cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ildål
Ildål er en svært avlang fisk med en distinktiv spiss snute. Kroppen er sammentrykt fra sidene, spesielt den bakerste tredjedelen hvor den flates ut idet den går over til halefinne. Fargene er mørkebrun og grå. Buken har generelt en lysere sjattering av samme farge. Mønsteret varierer fra fisk til fisk. Vanligvis er det flere klare røde striper og flekker på kroppen. Disse varierer i intensitet avhengig av individets alder og tilstand. Vanligvis er markeringene gulaktige hos ungfisk, og blir dyprød hos de voksne. Ofte har gattfinnen, ryggfinnen og halefinnen en rød kant.
Den kalles «ål» på grunn av kroppsformen, men den tilhører egentlig ikke ålefamilien. De kan ofte bli ganske store i vill tilstand, og de blir gjerne mer enn 120 cm lange. I akvarium blir de imidlertid sjelden større enn ca. 55 cm, selv ikke i store kar.
Glesbygd
Glesbygd er i svensk befolkningsstatistikk benevnelsen på den del av Sverige som ikke kan defineres som tettsted. I andre sammenhenger blir begrepet brukt om lite befolkede områder hvor selv enkelte mindre tettsteder kan inngå. Glesbygdsverket var tidligere en svensk statlig myndighet som jobbet med spørsmål knyttet til glesbygder. De hadde en definisjon som sa at et område som har «mer än 45 minuters bilresa till en tätort med över 3000 invånare» skal defineres som glesbygd. Dette gjør at selv mindre deler av Småland, Öland og Gotland, vestre Svealand, deler av Roslagen og Bergslagen og større deler Norrland faller innenfor denne definisjonen. I tillegg kommer øyer uten fastlandsforbindelse, eksempelvis Koster og Ven.
I alminnelig tale defineres ofte glesbygd noe mer vilkårlig og kan innebære at alt som ikke er et tettsted, ikke er tett befolket landsbygd, eller er et område som opplever demografisk og økonomisk tilbakegang inkluderes i begrepet.
De kommuner som har flest innbyggere (2005) i det som klassifiseres som glesbygd er:
Lysikles
Lysikles (død 428 f.Kr. gresk: Λυσικλῆς ) var en athensk general og leder av Det demokratiske partiet i byen. Han levde i det femte århundre f.Kr. og var trolig en venn av Perikles.
Maskin
En maskin er en teknisk innretning laget av mennesker som kan overføre eller omforme energi slik at de kan utføre eller hjelpe til med en oppgave. Under dette begrepet forstås som regel en sammensatt maskin som består av to eller flere enkle maskiner.
Mennesker har brukt ulike mekanismer for å forsterke egne muligheter i tusenvis av år. Slike mekanismer reduserer enten kraftbehovet for å gjøre et arbeid, endrer retningen på en kraft eller omformer en kraftform til en annen.
Ordet «maskin» kommer av latin máchina, et lånord fra makhaná, en dorisk variant av attisk gresk mēkhanē (redskap, maskin) som er opphav til ordet «mekanikk».
Enkel maskin
En enkel maskin er en innretning som bare trenger én kraft for å virke. Grunnleggende enkle maskiner er
Gjenstander som er direkte avledet av enkle maskiner har ofte ingen bevegelige deler og blir i dagligtale vanligvis omtalt som verktøy.
Fabio Sacchi
Fabio Sacchi (født 23. mai 1974 i Milano) er en profesjonell italiensk landeveissyklist.
Wega Mining
Wega Mining ASA (etablert 2006, oppkjøpt 2009) er et tidligere norsk lete- og utvinningsselskap innen gullforekomster.
Det ble etablert av blant andre Jan Haudemann-Andersen, eier av Wega Invest. Wega Mining hadde virksomhet i Guinea, Burkina Faso, Mali, Canada, Ecuador og Romania. Det ble notert på Oslo Axess den 2. mai 2007, med tickeren WEMI. Mye nevnt i media var den lovende Inata-gruven i Burkina-Faso, men med finanskrise og problemer ved Inata ble 2008 et vanskelig år.
I 2009 ble Wega Mining kjøpt av britiske Avocet Mining, et gullgrave-selskap som til da hadde operert i Sør-Afrika. Haudemann-Andersen eide i 2011 omkring 13 prosent av Avocet-aksjene via sitt selskap Datum, og solgte seg ut i 2012.
Firmaet står i 2014 oppført som steinbrudd med Drammen som base.
Nicholas Buckland
Nicholas Buckland (født 9. juni 1989) er en britisk kunstløper. Han konkurrerer i isdans sammen med Penny Coomes. De har bronsemedaljen fra EM 2014, og deltok under Vinter-OL 2010 i Vancouver og Vinter-OL 2014 i Sotsji. I sistnevnte ble de nummer 10.
У
У (minuskel: у) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet. Som minuskel ser den, i de fleste skrifttyper, akkurat ut som en latinsk y. Den representerer lyden /u/, tilsvarende en norsk o.
Afabet
Afabet (tigrinja: ኣፍዓበት) er en by i det nordlige Eritrea og hovedstaden i Afabet-distriktet.
Tesseney
Tesseney (tigrinja: ተሰነይ, arabisk:تسني), er en by i det vestlige Eritrea. Byen ligger ved elven Gash, sørøst for Kassala i Sudan. Byen var senter for mange kamper under den eritreiske selvstendighetskrigen, da store deler ble ødelagt. Selv etter gradvis gjenoppbygging er byen fortsatt omgitt av landminer.
Oversikt
Tesseney ligger 45 kilometer fra grensen med Sudan og ca 115 kilometer vest for Barentu. Tesseney har en befolkning med ulike etniske grupper og innbyggertallet er ca 64,000. I utkanten av Tesseney i nord er det et par bakker med utsikt over lavlandet og fjellene i Sudan. Bønder sør for Tesseney har fortalt om løvebrøl, og det ble sett og fotografert en ung hannløve sommer 2006. Etter dette har det ikke vært flere observasjoner, men bønder forteller fortsatt om ekko fra løvebrøl om natten.
Navn
Navnet Tessenei, diminutiv av Seney, eller Tesseney, er ikke opprinnelig tigrinja, men tigre, og betyr «la det være hyggelig å bo». Byen kalles også Sabbot av sine opprinnelige lokale innbyggere. I 1929, ble byen kalt av italienske kolonister «Gasperini-bygda» (oppkalt etter en tidligere guvernør fra kolonimakten i Eritrea, som kom fra Treviso i Italia).
