cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liste over førsteplasser på Billboard 200 i 2008
Dette er en oversikt over førsteplassene i 2008, basert på Billboard 200 salgslister i USA.
Snobbe-hotellet
Handling
Skuespillerne finner på et melodrama som de tilpasser virkeligheten for denne anledningen. Den kvelden skynder en kvinne seg inn i hotellets lounge sammen med sin lille datter, og ber om å bli reddet fra hennes brutale ektemann Black Jud. Mannen kommer snart etter dem med en pisk, men den heroiske Vance Kilroy redder dem. Black Jed går sin vei, men han lover å snart komme tilbake. De besøkende gjestene forstår ikke at dette bare var et skuespill. Samtidig planlegger en gjeng kjeltringer å rane den lokale banken. Vance Kilroy blir mistenkt for å være med på dette ranet, og sheriff Simonson dukker snart opp for å arrestere Vance. Men Alice legger merke til at kjeltringene kidnapper Susan Meadows, og hun overbeviser sheriffen om at han har arrestert feil person.
Liste over førsteplasser på Billboard 200 i 2008
I løpet av 2008, klatret 38 album helt til topps på listene.
Listehistorikk
(Merk at Billboard publiserer salgslister med utgivelsesdato 7 til 10 dager inn i fremtiden.)
Geitholmsundet naturreservat
Geitholmsundet naturreservat omfatter fire skjær i Geitholmsundet, øst for Gumøy i Kragerø. Disse er fredet. Holmene er hekkeplass for sjøfugl, og fredningen gjelder også omkringliggende sjøarealer innenfor en avstand av ca. 50 m fra land.
Frankrike under Sommer-OL 1996
Frankrike under Sommer-OL 1996. 299 sportsutøvere, 197 menn og 102 kvinner fra Frankrike deltok i tjuefem sporter under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Frankrike ble femte beste nasjon med femten gull-, sju sølv- og femten bronsemedaljer. Friidrettsutøveren Marie-José Pérec var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Askeladdveien (Oslo)
Veien fikk navn i 1925 etter Espen Askeladd. I området finnes også flere andre veier med eventyrnavn.
Stanislav Kritsiuk
Stanislav Vasiljevitsj Kritsiuk (russisk: ; født 1. desember 1990) er en russisk fotballspiller som spiller for den portugisiske klubben.
Adam Goldstein
Adam Michael Goldstein, bedre kjent som DJ AM, (født 30. mars 1973 i Pennsylvania i Philadelphia i USA, død 28. august 2009 i New York City i USA) var en amerikansk DJ.
Stanislav Kritsiuk
Landslaget
Den 26. mars 2016 fikk han sin første landskamp for mot.
Gjermundsholmen naturreservat
Gjermundsholmen naturreservat ligger på nordvestre del av Gjermundsholmen ved Stathelle. Berggrunnen består av kalkrike bergarter fra de geologiske periodene kambrium og silur (kambro-silur), og gjennom store deler av reservatet går et vestvendt brattheng. Området er har flere sjeldne arter av lav, samt naturtypene havstrand og kalktørrenger med forekomst av flere sjeldne plantearter.
Descarpentriesia
Descarpentriesia er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Vitenskapsåret 1336
Vitenskapsåret 1336 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1336.
Aslaug Vaas veg (Oslo)
Aslaug Vaas veg (3–13, 2–18) er en vei på Voksen skog i bydel Vestre Aker i Oslo. Den begynner og slutter i Nils Collett Vogts vei, som slynger seg oppover åsen.
Veien fikk navn i 1977 etter dikteren Aslaug Vaa. I området finnes også mange andre veier med navn etter norske diktere.
Øvre Begnamoen
Øvre Begnamoen (1-21, 4-10 ) er en vei på Begnamoen, nord i Hønefoss.
Øvre Begnamoen er en sidevei til Begnaveien, den går fra Begnaveien, ned mot Hofsfossveien, der den snur og ender opp i Begnaveien. Veien er preget småhus, og ligger cirka 127 meter over havet.
Jekaterina Andrejeva
Jekaterina Igorevna Andrejeva (russisk: Екатерина Игоревна Андреева; født 3. august 1993) er en russisk svømmer som spesialiserer seg i medley. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i de innledende rundene på 200 meter medley.
System Control diagram
System Control Diagram (SCD) er en metode for å spesifisere og dokumentere kontrollapplikasjoner for styresystemer.
Metoden består i hovedsak av to deler:
Metoden har vært i bruk i det norske offshoremiljøet siden midten av 1990-tallet og er definert i NORSOK standard I-005.
Ofte forkortet som SCD.
Vieuella
Vieuella er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Susann Michaelsen
Brit Susann Michaelsen (født 17. mars 1973) er en norsk journalist og sportsanker for NRK Sport. I 2012 gav hun ut boken Hekta på hekling, om sin store hobby, hekling, med instruksjoner og oppskrifter.
Carl Heinrich Hopffer
Carl Heinrich Hopffer (født 1810, død 1876) var en tysk entomolog som var spesialist på sommerfugler.
Hopffer var en kurator (Custos) ved Museum für Naturkunde i Berlin. Han beskrev mange nye arter hovedsakelig i verkene som er nevnt nedenfor.
Gale Anne Hurd
Gale Anne Hurd (født 25. oktober 1955 i Los Angeles i California) er en amerikansk filmprodusent og manusforfatter.
Hurd begynte på karrièren på New World Pictures som assistenten til Roger Corman. Senere grunnla hun filmselskapet Pacific Western Productions og produserte filmene The Terminator (1984), Aliens (1986) og The Abyss (1989). I 1990-årene produserte hun blant annet filmer som Savannens herskere (1996), Dante's Peak (1997) og Armageddon (1998). Hurd er også produksjonsleder for TV-serien The Walking Dead.
I 1998 fikk hun en Crystal Award fra Women in Film. Hun har også en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Hurd har vært gift tre ganger. Fra 1985 til 1989 var hun gift med James Cameron. Fra 1991 til 1993 var hun gift med Brian De Palma. De fikk en datter sammen i 1991. Siden 1995 er hun gift med Jonathan Hensleigh.
Som manusforfatter
Hurd har også blitt nevnt i rulleteksten til oppfølgerne til The Terminator fordi hun skapte rollefigurene sammen med Cameron.
