cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den kinesiske drøm
Videre er uttrykket inspirert av det eldre The American Dream.
Min Dag I Dag
Min Dag I Dag er et prosjekt i Norske Kvinners Sanitetsforening, N.K.S.
Frem til 2008 var dette organisert som en egen stiftelse under navnet Min Store Dag. I 2008 ble stiftelsen oppløst. Stiftelsen ble opprettet av Ingrid Stange. Hun leder nå styringsgruppen for prosjektet. Cecilia Skavlan er prosjektleder. Logo for Min Dag I Dag er en firkløver, som henspiller på N.K.S. sin trekløver-logo og samtidig på et lykkekløver. Min Dag I Dag har som mål å skape store opplevelser for barn som har det vanskelig over tid.
Svein Woje
Svein Woje (født 20. mai 1942 i Oslo, død 30. november 2019 i Haram), var en norsk teolog, norsklektor og skjønnlitterær forfatter. I sine romaner for voksne var han opptatt av å gi et nytt perspektiv på outsiderne i kirkens tradisjon. Dette gjorde han bl.a gjennom romanene om Judas Iskariot.
I romanen om Maria Magdalena utfordret han ikke bare de tradisjonelle forestillingene om forholdet mellom Jesus og Maria, men også kvinnenes rolle i Jesusbevegelsen. Ut fra nyere skriftfunn fortalte Svein Woje en annerledes historie om Jesus. Woje har også utgitt tre diktsamlinger og en rekke bøker for barn og ungdom. Han har hatt mange produksjoner i Barnetimen for de minste: Andungen Valdemand, Forden Fridtjof, Propellsnilene, Frode kommode, Frode kommode danser igjen, Jesus og den vesle kamelen, Verdens minste pappa og Tenkesteinen.
Roxana Gómez
Roxana Gomez (født 7. januar 1999) er en cubansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Hun representerte Cuba under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene, uten å vinne medalje.
Faxonella
Faxonella er en slekt av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Gruppen omfatter nordlige ferskvannskreps, av det som på engelsk kalles «crayfish». Den inneholder 4 arter.
Utbredelsen er nordlig med forekomster i elver og innsjøer i Nord-Amerika.
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her med basis i Fetzner et al: (2005).
Liste over presidentene for Nigers nasjonalforsamling
Presidenten for Nigers nasjonalforsamling er leder for parlamentet.
Christian Gyldenløve
Christian Gyldenløve (født 28. februar 1674, død 16. juli 1703) var en dansk offiser, sønn av Christian V og Sophie Amalie Moth.
Karriere
Han fikk en militær oppdragelse, dels i huset hos sin farbror, Norges stattholder Ulrik Frederik Gyldenløve (med hvis nyfødte datter han ble forlovet 8 år gammel), dels i utlandet, i 1682–84 i Holland, 1688–90 i Torino. Kongen lot ham opptre med et følge og en prakt nærmest en konge verdig, og for å yte ham de nødvendige midler hertil, tildelte kongen ham forskjellige høye embeter: 4 år gammel ble han stiftsamtmann i Bergen (til 1699) og i sitt 7. år ble han generalpostmester i Norge. Sistnevnte stilling overga han i 1685 til sin yngre bror mens han selv overtok det danske postamt. På kongens foranledning testamenterte baronesse Sophie Amalie Lindenov ham baroniet Lindenborg. Han var også greve av Samsøe og eier av Assenfeldt, Gisselfeld og baroniet Høgholm.
Tilsynelatende hadde Christian V bestemt sin sønn til å bli farbrorens etterfølger som stattholder i Norge. Etter sin hjemkomst fra utlandet, måtte han derfor følge faren til Norge for å gjøre seg bekjent med landet. I årene 1692–94 var han i fransk tjeneste i Flandern. I august 1694 ble han kaldt hjem for å bli utnevnt til generalløytnant i den norske hær, hvis ene gevorbne regiment fikk hans navn. Heretter foretok han nesten hvert år inspeksjonsreiser til Norge.
I 1696 giftet han seg med sin onkels datter Charlotte Amalie (1682–1699). Samme år ble han utnevnt til general over infanteriet og rytteriet i Norge, 1697 til feltmarskal-løytnant. På en av sine reiser i Norge mottok han budskapet om at hustruen var død i barselseng med en datter.
I 1701-02 anførte han de danske hjelpetroppene i den tyske keisers tjeneste i Italia. I mai 1701 hadde han giftet seg på ny, denne gang med baron Jens Juels enke Dorothea Krag (1675-1754), som for øvrig ble stammor for slekten Danneskiold-Samsøe.
I 1703 ledsaget han halvbroren Frederik IV på en reise, hvor han ble angrepet av kopper og døde i Odense, natten til den 16. juli. Gyldenløve ble begravet i Vor Frue i København, men kisten ble senere flyttet til Sankt Petri i samme by. Graven ble ødelagt under britenes bombardement i 1807.
Olaf Poulsen
Olaf Poulsen (født 27. juli 1920 i Oslo, død 27. september 2008 i Oslo) var en norsk idrettsleder. Allerede som tenåring ble han valgt inn i styret i skøytegruppa i Oslo Idrettslag. I 1966 ble han medlem av styret Norges Skøyteforbund, han ble president i forbundet i 1969 og var president frem til 1973. I 1971 ble han styremedlem i Det internasjonale skøyteforbundet, og der overtok han som president fra 1980, han virket som president helt frem til 1994. Han var også medlem av Den internasjonale olympiske komitéen fra 1992 til 1994. Han ble tildelt høyeste utmerkelse både i Norges Skøyteforbund (gullmerket) og i Det internasjonale skøyteforbundet (Honorary President).
Harald Wedel-Jarlsberg
Harald baron Wedel-Jarlsberg til Bærum Jernværk (født 10. februar 1811, død 4. januar 1897) var en norsk baron, godseier og politiker.
Han ble født på Vækerø som sønn av lensgreve Johan Caspar Herman Wedel Jarlsberg og Karen Christiane Andrea Anker. Wedel-Jarlsberg var offiser i marinen fra 1831 til han tok sin avskjed som premierløytnant i 1846. I 1853 var han eier av Bærum- og Hakkedal jernverker. I 1862-64 og 1865-67 var han stortingsrepresentant i Akershus Amt.
Den 2. november 1839 giftet han seg med Elise Frederikke Butenschøn (1820-1868).
Saksidomus
Saxidomus, felles navn på "Washington clams", er en slekt av store spiselige saltvannsmuslinger, marine bivalve bløtdyr i familien Veneridae, Venusmuslinger.
Arten Saxidomus gigantea er kjent som "butter clam".
