cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pauline Bonaparte
Princess Borghese
Etter en stund gikk hun lei av å bo hos Joseph, og fra en hertuginne fikk hun kjøpt et palé med navnet Hôtel Charost. Hun betrodde en venn at de reglene som Førstekonsulens nye lover stipulerte for sørgetiden «kjedet henne»; som sørgende enke hadde hun ikke lov til å delta i de parisiske selskapeligheter, som hun hadde vært i sentrum for før avreisen til Saint-Domingue.
Napoleon ville ikke at hun skulle bli gående ugift over lengre tid. Han forsøkte forgjeves å få i stand en forlovelse mellom henne og Francesco Melzi d'Eril, som var hertug av Lodi og visepresident i Den Napoleonske Republikken Italia. Pave Pius VII s utsending Giovanni Battista Caprara foreslo en annen passende kandidat: Camillo Borghese, 6. fyrste av Sulmona, som tilhørte det romerske adelskapet. Førstekonsulen mente at en slik allianse ville konsolidere båndene til det fransk-okkuperte Italia, der lokalbefolkningen var svært fiendtlig innstilt til de franske okkupantene. Også brødrene Joseph og Lucien presset på for å få Pauline til å si ja til de nye ekteskapsplanene, og til slutt ga hun etter. Ekteskapskontrakten innebar at Camillo fikk utbetalt en medgift på 500 000 francs; mens Pauline fikk smykker til en verdi av 300 000 francs samt retten til å bære Borghese-familiens diamanter. Vielsen fant sted den 28. august 1803, og det var Caprara som forrettet. Napoleon visste imidlertid ingenting på det tidspunktet; han hadde bestemt at de skulle vente til november, da sørgetiden hennes ville være over. Da han oppdaget at Pauline hadde gått bak ryggen på ham nektet Napoleon å anerkjenne hennes nye tittel: «De må forstå, frue, at der jeg befinner meg finnes der ingen fyrstinne» I november ble det gjennomført en borgerlig vielse. Men Pauline fortsatte å ha utenomekteskapelige forhold; en av mennene hun tok som elsker var fiolinisten Niccolò Paganini.
Camillo, Pauline og Dermide ankom Roma den 14. november. Pauline ville svært gjerne lære seg hva som var skikk og bruk i selskapslivet i Roma, og hun tok privattimer i dans og dannelse. Hennes biograf William Carlton mener det er lite sannsynlig at Pauline – som kom fra lavadelen på Korsika – ville hatt muligheter til å gifte seg inn i de kretsene hennes andre ektemann tilhørte, om det ikke hadde vært for Napoleons politiske kløktighet. Pauline hadde i utgangspunktet vært positivt innstilt til Camillo, men det tok ikke lang tid før hun genuint mislikte ham. Sønnen Dermide hadde alltid vært sykelig, og den 14. august 1804 døde han i Aldobrandini-villæn i Frascati, etter å ha blitt rammet av en voldsom feber og sterke krampetrekninger. Tre år senere, i 1807, ble kisten hans flyttet. Han ble stedt til hvile ved siden av sin far i parken som omgir Château de Montgobert.
Sallee Snowfield
Sallee snømark er en stor snømark mellom Dufek Massif og nord i Forrestal Range i Pensacolafjellene. Den ble kartlagt av United States Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1956-66 og navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter kapteinløytnant Ralph W. Sallee, som var meteorolog for U.S. Naval Support Force i Antarktis i 1967 og 1968.
Tysk mesterskap i terrengløp 2019
Tysk mesterskap i terrengløp 2019 (tysk: Deutsche Meisterschaften Crosslauf 2019) ble arrangert 9. mars 2019 i Ingolstadt.
Referanser
<References />
Daniels (filmskapere)
De har blant annet skrevet og regissert filmen Everything Everywhere All at Once fra 2022. Filmen ble nominert til Amandaprisen 2022 i klassen beste utenlandske kinofilm.
Mount Schwerdtfeger
Mount Schwerdtfeger er et fjell i Antarktis. Det rager 2950 moh. og ligger i fjellryggen ved toppen av Renegarbreen, tre kilometer sør for Mount Kempe i Royal Society Range. Det ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) i 1994 etter Werner Schwerdtfeger, en meteorolog fra University of Wisconsin i Madison en drivkraft i meteorologistudiet i Antarktis. Han spesialiserte seg på studiet av isbremvindene øst for Den antarktiske halvøya.
Brooklyn Moors
Brooklyn Moors (født 23. februar 2001) er en canadisk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 16 i mangekamp.
Serrano Point
Serrano Point er et isfritt nes på nordvestkysten av Discovery Bay på Greenwich Island i Sør-Shetlandsøyene i Antarktis Det ble navnsatt av Den chilenske antarktisekspedisjonen i 1947 etter løytnant Fernando Serrano, leder av ekspedisjonen fra fregatten «Iquique».
