cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Belarus i Eurovision Song Contest
Striden rundt 2021-bidraget
Valget av Belarus’ representant i 2021, Galasy ZMesta, møtte kritikk fra fan-pressen og menneskerettighetsgrupper. Kritikerne mente den belarusiske kringkasteren BTRC bevisst hadde valgt en regime-vennlig deltaker som «danset etter pipen» til myndighetene. Etter presidentvalget i 2020 var det vedvarende protester og demonstrasjoner mot sittende president Aleksandr Lukasjenko. Valgresultatet og gjennomføringen av valget ble kraftig kritisert av opposisjon og internasjonale organisasjoner, og motstanden mot Lukasjenko økte kraftig i ukene etter valget. Tross den massive motstanden, nektet Lukasjenko å gi fra seg makten eller utskrive nyvalg.
Regen
Munningen
Regen munner ut i Donau ved Regensburg. Elven er seilbar kun de siste 440 metrene. Like før munningen kommer Europakanalen inn fra høyre bredd. Kanalen har tatt av fra Donau to kilometer ovenfor. Det er kun strekningen mellom kanalmunningen og Regens munning i Donau ved Niebelungenbrücke som regnes som Bundeswasserstrasse, dvs nasjonal vannverts transportvei. Da målingen av Donau skjer fra munningen mot kilden, regnes Bundeswasserstrasse Regen fra 2379,24 til 2378,82 «Donaukilometer».
Belarus i Eurovision Song Contest
Striden rundt 2021-bidraget
Deler av Eurovision-pressen mente det belarusiske bidraget var valgt for å støtte Lukasjenko. Gruppen Galasy ZMesta har offentlig kritisert demonstrasjonene og gitt sin støtte til presidenten. Nettstedet eurovoix.com kritiserte teksten til bidraget og omtalte den som «en sterk støtte for en regjeringsagenda som knebler sine innbyggere og fengsler sine journalister for å snakke ut om saker rundt grunnleggende menneskerettigheter». Nettstedet kunngjorde samtidig at de ikke kom til å rapportere noe mer rundt Belarus’ deltakelse i 2021 og oppfordret andre nettsteder til å gjøre det samme.
Regen
Sideelver
Regen har følgende sideelver:
Belarus i Eurovision Song Contest
Striden rundt 2021-bidraget
Parallelt med dette krevde flere menneskerettighetsgrupper, fans og politiske myndigheter at Belarus måtte diskvalifiseres fra konkurransen. Blant annet ble det startet flere underskriftskampanjer for å presse EBU til å utestenge landet. Den svenske kringkasteren SVT besluttet samtidig å utestenge den belarusiske juryen som skulle ha stemt i Melodifestivalen på grunn av «situasjonen i landet». Den belarusiske juryen ble i stedet erstattet av en britisk jury.
Regen
Byer og landsbyer
De største byene langs ruten er Cham og Regensburg.
Belarus i Eurovision Song Contest
Utestengelsen fra konkurransen
I etterkant av Eurovision Song Contest 2021 økte presset på EBU om å vurdere BTRCs medlemskap i unionen. Et medlemskap i EBU krever at kringkasteren har en viss demokratisk og redaksjonell frihet, uten kontroll og direkte inngripen fra landets politiske ledelse. Bare dager etter konkurransen besluttet EBU å utestenge BTRC med virkning fra juli. Dermed mistet kringkasteren tilgangen til Eurovisions-nettet, inkludert sendingerettigheter til idrettsarrangementer, nyhetsutveksling og kultur. Dette omfatter også rett til å sende og delta i Eurovision Song Contest og Junior Eurovision Song Contest. Utestengelsen varer i utgangspunktet frem til 2024.
Dersom Belarus igjen skal kunne delta, må enten BTRC bli gjenopptatt som EBU-medlem, ellers må en annen av landets kringkastere bli medlem av unionen og overta senderettighetene til konkurransen.
Bråk om vinnere
Belarus har flere ganger vakt oppsikt for sin kronglete og til tider farse-lignende nasjonale konkurranse, Eurofest. I 2012 ble vinneren av Eurofest, Alena Lanskaja, diskvalifisert etter påstander om at produsenten hennes hadde rigget telefonavstemningen. En etterforskning viste at påstandene faktisk stemte, og Lanskaja ble diskvalifisert. I stedet fikk andreplassen, Litesound, representere Belarus i Baku. I 2005 byttet plutselig Andzjalika Ahurbasj ut låten «Boys And Girls» med «Love Me Tonight» etter laber mottakelse fra seere og fans. Også i 2010 og 2011 ble de opprinnelige sangene byttet ut med nye. Flere ganger har også landets omstridte president, Aleksandr Lukasjenko, blandet seg inn i planleggingen av den nasjonale konkurransen.
Poeng til naboen
Belarus har et svært nært forhold til Russland og var lenge kjent for konsekvent å gi tolv poeng til sin nabo. I 2009 ble rekken av toppoeng brutt, da Norge og belarusisk-fødte Alexander Rybak fikk landets tolvpoenger. Russland har også vært gavmild med poengene tilbake, men i 2013 fikk ikke Belarus et eneste poeng av Russland. Dette skapte harme i Belarus, og president Lukasjenko måtte gå offentlig ut og be belaruserne om ikke å «ta resultatet fra konkurransen for alvorlig».
Alexander Rybak har belarusisk bakgrunn og har flere ganger vært delaktig i Eurofest. I 2015 sto han bak bidraget «Accent» som ble nummer fire i den nasjonale finalen.
Deltakere
Belarus’ deltakere siden debuten i 2004. Merk at belarusiske navn og titler er transkribert fra belarusisk-kyrillisk i henhold til Språkrådets og Wikipedias anbefalinger. Navnene vil derfor være stavet annerledes enn på engelsk.
Stemmehistorikk
Under er en oversikt over poengene Belarus har fått og gitt siden debuten i 2006. Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.
I finalene har Belarus fått flest poeng fra:
Tabellene ovenfor omfatter bare poeng i finalene. Poeng gitt og mottatt i semifinaler, er ikke inkludert.
Gunnar Eriksson
Gunnar Eriksson (født 13. september 1921, død 8. juli 1982) er en svensk tidligere langrennsløper.
Han var med på Sveriges lag som tok gull på 4 x 10 km stafett under OL 1948 i St. Moritz, og tok bronsemedalje på 18 km.
Under VM 1950 ble han verdensmester på 50 kilometer, foran landsmennene Enar Josefsson og Nils «Mora-Nisse» Karlsson.
