cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
High Times
Opprinnelse
Frihetskjemperne begynte da Hager mottok en invitasjon til å være tilstede ved den årlige Hash Bash i Ann Arbor, Michigan, i 1987. Det var en gang USAs største årlige hendelser for legalisering og som alle motkulturelle hendelser var det i ferd med å dø ut. Inspirert av kunsten til Ken Keseys Merry Pranksters og Provo, og den historiske informasjonen til Jack Herers ennå ikke utgitte forskning, skapte Hager en gruppe av aktivister som reiste USA på kryss og tvers i en psykedelisk buss og skapte betydelige legaliseringsaksjoner flere steder, inkludert Boston Freedom Rally, som raskt ble den største politiske hendelsen i landet og trakk over 100 000 mennesker til Boston. I 1990 utga magasinet en dokumentarfilm kalt Let Freedom Ring, som redegjorde for gruppens aktiviteter. I filmen deltok blant annet Willie Nelson og den ble regissert av Bob Brandel.
Til sist ble Frihetskjemperne angrepet av myndighetene. Gruppens største tilhenger, Rodger Belknap fra Vest-Virginia, mens andre i gruppen ble trakassert på ulikt vis. Etter fem år med aktiviteter ble gruppas brevliste gitt over til NORML ved den årlige Hash Bash-konvensjon.
Nåværende bemanning
Det nåværende personalet per juli 2010 omfatter utøvende redaktør Dan Skye, seniorredaktører David Bienenstock, Bobby Black, og Chris Simunek, redaksjonssjef Natasha Lewin, senior kultiveringsredaktør Danny Danko, kultiveringsredaktør Nico Escondido, sjefsdesignerne Frank Max og kreativ direktør Steven Hager.
Aktiviteter
High Times har utgitt en rekke dokumentarfilmer. De utga en musikkplate med ulike musikere kalt High Times Presents THC Vol. 1 og et titalls bøker. I 2007 produserte Hager et såkalt Virkelighetsdrama basert rundt kontorene i High Times kalt for «High Times Office». Det besto av tolv episoder og kulminerte med den 20. Cannabis Cup. High Times har flere ganger blitt referert til i populærkulturen, eksempelvis i sangen «Mexican Wine» av musikkgruppa Fountains of Wayne, og i tegnefilmserien Familien Simpson kan man se Homer lese et magasin kalt for «Pie Times».
Dragefjellets Musikkorps
Dragefjellets Musikkorps er et norsk janitsjarkorps i elitedivisjonen fra Bergen.
Starten av korpset kan spores tilbake til 1909, da navnet var «Dragefjellets skoles musikkorps». 1. september 1914 startet tidligere skolekorpsmedlemmer Dragefjellets musikkorps, Norges første amatørkorps, med skolens rektor Sverre Vigander.
Korpset var relativt lite fram til Ragnar Maalen ble dirigent i 1970. Han ledet korpset i perioden 1970-1982, og i denne perioden utvidet "Dragen" medlemsmassen og etablerte sitt mål; å være et av Norges ledende janitsjarkorps. Korpset vant sitt første NM i 1981 under ledelse av Maalen.
Lars Kristian Brynhildsen dirigerte korpset i ti år fra 1986-1996, og korpset vant NM to ganger i denne perioden. Etter Brynhildsen har korpset vært uten en fast dirigent i nærmere ti år, og har i stedet jobbet med en mengde dirigenter (inkludert Brynhildsen) på prosjektbasis.
Korpset har i alt vunnet NM for janitsjarkorps syv ganger: 1981, 1983, 1988, 1992, 2006, 2007 og 2009. Dragefjellet har nå nære bånd til Griegakademiet i Bergen og mange av medlemmene er nåværende og tidligere studenter ved akademiet.
Zavolzje
Zavolzje (russisk: Заволжье) er en by i Nizjnij Novgorod oblast i Russland. Byen ligger ved Volga høyre bredd, vis-à-vis Gorodets. Innbyggertall: 42 900 (est. 2005), 43 971 (folketelling 2002).
Zavolzje ble bygget på 1950-tallet samtidig med byggingen av Gorkij vannkraftverk (nå Nizjnij Novgorod vannkraftverk), og fikk innvilget bystatus i 1964.
Byen er endepunkt for den elektriske jernbanelinjen fra Nizjnij Novgorod.
Sjúrður
Sjúrður (eller Sigurd), var rundt år 1300 lagmann på Shetland og regnes også i offisiell lagtingshistorie som en sannsynlig lagmann på Færøyene
Sjúrður var sammen med Biskop Erlendur forfatter av Fårebrevet (færøysk: Seyðabrævið) i 1298 – et dokument med landbruksbestemmelser for Færøyene og Færøyenes eldste dokument.
Tsjulym (by)
Tsjulym (russisk: Чулым) er en by i Novosibirsk oblast i Russland. Den ligger ved elva Tsjulym, rundt 131 km vest for Novosibirsk. Innbyggertall:, 11,568 (folketelling 2010), 12,100 (estimat 2005), 12,275 (folketelling 2002), 13,703 (folketelling 1989). Byen dekker et areal på.
Tsjulym ble grunnlagt i 1762 som bosetningen Tsjulymskoje (russisk: Чулымское) i forbindelse med byggingen av Sibirveien (russisk: Сибирский тракт–sibirskij trakt). I 1898 ble det bygget en jernbane forbi bosetningen. Tsjulym fikk bystatus i 1947.
Džuli
«Džuli» (kyrillisk: Џули) er en poplåt skrevet av og for Milan Popović, kjent under artistnavnet Daniel. Sangen er på serbokroatisk, og det ble også laget en engelsk versjon under tittelen «Julie». «Džuli» var Jugoslavias bidrag i Eurovision Song Contest 1983, hvor den kom på 4.-plass med 125 poeng. Sangen ble utgitt som single fra albumet Julie samme år, og ble en stor hit i hele Europa. Mange artister har senere lagd coverversjoner av «Džuli».
Reidar Fredrik Frydenlund
Reidar Fredrik Kværnes Frydenlund (født 1995) er en norsk styrmann og tidligere skuespiller fra Oslo.
Skuespiller
Frydenlund er kjent som Marve Fleksnes i TVNorges julekalender, Den unge Fleksnes, som ble vist i adventstiden 2010 og på reprise i 2013 og 2016.
Styrmann
Den 19. august 2013 begynte Frydenlund som matroslærling om bord i Nesoddbåtene. Etter læretiden som matros gikk han Fagskolen i Ålesund fra 2015 til 2017. Etter utdanningen har han seilet for fergeselskapet Norled som styrmann på en ferge som seiler på Sognefjorden. I 2021 ble han styrmann for hurtigruten, på henholdsvis MS «Kong Harald» og MS «Polarlys».
