cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norsk senter for maritim medisin
Historie og bakgrunn
Senteret ble besluttet opprettet i Stortingsproposisjon 1 (2004–2005) Før dette hadde det vært arbeidet i flere år fra personer med nær tilknytning til miljøer med interesse for maritim medisin, slik som Radio Medico i Bergen, Norsk Forening for Maritim Medisin, Saniteten i Sjøforsvaret og Fylkeslegen i Rogaland og Hordaland.
Behovet for et maritim-medisinsk senter er nevnt i flere stortingsmeldinger og innstillinger,  før den aktuelle som i realiteten kan sees på som senterets «stiftelsesdokument». Det ble startet opp interimsdrift ved senteret fra og med 2005 under ledelse av professor Aksel Schreiner, da bevilgningen over statsbudsjettet (kr 200 000 som en engangsbevilgning) ikke tillot at man startet opp noen virksomhet av større omfang. Etter hvert kom senteret inn på budsjettet til Helse Bergen HF og Helse Vest RHF, og fikk de første ansatte i faste stillinger fra 1. juni 2006 da Alf Magne Horneland ble ansatt som leder og Arne Johan Ulven som nestleder og forskningssjef. Senteret har vokst gradvis og er i dag aktivt både i inn- og utland med i alt 13 ansatte, de fleste i deltidsstillinger (i henhold til september 2012).
Ifølge Stortingsproposisjon 1 (2004–2005) skal senteret: Det siste punktet var noe vagt formulert i det opprinnelige mandatet, men i Stortingsproposisjon 1 S, 2010-2011 ble ansvaret for å drive Radio Medico formelt lagt til senteret fra og med 1. januar 2011.
Hva er maritim medisin?
Sjøfolk har særskilte behov og det må benytte en annen tilnærming til mange sykdommer og skader enn det som brukes på land. Avstanden til land (dager og uker før havn), begrenser tilgang på medisiner, medisinsk utstyr og medisinsk kompetanse om bord, tiden det tar før profesjonell hjelp kan fås, den særskilte risiko som er knyttet til sjøfarten og det internasjonale reisemønsteret gjør at det norske, ordinære, landbaserte, stasjonære helsevesenet har lite å tilby sjøfolk som seiler på et lite stykke Norge et sted på havet langt borte.
Norges største helseregion
Norges største helseregion er havet, målt i kvadratkilometer - cirka 1100 ganger så stort som Fastlands-Norge. På norsk-flaggede skip arbeider det totalt over 80 000 arbeidstakere (NOR+NIS). Mange av disse er av andre nasjonaliteter. Dette er Norges største helseregion, og den vanskeligste helseregionen å yte helsehjelp til. Det er store, og spesielle utfordringer knyttet til fagfeltet. Forpliktelsene er definert i Maritime Labour Convention 2006, Regulation 4.1.4
Radio Medico Norway
Radio Medico Norway er en norsk legevaktstjeneste for skip, eller en Telemedical Maritime Assistance Service (TMAS). Norge er etter internasjonale avtaler forpliktet til å levere tjenesten sammen med maritim nødkommunikasjon (kystradiokjeden) og koordinering av søk og redningsoperasjoner (Hovedredningssentralen). Tilsvarende tjenester finnes hos andre kyststater. Tjenesten kontaktes gjennom kystradiostasjonene som setter skipet i direkte telefonisk kontakt med vakthavende lege, eller formidler forespørselen mellom skip og lege skriftlig.
RMN er tilgjengelig 24 timer i døgnet, hele året, og bruker norsk og engelsk. Tjenesten er en offentlig tjeneste og gratis for alle skip. Andre, som oljeinstallasjoner, ekspedisjoner, offentlige etater i utlandet og andre, kan også benytte tjenesten etter avtale og mot betaling. Hvert år har Radio Medico Norway mellom 3- og 4000 konsultasjoner/kontakter med skip. 1500 sjømenn får behandling, og RMN initierer og støtter rundt 200 evakueringer. Tjenesten er tilgjengelig world wide. Rundt halvparten av henvendelsene kommer fra skip i norsk ansvarsområde for søk og redning. Den andre halvparten er spredt over hele verden. Mange henvendelser kommer fra norskeide skip eller fra norske offiserer, men de har også henvendelser fra andre. Alle deler av sjøfartsbransjen er representert, med henvendelser fra fiskeflåten, langfart, oljeservice og andre. Tjenesten er lokalisert til Yrkesmedisink avdeling ved Haukeland universitetssykehus og ledes av Agnar Tveten. Det er 6 leger som inngår i vakten, og to leger deler uken mellom seg.
Hovedtyngden av forespørselen skyldes allmennmedisinske problemstillinger, men en del av henvendelsene er alvorlige og akutte. Etter behov involveres en av de 30 spesialistene som er på vakt til en hver tid ved Haukeland Universitetssjukehus. Er det behov for evakuering, er også samarbeidet med redningstjenesten og Hovedredningssentralen viktig for tjenesten. RMN bruker samme applikasjon til beslutningsstøtte og logg som Hovedredningssentralen for mest mulig effektiv kommunikasjon. Denne er også utviklet slik at den brukes av RMN som elektronisk pasientjournal.
I den senere tid er det blitt mer bruk av EKG, videokonferanse og annet moderne utstyr for å kunne fjerndiagnosere pasienten.
Radio Medico Norway ble startet 5. mai 1923 da det fra Bergen Radio ble sendt ut melding om at alle skip kunne få gratis medisinske råd fra Bergen kommunale sykehus (i dag Haukeland universitetssykehus). Under andre verdenskrig ble tjenesten uaktuek for utenriksflåten på grunn av den tyske okkupasjonen. Fra 1949 og frem til 1984 ble den i hovedsak drevet av en enkeltperson. Fra 1984 ble den drevet av fire leger, i et løst organisert samarbeid der de delte på vaktene etter avtale seg imellom, og betalt av trygden. Fra 2011 er Radio Medico inkorporert i Norsk senter for maritim medisin som driver vaktordningen i nært samarbeid med Hovedredningssentralen og kystradiostasjonene, slik det er beskrevet i MSC Circ. 960 fra IMO.
Jon Reinert Myhre og Aksel Schreiner har spesielt utmerket seg i sitt arbeide med Radio Medico Norway, og for dette er de tildelt henholdsvis Den Kongelige Norske St. Olavs Orden og Kongens fortjenstmedalje i gull.
