cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nasir Khusraw
Liv
Frem til år 1046 jobbet hans som finanssekretær og pengeinnsamler for seldsjukkene under sultan Toghrul Beg, eller snarere for hans bror Jaghir Beg, emiren av Khorasan, som hadde erobret Merv i 1037. Rundt denne tiden gikk han bort fra all luksus i livet og satte ut på en pilegrimsferd til de hellige stedene Mekka og Medina, i håp om å finne løsningen for hans åndelige krise der. Denne reisen var inspirert av en himmelsk stemme i en av hans drømmer.
Den grafiske beskrivelsen av denne reisen er tatt med i Safarnama, som innehar en spesiell verdi blant bøker for reise, siden den inneholder den mest autentiske beretningen om situasjonen til den muslimske verden i midten av det 11. århundre. De ett minutt lange utkastene med handling rundt Jerusalem og omegn er av stor praktisk verdi selv den dag i dag.
I løpet av syv år (1046–1052) tilbakela Nasir en distanse på 19 000 km, og han besøkte Mekka fire ganger der han utførte alle ritualer og skikker som en nidkjær pilegrim. Det var imidlertid Kairo, hovedstaden i Egypt og residensen til fatimidenes kalif-imam Ma'ad al-Mustansir Billah, imamen av ismailittitske sjiamuslimer, som tiltrakk han mest. Billah førte på akkurat det tidspunktet en dødelig krig mot abbaside-kalifen av Bagdad og seldsjukken Toghrul Beg, den store forsvareren av sunniislam. Da Nasir besøkte Kairo lå makten til de egyptiske fatimidene i deres senit; Syria, Hijaz, Afrika og Sicilia adlød al-Mustanirs ordre, og den ytterste orden, sikkerhet og velstand regjerte i Egypt. I Kairo ble han i hovedsak undervist av den fatimidiske dā'ī («misjonæren») Mu'ayyad fid-Din al-Shirazi og grundig gjennomsyret med de sjia-ismailittitske læresetningene til fatimidene, og deres ankomst i hans hjemland ble heretter den eneste gjenstand i hans liv. Han ble forfremmet til stillingen som dā'ī «misjonær» og utnevnt til Hujjat-i Khorasan, men den fiendtligheten han møtte med utbredelsen av disse nye religiøse ideene etter hans tilbakekomst i Stor-Khorasan i 1052 og sunnifanatismen tvang ham til slutt til å flykte. Etter mange vandringer fant han en tilflukt i Yamgan (ca. 1060) i fjellene i Badakhshan, der han tilbrakte de siste tiårene av sitt liv som en eremitt. Han klarte å samle et betydelig antall hengivne tilhengere rundt seg, som han overleverte sin lære til for etterfølgende generasjoner.
Châtelet (Paris Metro)
Châtelet er en metrostasjon på grensen mellom Paris' 1. og 4. arrondissement. Stasjonen betjener metrolinjene 1, 4, 7, 11 og 14. Hver enkelt av linjene har en separat dato for at deres stasjon ble åpnet, 6. august 1900 (linje1), 21. april 1908 (linje 4), 16. april 1926 (linje 7), 28. april 1935 (linje 11) og 15. oktober 1998 for linje 14.
Bortsett fra metroen betjener stasjonen også forstadstoglinjene (RER). Den er Europas største underjordiske stasjon, med korrespondanse mellom tre av de fem RER-linjene samt fem av de seksten metrolinjene. Av RER-linjer betjener den linje A, linje B og linje D.
Châtelet er oppkalt etter Grand Châtelet, et slott som ble revet av Napoléon Bonaparte i 1802. Dette slottet voktet den nordlige tilgangen til den gamle broen Pont au Change over Senen til Île de la Cité. Place du Châtelet har også fått sitt navn fra dette slottet.
Stasjonen ligger på nordbredden av elven Seinen, like ved Île de la Cité. Det er totalt 11 innganger som leder til stasjonen. Stasjonen er delt i to deler, disse knyttes sammen av en lang gang:
Videre har stasjonen en underjordisk gang som forbinder den med den sydlige enden av RER-stasjonen Châtelet – Les Halles, som igjen er knyttet til den nordlige enden av metrostasjonen Les Halles. Avstanden mellom linje 7s perrong og RER-stasjonen er ca. 750 meter.
Ľubomír Pištej
Ľubomír Pištej (født 6. mars 1984) er en slovakisk bordtennisspiller.
Prås
Prås er et talglys av mangelfull kvalitet, og som dermed avgir lite lys. Flammen vil flakke og sprute. Begrepet har ukjent opphav.
Horenus Tadesse
Horenus Zewdu Tadesse  (født 22. mai 1998) er en etiopiskfødt norsk fotballspiller som spiller for Sandnes Ulf.
Miguel La Hera
Miguel La Hera Betancourt (født 24. januar 1985), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing.
La Hera vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det cubanske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sør-Korea. Cuba tapte finalen mot Sør-Korea med 2-3. Det var femte og siste gangen som baseball var med på det olympiske programmet.
Koldedalstinden
Koldedalstinden er et fjell øst i Årdal kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på 1 927 meter over havet.
Koldedalstinden var tidligere også navnet på Falketind på motsatt side av Koldedalen.
Knut Hamre
Knut Hamre (født 3. mars 1952 på Voss ) er en norsk folkemusiker på hardingfele.
Hamre er fra Granvin i Hordaland. Han har arbeidet som kulturskolelærer og som fylkesmusiker. Han har vunnet en lang rekke priser: Landskappleiken sju ganger, Myllargutprisen 1986, Edvard Grieg-prisen, Hilmar Alexandersens minnepris 1993, og Anders Kjerlands minnepris 2000. Sammen med Bjarne Herrefoss og Hallvard T. Bjørgum vant han Spellemannprisen 1998 i klassen folkemusikk for albumet Toneflaum. Han var dessuten nominert til Spellemannprisen 1994 i klassen folkemusikk/gammaldans for Fargespel og til Spellemannprisen 2000 i samme klasse for Håstabøslåttar. Han vant Folkelarmprisen 2014 i klasen solo for Spelarhola (med Alexander Aga Røynstrand og Åse Teigland) og Folkelarmprisen 2019 i klassen dokumentasjon for Slåttar frå Granvin. I 2017 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden «for den framståande innsatsen hans for norsk folkemusikk.»
Maria Guyomar de Pinha
Maria Guyomar de Pinha (thai: Thai: มารีอา กียูมาร์ ดึ ปีญา; født i 1664, død i 1728) var en thailandsk kokk. Hun er kjent for sitt bidrag til det thailändske kjøkken, særlig for sine desserter, blant dem de eggbaserte søtsakene foi thong og sangkhaya, som var inspirert av det portugisiske kjøkken.
