cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liste over mindre rollefigurer i Black Lagoon
Yolanda
Yolanda er lederen for kirken og bærer en lapp over det ene øyet. Av utseendet er hun en fredelig, avslappet nonne i 60-årene, men i virkeligheten styrer hun menigheten med jernhånd. Yolanda tar vanligvis ikke del i kamp men hun bærer våpen; en spesialbygd pistol av merket Desert Eagle som hun bruker med dødelig presisjon. Et bemerkelsesverdig trekk ved dette er at hun er i stand til å fyre av pistolen med bare en hånd, uten plager fra pistolen tunge vekt og kraftige rekyl.
Rico
Rico er en prestelærling ved kirken. Som Eda og Yolanda besitter han store ferdigheter i bruk av våpen, i hans tilfelle et M60 maskingevær. Han kaller Eda onee-san (japansk for "søster" i biologisk forstand) i stedet for nonnetittelen "søster", til Edas store ergrelse.
Bao
Bao er bartender og eier av baren "The Yellow Flag" hvor Lagoon Company som oftest oppholder seg i fritiden. Bao er en ekssoldat fra Sør-Vietams hær og kjempet i Vietnamkrigen. Han avskyr "Lagoon Company", spesielt Revy, fordi de talløse ganger knuser baren hans i kamp med andre lovløse. Han prøver så godt han kan å minne henne på betale skadene, noe hun alltid greier å unngå.
Rowan “Jackpot” Pigeon
Rowan "Jackpot" Pigeon er eier og bestyrer av en strippeklubb i Roanapur. Han har ved flere anledninger tilbudt Revy stilling som danser ved klubben og driver handel med både lovlige (som pornografi) og ulovlige (som alvorlige tilfeller av barnepornografi) materiale.
Chief Whatsup
Chief (politimester) Whatsup er Roanapurs politimester. Han mottar daglige bestikkelser fra den kriminelle underverdenen i byen for å holde seg unna deres saker. Denne avtalen overholder han som regel, med unntak av hvis aktivitetene deres forstyrrer offentlig ro i gatene.
Sawyer the Cleaner
Sawyer the Cleaner er en ung jente i begynnelsen av 20-årene som spesialiserer seg på kroppsekspedering, selv om hun også tar imot leiemorderoppdrag. Hun arbeider som regel for Triaden, hvor hun henretter deres fiender på de mest grufulle måter, enten som et signal til Triadens fiender eller som et eksempel for dens allierte. Når hun "arbeider" er hun iført kirurgklær (hvit frakk, bind over munnen, gummihansker) men ellers går hun kledt i gotiske klær. Hun kan ikke snakke grunnet at hun en gang fikk strupen skåret over og bruker derfor en spesiell stemmemaskin for å kommunisere.
I likhet med Shenhua er Sawyer en dusørjeger som ikke gjør bruk av skytevåpen. I kamp bruker hun i stedet en stor motorsag som er omtrent halvparten så stor som henne. Størrelsen på sagbladet gjør henne i stand til å blokkere pistolskudd med stor effektivitet. Hun går ikke av veien for noe og vil kutte seg vei gjennom alt som står i hennes vei.
Claude "Torch" Weaver
Claude "Torch" Weaver er en overvektig, middelaldrende mann med blondt hår og briller og som alltid kan sees med et bredt smil. Som navnet antyder er Claude en pyroman bruker en flammekaster forkledd som en vanlig lighter som sitt våpen, selv om han også kan bruke en flammekaster i full størrelse for tyngre jobber. Han hevder å være religiøs, til tross for at han (uhyggelig nok) i sin fortid brente sin kone i hjel, noe han hevder tok fem minutter.
Rotton the Wizard
Rotton the Wizard er en mann som ble leiet inn som dusørjeger i jakten på oppdragsgiverens offer. Han går i militærfrakk, bruker alltid solbriller og er gråhåret. I kamp bruker han en halvautomatisk maskinpistol. Han drikker ikke alkohol, idet han hevder det gjør ham så kvalm at han kaster opp. I serien hintes det om at han mer skrytepave enn slåsskjempe, idet han midt under en skryteseanse blir skutt av Revy. Han overlevde takket være en viktig sikkerhetsforansaltning han hadde ordnet med, han var iført skuddsikker vest. Senere ser han ut til å utvikle et slags vennskap med Shenhua
Tromlingene
Tromlingene er en øygruppe utenfor Tromøy og er en del av Raet nasjonalpark.
Tromlingene ligger i Arendal kommune i Agder, utenfor fylkets største øy, Tromøy. Østre del av Tromlingene er fuglereservat, mens vestre del er naturreservat og vernet på grunn av sine verdifulle våtmarker. Her beiter sauer hver sommer og floraen består hovedsakelig av snaue gressarter kun avbrutt av einer. Løsmassene er sand og store mengder rullestein. Det vokser ikke trær på øya, men det registrert rundt 200 plantearter og rundt 130 fuglearter, deriblant rundt 30 forskjellige arter med vadefugler.
Tromlingene betyr noe slikt som Småtromøyene. Selve navnet kommer av grunnordet «Þruma». Þruma stammer muligens av thramer som betyr rand eller kant.
Tromlingene står nevnt i flere eldre tekster, og det er 29 store og små gravrøyser fra bronsealderen og vikingtiden. I 1207 stod et slag her mellom birkebeinerne og baglerne.
Thierry Marichal
Thierry Marichal (født 13. juni 1973 i Leuze-en-Hainaut) er en tidligere profesjonell belgisk landeveissyklist. Han la opp etter 2007-sesongen.
Absolute Monroes
Absolute Monroes er en samleplate utgitt av The Monroes i 1993.
Paulus’ første brev til tessalonikerne
Paulus' første brev til tessalonikerne, også kalt første tessalonikerbrev, er et av brevene som bærer apostelen Paulus’ navn, og er i den kanoniske rekkefølge den trettende boken i Det nye testamente. I norske bibelhenvisninger forkortes brevet etter bibelselskapets standard «1 Tess». Brevet regnes til de brev som med sikkerhet kan sies å være skrevet av Paulus.
Struktur og innhold
Brevet kan deles inn på flere måter. Det vanlige er å ta utgangspunkt i brevets form (formal inndeling), en såkalt epistolarisk inndeling, som her synes åpenbar.
Det er også mulig å dele brevet etter innhold, med utgangspunkt i de enkelte temakretser forfatteren behandler:
Forfatter
Forfatteren av brevet er Paulus (jf. 1,1), og det er ingen grunn til å tro at brevet ikke er et ekte Paulus-brev (sammen med 1 Korinterbrev, 2 Korinterbrev, Galaterbrevet, Filipperbrevet, 1 Tessalonikerbrev og Filemonbrevet). Brevet nevner i preskriptet Paulus' medhjelpere Timoteus og Silvanus, men det er ingen tvil om at det er Paulus som er forfatteren.
