cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Makaronesia
Generelt
Planter som koloniserer oseaniske øyer, skifter ofte fra insektpollinering til pollinering utført av fugler og øgler. I Makaronesia har dette skiftet skjedd hos minst elleve plantearter i seks slekter: Canarina og Musschia (klokkefamilien), Isoplexis (maskeblomstfamilien), Echium (rubladfamilien), Lotus (erteblomstfamilien) og Navaea (kattostfamilien). Disse artene har tilpasninger til opportunistiske nektaretende fugler som rød-oransje blomster, mye tyntflytende nektar, dagåpne blomster med lang levetid og fravær av duft og landingsplattform.
En mente tidligere at plantene opprinnelig hadde tilpasset seg pollinering av solfugler som så hadde dødd ut. Disse fuglene forekommer i Afrika og Asia og er høyt spesialiserte pollinatorer. Solfugler finnes ikke i Makaronesia i dag, og det er heller ikke funnet fossiler av dem. Man mener nå at plantene i stedet har tilpasset seg opportunistiske pollinatorer, som spurvefuglene kanarigransanger, kalottmeis, svarthodesanger, kanariirisk og bokfink.
Øygruppenes vegetasjon
På Azorene forekommer omtrent 200 karplanter naturlig, og av disse er 73 endemiske. Øygruppa viser tilknytning til Vest- og Nord-Europa med torvmoser og arter i sivfamilien og starrfamilien, men også til Madeira og Kanariøyene med Ilex, Juniperus, Laurus, Morella, Picconia, Prunus og andre. Xerofytter mangler i denne øygruppa, og den eneste endemiske slekta av karplanter er Azorina.
Det er funnet 1204 arter og underarter av karplanter på Madeira. Av disse er 154 endemiske for øygruppa, 74 er endemiske for Makaronesia, 480 er andre naturlige arter, 66 er antatt naturlige, 29 er antagelig innførte, og 401 er innførte. Madeira har hele 75 arter av karsporeplanter, derav 14 endemiske. Det er 512 arter og underarter av moser, av disse er 333 bladmoser, og 179 er levermoser og nålkapselmoser. Madeira skiller seg fra de andre øygruppene ved å mangle lavasletter.
Kanariøyene har en bemerkelsesverdig rik flora med mer enn 1300 naturlig forekommende plantearter fordelt på 102 familier og 712 slekter. Det er over 600 arter av endemiske frøplanter, og plantelivet viser tydelige forbindelser til middelhavsregionen. Minst 22 slekter av frøplanter er endemiske, og sju av disse tilhører kurvplantefamilien. Omtrent 60 plantearter finnes både på Kanariøyene og minst ei av de andre øygruppene, men ikke på fastlandet. Ikke-karplanter har få endemiske arter på Kanariøyene. Det er 1634 innfødte sopparter (107 endemiske), mer enn 1294 lavarter (26 endemiske) og 464 arter moser.
Kapp Verde har en ganske artsfattig flora sammenlignet med resten av Makaronesia. Store områder består av åpent grasland og halvørken, og mye av de østligste øyene er naken ørken. Det er 62 sopparter (ingen endemiske), 260 lavarter (åtte endemiske), 116 bladmoser (seks endemiske), 35 levermoser (ingen endemiske), to nålkapselmoser (ingen endemiske), 33 karsporeplanter (én endemisk) og 724 frøplanter (65 endemiske). Floraen er sannsynligvis ung og har oppstått i pleistocen. Kapp Verde har ingen palaeoendemismer i snever forstand og bare ei endemisk planteslekt, Tornabenea.
Varme soner
Det skilles mellom en rekke vegetasjonssoner på øyene. De ulike sonene finnes i forskjellig høyde over havet, nedbørsforskjellene gjør at le- og losidene av øyene er ulike, og det finnes ulike typer vulkansk jord. Den laveste sonen kjennetegnes av liten nedbør, høye temperaturer hele året og næringsfattig jord. Sonen forekommer på Kapp Verde, Selvagensøyene og i lavlandet på Kanariøyene og Madeira.
Nærmest havet vokser planter som tåler salt (halofytter), og planter som kan vokse på sand, for eksempel tamarisk. Lenger bort fra havet vokser tørketålende vegetasjon med tornete busker og sukkulente arter i kurvplantefamilien og slektene Euphorbia og Aeonium. På Kanariøyene strekker sonen seg opp til 200–400 moh. på nordsiden av øyene og 400–800 moh. på sørsiden. Der deles den i to undersoner, tabaibal og cardonal, der tabaibal er tørrest og lavest i terrenget.
Neste sone på Kanariøyene er den termofile skogen som minner om middelhavslandenens maquis med oliven (subsp. cerasiformis), Juniperus turbinata, mastikstre, Pistacia atlantica og kanaripalme. Også her er det lite nedbør, men litt lavere temperatur og bedre jord. Sonen forekommer 350–600 moh. på noen av Kanariøyene. Andre vanlige trær og busker er Sideroxylon canariense, Gymnosporia cassinoides, Rhamnus crenulata og Visnea mocanera. Det er også her drageblodstrærne, Dracaena draco og D. tamaranae, vokser, men de er omtrent utryddet i vill tilstand.
Tilsvarende termofil skog finnes i lavlandet på Madeira med blant annet Sideroxylon mirmulans og Gymnosporia dryandri. Det har sannsynligvis ikke vokst skog på Kapp Verde i den nåværende klimaperioden, men det finnes spredte trær. Viktige arter er drageblodstre (D. draco subsp. caboverdeana), morbærfiken (Ficus sycomorus), tamarisk, Faidherbia albida, Phoenix atlantica og Sideroxylon marginatum.
Laurbærskog
Før menneskenes ankomst var det meste av Azorene og Madeira dekket av fuktighetskrevende laurbærskog, laurisilva. På Kanariøyene vokste den i et belte 400–1200 moh. på nordsiden av de vestlige øyene, monteverde, og mer spredt andre steder. Klimaet på Lanzarote og Kapp Verde er for tørt til at laurbærskog kan vokse.
Hogst, branner og påfølgende oppdyrking, bruk som beitemark eller tilplantning med fremmede tresorter har gjort at det meste av laurisilvaen er borte fra Azorene og Kanariøyene. På Gran Canaria er bare én prosent av skogen bevart og på Tenerife litt under ti prosent. På Azorene er bare to prosent av laurbærskogen bevart, og fremmede treslag som Cryptomeria japonica og Pittosporum undulatum dominerer mange steder. Det finnes likevel fortsatt godt bevarte laurbærskoger i de høyereliggende delene av Madeira og Gomera.