Biografi
Den katolske Maria Guyomar de Pinha var datter av Ursula Yamada, som tilhørte en japansk-kristen flyktingkoloni i kongedømmet Ayutthaya (mange katolske japanere flyktet fra den japanske kristenforfølgelse), og den portugisisk-indiske Fanik Guyomar fra Goa.
Hun giftet seg i 1682 med den greske eventyrer Constantine Phaulkon, som hun fikk flere barn med. Før bryllupet konverterte han fra anglikanisme til katolisisme.
Paret hadde en innflytelserik rolle ved det thailandske hoff og var allierte med franskmennene gjennom Det franske ostindiske kompani. Under den siamesiske revolusjon i 1688 ble mannen drept, mens hun søkte vern hos franskmennene. Franskmennene utleverte henne imidlertid til kong Phetracha, som gjorde henne til slave i palasskjøkkenet. Der arbeidet hun seg opp i gradene og nådde en slik fremgang at hun endte opp som sjef for kjøkkenpersonalet.
Igor Poljakov
Igor Poljakov vant en olympisk sølvmedalje i roing under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var styrmann på den sovjetiske båten som kom på andreplass i rokonkurransen for åttere bak USA. Roerne på den sovjetiske åtteren var Jevgeni Brago, Vladimir Rodimoesjkin, Aleksej Komarov, Igor Borisov, Slava Amiragov, Leonid Gissen, Jevgeni Samsonov og Vladimir Krjoekov.
Kurland (Sarpsborg)
Kurland er en bydel i Sarpsborg. Den ligger litt nord for sentrum, mellom Tunevannet i vest og Glomma i øst. Her ligger blant annet Kurland Sykehjem, Kurland Barneskole og klubbhytta til Sarpsborg Fotballklubb.
Turcinoemacheilus
Turcinoemacheilus er en slekt av ferskvannsfisker.
De er lette å skille fra andre smerlinger i Sørvest-Asia på den tynne, nesten sylinderformede kroppen. Basis til bukfinnene sitter foran starten på ryggfinnen. Gattet sitter langt bak, og fargemønsteret er karakteristisk. Alle artene er bunnlevende i elver og bekker med sterk strøm og grus- eller steinbunn.
Selv om disse fiskene har en vid utbredelse og mange steder er vanlige, er det gjort få funn av dem. Den først kjente arten, Turcinoemacheilus kosswigi, ble ikke beskrevet før i 1964. Typelokaliteten er i nedslagsfeltet til Store Zab i Tyrkia. I 2001 ble Turcinoemacheilus oppdaget i Eufrats nedslagsfelt og i 2009 ble den rapportert fra Iran. Turcinoemacheilus himalaya ble i 2011 beskrevet fra Himalayas sørskråning i Nepal.
Turcinoemacheilus i Sørvest-Asia er nå splittet i fem arter: T. minimus i Eufrat, T. kosswigi i Store Zab, Lille Zab og Sirvan, som alle er bielver til Tigris, T. hafezi og T. saadii sammen i Karun og T. bahaii i den endorheiske elva Zayandeh i Zagrosfjellenes østskråning.
Kometen kommer
Kometen kommer (svensk Kometjakten) er en barnebok fra 1946, som inngår i Tove Janssons serie om Mummitrollet. Jansson utga en revidert utgave av boken i 1968 med tittelen Kometen kommer. Den norske oversettelsen fra 1970 er basert på den reviderte utgaven.
Det har variert hvorvidt dette har blitt regnet som den første eller andre boken i mummi-serien. Den forrige boken, Småtrollene og den store oversvømmelsen (1945), anses noen ganger som en forløper til selve serien, ettersom miljøet i Mummidalen og de fleste av karakterene blir introdusert og utviklet i Kometen kommer.
Boken framstår - i sin første versjon - som overtydelig i sin skildring av truslene og «dynger skrekkskildring på skrekkskildring.» Boken er også en kritikk av en følelseskald vitenskap og et studium av de ulike reaksjonene på den forestående katastrofen: vekslingen mellom frykt og uansvarlighet.
I den første utgaven, fra 1946, balanserer Mummitrollet mellom barnslig og voksen adferd. I den reviderte utgaven fra 1968 er han mer entydig et barn.
Handling
Mummitrollet og hans venn Sniff drar til skogen og følger en mystisk sti innover i skogen. Etterpå finner de en mystisk hule. De reiser så hjem igjen, og siden det regner, tilbringer de kvelden inne sammen resten av familien. Livet går helt normalt frem til kvelden, da den filosofiske Bisamrotten dukker opp og forklarer at huset hans ble ødelagt da Mummipappa bygde en bro over elva. Restene hadde regnet tatt. Bisamrotten har tanker om det meste som skjer, og det deler han gjerne med de andre, som blir mer og mer engstelige.
Plutselig ser de en komet på himmelen over Mummidalen.
Mummitrollet og Sniff bestemmer seg for å reise til et observatorium i fjellene for å spørre en professor om kometen vil ødelegge verden. Etter en stund møter de Snusmumrikken, som bestemmer seg for å reise med de to vennene. De seiler videre mot fjellene og blir ført under dem av en sterk strøm. Der kantrer flåten, men de blir reddet av en hemul. De går resten av veien til observatoriumet. På en av kveldene forteller Snusmumrikken om snorkene, søsknene Snorken og Snorkfrøken. Mummitrollet tenker stadig mer på Snorkfrøken og blir mer og mer forelska, til tross for at han bare har hørt om henne.
Etterhvert finner de observatoriet, og forskerne forteller nøyaktig når kometen vil komme.
Følget bestemmer seg for å gå hjem for å være der når kometen kommer, og på veien hører de rop om hjelp. Det er Snorkfrøken som har blitt fanga av en kjøttetende plante. Mummitrollet redder henne, og hun og broren hennes, Snorken, slår følge med dem på veien til Mummidalen. På vegen hjem kommer de også innom en liten landsby og kjøper gaver til hverandre. Deretter holder de et stort selskap i skogen før de fortsetter.
Varmen fra kometen har tørka opp havet, så gruppa krysser havbunnen på stylter. På veien møter de Hemulen, som også blir med på vei til Mummidalen. Mummidalen er blitt evakuert fordi Bisamrotten har fortalt alle at kometen kommer til å lande akkurat i den dalen, men Mummimamma og Mummipappa har ventet på sønnen sin og Sniff. Familien, Sniff, snorkene, Hemulen og Bisamrotten gjemmer seg i hulen Mummitrollet og Sniff fant da de var på perledykking i begynnelsen av boka.
