cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Star-Lord
2014 til 2018
I 2018 kom Avengers: Infinity War, med Star-Lord spillet av Chris Pratt.
Absolute Music 28
Eksterne lenker
Absolute Music 28
Konstantina Giannopoulou
Konstantina Giannopoulou, også skrevet Konstadína Yiannopoúlou (gresk: Κωνσταντίνα Γιαννοπούλου, født 27. august 1994) er en gresk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun vant 800 meter under Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2017.
Sesongen 2015
Giannopoulou deltok i Balkanmesterskapet i friidrett 2015, der hun kom på sjuendeplass på 800 meter.
Sesongen 2016
Under Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2016 fikk hun sølv på 800 meter, bak Nunu Hihaela fra Romania, og hun fikk også bronse på 4 x 400 meter stafett.
Hun ble gresk mester på 800 meter utendørs i 2016. Hun deltok igjen i Balkanmesterskapet i friidrett 2016, og kom der på fjerdeplass på 800 meter. Hun deltok også på Hellas' stafettlag som kom på andreplass på 4 x 400 meter stafett.
Sesongen 2017
Giannopoulou ble gresk mester på 800 meter både innendørs og utendørs i 2017. Hun vant 800 meter under Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2017, og fikk sølv på samme distanse under Balkanmesterskapet i friidrett 2017, bak Amela Terzić.
Hellas deltok i Superligaen under Lag-EM i friidrett 2017, og Giannopoulou kom der på sjetteplass på 800 meter og ellevteplass på 1500 meter. Hellas kom på niendeplass i lagkonkurransen, og beholdt med det plassen i Superligaen.
Sesongen 2018
Under Balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2018 fikk hun sølv på 800 meter, 21 hundredeler bak Florina Pierdevara fra Romania.
Ekalesia Kerisiano Niue
Ekalesia Kerisiano Niue er en kongregasjonalistisk kristen kirke på Niue og landets største trossamfunn.
Ved folketellingen i 2011 tilhørte 67 % av befolkningen Ekalesia Kerisiano Niue. I 1996 etablerte kirken seg i Auckland i New Zealand, der det finnes et niuisk samfunn.
Ekalesia Kerisiano Niue er medlem av Kirkenes verdensråd.
Anthony Michael Hall
Anthony Michael Hall (født Michael Anthony Hall; 14. april 1968 i Boston i Massachusetts) er en amerikansk skuespiller, filmprodusent og regissør som spilte hovedrollen i flere ungdomsorienterte filmer på 1980-tallet.
Hall begynte sin karriere som skuespiller i TV-reklamer og på teater allerede som barn, og han hadde sin teater-debut i 1980. Hans filmer i samarbeid med regissør og manusforfatter John Hughes begynte i 1984 med komedien Å, for en bursdag!, som formet hans tidlige skuespillerkarriere. Halls neste filmer med Hughes var i klassikerne The Breakfast Club og Weird Science, begge ble filmet i 1985. Hall spilte i Saturday Night Live i 1985 og 1986 og han hadde hovedrollen i filmer som Out of Bounds (1986), Johnny Be Good (1988), Edward Scissorhands (1990) og Six Degrees of Separation (1993). Etter en rekke mindre roller gjennom 1990-tallet, spilte Hall rollen som Microsofts Bill Gates i TV-filmen Pirates of Silicon Valley fra 1999. Hall hadde en ledende rolle i TV-serien The Dead Zone fra 2002 til 2007 og spilte i The Dark Knight (2008) og i skrekkfilmen Halloween Kills (2021).
Lavatera acerifolia
Lavatera acerifolia er en plante i kattostfamilien som er endemisk for Kanariøyene.
Arkeologiåret 1657
Arkeologiåret 1657 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1657.
Lavatera acerifolia
Den er en opptil 2,5 m høy busk. Bladene er håndflikete med uregelmessig tannede fliker. Bladstilken er lang. Blomsterstandene er små og sitter endestilt eller i bladhjørnene. Kronbladene er lyst blåfiolette med mørk basis, eller en sjelden gang hvite.
Mimastrosoma
Mimastrosoma er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Lavatera acerifolia
Arten vokser i fjellsprekker, raviner og skyggefulle steder 200–500 moh. Det skilles mellom to varieteter: var. acerifolia på Gran Canaria, Tenerife, Gomera og La Palma, og var. hariensis på Fuerteventura og Lanzarote.
Arkeologiåret 1657
Dødsfall
1657 in archaeology
Mimastrosoma
Utbredelse
Arten er utbredt i Vietnam.
Buffalo Bills i AFL-sesongen 1960
Buffalo Bills spilte i 1960 lagets første sesong i American Football League (AFL). Laget spilte hjemmekamper i War Memorial Stadium i Buffalo i New York. Hovedtreneren Buster Ramsey ledet Bills til et sesongresultat på 5–8–1, som gav dem tredjeplass i AFL Eastern Division.
Bills skilte seg ut fra de fleste andre lagene i AFL med å fokusere mer på forsvar enn angrep, og tillat tredje færrest poeng i ligaen (303). Forsvarsrekken bestod blandt annet av Laverne Torczon og Chuck McMurtry (begge var på All-AFL førstelag i 1960), og hadde også en mobil og tøff linebacker i Archie Matsos, som var en AFL All-Star i alle sine tre sesonger i Buffalo. Forsvaret ledet ligaen i færrest pasningsyards tillatt (2 130) og flest interceptions (33), med NFL-veteranene Richie McCabe og Jim Wagstaff i lagets secondary.
Angrepssiden var derimot ikke like kompetent. I 1960 hadde Bills det dårligste pasningsangrepet i AFL med kun 2 346 pasningsyards. Tidligere quarterback for Cleveland Browns Tommy O'Connell startet sesongen 1–3 før han ble erstattet med Johnny Green. Green gikk 3–3 som kampstarter, til tross for at han kun fullførte 39 % av sine pasningsforsøk.
Richie Lucas, Bills’ første draft pick noensinne, oppnådde aldri suksess som quarterback eller halfback, med kun 49 pasning i løpet av sesongen.