Datering og avfattelsessted
Brevet er sannsynligvis skrevet i Korint i år 50 eller 51, i løpet av Paulus' andre misjonsreise. Mest sannsynlig noen måneder etter Paulus' første besøk i Makedonia. Brevet regnes som det eldste skrift av Paulus, og dermed det eldste kristne skrift vi har bevart.
Adressater og foranledning
Det er rettet til menigheten i Tessalonika, hovedstaden i den romerske provinsen Makedonia.
Brevet er skrevet på bakgrunn av Paulus' første besøk i Tessalonika og grunnleggelsen av menigheten. Paulus hadde tilbrakt en del tid i byen (Apg 17,2 nevner minst tre sabbater) og brevet er skrevet for å oppmuntre de nyomvendte jøder og hedninger (jf. 1. Tess 1,9) i deres tro. Lidelsen, motstanden og problemene de opplever at Paulus har forlatt de, er hovedgrunnen til det første brevet fra Paulus' hånd. Det forklarer vekten, både på eskatologien og et rent liv i helliggjørelse (kap. 4).
Teologi
Paulus vektlegger i brevet sin forståelse av Jesu død og oppstandelse som en virksom kraft. Dette viser seg gjennom hedningenes omvendelse: fra avgudene, til Israels Gud og så til Jesus Kristus (jf. 1,9f).
Kaare Frydenberg
Kaare Frydenberg (født 30. april 1950) er en norsk næringslivsleder.
Linjebygg Offshore
Linjebygg Offshore (LBO) er et selskap som driver med bygging og vedlikehold av installasjoner for olje- og gassektoren. Selskapet har hovedkontor i Molde, samt avdelingskontor i Trondheim, Bergen og Stavanger. Linjebygg Offshore har ca. 470 ansatte. Omsetningen i 2009 var på 497,1 millioner kroner.
Kaare Frydenberg
Frydenberg er utdannet siviløkonom fra BI (1974) og startet sin yrkeskarriere i Aftenpostens distribusjons- og opplagsseksjon.
Mark Foley
Mark Adam Foley (født 8. september 1954) er en amerikansk politiker og tidligere et republikansk medlem av Representantenes hus fra 1995 til 2006. Han representerte det 16. distrikt i Florida. Foley trakk seg fra sine verv da det ble kjent at han hadde sendt e-poster med seksuelt innhold til gutter under 18 år. Som følge av disse opplysningene har FBI startet etterforskning for å avklare om han har begått kriminelle handlinger. Den 3. oktober 2006 sier Mark Foley at han selv skal ha blitt utsatt for gjentatte seksuelle overgrep fra han var 13 til han var 15 år av en prest som var tilknyttet den katolske kirken.
Linjebygg Offshore
Linjebygg Offshore var opprinnelig en avdeling av Molde-selskapet Linjebygg, men ble skilt ut av dette i 2000. Etter at Linjebygg ble kjøpt opp av Eltel Networks, ble Linjebygg Offshore i sin helhet overtatt av Istad-konsernet i 2003. I 2014 solgte Istad-konsernet Linjebygg Offshore til det franskeide selskapet Montezin, som eide en gruppe av selskaper under navnet Prezioso Technilor. Samme år endret Prezioso Technilor, inkludert sin norske ervervelse Linjebygg Offshore, navn til PREZIOSO Linjebygg (Group). I 2016 kjøpte Altrad Group opp PREZIOSO Linjebygg Group, som i 2016 totalt teller ca 20 000 ansatte world-wide.
Kaare Frydenberg
Han har vært administrerende direktør i Norges Handels- og Sjøfartstidende/Dagens Næringsliv 1987-1989, Aftenposten 1990-1996 og Pripps Ringnes i Stockholm 1996-1999 samt konsernsjef i Posten Norge 2000-2005.Han har også vært styrelder i en rekke bedrifter som Asker og Bærum Budstikke, ArcusGruppen, Industriverktøy, Hotel Continental og Macks Ølbryggeri.
Frydenberg var daglig leder for eiendomsutviklingsselskapet Scandinavian Property Development (SPDE) 2008-2009, som blant annet står ansvarlig for boligutbyggingen på Fornebu.
Vestlands-Posten
Vestlands-Posten (eller Vestlandsposten) var en avis som ble utgitt i Stavanger fra 1878 til 1916.
Vestlands-Posten ble grunnlagt av venstremannen, presten og lekmannshøvdingen Lars Oftedal og kom ut tre ganger i uka. Hartvig Halvorsen var den første redaktøren i avisa. Vestlands-Posten ekspanderte raskt og var trolig den avisa utenfor hovedstaden som hadde flest lesere i 1880-årene. Vestlands-Posten ble et innflytelsesrikt organ for en moderat venstrepolitikk og «Bonde-Venstre».
Grong bygdemuseum
Grong Bygdamuseum er et kulturhistorisk bygdemuseum i Grong, Nord-Trøndelag. Museet ligger på Bergsmo, 6 km fra Grong sentrum langs fylkesvei 760. Museet er en del av ansvaret til de konsoliderte Museet Midt i Namdalen.
Hovedbygningen er Bergsmolåna fra 1833, som viser hvordan hovedbygningen på en gård i Grong var innredet og utstyrt på 1800-tallet. Øvrige bygninger er ei ferjemannstue fra Mediå, stabbur, bakerhus og smie.
Paulus’ brev til kolosserne
Paulus’ brev til kolosserne, også kalt Kolosserbrevet, er et av brevene som bærer apostelen Paulus’ navn, og er i den kanoniske rekkefølge den tolvte boken i Det nye testamente. I norske bibelhenvisninger forkortes brevet etter bibelselskapets standard «Kol». Det er omdiskutert i moderne bibelforskning om det virkelig er Paulus som har skrevet dette brevet.
Det er usikkert hvor og når brevet er skrevet, enten i Efesus, Caesarea eller Roma en gang mellom år 53 og år 62, det tradisjonelle oppfatningen er at det er skrevet i Roma mellom år 60 og 62. Brevet er rettet til menigheten i Kolossai i den sørvestlige delen av Lilleasia.
Forfatterskap
I det første kapittelets første vers nevnes Paulus og Timoteus som forfattere av brevet, med hilsninger til menigheten i Kolossus. Man regner med at Timoteus må ha fungert som Paulus sin sekretær, ettersom det personlige pronomenet «jeg» brukes gjennom hele brevet (eksempel: ). Helt i slutten av brevet står det «Hilsen med min, Paulus' hånd».
