cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Notts County FC
Historie
Ifølge klubbens historie er den offisielle dato da klubben ble stiftet, 7. desember 1864 på George Hotell. Men det er også henvisninger fra et avisreferat (The Nottingham Guardian) fra 28. november 1862 der de forteller at Nottingham Football Club er stiftet på Cremorne Gardens. Selv om en ikke er helt sikker på tidspunktet for starten blir Notts County regnet som verdens eldste ligaklubb. Den eldste fotballklubben overhodet er Sheffield Football Club.
Laget spilte sin første kamp i The Football League mot Everton der de tapte 2-1, og da den første sesongen var over var resultatet en 11.-plass. Notts County fikk sin største triumf i 1894 der laget slo Bolton Wanderers 4–1 i FA-cupfinalen, og Jimmy Logan laget hat trick. Det var første gang et hat trick var blitt laget i cupfinalen.
Juventus link
Juventus spilte opprinnelig i rosa drakter, men ble inspirert av Nottingham Forrest sine drakter og bestilte disse, ved en feil fikk de Notts County sine. Juventus spiller derfor i samme drakter som Notts County. Linken mellom Notts County og Juventus ble forsterket da den italienske klubben åpnet sitt nye stadion høsten 2011. Notts County ble invitert til å spille åpningskampen. Kampen endte 1-1 etter scoring av Lee Hughes. . For å hedre Juventus valgte Notts County i jubileumssesongen 2012/2013 at tredjedrakten skulle være rosa.
Barloworld
Barloworld var et profesjonelt sykkellag fra Storbritannia som deltok i UCI Continental Circuits og i visse UCI ProTour-ritt som wildcard. Laget ble opprettet i 2003 med hovedvekt av sørafrikanske ryttere. Etter 2009-sesongen trakk Barloworld seg som sponsor, og ledelsen lyktes ikke i å finne ny.
Entra
Ved utgangen av andre kvartal 2014 forvaltet selskapet rundt 1,3 millioner kvadratmeter fordelt på 107 bygg, med en total markedsverdi på 27 milliarder kroner.
Eiendommer
Entra forvalter over 100 bygg, blant annet
Privatisering
Regjeringen åpnet i sin eierskapsmelding i april 2011 for å redusere den statlige eierandelen i Entra eiendom, noe daværende Entra-sjef Kyrre Olaf Johansen uttrykte seg positiv til. Stortinget ga 9. juni 2011 regjeringen fullmakt til å redusere eierskapet i Entra eiendom ned mot 33,4 prosent i forbindelse med et nedsalg og/eller børsnotering av selskapet. Ved børsnoteringen vil selskapets navn bli endret til Entra ASA.
Entra ASA ble tatt opp til notering på Oslo Børs 17. oktober 2014 under tickeren ENTRA. Nærings- og fiskeridepartementet har solgt seg ned fra 100 prosent til 49,6 prosent ved børsnotering.
Ledelse
I september 2012 ble det kunngjort at styret ansatte Olsø som ny administrerende direktør i Entra eiendom mot stemmene til et mindretall på tre av styrets sju medlemmer. Mindretallet bestod av styreleder Siri Hatlen, nestleder Martin Mæland og styremedlem Ida Helliesen, som mente andre kandidater var bedre kvalifisert enn Olsø og stilte i ettertid av avgjørelsen sine plasser i styret til disposisjon. Offentlig kom det sterke reaksjoner på lønnen på 5,3 millioner kroner (Olsø fikk imidlertid tilbud om en noe lavere lønn, på 3,96 millioner).
Rune Olsø var «nær venn» med både statsråd i Nærings- og handelsdepartementet Trond Giske (Ap) og styremedlem Ketil Fjerdingen. Fjerdingen ble utnevnt til styremedlem av Giske i juli 2011, men erklærte seg ikke inhabil i saker som gjaldt Rune Olsø og det ble derfor i ettertid stilt spørsmål ved om ansettelsesavgjørelsen måtte omgjøres. I april 2012 ba Giske, ifølge Nærings- og handelsdepartementet, lovavdelingen i Justisdepartementet om å vurdere hans habilitet i håndteringen av eierskapet i Entra eiendom i forbindelse med at Rune Olsø ble konstituert som administrerende direktør. Lovavdelingen fant at Giske ikke var inhabil i håndteringen av Entra generelt, men ville være inhabil i saker hvis avgjørelsen innebærer «særlig fordel, tap eller ulempe» for Olsø. Miljøvernminister Bård Vegar Solhjell (SV) ble oppnevnt som settestatsråd for Giske i slike saker 12. oktober. Solhjell bestemte 15. oktober seg for å kaste tre av styremedlemmene, Ida Helliesen, Ketil Fjerdingen og Ottar B. Guttelvik, mens styreleder Siri Hatlen og nestleder Martin Mæland ble sittende. Olsø valgte til slutt å trekke seg som administrerende direktør 17. oktober 2012 og begrunnet avgangen med «et ønske om å bidra til å skape ro for selskapet, dets ansatte og dets kunder». Finansdirektør Anne Harris ble deretter konstituert som administrerende direktør fram til Klaus-Anders Nysteen ble ansatt som administrerende direktør i desember 2012.
Entras mulige uheldige salg av eiendom
Det kom i februar 2006 frem påstander om at Entra eiendom skal ha solgt to eiendommer i Oslo til underpris, uten å annonsere at bygningen var til salgs og dermed uten budrunder og verditakst i tillegg til at kjøperne skulle hatt bånd til Entra-systemet. Den ene eiendommen var en eiendom i Fritzners gate, som selskapet senere kjøpte tilbake, og den andre var en eiendom i Cort Adelers gate. I tillegg ble det fremsatt påståander om mulige uheldige forbindelser mellom innkjøp til eiendommer Entra eiendom utviklet og nestlederen i selskapets styre. Entra eiendom nektet for påstandene. Etter at påstandene ble framsatt bestemte Riksrevisjonen seg for å se nærmere på selskapet samtidig som styret selv ønsket å få en uavhengig gjennomgang av påstandene, en gjennomgang som ble utført av Det Norske Veritas. Det Norske Veritas kom i mars 2006 fram til at det ikke var grunnlag for den kritikken som var fremmet. I Riksrevisjonens rapport som ble framlagt i november 2006 fikk selskapet derimot refs for å ikke styre i samsvar med det Stortinget forutsatte skulle være formålet med selskapet og for at resultatene av virksomheten var overvurdert i selskapets resultatrapportering. I tillegg ble det påvist svakheter i selskapets interne styring, og selskapet fikk kritikk for å ha utbetalt uforholdsmessig høye bonuser til lederne.