Hamanumida daedalus
Hamanumida daedalus er en sommerfugl som tilhører gruppen Limenitidinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 50–78 millimeter), umiskjennelig sommerfugl. Oversiden er grå til gråbrun med små, svartkantede, hvite flekker som danner tre tverrlinjer på hver vinge. Undersiden er farget som oversiden, men litt mer oransjeaktig i grunnfargen.
Levevis
Arten lever i åpent busklandskap og halvørken, der larvene utvikler seg på busker i slektene Combretum og Terminalia (Combretaceae).
Rumpeldunk gjennom tidene
Rumpeldunk gjennom tidene er en bok skrevet av den britiske forfatteren J.K. Rowling. Boka er et supplement til Harry Potter-serien, og forestiller en bok fra skolebiblioteket på Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom. Tilsynelatende er boka skrevet av Kennilworthy Whisp, og den har forord av Albus Humlesnurr, rektor ved Galtvort.
Inntektene fra salget av Rumpeldunk gjennom tidene ble gitt til Comic Relief, en veldedig organisasjon. Den engelske boktittelen er Quidditch Through the Ages, og den er utgitt i 2001, både i Storbritannia og i Norge. Den norske oversettelsen er ved Torstein Bugge Høverstad. Boka er illustrert av forfatteren.
Boka handler om den fiktive sporten rumpeldunk, som spiller en viktig rolle i Harry Potter-bøkene. Leseren får et innblikk i spillets historie, hvordan det fungerer og hvilken status det har i nåtidas trollmannsverden.
Samora Machel
Samora Moisés Machel (født 29. september 1933 i Gazaprovinsen i Portugisisk Øst-Afrika, død 19. oktober 1986 i Mbuzini i Sør-Afrika) var frigjøringsleder, sosialistisk revolusjonær og den første presidenten i Mosambik etter uavhengigheten fra Portugal, fra 1975 til 1986. Han døde da flyet hans styrtet i et fjellområde nordøst i Sør-Afrika, nær grensen til Mosambik og Swaziland. I 1975–1976 ble han tildelt Lenins fredspris.
Ayrton Senna
Ayrton Senna da Silva (født 21. mars 1960 i São Paulo, død 1. mai 1994 i Bologna) var en brasiliansk Formel 1-fører. Han ble verdensmester tre ganger for McLaren, i, og , og anses som en av historiens største Formel 1-førere. Han omkom i en voldsom krasj under San Marinos Grand Prix 1994.
Samora Machel
Ungdom
Samora ble født i landsbyen Xilembene i Gazaprovinsen, som det tredje barnet til en forholdsvis velstående jordbruker, Mandhande Moisés Machel. Samora var barnebarn av en av de gamle krigerne til den kjente Gaza-høvdingen Ngungunhane. Han begynte på skolen 8-9 år gammel, og var ferdig på en katolsk misjonsskole 17 år gammel.
Ayrton Senna
Karriere
Senna begynte sin motorsportskarriere i gokart, og tok steget til formelbilracing i 1981. I 1983 vant han det britiske Formel 3-mesterskapet. Han debuterte i Formel 1 for Toleman i, før han året etter gikk til Lotus og vant sitt første løp i Portugals Grand Prix. I gikk han over fra Lotus til McLaren, hvor han ble teamkollega med regjerende verdensmester Alain Prost. Sammen vant de 15 av 16 Grand Prix-løp det året, og Senna tok sitt første verdensmesterskap. Prost sikret seg mesterskapet i, og Senna vant deretter sitt andre og tredje mesterskap i og. I begynte Williams å dominere Formel 1, men i  klarte Senna likevel å vinne fem løp og ta andreplassen i mesterskapet, og sikret seg også et sete i Williams for.
Samora Machel
Frigjøringskampen
Rundt 1960-61 ble flere mosambikiske nasjonalistorganisasjoner etablert i nabolandene. Machel traff Eduardo Mondlane da han kom på besøk fra USA til Lourenço Marques i 1961. Året etter lyktes det å forene de ulike nasjonalistorganisasjonene, i form av etableringen av FRELIMO, der Eduardo Mondlane ble valgt som leder. Machel reiste fra Mosambik tidlig i 1963, og kom via Botswana til Dar-es-Salaam i Tanzania der FRELIMO hadde sitt hovedsete. Han fikk militær opplæring i Algerie og var i militærleirer i Tanzania og Malawi.
Ayrton Senna
Imola 1994
Etter å ha fått en dårlig start på -sesongen, hvor den nye stjernen Michael Schumacher hadde vunnet sesongens to første løp, håpet Senna å finne tilbake til vinnerformen i San Marinos Grand Prix på Imola-banen. I syvende runde av løpet mistet Senna kontrollen over bilen i over 300 km/t i Tamburello-svingen, og krasjet inn i en betongmur i 218 km/t. Livet sto ikke til å redde, og han ble erklært død på sykehuset i Bologna.
Etter Sennas død erklærte myndighetene tre dagers landesorg i Brasil. Om lag tre millioner mennesker gikk ut i gatene for å hedre Senna. Alain Prost, Damon Hill, Emerson Fittipaldi og Rubens Barrichello var blant bårebærerne. En av de viktigste motorveiene i Rio de Janeiro ble oppkalt etter ham; «Avenida Ayrton Senna». Han er begravet på Cemitério do Morumbi i hjembyen São Paulo.
Samora Machel
Presidentskap
Machel ble innsatt som Mosambiks første president 25. juni 1975, etter det politiske skiftet som kom med nellikrevolusjonen i Portugal. Den 19. oktober 1986 var Machel på vei tilbake fra et internasjonalt møte i Malawi i presidentflyet (Tupolev Tu-134) da flyet krasjet i Lebombofjellene nær Mbuzini i Sør-Afrika, like ved grensen til Mosambik og Swaziland. Det var ni overlevende, men president Machel og 24 andre døde, deriblant mosambikiske ministere og embetsmenn. Representanter for Sovjetunionen lanserte teorien om at flyet med vilje ble omdirigert av et falskt navigasjonssignal i regi av det militære etterretningsvesenet til apartheid-regimet i Sør-Afrika. En rekke spekulasjoner er fortsatt knyttet til flystyrten, men selv nyere etterforskning utført på oppdrag fra den sørafrikanske regjeringen har ikke kunnet fastslå om årsaken var en pilotfeil, teknisk feil eller sabotasje i regi av det sørafrikanske apartheidregimet.