Den tynne mann
Den tynne mann (originaltittel: The Thin Man) er en amerikansk krim-komedie fra 1934, regissert av W. S. Van Dyke. Hovedrollene spiles av William Powell og Myrna Loy. Den er egentlig en kriminalfilm, men på grunn av den vittige og uanstrengte samtalen som hovedpersonen, Nick Charles, og hans kone Nora, fører, er filmen ofte kategorisert som en kriminalkomedie. Filmen er basert på boken med samme navn av Dashiell Hammett.
Handling
Claude Wynant er en temperamentsfull og noe distré forretningsmann og oppfinner. Hans datter, Dorothy, skal gifte seg, og vil at faren skal være der i bryllupet rett etter julaften. Wynant lover det, og bestemmer seg derfor for at han vil gi statsobligasjoner til en verdi av $50 000 til henne. Da han oppsøker sin sekretær Julia Wolf, som han forlot sin kone til fordel for men ikke har en affære med lenger, treffer han på Joe Morelli, en gammel bekjent av henne. Morelli går, og Wynant ber om obligasjonene. Da viser det seg at obligasjonene er borte. Han anklager Wolf for å ha tatt obligasjonene, og under trussel fra politiet innrømmer hun at hun har det, men ikke alene. Hun har bare halvparten, og Wynant truer henne med hva han skal gjøre om hun ikke kommer opp med alle pengene.
Da Dorothy ikke har møtt faren sin når julen nærmer seg, blir hun bekymret. Hun ser Wynants gamle venn Nick Charles i baren på et hotell, og prøver å få ham til å finne Claude Wynant. Nick er en tidligere politimann som har gått ut av tjeneste etter at han giftet seg med sin kone Nora, som er enearving til et stort imperium og dermed svært rik. Ekteparet bruker mye tid på å leve det gode og glamorøse liv, der begge, især Nick, inntar store mengder alkohol. Nick Charles er ikke overbevist om at noe har skjedd, men anmoder datteren om å ringe Wynants advokat, Herbert MacCaulay. MacCaulay håndterer blant annet pengetransaksjonene fra Wynant, som gjerne går gjennom Julia Wolf.
Det hele virker som et forsvinningsnummer helt til Wolf blir funnet død. Da obligasjonstyveriet blir oppdaget, blir Claude Wynant mistenkt for mord. Politiet leter etter Wynant, mens Nick selv i utgangspunktet er uinteressert. Nora vil gjerne se hvordan Nick løser mysterier, og egger ham til å ta saken.
Aspehaugveien (Oslo)
Aspehaugveien (1-33, 2-12) er en vei på Holmen i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går fra Holmenkollveien til Arnebråtveien.
Den tynne mann
Handling
Da Nick og Nora arrangerer en svært alkoholholdig fest for folk som Nick tidligere har arrestert i tillegg til ekskollegaer og andre han kjente fra sin fortid i politiet, dukker familiemedlemmene i familien Wynant opp. Først Dorothy, som prøver å overbevise Nick om at hun drepte Julia Wolf, noe Nick raskt avslører at ikke stemmer. Deretter kommer Mimi Jorgenson, Wynants fraskilte kone som er grådig og sløsende, og ønsker å få Charles til å finne eksmannen. Når festen er over kommer også Morelli, som med revolver i hånden prøver å overbevise Nick om at han ikke drepte Julia Wolf. Politiet kommer inn, et streifskudd treffer Nick, og Morelli blir tatt med til politistasjonen. Etter noen samtaler mellom politisjefen Lt. John Guild, bestemmer Nick seg for dagen etterpå å etterforske saken.
Ned hjelp av Guild, Nora og parets motvillige foxterrier Asta, oppdager Nick at situasjonen langt fra er like enkel som den først virket, med flere lag og flere mord. Nick bestemmer seg til slutt for å løse mysteriet ved å få Guild til å hente inn de mistenkte til en middag der han skal avsløre morderen. I en i hovedsak improvisert gjennomgang av hva han mener må ha skjedd, forklarer han hvem han mener morderen er.
Aspehaugveien (Oslo)
Veinavnet ble vedtatt i 1928.
Den tynne mann
Om filmen
Boken er satt til forbudstidens USA, men den kom ut i januar 1934, da forbudstiden var opphevet. Det er store mengder alkohol i filmen, og den ble spilt inn i mai 1934, da altså forbudstiden var over. Ettersom politiet hefter seg ved at Nick har en uregistrert pistol og ikke nevner alkoholen, er det mulig at filmen er ment å være samtidig. Handlingen er satt til juletider,og forbudstiden ble opphevet 5. desember 1933.
Mottakelse
Filmen ble en øyeblikkelig suksess, mye takket være samspillet mellom Loy og Powell. Den ble populær nok til at det kom fem oppfølgere til filmen, alle med Loy og Powell. Den er ofte på lister over «beste filmer», og regnes som en klassiker, på tross av at den ble filmet i løpet av bare to uker.
Oppfølgerne:
Annet
I kriminalparodien Mord med døden til følge blir Nick og Nora Charles parodiert av David Niven og Maggie Smith (som Dick og Dora Charleston).
Perlekragedue
Perlekragedue (Streptopelia chinensis) er en fugl i duefamilien og inngår der i slekten Streptopelia. Den kommer opprinnelig fra Asia, men er spredt til hele verden av mennesker.
Lopik
Lopik er en kommune i Nederland i provinsen Utrecht.
Mont Maudit
Mont Maudit («Det forbannede fjellet») er et fjell i Mont Blanc-massivet i Frankrike og Italia på 4 465 meter. Mot slutten av 1700-tallet ble Mont Blanc og fjelltoppene rundt på fransk kalt Montagne Maudite.
Sørsiden av fjellet er mye brattere enn den slakke og snøkledde nordsiden. Denne ruten ble først klatret av Moritz von Kuffner med førerne Alexander Burgener og Josef Furrer 2–4. juli 1887.
12. juli 2012 omkom ni klatrere i et skred under Mont Maudit og to dager senere frøs to klatrere ihjel i det samme området.
Samuel Roberts
Samuel Roberts (født 15. desember 1827, Horncastle i Lincolnshire, død 18. september 1913 i London) var en britisk matematiker som i 1878 ble valgt til Royal Society-fellow.