Rådgivning
NSMDM gir råd til dem som spør innen maritim medisin. Det handler om myndigheter (Sjøfartsdirektoratet, Kystverket, Helsedirektoratet, Statens havarikommisjon for transport), klasseselskaper, forsikringsselskaper, sjømannsorganisasjoner, enkeltpersoner, rederier, apoteker og leverandører som retter seg til maritim virksomhet. Utvikling av spesifikke helsekrav for Statoil med tanke på vindmøller til havs er et eksempel. Risikovurdering i forbindelse med Deepwater Horizon for Eidesvik og for Sjøfartsdirektoratet er et annet eksempel.
Helseundersøkelser av sjøfolk, loser og offshore-arbeidere
Leder av NSMDM, Alf Magne Horneland, er leder i Sjøfartsdirektoratets fagnemnd for sjøfolk. Årlig er det cirka 150 søknader om fravik eller klagesaker i nemnda. De nye ILO/IMO Guidelines for Medical Examination of Seafarers har blitt revidert med professor Tim Carter som spesialrådgiver for ILO. Alf Magne Horneland har vært rådgiver først for International Shipping Federation, senere for Sjøfartsdirektoratet i prosessen.
Internasjonalt arbeid
Tiltak for å bedre helsetilstanden og redusere forekomst av sykdom og skade innen maritim virksomhet må i all hovedsak være internasjonale for å virke. Skipsindustrien er den mest internasjonale av alle industrier. Skip eies i et land, flagges i et annet, har mannskap fra 4-5 andre nasjoner, er forsikret i et land og har agenter i et annet, de reiser mellom ulike havner i ulike land, og er sjelden aldri hjemme og det er så mange nasjoner involvert i driften av skipet. For å oppnå noe på dette feltet har derfor NSMDM engasjert seg sterkt i internasjonalt arbeid.
International Maritime Health Association er en av de viktigste arenaene for NSMDM. Mandatet til NSMDM er ikke svært ulikt formålet til IMHA, og i IMHA har NSMDM funnet det viktigste verktøyet for å nå ut og påvirke der det behøves for at sjømenn som reiser under norsk flagg skal ha god helse.
Alf Magne Horneland har vært styremedlem i IMHA 2009-2011 og er visepresident i IMHA 2011-2013. Han har også vært project manager for IMHAs kvalitetssikringsprosjekt som i oktober 2012 settes i drift i form av en egen organisasjon. IMHA er en ikke-statlig organisasjon og har fast representasjon i ILO og IMO.
WHO Collaborating Centres on Seafarers Health er et annet nettverk som NSMDM har god kontakt med. Nettverket er ikke så utbredt som IMHA, men har en spesiell posisjon i forhold til WHO, og er en vei inn til å påvirke der.
Kontakten med NATO Naval Medical Expert Panel har blitt etablert i 2012, og samarbeidet er under oppbygging. En rekke forskjellige områder byr seg frem for samarbeid, så som skipsmedisin, telemedisin, krisebehandling (piratvirksomhet), helseundersøkelser, arbeidsmiljø og videre.
Forskning
NSMDM har tildels egne forskningsprosjekter, dels i samarbeid med Universitetet i Bergen, og dels er det maritime forskningsprosjekter som er felles for Yrkesmedisinsk avdeling der NSMDM bidrar. Noen prosjekter er også finansiert over Innovest AS. NSMDM har levert forskningsarbeider og vært involvert i flere forskningsarbeider innen området maritim medisin. Nedenfor er en liste over publikasjoner der senterets ansatte enten er hovedforfatter eller medforfatter.
Artikler
NSMDM er en av tre organisasjoner som står bak utgivelsen av verdens eneste indekserte vitenskapelige tidsskrift i maritim medisin på engelsk – International Maritime Health (IMH) - som utgis i Gdynia. Tidsskriftet utgis av International Maritime Health Foundation som ble etablert i 2018 av Polish Society on Maritime, Hyperbaric and Tropical Medicine, Norsk Forening for Maritim Medisin og Norsk Senter for Maritim- og Dykkermedisin. Tidsskriftet er offisielt organ for International Maritime Health Association (IMHA). Redaktør er Maria Jezewska og professor emeritus Eilif Dahl er viseredaktør. Det er publisert en rekke artikler fra de ansatte i NSMDM siden etableringen.
Labben bru
Labben bru var ei veibru på europavei 6 som gikk over Labbdalen ved Espa i Stange kommune i Innlandet. Brua, som ble åpnet i 1970, var ei stålplatebærerbru med tre spenn, den var 141 meter lang og 9 meter bred. Veien med brua ble erstattet av ny E6 med Espatunnelen og to nye bruer over Labbdalen, som ble tatt i bruk 9. oktober 2014. Labben bru ble sprengt ned 25. august 2015.
Hostomel-flyplassen
Antonov-flyplassen (IATA: GML, ICAO: UKKM) (ukrainsk: Антонов аеропорт eller Аеропорт Гостомель), også kjent som Hostomel-flyplassen, er en internasjonal transport- og nytteflyplass i nærheten av Hostomel, en forstad til Kyiv. Flyplassen ligger ca. 26 kilometer nordvest for Kyiv sentrum. Flyplassen er stamflyplass for Antonov Airlines.
Flyplassen var hjemmehavn for Antonov An-225 Mriya.
Testbase for fly
Antonov-flyplassen ble opprinnelig bygget som en topphemmelig intern flytesting og forbedringsbase (ukrainsk: Льотно-випробувальна і довідна база) for Antonov-fly. Den er utstyrt med spesialutstyr for det (for eksempel kunstig lyngenerator) og tildelt en testflygingssone. Søsteranlegget som er ansvarlig for produksjon, ligger inne i Kyiv ved Sviatoshyn flyplass.
Lastebase
Flyplassen brukes av Antonov Airlines, så vel som av andre interesserte transportselskaper. Følgende fasiliteter og tjenester er tilgjengelig på stedet:
Russlands invasjon av Ukraina 2022
Antonov-flyplassen ble angrepet under Russlands invasjon av Ukraina 2022. På et tidspunkt i løpet av 24.–25. februar, gjenerobret imidlertid ukrainske styrker flyplassen, etter å ha nedkjempet russiske elitestyrker.
Creteus cyrina
Creteus cyrina er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae. Den er den eneste kjente arten i sin slekt.
Grevlingveien (Oslo)
Grevlingveien (1A-35D, 2A-70D) er en vei på Veitvet i bydel Bjerke. Den går nordøstover fra Veitvetveien og ender i en snuplass. Navnet ble vedtatt i 1954.
Creteus cyrina
Utseende
En middelsstor, mørkbrun smyger med hvite flekker, oversiden av vingene kan ha noe metallisk glans. Beina har påfallende lange, mørke hår, vingefrynsene langs kanten av bakvingen kan være gule.
Utbredelse
Arten lever på Borneo, der den er beskrevet fra Brunei. Den ser også ut til å forekomme i India.
