cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Richárd Guzmics
Richárd Guzmics (født 16. april 1987) er en ungarsk fotballspiller som spiller for den polske klubben Wisła Kraków.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Freddy
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Frederick W. Mote
Frederick Warden Mote (født 2. juni 1922 i Plainview i Nebraska i USA, død 10. februar 2005 i Aurora i Colorado) var en amerikansk sinolog og professor i historie ved Princeton University i nærmere femti år. Hans forskningsinteresse var Kina særlig under Mingdynastiet og under Yuandynastiet. I samarbeid med Professor Twitchett og Professor Fairbank var han med på å skape The Cambridge History of China, et monumentalt verk om kinesisk historie.
Liv og virke
Mote gikk i 1943 (under annen verdenskrig) inn i U.S. Army Air Force men kunne ikke bli pilotutdannet av medisinske grunner. Ettersom han året før hadde tatt et kurs i kinesisk på college, sendte militæret ham til Harvard University der han studerte kinesisk under John K. Fairbank et års tid. I 1944 sluttet han seg til Office of Strategic Services (forløperen til CIA), og tjenestegjorde i Kina-Burma-India-sektoren til 1946.
Etter krigen ble han innskrevet ved Nanjinguniversitetet og tok i 1948 en grad i kinesisk historie der. Da det kinesiske kommunistparti kom til makt i 1949 arbeidet Mote som språkoffiser ved den amerikanske ambassade. Han måtte forlate Kina i 1950, og fortsatte sine studier i USA og fullførte med doktorgrad fra University of Washington i Seattle i 1954. Han ble ansatt av Princeton University to år etter, og forble der frem til noen få år før sin død. Han underviste frem til 1987.
I 1980 kom professor Twitchett til Princeton, og de to samarbeidet tett de følgende åtte år. Begge hadde arbeidet i etterretningstjenester under andre verdenskrig. De ble redaktører for bind 7 og 8 av The Cambridge History of China.
Calcodes cephalotes
Calcodes cephalotes er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Frederick W. Mote
Liv og virke
Mot slutten av sitt liv publiserte Mote det massive verket Imperial China 900-1800 (1999), som oppsummerer, og tildels oppdaterer, bindene 5, 6, 7, 8 og 9 av The Cambridge History of China.
Calcodes cephalotes
Utseende
En middelsstor (30-49 millimeter), avlang, blank, brunsvart hjortbille, kroppen mer eller mindre tett kledt med grågule, hårlignende skjell som danner brede striper på dekkvingene. Hannens kjever er lange og slanke, med én tann i den ytre delen, nedoverbøyde sett fra siden. Hodet er avrundet firkantet. Pronotum er mye bredere enn langt, rundet uten tenner på sidene, tydelig innsnevret bak. Dekkvingene er nokså jevnbrede og avlange. Undersiden er samme farge som oversiden. Hunnen er bredere enn hannen, uten forstørrede kjever.
Frederick W. Mote
Liv og virke
Mote gitet seg med Ch'en Hsiao-lan i Kina i 1950.
Calcodes cephalotes
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo og Java.
Systematisk inndeling
Disse artene blir ofte plassert i slekten Odontolabis.
Fikserbilde
Fikserbilde, også skrevet fiksérbilde, er et tvetydig «narrebilde» i form av en tegning eller et maleri der motivet tilsynelatende er entydig, men inneholder andre figurer og elementer som kunstneren har skjult i bildet og som betrakteren ofte må lete etter. Elementene legges inn slik at de følger linjer og detaljer i hovedmotivet og blir synlige når tilskueren fokuserer på dem eller betrakter bildet fra en annen synsvinkel.
Adjø, Mr. Chips (1939)
Adjø, Mr. Chips (originaltittel Goodbye, Mr. Chips) er en britisk romantisk dramafilm fra, regissert av Sam Wood. Filmen er basert på James Hiltons kortroman Adjø, Mr. Chips fra 1935. Den handler om herr Chipping, en elsket skolelærer og tidligere rektor ved kostskolen Brookfield, som ser tilbake på en omfangsrik lærerkarriere. Filmen ble produsert av Metro-Goldwyn-Mayer i Denham Studios. Robert Donat og Greer Garson spiller hovedrollene.
Aftenposten var fornøyd og skrev at Chipping ble spilt «vidunderlig hjertevarmt og stillferdig av Robert Donat, og Greer Garson spiller hans unge hustru like sordinstemt. En film som har bud til alle som i denne tid med en viss rett tviler på om mennesket tross alt er et høyere vesen med sjel.»
Fikserbilde
Ordet 'fiksere' betyr egentlig «feste», men har fått betydningen 'narre' etter påvirkning fra det tyske ordet vexieren og latinske vexare, 'erte, narre'.
Adjø, Mr. Chips (1939)
Donat vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for sin rolleskildring i filmen. Filmen ble også nominert til Oscar-priser for beste film, beste regi (Wood), beste kvinnelige hovedrolle (Garson), beste filmatisering, beste klipping og beste lydinnspilling. Prisene gikk i hovedsak til storfilmen Tatt av vinden, som vant åtte statuetter under den 12. Oscar-utdelingen. Det amerikanske filminstituttet har kåret herr Chipping til filmhistoriens 41. beste helteskikkelse.
Fikserbilde
Eksempler
I kunsthistorien finnes det mange eksempler på skjulte figurer og ansikter i bilder. Ikke sjelden er det skjulte motivet uttykk for et eller annet budskap. Det kan for eksempel være hodeskaller som skal minne om livets forgjengelighet (memento mori), men også komiske eller satiriske kommentarer i karikaturer. Giuseppe Arcimboldo (1527–1593) er kjent for mange fantasifulle stillebener der oppstilte gjenstander former antropomorfe (menneskeliknende) portretter. Formgrepet er også en del brukt i surrealismen.
Adjø, Mr. Chips (1939)
En annen innspilling av romanen, Adjø, Mr. Chips, ble utgitt i 1969 med Peter O'Toole og Petula Clark i hovedrollene.