Begrepet for saxitoxin (den nervegift som finnes i lammende skalldyr forgiftning) er avledet fra slekten navnet Saxidomus.
Norgesmesterskapet i boksing 1935
Kongepokalen ble vunnet av Fredrik Johansen.
Binyretretthet
Hypotesen bak diagnosen er at stress gjør at binyrene overbelastes fordi stress stimulerer til økt produksjon av hormonet kortisol i binyrene. Det finnes imidlertid ingen holdepunkter for at pasienter med begge binyrer intakte skulle kunne pådra seg overbelastning av binyrene i form av stress, og selv med kun en binyre på halvert funksjon vil kunne opprettholde produksjon av kroppens behov for kortisol.
Den medisinske anerkjente diagnosen på funksjonssvikt i binyrene kalles binyrebarksvikt eller Addisons sykdom og er en alvorlig tilstand som normalt behandles ved at pasienten tilfører kroppen kortisol via tabletter.
Henning Wedege
Henning Junghans Wedege (født 17. oktober 1818, død 5. oktober 1885) var offiser, gårdbruker og ordfører i Frosta 1858-1861.
Han var gårdbruker på Lein vestre fra 1856 til 1878, da han flyttet til Romsdalen.
Han var sønn av sognepresten på Frosta, Johan Wedege, og kaptein i infanteriet. Han giftet seg 4. mai 1854 med sitt søskenbarn, Fredrikke Wedege.
John Jenkins
John Jenkins (1592–1678) var en engelsk komponist, gambist og luttenist.
Jenkins var en populær, allsidig og produktiv komponist. Han skrev hundrevis av fantasier, dansesuiter, balletter, triosonater og femstemmige sarabander i en stil påvirket av William Byrds polyfoni. I de seinere verkene kan en spore kimen til Henry Purcells konsertante stil.
Här är jag
Här är jag er et musikkalbum med Lill-Babs, utgitt i 2005.
Tetjana Melnyk
Tetjana Jurijivna Melnyk (Тетяна Юріївна Мельник; født 2. april 1995 i Kropyvnytskyj) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Hun representerte Ukraina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene, uten å vinne medalje.
Christian Danneskiold-Samsøe
Christian Danneskiold-Samsøe (født 1. august 1702, død 17. februar 1728) var en dansk adelsmann, kammerherre og boksamler.
Han var eldste sønn av Christian Gyldenløve og Dorothea Krag. I 1721 ble han utnevnt til ridder av Dannebrog og 4 år senere til deputert i Søetatens Generalkommissariat. Han bar titlene kammerherre, greve av Samsøe samt friherre til baroniet Lindenborg og Høgholm. I ung alder viste han interesse for lærde studier, og han samlet seg på kort tid et betydelig bibliotek, dels ved kjøp i utlandet, dels ved anskaffelser på danske auksjoner. Han var litterært anlagt, skrev dikt på forskjellige språk og var sterkt interessert i Grønnegadeteatrets virksomhet.
I 1725 stadfestedes farens testamente hvorved Gisselfeld Adelige Jomfrukloster ble opprettet. Ved overenskomst mellom de tre søsken Danneskiold-Samsøe, ble Christian overdirektør. Den 17. februar 1728 døde den unge boksamler av kopper i København; hans lik brandt i byens ildebrann samme år.
Danneskiold-Samsøe var gift 2 ganger: 1. gang (1721) med Conradine Christiane f. komtesse Friis (d. 1723), datter av Niels greve Friis; 2. gang (1724) med Cathrine Christine f. von Holstein, datter av stiftamtmann Christian Frederik von Holstein; hun døde først 1795. Han hadde 3 sønner og 3 døtre, bl.a. Frederik Christian Danneskiold-Samsøe, som etterfulgte faren som lensgreve.
Boksamler
Danneskiold-Samsøe hadde begynt sin samlervirksomhet i tyveårsalderen og etterlot seg ikke kun et betydelig bibliotek, men også en samling av mynter, kunstgjenstander og rariteter. En auksjonsfortegnelse over hans boksamling og andre samlinger fra 1732, viser at det alene av trykte bøker fantes mellom 7 og 8 000 bind. Mange av bøkene var dekorert med en forgyldt svane med krone om halsen og på hodet. Det Kongelige Bibliotek kjøpte flere av bøkene, mens Det Kongelige Møntkabinet kjøpte myntsamlingen.
Til tross for samlingenens anselige verdi kunne ikke salget av dem dekke den store gjeld som Danneskiold-Samsøe hadde opparbeidet seg.
Hobbseus
Hobbseus er en slekt av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Gruppen omfatter nordlige ferskvannskreps, av det som på engelsk kalles «crayfish». Den inneholder 7 arter.
Utbredelsen er endemisk med forekomster i elver og innsjøer i Mississippi, og en art også i Alabama.
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her med basis i Fetzner et al: (2005).
Vändra kommune
Vändra kommune  er en tidligere landkommune (vald) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland, og lå helt nordøst i fylket og nordøst for byen Pãrnu. Kommunen hadde cirka 3 090 innbyggere og et areal på om lag 642 km². Folketallet var merkbart fallende. Kommunens administrasjonssenter lå i Vändra, som hadde 80% av kommunens befolkning. Gjennom kommunen renner fra nordøst elva Pärnu, på sin vei mot kystbyen av samme navn. Øst for elva starter det store myr-området Soomaa, som om våren skaper oversvømmelser rundt elvene i kommunen.
I denne kommunen er også den tidligere Kaisma kommune opptatt gjennom sammenslåing i 2009. Kaisma kommune hadde et folketall på bare 564 i desember 2007, og et areal på 183.98 km². Tidligere Vändra kommune hadde samme år – et år før sammenslåingen, 2 552 innbyggere fordelt på 458.24 km².
Det største tettstedet var Vändra småby (alev) med 2 705 innbyggere, etterfulgt av en mengde små landsbyer.
Vändra alev er en autonom småby med egen kommunestatus, som ligger som en enklave inneklemt inne i Vändra kommune (Vändra vald). Inne i denne kommunen ligger også enklave-kommunen Tootsi. Verken Vändra eller Tootsi er bykommuner, til tross for at de bare utgjøres av selve tettstedene. Småbyen Vändra er administrasjonssenter både for kommunen Vändra alev, og for kommunen Vändra vald.
I Vändra kommune fødtes og bodde den sentrale nasjonale opplysningsmannen Carl Robert Jakobson (1841–1882), som drev gården Linnutaja i landsbyen Kurgja ved Pärnuelva. Han startet her en estisk-nasjonal avis, skrev estisk-språklige lesebøker for barn, og ikke minst landbruksmanualer for bøndene. Han var en typisk opplysningsmann som underviste bøndene i bedre dyrkingsteknikker og drev Linnutaja som en vitenskapelig mønsterfarm. Han hadde planer om å utvikle Kurgja til et landbruksvitenskapelig sentrum i Estland, men døde bare 41 år gammel før planene ble satt ut i livet.