Opp24
Opp24 er et turkonsept av Trondhjems Turistforening (TT) hos Den Norske Turistforening som innebærer å bestige den høyeste toppen i hver av de 25 kommunene under Sør-Trøndelag fylke (to kommuner deler grensetopp). Konseptet ble startet i juni 2015 og ble støttet av Sør-Trøndelag fylkeskommune. For å fullføre konseptet må man bestige rundt 12 000 høydemeter sammenlagt og gå en distanse på rundt 350 kilometer, og samtidig registrere sin deltakelse gjennom en app via nettsidene UT.no. Som premiering ved fullført Opp24 får man gratis overnatting på en av TT sine turisthytter og et sertifikat som dokumenterer fullførelse av Opp24.
Barca bicolor
Barca bicolor er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae). Den er den eneste kjente arten i sin slekt.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 35–40 millimeter), slank, brunsvart smyger. Forvingen har et bredt, lysgult tverrbånd, bakvingen et smalere, lysgult tverrbånd bare på undersiden.
Serbia under Vinter-OL 2018
Serbia deltok under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i Sør-Korea i perioden 9. – 25. februar 2018.
Spania under Vinter-OL 2018
Spania deltok under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i Sør-Korea i perioden 9. – 25. februar 2018.
Grinda (Oslo)
Grinda (1–17D, 2–12D) er en vei på Korsvoll i bydel Nordre Aker i Oslo. Den går som blindvei nordvestover fra Peder Ankers vei og dreier mot sørvest før den ender i en snuplass.
Aleksej Labzin
Karriere
Han representerte Russland under Sommer-OL 2008, der han fikk sølv på 100 og 200 meter. På 100 meter tangerte han den paralympiske rekorden i innledningsheatet, med 10,98, men i finalen ble han slått av Jason Smyth, som løp inn på ny verdensrekord med 10,62. Labzin løp på 10,88 i finalen. Også på 200 meter ble han slått av Jason Smyth, men Labzon løp på 21,87.
Grinda (Oslo)
Veien har rekkehusbebyggelse fra 1960-årene. Veien fikk navn i 1961 etter husmannsplassen Grinda under Nordberg gård. Husmannsplassen lå på lysningen rett øst for veien Grinda. Husmannsplassen ble revet i 1947 og nå brukes plassen til sport og friluftsliv (fotball, ski, aking etc).
Aleksej Labzin
Karriere
Ved VM i friidrett for handikappede (IPC Athletics World Championships) i Christchurch på New Zealand i januar fikk han gull på 100 meter, med tiden 11,09. Også på 200 meter fikk han gull, med tiden 22,49, og på 4 x 100 meter stafett vant han gull sammen FredorTrikolitsj, Artem Loginov og Andrei Koptev.
I april deltok han også ved VM i friidrett for blinde (IBSA World Championships and Games), og vant både 100 og 200 meter der.
Ved Paralympiske sommerleker 2012 i London fikk han gull på 400 meter. I finalen løp han på 48,59, som var ny paralympisk rekord i denne klassen. Han fikk også gull på 4 x 100 meter stafett, der det russiske laget satte ny paralympisk rekord på 42,66. I tillegg fikk han sølv på 200 meter, bak Jason Smyth. Her løp Labzin inn på ny personlig rekord med tiden 21,95 i finalen. Han deltok også på 100 meter, der han kom på 4.-plass.
Parque España (San José)
Parque España er en park i sentrum av Costa Ricas hovedstad San José, like øst for Parque Morazán. Parque España er tett beplanta med løvtrær og bambus. Det var i denne parken at Costa Ricas nasjonalsang, «Noble patria, tu hermosa bandera», ble spilt for første gang, i 1903.
I parkens nordøstlige hjørne står det en paviljong i kolonistil som ble oppført i 1947. Ved parkens nordlige side ligger jademuseet, Museo de Jade Fidel Tristán Castro. Like vest for parken ligger den tidligere skolen Edificio Metálico, og ved det nordøstlige hjørnet ligger utenriksdepartementets bygning, Casa Amarilla.
Gruvelia (Oslo)
Gruvelia (1–7, 2–22) er en vei på Ammerud i bydel Grorud i Oslo. Den går fra Alunsjøveien til Lilloseterveien.
Veien fikk navn i 1935 etter kobbergruvene som en gang ble drevet i Rødtvetområdet.
Grønlibakken (Oslo)
Grønlibakken (1–17B, 2–24) er en vei på Skøyenåsen i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Østensjøveien til Haakon Tveters vei.
Veien fikk navn i 1952 etter plassen Grønlia.
Grønlikleiva (Oslo)
Grønlikleiva (5–7; ingen partallsadresser) er eller var en vei i Grønlia i bydel Gamle Oslo. Den gikk som blindvei sørøstover fra Mosseveien ved Grønlikaia.
Til tross for at bebyggelsen er revet og satellittbilder viser av veiløpet er borte, opererer Oslo kommune per ultimo 2014 fortsatt med to gatenumre: 5 og 7.
Boligene på adressene i Grønlikleiva var de som ble hardest rammet av den store eksplosjonen på Grønlikaia i 1945.
Sør-Afrika under Vinter-OL 2018
Sør-Afrika deltok med én utøver i Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i Sør-Korea i perioden 9. – 25. februar 2018.
Landet var tilbake i vinter-OL etter at de ikke deltok i 2014.
Alpine grener
Sør-Afrika kvalifiserte én mannlig utøver. Connor Wilsom ble kvalifisert ut ifra sin offisielle FIS-ranking; han var rangert som nummer 54 i storslalåm og 71 i slalåm ved utgangen av 2017.
San Marino under Vinter-OL 2018
San Marino deltok under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i Sør-Korea i perioden 9. – 25. februar 2018.
Liste med Grammy Hall of Fame Award (A–D)
Liste med Grammy Hall of Fame Award (A–D)
Grønliveien (Oslo)
Grønliveien (1A–49, 2A–22B) er en vei på Furuset i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei vestover og sørover fra Kaiekroken nær dennes kryss med Karihaugveien.
Veien fikk navn i 1946 etter plassen Grønlia.
Arsim Gashi
Arsim Gashi (født 3. desember 1983 er en svensk fotballspiller. Gashi, som er spiss, spilte for Assyriska IF fram til 2014-sesongen. Han har tidligere spilt profesjonell fotball for IFK Mariehamn i Veikkausliiga.
Nnimmo Bassey
Nnimmo Bassey (født 11. juni 1958) er en nigeriansk miljøforkjemper, aktivist og poet.
Bassey ble tildelt Raftoprisen for 2012. Han er tidligere tildelt Right Livelihood Award.