Kometen passerer jorda uten å komme nær den i det hele tatt. Boka avsluttes med at vennene feirer og er glade.
Film
Som en oppfølging av tv-serien I Mummidalen (1990-91) laget det samme produksjonsselskapet også en animefilm av denne boka: Kometen kommer (1992).
Dukkefilmen Mumintrollet och kometjakten (finsk Muumi ja punainen pyrstötähti) hadde premiere i 2010.
Jean-Julien Weber
Jean-Julien Weber P.S.S.(født 13. februar 1888 i Lutterbach i Elsass i keiserdømmet Tyskland, død 13. februar 1981 i Strasbourg i Frankrike) var katolsk biskop-erkebiskop av Strasbourg.
Prest
Den 29. juni 1912 ble Weber ordinert til prest og gikk inn i presteselskapet Saint-Sulpice.
Biskop av Strasbourg
Den 19. mai 1945 ble han valgt til koadjutorbiskop av Strasbourg av bispedømmet Strasbourgs katedralkapittel. Pave Pius XII bekreftet dette valget den 1. juni samme år og utnevnte ham også til titulærbiskop av Messene. Bispevielsen den 29. juni 1945 ble foretatt av Paris' erkebiskop, kardinal Emmanuel Célestin Suhard. Medkonsekratorer var Pierre-Maurice-Marie Rivière (biskop av Monaco) og Joseph Alphonse Marie Evrard (titulærbiskop av Dionysiopolis).
Allerede 29. august samme år etterfulgte han sin forgjenger som biskop. På grunn av sine fortjenester fikk han den 25. mars 1962 den personlige tittelen erkebiskop. 30. desember 1966 trakk han seg grunnet sin høye alder. Han døde i Strasbourg i klosteret til Sœurs de la Divine Providence de Ribeauvillé på sin 93-årsdag den 13. februar 1981.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bregninge kirke (Kalundborg kommune)
Sakristiet, våpenhuset mot nord og kapellet mot syd ble oppført i begynnelsen av 1400-tallet. Den opprinnelige norddøren benyttes fortsatt. Av de romanske vinduene sees stadig korets østvindu og nordvindu samt tre vinduer i skipets langmurer, alle er tilmurt.
Tårnet ble oppført i senmiddelalderen. Alle tilbygg har kamtakkede gavler med blendinger.
Hvelvene i kor og skip ble bygget inn på begynnelsen av 1400-tallet. Sydkapellet åpner seg mot skipet gjennom en spissbue, kapellet kalles Gammelrandkapellet og har formodentlig tjent som gravkapell for prestene.
Altertavlen er skåret av Lorentz Jørgensen i 1654 og stammer fra Dragsholm slott. Den kom til kirken i 1668.
Alterbordet har malerier som fremstiller Moses og kobberslangen, Jesus på korset og Isaks ofring. Det er datert 1578.
Kirkens døpefont er importert fra Gotland og er datert til 1200-1300-tallet, den er en av Danmarks største døpefonter.
Kalkmaleriene
I 1861 gjorde man de første funnene av kalkmalerier i kirken. På samme tid har man også sett på kalkmaleriene i sakristiet, der finnes det tre akvareller. Sakristiets kalkmalerier ble frilagt i 1895 og restaurert av Eigil Rothe i 1902. I 1971-73 ble sakristiet restaurert igjen og da fant man utsmykkingen i Gammelrandkapellet. Sakristiets utsmykking av Isefjordsverkstedet ligger stilmessig tett på Skamstrup kirke og verkstedets utsmykking i Gammelrandkapellet ligger tett på Mørkøv kirke.
I sakristiet fantes en utsmykking fra 1500-tallet som ble fjernet i 1902. Restaureringsrapporten fra 1970 nevner at avdekkingen fra 1902 ikke var fullstendig, kalkrester og farverester fra 1500-tallet fantes stadig, draperier og sparreribber var tilmalt, størstedelen av bildene var i rimelig stand. Farvene var sort, dodenkop, spansk grønn og mønje (dekomponert til gul).
På nordveggen i skipets tredje fag sees en dobbeltfrise fra rundt 1300 fra før bygningen fikk hvelv, øverst sees skapelsen av Adam, Gud og engel samt skapelsen av Eva, nederst sees Eva føde (?) og Adam som arbeider. På triumfveggen sees en Dommedagsmajestas.
Forsyningsskip
Skipene transportere primært gods og personell ut til oljeplattformer eller andre offshorekonstruksjoner. Skipene er i hovedsak mellom 20 og 100 meter lange.
Gardergutua
Gardergutua (2-4, 7-11 ) er en vei på Gardermoen i Ullensaker kommune, rett vest for Oslo lufthavn. Veien er en sidevei til Hans Gaarders veg, vestover i retning E16.
Veien består av eneboliger, og ligger cirka 200 meter over havet.
Forsyningsskip
Den primære funksjonen for de fleste av disse fartøyene er logistisk støtte, men mange kan også brukes til andre funksjoner som standby-skip (spørs hva skipet er klasset som) og seismikk. I de siste årene har en ny generasjon av Platform Supply Vessel komt på markedet, som regel utstyrt med klasse 1 eller klasse 2 Dynamic Positioning System.
Last
Det er i hovedsak boreslam, pulverisert sement, drivstoff, drikkevann samt kjemikalier som brukes i boreprosessen, som tar opp mesteparten av lasterommet. Drivstoff, vann og kjemikalier er det nesten alltid behov for ved oljeplattformene, mens skipene på veg tilbake til land tar med seg kjemikalier fra plattformen som skal resirkuleres eller deponeres. Skipene har ofte store dekksareal til containere og annet utstyr som skal ut til installasjonene, eller tilbake til land.
Støtte
Mange skip er konstruert (eller ombygget) for å utføre en spesiell jobb. Noen av disse fartøyene er utstyrt med Fi-Fi anlegg (vannkanoner) for å bekjempe plattformbranner. Noen skip er utstyrt med oljeoppsamlingsutstyr for å bistå i opprydding av utslipp til sjøs.
Bregninge kirke (Kalundborg kommune)
Kalkmaleriene
I skipets hvelv sees utsmykkingen fra ca. 1400 som tillegges Højelseverkstedet. I skipets første fag sees dekorative utsmykkinger i hvelvet og rester av Kristoffer på nordveggen. I skipets andre fag sees i østkappen Døden til hest – rytteren fra Apokalypsen – samt en pelikan som hakker brystet sitt til blods og forer ungene med sitt eget blod. Dette er et Kristus/nattverden symbol.
