av Lilyhammer. Simen Alsvik var konseptuerende regissør for serien. De andre regissørene var Geir Henning Hopland, Lisa Marie Gamlem og Ole Endresen.
Serien hadde meget høye seertall og ble en av de mest omtalte norske TV-produksjonene dette tiåret.
Handling
Frank Tagliano (Steven Van Zandt) er et tidligere medlem av New York-mafiaen. Etter at han vitner mot sin tidligere sjef blir Tagliano forflyttet til Lillehammer i Norge gjennom FBIs vitnebeskyttelsesprogram. Frank Tagliano ble fascinert av Lillehammer da han så TV-bilder av Vinter-OL 1994 og velger derfor å starte sitt nye liv der under navnet Giovanni Henriksen. Overgangen fra å være et fryktet og respektert mafiamedlem i New York til å bli en arbeidsløs innvandrer i Norge er ikke enkel. Frank tyr til sine gamle metoder med utpressing og bestikkelser for å komme seg opp i det norske bygdesamfunnet.
Produksjon
Serien er produsert av Trond Berg-Nilssen og Agnete Thuland for Rubicon TV i samarbeid med SevenOne International og Netflix (sesong 2- ). Serien ble i hovedsak filmet på Lillehammer, men enkelte scener er også filmet andre steder, deriblant Ski Storsenter og Tårnåsen.
Produksjonskostnadene var høye. Første sesong hadde et budsjett på rundt 50 millioner kroner, sesong to 62 millioner, og sesong tre hele 120 millioner.
Kontrovers omkring premiere og produktplassering
Serien hadde planlagt premiere på NRK den 1. januar 2012, men dette ble stanset av NRK etter at kanalen var gjort oppmerksom på beskyldninger om produktplassering i serien. I henhold til norsk lov er produktplassering forbudt på norsk TV, og serien ble midlertidig utsatt på norsk TV. NRK startet å sende serien 25. januar med ukentlige episoder redigert fortløpende, og serien ble vist på Netflix i USA som planlagt med publisering av alle episodene i første sesong den 6. februar 2012.
Mottakelse
Serien fikk blandet mottakelse av kritikerne,  men første episode hadde rekordseertall med hele 998 000. Dette var ifølge NRK tidenes høyeste seertall på en dramapremiere på norsk TV etter at tv-målingene startet på 90-tallet. Statsminister Jens Stoltenberg og den internasjonale superstjernen Bruce Springsteen hørte med til dem som uttrykte begeistring for serien. Den andre episoden i serien ble sett av 1 024 000 seere, noe som utgjorde en markedsandel på 57%.
Under Gullruten 2014 vant serien klassen beste TV-drama mens Trond Fausa Aurvåg ble kåret til beste mannlige skuespiller. I tillegg var Henriette Steenstrup nominert til beste kvinnelige skuespiller, og serien nominert til fagprisen beste kostyme/sminke. Under Gullruten 2015 vant Ida Elise Broch klassen for beste kvinnelige skuespiller for serien.
Salg av serien til andre land
Netflix har serien som en del av sine streamingtjenester i USA, Canada og de latinamerikanske landene. Det er i tillegg inngått avtale med BBC som vil sende serien i Storbritannia, og det er også planlagt at serien skal sendes i Sverige, Finland, Danmark og Island. Dessuten forhandles det nå (01.03.2012) med Frankrike og Tyskland om potensiell sending der. NRK melder at pr. 15.2.2013 er serien solgt til over 130 land.
Hohenzollernplatz undergrunnsstasjon
Det finnes flere undergrunnsstasjoner som heter Hohenzollernplatz undergrunnsstasjon
Malaysia under Sommer-OL 2004
Malaysia under Sommer-OL 2004. Tjueseks sportsutøvere, atten menn og åtte kvinner fra Malaysia deltok i elleve sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. De vant ikke noen medalje.
Chiang Saen
Chiang Saen (thai: เชียงแสน) er et distrikt (amphoe) i den nordlige delen av provinsen Chiang Rai i Thailand. Distriktet ligger ved Mekong-elven, vis-à-vis byen Muang Huay Phueng, i Laos.
Dionysius (pave)
Pave St. Dionysius var pave fra 22. juli 259 til 26. desember 268.
Bakgrunn
Ifølge tradisjonen var Dionysius av gresk herkomst, men ingen opplysninger om hans fødsler er kjente.
Prest
Under pave Stefan Is pontifikat (254-57) fremtrådte Dionysius som presbyter i den romerske kirken, og tok som sådan del av striden vedrørende kjetterdåpen. Dette foranlediget biskop Dionysius av Alexandria til å skrive et brev om dåpen, der han beskriver denne Dionysius som en utmerket og lærd mann, forteller Eusebios.
Under pave Sixtus II (257-58) skrev samme biskop av Alexandria til Dionysius angående en viss Lucianus; hvem denne Lucianus er, kjenner man ikke til. Etter at Sixtus II hadde lidt martyrdøden under keiser Valerianus' forfølgelser, stod Pavestolen tom i nesten ett år, mens den voldsomme forfølgelsen gjorde det umulig å velge en etterfølger.