Zefevazia
Zefevazia er en slekt av biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Små til middelsstore, brede og hvelvede, brunrøde, glatte og blanke tordivler. Hannen har ett horn i pannen, hunnen mangler horn, men har en liten knøl. Antennene har en halvsirkelformet klubbe ytterst. Pronotum hos hannene har innskjæringer på hver side foran. De hvelvede dekkvingene har sju fine punktstriper, og en tverr-list ved roten. Beina er kraftige gravebein.
Levevis
I likhet med tordivlene graver disse billene lange ganger, som de fyller med humus eller gjødsel som larvene eter. De voksne billene flyr godt. De lever mest i tørre, ørken- eller halvørken-områder der de graver dype ganger i jorda.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.
Kilder
(Coleoptera: Geotrupidae: Bolboceratinae). Zootaxa 1794: 1-48
Gjeving kvinneforening
Gjeving kvinneforening ble stiftet på Gjeving, 5. februar 1884. Foreningen gikk først under navnet Risøen kvinneforening for Indre og Sømandsmissionen. I 1915 endret foreningen navn, da den ble forent med Gjeving hedningemisjons kvinneforening (stiftet 1872). Nytt navn på foreningen var Gjeving kvinneforening.
Marina Promenade (Dubai)
Marina Promenade er ei gruppe på seks skyskrapere med luksuriøse boliger i Dubai Marina i Dubai. Høyden på bygningene spenner fra 77 til 147 meter. De er tegna av Zeidler Partnership Architects, og sto ferdig i 2008.
Gjeving kvinneforening
I 1992 ble Gjeving og Dypvåg kvinneforeninger slått sammen til Gjeving og Dypvåg kvinneforening. Dypvåg kvinneforening hadde røtter tilbake til 1866, da Dypvåg hedningemissjonsforening ble stiftet.
Gjeving og Dypvåg kvinneforening la ned virksomheten 7. januar 2002.
Arkivet
Arkivet etter Gjeving kvinneforening befinner seg på Aust-Agder museum og arkiv i Arendal. Arkivet strekker seg fra stiftelsesåret 1884 til 2002. Arkivet inneholder møtebøker og regnskapsprotokoller.
Plaza de la Cultura
Plaza de la Cultura er en plass i sentrum av Costa Ricas hovedstad San José. Den befinner seg langs gågata Avenida Central, ved den nordlige sida av Nasjonalteateret. Plassen ble anlagt mellom 1975 og 1983, og ble ombygd i 1996–1997. Den dekker et område på 45 ganger 80 meter. Den har fått navnet sitt på grunn av de mange kulturinstitusjonene som holder til rundt den, blant annet gullmuseet Museo del Oro Precolombino, som befinner seg under plassen. Det er vanligvis et stort antall duer på plassen. I sørvest er Plaza de la Cultura forbundet med Plaza Juan Mora Fernández.
Katedralen i San José
Katedralen ber utforma av Eusebio Rodríguez, og har en forholdsvis enkel, hvit fasade med elementer fra de gresk-ortodokse, nyklassisistiske og barokke stilartene. Fasaden er støtta opp av doriske søyler toppa med nyklassisistiske frontoner.
Nederland under EM i svømmesport 2016
Nederland deltok under EM i svømmesport 2016 i London i Storbritannia fra 9. til 22. mai 2016.
Ukraina under Vinter-OL 2018
Ukraina deltok under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i Sør-Korea i perioden 9. – 25. februar 2018.
Guldberglia (Oslo)
Veien fikk navn i 1952 etter matematikeren Axel Sophus Guldberg.
Kandaules
Kandaules (gresk: Κανδαύλης), død ca. 687 f.Kr., var i henhold til enkelte usikre kilder, konge i oldtidsriket Lydia i Anatolia (i dagens Tyrkia) tidlig på 600-tallet f.Kr. Han er også i noen kilder kjent under navnet Myrsilos eller Sadyattes I.
Navnet
Kandaules er sannsynligvis ikke et navn, men mer sannsynlig en religiøs tittel som knytter ham til en av de lydiske guddommer, muligens en gud som motsvarer den greske guden Hermes. Kandaules er det navnet som benyttes av den greske historikeren Herodot.
Myrsilos er trolig et gammelt navn som har vært benyttet av hettittenes konger i eldre tider. Herodot nevner at hellenerne kalte ham Myrsilos.
Mytisk bakgrunn
En av svært få kilder til Kandaules er den greske historiker Herodot som levde og virket på 400-tallet f.Kr. Han hevdet at Kandaules tilhørte herakleidene, et kongedynasti som skulle nedstamme fra Alkaios, Herakles’ sønn. Herakleidene regjerte, ifølge Herodot, i 22 generasjoner, 505 år, før Kandaules ca. 687 f.Kr. ble drept av tronraneren Gyges som innstiftet mermnide-dynastiet i Lydia.
Flere historier verserte i antikken om hvordan Kandaules ble fratatt makten. Platon forteller en historie om at Gyges’ stamfar hadde funnet en magisk ring som kunne gjøre ham usynlig. Ved hjelp av denne ringen klarte han å forføre Kandaules’ hustru og, i samråd med henne, ta livet av kong Kandaules.
Mer pikant er den historien Herodot gjengir omkring Gyges’ maktovertakelse: Kong Kandaules var svært forelsket i sin vakre hustru, og han skrøt av hennes skjønnhet overfor Gyges, hans mest betrodde medarbeider ved hoffet. Så langt gikk Kandaules at han overtalte Gyges til å gjemme seg inne på kongeparets soverom for å kunne se dronningen naken når hun la seg. Den lojale Gyges måtte motvillig gjøre dette, selv om det også hos lyderne var en stor skam å bli sett naken. Men da han snek seg ut av rommet etterpå oppdaget dronningen ham, uten at hun lot seg merke med det. Dagen etter innkalte hun Gyges som kom, uvitende om at han var avslørt. Dronningen ga med en gang uttrykk for at hun visste at det hele var Kandaules' ide, og hun ga Gyges valget mellom å drepe Kandaules og selv få dronningen og kongeriket, eller selv å bli drept. Gyges valgte å drepe kongen. Dette skal ha skjedd ca. 687 f.Kr. Det skal ha kommet til litt uroligheter etter kuppet, men partene ble enige om å konsultere Oraklet i Delfi, og derfra kom det beskjed om at Gyges skulle være konge. Dog uttalte oraklet at heraklidene skulle få sin hevn i femte slektsledd.
Et moderne syn på maktovertakelsen
Herodots historie avvises av moderne historikere. Bury og Meiggs hevder at Kandaules, selv om han nedstammet fra Herakles, var uskikket som konge og at Gyges drepte ham i et attentat for å gjenreise Lydia som kongerike.