I sydkappen sees en båt i havsnød som angripes av djevler og hjelpes av Sankt Nikolaus. I vestkappen sees Sankt Georgs kamp mot dragen, i nordkappen en løve med horn – Satan – og en løve som ånder på sine unger. Ifølge Physiologus symboliserer det Jesu oppstandelse og seier over døden.
I skipets tredje fag sees i østkappen en jaktscene og i sydkappen De tre levende kongene som møter de tre døde. I vestkappen er det en fremstilling av Livshjulet og i nordkappen Mikael Dragedreper.
Motivet med De tre levende og de tre døde kongene må sees i lys av tiden som var preget av kriger, pest og hungersnød, noe som utløste en form for dødsdyrkelse. Det var ikke lenger oppstandelsen og frelsen etter døden man dyrket, men selve døden. Motivet er et Memento Mori hvor de døde kongene minner de levende om de også skal dø. På Campo Santo-kirkegården i Pisa finnes en fresko med et tilsvarende motiv, her er det et jaktselskap som møter tre døde konger, utsmykkingen dateres til 1300-tallet. Motivet med Livshjulet ser man bl.a. i Birkerød kirke hvor utsmykkingen dateres til ca. 1325. Motivet kjennes også fra flere utsmykkinger av Isefjordsverkstedet.
På hjulet sitter tre konger; til venstre er en konge på vei opp, teksten sier Regnabo (:«Jeg skal regjere»), øverst sier kongen «Jeg regjerer» og til høyre sier kongen «Jeg regjerte». Under hjulet ligger en død konge og teksten sier «Jeg har regjert». Som motivet med De tre døde og de tre levende kongene er Livshjulet et Memento Mori; vi skal alle dø og intet er uforgjengelig. Rundt Livshjulet står to kvinner med stokker eller pekepinner, utfor den ene stokken står VIDERE. I sakristiet sees legenden om Katarina malt av Isefjordsverkstedet. Katarinas legende kan ikke følges lenger tilbake enn rundt 900, den finnes i Legenda Aurea. Denne martyrlegenden har især blitt utbredt av dominikanerne. I senmiddelalderen utvides legenden med hennes fødsel samt det mystiske bryllup. Legenden utspiller seg i kristenforfølgelsens tid. Den kristne kongedatteren Katarina hevder hun er trolovet med Kristus og avviser den romerske keiserens tilbud om å bli hans medhustru. Hun tas til fange og piskes, hun kastes i fengsel. Keiseren sender 50 vise menn for å overbevise henne, her fremstilles de med jødehatter. Det lykkes Katarina å omvende dem til kristendommen. De vise menn brennes på bålet mens Katarina trøster dem. Det lykkes også Katarina å omvende keiserinnen og den øverste generalen. De halshugges. Katarina skal lide døden på et knivbesatt hjul, men Gud splintrer hjulet med en lynstråle, her slår Guds hånd hjulet i stykker med en hammer. Til sist halshugger bøddelen Katarina. Her ender maleriene i Bregninge kirke, men ifølge legenden brakte englene Katarinas legeme til et berg i Sinai. Her bygget munkene et kloster hvor man oppbevarte hennes jordiske levninger. Klosteret ble et søkt pilegrimssted under korstogene. I 1411 sendte for eksempel dronning Margrete I seks pilegrimer til Katarina-klosteret i Sinai.
I scenen hvor Katarina fengsles, er hun på vei inn i fengselet, hodet er allerede inne. I scenen hvor Katarina piskes, er hun bundet til en søyle, noe som hentyder til piskingen av Jesus. I scenen hvor Katarina taler til de lærde, har hun jomfruhår. I scenen hvor de lærde kastes på bålet fordi de har blitt omvendt til kristendommen, symboliserer de gule linjene – opprinnelig røde – ilden. Katarina velsigner de lærde. I scenen hvor keiserinnen halshugges ligger hodet hennes allerede på jorden, blodet strømmer ut av kroppen, det er nå gult, men har opprinnelig vært rød mønje som dekomponerer til gul. I scenen med Katarina på hjulet kommer Gud selv og slår hjulet i stykker med en øks, folket kaster seg til jorden i tilbedelse.
Det er stor variasjon i draktene, den onde kongen har oppslissede ermer. Hovedpersonene er store. Bødlene er onde, de er skildret i profil, ansiktene er onde og de ligner masker. Bakgrunnen fylles ut med stjerner noe som er typisk for Isefjordsverkstedet. Katarinas historie er skildret i arkader, de adskilte søylene har fine englehoder øverst og vingene går over i arkadebuen. På vestveggen under Katarinas martyrium sees en kronraket prest som legger sin hånd velsignende på et knelendes hode. Dette er et skriftemål, to andre kirkegjengere står med rosenkranser i hendene og venter på å komme til skrifte. Dominikanerne innførte bruken av rosenkranser.
Det er ikke tilfeldig at skriftemålet er plassert under halshuggingen av Katarina. Denne skildringen av alminnelige personer i en kirkelig situasjon er enestående i danske kalkmalerier. Munken har bok og bærer ryggsekk, dominikanerne var vandrende tiggermunker. Munken sitter på en slags stol, arkitekturen har romansk preg selv om vi er langt inne i gotikken, taket er blytekket. Dessuten sees Maria Magdalena med salvekrukke, Peter med nøkler og Martin av Tours.
I Gammelrandkapellet sees utsmykkingen av Isefjordsverkstedet. Den står som den ble funnet. I vestkappen sees Hippolytes martyrium fra legenden om Laurentius. I nordkappen sees Laurentius martyrium. I østkappen mot nord Markus og Marcellinus` henrettelse; en del av legenden om Sankt Sebastians martyrium, de to helgenene står bundet til martersøylen, bueskyttere sender piler mot dem. I østkappen mot syd sees De 10,000 ridderes martyrium, på Hadrians befaling styrtes de 10,000 ridderne ned i et tornekratt hvor de spiddes på tornene. Denne legenden blandes ofte sammen med Sankt Sebastians martyrium hvor det også forekommer et tornekratt. I sydkappen sees den Apokalyptiske Madonna i strålekrans.