Handling
Mr. Chips (Robert Donat) er en nyutdannet latinlærer ved en av de berømte kostskolene i England. I begynnelsen blir han utsatt for skoleguttenes tankeløse ubarmhjertighet, men med årene blir han skolens altmuligmann og maskot. Han får kallenavnet «Chippy» og ser den ene generasjon skolegutter erstatte den andre. Chips opplever også første verdenskrig og hvordan den tærer på Englands unge menn. Sorg og glede preger Chips kontinuerlig i hans lange lærerkarriere.
Fikserbilde
Eksempler
Fikserbilder er likevel vanligst som underholdning. Oftest er det «letebilder» som populære pusleoppgaver for barn med oppfordring om å finne bortgjemte skikkelser.
Av optiske illusjoner kan dobbelttydige «vekselbilder» og «oppned-bilder» (på tysk kalt Kippfiguren og på engelsk ambiguous images karakteriseres som en slags fikserbilder.
Vered Buskila
Vered Buskila (født 23. mai 1983) er en israelsk seiler som spesialiserer seg i 470. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 15.
Trykkgradient
Trykkgradient er en fysisk størrelse som beskriver romlig variasjon i trykket i en væske. Gradienten er en vektorstørrelse som peker i den retningen der trykket endrer seg mest. Dimensjonen til trykkgradienten er trykk per lengde og er i SI-systemet lik pascal per meter (Pa/m).
Trykkgradienter er viktige i studiet av væskebevegelser, for eksempel i hydrodynamikk, oseanografi og meteorologi.
Matematisk beskrivelse
der x, y og z er koordinater i rommet. Gradienten til trykket er da en vektor definert som
Fysisk tolkning
Strengt tatt er trykkgradienten en lokal egenskap til luft eller en væske. I atmosfæren er trykkgradienten en vektor som i hovedsak peker nedover, fordi trykket endrer seg raskt med høyden og er størst ved bakken. En typisk størrelse på den vertikale trykkgradienten i troposfæren er omtrent 9 Pa/m (eller 90 hPa/km).
Trykkgradienten har ofte en liten, men svært viktig horisontal komponent. Denne er i hovedsak årsaken til at vind oppstår. Nær jordoverflaten vil den horisontale trykkgradienten typisk peke mot høyere trykk (antisykloner), og retningen og styrken på gradienten er avhengig av værsituasjonen. På midlere bredder er den typiske horisontale trykkgradienten på omtrent 10−2 Pa/m (eller 10 Pa/km), men kan ha større verdier i forbindelse med fronter
Trykkgradientkraft
Trykkgradientkraften virker rettvinklet på isobarer i retning fra høyt mot lavt trykk. Større trykkforskjeller over en gitt strekning fører til større trykkgradientkraft og dermed kraftigere vind.
Trykkgradientkraften er derimot ikke den enaste kraften som får en luftpakke til å flytte seg. Hadde den vært det, ville lav- og høytrykksområdene etter hvert ha forsvunnet. Andre krefter som virker på en luftpakke i bevegelse er friksjon fra overflaten, corioliskraften og sentrifugalkraften. I storskala atmosfærisk strøm bruker corioliskraften og trykkgradientkraften å være i balanse, og dette fører til vind som blåser parallelt med isobarene. Denne balansen kalles geostrofisk balanse. Friksjon nær overflaten fører derimot til at denne balansen sjelden er helt oppfylt, noe som gjør at vindretningen får en liten komponent inn mot lavtrykksenteret.
Daglig påvirkning og helse
Lydbølger og sjokkbølger er dynamiske fenomener som kan skape svært store trykkgradienter, men disse er som regel kortvarige. Øret vårt kan fange opp og tolke lydbølger, og er på den måten et svært nøyaktig og sensitivt organ som kan måle trykkgradienter. Store trykkgradienter kan skade hørselen. Trykket i seg selv er som regel ufarlig. Dykkere kan for eksempel gå dypt under vann (og på den måten føle svært store trykk) uten å bli skadet.
Lina Jonn
Lina Jonn (født Carolina Johnsson den 8. mars 1861 i Stora Råby i Skåne, død 25. desember 1896 i Norge) var en svensk kvinnelig fotograf. Til tross for at hun ble kun 35 år gammel rakk hun å bli en anerkjent fotograf, som har etterlatt seg et stort antall dokumentarbilder av livet i Lund til fest og hverdag.
Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?
Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten? er en sakprosabok av Bjarte Bruland, Elise B. Berggren og Mats Tangestuen utgitt på Dreyers Forlag i 2020.
Bygg og bli gær’n
Filmen gjorde stor suksess i kinosalene, og har vært en populær film også siden, både på TV og video. Warner Home Video slapp filmen på DVD med digitalisert lyd og bilde i 2004, etter en kampanje for å få den lansert på DVD. På grunn av en handling seeren lett kan kjenne seg igjen i, har det kommet en rekke gjenskapelser av filmen, inkludert Tom Hanks' The Money Pit fra 1986, The Dream House fra 1993, samt Are We Done Yet? fra 2007.
Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?
Boken, ofte omtalt som en «motbok», er en akademisk gjennomgang av kildebruken i boken Hva visste hjemmefronten? av Marte Michelet. Forfatterne mener å påvise at Michelet ser bort fra kilder som peker i andre retninger enn hennes egne konklusjoner, tar sitater ut fra kontekst, og også endrer på sitater. «Dette dreier seg ikke om enkeltfeil, men systematiske feil som gjør at flere av premissene for Marte Michelets fortelling ikke holder vann. Sentrale konklusjoner støttes i liten grad av kildematerialet», Elise B. Berggren, en av forfatterne, uttalt til Morgenbladet. Ifølge forfatterne tar Michelet feil når hun for eksempel skriver at Alf T. Pettersen sluttet i jobben for å tjene penger på flyktningetransport, mens Pettersen ble oppsagt på grunn av antinazistiske uttalelser.
Bygg og bli gær’n
Reklame for filmen
Som en reklame for filmen ble hele 73 fullskala replika av huset bygd rundt om kring i USA for salg. Tusenvis av personer møtte opp foran huset bygd i Ottawa Hills i Ohio for å være med på åpningen.
Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?
Fagkonsulentene
«Mine vurderinger av Marte Michelets manus ble gjort under forutsetning av at kildematerialet var anvendt og gjengitt på en akseptabel måte. Men det Berggren/Bruland/Tangestuen dokumenterer av klare sitat- og kildefeil i framstillingen av Alf Pettersen er alvorlig kritikk og undergraver Marte Michelets tolkning. Dette må hun imøtegå eller forklare. Jeg skjønner godt Pettersen-familiens fortvilelse her», har Anette Homlong Storeide, en av de to fagkonsulentene som gjennomgikk manuset til Marte Michelets bok, uttalt til Dagsavisen.