Kunstneren Märt Laarman (1896–1979) malte en rekke landskapsmalerier fra Pärnu-elva i kommunen, også fra Jakobsons mønsterfarm.
Oregon City
Historie
Oregon City ble bygd rundt et sagbruk ved Willamette River. Den var fra 1844 den første amerikanske by vest for Rocky Mountains og var til 1851 hovedstad for Oregon-territoriet. Byen var på denne tid endepunkt for Oregon Trail. I 1846 ble den første amerikanske avis vest for Rocky Mountains grunnlagt her, i 1849 ble det for en kort tid preget mynter - Beaver Coins - som en egen lokal valuta. I en tid var byen sentral i pelshandelen. Metodistene etablerte en misjon her.
Under gullfeberen i California og med den tiltagende skipsfarten langs Stillehavskysten i 1850-årene tapte Oregon City meget av sin betydning ettersom den lå i innlandet. I 1869 ble byen tilknyttet jernbanenettet, i 1889 elektrisitetsnettet, og 1923 en tilslutning til en highway.
Rundt 1880 hadde byen under 1500 innbyggere, som livnærte seg av treindustri og landbruk. Tre- og paperindustrien skrumpet inn i 1980-årene. Senere skulle høyteknologi og montasjeindustrien dominere; mange innbyggere pendler dessuten til arbeidsplasser i Portland.
Tidligere katolsk erkebispedømme: Byen ble sete for det første katolske erkebispedømme i det vestlige USA, da bispedømmet Oregon City, opprettet i 1846, ble elevert til metropolitanerkebispedømme, med François Norbert Blanchet som sin første erkebiskop. Det dekket hele den vestlige del av USA. Befolkningen i byen avtok etter gullrushet, men Portland vokste, og erkebispedømmets hovedkvarter ble flyttet dit i 1926. I 1928 fulgte navneskiftet til erkebispedømmet Portland in Oregon. Oregon City står oppført på listen over titulærbispedømmer.
Malis kretser
Malis kretser er den norske betegnelsen på Malis nest øverste nivå av administrative inndelinger av landet. Mali er inndelt i åtte regioner, samt et hovedstadsdistrikt (Bamako); og regionene er videre inndelt i 49 kretser (fransk cercle). Disse kretsene bærer navnet på byen som er kretsens administrative senter.
Da Mali var under fransk kolonistyre, var en krets den minste enheten under fransk administrasjon som var ledet av en europeisk offiser. En krets besto den gang av flere kontoner, som igjen besto av flere landsbyer. Den første kretsen som ble dannet i Mali, var Bafoulabé, som ble dannet i 1887. I de fleste land i det som tidligere utgjorde Fransk Vest-Afrika, ble termen cercle erstattet med prefektur eller departement etter at landet ble uavhengig, hvilket ikke skjedde for Mali.
Kjetil Houg
Kjetil Houg (født 1966 ) er en norsk samfunnsøkonom utdannet ved Universitetet i Oslo. Han har vært administrerende direktør i Folketrygdfondet fra 1. september 2018.
Caitlin Sargent-Jones
Caitlin Sargent-Jones (født 14. juni 1992) er en australsk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun kun deltok i stafettene, uten å vinne medalje.
Schaub
Schaub er et etternavn brukt av blant annet:
Nordre Krokvannet
Nordre Krokvannet ligger 207 meter over havet midt i Losbyvassdraget i Østmarka naturreservat, på grensa mellom Lørenskog og Rælingen kommuner i Viken. Vannet var tidligere oppdemmet på grunn av tømmerfløting, og vannflaten lå da 2-3 meter høyere. Denne demningen ble imidlertid fjernet midt på 1990-tallet.
Vannet har tilsig fra Tappenbergvann og noen mindre tjern, og avløp gjennom en kort elv ned til Røyrivannet ved Røyrivannskoia.
Vannet er dypt, og dette er det øverste vannet i Losbyvassdraget som huser gjedde og mort. Her finnes også abbor og noe ørret.
Élodie Guégan
Élodie Guégan (født 19. desember 1985) er en fransk friidrettsutøver.
Hun representerte Frankrike under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor hun ble utslått i den semifinalen på 800 meter.
Norgesmesterskapet i boksing 1936
Norgesmesterskapet i boksing 1936 ble arrangert i Turnhallen i Oslo 14.–15. mars.
Kongepokalen ble vunnet av David Paltiel.
Brigita Langerholc
Brigita Langerholc (født 23. juli 1976) er en slovensk friidrettsutøver.
Hun representerte Slovenia under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor hun ble utslått i den semifinalen på 800 meter.
Arumecla
Arumecla er en slekt av glansvinger som tilhører underfamilien stjertvinger (Theclinae).
Utseende
Nokså små (vingespenn ca. 25 millimeter) stjertvinger med to korte stjerter på bakvingen. Oversiden hos hannene er skinnende mørk blå eller blåfiolett med svarte ytterkanter og svart vingespiss i forvingen. Undersiden er lysbrun med en hvit og svart tverrstripe som i bakvingen danner en "W", og et oransje felt ved bakhjørnet av bakvingen.
Utbredelse
Disse artene lever i Mellom- og Sør-Amerika.
Lancelot
Lancelot du Lac (eller Launcelot) var en av de mest kjente ridderne av det runde bord i legendene om kong Arthur hvor han ble betraktet som en av de største og mest betrodde av kong Arthurs riddere. Han spilte en rolle i mange av Arthurs mange seirer på slagmarken, og for sin andel i søken etter den hellige gral. Kontrasten til hans edle og høviske vesen er hans utroskap med kong Arthurs hustru, dronning Guinevere. Således er han både den beste og den verste av Arthurs riddere.
Opprinnelsen
Lancelots litterære opprinnelse er mystisk. Før han dukket opp i verkene til Chrétien de Troyes var Lancelot bortimot fullstendig ukjent. Forskeren Roger Sherman Loomis har foreslått at Lancelot er beslektet med den walisisk helten Llwch Llenlleawg («Llwch med den slående hånd») fra Culhwch og Olwen (walisisk Culhwch ac Olwen), en fortelling om en helt som er knyttet til Arthur og hans riddere.