Bills hadde noen få lyspunkt på angrepssiden, med running back Wray Carlton og flanker Elbert Dubenion, som begge ble AFL All-Stars for Bills på midten av 1960-tallet.
Uniformer
I lagets første sesong brukte Bills sølvfargede hjelmer og lyseblå trøyer på hjemmebane. Bortetrøyene var hvite med lyseblå bokstaver. De brukt hvite bukser både på borte- og hjemmebane. Hjelmene hadde spillernes uniformnummer i lyseblått på siden hvor lag vanligvis hadde logoen.
Uniformene var svært like de brukt av Detroit Lions i National Football League. Lagets eier Ralph C. Wilson, Jr. vokste opp i Detroit og hadde tidligere vært en minoritetseier av Lions.
Offseason
Da Lamar Hunt annonserte opprettelsen av American Football League om sommeren 1959 var Buffalo en av byene Hunt ønsket å inkludere, basert på tidligere suksess med Bills i AAFC. Hans eget førstevalg for lageier takket derimot nei; Pat McGroder hadde fremdeles et håp om at stiftelsen av AFL ville føre til at NFL kom tilbake til Buffalo for å hindre AFL i å slå seg ned der (noe NFL gjorde med lag i Minnesota, Dallas, St. Louis og senere Atlanta). McGroder fikk aldri ønsket oppfylt, og i 1961 tok han en administrativ stilling med Bills.
Harry Wismer, som skulle eie Titans of New York, tok kontakt med forsikringsselgeren Ralph C. Wilson, Jr. for å se om han var interessert i å bli en del av den nye ligaen. Både Wismer og Wilson var minoritetseiere av lag i NFL på den tiden: Wilson eide en andel i Detroit Lions og Wismer eide en andel av Washington Redskins, men hadde lite makt på grunn av George Preston Marshalls kraftige maktgrep rundt laget og ligaen). Wilson gikk med på å stifte et lag i den nye ligaen med ordene «Count me in. I'll take a franchise anywhere you suggest.» Hunt lot ham velge mellom seks byer: Miami, Buffalo, Cincinnati, St. Louis, Atlanta eller Louisville; etter et mislykket forsøk på å få et lag i Miami tok han kontakt med mediepersoner i Detroi, som satte ham i kontakt med McGroder og redaktør i The Buffalo News Paul Neville; de klarte å overtale Wilson til å flytte til Buffalo, og Wilson sendte et telegram til Hunt med de nå kjente ordene «Count me in with Buffalo.»
Buffalo Bills var et av de opprinnelgie lagene i American Football League (AFL) i 1960. Etter en avstemning endte laget opp med å ta samme navn som Buffalo Bills som spilte i All-America Football Conference.
Calle 5 de Mayo
Calle 5 de Mayo (spansk for 5. mai-gata) er ei gate i Mexico bys historiske sentrum. Den forbinder Plaza de la Constitución (Zócalo) i øst med Palacio de Bellas Artes og Alameda Central i vest, hvor den munner ut i Eje Central Lázaro Cárdenas. Den går parallelt med Calle Tacuba og Calle Francisco I. Madero. Gata er enveiskjørt, fra øst til vest. Langs den står det viktige eksempler på 1800- og 1900-tallsarkitektur, samt den kjente bygninga Casa de los Azulejos.
Calle 5 de Mayo ble åpna i 1862. Den er oppkalt etter datoen for slaget om Puebla i 1862.
Thanos Petsos
Thanos Petsos (gresk: Θάνος Πέτσος; født 5. juni 1991) er en tyskfødt gresk fotballspiller som spiller for den latviske klubben Riga FC.
Landslaget
Den 10. august 2011 fikk han sin første landskamp for mot.
Marie Capet, grevinne av Champagne
Marie Capet, grevinne av Champagne eller kun Marie de Champagne (født 1145, død 11. mars 1198) var den eldste datteren av Ludvig VII av Frankrike og hans første hustru, Eleanora av Aquitaine. Maries yngre søster var Alix av Frankrike.
Bakgrunn
På farsiden var hun den eldre halvsøster av Marguerite; Alys, grevinne av Vexin; Filip II August av Frankrike; og Agnes av Frankrike (bysantinsk keiserinne). Hun var på morsiden den eldre halvsøster av Vilhelm IX, greve av Poitiers; Henrik den unge konge; Matilda av England, hertuginne av Sachsen; Rikard Løvehjerte; Geoffrey II, hertug av Bretagne; Leonora av Aquitaine; Joan Plantagenet; og Johan av England.
Ekteskapet til hennes foreldre ble erklært ugyldig i 1152 på grunn av blodsslektskap, og varetekten av Marie og hennes søster Alix ble gitt til deres far, kong Ludvig. Deres mor Eleanora giftet seg på nytt med kong Henrik II av England og forlot Frankrike. I 1160, da deres far giftet seg med Adele av Champagne trolovet han både Marie og Alix til Adeles brødre. Etter hennes trolovelse ble Marie sent til klosteret Avenay i Champagne for hennes utdannelse.
Ekteskap, regentskap
I 1164 giftet Marie seg med Henrik I, greve av Champagne. De fikk fire barn:
Marie ble etterlatt som regent av Champagne da Henrik I dro på pilegrimsreise til Det hellige land. Mens hennes ektemann var fraværende døde hennes far og hennes halvbror Filip II August av Frankrike ble konge. Han konfiskerte enkeeiendommene til hans mor Adele (også Maries svigermor) og giftet seg deretter med Isabella av Hainaut, som tidligere hadde vært trolovet med Maries eldste sønn. Dette fikk Marie til å slå seg sammen med misfornøyde aristokrater, blant annet dronning Adele og erkebiskopen av Reims, i en konspirasjon mot kong Filip. Etterhvert bedre forholdet mellom Marie og hennes halvbror. Hennes ektemann kom tilbake fra Det hellige land, men døde bortimot øyeblikkelig. Som enke med fire unge barn overveide Marie å gifte seg med Filip av Flandern, men denne forbindelsen ble avbrutt av ukjente grunner.