Bygg og bli gær’n
Reklame for filmen
Det faktiske huset bygd i filmen står fortsatt i Litchfield County town i New Milford i Connecticut. Det ble solgt i august 2004 for 1,2 millioner dollar.
Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?
Svar fra Michelet
«Utgangspunktet for prosjektet deres opplever jeg som litt nærsynt: Det handler om å finne feil», skrev Marte Michelet i en kronikk om «motboken», som ble trykket i en rekke aviser, deriblant Aftenposten. Hun avviser det meste av kritikken.
Bygg og bli gær’n
Handling
Jim Blandings (Cary Grant), en oppvakt reklameagen, bor sammen med kona Muriel (Myrna Loy) og to døtre i en trang leilighet i New York. På grunn av plassmangelen bestemmer herr Blandings seg i hemmelighet for å pusse opp leiligheten. Etter å ha tenkt litt over arbeidet som kreves, og ombestemt seg, finner han en reklame for nye hus i Connecticut. Først tenker han at han skal kjøpe og pusse opp et gammelt hus, og han kontakter er eiendomsmegler. Eiendomsmegleren bestemmer at familien Blandings er nøyaktig den typen duster han trenger for å bli kvitt «det gamle Hackett-huset» i Lansdale County. Herr Blandings ender opp med å kjøpe eiendommen for mye mer enn den er verd, selv om advokaten hans anbefaler ham å la være.
Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?
Svar fra Michelet
«For en måned siden ga vi ut boken Rapport frå ein gjennomgang av ‘Hva visste hjemmefronten?’, der vi undersøkte kildebruken og en rekke av konklusjonene i Michelets bok. Vi har avdekket alvorlige og omfattende feil i boken og vist at sentrale konklusjoner har liten støtte i kildematerialet. I flere aviser fredag 27. november kommenterer Michelet to av disse feilene. Men her motbeviser hun ikke feilene vi har dokumentert. Og hennes fortolkning av en av de nye kildene vi har presentert, er preget av lignende feiltolkninger som de hun gjør i boken. I tillegg gir hun en uriktig fremstilling av hva vi har skrevet», skrev «motbokens» forfattere i Aftenposten.
Bygg og bli gær’n
Handling
Huset viser seg å være i svært dårlig stand, og må repareres. Familien leier inn herr Simms (Reginald Denny), en arkitekt som skal omdesigne huset, og overvåke ombyggingen. Herr Blendings støter på en rekke problemer under byggingen, blant annet at huset ligger så langt unna New York at han må ta et tog to timer tidligere enn han gjorde før, og at han kommer på kontoret lenge før det åpner om morgenen, samt at huset mangler vinduer den dagen de flytter inn.
Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?
Svar fra Michelet
Marte Michelet beklaget imidlertid deler av bokens innhold i et intervju med Bergens Tidende 12. februar 2021.
Bygg og bli gær’n
Handling
På toppen av det hele må herr Blandings lage et slagord for WHAM skinke (WHAM Ham), et oppdrag som tidligere har ført til at en rekke reklameagenter har måttet si opp jobben. Han mistenker også at Muriel har et sidesprang med advokaten deres.
Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?
Svar fra Michelet
Michelet beklaget også en feil hun gjorde i omtalen av Reidar Larsen, der hun har feiltolket to håndskrevne brev skrevet av en annen Reidar.
«Her har jeg gjort en fatal feiltolkning. Etterkommerne gjorde oppmerksom på hvordan dette egentlig hang sammen. Feilen er rettet opp i den siste utgaven som kom av boken, men jeg har også behov for å beklage dette offentlig. Begge disse beklagelsene burde ha kommet tidligere.»
«Jeg har gjort noen feil, som skal og må beklages, men jeg er ingen juksemaker», la hun til.
I boken utviser hun noe selvkritikk, spesielt om det påståtte profittmotivet hos navngitte medlemmer av Carl Fredriksens Transport, men de aller fleste innvendingene i motboken blir avvist.
"«Michelet unnskyldning ville ha vært sterkere om hun ikke straks hadde gått i gang med å forsvare seg mot deler av Berggrens, Brulands og Tangestuens knusende kritikk av kapitlet «Fluktens skyggeside» i «Hva visste hjemmefronten?». Det er ikke det eneste eksemplet på at hun ikke helt greier å legge sine feil og tendensiøse tolkninger til side. Enkelte steder tar hun for eksempel kildenes taushet til inntekt for sine tolkninger. Det styrker ikke hennes forsvar, men svekker det», skriver Marius Wulfsberg i sin anmeldelse av boken i Dagbladet."
"«I forsvarsskriftet gir hun [Marte Michelet] BBT rett i en del tilfeller, og skriver at feil selvsagt vil bli rettet opp i neste utgave av Hva visste hjemmefronten? Men etter innrømmelsen kommer bagatelliseringen av feilen, og uansett rokker den ikke ved hovedpoenget hennes, og så videre. Deretter går hun til angrep på BBT som selvmotsigende, altfor servile overfor hjemmefrontens narrativ og ute av stand til å kjenne igjen antijødiske holdninger», skrev Per E. Hem i sin anmeldelse i Morgenbladet.."
Ingunn Økland skrev blant annet dette om boken i Aftenposten:
«Det hører med til sjeldenhetene at en norsk sakprosabok får like store endringer som Hva visste hjemmefronten? Desto viktigere er det for forfatter og forlag å verne om bokens kjerne, selve den kontroversielle hypotesen om at motstandsfolk unnlot å hjelpe jøder til flukt fordi de selv var preget av antijødiske holdninger.
Påfallende mange oppsummeringer får dermed to ledd. Det første demonstrerer ydmykhet, det andre standhaftighet – som her: «Noen passasjer der jeg har vært litt for bastant, bør justeres. BBT har påvist én feil som selvsagt skal korrigeres, men som ikke får noen konsekvenser for analysene eller konklusjonene i kapittelet eller boken som helhet.»