Etter en bred Stortingshøring om denne rapporten i januar 2007 ble det kjent at Riksrevisjonen ba Økokrim undersøke salget av de to eiendommene. I mars 2007 viste det seg at flere dokumenter om eiendomstransaksjoner var blitt holdt skjult for Riksrevisjonen. Nye undersøkelser ble iverksatt av Riksrevisjonen, og daværende administrerende direktør Erik Løfsnes gikk samtidig ut i studiepermisjon. Like etter ble det kjent at Løfsnes satt i styret i Vålerenga Ishockey samtidig som Entra eiendom i 2004 inngikk en sponsoravtale med klubben. I juni 2007 gikk Løfsnes av som administrerende direktør etter anmodning fra styret, selv om han hevdet å ha sitt på det tørre og sa at han gikk av for å skape ro rundt selskapet. Riksrevisjonen ferdigstilte sine undersøkelser i oktober 2007, og Entra fikk på ny kraftig kritikk fra Riksrevisjonen.
R2-D2
R2-D2 en fiktiv figur i Star Wars-sagaen og er en «astrodroide» (robot) fra planeten Naboo. R2-D2 er én av to skikkelser som er med i alle filmene i serien. Det er «protokolldroiden» C-3PO som R2-D2 stadig opptrer sammen med. Kenny Baker spilte rollen som R2-D2 i fem av filmene.
Eksterne lenker
Figuren aus Star Wars
Montcalm County
Montcalm County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger på den sørlige halvøya (Lower Peninsula) og grenser mot Isabella County i nordøst, Gratiot County i øst, Ionia County i sør, Kent County i sørvest og mot Newaygo County i vest.
Montcalm Countys totale areal er 1 967 km² hvorav 34 km² er vann. I 2000 hadde fylket 61 266 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Stanton.
Fylket ble grunnlagt i 1831 av land fra blant annet Mackinac County og det har fått sitt navn etter marki Louis-Joseph de Montcalm.
Kjærlighetstestamentet
Kjærlighetstestament (The Testament of Love) er en allegorisk prosatekst skrevet av den engelske politikeren Thomas Usk på siste halvdel av 1300-tallet mens han satt i fengsel i Newgate i London for å rettferdiggjøre sine handlinger som hadde ført ham dit. Selv om teksten ikke er noe litterært høydepunkt kaster den lys over den tidsperiode som den ble skrevet i og nevner samtidige forfattere som Geoffrey Chaucer som Usk sannsynligvis kjente. Teksten var lenge kontroversiell da den ble tilskrevet Chaucer som forfatter. Teksten berget heller ikke den reelle forfatterens liv da Usk ble henrettet den 4. mars 1388.
Først i våre dager har verket kommet ut på nytt i moderne engelsk siden W. W. Skeat gjorde den samme oppgaven i 1897. Verket eksisterer ikke i noen kopi fra Usks egen tid, men kun i William Thynnes utgave av The Works of Geoffrey Chaucer and Others i 1532, nær 150 år etter at Usk ble henrettet.
Thomas Usk spilte en mindre rolle i de politiske fraksjonsstridene i London i løpet av 1380-tallet. Først støttet han fraksjonen til de antirojalistiske handelsmennene og fungerte som deres knutepunkt med John av Gaunt. Senere snudde han om til den motstående fraksjonen ledet av Nicholas Brembre (Lord Mayor av London). Han ga en Appeal (Anke eller Appell) mot dem i 1384. Senere kom et skifte i makten ved Det nådeløse parlament og både Brembre og Usk ble fengslet og deretter henrettet. I fengselet skrev Usk et lengre filosofisk stykke i ånden til Boëthius og Chaucer og spesielt Chaucers Troilus og Criseyde som Usk antagelig fikk lese et eksemplar av mens han satt fengslet.
Kjærlighetstestament (The Testament of Love) er skrevet i første person og forteller om en samtale mellom forfatteren og en allegorisk Lady Margaret som besøker ham i fengselet. Situasjonen er analog til Boëthius som i år 523 ble arrestert og tiltalt for forræderi, og deretter henrettet året etter. I mellomtiden skrev det verket han hovedsakelig huskes for, Consolatio Philosophiae – Filosofiens trøst. Usk hadde øyensynlig lest dette verket via Chaucers oversettelse og innflytelsen er påtagelig. Det meste av første bok eller del omhandler Usk noe uklare beretning om de politiske strider som sendte ham i fengsel og hans egen rettferdiggjøring.
Dialogen mellom ham selv, fortelleren, og den fiktive kvinnelige samtalepartneren, drøfter emner som det forgjengelige i den verdslige lykksalighet, egenskapen av sann lykke og problemet med fri vilje opp mot forutbestemmelse. Utviklingen av det siste, står sentralt i tredje bok, og følger tett Sankt Anselm av Canterburys abstrakte verk DeConcordia prescientiae et praedestinationis, hvor han behandler sitt ontologiske gudsbevis og den objektive forsoningslære. Usk både oversetter og kopierte enkelte avsnitt direkte fra Anselm. I samme del imiterer han også sitt forbilde Chaucer, noe som senere skapte forvirring hos utgiverne til forfatteropphavet av teksten.
Her som i resten av Kjærlighetstestament uttrykker Usk sine filosofiske betraktninger på politisk styring. Sunn styring er det høyeste politiske gode som han anerkjenner, og det motsatt av frisk styring er England generelt og London spesielt vil ende i politisk kaos:
(Fra Bok 1 )
Lysakerbakken
Lysakerbakken, også kalt «Lysaker'n», er en hoppbakke på Sagmoen vest for Eidsvoll Verk. Anlegget består av tre bakker med bakkestørrelser K7, K13 og K27, samt den nedlagte bakken med K-punkt på 37 meter. I anlegget er det også et dommertårn og en varmestue.
Eidsvold Værks Skiklub arrangerer årlig Romeriks Cup og hopprennet «MiniLysaker'n».
Historie
Lysakerbakken ble tatt i bruk som hoppbakke i 1897. Anlegget er blitt utvidet flere ganger, bl.a i 1923 da bakken fikk stillas og i 1950 da flomlyset ble montert. På 1980-tallet ble anlegget bygget ut til fire bakker på 7, 10, 21 og 45 meter. Den største bakken er nedlagt og stillaset er revet.
Gratiot County
Gratiot Countys totale areal er 1 480 km² hvorav 4 km² er vann. I 2000 hadde fylket 42 285 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Ithaca og fylkets største by er Alma.