Etter at Henrik I døde i 1181 fungerte Marie som regent fra 1181 til 1187 til hennes sønn Henrik ble myndig. Imidlertid dro også Henrik II på korstog og Marie fungerte atter som regent i hans fravær som varte fra 1190 og til Henriks død i 1197. Hun trakk seg tilbake nonneklosteret Fontaines-les-Nones i nærheten av Meaux, og døde der i 1198.
Marie er husket i dag hovedsakelig for hennes rolle i albigenserkorstoget som hadde som mål å utrydde kjetteriet hos katarene i Sør-Frankrike. Hun støttet også litteraturen, blant annet Andreas Capellanus som tjente i hennes hoff, og Chrétien de Troyes. Hun var selv skriftkyndig i fransk og latin og opprettholdt sitt eget bibliotek.
Teoderik
Teoderik kan være:
Omosarotes
Omosarotes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små (opptil 10 millimeter) og nokså spinkle trebukker med antenner som er omtrent så lange som kroppen. På farge er de brunlige til svarte. Kroppsformen er avlang, pronotum er avrundet, gjerne litt lengre enn bredt, uten pigg på sidene. Pronotum er innsnørt i begge ender slik at billene får markert "hals" og "vepsetalje". Dekkvingene er parallellsidige med skarpt rettvinklede "skuldre". Frambeina har tykke lår som kan har noen skarpe pigger.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
USA under VM i friidrett innendørs 2018
USA deltok under VM i friidrett innendørs 2018 fra 1. til 4. mars 2018 i Birmingham i Storbritannia.
Louis Amadeus Rappe
Louis Amadeus Rappe (født 2. februar 1801 i Audrehem i Pas-de-Calais i Frankrike, død 9. august 1877 i St. Albans i Vermont i USA) var en franskfødt biskop i USA innen den katolske kirke. Han var biskop av Cleveland i Ohio fra 1847 til 1870.
Bakgrunn
Louis Amadeus Rappe var bondesønn; foreldrene var Eloi og Marie Antoinette (née Noël) Rappe. Han var ett av ti barn og arbeidet i markene til oktober 1820, da han gikk inn på College de Boulogne (den gang under Benoit Haffreingue). Etter eksamen i 1826 gikk Rappe inn på presteseminaret i Arras.
Prest
Han ble presteviet for bispedømmet Arras av dets biskop (senere kardinal) Hugues de la Tour d'Auvergne-Lauragais den 14. mars 1829. Deretter var han sogneprest i Wismes til 1834, da han ble kapellan ved ursulinernes kloster i Boulogne.
Første biskop av Cleveland
Den 23. april 1847 ble Rappe utnevnt til den første biskopen av det nyopprettede bispedømmet Cleveland av pave Pius IX. Han mottok sin bispeinnvielse den påfølgende 10. oktober fra biskop Purcell, med biskop Richard Vincent Whelan av Richmond som medkonsekrator i Cincinnati.
Rappe kjøpte en bispebolig i 1848, og la også hjørnesteinen til den St. John's Cathedral den 22. oktober samme år. Han grunnla et presteseminar ved sin residens det året også. I 1849 dro han til Europa for å rekruttere presteskap til bispedømmet, og returnerte i 1850 med fire prester, fem seminarister, to Sisters of Charity og seks ursulinernonner. Daughters of the Immaculate Heart of Mary åpnet St. Mary's Orphan Asylum for Females i 1851. Sisters of Charity åpnet St. Vincent's Asylum for Boys i 1852.
Rappe innviet St. John's Cathedral den 7. november 1852, og et sykehus som var sårt tiltrengt på grunn av borgerkrigen, St. Vincent Charity Hospital, i 1865. Han introduserte også Grey Nuns (1856), Good Shepherd Sisters(1869), Little Sisters of the Poor (1870), fransiskanerne (1867) og jesuittene (1869) i bispedømmet, og organiserte Sisters of Charity av St. Augustine som en ny kongregasjon.
Biskop Rappe møtte etter hvert sterk motstand. Synet hans begynte å svikte, og da han kom tilbake fra Det første Vatikankonsil trakk han seg som biskop 22. august 1870.
Han etterlot seg et bispedømme med mer enn 100.000 katolikker, 107 prester, 160 kirker og 90 skoler.
Etter Cleveland
Han tilbrakte de neste syv årene i St. Albans i Vermont, og deltok på folkemisjoner i Vermont og Canada.
Han ble senere tilbudt et nytt bispedømme, men takket nei. Han døde i St. Albans den 8. september 1877, i en alder av 76 år, ble gravlagt i St. John's Cathedral i Cleveland.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Weidu (Xuchang)
Weidu (kinesisk: 魏都区, pinyin: Wèidū Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Xuchang i den kinesiske provins Henan.
Arkitektnytt
Arkitektnytt er et fagblad som utgis av Norske arkitekters landsforbund (NAL). Tidsskriftet bringer nyheter fra inn- og utland til arkitekter, interiørarkitekter og landskapsarkitekter. Ved siden av å være et aktualitetsblad, er Arkitektnytt et flittig brukt debattorgan, både av arkitekter og andre.
Arkitektnytt startet som selvstendig tidsskrift med egen redaksjon i 1952, etter å ha eksistert som vedlegg til Byggekunst – i dag Arkitektur N – siden 1945. Første setning i nr 1 fra 20. september 1945 var: «ARKITEKT-NYTT er ikke et nytt tidsskrift, men det kan kanskje bli det. Det har nemlig vist seg at det er behov for bedre kontakt mellom arkitektene.»
Arkitektnytt utgis 11 ganger i året, med et opplag på vel 5 800. Bladet har et redaksjonelt samarbeid med Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening (NIL), Norske landskapsarkitekters forening (NLA) og Arkitektenes Fagforbund (AFAG).
Redaktørplakaten ligger til grunn for den redaksjonelle virksomheten. Innholdet i Arkitektnytt er søkbart i betaldatabasen ARKDOK, som produseres av NAL.
Våren 2023 ble Arkitektnytt og Arkitektur N sammenslått til Arkitektur på nett og papir.