24. serierunde i Adeccoligaen 2012
24. serierunde i Adeccoligaen 2012 startet med kampen mot  klokka 15:00 den 30. september etterfulgt av en kamp klokka 16:00 og de siste seks kampene ble spilt klokka 18:00 samme dag.
Tyrkia under Vinter-OL 2018
Tyrkia deltok under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i Sør-Korea i perioden 9. – 25. februar 2018.
Utøvere
Det følgende viser antall utøvere fra Tyrkia ved lekene per sport/disiplin.
Langrenn
Tre utøvere fra Tyrkia, to menn og en kvinne, var kvalifisert.
Skihopping
Tyrkia var kvalifisert med en mannlig skihopper. Med dette markeres nasjonens debut i denne grenen under Vinter-OL.
Grågåsveien (Oslo)
Grågåsveien (1A–9D, 2–6) er en vei på Abildsø i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Østensjøveien til Svaneveien.
Usbekistan under Vinter-OL 2018
Usbekistan deltok under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang i Sør-Korea i perioden 9. – 25. februar 2018.
Grågåsveien (Oslo)
Veien fikk navn i 1953. I likehet med andre lignende navn i området viser det til fuglelivet i Østensjøvannet.
Hauklandstranda
Hauklandstranda ligger i Lofoten i Nordland. Stranda har blitt kåret til Norges fineste, og nominert til verdens fineste. I 2021 ble den kåret til Europas beste strand av Lonely Planet.
Alpint under Vinter-OL 1992 – Super-G menn
Super-G for menn under Vinter-OL 1992 ble avholdt i Val-d'Isère 16. februar 1992.
Gullkroken (Oslo)
Gullkroken (1–9, 2A–28D) er en vei Smestad og Hoff i bydel Ullern i Oslo. Den går som blindvei vestover og nordover fra Konventveien.
Veien het tidligere Sølvkroken etter et av Hoff gårds beste jorder, men fikk sitt nåværende navn i 1955.
Veien er bebygget med både villaer, rekkehus og blokker.
Nilgiri Mountain Railway
Nilgiri Mountain Railway er en tannstangsjernbane som forbinder Mettupalayam med Ugamandalam (Ooty) i Tamil Nadu i sørlige India. Den ble bygget av britene i 1908, og ble fra starten drevet av Madras Railway Company. Banen opererer fremdeles sine gamle damplokomotiver. I juli 2005 ble banen satt på UNESCOs verdensarvliste. etter å ha tilfredsstilt bestemte kriterier, bevare det gamle og avstå fra modernisering. I de siste år har diesel erstattet på strekningen mellem Coonoor og Ooty. Lokalbefolkningn og turistene har ivret etter å få dampen tilbake på denne strekning.
Cesky terrier
Cesky Terrier (tsjekkisk: Český teriér, som bokstavelig talt betyr böhmisk terrier eller tsjekkisk terrier) er en liten hunderase av typen terrier som kommer fra Tsjekkia.
Nilgiri Mountain Railway
Banen er Indias eneste tannstangsbane. Den har meterspor og er 48 km lang. På det bratteste har den en stigning 1:12, med en gjennomsnittlig stigning 1:24.
Cesky terrier
Opprinnelse og alder
Cesky terrier ble først avlet frem av den tsjekkiske hundeeieren František Horák i 1948. Den nye rasen var et resultat av kryssavl mellom Sealyham terrier og Skotsk terrier. Målet var å få en ny rase som egnet seg som jakthund i skogene i Bohemia. Selv om Horák ikke hadde høyere utdannelse innen naturvitenskap, jobbet han i flere år som forskningsassistent ved Czechoslovak Academy of Sciences og brukte kunnskapen han der hadde tilegnet seg til å avle frem den nye rasen. Tsjekkia hadde på denne tiden et kommunistisk styresett, og når Horáks hunder ble populær utenfor Tsjekkia, fikk han store mengder brev som igjen gjorde han til gjenstand for oppmerksomhet hos det hemmelige politiet. Horák døde i 1997.
Nilgiri Mountain Railway
Over den 46 km. lange strekning går banen gjennom 208 kurver, 16 tunneler og over 250 broer. Turen opp tar 290 minutter, ned 215.
Cesky terrier
Opprinnelse og alder
Cesky Terrier ble anerkjent internasjonalt i en konkurranse arrangert av Fédération Cynologique Internationale i 1963 som rase nummer 246 i gruppe 3, terrier. Rasen er nå anerkjent av alle større kennelklubber i den engelsktalende verden. Rasen er også anerkjent av Norsk Kennel Klubb.
Nilgiri Mountain Railway
Mot det som er normalt skyver lokomotivet toget oppover og er foran toget på nedtur. Dette er for at lokomotivet skal kunnes stoppe toget om det skulle løpe løpsk. Etter Coonoor og frem til Ooty trekker lokomotivet (som normalt). Her er det forholdsvis flatt og på denne strekning brukes nå diesellokomotiver.
Cesky terrier
Lynne og væremåte
Cesky terrier er en rolig hunderase, og aggressivitet er diskvalifiserende, jamfør rasestandarden. Cesky terrier blir beskrevet som modige, lydige, lojale, og tålmodige hunder som er flinke barn og passer godt som familiehund. En uvanlig egenskap for terrier hunder, er at Cesky terrier også går godt med andre hunder i husstanden. For å hindre at Cesky terrier blir reservert mot fremmede, bør man tidlig sosialisere.
Guldbergs vei (Oslo)
Veien fikk navn i 1917 etter matematikeren Axel Sophus Guldberg.
Cupitha purreea
Cupitha purreea er en sommerfugl som tilhører familien smygere (Hesperiidae. Den er den eneste kjente arten i sin slekt.
Grønsundveien (Oslo)
Grønsundveien (1–15, 2–16) er en vei på Bekkelaget i bydel Nordstrand i Oslo. Den går fra Ormsundveien til Solvangveien.
Cupitha purreea
Utseende
En middelsstor smyger. Oversiden er brun med gule tegninger, undersiden mest brungul.
Grønsundveien (Oslo)
Veien fikk navn i 1917 etter det gamle fiskeleiet Grønsund (nr. 2).
Cupitha purreea
Levevis
Larvene har blitt funnet på slyngplanten Quisqualis indica (familien Combretaceae).
Utbredelse
Arten er vidt utbredt i Sørøst-Asia, fra det sørlige India til Sulawesi.