Yuanjiang Hani Yi Dai
Yuanjiang (kinesisk: 元江哈尼族彝族傣族自治县; pinyin: Yuánjiāng hānízú yízú dǎizú Zìzhìxiàn) for hani, yi og daifolkene er et autonomt fylke i byprefekturet Yuxi i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 189,773 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Storkommunene Lijiang (澧江镇), Yinyuan (因远镇), Qinglongchang (青龙厂镇), Dong'e (东峨镇);
Kommunene Yangchajie (羊岔街乡), Yangjie (羊街乡), Nanuo (那诺乡), Wadie (洼垤乡), Mili (咪哩乡), Longtan (龙潭乡).
Samferdsel
Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
MIRC
mIRC er en IRC-klient for Microsoft Windows, og er kanskje den mest kjente IRC-klienten som finnes. Den første versjonen av mIRC kom ut i 1995.
Programmet kan lastes ned gratis og evalueres opptil 30 dager. Etter evalueringsperioden må programvaren registreres for videre bruk (prisen er 20 dollar), og må fornyes etter 3 år - eldre registreringer har livstid.
Ifølge mIRCs egen hjemmeside er det totalt passert 150 millioner nedlastinger.
mIRC er skrevet i C/C++.
Rumskulla
Rumskulla er et småsted i Vimmerby kommune i Kalmar län i Småland i Sverige. I 2010 hadde stedet 198 innbyggere.
Silvalen
Silvalen er et tettsted og administrasjonssenteret i Herøy kommune i Nordland. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger ved Herøysundet på øya Nord-Herøy.
Webb Island
Webb Island er en berglendt øy i Antarktis, beliggende i Laubeuf Fjord nær Adelaide Island og 6 kilometer sør for inngangen til Stonehouse Bay. Den er om lag 2,8 kilometer lang og ble kartlagt i januar 1909 av Charcots andre antarktisekspedisjon. Den er oppkalt etter kaptein, senrere admiral), Richard C. Webb i Royal Navy som var sjef på den engelske krysseren HMS «Amethyst» – det første fartøyet som møtte ekspedisjonsskipet «Pourquoi-Pas?» på returen til Montevideo i 1910.
Balakovo oljekraftverk
Balakovo kraftverk–4 (russisk: Balakovskaja TETs) er et varmekraftverk nær Balakovo i Saratov oblast, Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 465 MW. Brenselstype er fyringsolje.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1959, og første byggetrinn stod ferdig i 1962. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger.
Amblochilus
Ambochilus er en slekt av biller som hører til underfamilien praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor (ca. 10 millimeter), avlang skarabide. Fasettøynene er forholdsvis store. Hode, pronotum og scutellum er blankt metallisk grønne, dekkvingene brunrøde. Sidene er kledt med lange, hvite hår.
Levevis
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia.
Patrick Moraz
Patrick Philippe Moraz (født 24. juni 1944 i Villars-Ste-Croix, Morges i Sveits) er en progressiv rock-keyboardist og pianist. Han er mest kjent som keyboardist for Yes fra 1974 til 1976, og for The Moody Blues mellom 1978 og 1991.
Han har klassisk pianoutdannelse fra konservatoriet i Lausanne, men var hovedsakelig jazz-pianist før hans «progressive» karriere begynte. Moraz er kjent for sin virtuose spillestil.
Moraz turnerte i Europa som soloartist på midten av 1960-tallet da han ofte var oppvarmer for større jazz-artister. Han startet så gruppen Mainhorse sammen med Jean Ristoiri i 1968 og ga ut et album med samme navn. Senere flyttet han til England, der han startet bandet Refugee sammen med Lee Jackson og Brian Davidson som tidligere spilte i The Nice sammen med Keith Emerson.
Yes og Moody Blues
Patrick Moraz ble verdenskjent da han i 1974 erstattet Rick Wakeman i Yes, og spilte på albumet Relayer og var med bandet på to verdensturnéer. Med Relayer søkte Yes å utforske et mere jazz-preget lydbilde, noe Moraz sterkt bidro til.
I 1976 ga alle Yes-medlemmene ut hvert sitt soloalbum, med påfølgende verdensturné. The Story of I var Moraz' soloalbum-bidrag og han viser her sin varierte bakgrunn med både jazz- og klassisk-inspirert musikk. Han flyttet til Brasil og lagde musikk med brasilianske rytmer.
På slutten av 1976 måtte han forlate Yes. Han ble hyret til The Moody Blues for å spille keyboard på Octave-turneen i 1978, som erstatter for Mike Pinder, og han fortsatte i bandet fram til 1991. Samtidig som han spilte i Moody Blues, fortsatte han å spille inn musikk utenfor bandet. Han turnerte med sitt brasilianske band, gjorde innspillinger sammen med Chick Corea og Bill Bruford.
Han sluttet i The Moody Blues i 1992, og gikk så til søksmål mot bandet fordi han mente han var blitt snytt for royalties som band-medlem. Motsvaret fra The Moody Blues var at han aldri var medlem, men kun var med som innleid musiker, til tross for at han er listet opp som band-medlem på alle plateomslagene. Selv om Moraz vant rettssaken, ble han tilkjent en mye lavere sum enn det han krevde.
Senere år
Etter dette har Moraz hovedsakelig konsentrert seg om sine soloprosjekter, med hovedvekt på piano. I 1995 turnerte han i USA, og det spesielle med denne turneen var at han var sin egen agent og booking-operatør. Dermed kunne man for 800 dollar få en privat konsert med Patrick Moraz hjemme i stua, forutsatt at man kunne stille opp med et egnet piano. Under turneen spilte han enkelte konserter for så få som to personer og noen konserter for opptil hundre personer. En av disse konsertene ble innspilt, og utgitt som PM In Princeton på både CD og video. Han har siden fortsatt å spille inn album og gi konserter.
For tiden bor Patrick Moraz i USA på vestkysten av Florida.