Ayrton Senna
Imola 1994
Hendelsene på Imola-banen førte til at FIA satte større fokus på sikkerhet. I tillegg til at F1-sirkuset mistet sin kanskje største stjerne denne dagen, hadde også den unge østerrikeren Roland Ratzenberger omkommet under kvalifiseringen dagen før. Etter Ayrton Sennas dødsfall skulle det gå over 20 år før neste gang en ulykke under et Formel 1-løp fikk dødelig utgang, da Jules Bianchi døde etter skader han pådro seg i Japans Grand Prix 2014.
Etter hans død ble det kjent at Senna brukte flere millioner av sin egen formue på fattige barn i Brasil. Like før sin død la han også grunnlaget for en organisasjon for utvikling og utdanning av fattige barn, som senere ble Instituto Ayrton Senna. Han var også en troende katolikk.
Etterforskning
Den 13. april 2007 avga Italias høyesterett en dom (nummer 15050) der det blant annet sto at «det er fastslått at ulykken var forårsaket av svikt i rattstammen. Denne svikten var forårsaket av dårlig utførte modifikasjoner på rattstammen. Ansvaret for dette ligger hos Patrick Head». Head ble imidlertid ikke arrestert fordi den italienske foreldelsesfristen for forsettlig drap var 7 år og 6 måneder, og dommen ble avsagt 13 år etter ulykken
I tiltalen var det lagt vekt på at bilens rattstamme hadde brukket der modifikasjonene hadde blitt gjort. Påtalemyndigheten hevdet at rattstammen hadde sviktet og forårsaket kollisjonen. Williams-teamet innrømmet denne feilen, men de mente at svikten skjedde på grunn av kollisjonen, og ikke før kollisjonen. I forkant av San Marinos Grand Prix hadde Senna angivelig bedt teamet sitt om å endre rattstammen for å gi ham mer plass i sittebrønnen (cockpit). Patrick Head og Adrian Newey valgte derfor å modifisere styrestammen ved å sveise på en ekstra del. Modifikasjonen ble utført på den måten fordi de ikke hadde nok tid til å lage en helt ny stamme før løpsstart.
I boken sin innrømmer Adrian Newey at "uansett om rattstammen forårsaket ulykken eller ikke, er det ingen tvil om at det var et dårlig design som aldri burde fått lov til å havne på bilen."
Flere etterforskere har gjennomført analyser av onboard-videoen som sporet rattets bevegelser til Sennas Williams under løpet. Den gule knappen på Sennas ratt roterte i en fast bue i de foregående VM-rundene, og hele Imola-helgen. De siste sekundene før ulykken bevegde denne gule knappen seg flere centimeter utenfor sin normale bane, noe som kan indikere en brutt rattstamme.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Noter
<references group='lower-alpha'/>
Finansavisen
Finansavisen er en riksdekkende dagsavis som utgis av Hegnar Media. Den fokuserer på næringslivsnyheter og kom ut med sin første utgave 1. oktober 1992 etter initiativ fra Trygve Hegnar. Han har siden vært avisens eier, ansvarlige redaktør og administrerende direktør. Avisen har gjennomgående hatt gode økonomiske resultater. Dens fremste konkurrent på næringslivsmarkedet er Dagens Næringsliv.
Siden 1998 har Finansavisen årlig rangert Norges advokater og advokatfirmaer. Rangeringene er basert på stemmer fra advokatfirmaene selv og publiseres avisens jus-bilag.
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Finn Wischmann
Finn Wischmann (født 28. oktober 1918, død 8. mai 2011) var en norsk botaniker.
Wischmann var utdannet cand. mag. og var tilknyttet Botanisk museum og Naturhistorisk museum ved Universitetet i Oslo i hele sitt yrkesliv. Han var forfatter av Norsk fargeflora, som i 1998 kom i sin femte utgave, og var redaksjonsmedlem i tidsskriftet Blyttia, utgitt av Norsk Botanisk Forening.
Those Were the Days (Cream)
Those Were the Days er en retrospektiv samleboks med musikken til bandet Cream, gitt ut 23. september 1997.
Den består av fire CD-er og katalogiserer hver eneste sang fra deres fire studioalbum, pluss livemateriale spilt inn i 1968.
Tittelen er tatt fra en sang skrevet av Ginger Baker og Mike Taylor, utgitt på albumet Wheels of Fire i 1968.
Livespor notater
tidligere utgitt på Wheels of Fire (1968)
tidligere utgitt på Goodbye (1969)
tidligere utgitt på Live Cream (1970)
tidligere utgitt på Live Cream Volume II (1972)
Heistad
Heistad er et tettbebygd sted ved Eidangerfjorden i Porsgrunn kommune, og området inngår i tettstedet Skien/Porsgrunn. Stedet ligger ca. 9 kilometer sør for Porsgrunn sentrum. Stedsnavnet kommer fra gårdsnavnet Heistad (også «Heiestad» og «Heidinstad»).
Geografi
Områdene Brattås og Løvsjø og Grava er mindre områder som også regnes for å høre til Heistad. gikk tidligere gjennom Heistad sentrum, men ble i 1996 bygget om og lagt utenom Heistad. Den tidligere europaveien har fått navnet fylkesvei 354. Tettstedet ligger på vestsiden av Eidangerfjorden, og grenser til naturreservatet Frierflogene.
Brevikbanen går gjennom Heistad. Banen hadde passasjerbefordring med stasjon på Heistad fra 1895, frem til 1968. I tilknytning til denne jernbanestrekningen ble det i 1993 bygget et sidespor fra Ørvik ut til Grenlandsterminalen.
Syd for jernbanelinjen ligger en båthavn som administreres av Heistad motorbåtforening.
Historie
Gården Heistad ble omkring 1610 delt i to bruk. Disse to brukene ble i 1783 igjen samlet under én eier, Hans Chrystie, som også eide gården Nedre Lunde.
Etter 1689 var Heistad gård den ene av i alt to postgårder på veien fra Brevik til Skien.
Fra slutten av 1800-tallet økte tilflyttingen til Heistad, og i 1894 ble det bygget en skole. Det ble etablert eget postkontor den 1. desember 1895. Postkontoret holdt lenge hus i et lite forretningslokale i Øvre Lundeveg 124, men flyttet etterhvert til forretningsgården i Fjordgløttvegen 5. Fra 1968, da systemet med postnumre ble etablert, het postkontoret «3940 Heistad». Postkontoret ble nedlagt 1. mars 1998. Heistad skole ble oppført i 1937 og ble revet i 2015. Den nye skolen i Lundedalen stod ferdig i 2012.
Heistad isforretning og iseksporten
Fra 1820-årene var det en ikke ubetydelig isdrift med tilhørende iseksport fra hele Porsgrunnsområdet, «Heistad isforretning» holdt til her, og var en av mange steder for produksjon og utskiping av is langs vestsida av Eidangerfjorden. Det ble skåret isblokker fra den kunstige isdammen «Nordre dam» på Nedre Lunde, og også fra en dam øverst i Fjordgløttveien kalt Heistaddammen. Isproduksjonen vedvarte frem til slutten av 1920-årene.