Historie
Krigshandlinger har ført til at de fleste koloniale prosjekter og byggverk har blitt ødelagt, men Tesseney har fortsatt noen italienske relikvier.
Under den eritreiske selvstendighetskrigen (1961–1991) var Tesseney åsted for harde kamper og ble gjentatte ganger bombet. Den var viktig på grunn av sin nærhet til grensen til Sudan, hvorfra de eritreiske opprørerne mottok våpen og forsyninger. Tesseney ble påført omfattende skader, men var i 1988 også den første byen som ble frigjort. Utenfor Tesseney, like ved Haykota, er det en statue til minne om Hamid Idris Awate, som avfyrte de første skuddene i den eritreiske frigjøringskampen den 1. september 1961.
Økonomi
Byen er en travel markedsby med blant annet nomadiske handelsmenn. Torget foran moskeen har mange forskjellige boder med skreddere, kafeer, barer og andre butikker. Det er et travelt valutamarked, hvor saudiarabisk rijal og sudansk pund blir vekslet til eritreisk nakfa. Souken er preget av mat og krydder fra Sudan. Tesseney er en transittby for flyktinger som vender tilbake fra flyktningleirene i Sudan.
I regntiden (juli til september) er de fleste områder rundt Tesseney ufremkommelige, men den nylig bygde asfaltveien fra Barentu til Tesseney gjør bilturen fram til denne grenselandsbyen mulig. Daglig går busser til Kassala i Sudan, Barentu og Asmara.
Sephisa
Sephisa er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen glanssommerfugler (Apaturinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
Store, kraftige, kontrastrikt tegnede sommerfugler, oversiden er gjerne tegnet i gult og svart. Noen hunner etterligner giftige monarksommerfugler i slekten Euploea.
Levevis
Larvene lever på ulike eiker (Quercus spp.).
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Nepal i vest til Taiwan i øst.
Júlio César Soares Espíndola
Júlio César Soares de Espíndola (født 3. september 1979 i Rio de Janeiro), vanligvis kjent som Júlio César, er en brasiliansk tidligere fotballspiller.
Júlio César har spilt 78 kamper for Brasils landslag, og var med på å vinne Copa América i 2004. Han har deltatt i tre VM-sluttrunder som del av den brasilianske troppen: 2006 i Tyskland, 2010 i Sør-Afrika og 2014 på hjemmebane i Brasil.
Carlo Scognamiglio
Carlo Scognamiglio (født 31. mai 1983 i Seriate) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han sykler for Team Vorarlberg.
Shane Carwin
Shane Bannister Carwin (født 4. januar 1975) er en pensjonert amerikansk Mixed martial arts-utøver. Han skulle etter planen møte Brock Lesnar om UFC tungvekt tittelen under UFC 108. Senere måtte Lesnar trekke seg på grunn av flere sykdommer. Carwin møtte i stedet Frank Mir om en interim tungvekt tittel under UFC 111 der han vant med KO i 1. runde.
Ultimate Fighting Championship 2008-
På UFC 96, Carwin møtte Gabriel Gonzaga. Carwin vant via knockout med en rett høyre hånd etter 69 sekunder av første runde.
Hans neste motstander var Frank Mir for UFC Interim Heavyweight Championship på UFC 111. Carwin slo Mir med TKO (slag) i første runde. Han ble også første utfordrer mot Brock Lesnar
Shane Carwin fikk sitt første tap etter 12-0, han tapte mot Brock Lesnar i UFC 116 med submission (arm-triangle choke). Carwin startet bra ut i runde 1.
Carwin var planlagt å møte Roy Nelson den 1. januar 2011 på UFC 125. Men kunngjorde på hjemmesiden sin at han måtte trekke seg på grunn av en ryggsmerte, noe som vil kreve kirurgi den 2. november 2010. Carwin sa senere at ryggoperasjonen var en suksess.
Ryktene sa at Carwin skulle møte Cheick Kongo i UFC 131 den 11. juni i Vancouver. Men han ble erstattet mot Pat Barry i UFC on Verus 4.
Sykehusapotek Nord
Sykehusapotek Nord HF er et helseforetak som eies av det regionale helseforetaket Helse Nord. Sykehusapotek Nord HF driver sykehusapotek og farmasøytiske avdelinger i Bodø, Harstad, Lofoten, Narvik, Stokmarknes og Tromsø. I tillegg er foretaket ansvarlig for innkjøp av legemidler i regionen og skal sørge for billigst mulig legemiddelforsyning med tilstrekkelig høy kvalitet.
Sykehusapotek Nord HF har hovedkontor i Tromsø og ledes av direktør Espen Mælen Hauge. Det har 85 ansatte og en samlet omsetning på 280 millioner kroner.
Slaget ved Cowpens
Slaget ved Cowpens 17. januar 1781 var en overveldende seier til opprørerne under brigadegeneral Daniel Morgan over de regulære britiske styrkene i den amerikanske uavhengighetskrigen. Slaget kalles ofte «det amerikanske Cannae».
Bakgrunn
Slaget ved Cowpens var en av mange trefninger mellom opprørerne og regulære britiske styrker på sørfronten under den amerikanske uavhengighetskrigen. Kommandantene var brigadegeneralen Daniel Morgan, leder av rundt 700 militsmenn, inkludert Over Mountain Men og kavaleri, og 300 kontinentale soldater og engelskmannen oberst Banastre Tarleton som ledet en styrke på 1100 dragoner, regulære soldater, lojalister og highlanders.
Charles Cornwallis hadde gitt Tarleton oppdraget med å ødelegge Morgans styrke. Tarleton hadde vært suksessrik i tidligere slag som Camden og Waxhaw. Tarletons tidligere seire var blitt vunnet gjennom dristige angrep, ofte med undertallige styrker. Den amerikanske kommandanten Nathanael Greene hadde valgt å dele opp sin armé og sendt Morgan avgårde fra patriotenes hovedstyrke. Morgan oppfordret amerikanere til å samle seg ved et beiteområde (cow pens) som var et kjent landemerke. Tarleton angrep med sin sedvanlige dristighet, men uten tanke for det faktum at Morgan hadde hatt mye mer tid til å forberede seg, og ble etter hvert fanget i en dobbel omringing. Bare Tarleton og rundt 260 briter unnslapp, mens amerikanernes tapstall var på moderate 12 døde og 61 sårede.