Mojiang Hani
Mojiang (kinesisk: 墨江哈尼族自治县; pinyin: Mòjiāng hānízú Zìzhìxiàn) for hanifolket er et autonomt fylke i byprefekturet Pu'er i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender opp i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
Stavanger bispedømme (1125–1682)
Stavanger bispedømme, senere Stavanger Stift (Latin: Dioecesis Stavangrensis) var et av de fem historiske bispesetene i Norge, og ble opprettet ca 1125. De første tre katolske bispedømmene i Norge ble opprettet i (1070) med sete i Alpsa, Biargina og Nithirosa, det vil si i Oslo, Bjørgvin (Bergen) og Nidaros. Etter hvert ble antallet bispedømmer utvidet til fem, og blant disse var Stavanger, som ble opprettet ved deling av Bjørgvin bispedømme i 1125. Det har vært vanlig å tidfeste byen Stavanger til samme år som bispedømmets grunnleggelse. Det er mulig at det var en biskop i Stavanger også før dette.
Bispedømmet ble etter noen få års opphold videreført som Stavanger stift etter reformasjonen i 1537. I 1608 ble det gjort et forsøk på å tilbakeføre Eidfjord til Hardanger prosti i Bergen stift uten at dette lykkes. Først i en kongelig reskript av 24. februar 1636, ser vi at Eidfjord, som ble brukt "så som ved føringskap skyld", ble tilbakeført til Bergen stift. Ved kongebrev av 10. april 1631 ble Hallingdal og Valdres prostier overført til Christiania stift. Til gjengjeld ble Øvre Telemark prosti overført fra Christiania til Stavanger stift. Øvre Telemark hadde før reformasjonen vært delt mellom Oslo og Hamar bispedømmer, med delingen falt bort da Hamar inngikk i Oslo etter reformasjonen. Jordeboken Graagaas ført i pennen av Scavenius, gir en utfyllende opplysninger om Stavanger stifts administrative inndeling omkring 1620.
Ved respript av 6. mai 1682 ble det bestemt at Christianssand skulle bli stiftstad i både verdslig og geistlig henseende. Dette dels på grunn av nedgangstider i byen Stavanger, og dels ut fra et politisk ønske hos kongen i Danmark-Norge om å styrke den den nylig grunnlagte byen. Bispesetet ble følgelig flyttet fra Stavanger til Kristiansand, og bispedømmet hadde samme utstrekning etter flyttingen, og forandret navn til Christianssands stift.
Bispedømmet endret i 1918 så navn til Agder bispedømme, og i 1925 ble et nytt Stavanger bispedømme opprettet ved at området tilsvarende Rogaland fylke ble utskilt fra Agder bispedømme.
Golden Gate Bridge
Golden Gate Bridge er en hengebro over Golden Gate, munningen av San Francisco-bukten i Stillehavet. Broen forbinder San Francisco med Marin County, og er 2,7 km lang. Den er en del av California State Route 1.
Broen ble bygget mellom 1933 og 1937, og er med sitt 1,280 meter lange hovedspenn en av verdens lengste hengebroer. Den var inntil 1964 verdens lengste bro totalt. Broen er en vektankret hengebro, og 1,280 meter med åpent vann passerer under dens to høye brutårn av stål. Broens to hovedkabler er spent mellom to elegante tårn og veier 11,000 tonn hver.
Hovedkablene er laget av over 25,000 individuelle vaiere og overfører vertikalkrefter fra brodekket til tårnene.
Golden Gate Bridge var en suksess og hadde inntjent sine kostnader på 75 millioner dollar innen 1971. Kun reisende på vei sørover inn i San Francisco måtte betale bompenger. De siste 70 årene har den stått imot utallige jordskjelv, inkludert det ødeleggende jordskjelvet med en styrke på 7,1 på Richters skala i 1989. Broen har bare vært stengt tre ganger på grunn av sterk vind i hele dens historie.
Broen er ved gjennomsnittlig tidevann 67,1 meter over havet.
Termitotroginae
Utseende
Ganske små (1,5-3 millimeter), brune eller svarte skarabider. De er tilpasset et underjordisk levesett og mangler øyne fullstendig. Dekkvingene er sammenvokst, og de mangler flygevinger. Pronotum og dekkvingene har et mønster av langsgående ribber med dype furer mellom. Antennene består av ni ledd.
Levevis
Såvidt man vet er alle disse billene knytte til termitter i underfamilien Macrotermitinae. Billene lever i termittenes underjordiske sopphager. Det er sannsynlig at de skiller ut stoffer som gjør at de får være i fred for termittene.
Tuna
Tuna er et tettsted i Vimmerby kommune i Kalmar län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 227 innbyggere.
Termitotroginae
Utbredelse
Gruppen er kjent fra India og spredt utover store deler av Afrika. På grunn av billenes skjulte levevis er det få funn av dem.
Systematisk inndeling
Gruppen blir av og til regnet som en familie for seg, Termitotrogidae.
Ticker
En ticker er en kode for allmennaksjeselskaper som brukes i forbindelse med kjøp og salg av aksjer på børser og andre markedsplasser over hele verden. Et eksempel er NHY, som representerer Norsk Hydro.
Fredrik Theokar Salicath
Da han hadde slått rot i Stavanger var han med og stiftet St. Johanneslogen St. Svithun og han var den første Ordførende Mester. I Stavanger la han seg også ut med befolkningen og Lars Oftedal spesielt. Det toppet seg da Salicath beordret en redaktør og en oberstløytnant arrestert fordi de hadde sunget Mellom bakkar og berg i gaten i Stavanger. Oftedal forlangte at politimesteren ble fjernet og la til at han gjerne kunne bli lensmannsdreng i Kautokeino. Han måtte forlate Stavanger i 1897 og ble deretter politimester i Larvik samme år.
I Stavanger brukes fortsatt uttrykket Å Salicath som et finere banneord.
Alan Baker
Alan Baker (født 19. august 1939 i London, død 4. februar 2018 i Cambridge) var en engelsk matematiker.
Baker er kjent for sitt arbeid med effektive metoder i tallteori. Han ble tildelt Fields-medaljen i 1970, i en alder av 31 år. Hans akademiske karriere begynte mens han studerte ved University College London og senere ved University of Cambridge.
Baker generaliserte Gelfond-Schneider-teoremet, selv en løsning på Hilberts syvende problem. Spesielt viste Baker at hvis er algebraiske tall (i tillegg til 0 or 1), og hvis  er irrasjonelle algebraiske tall slik at settet  er lineært uavhengige over de rasjonelle tallene, så er tallet   transcendentalt.
Abdurrahman Wahid
Abdurrahman Wahid (født 7. september 1940 i Jombang på Java, død 30. desember 2009 i Jakarta i Indonesia) var en indonesisk politiker. Han var landets president fra 1999 til 2001.