Fylket ble grunnlagt i 1855 og har fått sitt navn etter Charles Gratiot, en offiser som bygget Fort Gratiot.
Stortingsvalget 1921
Stortingsvalget 1921 ble avholdt i Norge mandag 24. oktober 1921 som direkte valg til det 71., 72., og 73. ordentlige Storting.
Valgordning
Dette var det første stortingsvalget i Norge som ble avholdt ved forholdstallsvalg. I tidligere valg hadde det vært flertallsvalg i enmannskretser. D'Hondts metode ble benyttet. Dette ga bedre mulighet for mindre partier til å oppnå representasjon på Stortinget, og det ble ikke lenger mulig å stille som kandidat uten partitilknytning. Det var 29 valgkretser – 18 landkretser og 11 valgsogn for kjøpstedene. Mandal var for første gang kjøpstad, og flere av de andre kjøpstedene hadde fått utvidet areal. Tallet på stortingsrepresentanter økte med 24 til 150, hvorav 100 fra landdistriktene og 50 fra kjøpstedene. Stemmerettsalderen var senket til 23 år, mot tidligere 25 år.
I Vestfold fylke ble det holdt omvalg 13. mars 1922. Omvalget endret ikke mandatfordelingen.
Politikk
Otto Albert Blehrs andre regjering (Venstre) var utnevnt noen måneder før valget, og ble sittende.
Kentaur
Kentaur (gresk: Κένταυρος, Kéntauros; latin: centaurus) eller hippokentaur er et fabeldyr eller daimon fra gresk mytologi som er tenkt som et vesen som er delvis hest og delvis menneske; den har et menneskes overkropp og hode, som sitter på kroppen av en hest i stedet for hestens hode og hals. De er framstilt som en vill og ubehersket rase, som er fullstendig underlagt de dyriske kreftene i seg.
I tidlige attiske og boiotiske vasemalerier (se nedenfor) er de avbildet med bakenden av en hest og i senere gjengivelser er de oppfattet som overkroppen og torosen til et menneske festet på en hests ryggkam hvor hestens hals normalt er. Denne tilstanden av halvt menneske og halvt hest har fått mange forfattere til å behandle dem som liminale vesener, fanget mellom to naturer og kontrasterende myter, begge som legemliggjørelse av den utemmede natur, slik som i deres kamp med lapittere (deres slektninger), eller omvendt som lærere, slik som Kheiron.
Kentaurene ble vanligvis sagt å ha vært født av lapittkongen Ixion og Nefele (skyen gjort i bildet av Hera). En annen versjon hevder imidlertid at de er avkommet av en bestemt Kentauros som besteg hestehopper i Magnesia. Denne Kentauros var enten selv en sønn av Ixion og Nefele (innsettelse av en mellomliggende generasjon) eller av Apollon og Stilbe, datter av elveguden Peneios. I en senere versjon av fortellingen var hans tvillingbror Lapithes, stamfar av lapitterne, således gjøre de stridende folkene til slektninger.
Kentaurene ble sagt å holde til i Thessalia og ved fjellet Pilion i Thessalia, i eikeskogen Foloi i Elis, og i sørlige Lakonia. De fortsatte å opptre i litterære former i romersk mytologi.
Kentauromakhía
Kentaurene er best kjent for sin krig mot lapitterne, kentauromakhía, en strid som ble utløst av deres forsøk på å frakte vekk Hippodamia (Ἱπποδάμεια, fra ἵππος, hippos, «hest» og δαμάζειν, damazein «å temme») og alle andre lapittiske kvinner på dagen da Hippodamia skulle gifte seg med Peirithoos, konge av lapitterne, og selv en sønn av Ixion. Thesevs, den greske helten og grunnleggeren av byer, var tilfeldigvis tilstede og kastet seg inn i kampen, og endret balansen i krigen til fordel for tingenes rette orden. Kentaurene ble drevet tilbake eller drept. En annen lapittisk helt, Kainevs, som var usårbar for våpen, ble slått til jorden av at kentaurene kastet store steiner og veltede trær.
Kentaurene ble framstilt i mange greske myter som like ville som utemmede hester. Kentauromakhi, kampen med kentaurene, er en parallell til titanomakhía, de olympiske gudenes kamp mot titanene. Kentaurkrigen er således en metafor for konflikten mellom de primitive og mer siviliserte sidene i menneskeheten, kampen mellom barbari og sivilisasjon.
Kentauromakhía er i kunsten mest berømt framstilt i metope på Parthenon av billedhuggeren Feidias, og senere i renessansen ved en skulptur av Michelangelo.
Tidligste representasjoner
Den forsøksmessige identifiseringen av to fragmentariske mykenske terrakottastatuetter som kentaurer blant de omfattende mykenske keramikken som er funnet i oldtidsbyen Ugarit ved kystregionen av dagens Syria, antyder en bronsealderopprinnelse for myten om disse vesene. En malt terrakottakentaur ble funnet ved «heltegraven» i Lefkandi på den greske øya Evvia, og ved figurer av kentaurer fra den geometriske periode som er blant de første visuelle framstillinger malt på greske vaser. En ofte omtalt bronsefigur fra den geometriske periode av en kriger ansikt til ansikt med en kentaur er i dag ved Metropolitan Museum of Art i New York.
Teorier om opphav
Lapittstammen i Thessalia, som i myten var slektninger av kentaurene, ble beskrevet som oppfinnere av å ri på hester av greske forfattere. Stammene i Thessalia hevdet også at deres hesteraser var etterkommere fra kentaurene.
Av de ulike antikke forfatterne som nevner kentaurer var Pindaros den første som beskrive utvilsomt et kombinert vesen. Tidligere forfattere som Homer benyttet ord som pheres (sammenlign med theres, «beist»/«dyr») som også kunne bety ordinære vill menn som red på ordinære hester. Imidlertid kan samtidige representasjoner hybride kentaurer bli funnet i arkaisk gresk kunst.
Den romerske poeten Lucretius fra hans filosofiske dikt De Rerum Natura (Om tingenes natur) fra 100-tallet e.Kr. benektet eksistensen av slike vesen som kentaurer basert på mennesker og hester ulike vekstmengde og hastighet. Han hevdet at tre år gamle hester er i sin beste alder i sitt liv mens tre gamle mennesker er ikke mer enn småbarn, noe som gjør hybride dyr en umulighet.