Mange ulike arter av trær, busker, klatreplanter og bregner vokser i laurbærskogene. Det tette bladverket gjør at skogbunnen er mørk. Jorda er dyp, sur og rik på planterester. Tåke kondenseres på bladene og bidrar til å opprettholde fuktigheten. På trærne vokser mange epifyttiske moser.
På Kanariøyene og Madeira dannes skogen av fire laurbærarter: Laurus novocanariensis, Persea indica, Ocotea foetens og Apollonias barbujana. Andre trær og busker som finnes i begge øygruppene er Picconia excelsa, portugalhegg (subsp. hixa), Heberdenia excelsa, Rhamnus glandulosa, Ilex canariensis og Euphorbia mellifera. Noen planter finnes bare på Madeira: Pittosporum coriaceum, Clethra arborea, Ilex perado subsp. perado, Sambucus maderensis og Vaccinium padifolium, eller bare på Kanariøyene: Arbutus canariensis, Pleiomeris canariensis, Ilex perado subsp. platyphylla, Sambucus palmensis og laurbærkrossved (subsp. rigidum).
Laurisilvaen på Azorene er dominert av Laurus azorica, og andre viktige planter er Morella faya, Frangula azorica, Myrsine africana, Ilex perado subsp. azorica, Juniperus brevifolia, Picconia azorica, portugalhegg (susp. azorica), Euphorbia stygiana, laurbærkrossved (subsp. subcordatum), Vaccinium cylindraceum, Arceuthobium azoricum, Dioscorea communis og Smilax azorica.
Fjell
På Madeira finnes buskas med trelyng og Erica scoparia subsp. maderincola ovenfor laurbærskogene, 1400–1650 moh. Enda høyere overtar blandet vegetasjon av små busker og urter. På Azorene vokser Erica scoparia subsp. azorica fra havnivå opp til 2000 moh. på Ponta do Pico. Arten danner opptil seks meter høye kratt over laurbærskogene fra 600 moh. Landskapet over 1500 moh. domineres av heier med røsslyng og Daboecia azorica.
Høyere enn 1900 moh. på La Palma, Tenerife og Gran Canaria overtar en vegetasjon av lave busker; mange tilhører erteblomstfamilien. De er tilpasset raske temperatursvingninger, sterk vind og mye snø. Sonen ligger over tåkebeltet, og det er lite nedbør. Buskene har ikke torner i motsetning til tilsvarende vegetasjon i fjellene i middelhavsområdet og Vest-Asia. Det er mange endemiske arter med svært begrenset utbredelse. En slik art er Viola cheiranthifolia som bare vokser på Teide på Tenerife.
Pattedyr
Kanariøyene har en endemisk spissmusart, Crocidura canariensis, og tidligere fantes det tre endemiske musearter i øygruppa, Canariomys på Tenerife og Gran Canaria og Malpaisomys på Fuerteventura og Lanzarote. På de andre øyene i Makaronesia er flaggermus de eneste naturlige landpattedyrene. Det er 17 flaggermusarter i Makaronesia, og av disse er tre endemiske: Pipistrellus maderensis på Azorene, Kanariøyene og Madeira; Nyctalus azoreum på Azorene og Plecotus teneriffae på Kanariøyene. Mennesker har innført 16 ikke-flygende pattedyrarter til øyene.
Fugler
Alle de fire store øygruppene har endemiske fuglearter, men Makaronesia har ikke så spektakulære radiasjoner av fugler som De små Antiller, øyene i Guineabukta, Galápagosøyene og Hawaii. Det er ingen endemiske slekter, og 23 nålevende arter er endemiske for Makaronesia. Azorene har to endemiske arter, Madeira har fire, Kanariøyene har sju, Kapp Verde har sju, og tre arter finnes i flere øygrupper. Endemismegraden blir større hvis man også betrakter endemiske underarter og nylig utdødde arter.
I laurbærskogene lever fem endemiske arter og underarter i dueslekta Columba. Seks endemiske underarter av bokfink (Fringilla coelebs) finnes også i laurbærskogene. I kanarifuruskogene finnes to andre Fringilla-arter: tenerifeblåfink (F. teydea) og grancanariablåfink (F. polatzeki). Makaronesia har også to andre endemiske finkearter: kanariirisk (Serinus canaria) og asordompap (Pyrrhula murina).
Etter at menneskene ankom øyene er mange fuglearter forsvunnet. Alle de utdødde fugleartene på Kanariøyene hadde reir på bakken, og fire kunne ikke fly eller var dårlige flygere. Fire utdødde, ikke-flygende vaktelarter (Coturnix) er kjent fra Madeira, Porto Santo, Kapp Verde og Kanariøyene. Fem riksearter i slekta Rallus og to ugler i slekta Otus på Azorene og Madeira var også dårlige flygere og døde raskt ut etter menneskenes ankomst.
Kanarisvarttjelden (Haematopus meadewaldoi) på de østlige Kanariøyene var en god flyger som døde ut på 1900-tallet. Kapp Verde hadde en endemisk underart av glente (Milvus milvus fasciicauda) som sannsynligvis døde ut tidlig på 2000-tallet. Nominatunderarten av glente (M. m. milvus) er utdødd på Kanariøyene.
På Lanzarote er det funnet store fugleegg i avsetninger fra overgangen mellom miocen og pliocen, for ca. 5,5 millioner år siden. En vet ikke hvilke fugler som har lagt disse eggene, og hvordan fuglene er kommet dit hvis de var for store til å kunne fly. Tyske forskere på 1970-tallet mente at noen av eggene var lagt av strutser og andre av slektninger av de utdødde elefantfuglene (Aepyornithidae) fra Madagaskar. Den sistnevnte hypotesen står nå svakt.
Krypdyr
Azorene har ingen krypdyr som forekommer naturlig. Kanariøyene har ei endemisk firfisleslekt, Gallotia, med åtte nålevende og én utdødd art. Det lever som regel en stor og en liten art på samme øy. Gallotia har spredt seg med menneskelig hjelp til Madeira. Firfisla Teira dugesii er endemisk for Madeira, Desertasøyene, Porto Santo og Selvagensøyene. Den har spredt seg med skipstrafikk til Azorene.
Valseskinker (Chalcides) har fire endemiske arter på Kanariøyene, og murgekkoer (Tarentola) har tre endemiske arter på Kanariøyene, én på Selvagensøyene og tolv på Kapp Verde. På Kapp Verde finnes ei endemisk slekt med skinker, Chioninia, med seks nålevende og én utdødd art. Kapp Verde har også fem endemiske halvfingergekkoer (Hemidactylus).