Bakgrunn
Abdurrahman Wahids bestefar var omkring 1900 en kjent muslimsk leder. Faren var i 1945 religionsminister i den første regjeringen til Achmed Sukarno. Abdurrahman Wahid studerte islamsk rett, arabistikk og litteratur i Kairo og Bagdad. I 1971 vendte han tilbake til Indonesia.
Politikk
I Indonesia engasjerte han seg i organisasjonen Nahdlatul Ulama (NU), en islamsk organisasjon med over 30 millioner medlemmer, stiftet av Abdurrahman Wahids bestefar. Han ble leder i NU i 1984. I april 1991 grunnla han partiet Demokratiforum, i opposisjon til president Suharto. I juli 1998 grunnla han Partiet for nasjonal vekkelse (PKB), som ble det tredje største partiet under parlamentsvalget i 1999.
23. juli 2001 ble Abdurrahman Wahid avsatt av folkeforsamlingen, på grunn av inkompetanse og innblanding i en finansskandale. Hans etterfølger ble Megawati Sukarnoputri, datter av Indonesias første president, Achmed Sukarno.
Marit Sandvik
Marit Sandvik (født 19. juli 1956 i Harstad) er en norsk jazzsanger.
Hun har medvirket i en rekke vokal- og jazzgrupper i Harstad, Trondheim og Tromsø. Sandvik etablerte i 1993 sekstetten Bossa Nordpå med Helge Sveen, Henning Gravrok, Øystein Norvoll, Oddmund Finnseth og Finn Sletten. I 1997 startet hun Norvoll/Sandvik duo sammen med gitarist Øystein Norvoll, og var medlem av vokalkvartetten Plagiacci, som i 1998 satte opp Hasseåtage-revyen Spader, Madam!. Med sin egen kvintett Marit Sandvik Band (etablert 1998), med Henning Gravrok, Eivind Valnes, Sigurd Ulveseth og Finn Sletten) har hun turnert internasjonalt.
Hun medvirker på Nordnorsk Jazzforums Distant Reports (2001), Jan Arvid Johansens Tonen og Kjærligheten (2005), Roger Johansens Evening Songs (2005) og World of Emily (2007), Henning Gravroks «Q» (2009), Jørgen Nordeng/Joddskis Krig og kjærlighet (2010), Tore Johansens «Natt, stille» (2010) og "Nord" (2011). Hun er bosatt i Tromsø og ledet Tromsø Jazzklubb (1990–1996).
Familie
Hun er gift med jazzgitaristen Øystein Norvoll. Datteren Dagny Norvoll Sandvik (1990–) ble popsangerinne som laget en sang til Grey's Anatomy.
Jinggu Dai Yi
Jinggu (kinesisk: 景谷傣族彝族自治县; pinyin: Jǐnggǔ dǎizú yízú Zìzhìxiàn) for dai- og yifolkene er et autonomt fylke i byprefekturet Pu'er i provinsen Yunnan i Folkerepublikken Kina.
Fylket hadde 285,558 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 323 løper gjennom området. Den begynner i Ruijin i provinsen Jiangxi og fører gjennom Guangdong og Guangxi og ender i Lincang i Yunnan, på grensen mot Burma.
Yuko Arimori
Yuko Arimori (japansk: 有森 裕子, født 17. desember 1966) er en japansk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i maraton.
Arimori deltok i VM 1991 i Tokyo der hun kom på fjerdeplass. Under OL 1992 i Barcelona tok hun sølvmedaljen, bare åtte sekunder bak gullvinneren Valentina Jegorova.
Hun deltok også under OL 1996 i Atlanta, der hun ble nummer tre etter Fatuma Roba og Jegorova.
Mothra vs. Godzilla
Mothra vs. Godzilla er en japansk film fra 1964 regissert av Ishirô Honda. Dette er den fjerde filmen om det klassiske filmmonsteret Godzilla, der også kjempesommerfuglen Mothra opptrer.
Filmen sterter med at et gigantisk egg skylles opp på en strand etter en storm. Det viser seg å være et Mothra-egg. «Happy Corporation» kjøper egget fra den lokale fiskeren som henter det fra stranden. En journalist, en fotograf og en gruppe vitenskapsmenn undersøker egget med hjelp fra to shobijin (små skjønnheter). Shobijin er små jenter som kun er 15 cm lange.
Det finnes mange elementer fra King Kong vs. Godzilla i filmen.
Handlingsreferat
Kumayama møter Jiro Torahata, sjefen for Happy Enterprises. De blir uventet konfrontert av ørsmå tvilling-jenter kjent som «Shobijin» og forsøker å fange de små jentene. Shobijin flykter og møter Sakai, Nakanishi og Miura. De forklarer at det merkelige egget faktisk tilhører Mothra. Hvis egget klekkes, kan den gigantiske larven forårsake enorm skade på jakt etter mat. Trioen blir enige om å hjelpe til, og forsøke å resonnere med Kumayama og Torahata. Miura informerer Sakai og Junko om at det merkelige objektet de oppdaget som inneholder radioaktiv stråling, og går tilbake til stranden for å finne igjen kilden. Godzilla kommer til overflaten fra gjørme-fylt område, og angriper Nagoya.
Sakai, Junko og Miura reiser til «Infant Island» for å be Shobijin om å sende Mothra for å beseire Godzilla. De innfødte og Shobijin nekter i utgangspunktet, på grunn av alle grusomhetene som øya og dens innbyggere ble påført på grunn av tidligere utprøving av kjernefysiske våpen. Men de blir til slutt overbevist om å hjelpe til. Shobijin advarer dem imidlertid om at Mothra er for gammel til å slåss mot Godzilla, og snart kommer til å dø. Kumayama konfronterer Torahata, og krever å få tilbake alle pengene som Torahata nylig hadde svindlet fra ham. Kumayama blir skutt av Torahata, så blir også han drept når Godzilla ødelegger hotellet han bor ved. Japans forsvar begynner en rekke angrep mot Godzilla, før to gigantiske larver klekkes ut fra Mothra-eggene.
New Zealand under Sommer-OL 2004
New Zealand under Sommer-OL 2004. 151 sportsutøvere fra New Zealand deltok i nitten sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. New Zealand kom på 24.-plass med tre gull- og to sølvmedaljer. Friidrettsutøveren Beatrice Faumuina var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Etyde
En etyde (av fransk étude, «studie») er en musikalsk komposisjon konstruert for å øve opp en spesifikk teknikk på et soloinstrument.