Norske arkitektkonkurranser
Arkitektnytt utgir også Norske arkitektkonkurranser (NAK). NAK presenterer resultater fra norske arkitektkonkurranser, spesielt åpne konkurranser. NAK publiserer også resultater fra landskapsarkitektur- og designkonkurranser.
NAK ble etablert i 1953 som et bilag til tidsskriftet Arkitektnytt. Per desember 2010 er 432 konkurranser presentert i denne serien. Bilaget er oppdragsbasert; det vil si at konkurranseinnbyder finansierer produksjon og utsendelse. Dette betyr at ikke alle åpne konkurranser blir publisert i ettertid.
Monika Bakale
Monika Bakale (født 15. mai 1979) er en brazzavillekongolesisk svømmer.
Hun representerte Kongo under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 50 meter fri.
Nepal Kamyunishta Parti
Nepal Kamyunishta Parti (NKP, offisielt engelsk navn Communist Party of Nepal (CPN) – Nepals Kommunistiske Parti ) blei offisielt grunnlagt 15. september 1949 i Calcutta i India. Partiet gikk i oppløsning på midten av 1960-tallet. En siste rest av det gikk inn i det store, parlamentariske kommunistpartiet UML på midten av 1990-tallet.
Akersgata (Oslo)
Akersgata (1-73E, 2-74 ) er en gate i Oslo som løper fra Akershus festning til Hammersborg, der den deler seg og går over i Akersveien og Ullevålsveien.
Nepal Kamyunishta Parti
NKP blei etter sin oppløsning opphav til mer enn 40 kommunistiske partier, grupper og allianser, blant dem de fleste av partiene som har vært representert i parlamentet etter 1990, 4 av de 7 partiene som er med i den regjerende Sjupartialliansen for demokrati i Nepal, og to av landets 3 største partier på 2000-tallet: Det moderate UML og det revolusjonære NKP(Maobadi).
Akersgata (Oslo)
Akersgata er ca. 900 meter lang og følger Akerryggen, høydedraget som begynner på Akersneset og går videre nordover langs Hammersborg og videre til Gamle Aker kirke. Den er den høyestliggende gaten i området den går gjennom frem til Hammersborg (ved Arne Garborgs plass).
Nepal Kamyunishta Parti
Partistiftelsen i 1949
NKP blei organisert av ei lita gruppe unge aktivister i eksil. Dette var like før det reaksjonære diktaturet til Rana-dynastiet falt, og politiske partier var forbudt i Nepal.
Akersgata (Oslo)
Fra rundt år 1300 har veien mellom Akersneset (der Akershus festning ligger) og Aker gård og kirke (nå Gamle Aker kirke) gått der Akersgata og Akersveien går i dag. Akersgata tilhører det eldste byanlegget fra Christian IVs tid, og den ble allerede fra anleggstiden kalt Aggersgaden, trolig fordi den fulgte den gamle landeveien til Aker. Men det tidligere sammenhengende veifaret ble brutt av vollene rundt byen, og nedre del innenfor vollene ble i en periode kalt Nordre gade. Først omkring 1730, etter at vollene ble nedlagt, ble forbindelsen knyttet igjen. Strekningen nord for Grensen (gaten) ble kalt Agers Gade til grensen mot forstaden Hammersborg, der den skiftet navn til Agersveien. Sør for Grensen het den stadig Nordre Gade, til hele strekningen fra Kontraskjæret til Hammersborg omkring 1845 fikk navnet Agersgaden.
Ved krysset med Karl Johans gate, er det smale gateløpet «Svinesund» et minne om at traseen nord for vollene ikke ble regulert til standard gatebredde. Her vokste den uregulerte forstadsbebyggelsen i forstaden Grændsen frem.
Akersgata har vært Oslos avisgate, der de fleste av byens større aviser har eller har hatt sitt tilhold. Dagbladet flyttet sin redaksjon til Havnelageret våren 2008. Aftenposten, tidligere kjent som «tanta i Akersgata», som i 2003 flyttet til nye lokaler i Posthuset, flyttet i 2014 tilbake til Akersgata, og holder til i Akersgata 55, i samme bygning som VG.
Nepal Kamyunishta Parti
Partistiftelsen i 1949
Det er likevel ei viss forvirring rundt den nøyaktige stiftelsesdatoen. Pushpa Lal og tre andre hadde stifta NKPs sentrale organisasjonskomite 22. april 1949 i Calcutta. Forskjellige kilder har oppgitt både 22. og 29. april som stiftelsesdagen.
Partiets første paroler var:
NKP under kampen for demokrati på 1950-tallet
Seinhøstes 1950 leda Nepals Kongressparti et væpna opprør mot Rana-diktaturet. NKP tok avstand fra opprøret, men enkelte som kjempa i opprørsstyrkene blei seinere ledere i partiet. NKP spilte ei viss rolle i de store demonstrasjonene og oppstandene under borgerkrigen.
Etter at Rana-diktaturet falt i februar 1951 blei NKP legalt. Samme år overtok Man Mohan Adhikari som generalsekretær. Dette innleda mange år med økende splittelser og indre partikamper.
Sommeren 1951 danna NKP  en enhetsfront  mot indisk  innflytelse sammen med det gamle  anti-Rana-partiet Praja Parishad. Broren til Pushpa Lal Shresta,  Ganga Lal Shresta, var en av Praja Parishads 4 martyrer som blei henretta av Rana-regimet i februar 1941.
Forholdet til Kongressen skulle bli et sentralt spørsmål for NKP. Kongresspartiet var på hele 1950-tallet i en lang drakamp med kongehuset om innføring av konstitusjonelt demokrati og valg av ei grunnlovgivende forsamling.
I 1952 var partiet sympatisk til et opprør blant tidligere frigjøringsstyrker, som befridde flere fengsla opprørsledere som hadde nekta å legge ned våpnene etter frigjøringskrigen i 1950-51. Opprørerne kritiserte regjeringa og Kongresspartiet og var skeptiske til India.
Etter dette blei NKP forbudt, angivelig også etter ønske fra India, der det hadde vært store kommunistisk leda bondeopprør ikke lenge før.
I åra da NKP var forbudt, jobba partiet mye med å organisere fattigbønder til kamp for jord.