Det har tidligere levd store skilpadder i slekta Centrochelys på øyene: Centrochelys atlantica på Sal i Kapp Verde i pleistocen, Centrochelys burchardi på Tenerife i midtre pleistocen for 670 000–200 000 år siden og Centrochelys vulcanica på Gran Canaria i sein pliocen og kanskje tidlig pleistocen. Alle artene døde ut før mennesker kom til øyene.
Amfibier
Amfibier har vanskelig for å krysse åpent hav, og i Makaronesia finnes bare fire arter som er innført av mennesker. Søreuropeisk løvfrosk (Hyla meridionalis) finnes på Kanariøyene og Madeira. Den er svært vanlig i bananplantasjene på Kanariøyene. Arten hører naturlig hjemme i sørvestlige Europa og nordvestlige Afrika. Iberisk latterfrosk (Pelophylax perezi) finnes på Kanariøyene, Madeira og Azorene, og er innført fra sørvestlige Europa. På Gran Canaria finnes nordafrikansk latterfrosk (Pelophylax saharicus) fra Nord-Afrika. På Kapp Verde finnes leopardpadde (Sclerophrys regularis) fra det afrikanske fastlandet.
Virvelløse dyr
På Madeira og Selvagensøyene er det kjent 3891 arter av landlevende leddyr. Viktige grupper er edderkoppdyr (338 arter), biller (1040 arter), tovinger (555 arter), nebbmunner (522 arter), vepser (610 arter) og sommerfugler (331 arter). Det er 249 arter landlevende bløtdyr, derav 66 prosent endemiske. Artsrike slekter med virvelløse dyr er sneglene Leiostyla (34 arter), Caseolus (27 arter), Discula (25 arter) og Actinella (22 arter); billene Laparocerus (33 arter) og Sphaericus (26 arter); tusenbeinene Cylindroiulus (28 arter) og skyggemøllene Blastobasis (22 arter).
Azorene har 2278 arter av landlevende leddyr, 114 arter landlevende bløtdyr og 184 arter av andre landlevende virvelløse dyr. Bløtdyrene omfatter én ferskvannsmusling, mens alle de andre er snegler. Av bløtdyrene er 43 prosent endemiske. Azorene skiller seg fra de andre øyene ved å ha mange habitater for ferskvannsdyr som elver, innsjøer og myrer. Artsrike slekter med virvelløse dyr er sneglene Oxychilus (13 arter), Napaeus (sju arter), Leptaxis (sju arter) og Plutonia (sju arter); glassvingesikadene Cixius (elleve arter) og billene Trechus (ni arter) og Tarphius (tolv arter).
Kanariøyene som har størst areal og mest variert natur, har 7198 arter av landlevende leddyr, av disse forekommer 6826 naturlig. Det er 285 arter landlevende bløtdyr, og 83 prosent av disse er endemiske. De fleste endemiske sneglene på Kanariøyene tilhører slektene Napaeus (50 arter), Hemicycla (35 arter), Plutonia (21 arter) og Canariella (19 arter). Av omtrent 800 edderkoppdyr er halvparten endemiske. Det er mange endemiske arter av biller og sommerfugler, og i målerfamilien er omtrent 50 prosent av artene endemiske. Kanariøyene har omfattende grottesystemer med 168 endemiske arter virvelløse dyr; 124 er terrestriske, og de andre er akvatiske.
Kapp Verde har 1916 arter av landlevende leddyr, av disse er 200 edderkoppdyr og 1652 insekter. Av leddyrene er 23 prosent endemiske. Det er 39 arter landlevende bløtdyr, og av disse er 26 prosent endemiske. Blant de endemiske slektene er edderkoppene Australoechemus (to arter), kakerlakken Caboverdea (én art), bladtegene Erythrocorista (to arter), snutebillene Dinas (elleve arter) og skyggebillene Melanocoma (tre arter).
Generelt
Det er et rikt liv i havet rundt øyene i Makaronesia. Viktige grupper er gruntvannsfisker (465 arter), pigghuder (151 arter), bløtdyr (1312 arter), krabber (177 arter), flerbørstemarker (683 arter) og makroalger (949 arter). Noen fiskefamilier har svært mange arter: kutlinger (92 arter, derav seks som er endemiske for ei øygruppe), tangkvabber (42 arter, tre endemiske), havkarusser (37 arter, fire endemiske), hestmakrellfamilien (35 arter, én endemisk) og leppefisker (33 arter, én endemisk).
Også i marin biogeografi er det et skille mellom Kapp Verde og de andre øyene. Kapp Verde utgjør en egen provins sammen med kysten til Senegal, mens de andre øygruppene tilhører den lusitanske provinsen, som også omfatter de europeiske og afrikanske atlanterhavskystene fra Biscayabukta sørover til Ras Nouadhibou i Mauritania.
Sjøfugler
Mange sjøfugler kommer til øyene i Makaronesia for å hekke. De tilhører grupper som lirer, petreller, stormsvaler, måker og terner. Den ellers amerikanske praktfregattfugl (Fregata magnificens) har hekket på Kapp Verde, men er kanskje utdødd der. I den østlige Nord-Atlanteren hekket rødnebbtropikkfugl (Phaethon aethereus) tidligere bare på Kapp Verde, men i 1993 ble hekking bekreftet på Azorene, og i 2016 hekket den på Fuerteventura i Kanariøyene.
Den hovedsakelig tropiske sotterne (Onychoprion fuscatus) har en nordlig utpost på Azorene med ett hekkende par i 2020, og den sjeldne rosenterne (Sterna dougallii) hadde 630 hekkende par i øygruppa samme år. Mer enn hundre tusen par av fregattstormsvale (Pelagodroma marina) hekker på Kapp Verde, Kanariøyene og Selvagensøyene. Den tilhører oseansvalene, og de øvrige artene i denne familien hekker bare på den sørlige halvkule.
Tre meget sjeldne, endemiske sjøfugler er madeirapetrell (Pterodroma madeira) med omtrent 160 voksne individer som hekker høyt i fjellene på Madeira, desertaspetrell (P. deserta) med 160–180 par som hekker på Desertasøyene, og asorstormsvale (Oceanodroma monteiroi) med 328–378 par på Azorene.
