cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pelé
Pelé ble oppdaget av fotballstjernen Waldemar de Brito og startet å spille for Santos i en alder av 15 og for landslaget i en alder av 16. Han vant sin første World Cup i en alder av 17. De økonomiske forholdene og brasilianske fotballforskrifter på det tidspunktet var fordelaktige for Santos, noe som muliggjorde at de kunne beholde Pelé i nesten 20 år inntil 1974. Med Pelé i sine rekker, hadde Santos sin beste periode da de vant Copa Libertadores i 1962 og 1963. Pelé spilte som en innside andre spiss, også kjent som en playmaker. Pelés teknikk og naturlige atletiske ferdigheter har blitt universelt hyllet, og i løpet av de årene han spilte var han kjent for sin gode dribling og sine pasninger, sitt tempo, kraftige skudd, eksepsjonelle hodespillevne og sin produktivitet som målskårer.
Pelé er den mestscorende spilleren på gjennom tidene og er den eneste fotballspilleren som har spilt på tre vinnerlag i FIFA World Cup. I 1962 var han med på Brasils lag fra starten av VM, men på grunn av en skade han pådro seg under den andre kampen kunne han ikke spille resten av mesterskapet. I november 2007 kunngjorde FIFA at han ble tildelt 1962-medaljen. Derved er han den eneste spilleren i verden som har tre vinnermedaljer fra FIFA World Cup.
Da Pelé pensjonerte seg som spiller i 1977, ble han verdensambassadør for fotball. Han har også vært skuespiller i forskjellige roller samt deltatt i kommersielle virksomheter. Han var ærespresident av New York Cosmos.
Tidlige liv
Pelé ble født i Três Corações i Minas Gerais i Brasil, sønn til Fluminense fotballspilleren Dondinho (født João Ramos do Nascimento) og Dona Celeste Arantes. Han ble oppkalt etter den amerikanske oppfinneren Thomas Edison, hans foreldre valgte dog å fjerne bokstaven 'i' og kalte ham 'Edson', men det ble gjort en feil på fødselsattesten, som førte til at mange dokumenter viser hans navn som 'Edison', ikke 'Edson', som han i virkeligheten ble kalt. Hans opprinnelige klengenavn som familien hans gav ham var «Dico». Han fikk ikke klengenavnet «Pelé» før på skolen, da det hevdes at han fikk det på grunn av sin uttale av navnet på hans favorittspiller, den lokale Vasco da Gama-keeperen «Bilé», som han feiluttalte, men jo mer han klaget over det, jo mer permanent ble klengenavnet. I sin selvbiografi, sa Pelé at han hadde ingen anelse om hva navnet betyr, ei heller ikke hans gamle venner. Bortsett fra påstanden om at navnet er avledet fra det av «Bilé», og at det er hebraisk for mirakel, har ordet ingen kjent betydning i portugisisk.
Pelé vokste opp i fattigdom i Bauru i São Paulo. Han tjente ekstra penger ved å arbeide i tebutikkene som servitør. Han lærte å spille av sin trener, men hadde ikke råd til en fotball så han spilte som regel med enten en sokk fylt med avispapir, surret sammen med hyssing eller grapefrukt. I 1954, i en alder av fjorten, ble han med i Bauru Athletic Clubs juniorlag i Bauru i São Paulo.
Santos
I 1956 tok de Brito Pelé med til Santos, en industri- og havneby i staten São Paulo, for å prøvespille for den profesjonelle klubben Santos Futebol Clube hvor de Brito fortalte sjefene i Santos at den 15 år gamle gutten ville bli «verdens beste fotballspiller».
Pelé gjorde sin debut for Santos den 7. september 1956 i en alder av 15 år og scoret ett mål i en 7-1 seier i en vennskapskamp mot Corinthians. Når 1957-sesongen startet ble Pelé gitt en fast plass på førstelaget, og i en alder av kun 16 ble han ligaens toppscorer. Kun ti måneder etter at han signerte sin proffkontrakt ble Pelé valgt ut til å spille for. Etter Verdensmesterskapet i fotball 1962 forsøkte rike europeiske klubber som Real Madrid, Juventus og Manchester United å signere kontrakt med unggutten, men Brasils regjering deklarerte Pelé en «offisiell nasjonalskatt» for å hindre ham fra å bli overført ut av landet.
Pelé vant sin første store tittel med Santos i 1958 da laget vant Campeonato Paulista; Pelé fullførte turneringen som toppscorer med utrolige 58 mål, en rekord som fortsatt står. Ett år senere hjalp O Rei laget i å vinne deres første seier i Torneio Rio-São Paulo med en 3–0 over Vasco da Gama. Dog Santos klarte ikke å beholde Paulista-tittelen. I 1960 scoret Pelé 33 mål for å hjelpe sitt lag på nytt å vinne Campeonato Paulista troféet, men tapte Rio-São Paulo turneringen etter å ha endt på en skuffende 8.-plass. Nye 47 mål fra Pelé resulterte i at Santos på nytt vant Campeonato Paulista. Klubben klarte å vinne Taça Brasil det samme året, ved å knuse Bahia i finalen; Pelé ble turneringens toppscorer med ni mål. Seieren tillot Santos å delta i Copa Libertadores, den mest prestisjetunge turneringen på den vestlige halvkule.
Santos' mest suksessfulle klubbsesong startet i 1962; laget var seedet i gruppe 1 sammen med Cerro Porteño og Deportivo Municipal, hvor de vant alle kamper i sin gruppe med unntak av en kamp (en 1–1 uavgjort bortekamp mot Cerro), hvor Pelé for første gang scoret to mål i en kamp, i kampen mot Cerro. Santos vant over Universidad Católica i semifinalen og møtte regjerende mester Peñarol i finalen hvor Pelé nok en gang scoret to ganger. Det resulterte i den første seieren for en brasiliansk klubb. Pelé endte opp som turneringens nest mest scorende spiller med 4 mål. Det samme året forsvarte Santos seg med hell i Campeonato Brasiliero (med 37 mål fra Pelé), Taça Brasil (Pelé scoret fire mål i den siste serien mot Botafogo) og vant 1962 Intercontinental Cup mot Benfica. Med sin ikoniske nummer 10 på ryggen gjorde Pelé en av sine beste kamper noen gang og scoret hat-trick i Lisboa, da Santos slo europamestrene 5–2.