I september 1953 var det kommunevalg. NKP stilte kandidater som formelt sto fram som uavhengige, og fikk valgt 6. Resultatet blei regna som godt.
Partiets første landsmøte blei holdt i illegalitet i Patan og blei offisielt avslutta 30. januar 1954. Adhikari blei valgt til generalsekretær.
I 1955 kom Adhikari med en uttalelse om at partiet godkjente kongen som Nepals legale overhode. (Dette var antakelig en del av en avtale om at NKP skulle bli legalisert igjen.) Pushpa  Lal Shresta kritiserte uttalelsen skarpt  som et brudd på  partiets grunnleggende prinsipper.
I 1956 heva regjeringa forbudet mot NKP. (Legaliseringa kan også ha vært et taktisk trekk fra kong Mahendra for å skape større problemer for Nepals Kongressparti, som han så som en større og farligere fiende enn kommunistpartiet.)
(Kongehuset har også seinere forsøkt å spille på å sette kommunister og andre opposisjonspartier opp mot hverandre. F.eks. har det vært spekulert på om det fantes en slags forståelse mellom kong Birendra, som blei drept sommeren 2001, og de maoistiske opprørerne.)
Legaliseringa gjorde motsetningene innafor partiet skapere. Partiet hadde styrka seg organisatorisk under illegaliteten og gjort det bra i lokalvalg. Ei venstrefløy mente at partiledelsen gikk for langt for å tilfredsstille krav fra kongen, og at legaliteten ikke nødvendigvis var noe å trakte etter.
Ikke lenge etter dro Adhikari til Kina for flere års medisinsk behandling. Keshar Jung Rayamajhi tok over som partisekretær.
NKPs andre landsmøte blei offisielt avslutta 8. mai 1957 i Kathmandu. Dette var det første landsmøtet som kunne gjennomføres legalt og offentlig. På landsmøtet argumenterte ei fløy leda av Rayamajhi for ei tilnærming til kongen, ut fra et håp om at han ville gå med på å opprette et konstitusjonelt monarki. Raymami blei valgt til partisekretær.
En ulydighetskampanje fra Kongresspartiet tvang kong Mahendra til å gå med på valg av nasjonalforsamling våren 1959. Men han gikk ikke med på Kongresspartiets og NKPs krav om å oppfylle kongehusets løfte fra 1951 om at dette parlamentet skulle  være en konstitusjonell forsamling. Isteden la han fram ei ny grunnlov ei uke før valget, som sikra at kongehuset beholdt avgjørende makt over regjeringa, parlamentet, hæren osv.
På initiativ Rayamajhi deltok NKP i valget. Pushpa Lal var mot valgdeltakelse. NKP fikk 7,4% av stemmene og 4 mandater, noe som blei ansett som et nederlag.
Nepals Kongressparti vant valget, og kongen ble nødt til å innsette B. P. Koirala som statsminister.
To linjer etter kong Mahendras statskupp i 1960
I desember 1960 gjorde kong Mahendra statskupp, avskaffa nasjonalforsamlinga, og forbøy alle politiske partier.
Flere ledende partimedlemmer, som Mohan Bikram Singh, Man Mohan Adhikari og Shambu Ram blei fengsla og slapp først mange år seinere. Andre dro i eksil.
Men NKPs generalsekretær Rayamajhi støtta kongens kupp og oppløsninga av parlamentet. Til gjengjeld blei han belønna med en plass i kongens rådgivende gruppe, Raj Sabha.
Dette skjerpa motsetningene i partiet. Holdninga til kongen og det kongelige diktaturet, som seinere fikk det offisielle navnet Panchayat-demokratiet, blei et hovedspørsmål.
I 1961 holdt partiledelsen et plenumsmøte i Darbhanga, India, som varte i en måned. På dette møtet var kom det fram tre politiske linjer:
Singhs linje vant i møtet, men han var aleine om å støtte det i sentralkomiteen.
Spørsmålet om forholdet til Nepals Kongressparti og til India blei også viktige i denne nye perioden.
Motsetningene mellom Sovjetunionens kommunistiske parti (SUKP) og Kinas Kommunistiske Parti (KKP) blei internasjonalt kjent etter 1960.
Denne motsetninga fikk også stor betydning i India, der Communist Party of India sprakk i to, og en majoritetsfløy som tok navnet Communist Party of India (Marxist) (vanlig forkortelse CPM) støtta KKP. Dette påvirka kommunistene i Nepal kraftig.
I Nepal helte et flertall av partimedlemmer og mange av de gamle lederne, blant dem Pushpa Lal Shresta, i retning KKP og Mao Zedong. Men en del sentrale partiledere støtta SUKP og Nikita Khrusjtsjov.
NKPs 3. landsmøte ender med partisplittelse
Partiets tredje landsmøte blei holdt i eksil i Varanasi, India i april 1962.
Før og under landsmøtet var motsetningene harde. Den pro-sovjetiske partiledelsen, leda av Keshar Jung Rayamajhi, ønska i utgangspunktet ikke å holde noe landsmøte. Landsmøtet vedtok et program for nasjonaldemokratisk revolusjon lagt fram av Tulsi Lal Amatya, og valgte ham til generalsekretær.
For å bevare enheten skulle Tulsi Lal Amatya og Pushpa Lal Shresta dele ansvaret for å lede partiet.
Rayamajhi blei ekskludert. Men hans fløy godtok ikke resultatet av partiet, og organiserte sitt eget pro-sovjetiske kommunistparti, som i historiebøkene er kjent som NKP (Rayamajhi). Sjøl om dette partiet bare fikk med seg et mindretall av medlemmene, kunne det regne med velvilje fra kongen, mens partiflertallet blei utsatt for hard forfølgelse.
NKP smuldrer opp og forsvinner
Flertallet i partiet begynte også å sprekke i flere deler. Mens splittelsene blomstra klarte ikke ledelsen å hindre at partiapparatet visna og gikk i oppløsning.
Partiforbudet og undertrykkelsen gjorde at partiledelsen ikke klarte å opprettholde effektiv kontakt med partiavdelinger overalt i landet. Det skjedde derfor også ei regional oppsplitting: Lokale kommunistgrupper regna seg kanskje som organisasjoner i partiet, men de hadde ikke i praksis noen kontakt med partiledelsen.