Noen forskere har antydet at mye av brevets innhold skiller det fra de andre av Paulus sine brev, og stiller dermed spørsmål rundt forfatterskapet. Det ene er at språkføringa er forskjellig fra de brevene som ubestridelig tilskrives Paulus. 48 ord forekommer som man ikke finner i noen av hans andre, og 33 av disse finnes ingen andre steder i Det nye testamentet. Også det teologiske innholdet, som omtaler læresetninger knytta opp mot Kristus, endetidslære og menigheten, synes å ha få paralleller i de andre paulinske breva. I tillegg synes de teologiske påstandene framlagt i brevet å være mer avanserte og utvikla enn i hans andre brev. Tematikken rundt Kristus, eskatologi og menigheten har få paralleller i andre paulinske brev. «De teologiske fagfelta som vanligvis trekkes fram for sammenligning er kristologi, eskatologi og ekklesiologi. Kristologien i kol. bygger på det som virker som en hymne i 1,15-20. Her framstilles Kristus som «bildet av den usynlige Gud». Videre i brevet uvides disse kristologiske framstillingene ytterligere. Kristus er «Guds mysterium», de troende er reist opp med Kristus , at Kristus tilgir synder, at Kristus er seierherre over makter og myndigheter.» Fra New Jerome Biblical Commentary. Sammenligna med Paulus sine ubestridte brev, der Paulus ser fram mot et nært forestående annet komme, finner man i kolosserbrevet en ferdigstilt eskatologi, som blant annet framstiller en fortidig dåp med ferdigstilt frelse i stedet for å relatere den til framtida: «Eskatologien i Kol. beskriver hendelser som allerede er gjennomført. Dette står i motsetning til Paulus forventning om den nært forestående Kristi gjenkomst (1. tess 4,15; 5,23; 1. kor 7,26). Menigheten har i Kol. allerede blitt oppreist fra de døde med Kristus, i motsetning til andre paulinske brev, der oppstandelsen forventes å forekomme i framtida. Den eskatologiske forskjellen mellom kol. og de andre breva resulterer i forskjellige teologiske syn på dåpen. Der Romerbrevet 6,1-4 ser framover i tid, ser Kolosserbrevets beskrivelse av dåpen tilbake på en ferdiggjort frelse. I dåpen har troende ikke bare dødd med Kristus, men også stått opp med ham.» Fritt etter The New Jerome Biblical Commentary, av Raymond E. Brown, S.S., Union Theological Seminary, New York; NY, Maurya P. Horgan (kolosserbrevet); Roland E. Murphy, O. Carm. (emeritus) The Divinity School, Duke University, Durham, NC, med forod av HE Carlo Maria kardinal Martini, S.J.; Prentice Hall, Englewood Cliffs, New Jersey, 1990 1990 p. 876
Menigheten
Menigheten i Kolossus, som brevet er retta til, blei grunnlagt av Epafras. Paulus skriver i brevet at de ikke har sett hans ansikt (kapittel 2, vers 2) og man kan derfor regne med at Epafras hadde blitt en troende som følge av Paulus' virke i Efesos, og bragt troa videre til sin hjemby Kolossus. Også menighetene i Laodikea og Hierapolis nevnes i sammenheng med Epafras. Paulus skriver til menigheten at troende ikke behøver å føye seg etter menneskers bud og lærdommer omkring kosthold. I den tidlige kristne menighet fantes det krefter som ville fortsette å overholde de strenge jødiske foreskriftene om høytider, kosthold og omskjærelse. Paulus sier at dette er «en skygge av det som skulle komme». Det går fram at menighetens medlemmer hovedsakelig var hedninger, altså få etniske jøder, men også i denne menigheten fantes det mest sannsynlig jøder som hadde tatt til seg den nye troen, men som ville videreføre den jødiske arven. Noen lærere har holdt fram en teori om at menigheten høsta fordømmelse fra synagogemedlemmer i byen, og at disse ikke ville godta at disse såkalte hedningekristne holdt seg til den gammeltestamentelige jødiske lov. Likevel omtales ikke de troendes forhold til jødisk lov slik det gjerne gjør i andre av Paulus sine brev.
I brevet advares menigheten mot overdreven asketisk praksis og lovprisning av engler.
Bengt Anderberg
Bengt Anderberg (født 17. april 1920 i Göteborg, død 24. september 2008 i Rønne) var en svensk forfatter, bosatt på Bornholm i Danmark.
Litterær produksjon
(ufullstendig)
Kärkölä
Kärkölä er en kommune i landskapet Päijänne-Tavastland i Finland. Kommunen har cirka 4 900 innbyggere og et areal på 259,38 km² hvorav 2,84 km² er vann. Kärkölä er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Hausjärvi, Hollola, Hämeenkoski, Tavastehus, Mäntsälä og Orimattila.
Aud Schønemann
Aud Schønemann, gift Aud Pande-Rolfsen, (født 13. november 1922, død 30. oktober 2006) var en norsk skuespillerinne.
Biografi
Hennes foreldre var skuespillerne August Schønemann (1891–1925) og Dagmar Kristensen (1901–1987). Hun var gift med skuespiller og NRK-medarbeider Jan Pande-Rolfsen (1922–2002) fra 1948. Sammen hadde de sønnen Pål Pande-Rolfsen.
Schønemann debuterte tidlig i norsk sceneliv, men er mest kjent for rollene som Valborg Jensen i filmene om Olsenbanden og som «Modern» (Magnhild Fleksnes) til Marve Fleksnes i tv-serien Fleksnes. Schønemann er den kvinnelige skuespillerinnen som har spilt i flest norske filmer, nærmere femti filmer. I senere år spilte hun blant andre den godtroende syersken Margit i Fredrikssons fabrikk, sammen med blant andre Elsa Lystad, Anne Marie Ottersen og Brit Elisabeth Haagensli. Hun spilte Sigrid Skau i serien Nr. 13.
Hun ga stemme til rollefiguren «enkefru Engelschøn-Glad» i radioprogrammene som bygget på Kjell Aukrusts Flåklypa-univers, og spilte samme rolle da programmene om Flåklypa Radio fortsatte på TV. Enkefru Stengelføhn-Glad var hallodame i Flåklypa Radio, og hadde den særegenheten at hun ikke kunne uttale L-lyden. Sitt eget etternavn uttalte hun eksempelvis som «Engenschøn-Gnad».
Aud Schønemann ble i 2003 rammet av et hjerneslag, og mistet taleevnen. Hun kom seg aldri igjen og tilbrakte sine siste år på Uranienborghjemmet. Hun ble bisatt fra Vestre krematorium i Oslo 9. november 2006.