Som regjerende mestere kvalifiserte Santos seg automatisk til semifinalestadiet av 1963 Copa Libertadores. Ballet blanco klarte å beholde tittelen på en spektakulær måte etter imponerende seire over Botafogo og Boca Juniors. Pelé hjalp Santos å vinne over et Botafogo-lag som inneholdt legender som Garrincha og Jairzinho med et pinefullt sent mål i den første kampen av semifinalen for å bringe resultatet til 1-1. I den andre etappen gjorde Pelé en av sine beste opptredener som fotballspiller med et hat-trick i Estádio do Maracanã da Santos knuste Botafogo 0–4 i den andre etappen. Santos startet sin andre finale på rad med å vinne 3-2 i den første kampen mot José Sanfilippos og Antonio Rattíns Boca Juniors og så 1-2 i returkampen på La Bombonera, med et nytt mål av Pelé, og ble med det det første (og så langt det eneste) brasilianske laget som kunne løfte Copa Libertadores på Argentinsk jord. Pelé avsluttet turneringen som den nest mest-scorende spilleren med 5 mål. Santos tapte Campeonato Paulista etter å ha kommet på 3.-plass, men gikk videre til å vinne Rio-São Paulo turneringen etter en imponerende 0–3 seier over Flamengo i finalen, hvor Pelé fikk nettkjenning en gang i kampen. Pelé hjalp også Santos med å beholde Intercontinental Cup og Taça Brasil.
Santos forsøkte å forsvare tittelen igjen i 1964, men de ble grundig slått i begge kampene av semifinalen av Independiente. Santos vant igjen Campeonato Paulista, hvor Pelé fikk nettkjenning 34 ganger. Klubben delte også Rio-São Paulo tittelen med Botafogo og vant Taça Brasil for 4. år på rad. Santistas ville prøve å «gjenoppstå» i 1965 ved å vinne, for niende gang, Campeonato Paulista og Taça Brasil. I Copa Libertadores i 1965 startet Santos overbevisende ved å vinne hver eneste kamp i sin gruppe i første runde. I semifinalene, møtte Santos Peñarol i en rematch av 1962 finalen. Etter to legendariske kamper, måtte en playoffkamp til for å finne en vinner. I motsetning til i 1962 kom Peñarol ut i full fyr og eliminerte Santos 2–1. Pelé ble, dog, til slutt toppscorer i turneringen med åtte mål. Dette viste seg å bli starten på en nedgang da Santos ikke klarte å beholde Torneio Rio-São Paulo.
Heller ikke i 1966 klarte Pelé og Santos å beholde Taça Brasil, O Rei's mål var ikke nok til å forebygge en 9–4 overkjøring av Cruzeiro (ledet av Tostão) i finaleserien. Santos vant dog Campeonato Paulista i 1967, 1968 og 1969, men Pelé ble mindre og mindre en medvirkende faktor, noe som førte til den lave suksessfaktoren til Santistas. Den 19. november 1969 scoret Pelé sitt 1000. mål totalt for alle kamper. Dette var et etterlengtet øyeblikk i Brasil. Målet, populært kalt O Milésimo (det tusende), hendte i en kamp mot Vasco da Gama, når Pelé scoret på et straffespark, på Maracanã.
Pelé har uttalt at hans peneste mål ble scoret i Rua Javari stadium under en Campeonato Paulista kamp mot São Paulo-rivalen Juventus den 2. august 1959. Da det ikke er en match som ble filmet, spurte Pelé om en datamaskinanimasjon kunne bli laget av dette spesifikke målet. I mars 1961 scoret Pelé gol de placa (mål verdig en plakett), mot Fluminense i Maracanã. Pelé mottok ballen på grensen til sitt eget straffeområde og løp hele lengden av banen, unnvek motstanderens spillere og skjøt ballen forbi målmannen. Målet ble ansett som så spektakulært at en plakett var bestilt med en dedikasjon til det vakreste målet i historien til Maracana.
Pelés gnistrende spill og forkjærlighet for spektakulære mål gjorde ham til en stjerne rundt om i verden. Hans Santos-lag turnerte internasjonalt også for å få full uttelling for hans popularitet. I 1967 gikk de to partene i den Nigarianske innbyrdeskrigen med på en 48-timers våpenhvile slik at de kunne se på Pelé spille en vennskapskamp i Lagos. Under hans tid i Santos spilte Pelé sammen med flere gode spillere, inkludert Zito, Pepe og Coutinho; den siste samarbeidet med ham i en rekke en-to spill, angrep og mål.
New York Cosmos
Den 1. oktober 1977 avsluttet Pelé sin legendariske karriere med en vennskapskamp mellom New York Cosmos og Santos. Santos ankom til New York og New Jersey etter tidligere å ha slått Seattle Sounders 2–0. Kampen ble spilt foran en fullstappet Giants Stadium og ble fjernsynsoverført i Amerikas forente stater på ABCs Wide World of Sports samt på andre stasjoner rundt omkring i verden. Pelés far og kone var begge til stede på kampen, samt en rekke av hans idrettsvenner slik som Muhammad Ali og Bobby Moore. Pelé holdt en kort tale før kampen hvor han spurte folkemengden om å si ordet «love» sammen med ham tre ganger. Han spilte første halvdel for Cosmos og andre halvdel for Santos. Pelé scoret sitt siste mål på ett direkte frispark forbi Santos' målmann som kastet seg forgjeves etter ballen. I pausen etter halvspilt tid pensjonerte Cosmos Pelés nummer 10. Pelé presenterte sin skjorte til sin far, som ble eskortert ned på spillematten av Cosmos' kaptein Werner Roth. I andre halvdel, scoret Cosmos-spissen Ramon Mifflin, som hadde erstattet Pelé da han skiftet side ved pause, på en krysskudd, og Cosmos vant kampen 2-1. Etter kampen ble Pelé omfavnet av Cosmos-spillerne, inkludert hans mangeårige rival Giorgio Chinaglia, og deretter løp han rundt feltet mens han holdt et amerikansk flagg i venstre hånd og et brasiliansk flagg i sin høyre hånd. Pelé ble raskt løftet opp av flere Cosmos-spillere og båret rundt banen.
VM i fotball 1958
Pelés første kamp i et verdensmesterskap var mot i den første runden av VM i fotball 1958, og mesterskapets tredje kamp, ved siden av Garrincha, Zito og Vavá. Han var den yngste spilleren i turneringen, og til da den yngste som noen gang hadde spilt i verdensmesterskapet. Han scoret sitt første VM-mål mot i kvartfinalen, kampens eneste mål, som gjorde at Brasil gikk videre til semifinalene, og som gjorde at han ble den yngste målscorer i et verdensmesterskap i en alder av 17 år og 239 dager. Mot i semifinalen, ledet Brasil ved pause 2–1, og så scoret Pelé et hat-trick og ble den yngste i verdensmesterskapets historie som har gjort dette.