Industri
I 1920 startet et firma fra Oslo en trådtrekkingsfabrikk på Tangen nedenfor Heistad stasjon (stasjonen lå der planovergangen i enden av Fjordgløttveien i dag befinner seg). Denne bedriften gikk konkurs før den var startet, og lokalene ble overtatt for drift av kandiserings- og glasseringsfabrikk.
Fabrikken fikk navnet Heistad Fabrikker a/s. Fabrikken startet produksjon av eplemost fra vrakfrukt som ble skaffet fra de store eplegårdene i Sauherad. Man ønsket å få i gang dyrking av frukt i større utstrekning i Heistadområdet og omegn, men det viste seg vanskelig å oppnå god nok kvalitet på frukten i det fuktige kystklimaet. Fabrikken produserte både syltetøy og ulike konservesprodukter som rødbeter, rødkål, surkål og sylteagurker, og Heistad-logoen var i mange år velkjent i hele Norge.
Fabrikken ble kjøpt opp av Telemark Industriutvikling (TIN), som nedla fabrikken 1. mars 1988, og 43 ansatte ble sagt opp. Produksjonsutstyr og varemerker ble solgt til Orkla, og TIN utviklet boligområdet Heistadtangen på området. I dag finnes det også et treningssenter på området.
Om lag 2 km vest for Heistad ligger Kjørholt kalksteinsbrudd som er tilknyttet Dalen-Kjørholt gruver og Norcem i Brevik. Gruvedriften her startet i 1916. I gruvene blir det hovedsakelig utvunnet ordovicisk kalkstein fra Oslofeltet. Kalksteinen brukes til sementproduksjon. Gruvene strekker seg langt under Eidangerfjorden, og er Norges største gruve i drift og verdens største underjordiske kalksteinsgruve. Tidligere var godstaubanen med vagger (fritthengende vogner under kabel) et landemerke på Heistad. Den gikk fra Kjørholt gruve til Norsk Hydro på Herøya for transport av kalkstein. Taubanen var i drift frem til 1982. Denne er i dag revet, men et par av de lavere mastene er satt opp på utstilling ved kanalen på Herøya med kabler og vagger montert.
Det helnorske, familieeide selskapet BEHA Fabrikker/BEHA Elektro som lager diverse elektriske artikler, i hovedsak hvitevarer, har sitt fabrikkanlegg og hovedkontor i Lundedalen på Heistad. Tidligere var BEHA fabrikker lokalisert like ved Porsgrunn stasjon. I Lundedalen finnes også Heistad ungdomsskole, legesenter, Heistadhallen med idrettshall/svømmehall og diverse mindre bedrifter.
Før 1964 var Heistad en del av Eidanger kommune. Planene om en kommunesammenslåing av seks kommuner til Grenland kommune fikk ikke flertall, og planene ble skrinlagt i 2015.
Kultur og idrett
Det lokale idrettslaget heter IL Hei.
1. Heistad speidergruppe, som har sitt nye speiderhus i Lundedalen, ble grunnlagt i 1942. Gruppen ble grunnlagt under andre verdenskrig, da speiding ble erklært ulovlig fra 1941 og fram til frigjøringen i 1945.
På 1960-tallet var det Heistadhuset (ved Heistad skole) som var åstedet for de store kulturbegivenhetene.
Claude Auclair
Etter kunststudier ble Auclair teatermaler. På 1960-tallet illustrerte han franske Science fiction-magasiner og bøker.
Han ble engasjert av det kjente tegneseriebladet Pilote, hvor han tegnet serien Jason Muller. Senere arbeidet han for Le Journal de Tintin, hvor han først tegnet Catriona McKilligan (forfatter Jacques Acar). Deretter skrev og tegnet han det som skulle bli hans hovedverk, den post-apokalyptiske serien Simon de Fleuve (Simon fra floden). Serien er både en dystopi og en romantisk tilbake til naturen-fantasi lagt til den første tiden etter det teknologiske vestlige samfunnets sammenbrudd. Mot slutten av 1970-tallet flyttet Auclair til tegneseriebladet A Suivre, hvor han blant annet produserte tegneserieromanen Bran Ruz bygd over bretonske sagn og historie.
Auclair døde i 1990, bare 46 år gammel.
Fela
Felipe «Fela» Orellana (født 1986) er en norsk hiphop-artist fra Haugenstua i Oslo.
Karriere
I 2012 solo-debuterte han med platen D.U.R.E. utgitt på Breakrecords/Warner Music. Fordi Spelleman-prisen fjernet hiphop-kategorien i 2012, opprettet WIMP i stedet en egen pris som i 2012 ble gitt til Fela.
I 2016 slapp Fela den andre plata RÅE, med singelen og den engenproduserte videoen «Før Tlf Ble Smart». Plata har også med singlen «10 Meter ned» med «Breaknecks», ft. Zawadi, Petter Baarli.
Fela er medlem av hiphop-gruppen Breaknecks og rapduoen Degos. Begge prosjektene er tilknyttet plateselskapet Break Records. Fela var også ansvarlig for Adidas Originals-prosjektet i 2013. Fela har også sammen med broren sin Boss Castro (Jonathan Castro) hatt et tett samarbeid med rapper Don Martin. Sammen med Degos vant han Rapvalg i 2013 med låten Brev til kongen.
Jérémie Boutherin
Jérémie Boutherin (født 7. august 1988) er en fransk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 23 i firer-bob.
7. etappe av Tour de France 2010
7. etappe av Tour de France 2010 ble kjørt den 10. juli 2010 og gikk fra Tournus til Station des Rousses.
Símun
Símun (eller Simon), var rundt år 1350 lagmann på Færøyene
7. etappe av Tour de France 2010
1. spurt (Cormoz)
Etter 29,5 km
2. spurt (Saint-Amour)
Etter 44,5 km
1. klatring (Côte de l'Aubépin)
3. kategori stigning etter 51,5 km
2. klatring (Côte des Granges)
4. kategori stigning etter 69 km
3. klatring (Côte d'Arinthod)
3. kategori stigning etter 84,5 km
4. klatring (Côte du barrage de Vouglans)
2. kategori stigning etter 104 km
3. spurt (Molinges)
Etter 118 km
5. klatring (Col de la Croix de la Serra)
2. kategori stigning etter 134,5 km
Målgang (Station des Rousses)
Etter 165,5 km
Eksterne lenker
2010 Tour de France, Prologue to Stage 10
Dictionnaires Le Robert
Dictionnaires Le Robert er et fransk forlag, grunnlagt i 1951 av Paul Robert, som spesialiserer seg på å gi ut ordbøker for det franske språk. Den mest kjente ordboken deres er Le Petit Robert, som er en forkortet ettbindsugave av Dictionnaire alphabétique et analogique de la langue française, på ni bind (den såkalte Le Grand Robert). I tillegg gir forlaget ut flere tospråklige ordbøker (til-fra fransk), blant dem en engelsk-fransk ordbok Le Robert & Collins som gis ut sammen med det amerikanske forlaget HarperCollins.