Shakin’ the Ground
Musikere
Disse musikerne bidrar på platen:
Ian McLeod
Ian McLeod (født 3. oktober 1980 i Falkirk, Skottland) er en profesjonell sørafrikansk landeveissyklist. Han sykler nå for MTN Cycling Team, og syklet for det franske ProTour-laget Française des Jeux fra 2005 til 2007.
Hämeenkoski
Hämeenkoski er en tidligere kommune i landskapet Päijänne-Tavastland i Finland. Kommunen hadde cirka 2 100 innbyggere og et areal på 363,06 km² hvorav 7,83 km² er vann. Hämeenkoski var en finskspråklig kommune som grenset til kommunene Asikkala, Hollola, Tavastehus og Kärkölä.
I begynnelsen av 2016 ble Hämeenkoski slått sammen med Hollola.
Portforbud
Portforbud er forbud mot å oppholde seg utendørs til visse tider på grunn av uroligheter, som straff, ved pandemier eller lignende. Det er også en type unntakstilstand som kan erklæres av en regjering eller annen myndighet. Portforbudet pålegger visse eller samtlige personer å vende tilbake til sine hjem før et visst klokkeslett. Personer som trosser portforbudet, kan bli pågrepet av politi, militære eller annen ordensmakt.
Portforbud innføres gjerne som et forsøk på å gjenvinne ro og orden etter uroligheter, men kan også brukes som et middel til undertrykkelse av visse befolkningsgrupper (som for eksempel portforbudet det nasjonalsosialistiske Tyskland påla jødene).
Nasjonalordenen Juan Mora Fernández
Nasjonalordenen Juan Mora Fernández (spansk: Orden Nacional Juan Mora Fernández) er en costaricansk orden innstiftet 11. juli 1991 av president Rafael Ángel Calderón Fournier og utenriksminister Bernd H. Niehaus Quesada. Ordenen har navn etter Juan Mora Fernández, Costa Ricas første valgte statssjef. Den tildeles utelukkende utlendinger som et ledd i Costa Ricas diplomati og internasjonale forbindelser. Ordenen administreres av utenriksdepartementet. Tildelingsspørsmål behandles av et ordensråd bestående av presidenten, eller en representant for denne, utenriksministeren og viseutenriksministeren, samt protokollsjefen i utenriksdepartementet.
Inndeling
Nasjonalordenen Juan Mora Fernández er inndelt i seks grader:
Insignier
Ordenstegnet for Nasjonalordenen Juan Mora Fernández består av en hvitemaljert stjerne med fem tagger utformet som korsarmene i et malteserkors. Midtmedaljongen har et portrett av Juan Mora Fernández omgitt av en blåemaljert bord med innskriften «JUAN MORA FERNANDEZ». Ordensstjernen har ordenstegnet lagt på en femtagget stjerne. Ordenstegnene er gjort i sølv eller gull avhengig av grad.
Ordensbåndet er rødt med kantstriper i hvitt, blått og hvitt. Fargene er hentet fra Costa Ricas flagg.
Tildeling
Storkors med gullstjerne tildeles utelukkende statssjefer, mens storkors med sølvstjerne kan tildeles regjeringssjefer, ministre, kardinaler, prinser, ambassadører av øverste rang og personer med tilsvarende status. Regjeringsmedlemmer, lavererangerende ambassadører, erkebiskoper, biskoper og andre med tilsvarende status kan utnevnes til storoffiserer.
De tre laveste gradene tildeles også etter regler der bestemte grupper og funksjoner er tiltenkt en bestemt grad av ordenen.
Norske innehavere
Ambassadør Knut Vollebæk har mottatt storkors med sølvstjerne av Nasjonalordenen Juan Mora Fernández.
Vestfold Flatbrødfabrik
Vestfold Flatbrødfabrik, kjent som Korni, var en flatbrødfabrikk på Barkåker i Tønsberg kommune. Bedriften ble grunnlagt i 1919 av Nils Halvorsen Norheim og hans to sønner, Harald og Olaf. Halvorsen mottok i 1934 Kongens fortjenstmedalje for sitt arbeid med automatisert flatbrødbaking. Kavli, som var samarbeidspartner siden 1924, overtok eierskapet over bedriften i 1984. I 2013 ble fabrikken nedlagt og produksjonen flyttet utenlands.
Ved årsskiftet 2012/2013 overførte O Kavli AS produksjonen av kjeks til Latvia, og samme sommer ble flatbrødproduksjonen flyttet til Tyskland. Virksomheten hos Vestfold Flatbrødfabrikk på Barkåker ble nedlagt, og 61 mål eiendom og bygninger på til sammen 9300 kvadratmeter ble lagt ut for salg.
Litteratur
"Vestfold flatbrødfabrik a-s 1919-1969" (Tønsberg Aktietrykkeri. Utgitt i samarbeid med Tønsberg og Omland Turistutvalg.
Andrej Gretsjko
Andrej Antonovitsj Gretsjko (Андре́й Анто́нович Гречко́, født i Golodaevka ved Rostov-na-Donu, død 26. april 1976) var en sovjetisk general. Han var marskalk av Sovjetunionen og forsvarsminister i Sovjetunionen fra 1967 til 1976. Gretsjko var en sentral figur på sovjetisk side under den kalde krigen. Han regnes som talsmann for et sterkt sovjetisk militærapparat og advarte på 1970-tallet mot avspenningspolitikk overfor Vesten.
Militær utdannelse
Gretsjko sluttet seg i 1919 til Den røde armé, der han tilhørte kavaleriet under Semjon Budjonnyj. Etter den russiske borgerkrigen begynte han ved Den 6. kavaleriskole i Taganrog, der han gikk ut i 1926. I 1928 ble han medlem av Kommunistpartiet. Gretsjko gikk i 1936 ut av Militærakademiet Frunze. Han studerte deretter ved Det sovjetiske generalstabsakademiet, der han gikk ut i 1941, bare få uker etter at Tysklands angrep på Sovjetunionen.
Andre verdenskrig
Gretsjko fikk sin første kommando som sjef for 34. kavaleridivisjon. Avdelingen utmerket seg i kamp ved Krementsjuk, ikke langt fra Kiev i Ukraina. Den 15. januar 1942 ble Gretsjko utnevnt til sjef for 5. kavalerikorps. Fra august 1942 til oktober 1943 ledet han 12. armé, 47. armé, 18. armé og 56. armé. Dette var enheter som kjempet på fronten i området omkring Donets og i Nord-Kaukasus.