Historikk
De første menneskene i Makaronesia var guanchene som kom til Kanariøyene i det 1. årtusen f.Kr. Guanchene bragte ild til øyene og hadde med dyr som geiter, sauer, svin og gnagere. Skog ble fjernet for å kunne brukes til beitemark. Flere skogtyper forsvant etter guanchenes ankomst, og Canariomys, en kjempefirfisle og to fuglearter ble utryddet. En har tradisjonelt antatt at de andre øyene først ble befolket av europeere på 1400-tallet: Madeira og Azorene i 1420–1430 og Kapp Verde i 1456. Samtidig ble Kanariøyene kolonisert på nytt fra Spania.
Karbondatering av bein fra husmus som er funnet på Madeira, viser at arten allerede fantes på øya rett etter år 1000, fire århundrer før den portugisiske koloniseringen. Det er usannsynlig at denne arten har spredt seg til Madeira uten menneskelig hjelp. Husmusene på Madeira i dag er genetisk mest beslektet med husmus i Skandinavia og Nord-Tyskland, noe kan bety at de ble spredt med vikinger. Også på tre av øyene i Azorene viser husmus genetiske likheter med bestander i Nord-Europa. De økologiske virkningene av disse introduksjonene er ukjente, men kan ha vært store.
En undersøkelse av innsjøsedimenter på Azorene viser tegn til menneskelig aktivitet så tidlig som 700–850 e.Kr. I sedimentene finnes spor av avføring fra kyr og sauer, økte mengder trekull, reduserte mengder pollen fra opprinnelige treslag og pollen fra det innførte kornslaget rug. På den tida blåste vinden fra nordøst, noe som kan ha gjort det relativt enkelt for vikinger å komme til øyene, men vanskeligere å seile fra middelhavslandene. Da portugiserne kom til øyene på 1400-tallet, ser det ikke ut til å ha vært synlige spor av disse bosetningene.
På Madeira og Azorene ryddet europeerne skog for å bruke arealene til jordbruk og beiting, og i begynnelsen av 1600-tallet var omtrent alt areal i lav og middels høyde tatt i bruk til jordbruk eller bebyggelse. Madeira var på slutten av 1500-tallet verdens største eksportør av sukker, men mistet betyding når amerikanske produsenter overtok. Man gikk over til å dyrke hvete, vin, mais og søtpoteter. Viktige eksportprodukter fra landbruket på Kanariøyene var først sukker, så vin og karmin fra cochenillelus, og fra 1800-tallet tomater og bananer. Landbruket på Azorene har vært basert på ulike vekster, først hvete, så fargeplanten vaid, og til slutt appelsiner og ananas.
Også på Kapp Verde er mye av den opprinnelige vegetasjonen borte på grunn av jordbruk. Flere hundre nye plantearter ble innført, og fremmede arter som Lantana camara og Furcraea foetida utgjør mange steder en viktig del av vegetasjonen.
Miljøtilstand
Kanariøyene har omtrent to millioner innbyggere, og både Kanariøyene og Madeira er tett befolket med nesten 300 innbyggere/km². Azorene er ikke så tett befolket med mindre enn 60 innbyggere/km². Turisme er viktig i økonomien, spesielt på Madeira som har nesten én million besøkende i året, og Kanariøyene som har mer enn tolv millioner årlig besøkende. På Azorene er landbruk med oppdrett av livdyr og melkeproduksjon, samt fiske fortsatt viktige næringer.
Kapp Verde hadde i 2020 omtrent 583 000 innbyggere og en befolkningstetthet på 144 innbyggere/km². Viktige næringer er jordbruk, fiske og turisme, men landet er også avhengig av utviklingshjelp og overføringer fra utvandrere.
De viktigste truslene mot biologisk mangfold i Makaronesia er habitatødeleggelse, rovdrift på naturressurser og invaderende arter. Habitatødeleggelsen skyldes befolkningsvekst på grunn av turismen, landbruk og skogsdrift. Kystområdene er mange steder dramatisk endret på grunn av turismen.
En studie fra Azorene viser at endringene i vegetasjon de siste 600 år har vært mye større enn endringer på grunn av klimaendringene i løpet av pleistocen, altså de siste 2,58 millioner år. Laurbærskogen er redusert til 12,5 prosent av det opprinnelige arealet og er nesten borte fra Azorene og Kanariøyene. På Madeira er laurbærskogen bevart i de utilgjengelige fjellområdene i nord, men den er forsvunnet i sør, noe som har ført til at flere arter har dødd ut. Oppsplittingen av skogen kan føre til at mange arter dør ut på lang sikt fordi leveområdene er for små til å opprettholde stabile bestander.
Rovdriften på skogen har ført til at nesten all termofil skog i lavlandet og store deler av laurbærskogen er borte. Innsamling av egg fra sjøfugler har redusert bestandene mye, og munkeselen er nesten utryddet på grunn av fangst. I våre dager har overfiske ført til reduksjon av bestandene av fisk og skalldyr. Bestanden av sjøpiggsvinet Diadema antillarum har økt på grunn av at det er færre fisker som eter den, og sjøpiggsvinet har beitet ned store områder som tidligere var dekket av alger.
Invaderende arter
I Makaronesia finnes ganske mange av artene på Verdens naturvernunions liste over de 100 mest skadelige invaderende artene i verden: svartrotte, tamkatt, geit, kanin, jordveps, argentinamaur (Linepithema humile), bomullsmellus (Bemisia tabaci) og plantene brasiliansk peppertre, strandfuru, gulltorn, Arundo donax, Hedychium gardnerianum, Lantana camara og Leucaena leucocephala. To av artene på lista, Morella faya og Imperata cylindrica, forekommer naturlig og skaper ikke problemer i Makaronesia. Virkningene av invaderende arter varierer mellom øygruppene.
På Azorene fortrenger Hedychium gardnerianum, Pittosporum undulatum og stuehortensia naturlig vegetasjon. Innførte pattedyr har ført til at sjøfuglene nå bare hekker i bratte klipper på små øyer. På Madeira fortrenger Hedychium gardnerianum, Pittosporum undulatum, gudetre og platanlønn naturlig vegetasjon og stanser reetablering av laurbærskogen. Svartrotte og katter påvirker fuglebestanden, og på Porto Santo ødelegger kaniner den naturlige vegetasjonen.
Viktige invaderende planter på Kapp Verde er Lantana camara, Furcraea foetida, fikenkaktus (Opuntia ficus-indica), Hyptis pectinata, Leucaena leucocephala, Dichrostachys cinerea, Nicotiana glauca, sodomaeple (Calotropis procera), Acanthospermum hispidum, Bidens pilosa, Schkuhria pinnata og Prosopis juliflora. Den invaderende regnbueagamen er en trussel mot endemiske øgler og insekter, og den innførte hjelmperlehøna (Numida meleagris) gjør mye skade i nysådde åkre.