Forberedelse før slaget
Daniel Morgan visste at han burde bruke det unike landskapet ved Cowpens og tiden han hadde til rådighet før Tarleton ankom til sin fordel. Videre visste han at hans menn og hans motstander visste hvordan de ville reagere i visse situasjoner. Han brukte denne kunnskapen til sin fordel. Til å begynne med var lokaliseringen av hans styrker i strid med de eksisterende militære doktrinene, for han plasserte sin hær mellom elvene Broad og Pacolet, noe som umuliggjorde flukt dersom hæren ble omringet. Hans grunner for å avskjære fluktmuligheter var åpenbar, for å sikre at de utrente militsmennene ikke skulle flykte. De hadde for vane å snu ved første antydning til kamp og etterlate de regulære soldatene. Han valgte en høyde som sentrum for sin stilling og plasserte det kontinentale infanteriet på den. Dermed lå flankene med vilje utsatt til mot hans motstander. Morgan antok at Tarleton ville angripe ham ansikt til ansikt og gjorde sine forberedelser deretter. Han satte opp tre linjer med soldater, en med skarpskyttere, en av militsmenn og en hovedlinje. De 150 utvalgte skarpskytterne var fra Nord-Carolina (major McDowell) og Georgia (major Cunningham). Bak disse mennene sto 300 militsmenn under ledelse av Andrew Pickens.
Ved å plassere sine menn i nedoverbakken fra de fremrykkende britiske linjene, utnyttet Morgan britenes tendens til å skyte for høyt i kamp. Stillingen nede i bakken sørget også for at de britiske styrkene ville bli stående som silhuetter mot morgenlyset og bli enkle mål for patriotenes styrker. Med en ravine på deres høyre flanke og en elv på deres venstre flanke var Morgans styrker beskyttet mot britenes flankemanøvrer i begynnelsen av slaget. Morgan insisterte på at «hele idéen er å lede Benny (Tarleton) inn i en felle slik at vi kan slå hans kavaleri og infanteri idet de kommer opp høyden. Når de har blitt skåret ned av vår ild, angriper vi dem.» Historikeren John Buchanan skrev om hans utvikling av taktikken ved Cowpens at Morgan kan ha vært «den eneste generalen i den amerikanske revolusjon, på begge sider, som produserte en betydelig original taktisk tankegang.»
Hendelsesforløpet
Morgans strategi virket perfekt. Etter å ha drept femten dragoner, trakk skarpskytterne seg tilbake. Britene trakk seg midlertidig tilbake, men angrep igjen og nådde denne gangen militsmennene som i full orden tømte to salver inn i de britiske linjene. Britene var forvirret og lamslått og 40% av de drepte og sårede var offiserer. Britene omgrupperte og fortsatte å rykke frem. Pickens’ milits brøt opp og flyktet tilsynelatende bakover hvor de omgrupperte seg. Tarleton svarte med å beordre en av sine offiserer, Ogilvie, til å angripe med noen dragoner inn i de «beseirede» amerikanerne. Hans menn rykket frem i vanlige formasjoner, ble midlertidig stoppet av skuddsalver fra militsen, men fortsatte å rykke fremover da de luktet seier. Britene drev inn i etterfølgende linjer, trodde de var i ferd med å seire, men fant bare en annen og sterkere linje som utmattet dem og førte til nye drepte og sårede. Dybden i de amerikanske linjene dempet gradvis sjokket av den britiske fremrykningen. Britene tolket tilbaktrekningen av de to første linjene som en full retrett og rykket fremover i full fart inn mot den ventende siste linjen av disiplinerte soldatene som holdt stand på høyden.
Til tross for dette antok Tarleton at han fremdeles kunne vinne med bare en siste amerikansk linje foran seg og han sendte derfor sitt infanteri frem i et fullt frontalangrep. I tillegg til dette, fikk highlanderne ordre om å ta amerikanerne på flankene. Under ledelse av Howard trakk amerikanerne seg tilbake. Bedøvet av seier løp nå britene uorganisert etter dem. Howard snudde seg og skjøt svært ødeleggende salver inn i sin fiende før han angrep. Tripletts soldater angrep og skadet britene alvorlig, og kavaleriet til Washington og McCall gikk til angrep. Fullstendig omringet flyktet dragonene bakover. Etter å ha uskadeliggjort Ogilvies styrker, angrep Washington så britene. Da den britiske fremrykningen til slutt ble stanset av de kontinentale soldatene, traff det amerikanske kavaleriet dem bak og på høyre flanke, mens militsen som hadde omgruppert, angrep ut fra baksiden av høyden og traff britene på deres venstre flanke.
Sjokket av det plutselige angrepet, kombinert med at de amerikanske militsmennene dukket opp igjen på flankene hvor Tarletons utmattede menn forventet å se eget kavaleri, ble for mye for britene. Britene satt fast i en dobbel omringing og overgav seg etter å ha blitt påført store tap. Tarletons høyre flanke og sentrale linje hadde kollapset, og det var bare highlanderne som fremdeles kjempet som del av Howards linje. Tarleton innså den alvorlige situasjonen han var i og red tilbake til sin gjenværende enhet, kjernen i sitt kavaleri. Desperat etter å redde noe samlet han en gruppe kavaleri og forsøkte å redde de to kanonene han hadde hatt med seg, men de ble tatt. Dermed bestemte Tarleton seg for å redde seg selv. Tarleton red sammen med noen få gjenværende ryttere inn i kampene, men etter å ha støtt sammen med Washingtons menn, trakk også han seg tilbake fra slagmarken. Han ble midlertidig stoppet av oberst Washington hvis hest Tarleton skjøt under ham og dermed slapp han unna.
Etterspill
Cowpens kom kort tid etter det amerikanske spetaklet i Camden og var en overraskende seier og et vendepunkt som forandret psykologien i hele krigen, «gav folkets mot et løft», ikke bare de i baklandet i Carolina–statene, men i alle de sørlige koloniene. Amerikanerne ble oppmuntret til å kjempe videre og lojalistene og britene ble demoraliserte. Videre var det strategiske resultatet, ødeleggelsen av en viktig del av den britiske arméen i sør, uvurderlig mot slutten av krigen.
Sammen med det britiske nederlaget i slaget ved Kings Mountain, var Cowpens et avgjørende slag mot Cornwallis som ville ha beseiret mye av den gjenværende amerikanske motstanden hadde Tarleton vunnet Cowpens. Resultatet var at slaget satte i gang en kjedereaksjon som førte til britenes pyrrhosseier i Guilford Court House og til slutt patriotenes seier i Yorktown. John Marshall mente at «sjelden har et slag, som ikke hadde større antall involvert, vært så viktig i sine konsekvenser som ved Cowpens». Det gav general Nathanael Greene sjanse til å føre et felttog av «dyktig endring» som førte Cornwallis gjennom «en ubrutt kjede av konsekvenser til katastrofen ved Yorktown som endelig separerte Amerika fra den britiske trone.» Dersom slaget ved Cowpens hadde fått et annet resultat, ville antagelig Cornwallis ikke ha startet Yorktown–felttoget, og krigen kunne fått et annet utfall.