Etter å ha ledet sine avdelinger på en utmerket måte, ble Gretsjko i oktober 1943 utnevnt til nestkommanderende for Den 1. ukrainske front. I oktober samme år ble han sjef for 1. gardearmé, en post han beholdt til krigens slutt. Avdelingen var en del av Den 4. ukrainske front og rykket fram Ukraina, Karpatene og Galicia og deltok i frigjøringen av Polen og Tsjekkoslovakia.
Gretsjko ble 11. mars 1955 utnevnt til marskalk av Sovjetunionen på bakgrunn av sin innsats i Den store fedrelandskrigen.
Etter verdenskrigen
Etter andre verdenskrig var Gretsjko til 1953 øverstkommanderende for Kiev militærdistrikt.
Fra 1953 til 1957 var han øverstkommanderende for Sovjetunionens styrker i Øst-Tyskland. Gretsjko ledet her an i å slå ned folkeoppstanden i 1953. Han var deretter til 1960 øverstkommanderende for Sovjetunionens bakkestyrker. I forbindelse med den såkalte U2-affæren i 1960 gjorde Gretsjko seg bemerket som den som kunngjorde for Det øverste Sovjet at det var Nikita Khrusjtsjov selv som hadde beordret nedskytning av det amerikanske flyet og at det var benyttet et nytt rakettvåpen.
I årene 1960 til 1967 var Gretsjko øverstkommanderende for Warszawapakten.
Forsvarsminister
Fra 1946 var Gretsjko representant i Det øverste sovjet og i 1961 ble han medlem av sentralkomiteen. Gretsjko ble i 1957 viseforsvarsminister og ble i april 1967 utnevnt til forsvarsminister i Sovjetunionen etter Rodion Malinovskij. Han ble også medlem av Politbyrået. Gretsjko var ansvarlig for moderniseringen av Sovjetunionens væpnede styrker.
Gretsjko mislikte NATO-øvelser i Nord-Norge og la press på Norge. Under den norske forsvarsminister Otto Grieg Tidemands besøk i Moskva i oktober 1967 advarte han om Sovjetunionens militære styrke i nord. Året etter i juni 1968, gjennomførte Sovjetunionen en militær styrkedemonstrasjon på grensen mot Norge.
Gretsjko spilte en ledende rolle i Sovjetunionens og Warszawapaktlandenes invasjon i Tsjekkoslovakia etter Prahavåren i august 1968.
I perioden han var forsvarsminister var Gretsjko også medlem av redaksjonskomiteen som utgav den offisielle sovjetiske historien om andre verdenskrig. Han forfattet også andre bøker, noen av dem ble oversatt til engelsk.
Gretsjko satt som forsvarsminister inntil sin død i 1976.
Utmerkelser
Gretsjko mottok en rekke sovjetiske og utenlandske ordener og utmerkelser for sin innsats. To ganger ble han utnevnt til Helt av Sovjetunionen. Han ble tildelt Leninordenen seks ganger og Den røde fanes orden tre ganger. Gretsjko ble tildelt Suvorovordenens 1. klasse to ganger og 2. klasse en gang. Han ble to ganger tildelt Kutuzovordenens 1. klasse og en gang 1. klasse av Bogdan Khmelnytskij-ordenen. Videre ble han tildelt Oktoberrevolusjonens orden.
Gretsjko ble også utnevnt til Helt av Tsjekkoslovakia, samt tildelt den polske Ordenen Virtuti Militari og Grunwaldkorset.
Gretsjkos urne ble nedsatt ved Kremlmuren i Moskva.
Gonna Get Along Without Ya Now
«Gonna Get Along Without You Now» er en populær amerikansk sang med melodi og tekst av Milton Kellem. Den ble publisert i 1951. Sangen ble opprinnelig skrevet på engelsk, og er blitt innspilt i forskjellige stiler og tempo.
Jōganji (elv)
Jōganji (常願寺川) er navnet på ei elv i prefekturet Toyama i det sentrale Japan. Elva er spesielt godt egnet for vannkraft. Hietsu-jordskjelvet i 1858 førte til en blokkering av elvas øvre løp. Arimine-demningen gir en viktig regulering og flomkontroll av elva, og gir vannfall til Arimine vannkraftverk.
Gonna Get Along Without Ya Now
Originalversjonen fra 1951 var Rockabillymusikk fremført av Roy Hogsed.
Norske versjoner
Carl Christian Bøyesen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Jeg kan klare meg uten deg». Rigmor og Kari Ann m/Kjell Karlsens orkester spilte inn sangen. Den ble utgitt på singlen Triola TN 464.
Trebåtfestivalen i Ulsteinvik
Trebaatfestivalen i Ulsteinvik er et årlig arrangement som hvert år avholdes i Ulsteinvik i uke 33. Festivalen ble første gang arrangert i 2006. Det er den er den eneste trebåtfestivalen på Sunnmøre og blir arrangert i havneområdet og sentrum av Ulsteinvik, i Ulstein kommune. Arrangøren av Trebåtfestivalen i Ulsteinvik er Line Urke og Hugo Antonsen. Hensikten med festivalen er å bidra til fremme kystkultur, interesse for trebåter og lage en folkefest i Ulsteinvik. Festivalen er åpen for alle typer båter, men de har fokus på veteran og trebåter. I forbindelse med festivalen organiseres ulike aktiviteter, konkurranser og oppvisninger.
Gonna Get Along Without Ya Now
Norske versjoner
Wenche Myhre spilte inn sangen og ga den ut på albumet Som… en lekende vind i 1970. Den norske teksten er skrevet av Eric Aster. På norsk ble sangen kalt Bom bom bom bom.
Trebåtfestivalen i Ulsteinvik
Trebaatfestivalen i Ulsteinvik blir driftet på dugnad.
Gonna Get Along Without Ya Now
Listeplasseringer
Brewers versjon nådde en 25.-plass på Billboard-listen.
Patience and Prudence fikk større suksess med sangen da den ble spilt inn i 1956 og nådde en førsteplass på listen. To andre versjoner nådde den amerikanske Billboard Hot 100-listen i 1964: Tracey Dey (som best # 51) og Skeeter Davis (som best # 48).
Davis' versjon nådde Top 10 på countrylisten.
Viola Wills' versjon nådde en 52.-plass på discolisten i USA. I Storbritannia ble Wills nummer 8 på UK Top 100.
Sverkerætten
Sverkerætten var en av to ætter eller slekter som slåss om kongsmakten i Sverige mellom ca. 1130 og 1250. Navnet kommer fra den første kongen i ætten, Sverker den eldre. Sverkerætten døde ut på mannssiden i år 1222 med Johan Sverkersson. Den andre ætten var Erikætten.
Sverkerætten var tradisjonelt sett orientert mot Danmark mens Erikætten på samme vis orienterte seg mot Norge for allianser og støtte.