Robert Graves, ved å støtte seg på arbeidet til Georges Dumezil, spekulerte i å kunne spore kentaurene tilbake til indiske gandharva, og disse ble et svak og uklar minne i førgresk brødre-jordkult som hadde hesten som sitt totem. En lignende teori ble lagt inn i Mary Renaults roman The Bull from the Sea (1962). Det indiske eposet Mahabharata omtaler kongeriket Kinnara, en henvisning til et eksotiske kongerike og stammer i Himalaya. Disse var på mystisk vis knyttet til hester og nevnt som vesener med hestenakke, noe som synes å være en form for kentaurer i indisk mytologi, og opptrer i ulike gamle tekster, foruten i kunst som skulpturer over hele India. De viser også en hest med torsoen til et menneske hvor hestens hode ellers ville være, likt med den gresk myten.
Det greske ordet kentauros er generelt ansett å være fra en uklar opprinnelse. Etymologien fra ken – tauros, «gjennomborende oksestikkere» var en evhemerisk forslag i Palaifatos' rasjonalisering av gresk mytologi, Om usannsynlige fortellinger (Περὶ ἀπίστων): ridende bueskyttere fra en landsby kalt for Nefele drepte en flokk med okser som var en plage for kongeriket til Ixion.
En annen mulig beslektet etymologi kan være «okse-dreper». En annen teori hevdet at da grekerne tok stjernebildet Kentauren og dets navn «gjennomborende okse» fra Mesopotamia hvor det symboliserte guden Baal som representerte regn og fruktbarhet, slåss med og gjennombåret med hornene demonen Mot som representerte sommertørken. I antikkens Hellas ble stjernebildet Kentauren nedtegnet av Eudoksos fra Knidos på 300-tallet f.Kr. og av Aratos på 200-tallet f.Kr.
Kvinnelige kentaurer
I beskrivelse av et maleri i Neapolis, beskrev den greske retorikeren Filostratos fra Lemnos dem som søstre og hustruer av mannlige kentaurer som levde på fjellet Pelion med sitt avkom:
Ideen, eller muligheten, av kvinnelige kentaurer var helt bestemt kjent i tidlig moderne tid, noe som er åpenbart i William Shakespeares drama Kong Lear, akt IV, scene vi, linje 124–125: «Down from the waist they're centaurs, / Though women all above» («Ned fra midjen var de kentaurer, / Skjønt kvinner oventil»). I den animerte Disney-filmen Fantasia, i løpet av Pastoralsymfonien eller Beethovens symfoni nr. 6 i F-dur, er en del av figurene kvinnelige kentaurer. Imidlertid kalte Disneystudioet dem for «kentauretter» framfor «kentaurider».
Vedholdenhet i middelalderen
Kentaurer bevarte en dionysisk forbindelse i 1100-tallets utskårne kapiteler fra romansk arkitektur i det franske klosteret Saint-Pierre Mozac i Auvergne. De andre kapitelene avbildet innhøstning, gutter som red på geiter (ytterligere et dionysisk tema) og griffer som voktet beholderne med vinen.
Kentaurer ble også vist på et antall piktiske utskårne steiner i nordøstlige Skottland, det vil si i Meigle og Perthshire, reist på 700-800-tallet e.Kr. Selv om det var utenfor Romerriket synes disse å være avledet fra klassiske prototyper.
Hieronymus' versjon av Livet til Antonius den store, en eremittmunk fra Egypt, skrevet av Athanasius av Alexandria, ble i stor grad spredt i middelalderen. Den vedrører Antonius' møte med en kentaur som utfordrer helgenen, men ble tvunget til å innrømme at de gamle guder var veltet. Episoden ble ofte avbildet; mest kjent i Møtet til sankt Antonius abbeden og sankt Paulus eremitten av Stefano di Giovanni, en kunstner som også ble kalt for «il Sassetta», av to episodiske beskrivelser i et enkeltpanal av eremitten Antonius' reise for å møte eremitten Paulus, en av hans møter langs veien var med den demoniske figuren av en kentaur i en skog.
En kentaur-lignende halvt menneskelig vesen som ble kalt for Polkan opptrer i russisk folkeminne, framstilt i kunst og i luboktrykk mellom 1600- og 1800-tallet. Polkan var opprinnelig basert på Pulikane, en halvhund fra Andrea da Barberinos dikt I Reali di Francia, som en gang var populær i den slaviske verden i oversettelser til prosa.
Steve Nash
NBA
Nash har blant andre priser vunnet kåringen av NBA Most Valuable Player to ganger, noe som beviser hans status i basketverden. Han blir også regnet som en av verdens beste straffeskyttere og 3-poengskyttere. Enkelte sesonger hadde Nash mer treff fra 3-poengslinjen enn 2-poengskudd.
Newaygo County
Newaygo County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger på den sørlige halvøya (Lower Peninsula) og grenser mot Lake County i nord, Mecosta County i øst, Montcalm County i øst, Kent County i sørøst, Muskegon County i sørvest og mot Oceana County i vest.
Newaygo Countys totale areal er 2 231 km² hvorav 49 km² er vann. I 2000 hadde fylket 47 874 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen White Cloud.
Fylket ble grunnlagt i 1840 av land fra fylkene Mackinac og Oceana County. Det har fått sitt navn etter enten obijweindianernes høvding eller et indiansk ord som betyr mye vann. '
Ostrakisme
Ostrakisme (gresk: ὀστρακισμός, ostrakismos, fra ostrakon, potteskår) er en tradisjon athenerne brukte når de skulle kvitte seg med en borger som ble ansett som en fare for byens sikkerhet.
Ostrakisme ble brukt i en kortere periode i det greske demokrati. I en folkeforsamling hvor minst 6000 stemmeberettigede var til stede kunne man skrive ned navnet på en politiker man ville ha fjernet på et ostrakon (potteskår). Dersom et simpelt flertall hadde skrevet ned navnet på en person, ble denne personen landsforvist i 10 år, men beholdt sine andre borgerrettigheter.
Opprinnelsen til systemet varierer fra kilde til kilde, men en versjon er at systemet ble innført for å forhindre dannelsen av tyranni. En annen versjon er at det ble innført av Themistokles for å lettere kunne kvitte seg med perservenner i Athen under perserkrigene. Det ble brukt første gang 487 år f.Kr. og siste gang 417 år f.Kr.