Likheter med Cannae
Ifølge militærhistorikere var seieren ved Cowpens så total på grunn av Daniel Morgans dyktige militære taktikk og modige lederskap. Han hadde, hevder de, en forståelse for psyken til soldatene og et fast grep på taktiske prinsipper. Morgan brukte en unik utplassering av styrkene sine og planla et taktisk mesterverk som utnyttet alle hans enheters styrker i tillegg til at han brukte noen av deres svakheter (som i tilfellet med militsen) til sin fordel. Morgans taktiske planlegging, i tillegg til hans klare forståelse av evnene til militsen og de regulære soldatene, var de avgjørende faktorene som sikret ham en klar seier. Resultatet er at Morgans seier i slaget ved Cowpens ofte sammenlignes av historikere med den klassiske knipetangsmanøveren rundt romerne utført av den karthagenske hæren under Hannibal i slaget ved Cannae i 216 f.Kr. Geoffrey Perret, for eksempel, henviser til Cowpens som en «feilfri diamant». Russel F. Weigley holder Morgans seier som bedrift på slagmarken «uten sidestykke og kanskje uten sidestykke til noen annen offiser i den amerikanske sak.» T. Harry Williams har vurdert det som et «mindre mesterverk.» «Cowpens,» skriver Robert Leckie, «var det amerikanske Cannae.» Leckie hevder så videre at «det var den glitrende lille diamanten til revolusjonen, og den ble gjennomført av en amerikansk baklandsmann som i likhet med den store Hannibal selv, kun brukte mennene og terrenget.»
Videre sier Ernest og Trevor N. Dupuy at dette slaget «var antagelig den nærmeste tilnærmingen til taktisk perfeksjon som noen gang har blitt sett på det amerikanske kontinent, en fullstendig knipetangsmanøver, drømmen til enhver profesjonell soldat.» Dupuy fortsatte å sammenligne Cowpens og Cannae: «I senere år har militæranalytikere bemerket den slående likheten til Morgans utplassering med Hannibals i et av de mest kjente slagene i antikkens historie: Hans seier over romerne i Cannae i 216 f.Kr. Om Morgan kjente til denne historiske forgjengeren eller ikke, er ikke viktig. Hans egen soldaterfaring var rik nok, og hans medfødte militærbegavelse godt utviklet for at han skulle komme på den samme idéen som den store karthageneren da han stod i et sammenlingbart dilemma. Som Hannibal hadde Morgan en heterogen, stort sett upålitelig styrke som han måtte kjempe med mot de beste regulære soldatene i verden på hans tid.»
Marco Velo
Marco Velo (født 9. mars 1974) er en tidligere profesjonell italiensk landeveissyklist. Han avsluttet sin 15 år lange karriere med to sesonger for det belgiske ProTour-laget Quick Step.
Han ble italiensk mester på tempo i fire år på rad, fra 1998 til 2001.
Skandale i Bøhmen
Handling
Holmes blir oppsøkt av en maskert herre som presenterer seg som grev Von Kramm, representant for en velstående klient. Holmes avslører imidlertid raskt at han i virkeligheten er Wilhelm Gottsreich Sigismond von Ormstein, storhertug av Cassel-Felstein, arvekonge av Bøhmen. Kongen innrømmer dette, og river av seg masken.
Nha Trang
Nha Trang er en by i den administrative regionen Duyen Hai Mien Trung i det midtre Vietnam, mot Sørkinahavet. Byen hadde 274 800 innbyggere i 2004.
Skandale i Bøhmen
Handling
Kongen er forlovet med Lothman von Sachsen-Meiningen, en ung skandinavisk prinsesse, men har hatt en tidligere "forbindelse" med en operasangerinne ved navn Irene Adler, opprinnelig fra New Jersey. Om denne forbindelsen blir kjent før bryllupet vil det ikke bli noe kongelig ekteskap, og Adler har truet med å publisere et fotografi med bildet av dem begge på samt et kjærlighetsbrev.
Nha Trang
Kommunen fikk bystatus så sent som den 30. mars 1977.
Under Vietnamkrigen var det store amerikanske og sørvietnamesiske militærbaser i området.
Skandale i Bøhmen
Handling
Neste morgen drar Holmes ut til frøken Adlers hus forkledd som arbeidsløs stallkar og klarer til å få nyttig informasjon fra stallkarene på den lokale skysstasjonen. Holmes blir vitne til at Irene Adler og hennes herrevenn Godfrey Norton, en jurist, i all hast begir seg til kirken. Der blir den forkledde Holmes bedt om å være brudgommens forlover da Norton og Adler gifter seg. Hva er det Irene Adler pønsker på, hvordan skal Holmes få tak i bildet?
Nha Trang
Den katolske domkirken er en av byens attraksjoner. Byggingen ble påbegynt i 1928. Toppen av et fjell ble sprengt bort for å oppnå en flate på 4 500 m².
Skandale i Bøhmen
Handling
Dette er noen av spørsmålene Holmes og Watson må finne svar på samtidig som de prøver å stjele gavene fra kongen.
Nha Trang
Byen har også et interessant museum om den sveitsiske legen Alexandre Yersin, som grunnla byen Dalat, isolerte en pestfremkallende bakterie, og forsket på landbruksmetoder og på værvarsling.
Skandale i Bøhmen
Handling
Oppfølger: De Rødhåreds Forbund
Nha Trang
Nha Trang er også kjent for sine uberørte strender og er en utmerket plass for dykking. Med årene er det blitt et svært populært reisemål for turister, og tiltrekker seg store mengder backpackere hvert år. Nha Trang Bay er ansett å være blant verdens vakreste bukter.
Fylkesvei 2690
Fylkesvei 2690  går mellom Auvi og Røyken stasjon i Asker kommune.
Vaterlands bru (album)
Vaterlands bru er et musikkalbum utgitt av Trond Ingebretsen & Bjølsen Valsemølle i 1985.
Fylkesvei 2690
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 10.
Merry Christmas, Mr. Lawrence
Merry Christmas, Mr. Lawrence er en britisk-japansk dramafilm fra 1983 med David Bowie, Tom Conti, Ryuichi Sakamoto og Takeshi Kitano i hovedrollene. Regi er ved Nagisa Oshima. Filmen er basert på Lawrence van der Posts to romaner The Seed and the Sower (1963) og The Night of the New Moon (1970). Begge bøkene omhandler hans opplevelser som japansk krigsfange.