I 1967, da den første utgaven av Le Petit Robert ble gitt ut, skrev Le Nouvel Observateur: «Enfin un dictionnaire de gauche!» (Endelig en ordbok for venstesiden!)
Noen av Dictionnaires Le Roberts ordbøker:
Jérémy Baillard
Jérémy Baillard (født 4. februar 1990) er en fransk bobkjører. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han ble nummer 23 i firer-bob.
Groruddalen
Groruddalen er fellesbetegnelse for Oslos nordøstre bydeler. Det kan avgrenses av Østmarka i øst, Gjelleråsmarka i nord, Lillomarka i vest, og en tenkt linje omtrent fra Bjerke via Økern til Bryn i sør. Omfattes stort sett av bydelene Bjerke, Alna, Grorud og Stovner.
Dalstrøket ligger i det tidligere Østre Aker sogn i Aker kommune og het tidligere Akersdalen. Inntil 1960 var Groruddalen betegnelsen på elvedalen fra Alnsjøen langs Alnaelva frem til Bryn. Navnet har også vært brukt om bakken fra Grorud stasjon opp til Grorud gård, og om bakken mellom Fossumbekken og Grorud stasjon. I 1960 foreslo redaktøren av Akers Avis/Groruddalen å bruke navnet Groruddalen om dalføret fra ringveien til bygrensen.
Navnet har sammenheng med at Grorud lenge var det viktigste sentrum for befolkningen i deler av dalen. Grorud er et gammelt industritettsted, og der har det vært drevet både sagbruk, bergverk og tekstilproduksjon. Grorud fikk jernbanestasjon i 1854, skole i 1900 og kirke i 1902. Grorud var altså et sentrum for dalen på flere måter.
Bydeler
Fire av Oslos bydeler regnes til Groruddalen; Bjerke ligger i vest, Alna i sør, Grorud i nord og Stovner i øst.
Kommunikasjon
Vei- og baneforbindelser går hovedsakelig langs med dalen. T-banelinje 2, Furusetbanen og går langs dalen i sør. I dalbunnen går Hovedbanen og Østre Aker vei. Nordsiden er betjent av T-banelinje 5, Grorudbanen og Trondheimsveien. Det er også vei- og bussforbindelser og som går på tvers av Groruddalen.
Befolkning og bebyggelse
Groruddalen rommer flere drabantbyområder med høye og lave blokker, i tillegg til områder med småhus, rekkehus og villabebyggelse. Dalbunnen, og spesielt området rundt Alnabru er preget av industri og Jernbanens lagerområde.
Området har en befolkning på rundt 140,000, altså mer enn hver femte Oslo-innbygger. Hovedtyngden av befolkningen bor i dalsidene mot nord og sør, mens befolkningstettheten i midten er noe lavere. En storstilt boligbygging på 1960- og 1970-tallet hevet folketallet og skapte om landbruks- og småindustrimorådene om til drabantbyer fra 1960-tallet. På alle kanter er Groruddalen omkranset av Oslomarka: Lillomarka og Østmarka. De fleste beboere har mindre enn 15 minutters gangavstand til skog – skiløyper, badevann og andre rekreasjonsmuligheter.
Sammen med Søndre Nordstrand, har Groruddalen høy andel innbyggere født i utlandet eller med foreldre født i utlandet. I enkelte strøk eller delbydeler ligger andelen innvandrere på mer enn 50 prosent.
Eldre tider
Den tidligste bosetningen i området stammer sannsynligvis fra jernalderen : det finnes blant annet helleristninger på Furuset, tre skålgroper i Kristofer Robins vei 23, gravrøyser under Røverkollen på Romsås og på Stovner. Det har blitt drevet jordbruk i området i alle fall i fire tusen år eller mer. Området har i lange tider vært en viktig gjennomfartsåre for folk som skulle inn til Oslo, og for folk som skulle på pilegrimsreise til Nidaros. Andreas Holmsen daterer de 39 kjente gårdsnavnene i Groruddals-området til å være 14 fra middelalderen, 7 fra vikingtiden og 2 eldre. Svartedauden fór ille med Groruddalen: bare Bredtvet sto noenlunde vitalt igjen.
Fra 1600-tallet av oppsto etter hvert en variert industri i Groruddalen. Den første var sagdrift langs Alna, fra 1700 bergverksdrift ved Alnsjøen. Steindrift, særlig av groruditt ble viktig særlig fra 1840-årene av. Både groruditten og teglverkene i Groruddalen har bidratt til byggingen av Oslo - og til byer på kontinentet.
De første tettstedene
Den første litt mer bymessige bebyggelsen i Groruddalen kom rundt 1900, i tilknytning til jernbanestasjonene på Bryn og Grorud. Likevel fortsatte Groruddalen å være hovedsakelig et jordbruksområde i mange tiår: i 1950 var det fremdeles drift ved 40 gårder i området. Grorudbanen ble bygget i 1966 og forlenget til Vestli i 1975. Furusetbanen kom i 1970.
Flaen, Kalbakken, Grorud og Veitvet ble bebygd med blokker på 1950-tallet. På 1960-tallet ble Ammerud, Rødtvet, Tveita og Haugerud bebygget. De siste områdene som ble blokkbebyggelse var blant annet Stovner, Furuset, Romsås og Ellingsrud.
Kulturminner
Det har blant annet i forbindelse med Groruddalssatsingen vært gjort et arbeid på å dokumentere, sette i stand og informere om Groruddalens mange kulturminner. Til godt ut i etterkrigstida var store deler av Groruddalen landbruksområder, og mange av de gamle gårdsbygningene er intakte. I tillegg er det mye industrielle kulturminner, og enkelte oldtidsfunn.
På Grorud ble det i 2012 åpnet et museum for formidling av steinhoggernes liv. Det ligger i de gamle arbeiderboligene i Grorudveien.
Herford
Herford er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen med ca. 65 000 innbyggere. Den ligger i Regierungsbezirk Detmold og er administrasjonsby i kretsen ved samme navn. Herford ligger i lavlandet mellom fjellkjedene Wiehengebirge og Teutoburger Wald.