Varighet
Ostrakisme var ikke i bruk i hele epoken av Athens' demokrati (ca 506–322 f.Kr.), men kun på 400-tallet f.Kr. En redegjørelse som finnes i Aristoteles' Athenaion Politeia (Athens konstitusjon), tilskriver etableringen av systemet til Kleisthenes, en vesentlig reformator i opprettelsen av demokratiet. I tilfellet ostrakisme var det i gang fra rundt 506 f.Kr. Det første offeret for praksisen ble imidlertid ikke forvist før i 487 f.Kr. — bortimot tjue år senere. I løpet av de neste seksti årene ble rundt tolv eller kanskje noen flere utsatt for dette samme. Listen over de forviste er antagelig ikke fullstendig, men det er god grunn til å tro at athenerne ikke følte behovet for å forvise noen på dette viset hvert eneste år. Listen med de kjente navnen som ble utsatt for ostrakisme er som følgende:
Rundt tolv tusen politiske ostraka har blitt avdekket i Athens agora og i Kerameikos. Det andre offeret, Kleisthenes' nevø Kallixenos, er navngitt på 4647 av disse, men for en andre ikke datert ostrakisme er ikke listet over. De kjente ostrakisme synes å falle innenfor tre særskilte faser: 480-tallet f.Kr., midten på århundre 461–443 f.Kr. og til sist årene 417–415 f.Kr. Det sammenfaller rimelig godt med sammenknyttingen av kjente forvisninger, skjønt Themistokles før 471 f.Kr. kan telle som et unntak. Det antyder at systemet med ostrakisme var i ujevnt i bruk.
Den siste kjente forviste med dette systemet var Hyperbolos ca 417 f.Kr. Det er ingen tegn på at det ble benyttet etter peloponneskrigen da demokratiet i Athen ble gjenopprettet etter det oligarkiske statskuppet til de tretti tyranner som hadde ramlet sammen i 403 f.Kr. Selv om ostrakisme ikke var et aktivt trekk ved demokratiet på 300-tallet f.Kr., var det tilstede, og spørsmålet ble fremmet i forsamlingen hvert år, men valgte å ikke benytte seg av det.
Karen Carpenter (album)
Karen Carpenter er et musikkalbum med Karen Carpenter. Albumet ble utgitt i 1996, 13 år etter hennes død.
Albumet ble innspilt i 1979 og 1980 og ble produsert av Phil Ramone. Dette ble hennes eneste album som soloartist.
Noen av låtene fins også på Carpenters-platene Voice of the Heart, og Lovelines fra henholdsvis 1983 og 1989.
Sogn og Fjordane sjukepleiarhøgskule
Sogn og Fjordane sjukepleiarhøgskule var en høgskole for sykepleierutdanning, etablert i Førde i 1979 under navnet Sjukepleieskulen i Sogn og Fjordane. Skolen ble i 1994 fusjonert inn i Høgskulen i Sogn og Fjordane.
Skolen fikk navnet Sogn og Fjordane sjukepleiehøgskule i 1983, og ble statlig høgskole i 1986.
Qutangkløften
Qutangkløften (kinesisk: 瞿塘峡, pinyin: Qū​táng​xiá​), også kalt Kuixia, var den korteste av De tre raviner langs elven Yangzi i Kina. Den var 8 km lang, og var den første av kløftene når man regner dem medstrøms, det vil si fra øst mot vest.
Neddemmingen av elven, fullført i 2009, har endret helhetsinntrykket nesten fullstendig.
Selv om Qutangkløften er den av de tre kløfter som er øverst i forhold til selve demningen, har de stigende vannmassene her hatt større konsekvenser enn ved de andre kløftene. Mange av de mest berømte og historisk betydningsfulle minnesmerker lå i utgangspunktet nærmere elvebredden, så lavt at de også før demningen begynte å bli fylt ikke var tilgjengelige i de mest regnrike periodene. Vannet har nå steget over nivået til imponerende severdigheter som den gamle elvestien, Meng Liangs trapp, og hulen i Belgkløften.
Nora i Egnerland
Nora i Egnerland er et musikkalbum fra 1974, hvor Nora Brockstedt synger Thorbjørn Egners sanger.
Carlos Fuentes
Carlos Fuentes (født 11. november 1928 i Panama by, død 15. mai 2012 i Mexico by) var en meksikansk forfatter og skribent som en av de mest kjente forfattere og essayister i den spansktalende verden.
Bakgrunn
Carlos Fuentes ble født av meksikanske foreldre. Hans far var diplomat, og Fuentes tilbrakte derfor store deler av barndommen i flere forskjellige hovedsteder, hovedsakelig i latinamerikanske land. Som ungdom reiste Fuentes tilbake til Mexico, hvor han bodde frem til 1965. Han studerte juss ved universitetet i Mexico, og senere ved Graduate Institute of International and Development Studies i Genève.
Karriere
Han har påvirket den moderne latinamerikanske litteraturen, og flere av hans arbeider har blitt oversatt til engelsk og en rekke andre språk.
Carlos Fuentes debuterte i 1954 med novellesamlingen Los días enmascarados. Han slo igjennom ved 29 års alder med sin første roman La región mas transparente (1958). I denne og senere romaner, som alle knytter an til Mexico, revolusjonen og kolonialismen, eksperimenterar Fuentes med romanens uttrykksmidler, og opphever til tider kausalitetens lovar, selv selvsagte enheter som tiden og rommet. Han betraktes derfor ofte som eksponent for den latinamerikanske stilen magisk realisme, sammen med blant andre Gabriel Garcia Marquez og Mario Vargas Llosa. Noen litteraturkritikere mener imidlertid at han har mer til felles med den modernistiske europeiske fortellertradisjonen og han er også blitt kalt for Mexicos Balzac.
Hans litterære eksperimenter har også i en postmoderne tradisjon omfattet fortellerrollen og de karaktererne, for å undersøke historien, identiteten og samfunnet. Mest fremtredende er dette i romanene La muerte de Artemio Cruz (1962) og Cambio de piel (1967). Den førstnevnte er en modernistisk utformet skildring av en forhenværende meksikansk revolusjonsoffisers svikefulle liv. Den sistnevnte er en eksperimentell roman som beveger seg mellom meksikansk samtid og mytisk aztekisk forhistorie. I sin mest omfangsrike roman Terra Nostra (1975) opphever han alle fysiske lover, og blander element fra forskjellige tider og rom, fiksjon og historie.
Fuentes var gift med filmstjernen Rita Macedo fra 1959 til 1973. Paret endte dette forholdet i en skandale, og Fuentes giftet seg deretter med journalist og reporter Silvia Lemus. Fuentes fulgte senere i fotsporene til sine foreldre, og han begynte diplomat i 1965. Han var utstasjonert forskjellige hovedsteder som ambassadør for Mexico. I 1978 gikk Fuentes av som Mexicos ambassadør til Frankrike i protest over utnevnelsen av Gustavo Díaz Ordaz, tidligere president i Mexico, som ambassadør til Spania.