Handling
Handlingen utspiller seg på Java i 1942, under andre verdenskrig, da en gruppe engelskmenn blir utsatt for mishandling i en japansk fangeleir. Forholdet mellom fanger og voktere er dårlig, bortsett fra det merkelige forholdet mellom en av fangene (Bowie) og kommandanten (Sakomoto). Etterhvert oppstår det en intens nervekamp mellom de to.
Om filmen
Aftenpostens anmelder gav den blandet mottakelse.
Filmen vant en BAFTA-pris for beste musikk i 1984. Den ble i 1983 nominert til Gullpalmen ved Filmfestivalen i Cannes. Den vant flere andre mindre kjente filmpriser både i Japan og andre steder.
Filmen forsøker å analysere forholdet mellom japansk og europeisk kultur. Den antyder homoerotiske undertoner.
I rollene
(utvalg)
Romeo y Julieta
Romeo y Julieta er opprinnelig et cubansk sigarmerke som ble utviklet i 1875 av Inocencio Alvarez og Mannin Garcia,oppkalt etter William Shakespeares berømte unge elskere Romeo og Julie.
Nå er det snakk om to sigarmerker et produsert på Cuba for Habanos SA, Cubas statseide tobakkfirma. Det andre produseres i Den dominikanske republikk for Altadis SA.
Romeo y Juleta finnes også i dag som portionsnus, med samme kvalitetstobakken fra cuba og vann fra norge på ingredienselisten.
Vannforgiftning
Vannforgiftning eller hjerneødem er en tilstand der kroppen, på grunn av overdrevent inntak av vann, får en underbalanse av viktige stoffer; særlig elektrolytter, magnesium og kalsium.
Det har vært tilfeller der idrettsutøvere har kollapset og besvimt på grunn av vannforgiftning, og noen få tilfeller med dødelig utgang.
Penny Coomes
Penny Coomes (født 6. april 1989) er en britisk kunstløper. Hun konkurrerer i isdans sammen med Nicholas Buckland. De har bronsemedaljen fra EM 2014, og deltok under Vinter-OL 2010 i Vancouver og Vinter-OL 2014 i Sotsji. I sistnevnte ble de nummer 10.
Saotomesisk
Saotomesisk er et portugisiskbasert kreolspråk som tales på São Tomé i landet São Tomé og Príncipe. Det var ifølge Ethnologue i 1999 69 899 mennesker som snakka språket. Substratum for språket var for det meste kwa-språk og vestlige bantuspråk.
Filmindustri
Filmindustri en industri som produserer og distribuerer film.
Saotomesisk
De fleste saotomesisktalere forstår også portugisisk, som er det enste offisielle språket på São Tomé og Príncipe.
Filmindustri
Filmindustri i Norge
Se utdypende artikkel om Norsk film
Norsk film er en industri som stadig utvikler seg. Siden 1985 har det i snitt vært ca. 19 norskproduserte premierefilmer, og i 2022 var antallet 30 stk. Antall produserte filmer varierer fra år til år. Kvaliteten på norske filmer blir stadig bedre. Enkelte av disse filmene får mye oppmerksomhet i utlandet. Et eksempel på dette, er den prisvinnende, norske filmen "Verdens verste menneske" fra 2021.
Et klassisk eksempel på et norsk produksjonsselskap, er blant annet Nordisk Film.
Filmindustri i USA og Bollywood
I land hvor det produseres virkelig mye film er det viktig med et systematisk produsksjonsapparat som utfører klart deffinerte oppgaver. Dette gjør produksjonen så effektiv som mulig.
Filmindustriens historie
Etterhvert som filmproduksjonen ble standardisert laget man måter å gjennomføre ting raskt gjennom et utviklet produksjonsapparat. Rundt 1910 hadde man i Frankrike laget dette.
Gjennom andre verdenskrig ble de europeiske filminstitusjonene bombet, men man gjennom hele krigen hadde produsert store mengder propaganda film i USA. Dette gjorde at USA fortsatte som en stor filmprodusent med sine oppbygde studioer.
Rundt 1970 måtte Hollywood reorganiseres for å konkurrere med TV-en. Filmstudioene ble omorganisert til fordel for filmproduksjoner utenfor studiorer. Filmstudioene og produksjonsselskapene startet da å fungere som direkte fianansieringinstitusjoner for regissører.
I dag har dette trenden fortsatt. Mange store filmer finansieres uavhengig av Hollywood, men direkte fra avkastningsavhengige investorer.
Fylkesvei 6434
Fylkesvei 6434 (Fv6434) går mellom Hafsmo og Slørdal i Orkland kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 305 (Sør-Trøndelag).
Laug-sosialisme
Laug-sosialisme var en politisk bevegelse som oppstod i Storbritannia i begynnelsen av 1900-tallet. Bevegelsen var inspirert av middelalderens laug i England, og ønsket å erstatte frie fagforeninger og partipolitisk parlamentarisme med et sosialistisk samfunn som styrte samfunnet gjennom laug.
Volodymyr Djudja
Volodymyr Djudja, ukrainsk Володимир Дюдя (født 6. januar 1983) er en profesjonell ukrainsk landeveissyklist.
Laug-sosialisme
I boken Restoration of the Gild System (1906) («Restaureringen av laugsvesenet»), kritiserte Arthur Joseph Penty produksjonen i fabrikkene og forsvarte gjeninnføringen av de gamle håndverksyrkene, som han ønsket å organisere gjennom laug.
I de påfølgende år ble tidsskriftet The New Age en forsvarer av laug-sosialismen. I 1914 ble boken National Guilds: An Inquiry into the Wage System and the Way Out («Nasjonale laug: Et studium av lønns-systemet og veien ut av det») utgitt av Samuel George Hobson, som var en ledende bidragsyter av artikler til The New Age. Boken presenterer et alternativ til både frie fagforeninger og statlig ekspropiasjon av industrien.
Hobson ønsket å erstatte «grasrotbevegelsene» i frie fagforeninger med statlige «laug», som ovenfra-nedad dikterte de ulike yrkesgruppenes lønninger og arbeidsvilkår. Laug-sosialismens endelige målsetning var å erstatte parlamentarisme, politiske partier og frie fagforeninger med et totalitært sosialistisk samfunn, der «industri-laug» skulle tjene som organiserende og regjerende organer.
Under andre verdenskrig ble liknende idéer satt ut i livet av fascismen under navnet «den korporative stat». I Norge forsvarte likeledes Nasjonal Samling idéen om et «næringsting».