Truede arter
En oversikt utarbeidet av Europakommisjonen for Makaronesia utenom Kapp Verde angir 656 arter som bør prioriteres i bevaringstiltak. Av disse har 190 status som kritisk truet på IUCNs rødliste, 169 har status som sterkt truet på IUCNs rødliste, 194 har status som sårbar på IUCNs rødliste, 97 har begrenset utbredelse og 6 har globalt viktige ansamlinger i området. 400 (61 %) av artene forekommer i Kanariøyene, derav 313 endemiske; 246 (38 %) forekommer i Madeira-øygruppa, derav 166 endemiske; og 138 (21 %) forekommer i Azorene, derav 72 endemiske. Hele 29 % av de prioriterte artene har status kritisk truet og risikerer derfor snarlig utryddelse.
Verneområder
UNESCOs verdensarvliste er ei liste over steder av særlig stor kultur- eller naturmessig betydning. Makaronesia har tre naturarvsteder på lista:
Selvagensøyene er nominert, men foreløpig ikke tatt inn i verdensarvlista.
UNESCO styrer også arbeidet med biosfærereservater som skal kombinere tradisjonelt vern med bærekraftig næringsutøvelse. Det er femten biosfærereservater i Makaronesia:
Ramsarområder er våtmarker som er vernet under Ramsar-konvensjonen. Azorene har 13, Kanariøyene ett og Kapp Verde fire ramsarområder. Important Bird Areas (IBAer) er områder som BirdLife International har definert som viktige for å bevare fuglebestander. Azorene har 42 IBAer, Madeira og Selvagensøyene 10 IBAer, Kanariøyene 67 IBAer og Kapp Verde 16 IBAer.
OSPAR-konvensjonen skal beskytte det marine miljøet i det nordøstlige Atlanterhavet. I farvannene rundt Azorene er det elleve marine områder som er beskyttet under OSPAR-konvensjonen. Natura 2000 er et miljønettverk innen EU med hensikt å beskytte og bevare biologisk mangfold. Natura 2000-områdene i Makaronesia dekker et land- og sjøareal på 32 493 km² og fordeler seg med 41 i Azorene, 233 i Kanariøyene og 16 i Madeira.
Kapp Verde har 53 verneområder fordelt på seks integrerte naturreservater, 21 naturreservater, ti nasjonalparker, seks naturmonumenter og ti landskapsvernområder. Til sammen er 372 km² landareal vernet og 245 km² kyst- og havområder.
Protokollsjef
En protokollsjef er leder av den enheten i et utenriksdepartement (i noen land også i andre ministerier), kalt protokollen, som blant annet ivaretar forbindelsen til utenlandske diplomater i landet og bistår dem i praktiske spørsmål, herunder spørsmål vedrørende Wien-konvensjonen om diplomatiske forbindelser.
Under protokollsjefens ansvarsområde hører også typisk tilretteleggelse av besøk av utenlandske statsoverhoder og ministre.
Graaff-Reinet
Graaff-Reinet er en by i provinsen iMpuma-Koloni i Sør-Afrika. Den er den fjerde eldste byen i Sør–Afrika.
Byen ligger 750 moh og er bygget på breddene av elva Sundays som har sin kilde litt lengre nord på de sørlige fjellsidene av Sneeuberge. Den nederlandske reformerte kirke er en steinbygning med plass til 1500 mennesker. Høyskolen er et utdanningssenter har noe viktighet og ble gjenoppbygget i 1906. Graaf Reinet er et blomstrende marked for grønnsaker og frukt, distriktet er kjent for sin mohair–industri, sine åkre og vingårder.
Byen ble grunnlagt av kappnederlendere i 1786 og var oppkalt etter daværende guvernør i Kappkolonien, Cornelius Jacob van de Graaff og hans kone. I 1795 proklamerte misfornøyde burghere under det nederlandske Ostindiske kompanis styre en republikk. Lignende handlinger ble gjennomført av burghere i Swellendam. Før myndighetene ved Cape Town kunne gjennomføre avgjørende tiltak mot opprørerne, ble de tvunget til å kapitulere for britene. Burgherne hadde ikke lyktes i å få hjelp fra et fransk krigsskip ved Algoa Bay som overgav seg til oberst John Ormsby Vandeleur.
Strømbråten kapell
Kapellet ble reist i 1924, som følge av et ønske om å ha en egen gravplass med kapell i Son; tidligere hadde man måttet bruke kirkegården ved Såner kirke, som er stedets sognekirke.
Kapellet har omkring 75 sitteplasser. Fondveggen ble utsmykket i 1954 av Erling Nordtvedt. Det er innredet bårehus i kjelleren.
Stedet hvor kirkegården ligger var tidligere danseplass for lokalsamfunnet.
Teddybjörnen Fredriksson
«Teddybjörnen Fredriksson» er ei svensk vise med melodi og tekst av Lasse Berghagen. Sangen handler om hvordan sangens jeg-person som liten hadde en teddybjørn og siden blir stor og da gir sitt barn en teddybjørn som fødselsdagsgave.
Visa om «Teddybjörnen Fredriksson» floppet første gang den ble testet på Svensktoppen, men kom så smått om sen til å bli én av Lasse Berghagens mest populære sanger.
Ann-Louise Hanson, Bruno Glenmarks orkester spilte inn visa i 1969. Den ble utgitt på singlen Philips Arnek 1 – F. Senere samme år gjorde Lasse Berghagen sin egen innspilling av sangen. Den ble utgitt på singlen Karusell KFF 766. Han fremførte den på svensk TV for første gang sammen med Lars Lönndahl.
Lasse Berghagens versjon lå på Svensktoppen i to uker i perioden 21.-28. desember 1969 med en niende respektive tiendeplass som resultat der.
I 1996 spilte Lasse Berghagen og den tolv år gamle Sanna Nielsen inn sangen som duett, for Nielsens debutalbum Silvertoner.
For Lasse Berghagen har «Teddybjörnen Fredriksson» blitt et obligatorisk ekstranummer på hans shower og konserter.
Norske versjoner
Michael Aas, Philip A. Kruse og Jan Ø. Nielsen har skrevet norske tekster. Aas' norske tittel er «Teddybjørnen Fredrikssen». Kruses norske tittel er «Teddybjørnen Fredriksen». Nielsens norske tittel er «Teddybjørnen Fredrikson».
Fusilli
Fusilli er formet som skruer, og kalles ofte pastaskruer på norsk. Den fås i både ufarget (hvit) og farget type, typisk «tricolore» med hvit, orange og grønn i samme pakke.