Fuentes har også, i kortere perioder, arbeidet som foreleser ved en rekke universiteter som Princeton, Harvard, University of Pennsylvania, Columbia, Cambridge University og George Mason University. Fuentes var også en nær venn av den kjente amerikanske sosiologen C. Wright Mills, som han dediserte boken The Death of Artemio Cruz til.
Fuentes var far til tre barn. Cecilia Fuentes Macedo, født i 1962, begynte i TV-produksjon. En sønn, Carlos Fuentes Lemus, døde av komplikasjoner forbundet med hemofili i 1999, i en alder av 25 år. Datteren, Natasha Fuentes Lemus (født 31. august 1974), døde av en tilsynelatende overdose i Mexico by, den 22. august 2005 i en alder av 30 år.
Fuentes publiserte boken Las Buenas Conciencias i 1959. Dette verket skildrer den privilegerte middelklassen i en mellomstor meksikansk by, trolig modellert etter byen Guanajuato. Hans roman Gringo Viejo fra 1985 er USAs første bestselger skrevet av en meksikansk forfatter, er bakgrunn for filmen Old Gringo i 1989 med blant andre Gregory Peck og Jane Fonda i hovedrollene. Fuentes ble tildelt Fyrsten av Asturias' pris for litteratur i 1994.
Fuentes døde 15. mai 2012 på et privat sykehus i Mexico by etter å ha slitt med hjerteproblemer.
Thug Mentality 1999
Thug Mentality 1999 er det første soloalbumet til rapperen Krayzie Bone. Albumet ble utgitt 6. april 1999 og solgte til platina i USA samme år. Albumet blir regnet som et klassisk album av hiphop-fans.
Albumet har to disker. Første singelen het «Thug Mentality» og solgte til platina. Den andre singelen «Paper» kom noen måneder senere, men solgte ikke like mange kopier som den første. Albumet har gjester som: Snoop Dogg, Bone Thugs-n-Harmony, Big Punisher, Fat Joe, Wu-Tang Clan og flere artister fra Krayzies plateselskap Thugline Records.
Rød rettferdighet
Rød rettferdighet ble dårlig mottatt av kritikerne, og ble heller ingen publikumssuksess.
Filmen ble bannlyst i Kina av politiske årsaker.
Om filmen
Filmen er i sin helhet innspilt i Los Angeles, men det ble benyttet en rekke foto og arkivfilm fra Kina under innspillingen.
Filmen ble relativt dårlig mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den kun har fått 30 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 2 av 4 stjerner.
Dagbladets anmelder gav den terningkast tre og skrev: «Filmen er godt på vei et spennende stykke rettssalsdrama/thriller. Hadde en dreven regissør som Jon Avnet tatt seg bryet med å rydde opp i de verste banalitetene og en til dels overstadig platt dialog, kunne den blitt helt anstendig. Personoppbyggingen er unødvendig klisjépreget, som advokatens omvendelse til systemkritiker ved hjelp av sin oppsiktsvekkende edelmodige klient». Anmelderen på nettstedet CINERAMA gav den terningkast fire i 1999 og skrev: «Handlingen i "Red Corner" er god, man blir engasjert, frustrert og forbannet, sammen med rollefigurene. Men det er ikke til å se bort fra at filmen har noen logiske hull her og der. En konspirasjon som den vi finner i denne filmen ville, med et slikt rettssystem, vært bombesikker. Avnet styrer lenge unna alle klisjéene vi er vant til fra amerikansk film, men på slutten av filmen sprekker det. Her er filmen er et sørgelig skue, så søtladet og amerikansk at det ødelegger filmens helhet».
Den innbrakte $22,5 millioner i USA og havnet ifølge The Numbers på en 82.-plass over de mest innbringende filmene i USA i 1997.
Produksjonskostnadene var på $48 millioner.
Calafat
Calafat er en by langs Donau i Dolj fylke i Romania. Mellom Calafat og den bulgarske byen Vidin er det oppført Calafat-Vidinbroen som er den andre broen over Donau mellom de to landene, etter Giurgiu-Ruse-broen.
Byen ble grunnlagt i det 14. århundret av kolonialister fra Genova. Genoveserne beskjeftiget et stort antall skipsverftarbeidere som kalte seg calfats, av kalfatring, betegnelsen for å drive natene i et skip. Denne industrien ga så navn til byen. I 1854 ble russerne beseiret av den tyrkiske armeen under ledelse av Ahmet Pascha, etter et overraskelsesangrep.
13. etappe i Tour de France 2008
13. etappe i Tour de France 2008 ble kjørt fredag 18. juli og gikk fra Narbonne til Nîmes. Etappen var 182 km lang. Som forrige etappe endte den i en massespurt, og Mark Cavendish tok sin fjerde etappeseier.
1. sprint (Saint-Bauzille-de-Montmel)
Etter 139,5 km
1. stigning (Côte de la Resclauze)
4. kategori stigning etter 62 km
2. stigning (Côte de Puéchabon)
4. kategori stigning etter 105,5 km
Dragsviki
Dragsviki (eller Dragsvik) er et fergested i Balestrand i Sogn og Fjordane. Herfra er det fergeforbindelse til Hella og Vangsnes.
13. etappe i Tour de France 2008
3. stigning (Pic Saint-Loup)
4. kategori stigning etter 126 km
Eksterne lenker
2008 Tour de France, Stage 12 to Stage 21
Old Sarum
Old Sarum (Gamle Sarum) er den eldste bebyggelse i Salisbury, Wiltshire i England. De eldste kjente spor etter bygninger er fra ca. 300 f.Kr. Byen lå på en høyde omkring 3 km nord for det moderne Salisbury.
Opprinnelig var Old Sarum et fort, strategisk plassert på en høyde ved to viktige handelsveier og elven Avon. Det hadde en tilnærmet oval form, med en lengde på 405 meter og bredde 360 meter. Befestningene besto av en voll og vollgrav med inngang fra øst; antagelig har det også vært en palisade. Romerne etablerte senere en base i nærheten, kalt Sorviodonum. Kong Cynric av Wessex skal så ha tatt stedet i 552.