Fra om lag 1965 virker det som om NKP ikke lenger hadde noen fungerende landsomfattende organisasjon.
I 1968 fikk Pushpa Lal Shresta med seg et flertall av partimedlemmene da han organiserte et nytt kommunistparti, som blei kjent som NKP (Pushpa Lal). Hans parti var nå for ei tid det største kommunistpartiet i landet.
Det er derfor naturlig å avslutte historia om det opprinnelige NKP med partiets 3. landsmøte og nedgangstida i åra etterpå. Det opprinnelige, forente NKP forsvant i perioden mellom 1962 og 1968.
30 år med splittelse
I perioden fra 1962 og utover 1970- og 1980-tallet blei Nepals kommunistiske bevegelse prega av mange store og små splittelser. På et tidspunkt skal det ha vært hele 18 forskjellige kommunistpartier, og minst 7 av en viss størrelse (helt små og/eller lokale kommunistgrupper ikke medregna). De viktigste og største var mer eller mindre revolusjonære og prokinesiske.
Rundt 1990 snudde tendensen. Fra da av har stadig flere partier slått seg sammen, og noen få, større partier har oppstått
Politiske ledere fra det gamle NKP
Mange ledere fra det opprinnelige NKP var fortsatt aktive under den store reorganiseringa av den kommunistiske bevegelsen på begynnelsen av 1990-tallet. De fleste av dem havna i UML, noen havna i mindre partier.
Sahana Pradhan, medlem av NKP fra den første tida og enke etter Pushpa Lal Shresta, var leder for den store fronten av moderate kommunistpartier under demokratiopprøret (Jan Andolan) i 1990 som blei kalt ULF, og den første presidenten i det nye, store parlamentariske kommunistpartiet UML fra det blei  stifta i januar 1991.
Man Mohan Adhikari var statsminister i Nepal for UML fra 1994 til 1996.
Mohan Bikram Singh leda et mindre kommunistparti, NKP(Masal), med en valgfront som fikk valgt inn 5 representanter ved det siste parlamentsvalget i 1999. i 2002 slo hans parti seg sammen med NKP(enhetssenteret) til NKP(enhetssenteret-Masal). Gjennom valgfronten Nepals Folkefront er dette det 4. største partiet i Sjupartialliansen for demokrati i Nepal.
Nirmal Lama, NKP-medlem fra 1951, leda sammen med Prachanda og Baburam Bhattarai fra 1990 partiet NKP (Ekda Kendra) (NKP(enhetssenteret)), med en valgfront som fikk valgt inn 9 representanter og blei 3. største parti i parlamentet etter valget i 1991. I 1994 sprakk NKP(Ekta Kendra) i to, og fløya til  Prachandra/Bhattarai blei  partiet som starta opprøret i 1996, NKP (Maobadi)
Partier som stammer fra NKP i 2006
Partier som stammer fra NKP har spilt ei hovedrolle i Nepal etter 1990.
Tilsammen 4 av de 7 partene i Sjupartialliansen for demokrati i Nepal har utvikla seg fra splittelser i det gamle NKP.
(Tar vi med småpartiene, kan vi legge til 2. En av partnerne i Sjupartialliansen, Samyukta Bammorcha, er nemlig en allianse av 3 mindre kommunistpartier.)
Ved starten av Nepals overgangsparlament 2007 den 15. januar, var 15 partier representert. 9 av disse partiene, med 180 av 330 representanter, var kommunistpartier som regna seg som en fortsettelse av det gamle NKP.
Mange har hevda at akkurat deres parti er den direkte fortsettelsen av det gamle partiet.
Da Mohan Bikram Singh og Nirmal Lama i 1973 stifta det som blei 70-tallets største og viktigste kommunistparti, NKP (Chautho Mahadhiveshan)  skulle parentesen – som betyr ''4. landsmøte'' på nepali markere at nettopp deres parti var fortsettelsen etter NKPs 3. landsmøte.
Med en litt annen tellemåte regna UML sitt første ordinære landsmøte i Kathmandu i 1992 som partiets 5. landsmøte, fra og med NKPs 1. landsmøte i 1954.
NKP(Maobadi) hevder på sin side at det er de og opprøret de leda fra 1996 til 2006 som er den virkelige fortsettelsen av det gamle NKPs revolusjonære linje.
Motsetninger fra NKP i kommunistbevegelsen etter 2000
De viktigste motsetningene fra NKP preger også fortsatt motsetningene i og mellom kommunistpartiene i Nepal i dag:
Uenigheter om spørsmål som dette var åpenbart viktige da UML og maoistene konsoliderte seg og gikk hver sin vei tidlig på 1990-tallet.
Men de er også synlige f.eks. i det maoistiske kommunistpartiet i dag. I striden mellom partilederen Prachanda og Baburam Bhattarai i 2004 og 2005 var bl.a. forholdet til kongehuset og til India sentrale spørsmål.
NKPs krav om folkevalgt grunnlovsforsamling og republikk
Til slutt kan nevnes at det gamle NKP gjennom hele 1950-tallet hadde som et sentralt krav at løftet fra revolusjonen i 1951 måtte innfris: Den politiske makta i Nepal måtte ikke ligge hos kongen, men overføres til folket gjennom ei folkevalgt, grunnlovsgivende forsamling, som de også ville skulle erklære Nepal for en republikk. Dette var også et krav Nepals Kongressparti stort sett sto på fram til 1990.
Etter 1990 sto det nye NKP (Maobadi) i mange år som det eneste viktige partiet som førte dette kravet videre. Da de starta borgerkrigen i februar 1966 var ei folkevalgt grunnlovsgivende forsamling et av de mest sentrale krava. Fra massakren i Kathmandus slott i 2001 blei også republikk et sentralt krav.
Dette sto i motsetning til de store parlamentariske partiene Nepals Kongressparti, UML og RPP,  som helt fra 1990 og fram til etter kong  Gyanendras statskupp i 2005 støtta et monarki der kongen også hadde konstitusjonelle fullmakter uavhengig av parlamentet.