Pipe rigate
Pipe rigate er en type pasta.
Den er formet som svært korte rør, som er bøyd og klemt igjen i den ene enden, slik at de minner om en tobakkspipe.
De er ca. 2,5 cm lange og 1 cm i diameter.
Pierre Frapperie
Pierre Frapperie eller Fan Jixun, Shushan (født 9. mars 1664 i Frankrike, død 20. november 1704 i Beijing i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.
Nokså mange av de europeiske misjonærer slet med å tilpasse seg Kina helsemessig. Mange vestlige misjonærer ble syke; hele 51 døde før de var fylt femti år, som pater Frapperie.
NM i ishockey 1989
NM i ishockey 1989 var det 50. norgesmesterskapet i ishockey.
vant sitt andre norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–1 i kamper mot.
Parlamentsvalget i Storbritannia 2010
Parlamentsvalget i Storbritannia 2010 fant sted 6. mai etter at parlamentet var blitt oppløst 12. april. Det ble avholdt valg til Underhuset i 649 valgdistrikt etter ordningen med flertallsvalg i enmannskretser.
Det konservative partiet ble størst med 306 mandater, mens Labour endte med 258 og Liberaldemokratene med 57 mandater. Øvrige partier fikk til sammen 29 mandater. Siden ingen partier oppnådde rent flertall i Underhuset, resulterte valget i et såkalt vippeparlament. Sist det skjedde var etter valget i februar 1974.
Etter noen dager med forhandlinger kom Det konservative partiet og Liberaldemokratene til enighet om en koalisjonsregjering. Statsminister Gordon Brown gikk av 11. mai, og de konservatives leder David Cameron overtok i Downing Street Nr. 10.
Goff-Gratch-ligningen
Goff-Gratch-ligningen er en av mange ligninger for å estimere mettingsvanndamptrykket ved en viss temperatur. Alle slike ligninger er derimot bare tilnærminger, men dette er kanskje den beste en har kommet frem til så langt.
Parlamentsvalget i Storbritannia 2010
Valgkampen ble sterkt preget av at lederne for de tre store partiene for første gang i britisk historie møttes i TV-sendte debatter. Liberaldemokratenes leder Nick Clegg gjorde en svært god figur, særlig i den første debatten. Partiet hevdet seg godt på meningsmålinger fram mot valget, men på selve valgdagen viste det seg at den ventede framgangen uteble.
Det konservative partiets seier var ventet etter 13 år med Labour-styre, økonomiske nedgangstider og sviktende popularitet for Gordon Brown.
For første gang siden 1979 hadde ingen av hovedkandidatene ledet en valgkamp tidligere.
Meningsmålinger
Etter at valgdagen ble bestemt 6. april hadde YouGov meningsmålinger hver dag.
Goff-Gratch-ligningen
Ligningen
Den opprinnelige Goff-Gratch-ligningen fra 1946 er
der:
På samme måte er ligningen for mettingsvanndamptrykket over is:
Edyta Górniak
Edyta Anna Górniak (født 14. november 1972 i Ziębice) er en polsk sanger. Hun er en av de mest populære kvinnelige popsangerne i Polen.
Hun gjorde en brakdebut for Polen i Eurovision Song Contest da hun ble nr. 2 i 1994 med sangen «To nie ja!» (Det er ikke meg). Hun er av mange musikkjournalister i Europa omtalt som Polens Celine Dion.
Italias geografi
Topografi
Italia består i hovedsak av en stor halvøy (Appenninerhalvøya), formet som en støvel, som strekker seg inn i Middelhavet. Sammen med de to største øyene i Italia, Sicilia og Sardinia, skaper landet skiller mellom flere havområder, Adriaterhavet, Joniske hav, Tyrrenhavet og Det liguriske hav.
Av viktige sideelver til Po kan nevnes Dora Baltea (160 km), Sesia (138 km), Ticino (280 km), Adda (313 km), Oglio (280 km) og Mincio (194 km) som alle renner ned fra Alpene. Fra Apenninene renner Tanaro (276 km), Trebbia (115 km), Taro (126 km), Secchia (172 km), Panaro (148 km) mot Posletten.
Andre viktige elver i Italia er Tiber (Tevere) (405 km), Adige (410 km), Arno (241 km), Piave(220 km), Reno (212 km), Volturno (175 km), Tagliamento (175 km), Liri-Garigliano (158 km), Isonzo (136 km). Italia har også mange innsjøer, de fleste av dem i nord. Gardasjøen er den største med en overflate på 370 km². Ellers er Comosjøen (146 km²) og Maggioresjøen (212.5 km²) verdt å nevne. Sør-Italia har nesten ingen innsjøer.
Italias høyeste punkt er Mont Blanc (Monte Bianco) på 4 810 meter. Mer kjent er kanskje Italias to berømte vulkaner, den hvilende Vesuv (1 281 m) nær Napoli og den svært aktive Etna (3 326 m) på Sicilia.
Klima
De første værobservasjonene i historien ble gjort i Italia av store vitenskapsmenn som Evangelista Torricelli, Galileo Galilei og andre, og det er mye forskjellig vær å observere i Italia. Landet strekker seg ut i Middelhavet og ligger midt i leia for lavtrykk som flytter seg rundt i havområdene. Når lavtrykkene flytter seg innover land gir de regn og tordenvær, men intensiteten varierer etter hvor man er i landet og når på året det er. Alpene og Appenninene har mer vinterlig vær, og er med på å skape lokale forskjeller i lavlandet. De hindrer også til dels værfronter fra Atlanterhavet å passere over landet.
Podalen som går på tvers av det nordlige Italia fra Torino til Venezia har størst klimaforskjeller i landet gjennom året. Sommeren her er varm, men av og til lummer med torden og kraftige regnbyger om ettermiddagen. September er som regel tørr og varm med mye fint vær før høsten blir fuktigere og kjøligere. Fra desember til februar er ofte dalen dekket av en kald tåke som kan ligge i dagevis. Østlige deler av Podalen er også utsatt for den kalde boravinden fra Øst-Europa. Vinterstid er det vanlig med både regn og snø gjennom dalen, men sjelden særlig kraftig. De østlige områdene av Podalen er tørrere enn de vestlige, og Venezia har for eksempel en gjennomsnittlig årsnedbør på 770 mm, mens Milano i vest har 1017 mm.