19. juni 1958 ble Pelé den yngste spiller i en finale i et verdensmesterskap i en alder av 17 år og 249 dager. Han scoret to mål under finalen til VM i fotball 1958 da Brasil slo 5-2. Hans første mål, en lobb over en forsvarsspiller etterfulgt av et presist volleyskudd ble valgt som ett av de beste skuddene i verdensmesterskapet i fotballs historie. Etterfølgende Pelés andre mål, uttalte den svenske spilleren Sigvard Parling senere; «Når Pelé scoret det femte målet i den finalen, jeg må være ærlig å si at jeg følte for å klappe». Når kampen endte, besvimte Pelé på banen, og måtte bli ivaretatt av det medisinske personalet. Han kom seg igjen, og var synlig beveget av seieren. Han var i tårer da han ble gratulert av sine lagkamerater. Han avsluttet turneringen med seks mål i løpet av fire spilte kamper, delt andreplass, bak recordvinneren Just Fontaine, og ble kåret til den beste unge spilleren av turneringen.
Det var under verdensmesterskapet i fotball i 1958 at Pelé startet å bruke nummer 10 på skjorten som udødeliggjorde ham. Nylig er det blitt kjent at hendelsen var et resultat av dårlig organisering: lederne sende ikke draktnumrene til spillere og det var opp til FIFA å velge nummer 10- skjorta til Pele, som var innbytter ved anledningen. Pressen på den tiden katalogiserte Pelé som den største åpenbaring fra verdensmesterskapet i 1958.
VM i fotball 1962
I løpet av den første kampen i Verdensmesterskapet 1962 mot bistod Pelé ved det første målet og så scoret han det andre, etter å ha løpt forbi fire forsvarere, for å sende Brazil opp til 2-0. Han skadet seg selv mens han forsøkte et langskudd mot. Dette vil holde ham borte fra resten av turneringen, og tvang treneren Aymoré Moreira til å gjøre sin eneste endring i lagoppstillingen i turneringen. Erstatteren var Amarildo, som spilte godt resten av turneringen. Men det var Garrincha som tok den ledende rollen og førte Brasil til sin andre Verdensmesterskapstittel.
VM i fotball 1966
Verdensmesterskapet i 1966 var bemerket, blant annet, for de brutale taklingene av Pelé av bulgarske og portugisiske forsvarsspillere. På dette tidspunktet var Pelé blitt den mest kjente fotballspilleren i verden og forventningene var at Brasil, i det minste, ville nå finalen. Brasil ble eliminert i første runde etter kun å ha spilt tre kamper. Pelé scoret hans første mål fra et frispark mot, og ble den første spilleren som hadde scoret mål i tre påfølgende verdensmesterskap, men på grunn av skader, et resultat av pågående taklinger av bulgarerne, spilte han ikke den andre kampen mot. Brasil tapte den kampen og Pelé, på tross av at han fortsatt var skadet fra første kampen, ble hentet tilbake til den siste viktige kampen mot. I den kampen taklet João Morais Pelé brutalt, men fikk ikke rødt kort av dommer George McCabe, av hvem det er anerkjent at han lot «portugiserne komme unna med mord». Pelé måtte bli på banen haltende resten av kampen da spillerbytte ikke var tillatt på den tiden. Etter denne kampen avga han løfte på at han ikke skulle spille i Verdensmesterskapet igjen, et valg som han senere kom til å endre.
VM i fotball 1970
Pelé ble innkalt til landslaget tidlig i 1969, han nektet først, men aksepterte deretter og spilte i seks VM-kvalifiseringskamper, hvor han scoret seks mål. Verdensmesterskapet i 1970 i Mexico skulle bli Pelés siste. Brasils lag for turneringen inneholdt store endringer i forhold til 1966-laget. Spillere som Garrincha, Nilton Santos, Valdir Pereira, Djalma Santos og Gilmar hadde allerede pensjonert seg, men laget, med Pelé, Rivelino, Jairzinho, Gérson, Carlos Alberto Torres, Tostão og Clodoaldo, er ofte ansett for å være det beste fotballaget i historien.
I den første kampen, mot, ga Pelé Brasil ledelsen 2-1, ved å håndtere Gersons lange pasning me brystkassa og deretter sende ballen i mål. I denne kampen forsøkte Pelé frekt å lobbe over målvakten Ivo Viktor fra midtlinjen og bommet bare hårfint på det tsjekkoslovakiske målburet. Brasil endte opp med å vinne kampen 4–1. I første omgang av kampen mot scoret nesten Pelé med en heading som ble spektakulært reddet av Gordon Banks. I andre omgang assisterte han Jairzinho på kampens eneste mål. Mot startet Pelé med å score på et direkte frisparkmål, et hardt anslag med utsiden av hans høyre fot. Senere i kampen scoret han igjen for å øke resultatet til 3–1. Brasil vant med et sluttresultat på 3–2. I kvartfinalen mot Peru vant Brasil 4–2, hvor Pelé assisterte Tostão på Brasils tredje mål. I semifinalene møtte Brasil for første gang siden VM-kampen i 1950. Jairzinho sendte Brasil opp i en 2-1-ledelse, og Pelé assisterte Rivelino for 3–1. Under den kampen gjorde Pelé et av sine mest kjente triks. Tostão ga Pelé en løpeball, og Uruguays målmann Ladislao Mazurkiewicz merket seg det. Keeperen løp ut fra feltet sitt for å ta ballen før Pelé kunne gjøre det, men Pelé kom frem først og lurte keeperen ved ikke å røre ballen, noe som førte til at den rullet til venstre for målmannen, mens Pelé fortsatte til sin venstreside. Pelé rundet målmannen og skjøt, mens han roterte seg mot målet, men han svingte for mye da han skjøt slik at ballen fløy akkurat på utsiden av den borteste stolpen.
Brasil spilte mot i finalen, der Pelé startet med å score med en heading over den italienske forsvarsspilleren Tarcisio Burgnich. Deretter assisterte han på Jairzinhos og Carlos Albertos mål, den siste kom etter et imponerende samarbeidsspill. Brasil vant kampen 4–1, og beholdt Jules Rimet Trofeet på ubestemt tid, og Pelé ble navngitt som turneringens beste spiller. Burgnich, som markerte Pelé i finalen, ble sitert på å ha uttalt: «Jeg fortalte meg selv før kampen, han er laget av kjøtt og blod som alle andre – men jeg tok feil».