I avtalen mellom Sjupartialliansen for demokrati i Nepal og NKP(Maobadi) fra november 2005 er ei grunnlovsgivende folkevalgt forsamling med. Det betyr at alle de største partiene i Nepal, som fikk over 80% av stemmene ved siste valg i 1999, nå slutter opp om dette gamle NKP-kravet.
Også innafor de gamle parlamentariske partiene er det nå flertall blant medlemmer og tilhengere for republikk. Dette la grunnlaget for at demokratiopprøret Jana Andolan 2006, med støtte av både Sjupartialliansen og NKP(M), kunne styrte Gyanendras diktatur.
Hvis det også lykkes denne alliansen å gjennomføre valg på ei grunnlovsgivende forsamling i 2007, kan dette over 50 år gamle programpunktet til NKP kanskje bli virkelighet snart.
The Red Girl
The Red Girl er en amerikansk stum kort westernfilm fra 1908, regissert av D. W. Griffith.
Handling
Kate Nelson, en gruve-arbeider, løper til det nærmeste hotellet med beskjeden om at hun endelig har truffet gull. Hun viser frem en pose med verdifulle gullkorn til en gruppe venner som beundrer hva hun har funnet. Etter å ha vært innom en takstmann for å anslå hvor mye gullet er verdt, legger hun seg inn på hotellet for natten for å sove. Men en meksikansk kvinne som nettopp har mistet alle pengene sine, blir desperat. Men hun får med seg Kates gull, og legger med en gang planer for å få tak i alt gullet hennes.
Kate legger gullet under puten hennes før hun sovner. Plutselig sees ansiktet til den meksikanske kvinnen rett utenfor vinduet, og hun har små problemer med å tvinge opp vinduet. Inntrengningen hennes vekker Kate, som avfyrer ​​revolveren sin. Men tyven klarer å unnslippe, og etterlater. Inntrengeren mistet imidlertid sin mantilje, og Kate oppdager derfor identiteten til den ansvarlige. Jakten på gull-tyven blir snart satt i gang, men ikke uten problemer.
Alin Alexuc-Ciurariu
Alin Alexuc-Ciurariu (født 3. februar 1990) er en rumensk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil i 96-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde.
Han deltok også i Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tapte bronsefinalen mot Cenk İldem fra Tyrkia.
Under EM i bryting 2018 vant han bronse i 130-kilosklassen mot Bálint Lám fra Ungarn.
Under EM i bryting 2020 ble han europamester i 130-kilosklassen da han vant finalen mot Levan Arabuli fra Georgia.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han utslått i omspillet.
Alexuc-Ciurariu er politibetjent.
Trådstjerter
Trådstjerter er en familie av makrellfisker.
De er langstrakte og tynne. Kroppen er sammentrykt fra siden og smalner av bakover. Det er én lang ryggfinne fra hodet til halen. Lengden på gattfinnen varierer. Halefinne og bukfinner er små, eller mangler helt. Huden har ikke skjell.
Trådstjertene er utbredt i alle verdenshav i tempererte og tropiske områder. De lever pelagisk på middels dyp og kommer sjelden inn over kontinentalsokkelen.
Nordeuropeiske arter
Alle disse artene er funnet som tilfeldige gjester i norske farvann.
Calle Tacuba
Calle Tacuba er ei gate i Mexico bys historiske sentrum. Den er enveiskjørt fra øst til vest. I øst starter den rett bak katedralen, før den går vestover parallelt med Calle 5 de Mayo og fortsetter som Avenida Hidalgo når den krysser Eje Central Lázaro Cárdenas.
Det ligger mange historiske bygninger langs Calle Tacuba, blant annet Palacio de Minería. Langs denne gata ligger også den kjente Café Tacuba.
Tessins palass
Tessins palass (Tessinska palatset eller Tessins palats) er et barokkpalass som ligger i Gamla stan i Stockholm. Palasset ble oppført mellom 1694-1701 etter tegninger av Nicodemus Tessin d.y. og inngikk i en byplan over Stockholms slott og dets omgivelser som bare delvis kom til å bli gjennomført.
I utformingen av barokkhaven er det benyttet perspektiver som gir inntrykk av større romfølelse enn det i virkeligheten er. Barokkhaven er helt lukket og ble på 1960-tallet tilbakeført til sitt opprinnelige utseende av havearkitekten Walter Bauer etter Tessins tegninger.
Paraderommene i andre etasje er bevart i sitt opprinnelige utseende med rike dekorasjoner utført av franske kunstnere. Hvert rom har et tema som avspeiles i dekorasjonene.
Huset har siden 1968 vært residens for landshövdingen i Stockholms län.
Bygningen er fredet og er et svensk kulturminne.
Liste over kulturminner i Øyer
Liste over kulturminner i Øyer er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Øyer. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Kristian Horn
Kristian Horn (født 12. mai 1903 på Brandbu på Hadeland, død 28. april 1981 på Stabekk i Bærum ) var en norsk botaniker og human-etiker, kjent som grunnlegger av Foreningen for borgerlig konfirmasjon i 1950 og Human-Etisk Forbund i 1956. Horn utviklet og navnga selv forbundets livssyn, humanetikken. Han ledet Human-Etisk Forbund i tyve år, fra 1956 til 1976, og skrev en rekke artikler og holdt foredrag om humanetikk.
Horn vokste opp i et homogent, kristent bedehusmiljø på Hadeland, som sønn av landhandler Martinius Horn og Gina Kristoffersen. Som 16-åring kom han til den erkjennelse at han ikke trodde på «frelsen i Kristus». Som student i Kristiania valgte han å studere realfag (botanikk), og på Universitetet i Oslo møtte han i 1924 den ett år eldre zoologi-studenten Ester Lind Jynge. De giftet seg i 1932. Gjennom henne fikk han også tilgang til det meget omfattende biblioteket til Andreas Jynge, hennes far, og gjennom lesningen ble han styrket i overbevisningen om et annet ståsted enn den kristne tro. Da deres eldste barn ble født, i 1934, meldte de to seg ut av statskirken. Ingen av barna ble døpt.