I 1845 ble Roberts immatrikulert ved University of London. Han fikk i 1847 sin Bachelor of Science i matematikk, og i 1849 ble han Master of Science i matematikk og fysikk som beste i sin klasse. Roberts fortsatte med et studium i rettsvitenskap og ble i 1853 advokat (engelsk: solicitor). Etter å ha arbeidet som advokat noen år gikk han tilbake til matematikken. Hans første artikkel innen matematikken ble publisert i 1848, og i 1865 var han en viktig initiativtaker ved grunnleggelsen av London Mathematical Society (LMS). I årene 1866–1892 var han LMS' juridiske rådgiver, 1872–1880 dens kasserer, og 1880–1882 ledet han LMS. I 1896 tildelte LMS ham De Morgan-medaljen. Alt arbeidet innenfor matematikken gjorde Roberts uten å inneha noen akademisk posisjon.
Roberts publiserte artikler innenfor ulike matematiske områder som for eksempel geometri, interpolasjonsteori og Diofantiske ligninger.
Vitenskapsåret 1292
Vitenskapsåret 1292 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1292.
Tyrone Mings
Tyrone Deon Mings (født 13. mars 1993) er en engelsk fotballspiller som spiller for Aston Villa FC.
Han har tidligere spilt for Yate Town, Chippenham Town og Ipswich Town. Den 26. juni 2015 signerte Mings for den nyopprykkede Premier League klubben Bournemouth for en overgangssum på 8 millioner pund.
Landslaget
Han debuterte for det engelske A-landslaget i oktober 2019 da England vant 6-0 over Bulgaria på bortebane. I løpet av kampen fikk Mings rasistiske tilrop rettet mot seg.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Rikke Nygard
Rikke Bogetveit Nygard (født 22. mai 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for Brann.
Bart Taminiau
Bart Taminiau (født 27. mars 1947) er en nederlandsk landhockeyspiller.
Rikke Nygard
Karriere
Hun debuterte for J15-landslaget som 14-åring i 2014. Debuten i Toppserien for Arna-Bjørnar kom allerede som 15-åring, og hun etablerte seg som en sentral spiller i laget de neste årene.
Bart Taminiau
Han representerte Nederland under Sommer-OL 1976 i Montréal, hvor laget hans ble nummer 4.
Rikke Nygard
Karriere
I 2019 ble hun nominert som Årets Unge Spiller i Toppserien.
Hun fikk A-landslagsdebuten 8. november 2019 da hun ble byttet inn for tidligere lagvenninne Vilde Bøe Risa mot slutten av EM-Kvalifiseringskampen mot Nord-Irland på SR-Bank Arena.
I juli 2022 ble det kjent at Nygard hadde signert for Brann.
Meritter
Med Vålerenga
Med Brann
Fred Mills
William Frederick «Fred» Mills (født 15. mars 1935 i Ontario, Canada, død 7. september 2009 i Walton County) var en anerkjent canadisk trompetist.
Mills spilte trompet i Canadian Brass fra 1972–1996.
Wouter Verbraak
Wouter Verbraak (født 16. november 1975 i Eindhoven) er en nederlandsk profesjonell seiler. Han deltar primært i havregattaer, og hans rolle i mannskapet er i regelen som navigatør, med hovedfokus på taktikk, strategi og vær. Blant konkurransene han har deltatt i og vunnet er flere klassiske havregattaer som «Admiral’s Cup» og «Cape Town Rio». Verbraak studerte meteorologi ved Universitetet i Utrecht. Under Sommer-OL 2000 var han «værkonsulent» for det nederlandske laget i seiling, noe som hadde kostet ett års forberedelser. Verbraak er bosatt i Oslo, og gift med en norsk kvinne.
Allerede som ung ble han fanget av havseiling og navigatørens rolle, han fortalte i 2008 til Rob Schoof i NRC at: «Da jeg var tretten deltok den nederlandske seilbåten «Equity & Law II» i  Whitbread Race''. [...] Min store helt var navigatøren Marcel van Triest. Laget hadde et lite budsjett og en gammel båt. Ingen vinnersjanser. Likevel ble de lagt merke til. Fordi de satte den rette kursen.''»
I det samme intervjuet beskriver han hva det kostet å arbeide seg opp i en verdenstopp dominert av amerikanere og nyzealendere.
Deltagelse i havregattaer
Den første store seieren kom som medlem av det nederlandske laget under Admiral's Cup i 1999. I 2000 vant den norske båten Nicorette II Sydney to Hobart Yacht Race med line honours (raskeste tid), Verbraak var navigatør.
Verbraak deltok i America's Cup 2005 på den fransk-tyske båten «K-Challenge». Året etter vant han Audi MedCup på nederlandske team Mean Machines «Seahorse». Fra 2007 seilte Verbraak på den amerikanske båten «Rambler» som navigatør og taktiker, og satte en rekord under den transatlantiske regattaen HSH Nordbank Blue Race mellom Newport – Cuxhaven ved å seile avstanden på 11 dager 16 timer 13 minutter og 59 sekunder. «Rambler» satte også en rekord under Middle Sea Race i 2007 da de fullførte på 47 timer, 55 minutter og tre sekunder.
I 2010-2011 deltok Verbraak i Barcelona World Race, en non-stop verden-rundt-regatta for duoer. Han seilte med Andy Meiklejohn fra New Zealand på «Hugo Boss». Opprinnelig skulle Meiklejohn ha seilt med briten Alex Thomson, men han måtte opereres for blindtarmbetennelse like før start, så Verbraak ble bedt om å gå inn i hans sted. Duoen kom på syvendeplass med tiden 111 dager, 10 timer, 49 minutter og 23 sekunder.
Axel Flinders vei (Oslo)
Veien fikk navn i 1968 etter høyesterettsadvokat Axel Flinder (1894–1964), som hadde en rekke kommunale tillitsverv.
Wouter Verbraak
Volvo Ocean Race
Frem til 2016 har Verbraak deltatt i Volvo Ocean Race fire ganger, i 2001–02 seilte han som co-navigatør sammen med den franske navigatøren Jean Yves Bernot på norske «Djuice Dragons», som gikk inn på en sammenlagt sjetteplass.
I 2005–06 var han strateg ombord på «Pirates of the Caribbean», denne gang ble det en andreplass sammenlagt.
Fjerde gang, 2014–15, seilte Verbraak som navigatør på danske «Team Vestas Wind». Under andre etappe gikk seilbåten på et rev ved øygruppen Cargados Carajos ved Mauritius i Indiahavet. Begge ror ble ødelagt, og båten lakk i akterstevnen, men ingen av mannskapet på ni var skadd. Hastigheten var omtrent 16 knop ved grunnstøtingen. Verbraak tok på seg skylden for grunnstøtingen. 23. januar 2015 kunngjorde Team Vestas at Verbraak ikke ville seile videre for laget.