Historie
Byen ble grunnlagt i 789 av Karl den store for å vokte en vadeplass over et smalt punkt i elven Werre. Et hundreår senere vokste Matilda, datter av Theudebert, hertug av Sachsen, opp i nonneklosteret i Herford, hvor Hedvig av Herford var abbedisse fra 857. Matilda var etterkommer etter den saksiske lederen Widukind. I Herford møtte hun Henrik Fuglefanger, som senere ble tysk konge.
Sent i middelalderen ble Herford medlem av Hansaen. Byen ble en fri keiserby, altså direkte underlagt keiseren, men mistet denne statusen etter freden i Westfalen i 1648, da den annektertes av Brandenburg.
Hemmo Silvennoinen
Hemmo Valio Silvennoinen (født 6. november 1932 i Kesälahti, død 4. desember 2002 i Vanda) var en finsk skihopper.
Sesongen 1954/55 vant han som første finne den tysk-østerrikske hoppuka. Han vant ingen enkeltrenn, men endte på seierspallen i samtlige fire renn (fire andreplasser og en tredjeplass).
Sesongen 1955/56 startet Silvennoinen som tittelforsvarer. Nyttårsaften ble han utestengt fra laget på grunn av brudd på alkoholforbudet, men etter protester fra lagkameratene ble avgjørelsen omgjort, og Silvennoinen gikk til topps i nyttårshopprennet i Garmisch-Partenkirchen.
Under Ski-VM 1962 i Zakopane kom Silvennoinen på fjerdeplass i normalbakken.
Dagfinnur Halvdanarson
Dagfinnur Halvdanarson (eller Dagfinn Halfdansson), var rundt år 1400 lagmann på Færøyene
Venner og fiender
Venner og fiender er en norsk såpeserie som gikk på TVNorge fra 1998 til 1999. Serien er beskrevet som et hverdagsdrama og kretser rundt de tre barndomsvenninnene Rikke, Pernille og Stine (spilt av Janne Horgen Friberg, Helene M. Ulrichsen og Line Karlsen). Handlingen er lagt til en oppdiktet norsk småby. Serien gikk alle hverdager og hadde jenter mellom 12 og 25 år som målgruppe.
Serien var en del av kanalens storsatsing for sesongen 1998-99 og skulle konkurrere mot TV 2s kommende såpeserie Hotel Cæsar, som ble lansert senere på høsten. Venner og fiender ble imidlertid ingen suksess og endte opp som en stor økonomisk belastning for TVNorge.
Venner og fiender var en norsk versjon av den svenske suksess-serien Vänner och fiender (1996-2000). Den svenske hadde allerede spilt inn 440 episoder da den norske versjonen hadde premiere og hadde hatt bortimot 500 000 seere.
Den ble den sendt i reprise på TV 2 i 2002 etter avtale med TVNorge.
Handling
Andre sentrale personer er Marianne og Frank (Inger Lise Rypdal og Geir Børresen). Marianne er skilt fra Frank, og mor til Mille og Stine. Hun driver Hotell Smeden. En annen er Lene (Ulrikke Hansen Døvigen). Hun er seriens heks og den som prøver å stjele andres menn.
Seertall og mottakelse
Premieren ble sett av 116 000. Etter det falt seertallene drastisk og på slutten av høstsesongen var det nede i 33 000. TVNorge måtte ha minst 100 000 seere hver dag for å gå i balanse. Serien endte derfor opp en stor økonomisk belastning for kanalen, og på nyåret vedtok de en stans for produksjon av nye episoder. De 30 siste episodene ble ikke vist på TVNorge, men alle episodene ble vist da serien gikk i reprise på TV2.
Den svenske versjonen hadde opp mot 500 000 seere.
Serien fikk meget dårlig mottakelse av anmelderne og ble omtalt som en «TV-kalkun». Flere dro sammenligninger med TV 2s Sommerfugl.
Produksjon
TVNorge var praktisk talt eid av TV 2 på slutten av 1990-tallet og det var TV2-sjef Arne A. Jensen som avgjorde at TVNorge skulle bestille en produksjon på 170 episoder av den svenske serien. Serien ble en svært dyr affære for TVNorge og når seerne i tillegg uteble oppstod det en isfront mellom de to kanalene.
Innspillingen foregikk ved Hollyhammar studio i Hallstahammar i Sverige og det ble innspilt to episoder per dag. Produksjonskostnadene var på 44 millioner kr (noe som utgjorde en tredjedel av TVNorges programbudsjett).
Haraldur Kálvsson
Haraldur Kálvsson (eller Harald Kalvsson), var fra år 1412 lagmann på Færøyene.
Grete Nordrå
Grete Kristine Nordrå (født 22. november 1924 i Asker, død 13. mars 2012 i Bergen) var en norsk skuespiller. Hun hadde en lang karriere som teater- og filmskuespiller og var særlig kjent for rollene som Ellings mor i filmen Mors Elling og som Anna Neshov i fjernsynsserien Berlinerpoplene.
Nordrå debuterte i 1949 som danser ved Edderkoppen teater i Oslo. Hun var deretter danser på Chat Noir.
Hun debuterte som skuespiller i 1952 på Folketeatret i Oslo. Da Folketeatret i 1959 fusjonerte med Det Nye Teater til Oslo Nye Teater, ble Nordrås nye arbeidsplass Oslo Nye Teater. Hun ble værende ved Oslo Nye til 1961. Hun var deretter ansatt ved Trøndelag Teater fra 1961 til 1968. I 1968 ble hun ansatt ved Det norske teatret i Oslo. Hun hadde en rekke roller der, frem til hun i 1974 begynte som skuespiller ved Teatret Vårt i Møre og Romsdal. I 1976 ble hun skuespiller ved Rogaland Teater i Stavanger, og i 1982 begynte hun ved Den Nationale Scene i Bergen. Hun arbeidet ved DNS i Bergen i tyve år. Hun hadde også roller i Stiklestadspelet og Mostraspelet.
I 1955 fikk Nordrå sin første rolle i en spillefilm, Trost i taklampa. Senere medvirket hun i en rekke filmer og også i produksjoner for fjernsyn, blant annet Ni liv, Douglas, Hustruer, Medmenneske, Lars i porten, Bornholms stemme, Mors Elling og Berlinerpoplene.
Reidar Berge
Reidar Berge (født 11. desember 1922 i Stavanger, død 3. november 2006) var norsk kunstmaler og billedhugger.
Like før han døde mottok Reidar Berge Kongens fortjenstmedalje i gull, for sin innsats som kunstner og for sin generøse museumsgave til offentligheten.
Oppvekst og utdanning
Berge vokst opp i bydelen Øvre Blåsenborg i Stavanger som nest-yngste i en søskenflokk på åtte. Faren Håkon Berge døde da sønnen var seks år, og moren Bertine forsørget da familien ved å jobbe i hermetikkindustrien.