Kristian Horn var vitenskapelig assistent ved Universitetets botaniske hage 1929 – 47, ble cand. real. i 1937 og var førsteamanuensis i botanikk ved Botanisk laboratorium 1947 – 70. Hans hovedarbeidsområde var plantenes cytologi. Han underviste også i naturfag ved Oslo offentlige lærerskole.
I en bok om Human-Etisk Forbunds historie beskrives Horns innsats for det human-etiske livssyn i Norge.
Absolute Music 29
Absolute Music 29 er det 29. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt i desember 1999.
Kilder
Absolute Music 29
Torstein Brun Fretheim
Torstein Brun Fretheim (født 16. august 1911) var en norsk jurist som fra 1. januar 1975 var lagmann ved Eidsivating lagmannsrett. Han tok juridisk embetseksamen i 1936 og var deretter advokatfullmektig, dommerfullmektig og konstituert sorenskriver i Ytre Sogn. Etter krigen ble han i 1945 sekretær i Landbruksdepartementet. Året etter begynte han i Riksskattestyret, hvor han var til han kom til Eidsivating lagmannsrett.
Axel Brinchs vei (Oslo)
Veien fikk navn i 1971 etter ingeniør Axel Brinch (1865–1939), som var jordeier i området.
Veien har rekkehusbebyggelse.
Hideaki Okubo
Hideaki Okubo (født 3. juli 1969) er en japansk baseballspiller som deltok i De olympiske leker i 1996 i Atlanta.
Okubu vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Han var med på det japanske baseballslaget som kom på andreplass i baseballturneringen bak Cuba. Japan tapte finalen 9–13 til Cuba.
Bundesliga (fotball kvinner) 2001–02
Bundesliga i fotball for kvinner 2001–02 er den tolvte sesongen av Bundesliga i fotball for kvinner, Tysklands øverste fotballiga. Det er også den femte sesongen med felles tabell siden innføringen i 1997.
Sesongen begynte den 19. august 2001 og sluttet den 16. juni 2002. Frankfurt vant serien med fjorten poeng på Turbine Potsdam og Duisburg, som ble skilt på målforskjell. Dette er den nest største seiersmarginen i Bundesliga siden det ble en felles liga. Hamburger SV og 1. FC Saarbrücken rykket ned.
Sluttabell
K = Kamper spilt; V = Kamper vunnet; U = Kamper endt uavgjort; T = Kamper tapt; + = Scorede mål; - = Inslupne mål; MF = Målforskjell; P = Poeng Vinner er markert i grønt og nedrykkslag i rosa. (N) markerer lag som rykket opp før sesongen, og (M) markerer forrige sesongs seriemester.
Bernt Evensen
Bernt Sverre «Bæla» Evensen (født 18. april 1905 i Oslo, død 24. august 1979 samme sted) var norsk skøyteløper i verdensklassen, som også hevdet seg godt innen sykling. Han slo igjennom for fullt som skøyteløper i 1927, da han presterte å vinne NM, EM og VM i ett og samme år. Under OL i St. Moritz 1928 tok han gull på 500 meter, og medalje på samtlige tre distanser. (10 000 meter ble avbrutt på grunn av mildvær. Evensen hadde da nest beste tid. Det er uklart om det var planlagt å dele ut sammenlagtmedaljer slik det ble gjort 4 år før; Evensen ville i så fall ha vunnet.) Han representerte Oslo Skøiteklub og Sportsklubben Reidulf. Evensen hoppet av til Arbeidernes Idrettsforbund midt i sesongen 1935, og var med enkelte avbrudd aktiv på toppnivå til og med 1940.
Bernt Evensens barnebarn Stig Kristiansen var syklist, med OL-deltakelse og VM-bronse i lagtempo.
Personlige rekorder
43,2 – 1.31,9 – 2.20,6 – 5.01,0 – 8.36,7 – 17.30,2
Le Tonnerre de Jupiter
Le Tonnerre de Jupiter er en fransk stumfilm fra 1903 regissert av Georges Méliès.
Absolute Music 30
Absolute Music 30 er det 30. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt i 2000.
Karlebotn (fjord)
Karlebotn (nordsamisk Stuorravuonna, kvensk: Isovuono) er en fjordarm av Varangerfjorden i Nesseby kommune i Finnmark. Den går i vestlig retning fra innløpet og er rundt seks kilometer lang. Fjorden starter i øst ved Skjåholmen og ligger mellom Angsnes i nord og Veidneset i sør. Sammen med Meskfjorden nord for Angsnes danner Karlebotn den innerste delen av Varangerfjorden.
Innerst i fjorden ligger bygda Karlebotn. Det ligger også bosetninger langs sørsiden av fjorden, hvorav den største er grenda Sirddagohppi.
E6 går langs sørsiden av fjorden, mens Fv311 går langs enden av fjorden.
Fylkesvei 3640
Fylkesvei 3640 går mellom Tønnevoll og Langemyr i Grimstad kommune.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 42.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 56 (Aust-Agder).
EM i skiskyting 2019
EM i skiskyting 2019 ble arrangert på Olympic Sports Complex Raubichi i Minsk i Hviterussland fra 18. til 24. februar 2019.
Norges tropp
5. februar tok Norges Skiskytterforbund ut seks kvinner og seks menn til mesterskapet. Aleksander Fjeld Andersen fra Geilo Idrettslag var reserve, men tok over plassen til Sindre Pettersen fra Nittedal Skiskytterlag som ble syk.
Football League 1. divisjon 2001–2002
'''Football League 1. divisjon 2001–2002''' var den 103. sesongen i The Football League og den tiende sesongen der Football Leagues 1. divisjon var det nest øverste nivået i engelsk fotball. vant og rykket direkte opp til FA Premier League sammen med som kom på 2.-plass. rykket opp til FA Premier League etter at de vant play-off.
Tomatsaus
Tomatsaus er en saus som består av knuste eller hakkede tomater. Salt, sukker, buljong og forskjellige krydder kan tilsettes etter smak. Tomatsaus serveres ofte til pasta, og den brukes på pizza.