Pave
Da forfølgelsene var opphørt, ble Dionysius valgt til pave den 22. juli 259.
Noen måneder senere utferdiget keiser Gallienus et toleranseedikt, noe som satte en stopper for forfølgelsene definitivt og gjorde kirkens eksistens lovlig. Dermed kom kirken atter i besittelse av sine eiendommer, helligdommer og gravplasser, og pave Dionysius kunne begyne å reetablere kirkelig orden.
Omkring år 260 skrev biskop Dionysius av Alexandria til Ammonius og Eufranor om sabellianismens feilslutninger, og uttrykte seg då utydelig om logos og dets relasjon til Faderen. Anklager ble derfor rettet mot ham overfor pave Dionysius, som lot innkalle til synode i Roma for å behandle spørsmålet. Pave antok i sitt eget og i synodens navn et viktit lærebrev hvori sabellianismen nok en gang ble forsømt, og likeså den oppfatning, som blant annet marconittene hadde, at det guddommlige monarki kunne inndeles i tre distinkte hypostaser, eller at Guds sønn er skapt. Dessuten sente pave Dionysius et brev til biskop Dionysius der han oppfordret ham til å tydeliggjøre sitt standpunkt i spørsmålet, noe han gjorde i sin Apologia.
I pakt med kirkens tradisjon ble pave Dionysius omsorg utsrakt til land langt bortr. Da de kristne i Kappadokia gjennomled vanskelige tider under goternes angrep, skrev paven et beklagende brev til kirken i Caesarea og sendte dem en stor sum penger som skulle anvendes til å frikjøpe kristne slaver. Den store synoden i Antiochia, under vilken Paulus av Samosata ble avsatt, sendte paven et brev om sine beslutninger.
Dionysius ble begravet i den pavelige krypt i Calixtus' katakomber.
Skjefstadfoss I kraftverk
Skjefstadfoss I kraftverk er et vannkraftverk i Heradsbygd sør i Elverum kommune i Innlandet.
Kraftverket utnytter et vannfall på ca 10 meter ved normal vannstand og har felles dam på 1 million m³ vann med Skjefstadfoss nye kraftverk. Det sto ferdig i 1910 og er blant de eldste kraftverkene i Norge som fortsatt er i kommersiell drift.
Ved oppstart i 1910 besto kraftverket av to francisturbiner. Kraftproduksjonen ble utvidet i 1914 og 1918 med til sammen to nye francisturbiner. I 1938 ble produksjonen økt ytterligere ved at man installerte en kaplanturbin.
Maks effekt er 4 MW og middelårsproduksjonen er på 11 GWh.
Kalix kommune
Språk
I februar 2011 ble Kalix inkludert i forvaltningsområdet for meänkieli og finsk og Kalix er en av seks svenske kommuner hvor meänkieli har status som offisielt minoritetsspråk.
Skjefstadfoss I kraftverk
I 1972 ble Skjefstadfoss II kraftverk satt i drift. Det gamle kraftverket er kun i drift når vannføringen i Glomma er større enn den nye stasjonen kan utnytte.
Kalix kommune
Tettsteder
Kalix kommune hadde tolv tettsteder i 2010. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Skjefstadfoss I kraftverk
Eier er Østerdalen Kraftproduksjon AS.
Grete Kirkeberg
Grete Kirkeberg (født 3. september 1964) er en norsk tidligere langdistanseløper som spesialiserte seg i maraton og terrengløp. Hun vant Stockholm Marathon i 1993, 1996 og i 1998. Kirkeberg har tatt 15 NM-gull på 5000 meter, 10 000 meter, halvmaraton og terrengløp. Hun var med på det norske laget som tok sølv i VM halvmaraton i 1994.
Ámundur Ólavsson
Ámundur Ólavsson, eller Amund Olufsson, var en katolsk prest. Han var den siste biskopen i Kirkjubøur bispedømme på Færøyene. Han ble avsatt ved Reformasjonen, og trakk seg i 1538. Jens Gregoriussen Riber ble innsatt som hans etterfølger i 1540, men han var luthersk, og bispedømmet ble deretter nedlagt. Dermed var Ólavsson den siste katolske biskopen på Færøyene, da den katolske kirken på øyene i dag er underlagt København katolske bispedømme.
Sjiaislam
Sjia er en forkortelse for Sji'at Ali, «en etterfølger av Ali». Ali ibn Abi Talib (død 661) var Profeten Muhammeds fetter og svigersønn. Han var den fjerde kalif, profetens etterfølger som muslimenes leder, fra 656 til 661. Sjia-muslimene, også kalt sjiitter, mener Ali og hans slekt ble utvalgt av Gud som imamer, politisk-religiøse ledere, for hele det islamske fellesskapet. Profet Muhammed erklærte dette under «Ghadir Khumm»-hendelsen. Her ba han alle muslimer som aksepterer han som sin leder, også til å akseptere Ali som sin leder.