Slaget ved Mohrungen
Slaget ved Mohrungen fant sted under Napoleonskrigene og Frankrikes krig mot den fjerde koalisjonen. Slaget ble utkjempet 25. januar 1807, ved og i byen Mohrungen i Øst-Preussen (i dag Morąg i Ermlandskmasuriske voivodskap i Polen) mellom franske styrker under marskalk Jean Baptiste Bernadotte og russiske styrker under generalmajor Jevgénij Ivánovitsj Márkov. Den franske styrken slo tilbake det russiske angrepet, men et russisk kavaleriangrep på de franske forsyningsvognene fikk Bernadotte til å avslutte sine motangrep. Etter å ha jaget vekk de russiske kavaleristene trakk Bernadotte sine styrker tilbake og byen ble okkupert av styrkene til den russiske generalen Levin August von Bennigsen.
Ved utbruddet av den franske krigen mot den fjerde koalisjonen nedkjempet Napoléon Bonapartes styrker Kongeriket Preussen ved et felttog i høyt tempo i oktober og november 1806, hvorpå Napoléons La grande armée inntok Warszawa. Etter å ha utkjempet to harde slag mot den russiske arméen bestemte den franske keiseren seg for å legge sine styrker i vinterkvarter. Den russiske øverstkommanderende flyttet imidlertid sine styrker nord til det østlige Preussen og angrep deretter vestover mot Napoléons venstre fløy. Under marsjen vestover støtte en av Bennigsens kolonner på Bernadottes styrker. Den russiske fremrykkingen var i ferd med å stoppe opp da Napoléon samlet styrker for et kraftig motangrep.
Bakgrunn
Etter slaget ved Czarnowo 23. desember 1806 og slagene ved Pułtusk og Gołymin den 26. desember gikk de stridende franske og russiske arméene i vinterkvarter. Napoléon Bonaparte ønsket tid for å reorganisere Grande Armées forsyningstjeneste etter det langvarige felttoget på høsten. Hans erfarne franske tropper hadde også uttrykt misnøye med å måtte kjempe under de harde forholdene ved vinter i Polen.
Mot slutten av 1806 besto feltmarskalk Mikhail Kamenskijs russiske armé i Polen av to store fløyer under generalene Bennigsen og Fredrik Vilhelm von Buxhoevden. Under Bennigsens kommando var generalløytnant Aleksándr Ivánovitsj Ostermann-Tolstójs 2. divisjon, generalløytnant Fabian Gottlieb von der Osten-Sackens 3. divisjon, generalløytnant Dmítrij Golítsyns 4. divisjon og generalløytnant Aleksándr Karlovitsj Sedmorátskijs 6. divisjon. Før kampene i desember var Bennigsens styrke på 49 000 infanterister, 11 000 regulært kavaleri, 4 000 kossaker, 2 700 artillerister, 900 pionerer og 276 kanoner. Av dette var mellom 55 000 til 60 000 tilgjengelige i felt.
Buxhoevden ledet generalløytnant Nikolaj Tutsjkovs 5. divisjon, generalløytnant Dmítrij Dokhturovs 7. divisjon, generalløytnant Peter Kiríllovitsj Essens 8. divisjon og generalløytnant Heinrich Reinhold von Anreps 14. divisjon. Buxhoevdens fire divisjoner hadde kjempet i slaget ved Austerlitz 2. desember 1805 og hadde ikke fått erstattet alle tap de led i slaget. Følgelig besto hans styrke av kun 29 000 infanterister, 7 000 kavalerister, 1 200 artillerister og 216 kanoner i desember 1806. Når garnisoner ble holdt utenfor kunne prøysserne bidra med kun 6 000 mann i felt den måneden.
Den russiske arméen besto i 1806 av 18 divisjoner. Hver divisjon hadde seks regimenter som igjen besto av 3 bataljoner, ti skvadroner tungt kavaleri, ti skvadroner lett kavaleri, to tunge artilleribatterier til fots, tre lette artilleribatterier til fots og ett artilleribatteri med hest. Da batteriene til fots hadde 14 kanoner og batteriene til hest 12 kanoner så hadde hver russisk divisjon 82 kanoner. De tunge batteriene var vanligvis oppsatt med åtte 12-punds kanoner, fire tunge haubitsere og to lette haubitsere. De lette batteriene hadde tilsvarende sammensetning, bortsett fra at de brukte 6-punds kanoner i stedet for 12-punds. Batteriene med hest brukte kun 6-punds kanoner.
Cody Cameron
Cody Cameron (født 1970) er en amerikansk stemmeskuespiller. Han har også gitt stemme til Mr. Weenie i reklamefilmer fra Open Season.
Slaget ved Mohrungen
Bakgrunn
«Gammel og utslitt i kropp og sinn», den 75 år gamle feltmarskalk Kamenskij viste klare tegn på at han ikke lenger var egnet til å ha en kommando. På den tiden slaget ved Pułtusk ble utkjempet forlot Kamenskij fronten. Dagen etter viste han seg uten skjorte i gatene i Grodno og ba om en kirurg. Han pekte på sine mange sår og krevde at doktoren ga han en skriftlig erklæring at han ikke lenger var tjenestedyktig. I løpet av desember begynte hans to nærmeste underordnede, hvor Buxhoevden hadde høyest ansiennitet, å kjempe seg mellom for å overta kommando etter han. Etter slagene ved Pułtusk og Gołymin forble 8. og 14. divisjon under Bennigsen, han var ikke veldig opptatt av å returnere de til deres sjef. Den 1. januar 1807 var Bennigsens fløy av troppene forlagt ved Nowogród på sørsiden av den isbelagte elven Narew, mens Buxhoevdens fløy var 15 km nordøst for den nordlige elvebredden. Omtrent på denne tiden viste Kamenskij seg ved fronten, men hans ordre ble ignorert og han forlot felttoget permanent.
Napoléon utplasserte sine styrker i en vid bue på østsiden av elven Vistula for å dekke Warszawa. Han plasserte Bernadottes ! korps på den venstre flanken med hovedkvarter i Osterode (dagens Ostróda). I rekkefølge fra venstre til høyre kom marskalk Michel Neys VI korps ved Mława, Nicolas Soults IV korps ved Gołymin, Louis Nicolas Davouts III korps ved Pułtusk og Jean Lannes ved Serock. Marskalk Pierre Augereaus VII korps var reserve bak buen ved Płońsk. Marskalk Joachim Murats kavalerireserve tok vinterkvarter i distrikter nær de bakre linjene, bortsett fra divisjonsgeneral (fransk: Général de division) Louis Michel Antoine Sahucs 4. dragondivisjon, som var underlagt Bernadotte, divisjonsgeneral Antoine Lasalles lette kavaleridivisjon som patrujerte Soults front.