Pelés siste landskamp var den 18. juli 1971 mot i Rio de Janeiro. Med Pelé på banen hadde Brasil imponerende fotball-resultater. Brasils herrelandslag i fotballs statistikk i perioden med Pele på laget var 67 seire, 14 uavgjort og 11 tap, og de vant tre Verdensmesterskap, med Pelé som den eneste spilleren i historien som har tre vinnermedaljer. Brasil tapte aldri en kamp når både Pelé og Garrincha spilte. Den eneste landslagskampen som Garrincha tapte var mot i 1966, 1–3, som Pelé ikke spilte på grunn av en skade.
Copa América
Pelé spilte også i Copa América. Under Copa América 1959 var han toppscorer med åtte mål, da Brasil kom på andreplass i turneringen. Dette ble Pelés første og eneste opptreden i turneringen, og hans åtte mål er fortsatt turneringens rekord.
Familie
Pelé giftet seg med Rosemeri dos Reis Cholby den 21. februar 1966. Han har to døtre; Kelly Cristina (f. 13. januar 1967) og Jennifer (f. 1978) samt en sønn Edson («Edinho» – lille Edson, 27. august 1970). Paret skilte seg i 1978. Siden april 1994 har Pelé vært gift med psykologen og gospelsangeren Assíria Lemos Seixas, som den 28. september 1996 fødte tvillingene Joshua og Celeste ved hjelp av fertilitetsbehandling.
Etter fotballkarrieren
Prime Brands, et brasiliansk lisensselskap opprettet i 2006 og ledet av CEO José Kanner, administrerer nå merkevaren Pelé inkludert kontraktene med IMG Licensing som opptrer på vegne av Prime når det gjelder internasjonale lisenser, arbeidene med partnere slik som Pelé Sports, Kotobukiya og Art of Pelé, blant annet.
Det mest notable delen av Pelés liv etter fotballen er hans ambasadørarbeid for forskjellige entiteter. I 1992 ble Pelé utnevnt til FN-ambassadør for økologi og miljø.
Pelé ble tildelt Brasils Gullmedaljer for fremragende tjenester til idretten i 1995, Brasils president Fernando Henrique Cardoso utnevnte ham til stillingen som «Ekstraordinær Minister for Sport», samt han ble utnevnt til en UNESCO goodwillambassadør. I løpet av denne tiden foreslo han lover for å redusere korrupsjon i brasiliansk fotball, som ble kjent som Pelé-loven. Pelé forlot sin stilling i 2001 etter at han ble anklaget for innblanding i en korrupsjonsskandale, men ingenting ble påvist og det ble også avvist av UNICEF. I 1997 mottok Pelé en æres Knight Commander av Order of the British Empire fra Queen Elizabeth II, under en seremoni i Buckingham Palace.
Pelé speidet for Premier League-klubben Fulham i 2002. Han ble valgt for å trekke kvalifiseringsgruppene til finalene i VM i fotball 2006.
Pelé har publisert flere selvbiografier, hatt hovedrollen i dokumentar- og semi-dokumentarfilmer og komponert forskjellige musikkstykker, inkludert hele soundtracket til filmen Pelé i 1977. Han dukket opp, sammen med andre fotballspillere i 1960- og 1970-tallet, med Michael Caine og Sylvester Stallone, i 1981 filmen Escape to Victory, om et rømningsforsøk fra en tysk krigsfangeleir under andre verdenskrig.
Pelé signerte en større selvbiografisk bokavtale i 2006, som resulterte i en kjempestor, 45 cm × 35 cm, 2,500 stykk begrenset utgivelse samleobjekt «Pelé», laget av britiske luksusutgivere, Gloria, som den første fotball «big book». I den samme perioden mottok Pelé en «Lifetime Achievement Award» fra BBC og i juni 2006, hjalp han med å innvie finalen til Verdensmesterskapet i fotball 2006, sammen med supermodellen Claudia Schiffer. Pelé har også laget en internasjonal reklamekampanje for farmasiselskapet Pfizer for å promotere Viagra og øke verdens bevissthet om erektil dysfunksjon.
Pelé var æresgjest ved 150-årsfeiringen til verdens eldste fotballklubb, Sheffield da de feiret jubileet med en kamp mot Inter Milan i november 2007. Inter vant 5–2 foran et takknemlig publikum på nesten 19 000 på Bramall Lane. Som en del av sitt besøk, åpnet Pelé en utstilling som inkluderte den første offentlige visningen på 40 år av de opprinnelige håndskrevne reglene til fotball.
I 2009 samarbeidet han med Ubisoft på fotballspillet Academy of Champions: Soccer for Wii-maskiner samt også dukket opp i spillet som en trener til spillere.
1. august 2010 ble Pelé introdusert som «Honorary President» av en gjenopplivet New York Cosmos, med målet å stille et lag i Major League Soccer.
Pelé døde 29. desember 2022 i São Paulo etter en lengre periode med sykdom.
Klubb
Santos
New York Cosmos
Personlig
I desember 2000 delte Pelé og Maradona prisen FIFA Player of the Century fra FIFA. Prisen var opprinnelig tiltenkt å være basert på en avstming på internett, men etter at den tydeligvis favoriserte Diego Maradona, klaget mange observatører på at internetts natur av meningsmålinger ville betydd en skjev demografisk fordeling av yngre fans som ville ha sett Maradona spille, men ikke Pelé. FIFA opprettet deretter en «Family of Football»-komite av FIFA-medlemmer for å bestemme vinneren av prisen. Komiteen valgte Pelé. Siden Maradona vant internettavstemningen, ble det bestemt at han og Pelé skulle dele prisen.
En konsensus av media og ekspert meningsmålinger rangerer Pelé som den største fotballspilleren gjennom tidene.
Målscorings- og deltakelsesrekorder
Tabellene nedenfor viser hvert mål Pelé scoret i store klubbkonkurranser for Santos og New York Cosmos. Under mye av Pelés spillerkarriere i Brasil var det ingen nasjonale ligamesterskap. Fra 1960 og fremover ble Brazilian Football Confederation (CBF) pålagt å gi meritokratiske deltakere for den da nye Copa Libertadores, en søramerikansk internasjonal klubbkonkurranse i hovedsak tilsvarende Mesterligaen. For å sette dem i stand til å gjøre dette arrangerte CBF to nasjonale konkurranser: TACA de Prata og TACA Brasil. En nasjonal ligakonkurranse, Campeonato Brasileiro, ble første gang spilt i 1971, sammen med tradisjonelle statlige og mellomstatlige konkurranser som for eksempel Campeonato Paulista og Torneio Rio-São Paulo.
Antallet ligamål scoret av Pelé er oppført som 589 i løpet av 605 kamper. Dette tallet er summen av målene scoret av Pelé i innenlandske liga-baserte konkurranser: Campeonato Paulista (SPS), Torneio Rio-São Paulo (RSPS), TACA de Prata og Campeonato Brasileiro. TACA Brasil var en nasjonal konkurranse organisert på knockout-basis.