Noen eksempler er Frédéric Chopins etyde nr. 6 fra op. 25, som gir pianister trening i å spille raske parallelle kromatiske terser, nr. 5 op. 10, som skal forbedre ens evne til å spille arpeggioer på de svarte tangentene, og nr. 10 fra op. 25, en studie i parallelle oktaver.
Slike musikalske studier har blitt komponert siden det 18. århundre, mest notabelt av Carl Czerny, men det var Chopin som gjorde etyden til en viktig musikalsk sjanger. Chopin skrev 24 etyder i to sett à 12 etyder (op. 10 og op. 25), pluss tre «Nouvelle-etyder», altså 27 til sammen. Andre viktige komponister av etyder for piano er Franz Liszt (med f.eks. La Campanella og  Feux Follets), Aleksandr Skrjabin og Sergej Rakhmaninov. Etyder for andre instrumenter er også vanlig, for eksempel Rodolphe Kreutzers etyder for fiolin.
Chopins etyder legger stort sett vekt på å mestre ett spesielt aspekt ved framføringen, mens Liszts etyder virker å være bredere konsentrert, ofte med et stort spekter av tekniske vanskeligheter.
Etydene som er mest beundret er de som hever seg over sin praktiske funksjon og blir verdsatt rent musikalsk. Chopins etyder er gode eksempler på dette. De anses ikke for bare å være teknisk vanskelige, men også for å være musikalsk kraft- og uttrykksfulle. Czernys etyder er den rake motsetning til dette, og kan kun sies å være teknisk vanskelige. Chopins etyder framføres dermed ofte foran store publikum, mens Czernys har sin plass i øvingsrommet.
Den norske kirkes gudstjenestebok 2011
Den norske kirkes gudstjenestebok 2011 ble innført i sammenheng med gudstjenestereformen i Den norske kirke første søndag i advent 2011. Den inneholder som den tidligere gudstjenesteboken for Den norske kirke, forordninger rundt gjennomføringen av høymessen, nå kalt hovedgudstjenesten. Den nye ordningen ble i utgangspunktet tatt i bruk av alle menigheter fra og med første søndag i advent 2011, med en siste frist første søndag i advent 2012. Gudstjenesteboken brukes sammen med den nye liturgiske musikken som følger reformen. Hovedgudstjenestens uttrykk og gjennomføring skal kunne variere fra den ene menighet til den andre, men en grov skisse vil være gjeldende for alle.
Den nye gudstjenesteboken ble innført sammen med ny tekstbok med søndagens lese- og prekentekster. En ny salmebok, som erstattet Norsk Salmebok og Salmer 1997, ble tatt i bruk i 2013.
Det har blitt utarbeidet flere liturgiske serier med musikk skrevet av Egil Hovland, Kjell Mørk Karlsen, Trond Kverno, Peter Sandwall, Andreas Utnem, Henrik Ødegaard og Tore W. Aas. Disse seriene har blitt utprøvd i flere høringsmenigheter rundt om i landet etter at et høringsdokument med noter fra de åtte komponistenes bidrag blei utgitt i desember 2008.
Gay
Etymologi
Gay kan også være en kortform av kvinnenavnene Gaynell og Gaynor, og mannsnavnene Gaylen og Gaylord.
Gaye er en variant av kvinnenavnet Gay, men er også et tyrkisk navn som betyr «mål».
Utbredelse
Gay ble brukt som et etternavn i middelalderen. Navnet var mest populært som fornavn i USA på 1940- og 1950-tallet, men har vært svært lite i bruk fra 1970. Bruken av navnet falt i mange land etter at ordet begynte å bli tolket i betydningen «homoseksuell» på siste halvdel av 1900-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Brentford FC
Brentford Football Club er en engelsk fotballklubb som spiller i Premier League. Klubben ble stiftet i 1889, og ble valgt inn i The Football League i 1920. «The Bees», som er kallenavnet til Brentford, spiller hjemmekampene sine på Brentford Community Stadium i Brentford. Brentford er et sted i bydelen Hounslow som ligger i det vestlige London.
Uwe Rösler med fortid som spiller og manager i Norge var trener for laget i to og en halv sesong. Han førte laget til midt på tabellen i 2011-12 og til 3.-plass i sesongen 2012-13. De vant en dramatisk semifinale over to kamper mot Swindon Town som ble avgjort på straffesparkkonkurranse, men tapte finalen på Wembley mot Yeovil. I 2013-14 gikk Rösler til Wigan Athletic midt i sesongen og hans assistent, Mark Warburton overtok som hovedtrener. Laget kom på andreplass i serien og rykket direkte opp til Championship. Det var 21 år siden laget sist spilte på andre nivå i ligaen.
Spillerstall
Oppdatert 15. august 2023
Kjørrefjord
Kjørrefjord er ei grend på Lista mellom Farsund og Vanse.
Staten kjøpte en del av Kjørrefjord rundt 1880 og startet Kyrrefjord planteskole, en av landets første. Et formål med etableringen var å bidra til skogreisinga på Lista og omegn, som på den tiden nesten var avskoget. Planteskolen ble drevet av det offentlige fram til 1927, og deretter privat drevet fram til rundt 1940. Kjørrefjordskogen eies i dag av Opplysningsvesenets fond, og skogen er en av de største produsentene av pyntegrønt på Agder.
Etymologi
Navnet kan komme av Kyrrefjord, som betyr «Den stille fjorden».
Hoholmen bru
Hoholmen bru er ei fritt frambygg-bru på riksvei 828 i Herøy kommune i Nordland. Brua er en del av veiforbindelsen mellom øyene Herøy og Dønna. Brua er 316 m lang og har et hovedspenn på 120 m.
Omer Bhatti
Omer Michael Jamal Bhatti (født 14. juni 1985 i Drammen) er en norsk hiphopartist med artistnavnet «O-Bee». Han er blant annet kjent for sitt vennskap med den avdøde popstjernen Michael Jackson. Han har i ettertid begynt en karriere som artist (danser og rapper).
Hans karriere innenfor rap og hiphop er i samarbeid med plateselskapet Universal Music Group.
I 2014 var han dommer i Norske talenter.
Bakgrunn
Bhatti er født i Drammen og vokste opp på Holmlia. Hans foreldre er Pia (Winje) og Riz Bhatti, henholdsvis fra Brønnøysund og Pakistan. Begge har jobbet for Michael Jackson.
Michael Jackson
Bhatti møtte Michael Jackson i Tunisia for første gang i 1996. Han har i flere år bodd sammen med Jackson-familien og bodde i perioder på Jacksons ranch Neverland i California.