Russisk offensiv
I krigsråd den 2. februar 1807 bestemte Buxhoevden og Bennigsen at de russiske styrkene skulle gå til en offensiv mot de franske styrkene. De valgte å forflytte syv divisjoner nordover inn i Østpreussen før de dreide vest for å angripe Napoléons venstre flanke. Planen var at en divisjon skulle forbli nordøst av Warszawa for å forvirre franskmennene. Denne divisjonen skulle så kort etter bli forsterket med to divisjoner som var forventet å ankomme fra Moldavia under kommando av generalløytnant Johann Magnus von Essen. Generalløytnant Dmítrij Mikhájlovitsj Vólkonskij (9. divisjon) og Petr Ivanóvitsj Meller-Zakomelskij (10. divisjon) ledet de to enhetene. De russiske generalene håpet å skade Napoléons venstre flanke og tvinge den franske arméen til å trekke seg tilbake til den vestre bredden av elven Vistula. Stillingen som ble vunnet skulle benyttes til å begynne et felttog til våren som kanskje ville presse de franske styrkene tilbake til elven Oder.
I konflikt med sin rival Buxhoevden trakk general Bennigsen sine seks divisjoner østover til Tykocin i stedet for å slutte seg til arméens høyre fløy. Med sine tropper marsjerte han nordover til Goniądz hvor han til sin tilfredshet fant ut at tsar Aleksander I hadde utnevnt han til øverstkommanderende og tilbakekalt Buxhoevden. Derfra beordret han sine styrker vestover mot Gehlen (i dag Biala Piska) og ankom der 14. januar. Bennigsen etterlot 6. divisjon ved Goniądz. Beskyttet fra marskalk Soults kavaleri av skogene ved Johannisburg (i dag Pisz) ble Bennigsens nordlige marsj inn i Masuria holdt skjult for franskmennene. De prøyssiske styrkene under generalløytnant Anton Wilhelm von L'Estocq trakk seg tilbake nordover mot Rastenburg (Kętrzyn).
Beingårdsheia
Beingårdsheia er et fjell sørøst for Beingårdsvatnet i Flatanger kommune. Det har en høyde på 612 meter over havet. Toppen er det høyeste punktet i Flatanger.
Slaget ved Mohrungen
Russisk offensiv
I mellomtiden ignorerte marskalk Ney ordre fra Napoléon og førte sine styrker nordøstover i retning Königsberg (dagens russiske by Kaliningrad for å skaffe mat og fôr til sine hester. Den 11. januar avviste hans fortropp et prøyssisk angrep på Schippenbeil (i dag Sępopol). Tre dager etter anslo Ney at den prøyssiske styrken under L'Estocq var på om lag 9 000 mann mens general Ernst von Rüchels garnison i Königsberg talte ytterligere 4 000 mann. Rasende på Ney for hans ignorering av ordre begynte Napoléon uansett å ta tiltak i fall de russiske styrkene reagerte på fremstøtet til Neys VI korps. Han varslet også marskalk Augerau så han kunne forberede VII korps. Keiser Napoléon beordret også marskalk François Joseph Lefebvre å beskytte Thorn (Toruń) og nedre Vistula med X korps.
Den 19. februar angrep de russiske styrkene fra øst og drev marskalk Neys tropper fra Schippenbeil. Etter å ha avgitt 3 000 mann for å holde forbindelsen med 6 divisjon ledet Bennigsen rundt 63 000 mann mens L'Estocq hadde 13 000 mann i området. Den 21. februar var Bennigsens lengst fremrykkende enheter ved Heilsberg (i dag Lidzbark Warmiński) med styrken til general L'Estocq på sin høyre fløy. De tre russiske enhetene som rykket frem i front ble ledet av generalmajorene Jevgénij Ivánovitsj Márkov, Michael Andreas Barclay de Tolly og Karl Gustav Baggovut. På tross av at Neys kavaleri under brigadegeneral Auguste Francois-Marie de Colbert-Chabanais ble hardt rammet av angrepet klarte korpset å trekke seg tilbake sørover mot Neidenburg (i dag Nidzica).
Etter å ha jaget Neys korps på retrett fortsatte de russiske styrkene mot Bernadottes korps. Den 24. januar maltrakterte Márkovs fremrykkende styrker en fransk enhet ved Liebstadt (i dag Miłakowo) og tok 300 franske soldater til fange. Bernadotte beordret raskt general Pierre Dupont de l'Etangs divisjon og brigadegeneral Jacques Léonard Laplanches dragoner ved Preussisch Holland (i dag Pasłęk) på hans venstre fløy i nordøst. På eget initiativ varslet Bernadottes stabssjef, brigadegeneral Nicolas Joseph Maison I korps senter og høyre fløy. Maison beordret general Olivier Rivaud de la Raffinière å konsentrere sin divisjon ved Osterode på høyre fløy, mens general Jean-Baptiste Drouet, Comte d'Erlon samlet sine troppet ved Saalfeld (i dag Zalewo) i senter for korpset. Maison holdt brigadegeneral Michel Marie Pacthods 8. lette infanteriregiment ved Mohrungen, mens han beordret Sahucs andre brigade med dragoner fra høyre flanke inn for å forsterke senter.
Slaget
Den 25. januar rundt 12-tiden nærmet generalmajor Jevgénij Ivánovitsj Márkovs styrker seg Mohrungen med fortroppene på høyre fløy. Fra fanger de hadde tatt i Liebstadt visste den russiske generalen at Bernadotte hadde konsentrert sine styrker i Mohrungen. Bernadotte holdt byen med ni infanteribataljoner og 11 kavaleriskvadroner. Denne styrken omfattet enheter fra alle de tre divisjonene i I. korps, inkludert 8. lette infanteri fra Rivauds divisjon og elementer fra både Drouets og Duponts divisjoner. Da Márkovs styrker viste seg rykket Bernadottes styrker umiddelbart nordover for å møte fienden. Han beordret Dupont å marsjere fra Preussisch Holland for å slå til mot de russiske styrkenes vestre flanke med hoveddelen av hans divisjon.
Márkovs fortropp inkluderte ett grenaderregiment, ett musketerregiment, 5., 7. og 25. jegerregiment, seks skvadroner fra ett husarregiment (lett kavaleri), fire artilleribatterier til fots og ett artilleribatteri til hest. De russiske styrkene var totalt på mellom 9 000 til 16 000 mann. Inntil Dupont ankom hadde Bernadotte omkring 9 000 tropper tilgjengelig for å forsvare byen.