Etter normannernes erobring ble byen gitt navnet Salisberie etter jarlen som fikk området. Byen er nevnt i Dommedagsboken som «Sarisburia» og fra dette navnet er Sarum og Salisbury avledet. En normannisk festning av tre og torv med vollgrav ble reist i 1069, Sarum Castle. I 1086 samlet Vilhelm Erobreren prelater, adelige, sheriffer og riddere fra hans besittelser ved Old Sarum for å sverge ham troskap og lojalitet. Sannsynligvis ble deler av Dommedagsboken også skrevet på denne tiden. To andre nasjonale råd ble også holdt her, et ved Vilhelm Rufus i 1096, og ytterligere et ved Henrik I av England i 1116.
I 1067 startet reisningen av en katedral og et bispepalass. Katedralen var ferdig i 1092, men hele anlegget brant ned fem dager senere. I 1100 ble det bygd en ny festning i stein, og i 1190 sto den nye katedralen ferdig.
Ettersom det begynte å bli dårlig med plass på høyden, og fordi vannforsyningen var dårlig, begynte biskopen byggingen av en ny katedral ved Avons bredd i 1219. En ny by vokste opp rundt katedralen; denne ble først kalt New Sarum. Først ble navnet Salisbury brukt om begge steder, men etterhvert gikk man over til å bruke det kun om den nye byen. Old Sarum ble da gradvis oppgitt, og fikk forfalle. Det eneste som er synlig i dag er grunnmurer etter slottet og katedralen.
Henry II av England holdt sin hustru, Eleanora av Aquitaine, i forvaring som fange ved Old Sarum, enten ved palasset eller i festningen, fra 1173.
Fra middelalderen valgte innbyggerne i Old Sarum to parlamentsmedlemmer, selv om byen i realiteten ikke hadde noen innbyggere i det hele tatt. En av de som representerte valgkretsen i det 18. århundre var William Pitt den eldre, kjent som «The Great Commoner» (omtrent «den store folkets mann») selv om han var valgt av noen ytterst få mennesker som tilfeldigvis hadde eiendommer innenfor den gamle valgkretsen. Dette gjorde Old Sarum til en av de mest beryktede av de råtne valgkretsene i Storbritannia. I 1831, året før reformloven fjernet Old Sarum som valgkrets, var det 11 stemmeberettigede som alle bodde annensteds, men som hadde eiendommer i valgkretsen.
Back to the Egg
Back to the Egg var det åttende og siste studioalbumet til Paul McCartneys gruppe Wings og ble utgitt i 1979. Albumet var Paul McCartneys første for plateselskapet Columbia Records etter å ha benyttet Capitol Records som distributør i USA fra tiden med The Beatles, mens EMI fortsatte som distributør for resten av verden.
Bakgrunn
Etter at albumet London Town ble utgitt, noe som markerte at både gitaristen Jimmy McCulloch og trommeslager Joe English forsvant, hyret McCartney inn to nye medlemmer med tanke på å spille inn et nytt album som var mer rockete enn det foregående. Laurence Juber ble gruppas sologitarist og Steve Holley trommeslager.
McCartney besluttet også å dele krefter som produsent med Chris Thomas (som fikk trening som produsent under innspillingene av The Beatles' hvite dobbelalbum The Beatles i 1968). I løpet av slutten av juni 1978 gikk den siste sammensetningen av Wings inn studioet «Spirit of Ranachan Studios» på McCartneys gård i Skottland, deretter til Lympne Castle i Kent i september og til slutt i legendariske Abbey Road Studio i oktober hvor McCartney organiserte en spesiell sesjon.
Den 3. oktober spilte Wings inn to spor, «Rockestra Theme» og «So Glad To See You Here» med mange kjente gjester som The Whos Pete Townshend, Pink Floyds David Gilmour, Led Zeppelins John Paul Jones og John Bonham (en av hans siste opptredener). I et intervju i VH1 i 2001 uttalte McCartney at Keith Moon skulle ha deltatt i «Rockestra», men han døde beklageligvis en måned før innspillingene begynte. Som et høydepunkt fra albumet vant «Rockestra Theme» senere en Grammy i 1980 for Beste musikalske utførelse.
Miguel Pinto
Miguel Ángel Pinto Jerez (født 4. juli 1983 i Santiago de Chile) er en chilensk profesjonell fotballspiller som spiller for den chilenske klubben Union Española. Han er målvakt, og er også en del av. Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Back to the Egg
Bakgrunn
Ivrig etter å utgi nytt materiale utga Wings i slutten av mars 1979 en singel som ikke ble benyttet på albumet, «Goodnight Tonight», som ble en verdensomspennende hit og la grunnlaget for utgivelsen av Back to the Egg i juni. Tittelen henspilte på å gå tilbake til røttene og det som var grunnleggende. Albumet skulle være en ny begynnelse på gruppas karriere. Det var absolutt ikke ment å være deres siste albumet – noe det ble.
Mottagelse
Albumet fikk ingen varm mottakelse av kritikerne. De betraktet albumet som uinspirert og retningsløst. Det solgte langt mindre enn forventet, nådde 6.-plass i Storbritannia og 8.-plass i USA og ble liggende relativt kort tid på listene. Singler som ble plukket fra albumet, «Old Siam, Sir», «Arrow Through Me», og «Getting Closer» ble mindre hiter. Mange av Paul McCartneys tilhengere har likevel bedømt albumet som bedre enn gjennomsnittet fra engelskmannen, det vil si bedre enn de dårligste, men ikke så bra som de beste. Alt i alt både startet og sluttet Wings med sine minst heldige album.
Etter Back to the Egg følte McCartney behov for å utvikle et soloprosjekt og trakk seg tilbake på sin bondegård i Skottland. Ved å følge eksempelet fra sitt første album i 1970, kalt for McCartney, spilte han inn en rekke nye sanger helt alene i juli 1979 for en framtidig utgivelse. Selv om han hadde tenkt å fortsette Wings’ karriere med framtidige konsertturneer synes det som om hans soloprosjekter betød at han var klar for å lukke døra for gruppas fortsatte eksistens.
I 1993 ble Back to the Egg mikset på nytt og gjenutgitt som CD som en del av samlingen «The Paul McCartney Collection» sammen med ekstrasanger som «Daytime Nighttime Suffering» («Goodnight Tonight»s B-side på singelen) og julesangene «Wonderful Christmastime» og «Rudolph The Red-Nosed Reggae» fra Paul McCartneys soloprosjekt i 1979.
Sporliste
Alle komposisjoner av Paul McCartney, dersom ikke annet er oppgitt.
Mecosta County
Mecosta County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger på den sørlige halvøya (Lower Peninsula) og grenser mot Osceola County i nord, Isabella County i øst, Montcalm County i sør og mot Newaygo County i vest. Administrasjonssenteret ligger i byen Big Rapids.