Nord for Podalen finner vi Alpene som har kjøligere og fuktigere vær, og i høyden her er det et alpint klima. Om vinteren kan det likevel være sol og klarvær i høyden, mens Podalen ligger dekket av tåke. I høyder på rundt 1500 m kommer det om vinteren rundt 50 cm snø hver måned. Aostadalen er den tørreste delen av Alpene, men vinternettene kan bli svært kalde. Om høsten kan det innimellom regne svært kraftig i de sørlige fjellsidene av Alpene, noe som kan føre til flom. Det kommer stort sett mer nedbør i den italinske delen av Alpene enn resten av fjellområdet.
Områdene sør for Podalen har middelhavsklima, og nordlige byer som Firenze og Pisa har om vinteren mye mildere vær og mer sol enn for eksempel Milano, og de har langt mindre tåke. Roma og Napoli har ennå mildere vintre. Somrene er bare litt varmere langs vestkysten av Italia enn i Podalen, mens Adriaterhavskysten sør for Bari, særlig rundt Tarantobukten, er blant de varmeste områdene i Italia. Andre varme områder er kysten rundt Det joniske hav, de aller sørligste områdene av Italia og Sicilia. Vinteren i de sørligste områdene er milde, men ofte fuktige med tordenvær. Høyereliggende strøk i Sør-Italia, som vulkanen Etna, kan av og til få overraskende kraftig snøfall om vinteren. Roma har en normal årsnedbør på 744 mm, mens Palermo på Sicilia har 512 mm.
Geografiske ytterpunkter
Største byer (innbyggertall fra 1997):
Roma		2.650.300 innbyggere
Milano		1.303.900 innbyggere
Napoli		1.045.900 innbyggere
Største øyer:
Sicilia		25.708 km²
Sardinia		24.090 km²
Lengste elver:
Po			670 km
Adige		410 km
Tiber		405 km
Største innsjøer:
Gardasjøen	370 km²
Maggioresjøen	212 km²
Comosjøen	146 km²
Høyeste fjell:
Cowboy-Laila
Laila Preikschas Nygjerdet (født 12. februar 1943 i Bergen), også kjent som Cowboy-Laila, er en norsk country-artist, bosatt i Løten.
Italias geografi
Geografiske ytterpunkter
Monte Bianco	4.810 moh
Monte Rosa 		4.634 moh
Cowboy-Laila
Nygjerdet ble adoptert bort som liten og vokste opp på Ådalsbruk i Løten. Hun platedebuterte i 1980 med albumet Gi en liten blomst. Hun ble kjent over hele landet og har vært mye å se i norske medier fra slutten av 1970-tallet. I tillegg til musikken maler hun, lager ting av tre og hun har også forsøkt seg som romanforfatter. I 2002 åpnet hun egen butikk, Cashville, ved huset sitt. Her selger hun egenproduserte suvenirer og trefigurer til turister og andre besøkende.
Italias geografi
Geografiske ytterpunkter
Matterhorn	4.478 moh
Monte Gran Paradiso 4.061 moh
Cowboy-Laila
Hennes liv er skildret i biografien Cowboy-Laila – med døra på gløtt (1993) av Torbjørn Bakken. Hennes livshistorie er også omtalt i boken Norge – Helt Texas, skrevet av Lill-Ann Chepstow-Lusty. Hennes eget liv gjenspeiles i musikken hennes, hun skriver alle tekster og melodier selv. Hun er også blant de mange som omtales i boken En helt vanlig dag på jobben og vennskapet hennes med kronprinsesse Mette-Marits far, Sven O. Høiby ble mye omtalt i norske medier.
Italias geografi
Geografiske ytterpunkter
Største vulkaner:
Etna		3.323 moh
Vesuv		1.277 moh
Cowboy-Laila
Hun var gift med Per Jan Nygjerdet som døde i 2002, og hun har en sønn fra et tidligere forhold.
Spikkestad
Spikkestad er et tettsted og en grunnkrets i bygda Røyken i Asker kommune i Viken fylke, tre kilometer vest for Røyken kirke og det tidligere kommunesenteret Røyken. Stedet har navn etter gården Spikkestad, som ligger 500 meter vest for jernbanestasjonen.
Cowboy-Laila
Diskografi
I tillegg medvirker Cowboy-Laila også på disse utgivelsene:
Spikkestad
Formelt regnes Spikkestad til tettstedet Drammen, da det i dag er en del av en sammenhengende tettbebyggelse som strekker seg fra Drammen sentrum, mot øst over Lierstranda, langs nordsiden av Drammensfjorden til Lahell og derfra videre nordover til Spikkestad. Området har fra gammelt av nær tilknytning til Bragernes og Drammen, og tilhørte som resten av tidligere Røyken kommune Buskerud amt og fylke.
Anh Nga Longva
Anh Nga Longva (født 1949 i Saigon, Vietnam) er en norsk-vietnamesisk sosialantropolog og professor ved Universitetet i Bergen.
Spikkestad
Fra 1872 til 1973 gikk Drammenbanen gjennom Spikkestad. Fra 1886 ble Spikkestad fast stoppested, og i 1913 åpnet Spikkestad stasjon. Etter åpningen av Lieråsen tunnel mellom Asker og Lier i 1973 ble Spikkestadlinjen en lokalbane og Spikkestad en endestasjon.
Anh Nga Longva
Longva har sin utdannelse fra Universitetet i Genève, der hun i 1971 avla Diplôme de traducteur-interprète, og fra Universitetet i Oslo, der hun i 1987 avla magistergraden i sosialantropologi på avhandlingen ''Coping with refugeeness. Intra-ethnic backstage and the management of self-image among the Vietnamese''. I 1994 avla Longva doktorgraden ved Universitetet i Oslo med avhandlingen Kuwait and its migrant workers: Exclusion and dominance in a plural society. I sin forskning har Longva særlig beskjeftiget seg med internasjonal migrasjon og etniske relasjoner, multikulturalisme og nasjonalisme, velferdstaten, islam, tribalisme, demokrati og menneskerettigheter. Det regionale fokuset for Longvas forskning har vært Midtøsten, Sørøst-Asia med Vietnam, samt Norge og Norden. Longva har også utført feltarbeid i Kuwait, Bahrain og Libanon.
Spikkestad
Kartongemballasjefabrikken Elopak, etablert i 1957, ble en hjørnesteinsbedrift på Spikkestad. I norsk meieribransje var det i utgangspunktet stor skepsis til å gå over fra glassflasker til pappkartonger. Men Asker meieri la som det første meieriet i Europa om til papirkartonger, slik at Elopak fikk demonstrert fordelene med sine produkter. Elopak er fremdeles en viktig bedrift for lokalsamfunnet.