En annen teori er at Lancelot isteden kan ha vært helten i en uavhengig folkeminne som hadde kontakt med og til sist ble opptatt i tradisjonen med kong Arthur. Vannfeens tyveri av et barn, heltens tilstedeværelse ved en ridderturnering i løpet av tre etterfølgende dager i tre ulike forkledninger, og redningen av en dronning eller prinsesse fra et fengsel i Den Andre Verden, er alle trekk fra en velkjent og utbredt eventyr, varianter har blitt funnet i bortimot alle land, og tallrike eksempler har blitt samlet av Emmanuel Cosquin i hans Contes Lorrains, og av J. F. Campbell i hans Tales of the West Highlands.
Yohio
Yohio, egentlig Kevin Johio Lucas Rehn Eires (født 12. juli 1995 i Sundsvall) er en svensk sanger, låtskriver og gitarist. Han er mest kjent for sin visual kei-stil. Han debuterte i Japan 2011, og i 2012 signerte han en kontrakt med Universal Music Japan. Han var tidliger gitarist i det svenske bandet Seremedy.
Stammeren
Stammeren er en kriminalroman av Knut Faldbakken som ble utgitt høsten 2020. Romanen er den tiende i rekken hvor overbetjent Jonfinn Valmann ved Hamar politikammer medvirker, men hovedpersonen i denne romanen er Jahn Leine, en mann som omtaler seg selv som «Stammeren». Faldbakken har selv slitt med stamming hele livet og har brukt mange av sine egne erfaringer på området i arbeidet med boken.
Lancelot
Tidligste opptreden
Figuren Lancelot ble først introdusert av forfatteren Chrétien de Troyes på 1100-tallet. I Chrétiens tidligste kjente verk, Erec og Enide (fransk Érec et Énide) opptrer navnet Lancelot som den tredje på en liste av riddere ved Arthurs hoff. Det faktum at Lancelots etterfølger Gawan og Erec indikerer en antatt betydning som riddere ved hoffet, selv om han ikke figurerer på en fremtredende plass i denne fortellingen. Lancelot dukker opp på nytt i Chrétiens Cligès. Her har han en langt viktigere rolle som en av de ridderne som Cligès må overvinne i søken.
Det er ikke før med Chrétiens Le Chevalier de la Charrette at Lancelot imidlertid ble hovedfiguren. I denne teksten er han presentert som den mest storslåtte av alle ridderne til kong Arthur. Hans utroskap med dronningen blir også introdusert i denne teksten. I henhold til historikeren Pamela Raabe blir Lancelot i Chrétien de Troyes’ verk ikke bare presentert som det mest tapre av ridderne, men den som alle han møter blir tvunget til å beskrive som den uten sidestykke perfekte. Hans dåder er fortalt for at de er enestående, ikke bare blant andre riddere, men for alle menn som noen gang har levd. Det litterære problemet er hvordan hans perfekte «hellighet» kan forenes med hans åpenbare utroskap med ingen ringere en kongens dronning. Hvordan kan de elskedes seksuelle fullbyrdelse ble betraktet som en «helgenaktige affære» når den også er utroskap og et forræderi? I tillegg skjer dette forræderiet mot kong Arthur, som litteraturforskeren William Bowman Piper antyder at alle riddere skylder uselvisk respekt i henhold til den arthurianske politikken.
Lancelot knytter kristendommen til Arthur-legenden. Raabe sammenligner Lancelots søken for Guinevere i Le Chevalier de la Charrette som en søken som ligner Enhvers søken etter frelse og Jesus Kristus' søken for den menneskelige sjel. Raabe hevder at Chrétiens hensikt var at hans lesere skulle se Lancelot «som en helgen, en martyr, den perfekte kristne pilegrim, selv som Kristus selv.» Hun sammenlignet Lancelots kjærlighet for Guinevere til en kristens kjærlighet for Gud; den antatte korrelasjon, at Guineveres kjærlighet for Lancelot var således den av Guds (eller jomfru Marias) kjærlighet for menneskeheten er det neste logiske skritt i argumentet.
Dette blir forsterket når han blir den profetiske frelseren av de fangetagne ved Logres. Hans eventyr blant gravene er beskrevet i begreper som antyder Kristus opprivende hendelser i helvete (Descensus Christi ad Inferos) og gjenoppstandelse: uanstrengt løfter han lokket av sarkofagene som bærer en inskripsjon som forutser at han frigjør fangene.
Danielle MacBains studie av Thomas Malorys Le Morte d’Arthur (Arthurs død) hevder at Lancelots affære med Guinevere er ofte sett som en parallell til den til Tristan og Isolde. MacBain foreslår at det er Lancelot som til sist er identifisert med tragedien om tilfeldigheter og menneskelig svik som er ansvarlig for det runde bords undergang.
Selv om Lancelot senere ble assosiert med søken etter den hellige gral, inkluderer ikke Chrétien ham i det hele tatt i sin siste romanse, Le conte du graal. I denne fortellingen som introduserer gralmotivet i middelalderlitteraturen, er Perceval den ensomme søkeren av gralen. Lancelots involvering i legenden om gralen er først nedtegnet i Perlesvaus, skrevet en gang mellom 1200 og 1210. Den hevder å være en fortsettelse av Chrétien de Troyes' uferdige Perceval-fortelling, men har blitt kalt for den siste kanoniske fortelling om Arthur på grunn av dens påfallende forskjeller fra andre versjoner.
Burang
Burang, også kalt Taklakot (tibetansk: སྤུ་ཧྲེང་རྫོང, Purang Dzong, Wylie: spu hreng rdzong, kinesisk: 普兰县; pinyin: Pǔlán Xiàn) er et fylke i prefekturet Ngari i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Lancelot
Senere utvidelser
Lancelots figur er kanskje mest helhetlig utviklet i den såkalte Vulgate-syklusen hvor han er mest framtredende i tredje og fjerne del, henholdsvis Lancelot du lac (Lancelot fra sjøen) og Queste del Saint Graal (Søken for den hellige gral), kjent samlet som Prosa-Lancelot. Mens Gaston Paris har argumentert på slutten av 1800-tallet for at episoden Guenivere-Meleagant i Lancelot du lac er bortimot en bokstavelig bearbeidelse av Chrétiens dikt, kan Queste del Saint Graal bli sett på som en betydelig utvidelse av Chrétiens fortelling. Hvor Chrétien behandler Lancelot som om hans lesere allerede er kjent med figurens bakgrunn, er de fleste av de hendelser som i dag er forbundet med Lancelot i våre dager for første gang framstilt i denne teksten, eksempelvis Lancelots herkomst og opphav, Lancelot og gralen, Lancelot og Guenivere, og Camelots undergang og videre.