Et stykke på vei fungerer denne doble strategien. Men enkelte ganger svikter den, og da får jeg en følelse av å se rett inn i det som er Michelets sviktende dømmekraft. Hun skjønner ikke hvor stigmatiserende det er å bli anklaget for antisemittisme. «Boken som helhet» endrer ikke karakter i hennes øyne selv om hun på tvilsomt grunnlag tilskriver navngitte personer antijødiske holdninger. For om det ikke var disse konkrete personene som hadde slike holdninger, så var det mange andre som hadde det.»
Bokanmeldere om boken
«Overraskende nok drives vi fra side til side i jakten på hva forfatterne har funnet ut om Gunnar Sønsteby, Tore Gjelsvik og ikke minst Alf T. Pettersen i Carl Fredriksens Transport. Tilliten til Michelet brister, byggverket i boken hennes faller stein for stein sammen. Dette er utrolig nok blitt en spennende metodisk behandling av historisk materiale. Hvordan skal man helt konkret tolke en kilde – og ikke overtolke, forvrenge eller kutte i den på feil sted?» skrev Per Eivind Hem i sin anmeldelse av boken i Morgenbladet.
I Dagbladet ga anmelderen Marius Wulfsberg boken terningkast 5, og skrev blant annet: «Å gå i rette med «Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?» er en krevende øvelse. For først og sist er det et imponerende stykke kildekritikk. Jeg har allerede sett at den er blitt foreslått som lærebok for framtidige historiestudenter. Som anmelder kommer jeg til å ta den fram når jeg skal vurdere noteapparatet og litteraturlista i fremtidige sakprosabøker.»
Pontus Rudberg, forsker ved Hugo-Valentin-centrum, Uppsala Universitet, skriver blant annet dette om boken i Historisk tidsskrift 02/2021 [oversatt fra svensk via Google translate]:
"«Gjennomgangen er i seg selv et nøye utført og solid historisk håndverk samtidig som presentasjonen er pedagogisk og sannsynligvis interessant selv for et bredere lesertall. Både de grunnleggende argumentene og forutsetningene og uttalelsene som de bygger på blir systematisk brutt ned i komponentene og undersøkt. Rapporten viser viktigheten av forskningsmetoden og nødvendigheten av å undersøke kildene med et åpent utgangspunkt og ikke bare for å finne uttalelser som bekrefter våre påstander.»"
Støtte til Michelet
«Det er ikke vår oppgave å vurdere om Michelet kan dokumentere tilstrekkelig godt om hun peker på de rette. Jødiske nordmenns oppgave er å fortelle sine holocausthistorier på nytt og på nytt. Det er i tråd med den jødiske tradisjonen om «Å fortelle dine barn». Vi er opptatt av at det stilles flere kritiske spørsmål om holocaust i Norge, og at det forskes mer», skrev Rolf Golombek og Ervin Kohn i et leserinnlegg i Aftenposten.
«Det er ingen tvil om at dette er óg historikere som prøver å slå hverandre ihjel med fakta, som finner fakta som passer de», sa nasjonalbibliotekar Aslak Sira Myhre om forfatterne av «motboken» i Fredagspanelet på NRK P2 20. november 2020. Han hadde imidlertid ikke lest boken da han uttalte seg.
Espen Søbye har vært en tydelig støttespiller for Marte Michelet. I 2021 utga han en «motbok» til «motboken» av Berggren, Bruland og Tangestuen: «Hva vet historikerne? Om hjemmefronten og deportasjonen av jødene». «Jeg gjentar at jeg ikke er upartisk i denne saken, at jeg har behov for å forsvare meg. Jeg har ikke bare bokbadet Marte Michelet og delt rosende omtale, jeg har også sittet i to juryer som ga henne priser», skriver Søbye som sin motivasjon for å skrive boken. Søbye har vært med på å gi Michelet én pris: Bokhandelens sakprosapris.
«Berggren, Bruland og Tangestuens kritikk av Hva visste hjemmefronten med den ensidige vektleggingen av feil og påstander om manipulering av kilder for å få dem til å stemme med standpunkter inntatt på forhånd var voldsom», mener han.
«Skal det bli forbudt å være engasjert, å skrive partisk, skal all prosa underlegges et saklighetstyranni som utvalgte grupper av fagfolk skal ha enerett til å definere?» spør Søbye. I boken skriver han at Berggren, Bruland og Tangestuen har rett på en rekke punkter.
Spaghetti alla puttanesca
Spaghetti alla puttanesca er en tradisjonell italiensk pastarett med en saus bestående av knuste tomater, olivenolje, hvitløk, oliven, kapers og ansjos. Retten er relativt ny; først på 1960-tallet begynte den å bli alment kjent, i henhold til Unione Industriali Pastai Italiani, de italienske pastaprodusentenes forening.
Rapport frå ein gjennomgang av Hva visste hjemmefronten?
Støtte til Michelet
Boken har fått gode anmeldelser hos Dagbladet og NRK.
Boken har fått gode anmeldelser hos Dagbladet som beskriver boken som viktig, veldokumentert og tankevekkende: "«Det som imidlertid er Søbyes største fortjeneste, er hans drøfting av et bredt tilfang av kjente kilder og enkelte nye og lite brukte kilder – som Rosa Londons dagbok. I større grad enn hva som er tilfellet med de tre historikernes bok, kaster Søbye også nytt lys over deportasjonen av norske jøder, varsler og hvilken rolle hjemmefronten spilte.»"
NRKs anmelder gir boken god kritikk og konkluderer med at boken er «et viktig og engasjert arbeid, den bringer diskusjonen om den norske jødeforfølgelsen videre.»
Aftenpostens Ingunn Økland kaller boken et «feilslått forsvar for Marte Michelet», og skriver:
«Espen Søbye ønsker å nedtone betydningen av feil og mangler i Hva visste hjemmefronten? Han betrakter feil som en naturlig, om enn pinlig, del av forfatteres og forskeres virksomhet.
En slik innstilling gjør det enklere å forsone seg med egne tabber, men det kan ikke være opp til den ansvarlige å definere alvorlighetsgraden for skadelidende. Det Michelet-debatten trenger, er ikke at medsammensvorne bagatelliserer hennes feilgrep, men finner kilder som understøtter påstanden om at sentrale motstandsmenn skal ha unnlatt å varsle eller hjelpe jødene på grunn av antijødiske holdninger de hadde selv.»