Fylket ble grunnlagt i 1840 av land fra fylkene Mackinanac og Oceana County og har fått sitt navn etter en indianerhøvding.
Upper East (Ghana)
Upper East Region er en region i Ghana. Den ligger i den nordøstlige delen av landet, og grenser mot Burkina Faso i nord og Togo i øst. Administrasjonsbyen er Bolgatanga (Bolga). Regionen hadde 1 046 545 innbyggere ved folketellingen i 2010. Landskapet består for det meste av savanne og sahel, og det er et svært tørt klima.
De største etniske gruppene i regionen er bimoba, bissa, buli, frafra, kantosi, kasem og kusaal.
Hovednæringsveien er jordbruk, spesielt kveg og kornsorter som hirse, sorghum og ris. Området er også kjent for kunsthåndverk.
I denne regionen og i Upper West Region brygger man den tradisjonelle drikken pito, som er et søtlig, alkoholsvakt hirseøl. Det selges normalt egne barer, hvor man øser opp til seg selv fra en tønne med en kalebass. Fordi prisen er svært lav, gjerne en liten sum for å drikke så mye man ønsker, er pito svært populært.
Markedet i Bolga har en lang historie. Byen ligger på et sted hvor handelsruten fra Mali kryser ruten fra det nordlige Nigeria, og markedet kunne dermed tilby helt spesielle varer. I dag er det særlig kjent for stråhatter, kurver, lærvarer og tradisjonelle klesplagg.
Flere slaveleirer er bevart, og det er guidede turer som forteller om slaveriets historie i regionen.
Bygdin
Bygdin er en innsjø i Vang kommune i Innlandet. Den ligger sørøst i Jotunheimen, i nedbørfeltet til elva Vinstra. Bygdin er regulert som magasin for Øvre og Nedre Vinstra kraftverk, med reguleringshøyde mellom 1 048 og 1 057 moh. Sjøen har et areal på 40 km², og den er lang og smal – i luftlinje 25 km lang. Største dyp er 215 meter.
Like nord for Bygdin ligger topper på godt over 2 000 meter. Ved sjøen ligger flere turisthytter – i vestenden ligger Eidsbugarden, på nordsiden ligger Torfinnsbu og ved østenden ligger Bygdin Fjellhotell. Om sommeren går MB «Bitihorn» i rute mellom disse tre stedene to ganger daglig.
Bygdin har utløp mot øst gjennom elva Vinsteråne, videre gjennom innsjøene Vinstre og Vinstervatna og elva Vinstra til Gudbrandsdalslågen.
Maurice Baron
Maurice Baron (født 1. januar 1889 i Lille i Frankrike, død 5. september 1964 i Oyster Bay, New York, USA) var en fransk-amerikansk komponist.
En anelse rødt
En anelse rødt er et norsk talkshow som gikk på TV 2 fra 1993 til 1994. Programleder det første året var Connie Barr mens Christina Støp ledet programmet i 1994.
Matilde André
Matilde António André (født 11. februar 1986) er en angolansk profesjonell håndballspiller som spiller for den angolanske håndballklubben Atlético Petróleos Luanda. Hun spiller i posisjonen høyreving, og er også en del av det angolanske håndballandslaget.
En anelse rødt
Programserien ble regnet som et intimt talkshow som i hovedsak handlet om følelser. Konseptet var inspirert av Oprah Winfrey Show.
Matilde André
Hun ble tatt ut til å representere Angola under Håndball-VM 2011 for kvinner i Brasil, og 2015 i Danmark.
Pilestredet
Pilestredet finnes flere steder:
For åpen scene
For åpen scene var et norsk direktesendt temastyrt talkshow og debattprogram med Kristin Moe som gikk på TVNorge fra 1994 til 1996.
Rettssaken
Etter at programmet ble Moe og assistenten anmeldt og tiltalt for medvirkning til kjøp av heroin. I retten hevdet mannen at hennes assistenter viste at pengene skulle brukes til å kjøpe heroin. I 1997 idømte Oslo byrett henne 3,000 kroner i bot. Moe og hennes advokat Tor Erling Staff anket imidlertid dommen til lagmannsretten og ble i 1998 hun frikjent.
Ionia County
Ionia County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger på den sørlige halvøya (Lower Peninsula) og grenser mot Montcalm County i nord, Clinton County i øst, Kent County i vest, Eaton County i sørøst, Barry County i sørvest og mot Gratiot County i nordøst.
Ionia Countys totale areal er 1,503 km² hvorav 18 km² er vann. I 2000 hadde fylket 64,518 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Ionia.
Fylket ble grunnlagt i 1831 av land fra blant annet Mackinac County. Det har fått sitt navn etter en gammel gresk region.
Grønn landing
Grønn landing betyr at et fly seiler inn mot flyplassen i et jevnt høydetap med motorene på tomgang eller med lite motorkraft, slik at det slippes ut mindre klimagasser. Stillingsenergien som flyet har i høyden i underveisfasen blir omdannet til fremdrift, og i liten grad til øket hastighet under nedstigningen. I dag foregår de fleste landinger ved at flyene blir tildelt høydenivå, og at det innimellom nedstigningsfaser er nødvendig med å gi gass for å holde en høyde, før bakkekontrollen igjen gir beskjed om nytt og lavere høydenivå. I lavere høyder er luftmotstanden større enn i høyden. Derfor krever det mye energi å holde flygenivåer, og eventuelt å måtte tilbakelegge større avstand på grunn av spesielle innflyvningsmønstre.
SAS er en pådriver for grønne landinger i og med deres mål om mest mulig miljøvennlig (og drivstoffsparende) drift. De har siden 2007 foretatt grønne landinger på blant annet på Stockholm Lufthavn, Arlanda. I 2007 sparte SAS Norge 7,2 tonn drivstoff, dvs. ca. 3 % i forhold til forbruket ved tidligere former for landing.
For å kunne foreta grønne landinger må både fly og flyplass har tilstrekkelig utstyr for operasjonen. Uten tilstrekkelig utstyr på flyplassen er man nødt til å foreta denne typen landinger manuelt, noe som kan sette både fly og passasjerer i uønskede situasjoner.
7. april 2011 ble det innført et nytt innflygingsmønster til Oslo Lufthavn Gardermoen. Det ble innført «merge point» / samlingspunkt mellom Feiring og Tangen for innflyging sørover og over Oslo sentrum for innflyging nordover. Det er vifteformede innflygingsmønstre omkring disse punktene. Flyene som kommer fra motsatt retning mot flyplassen får en lang omvei i lav høyde og bruker mye ekstra drivstoff.