I England ble laug-sosialismens teorier videreutviklet av George Douglas Howard Cole (1889–1959), som i 1915 grunnla National Guilds League. Cole utga flere bøker om laug-sosialismen, deriblant Self-Government in Industry (1917) og Guild Socialism Restated (1920).
Et statlig laug for bygningsarbeidere ble etablert i England etter første verdenskrig, men brøt sammen i 1922.
Stephan Eberharter
Stephan Eberharter (født 24. mars 1969 i Brixlegg) er en tidligere, østerriksk alpinist. Han har ett OL-gull, tre VM-gull og to sammenlagtseire både i verdenscupen og europacupen i alpint.
Karriere
Eberharter vant sine to første VM-gull i 1991, før han hadde vunnet et eneste renn i verdenscupen. Etter denne uventede suksessen gikk det ikke så bra, han slet blant annet med mange skader. I 1994 kjørte han bare ett verdenscuprenn, og falt ut av den østerrikske landslagstroppen. Først i sesongen 1996/97 begynte han å vende tilbake, først med gode resultater i europacuprenn. 14. mars 1998 kunne han endelig feire sin første verdenscupseier (storslalåm i Crans-Montana).
I flere år kom han i skyggen av landsmannen og konkurrenten Hermann Maier. Men med 10 verdenscupseire og totalseier i verdenscupen 2002, fremstod han som verdens beste alpinist. Nye høydepunkt i karrieren var gullmedaljer under OL 2002 og VM 2003. 17. september 2004 fortalte Eberharter at han la opp som aktiv utøver. Da hadde han 29 verdenscupseire, to sammenlagtseire, én OL-tittel og tre VM-titler. Han vant europacupen i alpint sammenlagt i sesongene 1988/89 og 1996/97.
Maurice Papon
Maurice Papon (født 3. september 1910 i Gretz-Armainvilliers i Seine-et-Marne, død 17. februar 2007) var en fransk konservativ politiker (gaullist). Han var politiprefekt (politisjef) i Paris fra 1958 til 1967, da han blant annet spilte en fremtredende rolle i den såkalte massakren i Paris i 1961. Samme år ble han tildelt Æreslegionen av president Charles de Gaulle.
I 1998 ble Papon dømt til 10 år i fengsel for delaktighet i utryddelsen av franske jøder under andre verdenskrig. Tiltalen gjaldt forbrytelser mot menneskeheten ved at han medvirket til deportasjoner til utryddelsesleirene. Mens han ventet på behandling av ankesaken rømte han til Sveits hvor han ble arrestert og returnert til Frankrike. Han begynte soning av straffen i oktober 1999 og ble løslatt etter tre år på grunn av høy alder og sviktende helse.
Andre verdenskrig
Under annen verdenskrig var Papon generalsekretær i prefekturet for politi, finans, helse, ungdom, bro- og gatebygging, næringsliv, transport og forsørgelse i regionen Bordeaux.
Karriere etter krigen
FLN hadde kjempet for et uavhengig Algerie siden 1954 og innledet i 1958 væpnede aksjoner i selve Frankrike. Maurice Papon ble innsatt som politiprefekt i 1960 som et svar på voldshandlingene. Papon hadde blant annet erfaring som brutal politisjef i Constantine i årene 1956-1958. I oktober 1961 ble det ført forhandlinger mellom den franske regjeringen og FLN. I en folkeavstemning hadde 75 % av franskmennene sagt ja til uavhengighet. Terrororganisasjonen OAS hadde forsøkt å myrde president de Gaulle og blodbadet i Algerie fortsatte. Maurice Papon innførte portforbud i Paris fra 5. oktober, portforbudet gjaldt fra kl 20:30 og bare for algeriere («franske muslimer fra Algerie» ). FLN forberedte en boikott av det «rasistiske og diskriminerende» portforbudet kvelden 17. oktober. Hensikten med portforbudet var å få slutt på FLNs angrep mot politi og sikkerhetsstyrker i Paris, og å hindre FLNs pengeinnsamling som i stor grad foregikk på kafeer på kveldstid. Portforbudet la sterke begrensninger på FLNs virksomhet.
Papon skal også ha gitt ordre om å plante våpen på de døde algerierne for å legitimere voldsbruken. Papon hevdet at det bare var tre dødsfall i forbindelse med demonstrasjonen og at voldsbruken skjedde i selvforsvar.
I oktober 1996 ble en rekke eksemplarer av den algeriske avisen Liberté, som i anledning 35-årsdagen skrev om Maurice Papons rolle under hendelsene, beslaglagt av tollmyndighetene på flyplassen i Lyon. Han tjenestegjorde som politimann i Algerie-krigen. Papon tapte i 1999 i rettssak mot Jean-Luc Einaudi, forfatter av La Bataille de Paris om massakren, for injurier. Denne injuriesaken og saken mot Papon for medvirkning til holocaust bragte massakren på dagsorden i Frankrike og ble i den politiske debatten koblet til Vichy.
Papon ble tildelt Légion d'Honneur av de Gaulle senere i 1961. Det er uklart om Papon selv ga direkte ordre til voldsbruken 17. oktober, men han gjorde ikke noe for å hindre voldsbruken og benektet til det siste at politiet hadde gjort noe galt.
Concorde
Etter å ha gått av som politisjef i Paris, overtok han sjefsstillingen i firmaet Sud Aviation som utviklet Concorde-flyet (1967 til 1968).
Politisk karriere
Deretter innledet Papon en politisk karriere som til slutt brakte ham helt inn i den franske regjeringen. Han var kasserer i det gaullistiske partiet fra 1968 til 1971, medlem av det franske parlamentet fra 1968 til 1981, borgermester i Saint-Amand-Montrond fra 1971 til 1983 og fransk finansminister fra 1978 til 1981 under Valéry Giscard d'Estaing.
Motu (språk)
Motu er et malayopolynesisk språk som snakkes av rundt 40 000 mennesker på Papua Ny-Guinea. Det er mest brukt i området rundt hovedstaden Port Moresby.
Lee Peltier
Lee Anthony Peltier (født 11. desember 1986) er en engelsk fotballspiller som spiller for.
Angel (band)
Angel er et glamrock- og hardrock-band fra Washington, D.C. som ble etablert midt på 1970-tallet av Punky Meadows og Mickie Jones. De fikk kontrakt med Casablanca Records. Deres image var at de alltid var kledd i hvitt.