Berge var elev ved Stavanger Tekniske Skole i 1938-41, der han arbeidet spesielt med litografisk tegning. I 1941 gikk han på Stavanger Tegneskole som elev av Leiv V. Søiland, samtidig som han også fikk undervisning av maleren Thoralf Gjesdal. På slutten av førtitallet var han elev av billedhoggeren Magnus Vigrestad. I perioden 1961-64 var han elev ved Statens kunstakademi under Reidar Aulie.
Liv og arbeid
I mange år arbeidet Berge som postbud, og han startet først som førtiåring sin formelle kunstnerutdanning.
Berges bybilder fra Stavanger vitner om stor kjærlighet til hjembyen. En stor produksjon av bilder resulterte i vekslende kvalitet.
På Myklebuststranda, nord for Tananger, hadde Berge hytte og atelier. Mange av motivene hans er hentet herfra. Han likte ikke betegnelsen «kunstmaler», men ønsket å bli kalt «stormmaler».
Reidar Berge-muséet
Reidar Berge-museet ble offisielt åpnet av ordfører Leif Johan Sevland 2. desember 2006. Samlingen omfatter hele 575 registrerte og katalogiserte enkeltverk: 400 malerier, 127 pasteller, 34 skulpturer og 14 tegninger. De fleste maleriene er fra tiden etter 1970. Muséet drives i dag av Reidar Berges Stiftelse.
Muséet holder til i en nedlagt hermetikkfabrikk Mira, grunnlagt i 1911 og i drift fram til 1943. Navnet fikk fabrikken fra stjernen Mira. Berge kjøpte bygningen i 1994 til bruk som atelier og galleri.
Gatenavn
Stavanger har hedret ham med Reidar Berges gate som ligger i området Banavigå på Storhaug.
Hole
Hole er en kommune i Viken fylke. Den grenser i nord til Ringerike, i øst til Bærum og i sør til Lier. Sør i Tyrifjorden grenser kommunen også til Modum.
Etymologi
Navnet stammer fra gammelnorsk Hólar, av hóll, og betyr «høyde», som i en rund og isolert høyde. Det var antagelig opprinnelig navnet på prestegården i Hole, som ligger på en liten, rund høyde innerst på Røysehalvøya. Gården har senere gitt navn til både Hole kirke (som ligger ved gården) og Hole kommune, men navnet er nok mye eldre enn kristendommen er i Norge, så prestegård ble nok gården først etter at det ble bygget en kirke der.
Areal og befolkning
Hole kommune har omkring 6800 innbyggere. De fleste bor enten i tilknytning til de to små tettstedene Sundvollen og kommunesentrumet Vik, eller i boligområder på Røyse, Sollihøgda, Steinsåsen og Kroksund. Kommunens totalareal utgjør 195 km², hvorav ca. 96,5 km² er skog (88 km² er produktiv), 67 km² ferskvann (for det meste Tyrifjorden) og 22,5 km² utgjør dyrka mark. Skogen som sådan fordeler seg på ca. 83% gran, 15% furu og 2% løvskog.
Kommunestyrevalget 2019
Ordfører: Syver Leivestad (H)
Varaordfører: Anita H. Gomnæs (Sp)
Historie
Tidligere var Hole kommune mye større enn i dag. Fra 1837 til 1. juli 1916 lå nemlig også Tyristrand og Nakkerud under Hole herredskommune. Da ble imidlertid dette distriktet skilt ut som egen kommune, under navnet Tyristrand. Fra årsskiftet 1963/1964 ble Hole innlemmet i den nye storkommunen Ringerike, sammen med landkommunene Tyristrand, Norderhov, Ådal og bykommunen Hønefoss. I 1977 forlot imidlertid Hole kommunesammenslutningen og ble egen kommune igjen, noe den har vært siden.
Hole var eget prestegjeld i middelalderen, men etter svartedauden i 1349 ble Hole kirke annekskirke under Norderhov kirke. I tiden like før 1600 ble imidlertid Hole prestegjeld gjenopprettet. På denne tiden var Hole delt i fjerdinger; Steinsfjerdingen, Årnesfjerdingen, Holefjerdingen og Bønsnesfjerdingen.
Fra 1868 til innpå 2000-tallet var Forsvaret sterkt representert i Hole, ved Helgelandsmoen leir på Helgelandsmoen. Den ble imidlertid vedtatt nedlagt 13. juni 2001, og leiren er siden solgt til lokale investorer.
Noen dager etter den tyske invasjonen av Norge under andre verdenskrig oppstod det trefninger ved Sollihøgda mellom norske og tyske styrker. Kampene på Ringerike varte fra 11. til 16. april, våren 1940 hvor tyske tropper presset på mens de norske styrkene gradvis måtte trekke seg tilbake. Under den påfølgende tyske okkupasjonen av Norge ble NS-medlemmer innsatt i ledende verv i kommunen fra 1941 frem til frigjøringen i 1945 hvor den tidligere ordføreren ble gjeninnsatt.
Den 22. juli 2011 fant de største enmannsutførte massedrapene i Norges historie sted i Hole kommune, på Utøya i Tyrifjorden.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted ble av Tusenårskomiteen den 30. august 1999 bestemt skulle være Vik torg.
Festivaler
Krokskogfestivalen,
Fritidstilbud
Hole kommune har et bredt tilbud til barn -og unge i kommunen. Idrettstilbudet gjennom alle lag og foreninger står sterkt i bygda med bla. IL Holeværingen og IL Hole Cykleklubb er de to idrettslagene i kommunen. IL Holeværingen har grupper innen fotball, håndball, langrenn, golf, aerobic, idrettsskole, og innebandy. IL Hole Cykleklubb har terrengsykkelgruppe og landeveisgruppe for barn og voksne. I tillegg er det en rekke lag og foreninger som du kan finne på Hole kommune sine hjemmesider.
Kultur står også svært sterk i kommunen. Som nevnt over, har Hole en unik historie fra vikingtiden og fra eventyrfortellinger. Kommunen kan friste med kulturskole, 4 kunstsenter (Galleri Sundvolden, Klevjer Galleri og Cafe, Hole Artcenter og Kunst rett vest), kulturtilbud inn i skolen med "Den kulturelle skolesekken), Ringerike kultursenter, Granavollen pilegrimssenter, Ringerike museum, Hønefoss kino og Ringeriksbadet.
Severdigheter
Bønsnes kirke, Hole kirke, Helleristningene på Sundvollen, Helleristningene på Berget, Helleristningene på Nes i Hole, Helleristningene på Klokkehaugen, Tyrifjord Golf klubb, Ringeriksbadet, Krokskogen, Gravhaugene på Frøshaugåsen, Halvdanshaugen på Stein, Stein kirkeruin, Bjørke gård, Mo gård, Gammelklokkergården Hunstad, Storøen gård, Hole Artcenter, Pipersteinen, Tyrifjorden, Steinsfjorden.