Avstikkeren (Oslo)
Avstikkeren (5-15, 2A-2K) er en vei på Lambertseter i bydel Nordstrand. Den går som blindvei nordøstover fra Steinspranget.
Navnet ble vedtatt i 1957, men utbyggingen i veien skjedde først senere. De to Selvaag-blokkene i nr. 5-15 tilhører OBOS-borettslaget Avstikkeren (sammen med de to blokkene i Steinspranget 50A-D). På motsatt side av veien er tre rekkehus i nr. 2 (til sammen 11 leiligheter).
Barbora Závadová
Barbora Závadová (født 23. januar 1993) er en tsjekkisk svømmer som spesialiserer seg i medley. Hun representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i de innledende rundene på 200 meter medley.
Litteraturåret 1803
Litteraturåret 1803 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1803.
Johan Hirsch’ vei (Oslo)
Johan Hirsch’ vei (1–17, 2–20) ligger sentralt på Manglerud i Oslo, i kort avstand til Manglerudveien i Bydel Østensjø. Veien begynner og slutter i Plogveien og ligger på nordsiden av denne, vis-à-vis Emil Korsmos vei.
Veien fikk navn i 1961 etter landbruksskolebestyreren Johan Leuthäuser Hirsch. Også nærliggende gater har fått gårds- og landbruksassosiative navn, f.eks. Plogveien og Traktorveien.
Bebyggelsen er lavblokker bygget på 1960-tallet omkranset av eldre villabebyggelse. Høyenhall skole ligger bare noen få hundre meter unna i Traktorveien. 70-bussen stopper 6 ganger i timen like ved i Manglerudveien. Bussen bruker 10 minutter til Jernbanetorget. Nærmeste T-banestasjon er Manglerud stasjon. Fra veien er det gangavstand til Svartdalsparken, Østensjøvannet og Ekebergsletta.
Wouter Kan
Wouter Kan (født 7. august 1950) er en nederlandsk landhockeyspiller.
Han representerte Nederland under Sommer-OL 1976 i Montréal, hvor laget hans ble nummer 4.
Jan Albers
Johannes «Jan» Hermanus Lambertus Albers (født 27. mars 1952) er en nederlandsk næringslivsleder, tidligere landhockeyspiller og fotballeder. Han er administrerende direktør og styreleder for det nederlandske tekstilselskapet Koninklijke Ten Cate BV.
Han representerte Nederland under Sommer-OL 1976 i Montréal, hvor laget hans ble nummer 4.
Bonoraella
Bonoraella er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.
Vadonidella
Vadonidella er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Katheryn Meaklim
Katheryn Meaklim (født 20. juli 1989) er en sørafrikansk svømmer som spesialiserer seg i medley. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i de innledende rundene på 200 meter medley.
Vadonidella
Utseende
Middelsstore, matt rødbrune gullbasser. Beina, midtfeltet av pronotum og scutellum er brunsvarte.
Levevis
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Janina Katz
Janina Katz (født 2. mars 1939 i Kraków, Polen, død 18. oktober 2013 i København) var en dansk forfatter, oversetter og litteraturanmelder.
Imbert Jebbink
Imbert Jebbink (født 8. desember 1946) er en nederlandsk landhockeyspiller.
Han representerte Nederland under Sommer-OL 1976 i Montréal, hvor laget hans ble nummer 4.
Janina Katz
Liv
Janina Katz var født av polsk-jødiske foreldre i Kraków. Det katolske ekteparet Mary og Stephen Priestly fra Dobczyce tok henne til seg etter at hun som treåring ble smuglet ut av Płaszów konsentrasjonsleir i Polen i 1943. På det tidspunkt hadde hun mistet nesten hele sin familie. Hun ble først klar over at hun var jøde da hun som seksåring ble gjenforent med sin mor, som hadde overlevd 2. verdenskrig.
Som voksen studerte hun polsk litteratur og sosiologi ved Universitet Jagielloński i Kraków. Deretter arbeidet hun i en årrekke som assistent ved Institutt for sosiologi og polsk filologi.
Hun forlot Polen sammen med sin mor i 1969. Med egne ord var hun på det tidspunkt «dødstrett av kommunismen», men dråpen var den antisemittiske kampanje som dominerte landet etter seksdagerskrigen i 1967.
Janina Katz flyttet først til Tyskland, men allerede et år etter kom hun til Danmark, hvor hun arbeidet som litteraturanmelder og oversatte polsk skjønnlitteratur til dansk. I 13 år arbeidet hun på Det Kongelige Bibliotek. I tillegg arbeidet hun for polske eksiltidsskrifter, for Radio Free Europe og senere også BBC.
Forfatterskap
Hun debuterte, 22 år etter at hun var kommet til Danmark, som 52-åring, med diktsamlingen Min mors datter. Hun rakk å skape et omfattende dansk forfatterskap, som med et fabulerende språkoverskudd behandler en tung sjelebagasje, tilværelsens brudd og de drømmer som ikke ble realisert.
Paul Litjens
Paul Litjens (født 11. september 1947) er en nederlandsk landhockeyspiller.
Janina Katz
Forfatterskap
Janina Katz har hovedsakelig skrevet på dansk tross sitt polske morsmål. Men i 2008 kom diktsamlingen Pisane po polsku, som hun senere selv oversatte til dansk og ga ut med tittelen Skrevet på polsk.
Paul Litjens
Han representerte Nederland under Sommer-OL 1976 i Montréal, hvor laget hans ble nummer 4.
Janina Katz
Forfatterskap
I 1998 fikk hun Beatriceprisen, fra 2002 fikk hun Statens Kunstfonds livsvarige ydelse. I 2012 var hun innstilt til Nordisk råds litteraturpris for diktsamlingen Skrevet på polsk.
Oversettelser
Janina Katz oversatte blant annet fire bind prosa og lyrikk av Zbigniew Herbert, fire diktsamlinger av Ewa Lipska, to diktsamlinger av nobelprisvinneren Wisława Szymborska, et bind av Czesław Miłosz og Tadeusz Różewicz, dramatikk av Sławomir Mrożek og prosa av Tadeusz Konwicki og Kazimierz Brandys.