Fredrik Barth
Thomas Fredrik Weybye Barth (født 22. desember 1928 i Leipzig, død 24. januar 2016 i Oslo) var en norsk sosialantropolog som har satt et sterkt og varig preg på det norske fagmiljøet. Han er en av de internasjonalt mest siterte norske samfunnsforskere og omtalt som Skandinavias fremste sosialantropolog.
Barth var professor emeritus ved Universitetet i Oslo, Universitetet i Bergen, Emory University (Atlanta, USA) og Harvard University (Boston, USA).
Liv
Fredrik Barth var sønn av Randi Thomassen og mineralogen Thomas Barth. Faren var professor ved Universitetet i Leipzig da sønnen ble født, og flere av barndomsårene tilbrakte han i Tyskland og USA.
Etter studier i paleoantropologi og kulturhistorie tok Barth i 1949 Master of Arts ved Universitetet i Chicago. Det første feltarbeidet hans resulterte i monografien Principles of Organization in Southern Kurdistan (1953) som til dels var fundert på Alfred Radcliffe-Browns strukturfunksjonalisme. Et doktorgradsarbeid ved Universitetet i Oslo framlagt på dette arbeidet ble underkjent. Barth tok doktorgraden ved University of Cambridge i 1957 på et arbeid om politisk organisering hos de pakistanske Swat-pathanene, Political Leadership Among the Swat Pathans (1959).
Han ble knyttet til Universitetet i Bergen i 1961 og fikk professortittel i sosialantropologi i 1965 og ble med det den første professor i et samfunnsvitenskapelig fag ved dette universitetet. Etter en årrekke i Bergen, returnerte han til Oslo i 1974 der han ble utnevnt til professor i etnografi og bestyrer ved Etnografisk Museum. I 1985 ble han statsstipendiat.
Christoffer Hannevig
Christoffer Hannevig jr. (født 2. september 1884 i Christiania, død 11. juni 1950 i New York City) var en norsk skipsreder, skipsmegler verftseier og finansmann. Fra 1915 skapte han i løpet av få år et forretningsimperium i Norge og USA, bygget på skipsfart. Hannevig fikk imidlertid store økonomiske problemer da krigskonjunkturen sluttet i 1918.
Fredrik Barth
Akademisk virke
Barth gjennomførte feltstudier i land som Irak, Pakistan, Iran, Balutsjistan, Sudan, Ny-Guinea, Oman, Bali, Bhutan og Norge, og skrev en rekke bøker.
Christoffer Hannevig
Oppvekst
Christoffer Hannevig jr. ble født 2. september 1884 og døpt kort tid etterpå i Christiania. Christoffer var nummer to i en søskenflokk på syv. Faren hans, Christoffer Hannevig sn. var kaptein og skipsreder fra Borre i Vestfold. Fra 1880-tallet drev Hannevig sn. redervirksomheten sin fra Christiania, Arendal og Borre. Familien bodde i årene 1888-1892 på Langsæ gård i Arendal. De flyttet imidlertid tilbake til Christiania. I 1898 kjøpte faren eiendommen Vestmanrød i Borre, som fortsatt er i familiens eie.
Christoffer Hannevig jr. besøkte ulike private skoler i Christiania og tok til slutt handelsutdanning ved Otto Treiders Handelsskole. Etter endt utdanning gikk han to år i lære hos skipsmeglerfirmaet Andorsen & Becker i London.
Hannevig som skipsmegler og gründer
I 1908 etablerte Christoffer Hannevig seg som skipsmegler i Christiania. Sammen med to av sine brødre startet han i 1914 skipsmeglerfirmaet Hannevig Brothers, med kontorer i både Oslo og London. Virksomheten omfattet også handel og skipsrederi.
Fredrik Barth
Akademisk virke
I artikkelsamlingen Ethnic Groups and Boundaries (1969), som Barth redigerte og skrev åpningsartikkelen til, søker han å trekke tråder fra både sosialkontruksjonisme og spillteori til forståelsen av etnisitet. Særlig vektlegger han grensen mellom etniske grupper og de kommunikative prosessene de inngår i, i stedet for å fiksere på en antatt «etnisk essens». Ethnic Groups... er norgeshistoriens mest internasjonalt siterte samfunnsvitenskapelige artikkel. Ifølge Google Scholar har denne boka over 9000 siteringer i akademiske publikasjoner fram til 2015. Boka Ritual and knowledge among the Baktaman (1975) er en studie av innfødte kunnskapssystemer blant et steinalderfolk på Ny-Guinea, hvor hemmeligholdelsen av okkult rituell kunnskap er det sentrale. Barth har skrevet mer om dette i sine arbeider «The guru and the conjurer» (utgitt i tidsskriftet Man i 1990) og i hans Cosmologies in the Making (1987).
Bibliografi
Universitetsbiblioteket i Oslo utarbeidet i 2012 en oppdatert bibliografi over Barths forfatterskap.
Copper (elv)
Copper River er ei elv i det sentral-sørlige Alaska, med utspring og løp gjennom Wrangelfjellene øst for Anchorage. under navnet Copper River eller Athna er den om lag 475 km lang. Den renner ut i Gulf of Alaska, og drenerer et nedslagsfelt på 62 000 km². Øverst i elva ligger Wrangell-St. Elias nasjonalpark, mens elven midtveis når Mentastafjellene som ligger nordøst for midtre elveløp. Sideelva Chitina renner gjennom nasjonalparken og munner ut i Copper River ved byen Chitina. Copper River har 13 sideelver, og ved deltaet er den ca 1,6 km bred.
Christoffer Hannevig
Hannevig som skipsmegler og gründer
I 1915 etablerte Hannevig aksjeselskapet Transatlantic Motor Ship Company. Selskapet hadde som forretningside å motorisere seilskip til Amerikafart. Da selskapet ble avviklet bare ett år senere, hadde det opparbeidet en avkastning på 85 %.
Copper (elv)
Hele vassdraget er rikt på laks og er svært viktig for friluftsliv og naturopplevelser.
Christoffer Hannevig
Hannevigs forretningsimperium i USA
Som følge av krigshandlingene var sjøområdene rund Storbritannia blitt blokkert av tyske ubåter, noe som førte til store tap av skip. Det ble derfor et stort behov for utvidet transportkapasitet. Dette var bakgrunnen for at Hannevig etablerte firmaet Hannevig & Johnsen i New York i juni 1915. Firmaet handlet med skipsbyggingskontrakter til amerikanske verft. Forretningsidéen var å utnytte ledig kapasitet i amerikansk verftsindustri til bygging av handelsskip. Kapasiteten i europeisk verfstindustri var på dette tidspunkt sprengt, fordi man her prioriterte bygging av kripsskip.