Koonga kommune
Koonga  er en tidligere landkommune (vald) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland, og lå helt nordvest i fylket. Kommunen hadde cirka 1 320 innbyggere og et areal på om lag 438,5 km². Folketallet var merkbart fallende. Kommunens administrasjonssenter lå i Koonga, som er en landsby.
Lancelot
Ridderskap og eventyr
Siden tidlig på 1200-tallet har det vært tallrike gjenfortellinger i ulike språk av ulike forfattere av livet, kjærligheten og ridderskapet til Lancelot. Fortellingen om hans utroskap med Guenevere har alltid utgjort den viktigste delen av hver betydningsfull fortelling av kong Arthur. Lancelots fiktive biografi kan i hovedtrekk settes sammen fra de litterære verker om ham.
Burang
Befolkningen var på 7,653 innbyggere i 1999.
Lancelot
Fødsel og barndom
Lancelot (født Galahad) var sønn av kong Ban av Benwick (eller Benoic) og Elaine. Mens han var et barn ble hans far drevet fra sitt kongedømme av sin fiende Claudas de la Deserte. Ban og Elaine flykter med sitt barn. Mens Elaine tar seg av sin sårete ektemann ble Lancelot fraktet av sted til Viviane eller Fruen ved innsjøen som fostrer opp barnet i sitt magiske rike. Det er fra denne oppveksten som Lancelot får sitt tilnavn, du lac = «fra innsjøen».
Burang
Selve storkommunen Burang hadde 5,026 innbyggere i 2000
Lancelot
Tidlig opplevelser
Tidlig i Lancelots karriere møtte han Sorgevakten (engelsk Dolorous Guard). Etter å ha reist ut for eventyr kommer Lancelot over en festning voktet av Kobberridderen. For å overvinne denne utfordringen må Lancelot bekjempe ti riddere ved den første muren, ti riddere ved den andre muren, og til sist Kobberridderen selv. Imidlertid etter å ha beseiret ridderne (ved hjelp fra sin fostermor Fruen ved innsjøen) oppdager han at Kobberridderen har flyktet. Byfolket fører Lancelot til en kirkegård hvor han finner en store plate av metall hvor inskripsjonen forteller at kun en ridder kan løfte platen og at denne ridderens navn er skrevet på undersiden av platen. Lancelot (som heretter ble kjent som ganske enkelt «Den hvite ridder») er i stand til å løfte platen og på den andre siden står faktisk «Lancelot».
Burang
Kulturminner
Khorchagklosteret, bygd i 996, ble i 2001 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Administrative enheter
Storkommune: Kommuner:
Lancelot
Tidlig opplevelser
Navnet Sorgevakten ble endret til Gledesvakten (Joyous Guard) og ble Lancelots hjem.
Norgesmesterskapet i boksing 1937
Norgesmesterskapet i boksing 1937 ble arrangert i Studentersamfundet i Trondheim 7.–8. mars.
Lancelot
Tidlig opplevelser
Lancelot spiller en betydningsfulle i rolle i krigen mellom Arthur og Galehaut. Selv om Galehaut er Arthurs fiende ble Lancelot venner med ham og overtaler ham til sist å overgi seg frivillig til Arthur. Som et tegn på sin takknemlighet inviterte Arthur Lancelot til å bli et medlem av det runde bord. Til tross for denne lykkelige resultatet er Galehaut den som til sist overbeviser Guinevere om gjengjelde Lancelots hengivenhet, en handling som i det minste delvis resulterte i at Camelot går under. Framfor å dra tilbake til Galehauts hoff blir Lancelot værende ved det runde bord.
Norgesmesterskapet i boksing 1937
Kongepokalen ble vunnet av Rudolf Andreassen. Narvik Atletklubb ble svært overraskende NMs beste klubb.
Lancelot
Lancelot, Galahad, og Den hellige gral
Ved denne tiden er Lancelot den mest berømte av alle ridderne ved det runde bord. Fiskekongens datter, Elaine, ble forelsket i ham. Hun lurer ham til å tro at hun er dronning Guinevere og han går til sengs med henne. Elaine føder senere sønnen Galahad, som også ble en ridder av det runde bord.
Ord om dette forholdet kommer til dronning Guenevere og i et raserianfall forviser hun Lancelot etter først å ha underkastet ham en lang tirade hvor hun hudflettet ham for hans oppførsel. Nedbrutt av denne avvisningen mistet Lancelot sitt vett og vandret rundt i villmarken i to år før han kommer fram til Corbin. Elaine gjenkjenner ham og han får se den hellige gral gjennom et slør som leger ham fra hans galskap. Kort tid etter dro han tilbake til Camelot etter å ha blitt funnet angrende av sir Percival og sir Ector ved dronningens forespørsel.
Etter at han er kommet tilbake til hoffet deltar Lancelot i søken etter den hellige gral sammen med Perceval og Galahad, skjønt som en synder (ekteskapsbryter) får kun se et glimt av gralen. Det er isteden hans sønn Galahad som mottok gralen sammen med Lancelot fetter sir Bors og sir Perceval, sønn av kong Pellinore.
Siste år og død
Til sist ble Lancelot kjærlighet for Guinevere en ødeleggende kraft som førte til at Gawains brødre ble drept, at Lancelot og Gawain ble uvenner, og at Mordred forrådet kong Arhur. Ved nyheten om at Arthur var død og at Guinevere var blitt nonne dro Lancelot ut for å bli eneboer og leve resten av livet i anger (som Guinevere). I henhold til legenden skal han ha dødd på langfredag (den samme dagen som Jesus Kristus døde).
Vest-Torpa
Vest-Torpa er den delen av Torpa som ligger på vestsiden av elvene Dokka, Synna og Gjerda. Vest-Torpa er én av tre hovedbygder i Torpa, ved siden av Aust-Torpa og Nord-Torpa.
Vitsekrigen
Vitsekrigen er et album med Arve Opsahl og Carl Gustaf Lindstedt, utgitt i 1979.
Vest-Torpa
I år 2000 var det 691 innbyggere i Vest-Torpa. Sammenlignet med folketellingen for året 1846, da det på Vest-Torpa var 693 innbyggere som soknet til Lunde kirke, viser at folketallet har holdt seg forbausende likt på rundt 150 år.
Bygda har egen barnehage, tidligere Lundhaug skole. I tillegg har Vest-Torpa en butikk. Lunde kirke fra 1769 ligger på Vest-Torpa. I Kjøljua ble det i 1990 tatt i bruk et småkraftverk, Kjøljua kraftverk.
Ohovde (937 moh.) hevdes å være av Nord-Europas høyeste skogkledde topper. Turrtind (Tørrtind) (941 moh.) er den høyeste toppen på Vest-Torpa.