Andreas Nygaard
Andreas Nygaard eller Andreas Nygård er navnet til flere personer:
Grøssås naturreservat
Grøssås naturreservat er et skogområde som ligger i et kollelandskap ned mot Hellestveitvann-Mevann i Bamble. Reservatet omfatter et areal med til dels bratte sør- og sørøstvendte lier ned mot vannene. I disse sørøstvendte liene finner man ett nesten sammenhengende område med lågurt-eik(linde)skog.
Elskovssmerte
«Elskovssmerte» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i Magasinet for Alle i 1957, og innsenderen forteller at «...visen ble solgt på torget i Bergen for 10 øre i 1899».
Teksten
1.Husker du den gang du sagde: Hør Lina, hør jeg elsker deg. Din hånd opp til mitt bryst du lagde og svor en hellig ed for meg.
2.Din arm omkring min hals du lagde og kinn du brente imot kinn. Og evig evig du da sagde ifra nu jeg bliver din.
3.Hver gang du kalte meg din hulde da drømte jeg om kjærlighet, men nu har du mitt sinn omtumlet og forstyrret all min fred.
4.Hver gang jeg dine øyne skuet et hav av kjærlighet jeg så, jeg så en elskovsild som luet så klar og ren som himmelen blå.
5.Men du meg falsk har overgivet din kjærlighet var kun bedrag, for usselt gull har du meg sviket i rikdom fant du mer behag.
6.Men meg du ga et brustent hjerte og sorgen satte i mitt bryst, der inne raser elskovssmerte jeg nu ei finner mere trøst.
7.Er dette lønn for elvskovssmerte, er dette lønn for kjærlighet. Da søk ei mer til det mitt hjerte som forstyrrer all din fred.
8.Og når jeg trett i graven skal hvile skilt fra all møye og fra deg, måske du da fortvilet vil ile hen til den grav som skjuler meg.
9.Da skal mitt ansikt for deg sveve i rene ånders boliger. Da skal du få lide for all min smerte og for dne troskapsed du meg svor.
Senter for internasjonal helse
Senter for internasjonal helse ved Universitetet i Bergen (UiB) ble etablert i 1988. Siden januar 2013 er senteret tilknyttet Institutt for global helse og samfunnsmedisin ved Det medisinsk-odontologiske fakultet.
Senter for internasjonal helse er siden 2008 lokalisert i Overlege Danielssens Hus, ikke langt fra Haukeland universitetssykehus i Bergen i Norge. Senteret er en del av Alrek helseklynge.
Senteret har som mål å forbedre helsetilstanden i fattige land og øke kapasiteten innen høyere utdanning og forskning i lav- og mellominntektsland.
Senteret har et nettverk av partnere i lav- og middelinntektslandene Burkina Faso, Den demokratiske republikken Kongo, Etiopia, India, Kambodsja, Kenya, Malawi, Nepal, Pakistan, Sør-Afrika, Sudan, Tanzania, Uganda, Vietnam og Zambia.
Katarína Listopadová
Katarína Listopadová (født 22. mars 1993) er en slovakisk svømmer som spesialiserer seg i medley. Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 200 meter medley.
Senter for internasjonal helse
Professor Bjarne Bjorvatn tok initiativ til senteret og var dets første direktør fra 1988. Senteret har siden vært ledet av professorene Gunnar Kvåle, Bernt Lindtjørn, Rune Nilsen, Knut Fylkesnes og siden 1. september 2013 av professor Bente Moen. Senteret inneholder et senter for fremragende forskning (SFF), Center for Intervention Science in Maternal and Child Health (CISMAC).
Oppgaver
Senteret arbeider i partnerskap med forskningsinstitusjoner i LMIC, hovedoppgavene er å:
Stab
Senteret hadde per september 2021 følgende professorer:
Axel Huitfeldts vei (Oslo)
Axel Huitfeldts vei (1-13, 2-16) er en vei på Nordstrand i Oslo. Den går fra Midttunveien til Furubråtveien.
Veien fikk navn i 1917 etter overrettssakfører Axel Huitfeldt (1847–1901), som var bosatt på Kastellet og ivret for skisport.
Gullik Gulliksen (landskapsarkitekt)
Gullik Gulliksen  (født 23. april 1954) er en norsk landskapsarkitekt, gründer og tidligere partner og grunnlegger av Gullik Gulliksen AS Landskapsarkitekter MNLA. Fra 2016 har han jobbet i GGLandskap AS som landskapsarkitekt og daglig leder.
Gulliksen vokste opp i Sandefjord. Han utdannet seg til landskapsarkitekt ved Norges Landbrukshøgskole på Ås.
Prosjekter
Gullik Gulliksen og firmaet Gullik Gulliksen AS har vært underleverandør i en rekke prosjekter som har blitt nominert til og vunnet en rekke priser, blant annet:
Fingeren
Fingeren er et fjell i Ørsta kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 180 meter over havet. Fjellet stikker opp som ei tindenål rett sør for Kolåstinden og er godt synlig fra Standalseidet. Siste oppstigning til toppen av Fingeren byr på lett klyving på nord-nord/østsiden men er ikke regnet som spesielt utsatt.
Patrick (vise)
«Patrick» er et skillingstrykk. Alf Prøysen presenterte den i sin visespalte i «Magasinet for Alle» i 1957, og han mener den er fra første verdenskrig.
Teksten
1.Patrick var fra Irlands grønne ø, ut i krigen dro han fra sin festermø, for mot tyskerne å kjempe deres overmot å dempe, det var Patricks store mål, men ei å dø.
2.Han var med i mange store slag, minst en tysker drepte han for hver en dag. Selv om både lus og loppe bet holdt han humøret oppe, ja selv midt i Tyskebertas ville brak.
3.Så en dag han kjempet mot en tysk ulan, man må si han var en tapper mann. Min sin lange skarpe sadel hugg han snart av Patricks snabel Patrick stakkar var uheldig denne gang.
4.I det samme hugg den ene store tå, så den skilt fra kroppen der på bakken lå. Men herr Patrick var ei skvetten hugg ham ned med bajonetten det var siste gang ulanen dagen så.
5.Stumpene fikk Patrick samlet opp, og til ambulansen bar det i galopp. Doktor sy fast disse stumper før de seg i sammen krumper for de hører nemlig sammen med min kropp.
6.Doktoren han hadde svare hast og medh urtighet han sydde bitan fast. Patricks store greske nese kom igjen på plass i fjeset storetåen ble gjort fast med noen kast.