Sakmarskja kraftverk
Sakmarskaja kraftverk (russisk: Сакмарская ТЭЦ, Sakmarskaja TETs) er et varmekraftverk nær Orenburg i Orenburg oblast, Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 455 MW. Brenselstype er naturgass og fyringsolje.
Arnold Holmboe
Arnold Holmboe (født 11. mars 1873 i Beitstad i Malm, død 27. juli 1956) var en norsk forretningsmann, stortingsrepresentant og statsråd (V).
Han satt på Stortinget for Venstre i to perioder, 1922–24 og 1928–30. Han var innvalgt for de nordnorske byene (Bodø, Narvik, Tromsø, Hammerfest, Vardø og Vadsø). Holmboe var justisminister 1922–23 og finansminister 1924–26.
Fra 1928 til 1943 var Holmboe direktør ved Vinmonopolet. Samme år som han fratrådte direktørstillingen ble hans oversettelser av den greske poeten Anakreons vers utgitt i boken Anakreons sange.
Colin Powell
Colin Luther Powell (født 5. april 1937 i New York, død 18. oktober 2021 i Bethesda i Maryland) var en amerikansk statsmann og firestjerners general.
Arnold Holmboe
Etter krigen var han medlem av Undersøkelseskommisjonen av 1945 og komiteen som granska Norges Banks virksomhet i okkupasjonsåra.
Colin Powell
Colin Powell var USAs nasjonale sikkerhetsrådgiver fra 1987 til 1989, formann for Den militære sjefsnemnd – den høyeste militære stillingen i USAs væpnede styrker – fra 1989 til 1993 og USAs utenriksminister fra 2001 til 2005. Han var den første afroamerikaneren på samtlige av disse postene.
Hundeslekten
Hundeslekten (Canis) er en slekt med store rovpattedyr (Carnivora) i hundefamilien (Canidae) og inkluderer sju til ni arter. Navnet Canis er latin og betyr både hund og hjørnetann.
Arter
De fem artene i hundeslekten kan bestå som et antall underarter, som igjen kan være inndelt i raser og varianter.
Alle artene er mer eller mindre nært beslektet. Det betyr at nesten alle artene er i stand til å pare seg med hverandre og få levedyktig avkom. I naturen ser imidlertid artene ut til å forbli separate arter, selv om noe hybridisering kan foregå der utbredelsesområdene overlapper hverandre. Det er mulig små forskjeller i den sosiale strukturen gjør dem sosialt inkompatible, selv når det ikke eksisterer en genetisk artsbarriere. Tamhunden utgjør et visst unntak fra denne tilsynelatende reglen, og hybridisering mellom hund og flere av artene er kjent. For eksempel er den største trusselen for etiopisk ulv er nettopp hybridisering.
Det endelige slektskapet mellom artene i hundeslekten er fortsatt uavklart, men to av sjakalene har blitt innlemmet i en egen slekt; Lupulella. C. anthus ble lagt til her 30. juli 2015. Det er en nyoppdaget ulv, som man tidligere trodde var en gullsjakal. Det er også stor sannsynlighet for at himalayaulv (C. lupus himalayensis) vil få status som selvstendig art, fordi ny forskning viser at den oppsto før ulv og er unik genetisk. Inntil videre betraktes den imidlertid som en underart.
Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Lindblad-Toh et al. (2005), med noen nye oppdateringer. Inndelingen av søramerikanske rever følger Tchaicka et al. (2016). Inndelingen av sjakaler i en selvstendig gruppe følger Atickem et al. (2018).
Fylogeni
Inndelingen under følger Rutkowski et al. (2015) og viser at stripe- og svartryggsjakal danner en basal klade i stamtreet, før Lycaon og Cuon, noe som i så fall gjør Canis parafyletisk. Dette antyder at de to artene kanskje må flyttes til en egen slekt, men dette spørsmålet er ikke avklart. Det er imidlertid igangsatt studier som forhåpentlig vil gi oss et svar snart.
Colin Powell
The Economist omtaler ham som den mest fremstående soldat i sin generasjon.
Bakgrunn
Powells foreldre hadde innvandret til USA fra Jamaica. Han tok eksamen i geologi ved City College of New York i 1958. I sin collegetid utdannet han seg til reserveoffiser.
I 1963 stoppet han på en fastfoodkafe i Georgia for å kjøpe en hamburger. Betjentingen spurte om han var fra Puerto Rico eller kanskje afrikansk student. Nei, svarte Powell, «jeg er en neger (engelsk: negro), jeg er amerikansk og jeg er offiser i hæren». Betjeningen ba ham gå til baksiden for å få en hamburger der (svarte ble nektet servering innendørs).
Militær karriere
Han ble etter eksamen fenrik i hæren.
Etter tjeneste i Vietnam i 1963 var Powell blant annet stasjonert ved Fort Benning i delstaten Georgia. Der opplevde han personlig hvordan raseskillet fungerte i praksis, blant annet ved at han, med kapteins grad, ble nektet servering i en drive in hamburgerkafe.
Powell var yrkesmilitær i 35 år, og ble forfremmet til firestjerners general.
Samtidig som han tjenestegjorde som general, var Powell nasjonal sikkerhetsrådgiver (National Security Advisor) i perioden 1987–1989. Han var formann for den rådgivende militære gruppen Joint Chiefs of Staff (Chairman of the Joint Chiefs of Staff), den høyeste militære stillingen i det amerikanske militæret, i perioden 1989–1993. Gulfkrigen s Operation Desert Storm var dermed en av de militære operasjonene han var øverste militære ansvarshavende for. Han var den første afroamerikaneren som var medlem av Joint Chiefs of Staff.
Politisk karriere
Den 30. september 1993 mottok han Presidentens frihetsmedalje fra president Bill Clinton.
Powell tjenestegjorde som utenriksminister under president Bush i perioden 20. januar 2001 til 28. januar 2005. Politisk var han mer moderat enn de fleste i Bush-regjeringen. Det var, ifølge The Guardian, blant andre Powell som rådet George W. Bush til å opprette PEPFAR (the President's Emergency Plan for AIDS Relief) som i perioden 2003–2008 reddet minst fem millioner liv i Afrika sør for Sahara.
Den 15. november 2004 meldte Powell at han stilte sin stilling som utenriksminister til disposisjon. Han ble to måneder etter etterfulgt av Condoleezza Rice.