Før skolesentraliseringen i 1968 hvor Torpa barne- og ungdomsskole på Aust-Torpa ble åpnet, var det tre skolekretser på Vest-Torpa: Solvang, Lundhaug og Lysvold.
Historie
Gravfunn viser at det har vært fast bosetning på Vest-Torpa i alle fall siden slutten av romertiden, det vil si noe før 400-tallet e.Kr. Kvinnegraven som ble funnet på Nordre Lunde var fra romersk jernalder. Graven inneholdt blant annet perler i rav fra Østersjøen. En mosaikkperle som man tror er fra området ved Svartehavet. I graven var det også to spenner av bronse, samt ei jernøks, en nøkkel og ei vevskje.
På Ommelstad er det fra en gravhaug funnet en skjoldbule fra eldre jernalder (før 550 e.Kr.). Også på Harstad er det funn fra eldre jernalder. Her ble det funnet en pilspiss og en kniv i jern. På Erstad er det funn av et kileformet økseblad av jern samt en pilspiss fra yngre jernalder (550 - 1050 e.Kr.). Mellom gårdene Ommelstad og Nordre Lunde er, og har det vært, mange gravhauger og to gravfelt. Dette på en strekning på bare ca 2.5 km. På denne strekningen ligger 5 gamle hovedgarder med fast gardsbosetning helt fra de eldste tider. Denne strekningen er da også et godt sørvendt jordbruksområde.
Oana Bondar
Oana Carmina Bondar (født Herman; 26. mars 1983 i Cluj-Napoca) er en rumensk håndballspiller, som spiller for den rumenske klubben og det rumenske landslaget. Hun er gift med den tidligere rumenske håndballspilleren Alin Bondar.
Olga Cristea
Olga Cristea (født 13. desember 1987) er en moldovsk friidrettsutøver.
Hun representerte Moldova under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor hun ble utslått i den semifinalen på 800 meter.
Vest-Torpa
Historie
I tillegg er det mange spor av jernutvinning av myrmalm i Lundåsen ved Ullsjøen.
I Skogstadlia ble det funnet 40 jernbarrer under ei steinhelle. Hver av barrene er 28 cm lange og ca 4 cm breie, og har et hull i ene enden. De veier 125 gram hver. Dateringen på dette funnet er vikingtid eller tidlig middelalder.
Ommelstad og Garder var de eneste bebodde gardene på Vest-Torpa under krisa i senmiddelalderen.
På Vest-Torpa er det to registrerte funn fra steinalderen. I Øverhaugslettet ble det funnet en stor spydspiss av skifer. I Vangen fant man en dolk av lys flint. Begge disse funnene ble gjort under nydyrkingsarbeid før andre verdenskrig. Funnstedene ligger bare ca en kilometer fra hverandre.
Ranka Knudsen
Ragnhild Elisabeth «Ranka» Knudsen Samuelsen (1886–1966) var en norsk skuespiller, forfatter, oversetter og radioprogramleder.
Ranka Knudsen var gift med Sverre Samuelsen (1884–1947) og mor til forfatteren Merete Wiger. Ranka Knudsen ligger begravet på Vår Frue kirkegård i Trondheim.
Skuespiller
Ranka Knudsen debuterte som skuespiller på Theatret i Trondheim 16. oktober 1907, da hun overtok rollen som Dina Dorf i en turnerende oppsetning av Samfundets Støtter. I 1908 og 1909 turnerte hun i rollen Fru Halm i stykket Kjærlighedens Komedie. Disse to turnéoppsetningene ble begge kalt Nationalturneen, og begge turneene ble ledet av Ludovica Levy.
I 1911 spilte Ranka Knudsen rollen som Thora i De unges forbund på Den Nationale Scene i Bergen. I 1915 hadde hun rollen som Hønse-Lovisa i Oskar Braatens Ungen på Det norske teatret. I 1916 spilte hun Hedwig i Det norske teatrets oppsetning av Gerhart Hauptmanns skuespill Hannemor. I 1938 var hun mor Aase mot Alfred Maurstads Peer Gynt i en oppsetning av Peer Gynt ved Trøndelag Teater. I 1940 spilte hun presten Brands mor i Brand på Trøndelag Teater.
Programleder
På 1930-tallet var hun programleder (som "tante Ranka") for barnetimesendingen til Trøndelag kringkasting.
Forfatter
Blant de mest kjente av Ranka Knudsens bøker er pikebøkene om Uroa. Uroa er kallenavnet til tenåringsjenta Jessie, som er født i Sør-Afrika av norske foreldre, og flytter til slektninger i Norge etter foreldrenes død. Flere av Uroa-bøkene ble oversatt til svensk og finsk.
Borggård
Borggård er en plass under åpen himmel inne i en borg, omgitt av borgens bygninger eller murer. Vanligvis har bygningene adkomst fra borggården.
Anna Rostkowska
Anna Rostkowska (født 26. juli 1980) er en polsk friidrettsutøver.
Hun representerte Polen under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor hun ble utslått i den semifinalen på 800 meter.
Kjerstin Braathen
Kjerstin Elisabeth Rasmussen Braathen (født 1970) er en norsk bedriftsleder innen bank- og finanssektoren. Hun er fra september 2019 konsernsjef i DNB.
Braathen har mastergrad i ledelse fra École supérieure de commerce de Nice Sophia-Antipolis.
Liv og virke
Tidligere erfaring inkluderer stillinger i Hydro Agri International. Fra 1999 har hun vært knyttet til ulike deler av DNB-konsernet, bl.a. som konserndirektør for Bedriftsmarked Norge, med over 200.000 små og mellomstore bedriftskunder over hele landet, og der hatt ansvar for utlån og rådgivning til bankens største bedriftskunder både i og utenfor Norge.
I 2017 overtok hun som finansdirektør (CFO) i DnB. Braathen har også vært styreleder i flere DNB-selskaper, blant annet DNB Livsforsikring, som er en av de største kapitaleierne i Norge.
Den 13. juni 2019 ble Kjerstin Braathen ansatt som ny konsernsjef i DNB etter Rune Bjerke. Hun tiltrådte stillingen 2. september 2019.
Kyrene
Kyrene (gresk: Κυρήνη, Kyrēnē) var en antikk gresk bystat og deretter romersk, lokalisert nær dagens Shahhat i Libya. Det var den eldste og viktigste av de fem greske byene i regionen, og ga østlige Libya det klassiske navnet Kyrenaika, som det fortsatt kalles i dag.