Under den første Sverker, kalt «den eldre» for å skille ham fra den senere Sverker den yngre, skal dyrkningen av åsatroen, eller sett fra et kristen synsvinkel, hedenske guder, ha opphørt og døde ut i Sverige.
Det ble anlagt flere klostre på denne tiden, som Alvastra kloster i Østergøtland, Nydala kloster i Småland, Varnhems kloster og Gudhem kloster i Vestergøtland hvor munker og nonner ugifte skulle tilbringe sine liv med å tjene den kristne guden. Man begynte også å innføre bispestift.
Ángel Suquía Goicoechea
Ángel Suquía Goicoechea (født 2. oktober 1916 i Zaldivia nær San Sebastián i Spania, død 13. juli 2006 i San Sebastián) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Madrid 1983–1994, og ble kreert til kardinal i 1985.
Sverkerætten
Et pavelig sendebud, kardinal Nicolaus av St. Alban, kom til Sverige for å innvie en erkebiskop. Men sveaerne og gøtene kunne ikke komme overens i noen av de viktige møtene for å kunne utse en erkebiskop og på hjemreisen etterlot det pavelige sendebudet Pallium (erkebispekåpen) hos biskopen i Lund.
Ángel Suquía Goicoechea
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Jose Tomas Sanchez
Jose Tomas Sanchez (født 17. mars 1920 i Pandan i Catanduanes på Filippinene; død 9. mars 2012 i Manila ) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop på Filippinene, til sist erkebiskop av Nueva Segovia (det kirkelige navn for Vigan) 1982–1986, før han ble kalt til Roma og ble sekretær for Kongregasjonen for folkenes evangelisering (Propaganda Fide) og deretter prefekt for Kongregasjonen for Kleresiet (1991–1996).
Han ble kreert til kardinal i 1991 med titteldiakoniet San Pio V a Villa Carpegna. Som pensjonist forble han lenge boende i Roma.
Han har slekt i Bodø og i Oslo; én av hans norsk-filippinske slektninger arbeidet en tid i Vatikanet.
Marcel Strauss
Marcel Strauss (født 15. august 1976 i Feuerthalen) er en tidligere profesjonell sveitsisk landeveissyklist.
Jose Tomas Sanchez
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
British South Africa Company
British South Africa Company (BSAC) ble etablert av Cecil Rhodes gjennom sammensmeltningen av Central Search Association og Exploring Company Ltd og fikk en kongelig kontrakt i 1889. Selskapets direktører bestod blant andre av hertugen av Abercorn, Rhodes selv og finansiereren Alfred Beit. Rhodes håpet at BSAC ville promotere kolonisering og økonomisk utnyttelse over store deler av det sør-sentrale Afrika, som en del av «kappløpet om Afrika». Dog var hans hovedfokus syd for elven Zambezi, i Mashonaland og kystområdene østenfor, hvorfra han trodde portugiserne kunne bli fjernet ved hjelp av betaling eller makt, samt i Transvaal som han håpet ville komme tilbake under britisk kontroll.
Selskapet ble gitt makt til å inngå avtaler med afrikanske herskere som kong Lobengula, til å opprette banker, til å eie, drive og gi eller distribuere land og til å opprette en politistyrke (British South Africa Police). Til gjengjeld gikk selskapet med på å utvikle territoriet det kontrollerte, å respektere eksisterende afrikanske lover, å tillate fri handel innenfor dets territorium og respektere alle religioner.
Selskapet rekrutterte sin egen hær og angrep og beseiret matabelene og shonaene nord for Limpopoelven. Det var første gang britene brukte Maxim maskingevær i kamp. Selskapet eksproprierte, og i de følgende tre tiårene administrerte, et territorium som selskapet gav navnet Zambezia, og senere Rhodesia. Dette området tilsvarte det som i dag er republikkene Zambia og Zimbabwe.
Den kongelige kontrakten ble fornyet i 1914 på betingelse av at bosettere i Rhodesia ble gitt økte politiske rettigheter. I 1922 gikk selskapet i forhandlinger med regjeringer i Unionen Sør-Afrika som ønsket å overta territoriet. Planen ble veltet av koloniens bosettere som i stedet krevde status som selvstyrt koloni i Sør-Rhodesia (dagens Zimbabwe) og som protektorat i Nord-Rhodesia (dagens Zambia).
BSAC klarte ikke å skape nok profitt til å betale sine aksjeeiere avkastning før etter at det mistet administrativ kontroll over Rhodesia i 1923. I 1933 solgte BSAC sine rettigheter til å lete etter mineraler sør for Zambezi til den rhodesiske regjeringen, men beholdt rettighetene over mineralforekomster i Nord-Rhodesia. De beholdt også selskapets eiendeler i gruver, jernbane, eiendommer og landbruk over hele det sørlige Afrika.
Selskapet ble i 1964 tvunget til å overgi sine mineralrettigheter til regjeringen i Zambia, og året etter ble BSAC slått sammen med Central Mining & Investment Corporation Ltd og The Consolidated Mines Selection Company Ltd og dannet et gruve- og industriselskap kjent som Charter Consolidated Ltd hvor eierne av BSAC eide over en tredjedel av aksjene.
Ski- og Ballklubben Skiold
Ski- og Ballklubben Skiold (stiftet 7. juni 1910 som Bragerøen Idrettsforening) er et idrettslag fra Strømsø i Drammen. Foreningen har hatt tilhold på «Gamle Gress», mer kjent som Marienlyst stadion siden 1924. Klubbens drakter er røde med hvit besetning, hvite bukser og røde strømper. Klubben drev bandy fra 1920 til sammenslåingen til Drammen Bandy i 1997, og har 2 norske mesterskap, 1939 og 1957. Klubben drev også i en lang periode ishockey, men denne avdelingen ble nedlagt sent på 1970-tallet. Klubbens seniorlag i fotball ligger for tiden i 4. divisjon.
Meritter A-laget (etter 2009)
Opprykk fra 5. divisjon til 4. divisjon, sesongen 2010. Spilte da kretsmesterfinale mot IBK2, Skiold ble kretsmestere i 5.div etter 4-3 seier. Serien ble vunnet med solid margin etter 17 seire 2 uavgjort og kun 1 tap. Skiold scoret hele 80 mål på 20 kamper og slapp inn 30. Av de 17 seirene kom 10 av 10 mulige på hjemmebanen Gamle Gress, Marienlyst. Storscorer ble Stian Ottersen med sine 20 mål, mens Morten Idal ble assistkonge med 15 målgivende.
Stadion
Gamle Gress, Marienlyst Drammen. Skiold SBK deler hjemmebane med Drafn, Drammen FK og Strømsgodset IF.