Uncharted (spillserie)
Uncharted-serien er en serie med action-eventyr-plattformspill i tredjepersonsvinkel utviklet av Naughty Dog og utgitt av Sony Computer Entertainment til PlayStation 3 og PlayStation Vita så langt. Serien følger skattejeger Nathan «Nate» Drake med hans gamle venn og mentor, Victor «Sully» Sullivan, journalist Elena Fisher i alle tre spillene, og man møter også en rekke andre figurer i hvert av spillene.
Setting
Drake's Fortune tar Drake til Amazonas og en uutforsket øy utenfor Sør-Amerikas kyst. Among Thieves tar Drake til det snødekte fjellandskapet i Tibet, et museum i Istanbul, jungelen i Borneo og mer urbane strøk i Nepal. Drake's Deception følger Drake gjennom en rekke steder, som noen gater i London og Colombia, et slott i Frankrike, enda et slott i Syria, en by i Jemen og den digre ørkenen Rub al Khali.
Spillbarhet
Uncharted-serien består av en kombinasjon av action-eventyr-elementer og 3D plattform-sekvenser i tredjepersonsperspektiv. Plattformelementene åpner for at Nate kan hoppe, svømme, holde fast i og bevege seg langs kanter, klatre og slenge seg fra tau, og andre akrobatiske bevegelser for å overvinne de ulike utfordringene han møter underveis i spillet. Til tross for det varierte utvalget av våpen i spillet, kan man kun bære ett sidevåpen (pistoler og lignende), ett våpen (rifler, hagler og lignende), og en håndfull håndgranater. Disse våpnene får man ved å plukke dem opp fra døde fiender eller finne noen som ligger rundt om på de ulike brettene.
Uncharted: Drake's Fortune
Uncharted: Drake's Fortune er det første spillet i serien, og kombinerer action-eventyr med plattformelementer i et tredjepersonsvinkel for å kartlegge reisen til protagonisten Nathan «Nate» Drake, den antatte etterfølgeren av oppdageren Sir Francis Drake, når han bestemmer seg for å finne den tapte skatten El Dorado i Sør-Amerika, med hjelp av journalisten Elena Fisher og Nathans nære venn, Victor «Sully» Sullivan. På ferden rundt om på den øde øya blir Nate, Elena og Sully nådeløst forfulgt av både pirater, ledet av Eddy Raja, og senere en gruppe med leiesoldater ledet av Gabriel Roman og Atoq Navarro, som Sully for øvrig står i gjeld til.
Uncharted 2: Among Thieves
Uncharted 2: Among Thieves tar Nate på en reise gjennom Nepal og Himalaya på søken etter den tapte byen Shamballa. Flere av figurene fra det første spillet returnerer i Among Thieves, som Elena Fisher og Victor Sullivan, og introduserer også nye figurer som Chloe Frazer, Harry Flynn og Zoran Lazarević, en serbisk krigsforbryter og spillets primære antagonist. Dette spillet byr også på en flerspiller-modus, noe Uncharted: Drake's Fortune ikke gjorde.
Uncharted 3: Drake's Deception
Uncharted 3: Drake's Deception er seriens tredje spill, og går dypere i forholdet mellom Nate og hans mentor og farsfigur, Victor «Sully» Sullivan, og de er begge på søken etter en tapt by, og reisen tar dem til Den arabiske halvøy og den enorme Rub al Khali-ørkenen for å finne Ubar (også kjent som «ørkenens Atlantis»). Elena Fisher og Chloe Frazer har begge mindre roller i spillet, og spillet introduserer også nye figurer som Charlie Cutter og Salim, Nates nyeste allierte, og Katherine Marlowe, Talbot og Ramesses, som utgjør spillets antagonister.
Peter Draisaitl
Peter Draisaitl (født 7. desember 1965) er en tsjekkiskfødt tysk tidligere profesjonell ishockeyspiller, ishockeytrener og i dag sportssjef for Krefeld Pinguine i DEL2.
Født som en del av det tyske mindretallet i Tsjekkoslovakia reiste han som ung til Vest-Tyskland og tilbrakte atten år i tysk topphockey, hvor han spilte 854 kamper og noterte seg for 838 målpoeng (353 mål og 485 assist), hovedsakelig for klubbene Mannheimer ERC (i dag Adler Mannheim) og Kölner EC (i dag Kölner Haie). Han ble DEL-mester i 1995 med Kölner Haie. Han hadde også kortere opphold i klubbene Moskitos Essen og Revierlöwen Oberhausen før han la opp som spiller etter 2000/01-sesongen.
Internasjonalt representerte Draisaitl Vest-Tyskland og Tyskland i 146 landskamper, blant annet sju VM-turneringer, én World Cup i ishockey (1996) og tre OL-turneringer (1988, 1992 og 1998).