Tregrening
Sosial tregrening vil si å arbeide for å realisere idealene om frihet, likhet og brorskap, hvert på sitt område, fordi vi kan innse deres betydning:
Å desentralisere samfunnet
I 1919 ga Rudolf Steiner ut boken "Die Kernpunkte der Sozialen Frage" i Tyskland. Den ble godt mottatt, og boken ble trykket i flere opplag samme år, og den solgte over 80 000 eksemplarer. Dette var rett etter Første verdenskrig, og Rudolf Steiner ville presentere et alternativ til de økonomisk orienterte og etnisk baserte nasjonalstatene, og til Lenins «vitenskapelige sosialisme». Steiner mente han hadde grepet samfunnets grunnleggende ide, og at det ville være riktig å desentralisere samfunnet og la dets tre funksjonsområder; kulturlivet, rettslivet og det økonomiske liv, organiseres etter hvert sitt prinsipp. Idéen kalte han «tregreningen av den sosiale organismen».
I et foredrag fra 1919 (GA 329) trekker Steiner fram liberalisme, demokrati og sosialisme som "tre store og ærlige ideer som er kommet fram i menneskehetens utvikling". Liberalismen kommer med sin høye verdsettelse av frihet til full rett i ånds- eller kulturlivet. Demokratiet, som drives frem av opplevelsen av alle menneskers likeberettigelse, hører politikken eller rettslivet til – og sosialisme, med sin forståelse av solidaritet og broderskap, hører hjemme i det økonomsike livet.
Allerede i 1920 ble boken oversatt til norsk ved Dora Bugge, med tittelen "Kjernepunkterne i det Sociale Spørsmaal". I 2008 er boken nyutgitt med tittelen "Tregrening" på Vidarforlaget i oversettelse og med et etterord ved Peter Normann Waage.
Samfunnsøkonomi
Leif Holbæk-Hanssen, professor i markeds- og distribusjonsøkonomi ved Norges Handelshøyskole har arbeidet med tregreningstanken. For å fange de komplekse problemstillingene i det økonomiske livet, pekte han på nødvendigheten av en omfattende perspektivendring, og hvor samspillet mellom økonomi, politikk, (rettsliv) og kultur (åndsliv) sto i et gjensidig påvirkningsforhold. Hvert samfunnsområde får bidra med noe egenartet til samfunnsutviklingen. Det vil da skje et fruktbart samspill mellom alle tre kan komme i stand innenfor samfunnet som en sosial organisme. Samfunnet i dag trenger dette samspillet. For eksempel klarer ikke staten og politikerne miljøoppgavene alene. Vernetanken må stadig fornyes ut fra sin kilde i kulturlivet, og miljøvern forutsetter deltagelse også fra næringslivet.
Det sivile samfunn
Tregrening bygger på individuelt engasjement, og dag er individet deltager på alle tre områder av samfunnslivet. Innenfor næringslivet har individet som forbruker store muligheter for å påvirke utviklingen mot en rettferdigere økonomi og fordeling (som fair trade, assosiativ handel, mikrokreditt m.fl). I løpet av 1990-årene har det sivile samfunnet våknet opp og sett sitt potensial som mektig protestbevegelse mot politisk og økonomisk eliteglobalisering.
I praksis
I Norge finner man eksempel på tregrening i praksis i Camphillnettverket. Dialogos Ressurssenter for sivile initiativer som har som formål å bidra til et mer menneskelig og miljøbevisst samfunn, og Cultura Sparebank som arbeider for en ny, internasjonalt voksende bankkultur (ethical banking).
Internasjonalt finnes flere aktive sivilsamfunnsinitiativer. Mest kjent er Nicanor Perlas og GlobeNet3 og Ibrahim Abouleishs Sekem. I Tyskland finnes bl.a. Initiative Netzwerk Dreigliedrung med et eget tidsskrift og Institut für Soziale Dreigliedrung.
Malta (Paraíba)
Malta er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Robert Manson
Robert Manson (født 11. oktober 1989) er en newzealandsk roer som spesialiserer seg i dobbeltfirer. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 7.
Omar Larrosa
Omar Larrosa (født 18. november 1947) er en argentinsk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for Independiente.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1978, der laget hans vant gull.
Cajetan Freiherr von Felder
Cajetan Freiherr von Felder (født 19. september 1814, død 30. november 1894) var en østerriksk entomolog og jurist.
Som zoolog arbeidet blant annet med å klassifisere insekter: Særlig sommerfugler, blant annet flere store svalestjerter. Han har beskrevet (autor) flere arter, mange sammen med sin sønn Rudolf Felder. Sammen bygde de opp en stor insektsamling.
Eli Stone
Eli Stone er en amerikansk dramaserie som gikk på ABC fra 2008 til 2009. Serien handlet om San Francisco-advokaten Eli Stone som begynte å se for seg ting, noe som siden viste seg å være en sykdom i hjernen som gjorde at han hallusinerte.
Rosenmetoden
Marion Rosen var en av flere ledende fagpersoner innen utvikling av kroppsorientert behandling i Tyskland i 1930-årene og senere i USA frem til sin død i 2012, 97 år gammel. Hun praktiserte, utviklet og etablerte Rosenmetoden som en kroppsorientert tilnærming til psykoterapeutiske tema, oppmerksom tilstedeværelse og velvære.
The Rosen Institute (RI) er en paraplyorganisasjon for alle interesseforeninger for Rosenmetoden og Rosenbevegelser på verdensbasis. RI bærer fagkrav og etisk standard for metoden verden over.
Om Marion Rosen. Marion Rosen ble født i Tyskland og levde der til hun var 25 år. Under krigen måtte hun flykte til USA på grunn av sin jødiske bakgrunn.
I München i 1930-årene studerte hun berøringsterapi sammen med Lucy Heyer. Heyer var elev av Elsa Grindler, en av Europas ledende behandlere innen kroppsorientert psykoterapi. Lucy Heyer var gift med Dr. Gustav Heyer, student og kollega av Carl Gustav Jung. Heyer tilhørte kretsen med Sigmund Freud, Wilhelm Reich og andre ledende skikkelser i det psykoterapeutiske fagmiljøet. Lucy Heyer og Marion Rosen begynte å behandle Gustav Heyer sine pasienter og fokuserte i sitt arbeid på sammenhenger mellom pustens anatomi, berøring og pasientene sine potensial for økt avspenning. Pasientene viste ved denne tilnærmingen raskere bedring. Heyer og Rosen oppdaget at økt kroppsbevissthet bygget bro til ikke-verbale deler av selvet og det ubevisste. Pasienter under psykoanalytisk behandling som mottok berøringsterapi komplementært, erfarte økt kontakt med ubevisste deler og med tidligere erfaringer som hadde blitt undertrykt og fortrengt. Disse oppdagelsene tidlig i hennes karriere, ble starten på utvikling av Rosenmetoden som kroppsorientert metode og bevegelsesterapi.