Vikkesigdvikler
Vikkesigdvikler (Ancylis badiana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 12-17 millimeter), kontrastrikt farget vikler med sigdformede vinger. det mest påfallende kjennetegnet er et hver forvinge har en stor, halv-oval, sjokoladebrun flekk ved bakkanten. Når sommerfuglen sitter med lukkede vinger (slik den vanligvis gjør) danner disse flekkene en dråpeformet tegning. Vingens grunnfarge er brunhvit. I den ytre delen er det et mer eller mindre tydelig, V-formet, brunt tverrbånd, og ved spissen flere hvite skråstreker. Vingespissen er for det meste brunlig. Bakvingen er brunhvit.
Levevis
Larvene til denne arten utvikler seg på lave planter i erteblomstfamilien, slik som erteknapper (Lathyrus spp.), vikker (Vicia spp.) og kløver (Trifolium spp.). Arten har to årlige generasjoner, som flyr i april-mai og i juli-august, i alle fall lenger sør i Europa. I Norge påtreffes de voksne mest i juni og juli og det er kanskje bare én generasjon hver sommer. Arten finnes i ulike lysåpne habitater, som blomsterenger, veikanter, skogkanter og lysninger i skogen.
Utbredelse
Arten er utbredt i den palearktiske sone. Den finnes over hele Norge, og er svært vanlig i Sør-Norge.
Ingeborg Gude
Ingeborg (Ingse) Gude (født 31. august 1890 i Oybin i Sachsen i Tyskland, død 9. desember 1963 på Snarøya) var en norsk tegner, illustratør, dukkemaker, forfatter og visesanger. Hun er kjent for å ha laget dukkene til mange av sønnen Ivo Caprinos populære animasjonsfilmer.
Gude var gift første gang med interiørarkitekt Mario Caprino (fra Sardinia) og andre gang med kunstmaler Bernhard D. Folkestad.
Bakgrunn
Ingse flyttet med faren som hadde flere posteringer i London, Madrid, København og Berlin.
Etter farens død på post i Washington i 1910, flyttet Ingse med stemoren og søsteren Sigrid til Roma. Der giftet Ingse seg i 1912 med kunstneren Mario Caprino (1881–1959), som var sønn av en høyesterettsadvokat. De ble foreldre til filmskaperen Ivo Caprino (1920–2001) like etter flyttingen til Kristiania, der Mario raskt fikk arbeid som italiensk konsul. De bodde på Snarøya. I 1923 ble de eiere av Snarøen Hovedgård, men gården ble ødelagt i brann samme år. De gjenreiste imidlertid bygningen.
Kunstnerisk virke
Ingse skilte seg fra Mario omkring 1927, og flyttet sammen med maleren Bernhard Dorotheus Folkestad (1879–1933). På denne tiden begynte hun for alvor å male.
Bernhard Folkestad døde i 1933. Senere var hun samboer med den dansk-norske maler og kunstkritiker Pola Gauguin (1883–1961) og startet med tinn og var innehaver av Tinnboden i Oslo. I 1941 utkom hennes første bok. Ingse Gude ble den første kvinnen som var med i Visens Venner (etablert 1944), og skrev selv flere viser med anti-nazistisk innhold. Hun illustrerte frem til 1947 Pus Thaulows spalte i Dagbladet.
Søsteren Sigrid (Simba) Gude (1892–1988) hadde giftet seg med ingeniør og fjellklatrer Alf Bonnevie Bryn (1889–1949). Ingse Gude bodde hos søsteren og svogeren i lengre perioder. Deres datter Siri Gude Bryn (1922–1999) giftet seg i 1950 med tinnsmeden Bjarne Sandemose (1924–2013). Sandemose var fra 1948 en av Ingeborg Gudes sønns nære medarbeidere ved Caprino Filmstudio.
Ingse laget noen dukker som skulle brukes i en oppsetning av Frithjof Tidemand-Johannessen (1916–1958). De ga sønnen Ivo inspirasjon til hans første dukkefilm, Tim og Tøffe (1949), som Ingse laget dukkene til. Hun hadde siden 1948 jobbet fulltid i et eget verksted i filmstudioet på Snarøya Hovedgård, der eksmannen Mario fortsatte å bo frem til sin død i 1959. Mario hadde i 1954 spilt tinnsmeden som støpte i Den standhaftige tinnsoldat.
Ingse Gude var involvert i alle av sønnens filmer frem til sin død i 1963. Hun ble etterfulgt som modellør av Ingeborg Riiser, som hadde vært assistent i Ingse Gudes siste film Papirdragen (1963). Riiser var også modellør for produksjonen Flåklypa Grand Prix. Senere overtok Ivo Caprinos datter Ivonne Caprino modelleringsarbeidet.
Madonna Contarini
Madonna Contarini er et oljemaleri av den italienske renessansemesteren Giovanni Bellini, fra ca. 1475-1480 er nå i galleriet til Accademia i Venezia.
Lagtingsvalget på Færøyene 2011
Lagtingsvalget på Færøyene 2011 ble avholdt den 29. oktober 2011. På Færøyene bestemmes valgdatoen av statsministeren, men kan ikke være senere enn fire år etter forrige valg. At valget ble lagt til en lørdag, var angivelig for å bidra til høyere valgdeltagelse. Valgdeltagelsen ble omsider tilsvarende 86,6 %.
Valget ble utskrevet av statsminister Kaj Leo Johannesen den 27. september 2011,  i en tid preget av dyp splittelse i Sjálvstýrisflokkurin, noe fremgang for det nye partiet Framsókn på bekostning av blant andre Tjóðveldi, samt et godt folketingsvalg og gode meningsmålinger for Sambandsflokkurin. Tidspunktet ble derfor ansett som gunstig for regjeringspartiene Sambandsflokkurin og Javnaðarflokkurin med støttepartier. At stemmesankerne Edmund Joensen og Sjúrður Skaale ble valgt til Folketinget, kunne derimot bli en ulempe for regjeringspartiene i lagtingsvalget.
Valget betydde til sist en fremgang for Sambandsflokkurin, Fólkaflokkurin og Framsókn på bekostning av samtlige andre partier, i første rekke Tjóðveldi.
Lagtingets 33 medlemmer velges gjennom personstemmer på partilister i én valgkrets. Det er mulig å stemme kun på partilisten, men nesten alle velgere pleier å gi en personstemme.