Byen ligger i en frodig dal i Jebel Akhdar, og oppkalt etter en kilde, Kyre, som grekerne viet guden Apollon. Byen ble angivelig grunnlagt i 630 f.Kr., som en gresk koloni fra øya Santorini. Byen ble et viktig handelssenter, utviklet seg til en republikk, og underla seg deretter frivillig Aleksander den store. Senere kom den under det egyptiske ptolemeerdynastiets styring. Fra 276 f.Kr. til 30 f.Kr. vekslet byen mellom selvstendighet, romersk overhøyhet og å bli styrt av ptolemeerne. Deretter var den en romersk by, inntil den forfalt etter jordskjelvet i 365.
Greske tid
Kyrene ble grunnlagt i 630 f.Kr. som en bosetning av grekere fra den greske byen Thera på øya Thera (dagens Santorini), tradisjonelt ledet av Battos I ved et sted som lå rundt 16 km fra byens havn, Apollonia (Marsa Sousa). Kyrene ble raskt den fremste byen i antikkens Libya og etablerte handelsforbindelser med alle de greske byene ved Middelhavet. Den nådde høyden av sin blomstringstid under egen konge på 400-tallet f.Kr. Ikke lenge etter 460 f.Kr. ble den en republikk. I 413 f.Kr. under Peloponneskrigen forsynte Kyrene de spartanske styrkene med to triremer og loser. Etter Aleksander den stores død i 323 f.Kr. ble republikken underlagt ptolemeerdynastiet i Egypt. Det var også sete for kyreneikere, en berømt filosofisk skole på 200-tallet f.Kr., grunnlagt av Aristippos, en disippel av Sokrates. Det ble kalt for «Afrikas Athen».
Ophellas, en general som okkuperte byen i navnet til Ptolemaios I Soter av Egypt, styrte byen nær uavhengig fram til sin død da Ptolemaios' svigersønn Magas ble gjort til guvernør for området. I 276 f.Kr. kronet Magas seg selv som konge og erklærte uavhengighet. Han giftet seg med datteren til kong Antiokos I Soter for å kunne opprette en allianse med Selevkideriket slik at han kunne invadere Egypt fra vest mens Antiokos angrep de egyptiske stillingene i Midtøsten. Invasjonen var mislykket da Magas måtte avbryte invasjonen grunnet interne stridigheter og etter hans død i 250 f.Kr. ble byen igjen underlagt ptolemeerne. Kyrenaika ble en del av ptolemeernes Egypt og styrt fra Alexandria. Det ble et romersk område i 96 f.Kr. da Ptolemaios Apion, den siste greske konge av Kyrenaika, lot Roma arve sitt rike. I 74 f.Kr. ble området formelt omgjort til en romersk provins.
Romersk tid
Beboerne av Kyrene ved tiden til Sulla, ca 85 f.Kr., var delt i fire samfunnsklasser: borgere, bønder, utenlandske innbyggere og jødisk minoritet. Herskeren av byen, Ptolemaios Apion, lot Roma være hans arving da han var barnløs, men beholdt byen som selvstyrt. Plutark beskrev i sitt verk De mulierum virtutibus («Om kvinners dyd») hvordan Nicocrates, tyrannen av Kyrene, ble avsatt og drept av sin hustru Aretafilia en gang rundt år 50 f.Kr. Hun ble tvunget til å gifte seg med ham etter at han hadde drept hennes egentlige ektefelle.
I 74 f.Kr. ble Kyrene gjort til en romersk provins, men mens den jødiske befolkningen hadde hatt like rettigheter under ptolemeerne, ble de fra denne tiden stadig mer undertrykt av den langt større greske befolkningen. Spenningene økte til et klimaks da jødene gjorde opprør under keiser Vespasian i den første romersk-jødiske krigen i 66-73 e.Kr., og særlig under Trajan i kitoskrigen i årene 115–117. Opprøret ble slått ned av Marcius Turbo, men ikke før et stort antall mennesker hadde blitt drept. I henhold til kirkehistorikeren Eusebius av Cæsarea førte utbruddet av vold til at Libya ble avbefolket i en slik grad at noen få år senere ble nye kolonier etablert her av keiser Hadrian for bare å opprettholde levedyktigheten av en fortsatt bosetning.
En berømt hodeløs marmorstatue, «Venus av Kyrene», som representerte romerske gudinnen Venus, er en romersk kopi av en gresk original av Afrodite, og ble oppdaget av italienske soldater i 1913. Den ble fraktet til Roma hvor den ble værende fram til 2008 da den ble levert tilbake ved at den italienske statsministeren Silvio Berlusconi hadde møte med den libyske lederen Muammar al-Gaddafi og signerte en «vennskap og samarbeidsavtale».
Grunnlaget for framgang
Kyrenes fremste lokale eksport gjennom det meste av sin tidligste historie var den medisinske urten silfion eller silphium (en Ferula-art, tilhørende skjermplantefamilien), som ble benyttet som et abortfremkallende middel. Arkesilaos II (ca 568–550 f.Kr.) er avbildet på en lakonisk kopp (i dag i Cabinet des Médailles, Paris) i svart og rød kappe mens han overvåker vekt og lasting av silfon, pakket i skinn, klart for eksport. «Battos' silfion» ble et fast gresk uttrykk for ekstrem rikdom med henvisning til Battos I, den første konge av Kyrene. Urten ble avbildet på de fleste mynter fra Kyrene, og var bokstavelig verd sin vekt i sølv. Den var underlagt kongelig monopol og utgjorde byens rikdom og stolthet. Det var slik etterspørsel etter silfion at det ble høstet til utryddelse; og i sammenheng med kommersiell konkurranse fra Kartago og Alexandria førte til det til nedgang i byens handel. Ved 100-tallet e.Kr. kunne Plinius den eldre rapportere at bruken av silfion, som han kaller for laser, ville være en «endeløs oppgave å nedtegne». Allerede i Plinius' tid var urten blitt sjelden og allerede utryddet århundret etter. En illeluktende slektning av silfion, kjent som asafoetida, eksisterer og benyttes den dag i dag for medisinsk bruk og som krydder i matlaging, særlig i Midtøsten og India.
Nedgang
Kyrene med sin havn i Apollonia (dagens Marsa Susa) forble et viktig urbant senter fram til jordskjelvet i 262 som ødela helligdommen til Demeter og Persefone og biblioteket. Etter ødeleggelsen fikk keiser Claudius Gothicus gjenoppbygget Kyrene, omdøpte det samtidig etter seg selv som Claudiopolis, men restaureringen var svak og vaklende. Naturkatastrofer og gjennomgående økonomisk nedgang førte til byens undergang, og i 365 kom ytterligere et stort jordskjelv som ødela de allerede magre håpene om en framtid. Den romerske historikeren Ammianus Marcellinus beskrev byen på 300-tallet som et forlatt sted, og biskop Synesios som selv kom fra Kyrene, beskrev den på begynnelsen av det påfølgende århundret som en omfattende ruin herjet av nomader. Til sist ble restene av byen erobret av araberne i 643, men da var det lite igjen av de en gang velstående romerske byene i nordlige Afrika. Ruinene av Kyrene er i dag lokalisert i nærheten av den moderne landsbyen Shahhat. Et delvis ikke utgravd Zevstempel ble rasert i 1978 på Muammar al-Gaddafis ordre.