Marion Rosen forlot Tyskland, startet studier som fysioterapeut i Sverige og fullførte sin utdannelse da hun flyttet til USA i 1940-årene. I California etablerte Marion Rosen egen praksis med berøringsterapi og bevegelsesgrupper. Gjennom sitt arbeid erfarte hun hvordan fysisk smerte kunne forebygges med utgangspunkt i bevegelse. Hun såg at berøring i kombinasjon med å sette satt ord på erfaringer, gav elevene bedre helse. Hun oppdaget sammenhenger mellom hvordan pasientens kropp fysisk uttrykte seg og hvordan pasienten emosjonelt hadde det. Forbindelsene mellom kroppens muskulære uttrykk og pasientens indre tilstand fikk en dypere forståelse.
I takt med 1970-årenes økende bevissthet mot «body-mind» rettet terapi, begynte Marion Rosen å undervise i pust, berøring og kroppsorientert behandling. Hennes lære om respektfull berøring trakk til seg stor interesse, noe som førte til etablering av den første utdanning for Rosenterapeuter i USA. Etterhvert ble utdanningssenter for Rosen Method Training etablert i flere land, med Rosen Method-The Berkley Center som det aller første.
I dag fins det Rosenterapeuter og Rosenbeveglesesinstruktører over hele verden. Metoden blir også av enkelte kalt «fredelig berøring», en benevnelse som refererer til den respekt og tilstedeværelse som uttrykkes gjennom berøringen, og som kjennetegner møtet mellom terapeut og pasient i Rosenmetoden. Også i konfliktfylte deler av verden har metoden blitt introdusert og undervist i med gode resultat. Erfaringer viser at når mennesker med konfliktfylte og traumatiske forhold til hverandre møtes gjennom respektfullt arbeidet, kan nye, relasjonelle muligheter åpnes. Fred med andre starter med fred til oss selv. (Les om Rosen Mehtod Centar i Sarajevo.)
Forskning. Evidensbasert forskning på metoden er begrenset. En studie er gjennomført, ledet av Karolinska Institutet i Stockholm. I studien rapporterte pasienter som regelmessig gjennomgikk behandlinger følgende bedringer:
Rosenmetoden underligger lov om alternativ behandling. Man kan kjenne igjen innhold i metoden fra andre psykologiske metoder som inkluderer kropp i terapi. Også ift. traumeorientert behandling er «The bottom-up» prinsippet gjenkjennelig som en inngang til utvidet toleranse og integrering av traumatiserte følelsesdeler gjennom forbedret bevisst tilstedeværelse i kroppen. Støtte til psykisk stabilisering og ressursstyrking kjennes også igjen i Rosenmetoden.
Utdanning som Rosenterapeut gjennomføres ved https://www .rosenmetoden-skolen.no/ og er tilknyttet https://roseninstitute.net/ i USA. Rosenmetoden Skolen er eneste skole i Norge internasjonalt godkjent for nyutdanning av rosenterapeuter.
Utdanning som Rosenbevegelsesintruktør gjennomføres ved Axelsons Bodywork School i Oslo, Norge. Etter godkjent utdannelse får man et internasjonalt diplom fra The Rosen Insitut i USA.
AltGr
AltGr (sammentrekning av Alt Gr, opprinnelig "alternate graphic" ) er tasten som ligger til høyre for mellomromstasten på vanlige tastaturer. Tasten er en modifiseringstast som kan endre funksjonen til andre taster, ved at en holder AltGr nede samtidig som en trykker den andre tasten.
Clothes (film, 1914)
Clothes er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Francis Powers.
AltGr
Tasten brukes f.eks. for å skrive tegn som @ (AltGr+2) og $ (AltGr+4).
AltGr-tasten kan som oftest brukes i stedet for Alt i tastekombinasjoner, gjerne sammen med Ctrl eller Shift.
Clothes (film, 1914)
Handling
Olive Sherwood er en pen westernjente som bor i Omaha. Ung og uerfaren vet hun ingenting om livets dypere strømninger. Hennes kjærlige gamle far er skeptisk til hennes utskeielser, men er for overbærende til å irettesette henne. For å tilfredsstille de kostbare innfallene hennes investerer han i aksjer som West, en listig, skruppelløs New York-megler, får ham til å kjøpe. På en forretningsreise til Omaha får West øye på Olive, og blir straks interessert i henne.
Horace Watling, hans kone Anna og barnet deres, Ruth, er venner av Olive. Fru Watlings kjærlighet til klær, skaper et sterkt bånd mellom begge kvinnene. Mr. Watling, som eier et lite forlag, blir overbevist om å komme til New York og begynne som partner i en større publiseringskonsern. Olive misunner Watling-familiens liv i metropolen. Da faren hennes dør råder West henne til å reise til New York, og Olive lar seg enkelt overtale til dette. Men Olive har også økonomiske problemer etter farens død. West forteller aksjer eid av faren hennes nå har blitt meget verdifulle.
Men Olive er uvitende om at aksjene egentlig er fullstendig verdiløse. En ung kontorist ved Wests kontor, hvis far var blitt ødelagt av den samme megleren, følger nøye med på Wests forretninger. Han skriver i en dagbok alle bevisene for Wests forbrytelser, i håp om å til slutt dømme ham. Selv om Watling er velstående, er han også tynget av forretningsmessige bekymringer. Han lengter i all hemmelighet etter enkelheten og lykken i sitt tidligere liv. Lille Ruth, som er Olives hengivne venninne, blir neglisjert av sin ambisiøse mor.
Trommeulveedderkopp
Trommeulveedderkopp (Hygrolycosa rubrofasciata) er en av edderkoppene i gruppen ulveedderkopper (Lycosidae). De jakter vanligvis på jordbunn, de spinner ikke fangstnett. Den er slektens eneste representant i Europa.
Det blåser fra Dauingfjell
Det blåser fra Dauingfjell er den andre boken i Bjørndaltrilogien av Trygve Gulbranssen. Boken kom ut på Aschehoug forlag i 1934.
Trommeulveedderkopp
Utbredelse
Trommeulveedderkopp er utbredt i den palearktiske sone. Den finnes i Norge.
Det blåser fra Dauingfjell
Handling
Det blåser fra Dauingfjell fortsetter der Og bakom synger skogene avsluttes.