Ed Sampson
Edward Horace «Ed» Sampson (født 23. desember 1921 i Fort Frances i Ontario i Canada, død august 1974) var en amerikansk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1956 i Cortina d'Ampezzo.
Charlbury
Charlbury er en liten by og verdslig sogn i Evenlodedalen, rundt 10 km nord for Witney Oxfordshire, England. Den ligger på grensen til Cotswolds, i en åsside over elven Evenlode og ved utkanten av Wychwoodskogen. Ved folketellingen i 2011 hadde sognet en befolkning på 2 830 innbyggere.
Etymologi
Toponymisk bevis antyder at Charlbury var en angelsaksisk bosetning fra en gammel alder, og kan bli assosiert med «Faerpinga in Middelenglum» listet i Tribal Hidage fra 600- til 800-tallet. Stedsnavnet er en sammensetning av to angelsaksiske elementer. Burh er et befestet sted (jf. borg). Ceorl henviser til en «frimann av laveste rang», men andre kilder antyder at Ceorl også kan være et personnavn. Likheten mellom Ceorl og personnavnet Charles er ingen tilfeldighet: «Charles», «ceorl» og «churl», sammen med det moderne tyske navnet Karl er avledet fra samme urgermanske ord *karlaz, noe som etymologisk fører tilbake til første forklaring, «karl», «carl», «ceorl», er gamle betegnelser for en mann fra lav samfunnsklasse.
Historie
Sognekirken er viet til jomfru Maria, men det er også en tradisjon som assosierer den med sankt Diuma av Mercia, som var den første biskopen i Mercia. Den nåværende kirkebygningen er fra 1600-tallet.
I utkanten av byen ligger Lee Place, som tidligere tilhørte Ditchleyslekten, og som nå er sommerhjemmet til hertugen av Marlborough. En annen herregård i byen er Cornbury Park fra 1600-tallet. Den ble til dels tegnet av Hugh May, og eies av Lord Rotherwick.
Rowan Williams, erkebiskop av Canterbury, har også sitt sommerhjem i Carlbury. Når han er der på søndager holder han gudstjenesten i sognekirken.
Stasjonen er fra Brunels tid, og det går tog mot blant Oxford, London og Hereford.
Charlbury har i nyere tid blitt kjent for Charlbury Riverside Festival, den største gratisfestivalen for rock og world music i Oxfordshire. De holdes på et offentlig område som er omkranset av Evenlode, og er kjent som Millfield fordi de tidligere lå en vannmølle der.
Fylkesvei 251
Fylkesvei 251 går mellom Smiugard i Etnedal og Høljerast bru i Nordre Land. Veiens lengde er 29,9 km.
Opprinnelig gikk veien på den fredede Lunde bru fra 1829. 2019 ble en ny veistrekning tatt i bruk, og brua ble erstattet av den nye Hellefossen bru. Traséen over Lunde bru blir kommunal vei.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
2019 ble fylkesvei 237 (Oppland) del av veien.
Vini Zabù - KTM
Vini Zabù - KTM er et italiensk sykkellag. Laget konkurrerer som et profesjonelt kontinentallag, og ble i 2009 invitert til å delta i blant annet Milano–Sanremo og Giro d'Italia.
Cospas-Sarsat
Cospas-Sarsat er et internasjonalt satellittbasert søk- og rednings-system (SAR) for nødvarslingsgjenkjenning og informasjonsdeling som ble etablert av Canada, Frankrike, USA og det tidligere Sovjetunionen i 1979.
Systemet består av både et bakke- og et romsegment:
Romsegmentet av Cospas-Sarsat systemet består nå av SAR-prosessorer ombord på 4 geosynkrone satellitter som kalles GEOSARer og 5 lavjordpolarbane satellitter som kalles LEOSARer.
Angkor Vat
Angkor Vat, eller Angkor Wat ( (ângkôr vatt), «tempelet i Angkor» på khmer) er det mest berømte tempelet i ruinbyen Angkor noen kilometer nord for byen Siem Reap i det nordlige Kambodsja. Tempelkomplekset ble bygget av kong Suryavarman II (1113–50) som en hinduistisk helligdom for guden Vishnu og forestilte det hinduistiske universet. På 1300- eller 1400-tallet ble tempelet konvertert til en theravada-buddhistisk helligdom; noe det mer eller mindre fortsatte å være helt til i dag, selv om resten av Angkor ble oppgitt på 1500-tallet. Tempelet anses for å være det arkitektoniske høydepunktet i den klassiske khmerkulturen, og sammen med resten av Angkor-området ble Angkor Vat i 1992 satt på UNESCOs liste over verdens kulturarv.
Angkor Vat kombinerer to grunnformer av khmertempler: tempelfjellet og det senere galleritempelet. Det er designet for å representere fjellet Meru, som er hjemsted for guddommene i hinduismen. Innenfor en vollgrav og en ytre mur på 3,6 km er det tre gallerier som alle er hevet over det forrige med fem store tårn i et kryss i sentrum. Tempelet er i motsetning til de fleste andre templene i området vendt mot vest, og betydningen av dette er ikke klar. En teori om årsaken er at tempelet var et mausoleum, mens en annen forklaring er at tempelet var dedisert til Vishnu.
Tempelet har undergått en omfattende restaurering siden det ble kjent i den vestlige verden i 1857. Maurice Glaize, som blant annet skrev den stadig mye brukte guideboken Monumentene i Angkorgruppen, ledet restaureringsarbeidet i perioden 1936–45.
Tempelet er generelt beundret for sin storslåtthet og harmonien i dets arkitektur, samt de omfattende basrelieffene utsmykket med religiøse fortellinger og tallrike devaer (vennlige guddommer), asuraer (demoniske guddommer) og apsaraer (nymfer).
Kambodsja bruker tempelet som symbol for landet. Det opptrer i landets flagg og er landets største turistattraksjon.
Etymologi
Siden det verken er funnet en grunnstele eller samtidige inskripsjoner som henviser til tempelet, er dets opprinnelige navn ukjent, men det kan ha vært kjent som Vrah Vishnulok (norsk «Den hellige bolig for den store Vishnu») etter den sittende guddom. Man vet riktignok at det har vært kjent som Preah Pisnulok etter den posthume tittelen til dets grunnlegger, Suryavarman II.
Det moderne navnet, Angkor Wat, som er brukt siden det 16. århundre, betyr «bytempel». Angkor er en dialektisk form av ordet nokor, som stammer fra sanskritordet nagara (hovedstad), mens wat er khmerordet for tempel.