Filosofi
Kyrene var fødestedet for Eratosthenes og det var rekke filosofer assosiert med byen, inkludert Aristippos, grunnleggeren av et filosofiske lærested i byen, og hans etterfølger, datteren Arete (som selv lærte opp i sin sønn Aristippos den yngre), Kallimachos, Karneades, Ptolemais, og Synesios, på 300-tallet var biskop av nabobyen Ptolemais, som opprinnelig var en nyplatonist og en ivrig tilhenger av Hypatia i Alexandria før han dro videre til Athen.
Kyrene i Bibelen
Kyrene er referert til i den gammeltestamentlige apokryfen Andre Makkabeerbok. I denne boken sier forfatteren selv at den er en forkortet utgave eller et sammendrag av et større verk på fem bind av hellenistisk jøde ved navn Jason av Kyrene som levde i tiden rundt 100 f.Kr., men hans verk har gått tapt.
Kyrene er også nevnt i Det nye testamente. En mann fra Kyrene ved navn Simon bar Kristi kors på langfredag. I Apostlenes gjerninger hvor jødene fra Kyrene i pinsen hørte disiplene snakke i deres eget språk i Jerusalem. En del av jødene fra Kyrene kom i diskusjon med en disippel ved navn Stefanus Denne Stefanus skal også ha kommet fra Kyrene som sammen med troende fra Kypros var de første som preket for ikke-jøder. Litt senere i samme bok navngis en Lukius fra Kyréne som var en av flere som mente å høre den hellige ånd tale til dem, og som instruerte dem til å utpeke Barnabas og Saul (senere Paulus) for misjonstjeneste.
Dagens Kyrene
Ruinene ble gjenoppdaget og beskrevet i 1705–1706 av franskmannen Claude Lemaire. Funnet var medvirkende til framveksten av neoklassisismen.
Kyrene er i dag et arkeologisk sted i nærheten av landsbyen Shahhat. Et av de mer framstående trekkene er tempelet til Apollon som opprinnelig ble konstruert så tidlig som på 600-tallet f.Kr. Andre antikke konstruksjoner er et tempel for Demeter og et delvis ikke avdekket tempel for Zevs. Det er en stor nekropolis som ligger omtrentlig 10 km mellom Kyrene og den antikke havnen Apollonia.
I 2005 avdekket italienske arkeologer fra Universitetet i Urbino 76 intakte romerske statuer ved Kyrene fra 100-tallet e.Kr. Statuene hadde forblitt uoppdaget så lenge ettersom «i jordskjelvet i 375 hadde en støttemur i tempelet falt over på siden og begravd statuene. De hadde forblitt skjult stein, grus og jord for 1 630 år. Andre murer skjermet statuene slik at vi var i stand til å gjenopprette alle stykkene, selv arbeider som hadde blitt ødelagt.»
I mai 2011 ble et antall oldtidsobjekter, som hadde blitt avdekket i Kyrene i 1917 og oppbevart i velvet på den libyske nasjonalbanken i Benghazi, stjålet. Plyndrere hadde boret en tunnel inn i hvelvet, og hva som siden har skjedde med dem, om de er blitt bevisst ødelagt av islamister eller solgt til spekulanter i Asia er ukjent.
Deler av UNESCOs kulturarvsted i Kyrene ble ødelagt i august 2013 av lokale for å kunne bygge enkle hjem og butikker. Bortimot 200 hvelv og gravsteiner ble jevnet ned, det samme skjedde også med en seksjon av en viadukt som var datert til 200-tallet. Oldtidsgjenstander ble kastet i en nærliggende elv.
Anni Friesinger-Postma
Anna Christine «Anni» Friesinger-Postma (født 11. januar 1977 i Bad Reichenhall nær Inzell) er en tysk tidligere skøyteløper.
Hun ble verdensmester for junior i 1996, etter å ha kommet på andreplass de to foregående årene. Hun vant sin første seniortittel i 1998 da hun vant 1500 meter i VM enkeltdistanser.
I OL 2002 i Salt Lake City fikk Anni Friesinger sitt hittil eneste individuelle OL-gull, på 1500 meter. I OL 2006 i Torino vant hun lagtempo, sammen med lagvenninnene Claudia Pechstein og Daniela Anschütz. Under Vinter-OL 2010 i Vancouver vant hun gull i lagtempo, etter at hun skapte overskrifter ved å falle over målstreken i semifinalen.
Hun giftet seg med Ids Postma i 2009.
Verdensrekorder
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Anni Friesinger-Postma.
Troglocambarus
Troglocambarus er en slekt av ferskvannskreps (familie Cambaridae, innen underordenen eggbærereker) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Gruppen omfatter nordlige ferskvannskreps, av det som på engelsk kalles «crayfish». Den inneholder bare 1 art som står på IUCNs rødliste over nær truede arter.
Utbredelsen er endemnisk med forekomster i elver og innsjøer i det vestre Florida.
Taksonomisk plassering
Taksonomien til storkreps er komplisert og under stadig revisjon. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. En moderne oppdatering av systematikken gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2017. .
Østkantstafetten
Østkantstafetten var en norsk løpestafett som ble arrangert i Oslo mellom 1926 og 1948, med unntak av krigsårene. Stafetten gikk i mai hvert år og var på mange måter Arbeidernes Idrettsforbunds versjon av Holmenkollstafetten. På 1930-tallet var stafetten viktig for å gjøre løpsidretten populær innen arbeideridretten og på Oslos østkant. I toppåret 1935 deltok 149 lag. De siste årene av 1930-tallet gikk deltakelsen noe tilbake, og denne tendensen vedvarte i stafettene som ble arrangert etter krigen. Østkantstafetten ble avholdt for siste gang i 1948. Arrangør var Oslo arbeideridrettskrets før krigen og alliansen IF Njaal og Rosenhoff IL etter krigen.
Den første utgaven av stafetten hadde 16 påmeldte lag. Stafettens trasé varierte noe, men fra 1932 hadde den start på Jordal idrettsplass og målgang på Dælenenga. Stafetten hadde 12 etapper, hvor den lengste var på 1300 meter. Traseen var innom strøkene Rodeløkka, Grünerløkka, Torshov, Sandaker, Bjølsen og Sagene.