7.Såret grodde, ut igjen i felt dro vår Patrick for han var en tapper helt. For mot tyskerne å kjempe deres overmot å dempe og på dagsrapporten var han oftest meldt.
8.Så en dag han møtte doktoren igjen denne spurte: Hvordan går det kjære venn. Hvordan gikk det med din nese kom den rett på plass i fjeset storetåen, hvordan går det så med den.
10.Men det verste er hver gang jeg snyter meg da må jeg av med støvlen i en fei. Og jeg må meg riktig grue tenk en gang om jeg får snue da må jeg vandre uten støvel på min vei.
Groix
Groix (Île de 'Groix; Enez Groe på bretonsk) er en øy og kommune nordvest i Frankrike i departementet Morbihan i Bretagne. Øya er 8 km lang og 3 km bred og dekker et areal på 15 km². den har et folketall på 2 275 (1999). Groix ligger få kilometer utenfor Lorient. Daglig går det flere båtturer mellom Lorient og Groix.
Det ligger flere små landsbyer på øya. I nord er det høye klipper mot havet, mens sørkysten har sandstrender i isolerte viker. Øya er et naturreservat og mange forskjellige sjøfugler holder til på øya.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Groix
Hemiaspidius
Hemiaspidius er en slekt av fargerike biller som hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Larvene lever gjerne i råtnende ved eller annet dødt, organisk materiale.
Utbredelse
Slekten er utbredt på Madagaskar.
Alone (Modern Talking-album)
Alone er det åttende studioalbumet til den tyske duoen Modern Talking, og deres andre etter gjenforeningen i 1998. Albumet ble utgitt den 19. februar 1999 av Hansa Records og distribuert av BMG. Fra dette albumet ble det sluppet to singler, «You're Not Alone» og «Sexy Sexy Lover», hvorav den første klatret til en 7.-plass på salgslistene og den andre nådde 15.-plass i Tyskland.
Albumet Alone klatret rett til topps på albumsalgslista i Tyskland den 8. mars 1999, hvor den tilbragte fire uker på rad. Etter totalt 27 uker på albumlista, solgte Alone til Platina med mer enn 500 000 solgte enheter i Tyskland alene.
1993 i India
Begivenheter i året 1993 i India.
Rob Toft
Rob Toft (født 23. november 1949) er en nederlandsk landhockeyspiller.
Han representerte Nederland under Sommer-OL 1976 i Montréal, hvor laget hans ble nummer 4.
Brusneva
Brusneva (russisk Ostrov Brusneva) er en liten øy i Laptevhavet i Russland. Den ligger utenfor østsiden av Lenadeltaet i Tiskibukta, bare 5 km nordøst for Tiksi. Den er 2,3 km lang og på det bredeste mindre enn 1 km. Navnet blir stundom skrevet Brusnovaen på noen kart.
Tiskibukta er utsatt for særdeles hardt arktisk vær med mange vinterstormer. Bukta er islagt ni måneder av året.
Historie
I august 1901 krysset det russiske polarskipet «Zarja» Laptevhvet på leting etter det segnomsuste Sannikov land (Zemlja Sannikova), men ble raskt fanget i pakkisen ved Nysibirøyene. I 1902 gjorde de forsøk på å nå Sannikov over land, mens Zarja fremdeles var fanget i isen. Den russiske polarforskeren baron Eduard Toll og tre av følgesvenene hans gikk fra skipet og forsvant i isødet da de reiste sørover fra Bennettøya på et løst isflak. Etter strabasene i isen ble den fastlenkede Zaraja til slutt fortøyd ved Brusneva i Tiskibukta og ble aldri flyttet igjen. Resten av ekspedisjonsmedlemmene reiste tilbake til St. Petersburg, mens kaptein Matisen reiste til Jakutsk.
Øya er oppkalt etter den russiske ingeniøren M. I. Brusnev som var med på den russiske polarekspedisjonen. Brusnev ledet en del av mannskapet våren 1903 i leting etter Baron Eduard Toll. De lette langs kysten av Nysibirøyene, mens en annen gruppe ledet av Aleksandr Koltsjak reiste med hvalbåt til Bennettøya. Brusnev fant restene av en mammut på øya Nysibir under letingen etter Eduard Toll.
Peveril Castle
Peveril Castle (også kalt for Castleton Castle eller Peak Castle) engelsk festning fra senmiddelalderen som i dag er i ruiner. Den ligger i grevskapet Derbyshire sentralt i England med utsyn over landsbyen Castleton. Den ble opprettet en gang mellom den normanniske erobringen i 1066 og den første skriftlige omtalen i Dommedagsundersøkelsen i 1086 av William Peveril, som holdt land i Nottinghamshire og Derbyshire på vegne av kongen. Landsbyen Castleton dro fordeler av festningens tilstedeværelse som fungerte som et administrativt senter for et uavhengig herresete kalt Peak. Landsbyen ble det økonomiske senteret for herresetet. Festningen gir utsyn utover Hopedalen og Cave Dale.
William Peveril den yngre arvet sin fars eiendommer som i 1155 ble konfiskert av kong Henrik II. Mens festningen var i kongelig eie besøkte Henrik den i 1157, 1158, og 1164, den første gangen som vert for kong Malcolm IV av Skottland. Under opprøret i 1173–1174 ble festningens garnison økt fra portvakt og to vaktmenn til en styrke på 20 ridder delt med festningene Bolsover og Nottingham. Jarlene av Derby hadde et krav på Peverilfamiliens eiendommer gjennom ekteskap, og i 1199 betalte William de Ferrers, 4. jarl av Derby, 2000 mark for herresetet Peak, men festningen forble i kongelig kontroll. Det nærmeste Peveril Castle kom til kamp var i 1216 da kong Johan av England ga festningen til William de Ferrers, men kastellanen nektet å gi fra seg kontrollen. Selv om de begge støttet kong Johan, autoriserte kongen jarlen å bruke makt for å avsette kastellanen, som til sist kapitulerte, skjønt det er ingen bevis for at festningen ble overfalt.