Plassering og bruk
Angkor Wat er en unik kombinasjon av et tempelfjelldesign, som var standarddesign for Khmerrikets statstempler, og et konsentrisk galleritempeldesign, og det er dessuten innflytelse fra Orissa og Chola fra Tamil Nadu, India. Tempelet representerer det hellige fjellet Meru, som er hjemstedet for guddommene i hinduismen. De fem tårnene i et kryss symboliserer de fem toppene på fjellet og murene og vollgraven fjellkjedene og havet som omgir det. Adgang til de øvre områdene av tempelet var forbeholdt prestene og de kongelige, mens vanlige mennesker kun hadde adgang til det laveste nivået.
I motsetning til de fleste khmertempler er Angkor Wat orientert mod vest og ikke øst. Dette har fått mange (inklusive Maurice Glaize og George Coedès) til å konkludere at Suryavarman hadde planlagt det som et begravelsestempel. Ytterligere beviser for dette synspunkt gis av basrelieffene, hvis historie fortelles mot uret — prasavya i hinduterminologi — hvilket er det motsatte av den normale rekkefølgen, og ritualer i forbindelse med brahmiske begravelsesseremonier finner sted i denne rekkefølgen. Arkeologen Charles Higham beskriver likeledes en gjenstand som kan ha vært en begravelseskrukke som ble funnet i det sentrale tårnet. Freeman og Jacques innvender riktignok at flere andre templer avviker fra den typiske østlige retningen og foreslår at Angkor Wats retning var begrunnet i dets innvielse til Vishnu, som var forbundet med vest.
En annen tolkning av Angkor Wat har blitt foreslått av Eleanor Mannikka: Hun argumenterer for at det er innebygget tidssykluser for solen og månen i dimensjonene, innholdet og arrangeringen av basrelieffene og tempelets generelle ensretning, hvilket ifølge henne indikerer at de som bygde tempelet mente at det kom en ny æra med fred under kong Suryavarman II:
Mannikkas forslag har blitt mottatt med en blanding av interesse og skepsis i akademiske kretser. Hun distanserer seg selv fra andres spekulasjoner, slik som Graham Hancocks om at Angkor Wat er en del av en representasjon av stjernebildet Dragen.
Dagny Hald
Dagny Hald (født Dagny Revold 17. april 1936 i Bærum, død 6. september 2001) var en norsk keramiker og grafiker.
Angkor Vat
Byggemåte og byggestil
Angkor Wat er et eksempel på stilen i den klassiske khmerarkitekturen — Angkor Wat-stilen — som det har gitt navn til. På 1300-tallet hadde khmerarkitektene blitt dyktige og sikre i bruken av sandstein (i stedet for murstein eller lateritt) som det primære byggematerialet. De fleste av de synlige områdene er av sandsteinsblokker, mens det er brukt lateritt til den ytre muren samt ikke-synlige strukturelle deler. Hvilket bindemiddel som er brukt til å samle blokkene, er ennå ikke endelig klarlagt, men både naturlig harpiks og lesket kalk har blitt foreslått.
Dagny Hald
Dagny Hald var utdannet ved Accademia delle Belle Arti i Roma og Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo. Hun var også hospitant ved Statens kunstakademi og Atelier Hayter i Paris. Hun arbeidet i en årrekke i et atelier hun delte med sin mann, billedkunstneren og forfatteren Finn Hald, i deres hjem i Son i Akershus. Fra 1965 hadde hun en rekke separatutstillinger i skandinaviske gallerier, og verker ble innkjøpt av blant annet Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet og Victoria and Albert Museum.
Hiddn Solutions
Hiddn Solutions ASA (ose: HIDDN; stiftet 7. mai 1998 som Acta ASA) er et børsnotert selskap som fokuserer på finansiering, utvikling og kommersialisering av teknologi.
Dagny Hald
Dagny og Finn Hald giftet seg 1956. Hennes far var maleren Axel Revold og moren var Irmelin Nansen, dattera til Fridtjof Nansen og Eva Nansen; se slekten Heiberg.
Angkor Vat
Byggemåte og byggestil
De karakteristiske elementene for den arkitektoniske stilen inkluderer: spissbuede tårn formet som lotusknopper; halv-gallerier for å utvide forbindelsesganger; aksegallerier som forbinder innelukker og korsterrasser langs hovedaksene i tempelet. Typiske dekorative elementer er guddommer og nymfer, basrelieffer og på pedimentene omfattende og fortellende scener. Billedhuggerarbeidene på Angkor Wat anses for å være konservative, da de er mer statiske og mindre yndefulle enn tidligere arbeider. Andre elementer i designet har blitt ødelagt av plyndring og tidens tann, blant annet forgylt stukkatur på tårnene, forgylning av noen av figurene i basrelieffene og treloft og -dører.
Hiddn Solutions
Acta
Selskapet ble stiftet 7. mai 1998 som Acta ASA av Fred Ingebrigtsen og Alfred Ydstebø og ble mest kjent for å selge omstridte strukturerte spareprodukter til norske småsparere. Selskapet tilbød mer enn 300 spare- og investeringsløsninger til privatpersoner, og forvaltet ca. 90 milliarder kroner for 83 000 kunder. Acta hadde rundt 580 investeringsrådgivere fordelt på over 57 kontorer i Norge, Sverige og Danmark.
Agasti
Etter Acta-saken, ble restene av selskapet omdøpt til Agasti Holding ASA og delt inn i tre forretningsområder; Wealth Management, Capital Markets og Investment Management. Forretningsområdet Wealth Management bestod av selskapene Navigea Securities i Norge og dets svenske filial, samt Navexa Securities i Sverige. Forretningsområdet Capital Markets bestod av selskapet Agasti Wünderlich Capital Markets, mens forretningsområdet Investment Management bestod av selskapet Obligo Investment Management med datterselskaper.
Mary Seacole
Mary Seacole (født 1805, død 14. mai 1881) var en sykepleier fra Jamaica som er mest kjent for sin involvering i Krimkrigen. Hun satte opp og drev et pensjonat i Panama og i Krymsk for å bistå med å behandle de syke og skadde soldatene. Seacole ble undervist i sykepleierstudiene av en urtemedisiner og lærte om folkemedisin av hennes mor som drev et pensjonat for funksjonshemmede europeiske soldater og sjømenn.
Angkor Vat
Byggemåte og byggestil
Angkor Wat-stilen ble etterfulgt av stilen i Bayonperioden, hvor kvalitet ofte ble ofret fremfor kvantitet. Andre templer i samme stil ved Angkor er Banteay Samré, Thommanon, Chau Say Tevoda og de tidlige Preah Pithutemplene. Utenfor Angkor er andre eksempler Beng Mealea og deler av Phanom Rung og Phimai i Thailand.