«Espen Søbye vil ta både Marte Michelet og seg sjølv i forsvar. Det lukkast ikkje særleg bra», mener anmelder Tom Hetland i Stavanger Aftenblad, og avslutter anmeldelsen slik:
"«Espen Søbye stiller mange spørsmål, fleire og meir detaljerte enn Michelet. Men han har lite å by på av svar. Ja, det er faktisk ganske overraskande at ein mann av Søbyes kaliber ikkje har fått has på større vilt i jakta på BBT [Berggren, Bruland og Tangestuen] sine feil. Lange utlegningar om ganske perifere spørsmål kompenserer ikkje for mangelen på nye, substansielle argument i dei sentrale. Marte Michelet har fått lite hjelp av denne motboka.»"
Paul Knutsen avslutter sin anmeldelse av Søbyes bok i Dag og Tid slik:
"«Søbyes bok er en springende blanding av bekjennelse, kritikk og forsvar, ispedd noen metodebetraktninger, mange detaljer og litt «husker du?». Den er ufullendt både som selvforsvar og som forsvar av Michelet. Den stiller mange spørsmål, men har få svar. Men også her er Søbye befriende ærlig: «Det er kanskje retorikk også fra min side, og ikke av det beste slaget heller, å stille så mange spørsmål uten å svare på dem...» (s. 245).»"
Ambrotodes
Ambrotodes er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utseende
Små, sylindriske bladbiller, brunrøde med svarte tegninger. Antennene er ganske tynne.
Levevis
Hettebladbiller er særlig aktive i varme og solskinn. De voksne besøker også blomster for å ete pollen.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i det sørlige Sør-Amerika i alle fall i Chile).
John Peter
'''Victor John «V. J.» Peter''' (født 19. juni 1937 i Madras, død 30. juni 1998 i Madras) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma, 1964 i Tokyo og 1968 i Mexico by. Peter ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. India vant semifinalen med 3-1 over Australia og i finalen beseiret de Pakistan med 1-0. Singh spilte ni kamper og scoret ti mål i turneringen.
Ambrotodes
Systematisk inndeling
I tillegg til de beskrevne artene er det kjent flere ubeskrevne.
Olivenkronefamilien
Olivenkronefamilien eller olivenkroner (Mitrospingidae) er en liten familie i gruppen Passeroidea og består av kun fire arter med tilsammen seks taxa, som er fordelt i tre slekter. Slektene var tidligere plassert i tanagarfamilien (Thraupidae), men de ble flyttet hit i forbindelse med de omfattende revideringene av den familien på 2000-tallet. Artene er endemiske for Mellom- og Sør-Amerika, der de finnes i tropisk, subtropisk og temperert regnskog i høyder opp mot 1 800 moh.
Befal
Befal (fra befalingsmann ) er en person som utøver et lederskap i en hierarkisk og ofte uniformert organisasjon, for eksempel militært befal eller politibefal. Stilling som befal – befalsgrad – påvises ofte gjennom gradsbetegnelser på uniformen. Begrepet befal har også vært anvendt i overført betydning som en betegnelse på arbeidsledere innen skogbruket (skogsbefal) og jordbruket (jordbruksbefal).
Befalskategorier
Befal kunne deles inn i følgende kategorier:
Forsvarssjef general Harald Sunde foreslo at halvparten av alt befal skulle være avdelingsbefal. De skulle døpes om til spesialistbefal og være klare til innsats i internasjonale operasjoner.
How Brown Saw the Baseball Game
How Brown Saw the Baseball Game er en amerikansk stumfilm fra 1907.
Rhabdopsidius
Rhabdopsidius er en slekt av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små (ca. 2 millimeter), slanke, rødbrune til svarte kortvinger med reduserte, ganske små fasettøyne. De minner overflatisk om medlemmene i underfamilien Leptotyphlinae.
Utbredelse
Gruppen forekommer i Afrika.
Spellemannprisen 2010
Spellemannprisen 2010 var den trettiniende utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut i Oslo Spektrum i Oslo lørdag 5. mars 2011.
Ved påmeldingsfristen 30. november 2010 var det påmeldt 711 utgivelser. Ut fra disse ble de nominerte til 21 sjangerklasser plukket ut og offentliggjort 17. januar. De nominerte til årets musikkvideo ble offentliggjort den 11. februar, mens de nominerte til årets hit ble offentliggjort den 18. februar. For spesialpriser som Årets spellemann og eventuelt bransjepris og hederspris ble det ikke offentliggjort noen navn på forhånd. Vinneren for de ulike prisene bestemmes av juryer, med unntak av årets musikkvideo og årets hit hvor det er publikum som stemmer frem vinneren. Nytt av året er klassene årets fan og årets innovatør. Årets fan ble delt ut på TV2 dagen før selve utdelingen mens årets innovatør ble delt ut av Spotify og ble delt ut under selve utdelingen. De nominerte for disse klassene ble offentliggjort den 25. februar. For første gang ble det også delt ut to priser i klassen årets musikkvideo; en til artist og en til vidoens regissør.
Prisutdelingen ble overført samme kveld på TV 2 med Solveig Kloppen og Ivar «Ravi» Johansen som programledere.
Nominerte
Kvinnelig artist:
General Luna (Surigao del Norte)
General Luna er en kommune i den filippinske provinsen Surigao del Norte på øya Siargao.
General Luna er kjent for surfing, og omtales som surfe-hovedstaden på Fillippinene.
Barangayer
General Luna er inndelt i 19 barangayer per 30. september 2019.
Bicolorizea
Bicolorizea er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 4 arter.
Utseende
En middelsstor, mørk bladbille. Oversiden er kraftig punktert og har litt matt metallglans. Antennene er nesten så lange som kroppen. Hodet er forholdsvis stort og bredt med små, ikke utstående fasettøyne. Pronotum er rundt en og en halv gang så bredt som langt med rundede sider. Dekkvingene er rundede og hvelvede, spissen litt sprikende, tett og kraftig punkterte.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Spellemannprisen 2010
Nominerte
Mannlig artist:
Mohinder Lal
Mohinder Lal (født 1. juni 1936 i Sharanpur, død 1. juli 2004) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma og 1964 i Tokyo.