I 1223 ble festningen gitt tilbake til kronen. På 1200-tallet var det perioder av utbygninger av borgen, og ved 1300 hadde dens endelige form blitt etablert. Mot slutten av 1300-tallet ble herresetet gitt til John av Gaunt, hertug av Lancaster. Ettersom han hadde liten bruk for festningen, beordret han en del av dens materialer til fjernet for bruk andre steder, noe som markerte begynnelsen på dens nedgang. Siden John av Gaunt har festningen blitt administrert av hertugdømmet Lancaster. Peveril Castle ble mindre viktig administrative og ved 1609 var det «meget i ruiner og tjente til ingen nytte». I 1823 benyttet forfatteren Walter Scott festningen som setting for romanen Peveril of the Peak og med handling fra tiden rundt 1678. Stedet er i dag håndtert av English Heritage og er omgitt av en nasjonalpark. Peveril Castle er beskyttet som et Scheduled Monument, det vil si vernet arkeologisk område, og bygningsvern gradert I.
Historie
Peveril Castle står markant på en kalksteinsrygg over den vestlige enden av Hopedalen midt i et oldtidslandskap. På nordsiden av dalen er Mam Tor, en bygdeborg fra bronsealderen, og rundt 3 km øst ved sognet Brough and Shatton står den romerske castrum Navio. Dalen danner en naturlig kommunikasjonslinje og dens betydning hadde sin årsak til de verdifulle mineralressursene i området, særskilt bly. Den smale festningen Hope Castle lå halvveis ned i dalen. Festningens grunnlegger, William Peveril, var en av de fransktalende normannere som fulgte Vilhelm Erobreren i erobringen av angelsaksiske England. Han ble belønnet for sin innsats i erobringen. Den første bevarte nedtegnelsen av ham i England er i 1068 da han ble begunstiget med den nye festningen i Nottingham av Vilhelm Erobreren som da var i prosessen med å underlegge seg Midtlands og nordlige England. Det er en fortelling om at Perveril var Vilhelms illegitime sønn, men det er ubekreftet og ikke underbygd. Ved Dommedagsbokens undersøkelser i 1086 hadde Peveril blitt en mektig landeier med forpaktet jord i Nottinghamshire og Derbyshire. Det nøyaktige året han begynte å opprette borgen er usikkert, skjønt det må ha vært påbegynt før 1086 da det er nedtegnet i Dommedagesboken, en av 48 festninger som er nevnt i undersøkelsen og den eneste i Derbyshire. Festningen ble nedtegnet som stående ved Pechesers, noe som har blitt oversatt til «Peak's Tail» eller «Peak's Arse». Selv om de første stadiene i byggingen av tidlige normanniske festninger ble bygd i tømmer, synes det som om Peveril Castle har vært planlagt og utført i stein fra begynnelsen.
William Peveril hadde forvaring på kongelig land som distriktet Hope, og selv om han hadde egne eiendommer, støttet han seg jevnlig på kongelig gunst for å opprettholde makt på denne måten. I 1100 ga den nye kongen, Henrik I av England, William Peveril «hans domene i Peak». Det betydde at Peak ble et uavhengig herresete under William Peverils kontroll, og festningen ble et viktig sentrum for administrasjon av området, som innsamling av skatt. Det nærliggende Castleton trakk fordel av festningens nye status og begynte å vokse som herresetets økonomiske hjerte. William Peveril døde i 1114 og ble etterfulgt av sin sønn, William Peveril den yngre. I borgerkrigen som var kjent som det engelske kaos mellom kong Stefan og keiserinne Matilda, støttet Peveril den tapende siden, og hans lykke fikk en nedtur da han ble tatt til fange under slaget ved Lincoln i 1141. I 1153 ble han mistenkt for å ha forsøkt å forgifte Ranulf de Gernon, 4. jarl av Chester. Det samme året anklaget den framtidige kong Henrik II ham for «plyndring og forræderi» og truet med å konfiskere hans eiendommer og gi dem til jarlen av Chester. To år senere gjennomførte Henrik, nå konge, denne trusselen. Jarlen av Chester var på denne tiden død og kongen beholdt derfor eiendommen for seg selv. Atter under kongelig kontroll, ble Peveril Castle det administrative sentrum for Forest of High Peak.
William Peveril den yngre døde i 1155 og da hans eneste mannlige etterkommer hadde dødd før ham, var det opp til hans datters ektemann, Robert de Ferrers, 2. jarl av Derby, å opprettholde familiens krav på de konfiskerte eiendommene. Kong Henrik II besøkte Peveril Castle ved tre anledninger under sitt styre; under det første besøket i 1157 var han vert for kong Malcolm IV av Skottland som ga Henrik sin hyllest etter å ha avgitt Cumberland og Westmorland til den engelske kongen. Henrik besøkte stedet igjen i 1158 og 1164. Da en gruppe baroner ledet av Henriks sønner – Henrik den unge konge, Geoffrey II, hertug av Bretagne, og prins Rikard, den senere Rikard Løvehjerte – gjorde opprør mot kongens styre, brukte Henrik 116 pund på byggingen av festningene Peveril og Bolsover i Derbyshire. Garnisonen ble også forsterket; tidligere hadde Peveril ble voktet av to vaktmenn og en portvakt, men dette ble utvidet til en styrke på 20 riddere som ble delt mellom festningene i Bolsover og Nottingham i tiden under kongssønnenes opprør. Etter at opprøret ble avsluttet i 1174 ble det tatt ytterligere skritt for å forbedre Peveril Castle, og «Pipe rolls», en samling finansielle opptegnelser, har nedtegnet de kongelige utgiftene og viser at det mellom 1175 og 1177 ble benyttet 184 pund på byggingen av et borgtårn. Bygging i stein ville ha vært en kostbar foretakende, og selv om Peverils borgtårn var lite, viste moderate steinfestninger som eksempelvis det samtidige Orford Castle, at det kunne koste tusenvis av pund. Henrik IIs gjennomsnittlige inntekter under hans styre er beregnet til rundt 10 000 pund i året. Den svake bevarelsen av dokumentkilder betydde at det er usikkert når deler av festningen ble bygget, og arkeologiske undersøkelse har ikke klart å datere steinverket. Henrik II døde i 1189 og ble etterfulgt av sin sønn Rikard Løvehjerte. Kort tid etter hans kroning ga kongen herresetet Peak, inkludert festningen til sin bror Johan. Mens Rikard var på korstog gjorde Johan opprør; da Rikard kom tilbake til landet, konfiskerte han herresetet.