Anh Nga Longva
Fra 1992 til 1994 var Longva stipendiat ved Norsk utenrikspolitisk institutt, deretter var hun post doc. samme sted fram til 1996. I 1996 ble hun førsteamanuensis ved Institutt for sosialantropologi, Universitetet i Bergen. Fra 2005 har hun vært professor ved samme institutt.
Spikkestad
Spikkestad kirke- og kultursenter «Teglen», like vest for stasjonen, åpnet i 2018.
Anh Nga Longva
Hun ble i 1972 gift med den senere diplomat og ambassadør Hans Wilhelm Longva (1942–2013).
Spikkestad
Referanser
<References/>
Det indiske tallsystemet
Det indiske tallsystemet brukes idag på det indiske subkontinent (bestående av India, Pakistan, Bangladesh og Nepal), er basert på å gruppere to desimalplasser (hundre som grunntall), i stedet for de tre desimalene (tusen som grunntall) i det meste av verden.
Fylkesvei 3614
Fylkesvei 3614 går mellom Jortveit og Espevig i Grimstad kommune. Veien er 1,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 40 (Aust-Agder).
Sienna
Sienna er et kvinnenavn dannet av det engelske ordet sienna, som er en rød-orange farge som opprinnelig ble laget av leire fra Siena i Italia.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Filipstad kommune
Filipstad kommune er en kommune i Värmlands län i landskapet Värmland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Filipstad.
Tettsteder
Filipstad kommune har fem tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Springer Science+Business Media
Springer Science+Business Media S.A. er et internasjonalt akademisk forlag registrert i Luxembourg og med hovedkontor i Berlin. Selskapet er, etter Elsevier, verdens nest største forlag innen naturvitenskap, teknikk og medisin. I tillegg til hovedkontoret i Berlin har selskapet kontorer i Heidelberg, Dordrecht, New York City, Norwell, Wien, Paris, Milano og New Delhi. Selskapet har ca. 5 000 ansatte og omsatte i 2009 for 857 millioner euro. Det er bl.a. kjent for sin online-tjeneste SpringerLink. Selskapet har ingen forbindelse til Axel Springer AG.
Selskapet ble grunnlagt av Julius Springer som bokhandel i Berlin i 1842, og utviklet seg raskt til et forlag, Springer-Verlag, som utgav både politiske skrifter, skolebøker, skjønnlitteratur og akademisk litteratur. Etter at sønnene til Julius Springer overtok fokuserte forlaget på akademisk litteratur. Selskapets navn gjennom flere år var Julius Springer GmbH. I 1999 ble selskapet kjøpt opp av Bertelsmann, som omdannet det til BertelsmannSpringer. Selskapet ble så, i 2003, solgt til to britiske selskaper, Cinven og Candover, som kort tid før også hadde kjøpt det nederlandske akademiske forlaget Kluwer Academic Publishers. Forlagene ble fusjonert under navnet Springer Science+Business Media. I 2009 ble det kjent at selskapet skulle selges til investeringsselskapene EQT Partners og Government of Singapore Investment Corporation.
NM i ishockey 1990
NM i ishockey 1990 var det 51. norgesmesterskapet i ishockey.
vant sitt sjuende norgesmesterskap etter å ha vunnet finalen 3–0 i kamper mot.
Hollendertiden
Hollendertiden er i Norges historie en betegnelse på perioden fra omkring 1500 til omkring 1800/1850, spesielt i forbindelse med kysthistorie på Sørlandet, Østlandet og på Vestlandet helt opp til Nordmøre.
Nederland ble på 1500- og 1600-tallet den ledende skipsbyggernasjonen på det europeiske kontinentet. Å beholde denne posisjonen fordret tilgang på store mengder tømmer av god kvalitet; for å lage skipsplanker er det nødvendig med lange, rette trær med nok spenst til å kunne bøyes og nok rigiditet til å tåle hardt vær. Nederland var fattig på egnet skog, mens Norge hadde store mengder tømmer som kunne kjøpes til en rimelig pris. Dermed startet en omfattende handel mellom Nederland og norske ladesteder.
I Nederland trengtes også tømmer til fundamenter under store bygninger. Amsterdam er bokstavelig talt bygd på norsk tømmer.
True Norwegian Black Metal – Live in Grieghallen
True Norwegian Black Metal – Live in Grieghallen er Gorgoroth sitt første fullengde konsertalbum.
Fraktrate
Fraktrate er en pris for visse typer cargo/frakt. Prisen avhenger av typen cargo, transportmiddel (trailer, skip, fly), vekt av cargo, og avstand til destinasjon.
Napoleonskrigene
Napoleonskrigene (1803–1815) er betegnelsen på en serie store globale konflikter i kjølvannet av den franske revolusjon som satte det franske imperiet og dets allierte, ledet av Napoléon Bonaparte, opp mot en varierende rekke europeiske stater dannet i forskjellige koalisjoner. Tidsperioden ble fremfor alt preget av kampen mellom Napoléons Frankrike på den ene siden og Storbritannia, de tyske statene og Det russiske keiserdømmet på den andre. Det var en periode med fransk herredømme over det meste av det kontinentale Europa.
Fraktrate
Fraktselskaper, spesielt for flyfrakt, bruker dimensional weight for å beregne pris, som innberegner både vekt og volum av cargo. Frakt av kull i USA koster 1 cent/ton-mile.
Hollendertiden
Hollenderne hadde også med seg varer for salg. Keramikk var en viktig vare, ganske sikkert er det slik at noe av keramikken hadde flytende innhold da varene ankom norske havner.
Giulio Acquaviva d’Aragona
Giulio Acquaviva d'Aragona  (født 1546 i Napoli i Italia, død 21. juli 1574 i Roma i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Hollendertiden
I tillegg til at skogeiere og sagbrukseiere kunne tjene godt på handelen, kom den også ladestedene til gode på en svært direkte måte, ettersom det var eksporttoll på tømmer. Tollinntektene fra tømmereksport var mange steder enorme, og annen handel og industri vokste opp som følge av velstanden. Mange av ladestedene kunne derfor klare seg godt økonomisk også etter at tømmereksporten ble borte.
Giulio Acquaviva d’Aragona
Han ble kreert til kardinal den 17. mai 1570 av pave Pius V.
True Norwegian Black Metal – Live in Grieghallen
Det ble innspilt live i Grieghallen Lydstudio i Bergen, og i Threeman Recordings i Stockholm. Sporene er det vanligste sporene som bandet spiller på konserter. Albumomslaget er designet av Magnus Wohlfart.