Lal ble olympisk mester i landhockey under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. India vant semifinalen med 3-1 over Australia og i finalen beseiret de Pakistan med 1-0. Lal spilte sju kamper og soret tre mål i turneringen.
Terry Paine
Terence Lionel «Terry» Paine (født 23. mars 1939 i Winchester) er en engelsk tidligere fotballspiller. Han er mest kjent for sin lange karriere, hovedsakelig hos Southampton FC hvor han spilte 713 ligakamper, noe som fremdeles er klubbrekord. Han spilte også 111 ligakamper for Hereford United FC. Under VM i fotball 1966 var han med i s tropp som ble verdensmester på hjemmebane. Han spilte totalt 19 landskamper for England.
Etter et halvt år som spiller med amatørkontrakt, ble han i februar 1957 profesjonell fotballspiller for Southampton. Han var ving og spilte like gjerne på høyrekanten som på venstrekanten, noe som gjorde at det nesten alltid var plass til ham på laget. De neste 17 årene spilte han så å si alle Southamptons kamper.
I tiden før spillerbytter var han også lagets førstevalg som reservemålvakt. For Southampton scoret han 160 mål i ligaen, og inkludert cup-kamper fikk han totalt 815 kamper og 187 mål. Han gikk i 1974 over til Hereford United for å bli spillende trener, og han la ikke opp som spiller før i 1977. Det meste av 1980-tallet var han fotballtrener i Johannesburg, før han på slutten av 1980-tallet flyttet tilbake til England for en kort periode for å jobbe i trenerstaben til Coventry City FC.
Terry Paine bor nå i Sør-Afrika der han jobber som fotballkommentator for kanalen Supersport, og har ofte sendinger sammen med tidligere Manchester United FCs tidligere målvakt Gary Bailey der de hovedsakelig kommenterer engelsk ligafotball og Mesterligaen-kamper. Han var også ambassadør for komiteen for Sør-Afrikas søknad om å få arrangere VM i fotball 2010.
Paine er utnevnt til medlem av Order of the British Empire.
Airat Ichmouratov
Airat Rafailovich Ichmouratov (russisk: Айрат Рафаилович Ишмуратов – Ajrat Rafailovitsj Isjmuratov, født 28. juni 1973) er en Volga tatarsk-født russisk-canadisk komponist, dirigent og klezmer-klarinettist. Han er dirigent og residentkomponist i det Montreal-baserte kammerorkesteret «Nouvelle Génération», klarinettist i den Montreal-baserte Klezmer-gruppen Kleztory  og invitert professor ved Université Laval  i Quebec i Canada.
Tidlig liv
Ichmuratov er født og oppvokst i Kazan, hovedstaden og den største byen i Tatarstan-republikken, Russland. Han studerte klarinett ved Kazan-konservatoriet, hvor han ble uteksaminert i 1996.
Karriere
I 1998 flyttet Ichmouratov permanent til Montreal i Canada, hvor han tok en mastergrad ved Université de Montréal, hvor han studerte med Andre Moisan. Han grunnla Muczynski-trioen med Luo Di på cello og Evgenia Kirjner på piano, som vant førstepremie og the Grand Award på National Music Festival (Canada, 2002) og førstepremien på  den åttende internasjonale kammermusikkonkurransen i Kraków (Polen, 2004)
Dirigent
Ichmouratovs første dirigentjobb etter at han mottok sin doktorgrad på University of Montreal (2005) var med kammerorkesteret Les Violons du Roy i Quebec by, hvor han var dirigentassistent for Bernard Labadie. Ichmouratov ble tildelt stillingen som residentdirigent for Quebec Symphony Orchestra fra 2009 til 2011 ,  hvor han assisterte den israelske dirigenten og komponisten Yoav Talmi. I 2011, da han erstattet Yuli Turovsky på kort varsel, dirigerte Ichmouratov I Musici de Montréal Chamber Orchestra på turné i USA , Brazil  og Peru. I oktober 2011 gjorde han sin debut med Tatarstan Academic State Opera and Ballet Theatre (Russland) og ble igjen invitert til å dirigere Puccinis Turandot  og Verdis sin Rigoletto i løpet av 2012-13-sesongen og den påfølgende europeiske turneen.
Kleztory
I 2000, knyttet Ichmouratov seg til klezmer-gruppen Kleztory, hvor han i dag spiller klarinett, komponerer og arrangerer. I 2012 var Kleztory den eneste kanadiske deltaker med i den tredje internasjonale jødiske musikkfestivalen i Amsterdam. Siden de vant Klezmer Fürth Prize resulterte det i opptreden under Fürth Klezmer Festival i Tyskland våren 2013. .
Komponist
Musikken til Airat Ichmouratov har blitt fremført av et stort antall ensembler og musikere i land rundt i verden, inkludert Maxim Vengerov , Quebec Symphony Orchestra , Orchestre Métropolitain , Taipei Symphony Orchestra , Les Violons du Roy, New Orford String Quartet , Yuli Turovsky & I Musici de Montreal, og «Amadeus» Chamber Orchestra på polsk radio. Ichmouratov ble utnevnt til residentkomponist på «Concerts aux îles du Bic» i 2012, Composer of Summer at Orford Arts Centre i 2013  og Summer Composer at 17e édition of Festival Classique des Hautes-Laurentides i 2015. Siden 2010 har Ichmouratov vært medkomponist hos Canadian Music Centre.
Pistasjnøtter
Pistasjnøtter er små grønne frø med rødlilla hinne som er innkapslet i et blekt skall. Den er i familie med cashewnøtter og mango og er en steinfrukt. Denne nøtten er kjent for sin spesielle og gode smak og blir ofte brukt som saltet snacks og for å sette smak og farge på is, desserter, bakverk og konfekt. De vokser på pistasjtreet som blir inntil 10 meter høyt og dyrkes blant annet i Tyrkia, USA og Iran.
Blakstad videregående skole
Blakstad videregående skole lå i Froland kommune, i Aust-Agder fylke. Skolen var lokalisert to steder, Blakstad og Skarsbru.
Lokalitetene på Blakstad lå på tettstedet Blakstad, ca. 10 km fra Arendal, og ca. 1 km fra Osedalen som er kommunesenteret i Froland kommune. Her lå hovedadministrasjonen og elevinternatet.