Ringerikes Museum er dessuten distriktsmuseum for Hole og Ringerike. Der er blant annet minnet etter dikterpresten og eventyrsamleren Jørgen Moe samlet.
Natur
Det høyeste punktet i kommunen er Mørkreiåsen 574 meter over havet, som også er grensepunkt mot Ringerike kommune i øst.
Verneområder
Verneområder i Hole kommune (alfabetisk):
Geologi
Hole ligger i en del av Oslofeltet som for ca. 280 millioner år siden sank ned i jordskorpen. Dette førte til at mange avsetningsbergarter fra perioden 570-400 millioner år siden ble preservert og forhindret fra å erodere bort. Rester av datidens dyre- og planteliv gjør seg gjeldende i fossile avsetninger. Et viktig fossilt funn er den store sjøskorpionen Mixopterus kiaeri. Det finnes også flere eksempler på vulkansk aktivitet i kommunen som rombeporfyren i skråningene mot Krokskogen samt de synlige gangbergartene i Kjellerberget.
Sigmund Falch
Sigmund Falch (født 21. april 1965 i Kongsberg) er en norsk regissør, manusforfatter og forfatter.
Falch har blant annet regissert og skrevet manus til TV-seriene Fremtiden kommer bakfra (sammen med Terje Rangnes) og Jul i Tøyengata. Sigmund Falch har siden 2011 arbeidet som produsent i NRK Underholdning, der han har hatt ansvaret for «Valens Rikskringkasting» med Kristian Valen og 5080 Nyhetskanalen. Siden 2013 har han hatt produsentansvaret for serien Side om side.
Aspö kommune
Aspö (finsk: Haapasaari) er en tidligere kommune i landskapet Kymmenedalen i Finland. Kommunen var finskspråklig. Aspö hadde 77 innbyggere i 1973.
Sigmund Falch
Falch har utgitt flere humorbøker under eget navn, og utgjør også en fjerdedel av forfatterkvartetten De Gyngende Seismologer, som har gitt ut flere bøker i tillegg til å være mangeårige bidragsytere til Hallo i uken. I 1998 var han en av medforfatterne på Åsleik Engmarks selvbiografiske humorbok Så langt i livet!
Kim Ki-duk
Kim Ki-duk (koreansk: 김기덕; født 20. desember 1960 i Bonghwa i Nord-Gyeongsang i Sør-Korea, død 11. desember 2020 i Riga i Latvia) var en sørkoreansk filmskaper. Filmene hans har hatt stor suksess over hele verden, og regnes blant de fremste regissører fra Sør-Korea.
Aspö kommune
Aspö var en øykommune i skjærgården utenfor Fredrikshamn og Kotka. Kommunen ble slått sammen med byen Kotka i 1974.
Kim Ki-duk
Bakgrunn
Kim ble født i 1960 i Bonghwa i Sør-Korea. Da han var ni år gammel flyttet familien til Seoul, der han etterhvert gikk på en yrkesskole rettet mot jordbruk. Etter den obligatoriske skolegang, da han var blitt 17 år, var familien havnet i økonomiske vanskeligheter. Han arbeidet så i fabrikk til han ble tyve år gammel. Så gikk han inn i marinen, og tjenestegjorde der i fem år.
Han ble på denne tid sterkt dradd mot det religiøse; han kom i kontakt med en kirke som tok seg av synshemmede, og han funderte på å bli predikant.
Film
Han debuterte i 1996 som regissør med spillefilmen Ag-o, hvor han hadde både manus og regi. Da filmen Fryktens øy (2000) ble nominert til Gulløven under Filmfestivalen i Venezia, vakte han oppsikt i den vestlige verden. Det virkelige gjennombruddet kom med suksessfilmen Vår, sommer, høst, vinter … og vår i 2003, og fulgte opp suksessen med Samarai (2004), som ble belønnet med Sølvbjørnen under Filmfestivalen i Berlin.
Kim opererte som regel innen sjangrene drama eller thriller. Filmene hans er svært dvelende, med ofte lange tagninger. Han var sparsom med bruken av dialog i filmene sine. I Tomme hus (2005) for eksempel sier ikke hovedpersonen et eneste ord i løpet av hele filmen.
Hans filmer var som oftest lagt i et pessimistisk-lakonisk toneleie, fulle av arkatiske voldsutbrudd fra hans ofte kommunikativt forstyrrede protagonister. I Sør-Korea heftet det især etter filmen Bad Guy et kvinnefiendtlig image ved ham, noe han selv holdt for å være en misoppfatning.
I 2017 ble han opptatt i Academy of Motion Picture Arts and Sciences (AMPAS). Det er dette institutt som hvert år utdeler Oscar-prisene.
Død
Den 11. desember 2020 døde Kim Ki-duk på et sykehus i Riga i Latvia av komplikasjoner forårsaket av COVID-19, i en alder av 59 år, bare noen få dager før sin 60-årsdag
Filmografi
Komplett liste over alle filmene Kim har regissert (han har skrevet manus til alle bortsett fra Breath):
2012 Pieta
Skrevet og produsert:
Einar Brendeng
Einar Brendeng (født 9. mai 1924) er en norsk professor emeritus fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet. Han er vitenskapelig rådgiver ved SINTEF Energiforskning.
Brendeng begynte i 1952 ved Institutt for kjøleteknikk ved Norges tekniske høgskole, der han i 1984 ble utnevnt til professor i kuldeteknikk. Han er særlig kjent for sin innsats for utvikling av teknologi til konservering av matvarer ved kjøling og frysing og for sine bidrag til utvikling av teknologi for nedkjøling av naturgass til flytende form.
Kongen utnevnte i 2003 Brendeng til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans forskningsinnsats innen LNG-teknologien.»
Sergej Avdejev
Sergej Vasiljevitj Avdejev (russisk: Сергей Васильевич Авдеев, født 1. januar 1956 i Tsjapajevsk i Samara oblast (tidligere Kujbysjev oblast) i Den russiske føderative sovjetrepublikk) er en russisk tidligere kosmonaut.
Avdejev har i 1993, 1995 og 1998 fløyet ut i rommet og har i alt vært i omløp rundt Jorden i 747,59 dager, hvor han har oppholdt seg på romstasjonen Mir. Han har reist hele 11 968 ganger rundt Jorden, som er omtrent 515 000 000 kilometer. I august 2005 ble denne rekorden overgått av Sergej Krikaljov. Avdejev har deretter vært på romvandring i sammenlagt 42 timer og 2 minutter.