Partier
Til valg stilte de etablerte partiene Fólkaflokkurin, Sambandsflokkurin, Javnaðarflokkurin, Sjálvstýrisflokkurin, Tjóðveldi og Miðflokkurin, foruten det nye partiet Framsókn. Ettersom Framsókn og alle de etablerte partiene ble representert på Lagtinget, ble syv eller flere partier representert for første gang etter lagtingsvalget 1994.
Fagpedagogene Elin Tausen og Jógvan Philbrow forsøkte å samle det nødvendige antallet underskrifter for å stille til valg med egen liste. Den 14. oktober skrev Tausen og Philbrow i en pressemelding at de ikke ville stille liste allikevel, uvisst hvorfor. Zakarias Wang ytret et ønske om å stille en liste, hvis mål var å likestille festebønder og husmenn med odelsbønder. Etterhvert ble denne ideen skrinlagt med henvisning til at likesinnede stilte som kandidater for andre partier. Dette til tross for at ingen partier viste Wang sin støtte dengang han fremmet saken for Lagtinget.
Landsmøte i Sjálvstýrisflokkurin
Striden i Sjálvstýrisflokkurin hadde sin årsak i flere forhold, men handlet grunnleggende om politisk veivalg. Kári P. Højgaard representerte en fløy av håndverkere og sjøfolk fra bygdene, mens Kári á Rógvis mer urbane og akademiske fløy ønsket å søke tilbake til partiets røtter og fokusere mer på forfatningen. Sistnevnte fløy var i mindretall blant partiets medlemmer og velgere. Redaktør Árni Gregersen i Dimmalætting mente at Sjálvstýrisflokkurin med stor sannsynlighet kunne bli stående uten representasjon på Lagtinget for første gang siden perioden 1943–1946.
Den opprinnelige planen i Sjálvstýrisflokkurin var å avvikle ekstraordinært landsmøte med formannsvalg den 20. oktober, ordinært landsmøte den 25. oktober samt ekstraordinært landsmøte med formannsvalg den 31. oktober. Den sittende formannen, Kári á Rógvi, hadde i praksis trukket seg fra alle verv i begynnelsen av oktober, og nestformannen Højgaard hadde ytret ønske om å stille, men Kári á Rógvi ønsket å sitte frem til det siste ekstraordinære landsmøtet.
Sjálvstýrisflokkurin har en bestemmelse om at partiets formann må være lagtings- eller regjeringsmedlem. Jógvan Skorheim ville utfordre Højgaard om formannsvervet på det siste ekstraordinære landsmøtet, dersom han ble innvalgt på Lagtinget, noe han ikke ble. Sjálvstýrisflokkurins landsstyre gjorde det etterhånden klart at det ikke vil være formannsvalg før etter lagtingsvalget. Kári P. Højgaard ble valgt til formann, som eneste mulige kandidat, skjønt Skorheim senere kom inn på Lagtinget som varamedlem for Højgaard, som ble innenriksminister.
Guan Tianpei
''Among these, the most distinguished and lamented was poor old Admiral Kwan, whose death excited much sympathy throughout the force; he fell by a bayonet wound in his breast, as he was meeting his enemy at the gate of Anunghoy, yielding up his brave spirit willingly to a soldier's death, when his life could only be preserved through the certainty of degradation. He was altogether a fine specimen of a gallant soldier, unwilling to yield when summoned to surrender, because to yield would imply treason''.
Lagtingsvalget på Færøyene 2011
Formannsvalg i Fólkaflokkurin
En av partiets veteraner, Óli Breckmann, pekte på at Olsens store popularitet blant velgerne legitimerte hennes ambisjon, og at hun kunne styrke Fólkaflokkurins stilling i Tórshavn-området betydelig. I Tórshavn fikk Fólkaflokkurin 14,1 % av stemmene i folketingsvalget og 17,3 % i lagtingsvalget. Tradisjonelt har Suðurstreymoy vært Fólkaflokkurins sterkeste bastion ved siden av Norðoyar. Breckmann mente at partiets oppslutning i hovedstaden var så nedslående, at det var behov for drastiske tiltak. Medlemmer av lagtingsgruppen reagerte på Breckmanns innblanding i saken, og Niclasen mente at Breckmann aldri hadde støttet ham.
I Fólkaflokkurin velges formannen av en «partiledelse» – bestående av lagtingsgruppen, to representanter fra hver velgerforening samt eventuelle ministre – etter forslag fra partiets lagtings- og regjeringsmedlemmer. Den 26. november ble Niclasen gjenvalgt som formann med 17 stemmer, mens 10 stemte blankt, etter at lagtings- og regjeringsmedlemmene innstilte på Niclasen fremfor Olsen med seks mot fem stemmer.
Regjeringsforhandlinger
Valgresultatet gav et klart borgerlig flertall, og selv om blokkpolitikk er et relativt ukjent fenomen i færøysk politikk, tok flere til orde for en ren borgerlig regjering. Sambandsflokkurin innledet til forhandlinger med de øvrige borgerlige partiene, Fólkaflokkurin, Framsókn, Miðflokkurin og Sjálvstýrisflokkurin, og regjeringspartneren fra Kaj Leo Johannesens første regjering, Javnaðarflokkurin, ble raskt tilsidesatt. Sambandsflokkurin og Fólkaflokkurins avholdenhet til selvstyrespørsmålet og ultimatum om en konservativ linje i etiske spørsmål gjorde at Framsókn avslo å tre inn i regjeringen.
Den 14. november presenterte Sambandsflokkurin, Fólkaflokkurin, Miðflokkurin og Sjálvstýrisflokkurin et felles regjeringsgrunnlag, hvor spesielt den økonomiske politikken ble viet mye oppmerksomhet. Partiene ønsket blant annet å innføre flat skatt med et bunnfradrag på 65 000 danske kroner, i tillegg til å reformere pensjonssystemet fra nyttår i 2013. Samme dag ble den nye regjeringen utnevnt. Den er den første rene borgerlige regjeringen på Færøyene siden Pauli Ellefsens regjering i 1985. Etter å ha gjennomført sine skatte- og pensjonsløfter, har regjeringens holdning til privat finansiering av Skálafjarðartunnilin blitt viet mye oppmerksomhet. Saken medførte at Sjálvstýrisflokkurins trakk sin parlamentariske støtte knappe to år etter tiltredelsen.
Foxfonna
Foxfonna er en 5 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard, øst for Longyearbyen. Den er en ca. 6 km lang bre som går fra Foxtoppen (955 m) og Gilsonryggen (949 m) i sør, og renner nordover og over fjellet Breinosa inn i Adventdalen ved Gruve 7-fjellet, i Nordenskiöld Land. Den har en sidearm – Rieperbreen, som renner vestover inn i Bolterdalen, og begge har skuffet foran seg betydelige morenemasser.