Bernadotte utplasserte de syv bataljonene fra Duponts 1. divisjon, som besto av 9. lette, 32. linje og 96. linje infanteriregimenter. Det 8. lette infanteriregiment fra Rivauds 2. divisjon var i byen, samme var Drouets 3. divisjon med syv bataljoner, bestående av 27. lette, 94. linje og 95 linje infanteriregiment. Divisjonsgeneral Jean Baptiste Eblé ledet fire artilleribatterier til fots og to til hest, med totalt 36 kanoner. Brigadegeneral Jacques Louis François Delaistre de Tilly ledet korpsets kavaleri bestående av 2. og 4. husarregiment og 5. Chasseurs à Cheval regiment (lett kavaleri). Sahucs tilknyttede divisjon inkluderte brigadegeneral Pierre Margarons 17. og 27. dragonregimenter og Laplanches 18. og 19. dragonregimenter.
Den russiske generalmajoren Márkov sendte ett infanteriregiment frem til den lille landsbyen Pfarrersfeldchen, med husarer i front. Han la sin hovedangrepslinje ved noe høyt terreng sør av Georgenthal (i dag Jurki) med to infanteriregimenter i frontlinjen og ett regiment i en påfølgende linje. Tre bataljoner jegere holdt Georgenthal mens ytterligere to bataljoner beskyttet den vestlige flanken.
Bernadottes kavaleri angrep de russiske husarene omtrent klokken 13, husarene slo tilbake de franske styrkene og forfulgte de, men kom under beskytning av de franske artilleriet og måtte trekke seg tilbake. De franske kavaleristene fulgte etter russerne inntil de også ble stoppet av fiendtlig artilleriild. Under dekning av fire kanoner på en høyde sendte Bernadotte en bataljon av 9. lette infanteriregiment i et frontalangrep på Pfarrersfeldchen, mens 1. bataljon fra 27. lette infanteriregiment angrep et skogsområde på østsiden. Angrepet fra den 9. lette infanteriregiment ble slått tilbake og Bernadotte satte inn 2. bataljon av 27. lette infanteriregiment og 8. lette infanteriregiment. Det 94. linje infanteriregiment og dragonene ble holdt som støtte. Den 1. bataljonen av 27. lette infanteriregiment mistet for en kort stund sin fane, men tok den tilbake. Angrepet lyktes i å jage det russiske regimentet ut av Pfarrersfeldchen.
Generalmajor Márkov ble tvunget til å utplassere seks bataljoner for å dekke sin høyre flanke mot Duponts fremstøt. I mellomtiden angrep Bernadottes styrker i front under dekning av tiltakende mørke. På tross av hard motstand begynte Duponts flankeangrep å vinne terreng og Márkov beordret tilbaketrekking. Omtrent på denne tiden ankom general Anrep og meldte at kavaleriforsterkninger var underveis. Han ble snart truffet og båret vekk, dødelig såret. Ettersom de trakk seg tilbake kjempet de russiske styrkene hardt. Dupont presset uansett vekk de to regimentene i front og nærmet seg Georgenthal.
I et forsøk på å utnytte deres suksess forflyttet Dolgorukov og von der Pahlen sine styrker nordover hvor de traff på Bernadottes styrker som trakk seg tilbake, da trakk de seg raskt vekk. Bortsett fra en gruppe russiske kavalerister som den franske styrken omringet og tok til fange kom de russiske angriperne seg unna med 360 franske fanger, 200 frigjorte russiske og prøyssiske fanger og en del av det som franskmennene hadde plyndret. Sølvbestikk og 12 500 dukater utpresset fra byen Elbing (i dag Elbląg) ble oppgitt å ha blitt funnet blant Bernadottes personlige bagasje.
Resultat
Ifølge historikeren Digby Smith hadde de franske styrkene tap på i alt 696 drepte og sårede, mens 400 ble tatt til fange. De russiske drepte og sårede var rundt 1 100, med 300 tatt til fange. Den russiske generalen Anrep mistet livet. Han ble erstattet som kommandant for 14. divisjon av generalløytnant Nikolaj Kamenskij, sønn av den forhenværende øverstkommanderende for styrken. Francis Loraine Petre anslår tapene til å være så høye som rundt 2 000 på hver side. Bernadotte rapporterte tap av 700 eller 800 tropper mens han oppgav å ha påført fienden et tap på 1 600 mann.
Dagen etter trakk Bernadotte sine styrker sørover til Liebemühl (i dag Miłomłyn) og etterlot Mohrungen til Bennigsens tropper. Generalmajor Márkovs styrker fulgte etter de franske styrkene mot Liebemühl mens Baggovuts fremrykking på venstre fløy okkuperte Allenstein (i dag Olsztyn). Den 28. januar i Mohrungen beordret Bennigsen en pause i operasjonene så hans utslitte tropper kunne hvile. Bernadotte fortsatte retrett mot sør inntil han nådde Löbau (i dag Lubawa) hvor hans styrker sluttet seg til divisjonsgeneral Jean-Joseph Ange d'Hautpouls 2. kuraserdivisjon. Den totale styrken ble med det på 17 000 infanterister og over 5 000 kavalerister.
Den prøyssiske garnisonen på 4 500 mann i Graudenz (i dag Grudziądz) under kommando av infanterigeneral (tysk: General der Infanterie) Wilhelm René de l'Homme de Courbière hadde vært under beleiring av divisjonsgeneral Marie François Rouyer og en styrke fra Storhertugdømmet Hessen. Da en prøyssisk styrke under generalløytnant Anton Wilhelm von L'Estocq nærmet seg hevet Rouyer beleiringen og prøysserne i Graudenz sørget den 31. januar for å skaffe nye forsyninger av mat. Denne hendelsen tillot garnisonen i Graudenz å holde ut den fiendtlige beleiringen til slutten av krigen. En fremskutt russisk styrke under general Pjotr Ivanovitsj Bagration knyttet sammen L'Estocqs og Bennigsens' hovedstyrke, som var konsentrert rundt Mohrungen, med front mot sør.
Fornøyd med sin suksess så langt og med forventninger om retrett av Napoléons styrker til elven Vistulas vestre bredd var den russiske general Bennigsen i ferd med å gå i en felle. I stedet for å trekke seg tilbake begynte den franske keiseren et for russerne farlig motangrep den 1. februar. Napoléon så at Bennigsen hadde rykket så langt vestover at det var mulig å treffe den russiske arméen i dens venstre flanke og bakre linjer. Han beordret Bernadotte å fortsette retretten for å friste Bennigsen til å avansere vestover og inn i fellen. Marskalk Lannes med V korps og divisjonsgeneral Nicolas Léonard Bagert Bekers dragondivisjon skulle følge med den russiske general Johann Magnus von Essens tilknyttede styrke nordøst av Warszawa. Disse styrkene kom i kamp ved slaget om Ostrolenka (i dag Ostrołęka) den 16. februar. Napoléon beordret korpsene til marskalkene Davout, Soult, Augereau, Murat og den keiserlige garden nordvestover mot Allenstein, mens marskalk Ney dekket gapet mellom hovedstyrken og.