Neste skritt for Hannevig var å etablere egen verftsvirksomhet i USA. Dette skjedde ved å skaffe seg aksjemajoriteten til verftet The Pusey & Jones Company ved elven Christina i Wilmington, Delaware. Verftet ble utvidet og modernisert for å møte etterspørselen etter større skip og behovet for kortere byggetid. Etter kort tid bygget Hannevig gjennom firmaet The Pennysylvania Shipbuilding Company et nytt verft i Gloucester City, New Jersey. Et tredje verft ble grunnlagt etter kort tid, også dette i New Jersey. Oppbyggingen og moderniseringen av verftene ble ledet av nordmannen og skipsingeniøren Henry B. Lysholm.
I 1916 etablerte Hannevig sitt eget skipsmeglerfirma Christoffer Hannevig Inc. i USA. Samtidig stiftet han en rekke selskaper i Norge som drev med rederivirksomhet. I 1918 stiftet Hannevig en egen bank i USA, Hannevigs Bank, og kort tid etterpå også to sjøforsikringsselskaper. 33 år gammel hadde Hannevig bygget om et nettverk av selskaper, som dekket store deler av internasjonal shipping-virksomhet.Hannevig bygget i 1917 Rådhusgaten 23b som kontorlokale for sin virksomhet.
Anslag viser at den bokførte formuen til Christoffer Hannevig i denne tiden var på kr 3,4 milliarder i dagens kroneverdi. Tallet er imidlertid usikkert, ettersom gjeldsforholdene og forretningsstrukturen til Hannevigs selskap var uoversiktlig.
I denne perioden støttet Hannevig en rekke kulturelle og humanitære formål. Han finansierte bl.a. nybygging av Christiania Roklubb sitt nye båthus. Han gav støtte til fontenen i Vigelandsanlegget og grunnla Christoffer Hannevigs fond til Niels Henrik Abels Minde. Han planla endog et kombinert forretnings- og operabygg på den såkalte Veterinær-tomten i Oslo.
I 1917 kjøpte Hannevig yachten «Germania» som tidligere hadde vært eiet av den tyske industrimagnaten Gustav Krupp von Bohlen. Yachten hadde blitt tatt i arrest av engelske sjøfartsmyndigheter i 1914, og ble i 1917 solgt til høystbydende. Skipet fikk navnet «Exen» med bakgrunn i kallenavnet til Hannevig, som var «Excellencen».
Nedgangstider og konkurs
Hannevig innledet etter kort tid forhandlinger med amerikanske myndigheter og med The Shipping Board, med tanke på å sikre interessene til sine selskaper i situasjonen som var oppstått. Etter kort tid ble det imidlertid uenighet om hva som skulle være en «rimelig kompensasjon» for den tapte eiendomsretten over nybyggene.
The Shipping Board skaffet seg etter hvert kontrollen over de tre verftene som Hannevig eide i USA. Fra april 1918 var det i realiteten The Shipping Board som hadde ledelsen ved verftene.
Slutten av den 1. verdenskrig i november 1918 førte til et kraftig fall på aktiviteten på alle områder som Hannevigs forretningsnettverk var bygget på. Det ble lavere etterspørsel etter skip og etter transport. Sammen med vanskeligere tider for finansnæringen bidro dette til likviditetsproblemer for Christoffer Hannevig.
Forhandlingene om en kompensasjon for skipene som The Shipping Board hadde overtatt, ble ført i mange år, men uten resultat. Et forsøk på å selge skipsverftene ble stanset av The Shipping Board. I februar 1921 ble det levert inn konkursbegjæring for Hannevigs bank i USA og for Hannevig personlig.
Konkursene hadde ringvirkninger for hele forretningsvirksomheten Hannevig hadde bygget opp. I juni 1921 ble det åpnet konkursbehandling for hans virksomheter også i Norge. Hannevigs viktigste norske bankforbindelse, Den Norske Handelsbanken fikk økonomiske problemer høsten 1924, noe som også kompliserte Hannevigs økonomiske situasjon.
Hannevig-saken
Saken om kompensasjon for tap som følge av Shipping Boards eiendomsoverdragelser fikk navnet Hannevig-saken. Den ble gjenstand for flere rettsforhandlinger og for diplomatisk virksomhet fra norsk side.
Saken kom opp i den internasjonale voldgiftsdomstolen i Haag i 1922, men domstolens kjennelse ble ikke akseptert fra amerikansk side. Saken ble senere fulgt opp av norske myndigheter, som et krav om billighetserstatning. Hannevig-saken kom opp i Stortinget i på 1930-tallet. I 1937 fremmet Norge et offisielt erstatningskrav mot USA på om 69 millioner dollar. Dette kravet ble ikke imøtekommet fra amerikansk side.
I 1947 startet den norske regjeringen på nytt en prosess med tanke på å få behandlet kravet om kompensasjon for tapte eiendomsrettigheter med amerikanske myndigheter. Man ble enig om en prosess med overlevering av skriftlige noter, etterfølgende muntlige forhandlinger og en eventuell behandling av voldgiftsdomstolen Court of Claims i USA. Forhandlingene startet i 1950.
«Norge» (panserskip)
«Norge» var et panserskip av «Eidsvold»-klassen. 1. januar 1901 ble det for første gang heist kommando på «Norge». Dampskipet ble sammen med søsterskipet «Eidsvold» senket i Narvik under det tyske angrepet på Norge i 1940.
Christoffer Hannevig
Hannevig-saken
Christoffer Hannevig jr. døde i New York 11. juni 1950, 65 år gammel, mens forhandlingsprossen var i gang. Han hadde da oppholdt seg stort sett i USA siden høsten 1945.
Dom i voldgiftssaken falt i april 1959. Domstolen avviste samtlige krav om erstatning fra amerikansk side. I juni 1959 ble det vedtatt en kongelig resolusjon i norsk statsråd om ikke å anke Hannevig-saken.
Arkivet
Arkivet etter Christoffer Hannevig og hans forretningsvirksomhet er oppbevart ved Kuben i Arendal.
«Norge» (panserskip)
Etter at Stortinget 7. juni 1905 vedtok å gå ut av unionen med Sverige, bevoktet panserskipene «Norge» og «Eidsvold» innseilingen til Kristianiafjorden i den spente situasjonen før Sverige gjennom Karlstadforhandlingene også aksepterte unionsoppløsningen.
Utviklingen gikk fort, og allerede i 1906 var «Eidsvold» og «Norge» blitt umoderne. I 1907 satte britenes HMS «Dreadnought» en ny standard for marinefartøyer.