Under presidentvalgkampen i 2008 støttet han demokraten Barack Obama, og ikke sin partifelle John McCain.
Død
Den 18. oktober 2021 døde Powell på Walter Reed National Military Medical Center i Bethesda i Maryland på grunn av komplikasjoner utløst av covid-19., i en alder av 84 år. Han var fullvaksinert. Det ble etter hans død rapportert at Powell tidligere var blitt diagnostisert med benmargskreft; den klarte legene å håndtere, men benmargskreft svekket hans immunsystem.
Akershus len
I 1308 ble den gamle ordningen med lendmann fra kongens hird avskaffet, og fylkesinndelingen i Norge ble erstattet av en sysselinndeling. I senmiddelalderen og i unionstiden med Danmark ble sysselordningen gradvis avløst av et system med len, hvilket vedvarte til innføringen av amtsinndelingen på 1660-tallet.
På 1500-tallet var Norge inndelt i fire hovedlen eller slottslen:
Lensinndeling på 1500-tallet
Høvedsmannen på Akershus slott blir av moderne historikere kalt lensherre over Akershus len og styrte store deler av Øst- og Sørlandet på vegne av kongen i København. Ofte delte høvedsmannen ut stykker av det store lenet sitt som små underlen, senere også futedømmer. Inndelingene skiftet ofte og er ikke lette å holde orden på, men Akershus hovedlen omfattet omkring 1560 følgende underlen: Hovedlenet omfattet de resterende deler av Østlandet (Oppland, øvrige Buskerud og Akershus).
Lensinndeling på 1600-tallet
På 1600-tallet ble lensinndelingen fastere, og enkelte av de tidligere underlen hadde gått inn i hovedlenet, mens andre ble egne hovedlen.
Stattholderembetet opprettet i 1572 ble kombinert med Akershus len inntil eneveldets gjennombrudd i 1660. I 1662 falt lensordningen bort og Akershus hovedlen ble avløst av Akershus stiftamt.
Slotts-/Lensherrer
(Gyldenløve fortsatte som amtmann i Akershus stift til 1699.)
Hermann Sasse
thumb|Matteuskirken i Berlin hvor Sasse ble ordinert til prest. Hermann Otto Erich Sasse (født 17. juli 1895 i Sonnewalde, Niederlausitz, Tyskland, død 9. august 1976 i Adelaide, Australia) var en tysk luthersk teolog og forfatter. Han ble betraktet som en av de mest konfesjonstro lutherske teologene i det 20. århundre. I USA ble han kalt "Mr. Lutheran".
Liv og virke
I 1913-16 studerte Sasse teologi ved Universitetet i Berlin under storheter som Adolf von Harnack, Ernst Troeltsch og Karl Holl før han 1916-18 tjenestegjorde som infanterisoldat under den første verdenskrig. Han ble ordinert til prest 13. juni 1920 i Matteuskirken i Berlin. I 1921-28 virket han som prest i Oranienburg ved Berlin og i perioden 1928-33 i en menighet i Berlin.
I 1923 tok han den teologiske doktorgrad og reiste så på flere studiereiser for å se på de kirkelige forholdene i Sverige, England og USA. Hans lærer Adolf Deissmann (1866–1937) fikk han med i den økumenske bevegelsen. Han deltok en tid i ”Life and Work”-bevegelsen (for kirkelig fellesskap i liv og arbeid), og fra 1927 var han med i ”Faith and Order”-bevegelsen.
I 1933 kom han til Universitetet i Erlangen som professor i kirkehistorie, dogmehistorie og konfesjonsvitenskap. Der viste han seg som en kritisk røst mot Det nasjonalsosialistiske tyske arbeiderparti og Tysklands nye kansler Adolf Hitler. Han var hovedforfatter sammen med Dietrich Bonhoeffer på det første utkastet til den lutherske Bethelbekjennelsen i 1933 som klart tok avstand fra nazistenes jødehat.
Sasse var et aktivt men kritisk medlem av bevegelsen som gikk under navnet Bekjennelseskirken, likevel valgte han å ikke signere Barmenerklæringen skrevet i 1934 av Karl Barth. Årsaken var at den forsøke å få til en samlingen av de lutherske og reformerte kirkene, i stedet skrev han boken Hva er luthersk kristendom?. I 1935 ble passet hans inndradd, men hans popularitet som foreleser ved universitetet og beskyttelse fra dekan ved fakultetet gjorde at han fikk beholde stillingen gjennom nazitiden.
I 1948 protesterte Sasse mot opprettelsen av Evangelische Kirche in Deutschland som var en samling av de lutherske, reformerte og unierete protestantiske kirkene. Bekymringen over statsstøttede teologiske fakulteter gjorde at han ble medlem av en luthersk frikirke som var tro mot konfesjonen i Konkordieboken. Da han mottok et kall om å undervise ved "Immanuel Seminary" i Adeaide i 1948 emigrerte Sasse året etter til Australia, hvor han tjenestegjorde ved det teologiske fakultet til United Evangelical Lutheran Church of Australia til hans død i 1976. Han ivret for sammenslåing av de ulike lutherske kirkene i Australia og det gikk i oppfyllelse da Lutheran Church of Australia ble etablert.
I 1972 ble Sasse tildelt Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstkors av første klasse.
Selbständige Evangelisch-Lutherische Kirche i Tyskland hedrer Sasse gjennom å annet hvert år dele ut Hermann-Sasse-Preis für lutherisches theologische Literatur. Juryen som tildeler prisen består av biskopen i SELK, tre andre teologer fra SELK og tre teologer fra universitetsfakulteter eller landkirker i Tyskland. Følgende har blitt tildelt prisen: Albrecht Peters (1991), Jörg Baur (1993), Oswald Bayer (1995), Karlmann Beyschlag (1997), Gunther Wenz (1999), Johannes Wirsching (2001), Ernst Koch(2003), Michael Roth (2005), Bengt Hägglund (2007).
Svalbard radio
Svalbard radio (LGS) var en norsk kystradiostasjon ved Longyearbyen. Stasjonen som het Spitsbergen radio/LFG fra juli 1911 til 19. september 1925 var den første radiostasjon i arktisk område, og lå først på Hvalpynten (Finneset) øst i Grønfjorden (Green Harbour). Stasjonen er siden 1. april 2006 fjernstyrt fra Bodø radio.