Skolen hadde ca. 110 ansatte og ca. 300 elever. I tillegg var et kurs- og ressurssenter en integrert del av skolen, og hadde ca. 350 kursdeltakere årlig.
Skolens historikk
Blakstad videregående skole forløper startet opp i 1933, som en privat snekkerskole drevet med tilskudd fra fylke. Skolen ble kalt Aust-Agder husflids- og håndverkerskole. I 1938 overtok fylket og skolen fikk navnet Aust-Agder fylkesarbeidsskole. Skolen ble underlagt Landbruksdepartementet.
Spellemannprisen 2010
Nominerte
Åpen klasse:
Tekstforfatter:
Blakstad videregående skole
Skolens historikk
I 1952 ble skolen overført til Kirke- og undervisningsdepartementet og skiftet status fra arbeidsskole til yrkesskole. Skolen endret navn til Aust-Agder fylkes yrkesskole for håndverk og industri. I 1962 endret den navn til Aust-Agder fylkes yrkesskole. To år senere overtok fylket ansvaret for de videregående skolene og skolen endret navn til Blakstad yrkesskole.
Spellemannprisen 2010
Nominerte
Årets nykommer:
Blakstad videregående skole
Skolens historikk
I 1994 ble navnet endret til Blakstad videregående skole. Dette het skolen til den ble slått sammen med Sam Eyde videregående skole 1. januar 2013.
Arkivet
Arkivet etter skolen befinner seg på KUBEN i Arendal. Arkivet omfatter bl.a. møtebøker, journaler, saksarkiv, noen fotografier samt elev- og personalinformasjon.
Spellemannprisen 2010
Nominerte
Årets hit:
Årets innovatør:
Samar-klassen
Samar-klassen er en indisk klasse av seks store, havgående patruljeskip bygget for den indiske kystvakten av verftet Goa Shipyard Limited i byen Vasco da Gama i Goa. De er «halvsøstre» til de syv patruljeskipene av Sukanya-klassen som for tiden er i tjeneste hos den indiske marinen. Skipene ble bestilt i april 1990. Den indiske kystvakten hadde opprinnelig planer om å skaffe tolv skip, men dette tallet ble senere nedjustert til seks. Fartøyenes primære funksjon er offshore patruljering for å beskytte oljeplattformer og Indias eksklusive økonomiske sone.
Beskrivelse
Hvert skip har en egen hangar og helikopterdekk, og frakter med seg et lett helikopter av typen HAL Dhruv Advanced Light og fem hurtiggående motorbåter. Skipene har også slepekapasitet for å håndtere berging, samt støtte for satellittkommunikasjon gjennom Inmarsat-systemet. De har innkvartering for tolv offiserer og 112 sjømenn. Det finnes også ekstra lugarer for passasjerer.
Einar Lyngar
Einar Lyngar (født 22. juni 1945 i Meråker) er en norsk journalist og tidligere redaktør.
Han studerte engelsk i Cambridge 1963–1965 og har eksamen fra Wang Handelsskole fra 1965. Han har også grunnfag i informasjonskunnskap fra Høgskolen i Lillehammer fra 1996. Lyngar var journalist i Vårt Land 1965–1966, redaktør i Stjørdalingen 1967–1971, journalist i Kongsberg Tidende 1971–1972, informasjonssekretær i Norad 1972–1973, redaktør i Ringsaker Blad 1973–1977, journalist i Samhold 1977–1979, journalist i Nationen 1980–1988, programsekretær i NRK Oppland 1988–1991 og medielærer og internasjonal lærer ved Arbeiderbevegelsens Folkehøgskole fra 1991. Studerte kulturforståelse ved HiO 2000-2002 Bachelor i utviklingsstudier ved HiO (Høgskolen i Oslo) 2005.
Vipa Bernhardt
Vipa Bernhardt (født 20. september 1982) er en tysk svømmer.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i semifinalen på 100 meter bryst.
Isobar (meteorologi)
Isobar er en termodynamisk tilstandsendring som foregår ved konstant trykk. Innenfor meteorologi er isobarene linjer med likt lufttrykk, og fordelingen av isobarene er tett knyttet opp til vindfeltet. Tette isobarer indikerer kraftig vind. Når isobarene er tegnet inn på et meteorologisk plott er det relativt enkelt å se lavtrykk og høytrykk.
Gasslov
Hvor: V1 = Volum ved T1, V2 = Volum ved T2 og P(trykk), n(molar) og R(gasskonstant) er konstanter som går mot hverandre i denne sammenhengen og forkortes.
Hafslund (selskap)
Hafslund AS er et eierselskap for diverse infrastrukturbedrifter, hovedsakelig innen energibransjen. Firmaet er heleid av Oslo kommune. Konsernets kjernevirksomhet er vannkraft, med 56 prosent eierskap i Norges nest største vannkraftprodusent Hafslund Eco, og varme- og kjøling, som majoritetseier (60 prosent) av Norges største fjernvarmeselskap Hafslund Oslo Celsio. Konsernet eier også 50 prosent av Eidsiva Energi og dermed 50 prosent av Norges største nettselskap Elvia, samt store posisjoner innen biovarme og bredbånd. Hafslund AS eier også 49 prosent av Fredrikstad Energi AS. Konsernet eier også selskapet Hafslund Ny Energi med virksomhet innen elektrifisering. , og Hafslund er en av av tre partnere i havvindsamarbeidet Blåvinge sammen med Ørsted og Fred. Olsen
Konsernet har hovedkontor på Skøyen i Oslo og hadde 655 ansatte ved første halvår 2022.
Vannkraft
Hafslunds vannkraftvirksomhet, Hafslund Eco, eier, drifter og vedlikeholder vannkraftanlegg, leverer systemtjenester til kraftsystemet og omsetter kraft i engrosmarkedet. Konsernet eier helt eller delvis 81 vannkraftverk i Innlandet, Viken og Vestland. Hafslunds egen kraftproduksjon er på tilsammen ca. 18 TWh. Totalt drifter konsernet en produksjon på over 21 TWh. Konsernet har siden 2017 bygget fire vannkraftverk på Østlandet med kraftverk i Rosten, Vamma, Nedre Otta og Tolga.