Breen ligger sørøst for Gruve 7 og EISCAT, og er oppkalt etter polarreven.
Antonio Maria Cadolini
Antonio Maria Cadolini (født 10. juli 1771 i Ancona i Italia, død 1. august 1851 i Ancona) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Ancona 1838–1851. Cadolini tilhørte De regelbundne klerikere av St. Paulus (Barnabittene).
Han ble utnevnt til kardinal i juni 1843 av pave Gregor XVI, med San Clemente som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
DiamantEnsemblet
DiamantEnsemblet var Det Kongelige Biblioteks eget ensemble som holdt til huse i Dronningesalen i Den Sorte Diamant i København. Ensemblet ble ledet av professor og oboist Max Artved, og bestod av blåsere og strykere kjent som solospillere i henholdsvis DR SymfoniOrkestret, Sjællands Symfoniorkester, Det Kongelige Kapel, DR Underholdningsorkestret og Det Norske Kammerorkester.
Ensemblet oppsto i 2004 med Siemens som hovedsponsor og Danmarks Radio som mediepartner. Medvirkende solister har blant andre vært Leif Ove Andsnes, Olli Mustonen, Vilde Frang og Nikolaj Znaider som solister.
Pier Luigi Farnese
Pier Luigi Farnese (født 19. november 1503 i Roma, død 10. september 1547 i Piacenza) var utenomekteskapelig sønn av Alessandro Farnese, den senere pave Paul III, og den første hertugen av Parma.
Bakgrunn
Pier Luigi Farnese var sønn av daværende kardinal Alessandro Farnese og sannsynligvis Silvia Ruffini - en romersk adelsfrue som Alessandro også hadde tre andre barn med: Constanza, Paolo og Ranuccio.
Hans utekte status plaget Pier Luigi hele livet, og bidro utvilsomt til å prege ham. Adelsfolk i Piacenza hadde det med å formærme ham som «pavens bastard». Som den eldste og høyest elskede sønn bøe han sammen med sin bror Paolo legitimert som toåring i 1505 av pave Julius II. Han fikk som skolemester en fremstående humanist, Baldassarre Malosso di Casalmaggiore, kalt «Tranquillus», og utviklet tidlig en forkjærlighet for krig og befestninger.
Ekteskap
Aleksander var oppsatt på å gjøre Pier Luigi til overhode for familien Farnese, og arrangerte et gunstig ekteskap for ham med Gerolama Orsini, datter av Lodovico, greve av Pitigliano. I 1513 ble ekteskapskontrakten skrevet, og i 1519 stod bryllupet.
Til tross for et kjærlighetsløst ekteskap forble Gerolama en trofast og hengiven hustru, og tolererte med verdighet Pier Luigis utskeielser, brutalitet og ekstravaganser. Forsinkelser av byggingen av palasset i Gradoli betød at det unge paret måtte bo i slottet i Valentano. Det følgende år ble deres første sønn, Alessandro, født.
Pavens sønn
Etter at faren i 1534 hadde blitt valgt til pave, utnevnte han i 1537 Pier Luigi til kirkens gonfaloniere, hertug av Castro og gav ham samtidig store besittelser.
Jacques Berthieu
Jacques Berthieu S.J. (født 26. november 1838 i Polminhac i Frankrike, drept 8. juni 1896 i Ambiatibé på Madagaskar) var en misjonær på Madagaskar tilhørende jesuittordenen. Han ble drept under et opprør fordi han nektet å avsverge sin katolske tro, og er blitt saligkåret i den katolske kirke.
Pier Luigi Farnese
Pavens sønn
Pier Luigi Farnese opptrådte som formidler mellom paven og keiser Karl V, og ble i 1538 også utnevnt til markgreve av Novara. I 1545 fikk han Hertugdømmet Parma for seg og sine etterkommere, og overgav Hertugdømmet Castro til sin tredje sønn Orazio.
Pier Luigis forsøk på å ta Hertugdømmet Parma i besittelse, endte med at han ble drept av adelen i Piacenza. Hertugdømmet ble tatt med makt av keiserlige tropper to dager senere.
Etterkommere
Pier Luigi Farnese ble i 1519 gift med Gerolama Orsini (død 1570), datter av Luigi Orsini, og hadde minst fem barn:
Jacques Berthieu
Tre at attentatsmennene ble henrettet av de franske koloniherrer. Mange år etterdkriftet en av de overlevende drapsmennene kort før sin død for elsasseren pater Théophile Weber, dom selv hadde virket i det samme området der pater Jacques Berthieu hadde vært misjonær; p. Weber døpte også to av drapsmennene.
The Best of Sissel
The Best of Sissel er en samleplate med Sissel Kyrkjebø, utgitt i 2000.
Espen Grina
Espen Grina (født 4. mars 1979) er en tidligere fotballspiller for Skeid og Oslo Øst. Grina er opprinnelig fra Lunner. Han kom til Skeid som juniorspiller, og ble junior-norgesmester for Skeid i 1999. I 2001 gikk han til Oslo Øst, men returnerte til Skeid i 2003. Han bestemte seg for å forlate Skeid etter 2007-sesongen, for å bli spillende trener i Hadeland Fotball.
Grina har over 100 ordinære kamper for Skeid og drøye 20 mål.
Grina arbeidet som lærer etter fotballkarrieren.
Svendsenbreen
Svendsenbreen er en isbre på Spitsbergen, Svalbard, sør for Longyearbyen. Den er en ca. 3 km lang bre som går fra Westbytoppane (983 m) i vest, og renner østover og inn i Todalen, sør for Adventdalen i Nordenskiöld Land. Den ligger ved passet over mot Bødalen, og har skuffet foran seg mindre mengder morenemasser.
Breen ligger øst for Bogerbreen, og er oppkalt etter den norske gruvearbeideren Hans Svendsen (1896–1950).
Erwin Neutzsky-Wulff
Erwin Neutzsky-Wulff (født 24. november 1949) er en dansk forfatter innenfor sjangrene grøss og science fiction, populærvitenskap, filosofi og religionsfenomenologi.
Biografi
Utover sin bokproduksjon har Neutzsky-Wulff skrevet en lang rekke noveller til diverse tidsskrifter. Han har dessuten utgitt fanzinet og filmbladet Bathos.
Neutzsky-Wulffs roman Gud (1975) ble belønnet med Science fiction Cirklens pris.
I 2010 etablerte Neutzsky-Wulff sitt eget forlag.
Familie
Neutzsky-Wulff er Vita Andersens halvbror og sønn av Åge Neutzsky-Wulff (1891–1967). Hans søster er forfatteren Trolli Neutzsky-Wulff.