Trommeulveedderkopp
Utseende
Trommeulveedderkopp er lyst gulbrun eller beigebrun, med lysere eller mørkere flekker. Hode-bryst stykket har en lys midtlinje mellom to ganske brede mørke langsgående linjer. Beina har en mengde små runde svarte flekker. Som voksne (imago) er de mellom 5 og 6 mm lang (kroppens lengde).
Det blåser fra Dauingfjell
Handling
Det er klart for bryllupsfest og giftermål mellom Adelheid og unge Dag. Gjennom giftermålet blir Gammel-Dag kjent med Adelsheids moster (tante på morssiden), frøken Eleonore Ramer.
Trommeulveedderkopp
Utseende
Mange av ulveedderkoppene er ganske lik hverandre og er variable i farge, selv om enkelte kan ha artstypiske flekker (mønster). For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Det blåser fra Dauingfjell
Handling
Ettersom årene går mister papirpengene sin verdi, og flere kommer til Gammel-Dag for å løse inn gårdene sine med en verdiløs seddelbunke. Gammel-Dag tenner en gang krittpipen sin med en hel gård.
Trommeulveedderkopp
Utseende
Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og et hode-bryst parti (prosoma eller cephalothorax). Foran på hodet er det åtte øyne, hvorav de to midterste er langt større enn de andre.
Det blåser fra Dauingfjell
Handling
Også skogsdriften blir skadelidene under inflasjonen, men Gammel-Dag løser dette med å kreve å få sølvpenger fra Hamburg som betaling for tømmeret, selv om dette betyr at han får noe mindre betalt.
Trommeulveedderkopp
Levevis
Trommeulveedderkopp lever på fuktige steder, på gressenger, i skog eller myrområder.
Det blåser fra Dauingfjell
Handling
Det blir 1811 og Gammel-Dag regner med at pantet i Borgland snart kan bli løst ut. Elisabeth von Gall har endelig begynt å vise seg utendørs og begynner også med rideturer. Da drengen på Bjørndal, Syver Bakpå, drar til Borgland for å se til redskapen, blir han møtt av Elisabeth. Hun svinger ridepisken mot ham, men han tar den i neven og knekker den. Syver kan fortelle henne at de har ventet for lenge med å løse inn pantet, ettersom danskekongen nå har bestemt at det skal regnes etter takst.
Talglys
Talglys er en type levende lys av talg med liten flamme på en veke. Drivstoffet i talglyset er i utgangspunktet talg (fett fra innvollene på dyr), derav navnet. Veken trekker til seg flytende talg som varmen smelter. Forbrenningen av talgen avgir nok energi til å vedlikeholde en rolig flamme. Talglys laget av talg med dårlig kvalitet kalles prås.
Det blåser fra Dauingfjell
Handling
I 1812 slår kornhøsten feil og sulten begynner å spre seg utover vinteren. Og når trengende folk kommer til Gammel-Dag deler han ut av sitt eget korn, så lenge det varer. Da også dette kornet tar slutt, bruker Gammel-Dag av sølvet fra tømmerdriften, som han setter i en skute som bringer korn fra kontinentet.
Gjennom medgang og motgang utvikler Gammel-Dags karakter seg og han får større hjertelag. Arven fra forfedrene gir ham styrke til å møte vanskeligheter utenfra. Men kimen til hans svakhet ligger også her.
Våren 1814 blir et hardt slag for alle på gården, da Adelheids to gutter dør. Adellheid er knust, Gammel-Dag eldes plutselig og unge Dag drar oftere på skogen. Mens han går i skogen denne våren ser han en merkelig fjellformasjon, som ifølge faren skulle være nordgrensen for det som hørte Bjørndal til. Fjellet kalles av de fleste «Oksenuten», men for de som har sett snøen legge seg i kleivene, kjennes fjellet ved navnet «Dauingfjell», fordi i snøen tegner «dødens ansikt».
Da unge Dag ser dette kommer han på en gammel regle fra Ane Hammarbø, som faren en gang fortalte ham om. Reglen advarte mot å prøve å bestige Dauingfjell, for ingen kom fra dét med livet i behold. Unge Dag husker ikke med en gang de siste linjene, som advarer mot å bestige fjellet, og går mot kraftig vær og vind, men greier med store anstrengelser å bestige fjellet. Da han kommer opp på fjellet får han en åpenbaring av Guds storhet og hvor lite mennesket er. Han skjønner at han har gått etter døden opp fjellet, og da han ser hjemtraktene der nede, innser han at han ønsker å leve. Han husker så de siste linjene i Anes reggle om at den som bestiger Dauingfjell ikke kommer levende i fra det, og han innser at han kanskje ikke vil kunne greie å komme seg ned levende.
Ute i hogstfeltet jobber Martin Hogger, en av skogskarene, da unge Dag sin hund kommer hvinende og vil ha med seg Martin. Martin finner så unge Dag hardt medtatt, men i såvidt i live. Han frakter unge Dag til en lite koie og gir beskjed til Bjørndal. Da Gammel-Dag får høre om dette drar han straks avgårde dit unge Dag ligger. Adelheid, som har vokst opp i byen og som aldri har vært noe lengre inn i skogen, begir seg også ut i skogen med en hund som veiviser.
I koia pleier Adelheid unge Dag tilbake til livet. Unge Dag går likevel ikke fra det uten men. Han snakker merkelig fra tid til annen om hvordan livet er døden, og de to kommer enda lenger bort fra hverandre enn tidligere.
Prest Ramer sitter våren 1815 på prestegården ute i bredbygda og funderer over det dårlige gårdstellet sitt og et truende besøk fra biskopen hadde avlagt ham, etter at han kom til å snakke åpent om det ukristelige livet lensmann Tuv hadde ført, i begravelsen til denne. Mens presten sitter slik og tenker, kommer Gammel-Dag på besøk. Han blir klar over prestens situasjon og sier seg villig til å hjelpe ham både med gården og biskopen. Bakgrunnen for besøket er at Gammel-Dag er kommet for å melde dåpen for to nye tvillingbarn Adelheid har båret fram.
Etter besøket begynner Gammel-Dag å tenke på noe presten nevnte. Han sa at han ikke kunne ta i mot hjelp fra Gammel-Dag om det hjelpen var ment som avlat for å kjøpe seg Guds nåde. Det var ikke med denne hensikt Gammel-Dag hadde kommet, men han får likevel en dyp tvil i seg.
Adelheid bekymrer seg og sørger over forholdet til Dag og søker til Gammel-Dag, og de to blir ofte sittende i samtaler ved peisen om kveldene. Gammel-Dag får en slags trøst i dette og setter Adelheid inn i gårdsregnskapet. Mens dette pågår får hun greie på at bakgrunnen for Gammel-Dag sin nedstemthet kommer av avlatsordene presten hadde nevnt.