Johan tok den engelske tronen i 1199 etter Rikards død. William de Ferrers opprettholdt kravet til jarlenes av Derby til eiendommene til Peveril. Han betalte kong Johan 2000 mark for herreskapet Peak, men kronen beholdt besittelsen av festningene Peveril og Bolsover. Johan ga til sist Ferrers disse festningene i 1216 for å sikre seg hans støtte i møte med den landsomfattende opprøret mot seg. Imidlertid nektet kastellanen (slottsforvalteren) Brian de Lisle nektet å overgi dem. Selv om både Lisle og Ferrers støttet Johan, ga kongen Ferrers tillatelse til å bruke makt for å overta festningene. Situasjonen var fortsatt kaotisk da Henrik III ble konge etter sin fars død i 1216. Selv om Bolsover falt til Ferrers' styrker i 1217 etter en beleiring, var det ingen indikasjon på at Peveril ble angrepet og det er sannsynlig at Brian de Lisle forhandlet om festningens overgivelse. Ferrers hadde kun besittelse av det ene herskapet da Henrik III ble myndig. Da tiden kom var han motstrebende til å overgi eiendommen, og etter en innledende stillstand overtok kronen kontrollen i 1223. Selv nedtegnelsene over forbruket ved Peveril har blitt bevart fra denne perioden i form av «Pipe Rolls», spesifiserer de ikke hvor mye penger som faktisk ble benyttet. Som et resultat er det uklart hva som utgjorde vedlikehold og hva som var byggearbeid; men Richard Eales som skrev reisehåndboken for English Heritage (2006), antyder at det var to byggeperioder som kostet langt mer enn hva som var vanlig: 1204–1207 og 1210–1212 da 54 og 67 pund ble henholdsvis benyttet. Middelalderhistorikeren Sidney Painter har beregnet at rundt 1200 var det kun syv magnater i England som hadde en årlig inntekt som var mer enn 400 pund og at en ridder lett kunne leve på 10 til 20 pund i året.
Resten av 1200-tallet var relativt fredfylt og nedtegnelser viser at Peveril Castle ble vedlikeholdt av kronen. I 1235 besøkte Henrik III stedet og den nordlige muren og brien ble reparert i forberedelse på kongens besøk. Etter betydelig omgang med arbeid i 1250–1252, 1272–1275, og 1288–1290 (da summene på henholdsvis 60, 40, og 151 pund ble benyttet) er det sannsynlig at borgbygningene var fullført og ferdigstilt. Henrik III ga prins Edvard ( den senere kong Edvard I) Peveril Castle sammen med Cheshire og de kongelige besittelsene i Wales og Irland. En del landområder, inkludert Peveril, ble gjort til en del av Eleonore av Castillas medgift, og ville komme i hennes besittelse om hennes ektemann, prins Edvard, skulle dø. På denne tiden var herskapet Peak verd rundt 300 pund i året. Ved utbruddet av den andre av baronenes kriger i 1264, ble Peveril Castle okkupert av Robert de Ferrers, 6, jarl av Derby. Simon de Montfort presset Henrik III til å gi ham Peveril, skjønt det ble tatt tilbake av kronen etter de Montforts død i 1265. Festningen ble gitt tilbake til Eleonores medgift; da hun døde før Edvard I, forble det på kongelige hender. Dets inntekter var benyttet for underhold av medlemmer av den kongelige familie, som kong Edvard IIs dronning, Isabella av Frankrike, og deres barn, og kongelige favoritter som Piers Gaveston. I 1331, Edvard III ga herskapet til sin hustru, Philippa av Hainaut. Det ble gitt til John de Warenne, 7. jarl av Surrey, i 1345. Etter at det ble gitt tilbake til den kongelige familie, ble eiendommen gitt til John av Gaunt, Edvard IIIs tredje overlevende sønn, delvis i bytte for jarldømmet av Richmond.
I 1932 ga hertugdømmet varetekten av festningen til kontoret Office of Works, men behold eierskapet. Stedet er i dag bevart av English Heritage, etterfølger av Office of Works. Det omliggende landskapet har blitt beskyttet som en nasjonalpark siden 1951. Peveril Castle er i dag beskyttet som et Scheduled Monument, det vil si vernet arkeologisk område av historisk betydning og beskyttet mot uautorisert endringer, og er gitt bygningsvern av grad I (først listet i 1985) og anerkjent som et internasjonalt betydningsfullt struktur. Det har blitt beskrevet som «kanskje det beste landmerke fra middelalderen i distriktet Peak», og arkitekturhistorikeren Nikolaus Pevsner bemerket at det er «Uten tvil [blant] de viktigste festninger i fylket – faktisk det eneste av betydning».
Utforming
Peveril Castle er hovedsakelig i en triangulær form, otnrent 90 ganger 65 meter, liggende på toppen av en ås med utsikt over Hopedalen. Åsen går bratt ned fra festningens omkrets, danner bortimot et stup mot sørøst, og den buktende vegen fra nord markerer den eneste praktiske ankomsten til festningen. Ikke bare ga stedet et naturlig forsvar, men dets prominens ville også ha gjort festningen til meget visuelt symbol på byggherrens makt. Festningen kan ha benyttet den nærliggende landsbyen Castleton for tilgang på proviant. Den hadde oversikt over Hopedalen nedenfor og Treak Cliff, Mam Tor, Black Tor, og Lose Hill. Ankomsten til festningen gikk gjennom porten i et vakthus i øst. Det var enkelt formet, 7 meter bredt med portpassasje på 2,5 meter tvers over. Lite er blitt bevart, skjønt tidligere tegninger inneholder detaljer av ytterkledning som antyder at strukturen ble bygd på 1100-tallet, kanskje av kong Henrik II eller John av Gaunt.
Kurtinet, eller festningsmuren, som innkapslet festningen vitner om flerfoldige byggefaser, med steinverk fra den normanniske perioden – differensiert ved bruken av murverk av typen opus spicatum, bokstavelig «fastspikret verk», – til moderne reparasjoner. Murkledningen hadde en gangveg på toppen, som ved siden av vakthuset, ville ha stått rundt 5 meter over bakkenivået umiddelbart utenfor festningen. På 1100-tallet ble et tårn på anslagsvis mindre enn 2 meter lagt til nordmuren. I Eales' mening ville den «ha vært av begrenset militær nytte, sammenlignet med det dristige prosjekterte tårnene til senere festninger», men som gjorde det mulig for forsvarerne å anvende flankerende ild langs murens støttepunkter. Landet innefor festningen skrånet nedover fra vest til øst. Lagring av vann ville ha vært av viktighet for festningens garnison, men hvordan de skaffet seg vann er usikkert.