888 Parysatis
888 Parysatis er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 2. februar 1918 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Parysatis, kong Dareios II av Persias dronning.
Amazing Grace (andre betydninger)
Amazing Grace er en kjent kristen hymne.
Amazing Grace kan også peke til:
Thysanura
Thysanura (tidligere kalt børstehaler) er mellom 7 og 26 mm lange, skjellkledde insekter. Bakkroppen smalner jevnt bakover. Dyrene har tre haletråder.
På bakgrunn av fylogenetiske analyser har man lenge visst at Zygentoma (børstehaler) er søstergruppen til de vingede insektene. Dermed er altså bl.a. fyrkre nærmere beslektet med disse enn med fjellsprett. Derfor er Thysanura en parafyletisk gruppe som ikke lenger brukes i nyere systematikk.
Nordiske arter
I Norge er det funnet fem arter.
Åshild Mathisen
Åshild Mathisen (født 14. november 1974) er en norsk litteraturviter, aviskommentator og kommunikasjonsrådgiver, fra 2016 til mars 2018 var hun redaktør i avisen Vårt Land. Fra 2019 jobber hun i PR-byrået Try.
Bakgrunn
Mathisen er fra Tromsø og Tromsøya. Der vokste hun opp i et læstadiansk hjem, og betrakter seg fortsatt som læstadianer.
Som litteraturstudent flyttet hun fra Nord-Norge til Oslo, og begynte i sin første jobb i Vårt Land, som telefonselger. Siden har hun blant annet arbeidet som kommentator i VG, Dagens Næringsliv og Morgenbladet, vært kommunikasjonsrådgiver i Kristelig Folkeparti og politisk rådgiver for daværende miljøvernminister Knut Arild Hareide i Miljødepartementet.
Vårt Land
Hun begynte som sjefredaktør i Vårt Land 1. mai 2016, da hun overtok etter Helge Simonnes. Hun ble dermed første kvinne i Vårt Lands redaktørstol. Mathisen måtte gå av som redaktør 23. mars 2018.
I 2021 ga hun ut boka Ingen søndagsskole, der hun forteller om sin bakgrunn i læstadianerbevegelsen, om livet i KrF og om redaktørjobben i Vårt Land og det etter hvert tilspissede forholdet til avisens eier-konsern Mentor Medier.
Grønlandshavet
Grønlandshavet er havområdet som ligger mellom Island, Jan Mayen, Svalbard og Grønland. I nord danner linja mellom nordspissen av Spitsbergen og nordspissen av Grønland grense mot Nordishavet. Mot Norskehavet avgrenses Grønlandshavet av ei linje fra Sørkapp på Svalbard, over Jan Mayen til østspissen av Island. I sørvest danner linja fra nordvestspissen av Island til Kapp Nansen på Grønland (68°15'N) grense mot Atlanterhavet. I mange sammenhenger regnes Grønlandshavet som en del av Norskehavet. Grønlandshavet blir ofte definert som å være en del av Nordishavet, og andre ganger som en del av Atlanterhavet.
Storbritannia (øy)
Storbritannia (Great Britain) er en øy utenfor den vestlige kysten av Europa. Den utgjør størstedelen av territoriet til Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland.
Betegnelsen Storbritannia benyttes iblant som samlebegrep om England, Skottland og Wales, de tre enhetene som tilsammen utgjør hele øyas territorium (selv om hver enhet også inneholder mindre øyer).
Grønlandshavet
I nord danner Nansenryggen fra nordkysten av Svalbard til nordkysten av Grønland overgangen til Polhavet, mens Mohnryggen mellom Jan Mayen og sørspissen av Svalbard avgrenser Grønlandshavet mot Norskehavet. I de sentrale områdene har Grønlandshavet et dyp på ca. 3500 m. Utenfor kysten av Nordøst-Grønland har kontinentalsokkelen en bredde på opptil 200 km, mens kontinentalskråningen ned mot dyphavsbassenget befinner seg nær land utafor Spitsbergen.
Storbritannia (øy)
Med et areal på 209 331 km² er Storbritannia den største av De britiske øyer, en øygruppe som også inkluderer Irland og Man. Storbritannia er også Europas største øy, og den rangerer som nummer 9 av verdens største øyer.
Navnet Storbritannia (Great Britain) stod opprinnelig i et motsetningsforhold til Bretagne, kalt Lesser eller Little Britain. I dag, kalles Bretagne Brittany på engelsk, og det er ikke noe behov for å skille det store Britannia fra det lille. Den britiske regjeringen bruker begrepet Britain (uten Great) som en kortform for Det forente kongeriket Storbritannia og Nord-Irland. Dette anses også som et mer nøytralt og politisk korrekt begrep, siden great ikke bare trenger å betyr større i størrelse, men kan også bety større i forstanden «viktigere» eller «bedre».
Tróndur Djurhuus
Tróndur Djurhuus (født 19. desember 1958 i Tórshavn) er en færøysk forretningsmann.
Blaž Kavčič
Blaž Kavčič (født 5. mars 1987) er en slovensk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde i singel.
Tróndur Djurhuus
Djurhuus med på å danne det liberale partiet Framsókn i 2011. Han var vara til Lagtinget for dette partiet 2011–2015, og møtte i en uke for Poul Michelsen. Han stilte ikke som kandidat i 2015, ettersom han bodde utenlands, men var på tale som utenriksminister ved regjeringsdannelsen det året.
Forsyningsnemnd
En forsyningsnemnd var en nemnd som hadde som sin primære oppgave å sikre forsyningen av de mest nødvendige forbruksvarene som matvarer, brensel og drivstoff. Nemndene delte ut rasjonering til både privatpersoner, institusjoner og forretninger blant annet i form av rasjoneringskort.
Opprettelse og organisering
Lov om forsyningsnemnder ble vedtatt den 9. juni 1939 og satt i kraft ved kongelig resolusjon den 25. august samme år.
Alle landets kommuner fikk slik pålagt oppgaven med å opprette en forsyningsnemnd, med minst tre medlemmer (§ 1). Det står videre at funksjonærer som mottok lønn for arbeid i nemnda ikke skulle være blant de tre kommunalt valgte medlemmene. Kommunestyrene fikk i oppgave å ansette en funksjonær (leder) for forsyningsnemnda. Denne personen skulle stå for den daglige drift av nemnda, som regnskap og kontorarbeid
Alle fylkene skulle opprette fylkesforsyningsnemnder, med unntak av Oslo og Bergen (§2). Fylkesmannen skulle bestemme antall medlemmer og de ble videre valgt av fylkesutvalget.