Come Back to Erin
Come Back to Erin er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Sidney Olcott.
Handling
Historien åpner i en liten landsby i Irland. Jerry, landsby-smeden, ønsker å gifte seg med Peggy O'Malley i en stil som passer hennes skjønnhet. Peggy skaffer seg passasje på en dampbåt, underveis til Amerika. Når hun ankommer New York, sikrer hun seg snart stilling som tjenestepike ved et velstående hjem. Men Peggy faller også i dårlig selskap.
Men ett par uker senere leser unge Jerry i en avis, om Peggys arrestasjon på grunn av tyveri av et verdifullt diamant-diadem. I løpet av en uke er Jerry ved hennes side igjen. Etter en rekke spennende eventyr sørger Jerry for at de virkelige kriminelle endelig blir arrestert. Han får også tak i det savnede diamant-kjedet igjen.
Khwaja Abdullah Ansari
Abu Ismaïl Abdullah ibn Abi-Mansour Mohammad eller Khajah Abdullah Ansari av Herat (persisk:خواجه عبدالله انصاری) var en kjent persisk sufi som levde i det 11. århundre i Herat (da Khorasan, nå en by i Afghanistan). Han levde fra 1006 til 1089.
Ansari er kjent som «frommen av Herat» (persisk: پير هرات) ettersom han levde og døde i Herat by. Han er også kjent som «Shaikul Mashayekh» (arabisk: شیخ المشایخ) «mester av alle (sufi)mestere», og en annen tittel på han var «Shaikhul Islam».
Han skrev mange bøker om islamsk mystikk og filosofi på persisk og arabisk. Hans mest kjente verk er Munajat Namah (bokstavelig talt «Litanier eller dialog med Gud»), som regnes som et mesterstykke innen persisk litteratur. Etter hans død samlet hans studenter og disipler hans lære om tafsiren av Koranen og kalte den Kashful Asrar. Dette er beste og lengste sufitafsiren av Koranen og har blitt publisert flere ganger i ti bind.
Han utmerket seg med sin kunnskap om Hadith, historie og Ilm ul-Ansaab. Han pleide å unngå selskap med de rike, mektige og innflytelsesrike. Hans årlige Majlis-e-wa'az ble fulgt av folk fra fjernt og nært. Uansett hva hans disipler og tilhengere pleide å presentere for ham, ble det overlevert til de fattige og trengende. Han sies å ha hatt en meget imponerende personlighet og pleide å kle seg pent. En av hans mest betydelige og brennende tilhengere var imam Ibn Taymiyyah.
Steinlager
Steinlager (født i 1998 i Sverige) etter den svenske avlshingsten Good As Gold blir av mange regnet som Rex Rodneys arvtager som Norges beste travhest. Steinlager vant blant annet Forus Open, Oslo Grand Prix, Elitloppet på Solvalla, Copenhagen Cup og Årjängs Stora Sprintlopp på et og samme år (2005) som gjorde ham til sammenlagt vinner av Grand Circuit International. Steinlager ble innhandlet til Norge som 3-åring av Knut Olausson, og Per Oleg Midtfjeld var trener og fast kusk.
31. mai 2006 ble det besluttet at løpskarrieren til Steinlager var over etter en omfattende gaffelbåndsskade. Steinlager debuterte i avlen på Alebäck Stutteri i Sverige i 2007 og bedekte 120 hopper første avlsesong.
Steinlager ble omtalt som en av verdens beste travhester og en fantastisk ambassadør for norsk travsport. Hans tidligere hjemmebane Momarken Travbane innstiftet Steinlagers Æresløp i 2007.
I 2008 gjorde Steinlager et omdiskutert comeback på løpsbanen for den svenske travtreneren Olle Goop. Veterinærer og traveksperter hadde motforestillinger og mente at hestens tidligere skade var så alvorlig at kretsen rundt hesten løp en stor risiko ved å utsette den for nye påkjenninger i løp.
En skulptur av Steinlager utført av kunstneren Skule Waksvik står på Steinlagers plass i Ski.
Kjell Pihlstrøm
Kjell Pihlstrøm (født 1948) er norsk journalist og forfatter. Han var NRKs korrespondent i Stockholm i to perioder (1994–1997) og (1999–2006). Tidligere har han vært programsjef for NRK P2 i Trondheim og redaktør i Dagsnytt. Pihlstrøm har også vært leder for NRK-Radiosporten. I 2006 ble han distriktsredaktør for NRK Sørlandet. Kjell Pihlstrøm er for tiden prosjektsjef i NRK med oppdrag å utrede grunnlovsjubileet i 2014. Kjell Pihlstrøm har hovedfag historie fra Universitetet i Oslo (UiO) 1975.
.na
.na er Namibias nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.
De er for tiden inne i prosessen med å skille registreringsenhet og registrar, slik som mange andre TLDer, men for nåværende (tidlig i 2006) er bare én registrar akkreditert.
Registrering
Registrering er tilgjengelig på andre nivå, eller på tredje nivå under diverse kategorier, som inkluderer noen overflødige valg (f.eks. både .co.na og .com.na for kommersielle selskaper). Priser varierer avhengig av hvilket nivå registreringen gjøres på, hvilken andrenivå kategori en tredjenivå registrering gjøres under, og om registranten er innen- eller utenlands.
Eksterne lenker
Toppdomän
Sølver Hansen Laane
Sølver Hansen Laane (født 12. januar 1788 på Hem i Lardal, død 12. oktober 1860 på Laane i Vivelstad) var stortingsmann for Jarlsberg og Larviks amt 1842-1844 og medlem av bankkomiteen. Han fikk bare en periode på Stortinget.
Etter først å ha vært bonde på farsgården på Hem og klokker i Hem kirke, giftet han seg til Laane og overtok gården der.
Szandra Pergel
Szandra Pergel (født 24. desember 1988) er en ungarsk bordtennisspiller.
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i første runde i blandet dobbel.
Birgit Kröncke
Birgit Lee født Birgit Kröncke (født 20. april 1935 København, Danmark) er en dansk skuespiller, modell og kunstner som var gift med den engelske skuespilleren Christopher Lee fra 1961 fram til hans død i 2015.
Corinna Harfouch
Corinna Harfouch (født Corinna Meffert 16. oktober 1954) er en tysk skuespiller.
Harfouch ble født i Suhl i Thüringen. Hun er datter av læreren Wolfgang Meffert og hans kone Marianne (pikenavn Kleber).