Historie
I og med at Spitsbergen på den tid var ingenmannsland ble stasjonen lagt på et område på Finneset som tilhørte et Larvik-selskap. Denne etableringen skjedde fem år før det ble satt i gang norsk kulldrift på Svalbard. De første radiosignalene gikk på lufta 22. november samme år, og Svalbard var knyttet til fastlandet med datidens teleteknologi. En tilsvarende stasjon, Ingøy radio, ble bygget på Ingøya i Hammerfest.
Like etter at Svalbard i 1925 kom under norsk herredømme ble navnet endret til Svalbard radio med kallesignalet LGS. Den 1. september 1930 flyttet stasjonen til Skjeringa i Longyearbyen.
Den langsomme postgangen førte til opprettelsen av radioforbindelse med fastlandet via Ingøy radio/LEI. Spitsbergen radio styrket umiddelbart Norges posisjon på Svalbard som den den første i Arktis. Stasjonen dekket nesten hele Ishavet, og på grunn av den hurtige og stabile forbindelsen med fastlandet formidlet den all kommunikasjon mellom de arktiske områdene og resten av verden. Nesten alle telegrammene den første vinteren gjaldt gruvedriften på øya, men kort tid etter ble stasjonen også benyttet av fangstflåten.
Tilkopling til telefonnettet
I mars 1949 ble Svalbard radio koblet til det innenrikske telefonnettet ved at det ble etablert telefonforbindelse mellom Longyearbyen over Harstad Radio. På slutten av 1970-tallet ble denne forbindelsen avløst da Svalbard radio fikk satellittforbindelse over Eik jordstasjon.
I 1976 flyttet kystradiostasjonen fra Skjeringa til tårnet ved Svalbard lufthavn, og Isfjord radio ble fjernstyrt fra Longyearbyen. Kystradiotjenesten ble fra dette tidspunktet utført i kombinasjon med AFIS-tjenesten ved lufthavnen (Longyear Information) av personell rekruttert fra både Luftfartsverket og Telenor. Disse måtte ha både AFIS-kurs og radiotelegrafistsertifikat, samt ha kurs i værobservasjon fra Meteorologisk institutt. Personalet var administrert av Telenor Nett AS, Kystradio, enten de kom fra Luftfartsverket eller Telenor.
Telegrafitjenesten ved Svalbard radio ble nedlagt den 1. februar 1999. Fra 1. april 2006 ble Svalbard og Isfjord radio fjernstyrt fra Bodø radio som nå fjernstyrer alle kystradioanlegg på Svalbard. Samtidig overtok Avinor lufttrafikktjenesten fra Telenor.
Øvrige stasjoner på Svalbard
Den sørligste radiostasjonen på Svalbard, Bjørnøya radio/LJB, etablert i 1919 ble fjernstyrt fra Bodø radio høsten 1996. Isfjord radio/LML på Kapp Linné på sørsiden, lengst ytterst av Isfjorden ble etablert i 1933. Hopen radio/LMR ble opprettet like etter andre verdenskrig, og har i likhet med Bjørnøy radio vært drevet av Vêrvarslinga for Nord-Norge. Den nordligste stasjonen på øygruppen, Ny-Ålesund radio/LJN, ble bemannet fra Svalbard radio når telegrafister i Ny-Ålesund var forhindret fra å drive den.
De russiske samfunnene på Svalbard har alle hatt sine radiostasjoner med russiske kallesignaler: Barentsburg radio/UKS2, Pyramiden, Grumant og Coles Bay.
Destroy All Monsters
Destroy All Monsters er en japansk film fra 1968 regissert av Ishirô Honda. Dette er den niende filmen om det klassiske filmmonsteret Godzilla.
Handlingsreferat
Mot slutten av det 20. århundre har alle monstrene kalt "kaiju" blitt samlet inn av FNs vitenskapskomité, og begrenset til et område kjent som Monster Island, som ligger i Ogasawara-øykjeden. Et spesielt kontrollsenter er konstruert i nærheten av øya for å sikre at alle monstrene holder seg der, og skal fungere som et forskningsanlegg for å studere monstrene. Når kommunikasjonen med Monster island plutselig og på mystisk vis blir brutt, begynner alle monstrene å gå til angrep mot forskjellige verdenshovedsteder.
Godzilla angriper New York City, og Rodan invaderer Moskva. Mothra går etter Beijing, og Gorosaurus ødelegger Paris, (selv om Baragon ble kreditert for ødeleggelsen) og Manda går til angrep mot London. Disse angrepene blir satt i gang for å trekke oppmerksomheten vekk fra Japan, slik at romvesenene kan få tid til å etablere en hemmelig underjordisk høyborg i nærheten av Mt. Fuji i Japan. FN forsøker å få kontroll over alle monstrene, men Kilaaks frigjør deres hemmelige våpen, kong Ghidorah - en trehodet drage.
Syzran gasskraftverk
Syzran gasskraftverk (russisk: Syzranskaja TETs) er et varmekraftverk nær Syzran i Samara oblast, Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 450 MW. Brenselstype er naturgass.
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1939, og første byggetrinn stod ferdig i 1947. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger. Utbyggingen fra 200 MW til 450 MW ble fullført i 2010.
Fyrstbiskop
Fyrstbiskopene var en av Det tysk-romerske rikets viktigste grunnsøyler. Således var fyrsterkebiskopene av Mainz, Trier og Köln rikets fremste kurfyrster. Fyrstbiskopene ble ofte også regnet for å være keiserens viktigste støttespillere. Biskopenes fyrstestatus gikk tilbake til de tysk-romerske herskernes politikk i tidlig middelalder: I motsetning til de mektige verdslige fyrstefamiliene hadde ikke biskoper dynastiske interesser. Ofte ble biskopene til og med utnevnt av keiserne.
I begynnelsen av Det tysk-romerske rike fantes det rundt 92 fyrst(erke)biskoper, dvs. samtlige biskoper innen riket var riksfyrster. Tallet ble gradvis redusert, delvis fordi bispedømmene havnet utenfor riket (f.eks. Aquileia i Italia, Bisanz i Frankrike, Chur i Sveits), delvis fordi fyrstbiskopene mistet riksumiddelbarheten (f.eks. Chiemsee, Gurk, Seckau), delvis fordi bispedømmene ble protestantiske og stemmene deres ble overtatt av verdslige herskere (f.eks. Magdeburg av Brandenburg, Meißen av Sachsen, Schwerin av Mecklenburg). Den eneste protestantiske biskopen som forble riksfyrste, var fyrstbiskopen av Lübeck.