Fjernvarme
Hafslund er majoritetseier i Hafslund Oslo Celsio, tidligere Fortum Oslo Varme. Hafslund Oslo Celsio er Norges største fjernvarmeprodusent, og leverer tappevann og oppvarming til over 200,000 mennesker i Stor-Oslo. . Selskapet driver to avfallsforbrennings-anlegg som leverer energi til fjernvarmeproduksjonen.
Eierskap i Eidsiva Energi og nettvirksomhet
Hafslund har også et betydelig eierskap i nettvirksomhet, fjernvarme og bredbånd som største eier og med 50 prosent eierandel i Eidsiva Energi. Eidsiva Energi eier 100 prosent av Elvia, som er Norges største nettselskap med om lag 940,000 kunder. Elvia bygger, drifter, vedlikeholder og fornyer strømnettet i Innlandet, Viken og Oslo. Eidsiva eier også Eidsiva Bioenergi, som er Norges tredje største fjernvarmeleverandør og leverer over 400 GWh fjernvarme via egen infrastruktur til privat- og bedriftsmarkedet på Innlandet, samt Eidsiva Bredbånd som leverer fiber og bredbånd til over 80,000 kunder, primært på Innlandet.
Opprinnelse
Hafslund Aktieselskab ble konstituert 18. mars 1898 for å oppføre Hafslund kraftstasjon på Hafslund ved Sarpsfossen og en karbidfabrikk som skulle utnytte strømproduksjonen. Byggingen startet allerede i 1896, og kraftstasjonen sto ferdig i 1899 med en installert effekt på 5200 kW. I 1907 hadde behovet for kraft økt utover det kraftstasjonen på Hafslund kunne dekke, selv etter flere utbygginger, og en overføringslinje til Kykkelsrud kraftverk for å leie kraft derfra. Dette markerte starten på Hafslunds ekspansjon. I 1910 ble så Kykkelsrudsaksjene overdratt til Hafslund, og i 1912 ble også Vamma Fossekompagni overtatt. Hafslund ble bygget opp med kapital fra tyske Schuckert & Co., men i 1916 ble aksjene hjemkjøpt. Foruten kraftproduksjon hadde selskapet fra starten av og fram til 1980-tallet virksomhet innenfor metallurgi, og etter å ha kjøpt Nyegaard & Co i 1986 hadde man også virksomhet innen farmasi (Hafslund Nycomed, 1986-1996). Hafslund ASA eide også noe regionalnett og distribusjonsnett.
Nordland Høyre
Nordland Høyre er partiet Høyres fylkesorganisasjon i Nordland.
Hafslund (selskap)
Opprinnelse
Hafslund ASA ekspanderte på begynnelsen av 2000-tallet innenfor nettvirksomhet, fjernvarme, entreprenørtjenester, strømsalg, televirksomhet og sikkerhetstjenester. Entreprenørvirksomheten ble senere en del av det børsnoterte selskapet Infratek ASA, mens sikkerhetsvirksomheten og televirksomheten ble solgt ut av selskapet. Hafslund-konsernet har vært igjennom mange restruktureringer.
Nordland Høyre
Høyre og Frisinnede Venstre hadde et fellesstyre for landkommunene i Nordland frem til det ble avløst av Det borgerlige samlingsparti i Nordland i 1926, dels som et forsøk på å forhindre at Frisinnede Venstre brøt ut. Organisasjonen tok navnet Nordland Høire i 1950. Ved stortingsvalget i 1953 ble kjøpstedene (byene) i Nordland, Troms og Finnmark fylker avskaffet som egen valgkrets, og Bodø Høyre og Narvik Høyre sluttet seg til Nordland Høyre.
Liste over formennene for Republikken Tatarstans statsråd
Formannen for Republikken Tatarstans statsråd er leder for parlamentet. Dens forgjengere var Sovjetkongressen (1920–1938) og Det øverste sovjet (1938–1995). Navnene er transkribert fra russisk.
Hafslund (selskap)
2017: Hafslund ASA blir tatt av børs og restruktureres
Virksomhetene i Hafslund AS var fram til 4. august 2017 en del av Hafslund ASA med virksomhet innen kraftproduksjon (vannkraft) og nettvirksomhet, strømsalg og fjernvarme. Hafslund ASA var frem til 4. august 2017 var notert på Oslo Børs ose: HNA (A-aksjer) ose: HNB (B-aksjer). Våren 2017 inngikk de to største aksjonærene, Oslo kommune og Fortum, en avtale om oppkjøp av Hafslund, med en påfølgende restrukturering av konsernet. Oslo kommune ble 100 prosent eier av det nye selskapet Hafslund AS som bevarte nettvirksomheten og Oslo kommune ble også eier av vannkraftvirksomheten Hafslund Produksjon med 90 prosent eierskap gjennom det kommunalt eide kraftselskapet E-CO Energi AS. Strømsalg med Hafslund Strøm ble overtatt av Fortum. Hafslund Varme og Klemetsrudanlegget ble slått sammen til et nytt selskap, Fortum Oslo Varme, der eierskapet ble delt mellom Oslo kommune (50 prosent) og Fortum (50 prosent).
2018: Hafslund og E-CO Energi slås sammen og blir til Hafslund Eco
20. juni 2018 vedtok Oslo bystyre å samle Hafslund AS og E-CO Energi AS under et nytt heleiet morselskap. Hafslund Eco AS ble etablert 4. juli 2018 og samlet vannkraftproduksjon fra Glomma (fra Hafslund AS) og Aurland, Hallingdal og Valdres (fra E-CO Energi AS) i et større vannkraftkonsern.
2019: Vannkraft samles i Hafslund Eco og nettvirksomhet i Eidsiva Energi
I 2019 samlet Eidsiva Energi og Hafslund Eco sin vannkraftvirksomhet i Haslund Eco Vannkraft og nettvirksomheten i Elvia under Eidsiva Energi. Hafslund Eco ble 50 prosent eier av aksjene i Eidsiva Energi og Innlandet Energi Holding ble eier av de resterende aksjene. Innlandet Energi Holding ble også minoritetseier i Hafslund Eco Vannkraft. Hafslund Produksjon Holding ble holdt utenfor, siden dette selskapets kraftverk ble bygget før konsesjonslovene.