Etter han la opp som spiller har Draisaitl hatt en lang karriere som ishockeytrener. Han har blant annet vært hovedtrener for tyske klubber som Füchse Duisburg, Nürnberg Ice Tigers, Ravensburg Towerstars, Kölner Haie og Krefeld Pinguine og tsjekkiske klubber som Mountfield HK og HC Dynamo Pardubice.
Draisaitl er far til ishockeyspilleren Leon Draisaitl, som spiller for Edmonton Oilers i National Hockey League (NHL) og også har representert Tyskland i internasjonale turneringer.
Kilde
Kilde (eller kjelde) har flere betydninger:
Semantikk:
Programmering:
Matematikk:
Teknologi:
Reidar Lorentzen
Reidar Lorentzen er sønn av Annemarie Lorentzen og bror av Harald Lorentzen. Jobb( Lærer) (Stadsbygd skole)
Lu Yufei
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 18 i mangekamp og nummer 4 i skranke.
Kinn Bryggeri
Kinn Bryggeri er et lite bryggeri i Florø som ble etablert av Espen Lothe i 2009. Bryggeriet er oppkalt etter det gamle kommunehuset i Florø, Kinnhuset.
Ansgar Wessling
Ansgar Wessling (født 3. mai 1961 i Essen) er en tysk roer som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul og 1992 i Barcelona.
Kinn Bryggeri
Lothe, som er utdannet lektor i biologi, hadde drevet med hjemmebrygging siden tenårene. Etter å ha blitt kåret til "Årets hjemmebrygger" i Norbrygg sitt NM i hjemmebrygging to år på rad, valgte han å ta opp lån og etablere bryggeriet i april 2009.
Ansgar Wessling
Wessling ble olympisk mester i roing i Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var med på den vesttyske båten som vant konkurransen i åtter for menn foran Sovjetunionen og USA. Laget besto av Wolfgang Maennig, Thomas Möllenkamp, Matthias Mellinghaus, Eckhardt Schultz, Ansgar Wessling, Armin Eichholz, Thomas Domian, Bahne Rabe og Manfred Klein som var styrmann.
Kinn Bryggeri
Salget i bryggeriets første år var 2000 liter. Dette økte til 32 000 liter (og ca. 2 millioner norske kroner) i 2010, og 76 000 liter i 2011. Kinn Bryggeri produserte i 2012 ca. 20 øltyper, hovedsakelig i klasse D (4,7 %), men har også noen sterkere. Alle er overgjærede øl av typer som er vanlige for håndverksbryggerier, som for eksempel saison, IPA og belgisk wit.
Bryggeriet flyttet til nye lokaler i Bjørndalvegen i Florø sommeren 2013 og nytt tapperi stod klart sommeren 2014. Produksjonen av øl har økt betydelig og en vesentlig andel eksporteres.
Arne Os
Arne Os (født 6. april 1946) er en norsk tidligere spydkaster. Han har representert IL Tyrving. Han satte en rekord på 80,30 meter med det gamle spydet, noe som plasserer ham på 11.-plass på norgesstatistikken (med gammel spydtype, altså før 1986) gjennom alle tider. Rekorden ble satt 24. mai 1969 i Hønefoss. Han og broren Lars Os var dominerende i sine disipliner i juniorklassen. Arne Os kvalifiserte seg også til å være med til sommer-OL i Tokyo i 1964, men fikk ikke lov av OL-komiteen til å delta fordi han var for ung.
Norbert Mary Leonard James Dorsey
Norbert Mary Leonard James Dorsey, C.P. (født Leonard James Dorsey; født 14. desember 1929 i Springfield i Massachusetts i USA; død 21. februar 2013 i Orlando i Florida) var en amerikansk ordensgeistlig og katolsk biskop av Orlando.
Bakgrunn
Norbert Dorsey studerte ved Holy Cross Seminary i Dunkirk i delstaten New York fra 1946 til 1948. Han trådte inn i pasjonistordenen den 15. august 1949. Han studerte filosofi og teologi i Jamaica i New York City og Union City i New Jersey, avla sine løfter den 15. august 1949 og ble presteviet den 28. april 1956 av Cuthbert O'Gara C.P. ved St. Michael's Monastery i Union City. Deretter fullførte han doktorgradsstudier i Sacred Eloquence i West Sprngfields, og videre i München, London og Roma.
Han ble uteksaminert som dirigent fra Pontificio Instituto de Música Sagrada. Ved det pavelige gregorianske universitet fikk teologiske doktorgrad.
Han var professor i teologi i West Hartford i Connecticut og rektor for klosteret i West Springfield i Massachusetts fra 1965 til 1970. I to perioder var han provinssuperior for sin ordenen. I 1982 ble han assisterende ordensgeneral i Roma, og foretok visitaser til 52 land rundt om i verden.
Hjelpebiskop i Miami
Den 10. januar 1986 utnevnte pave Johannes Paul II ham til titulærbiskop av Mactaris og hjelpebiskop i Miami. Erkebiskopen av Miami, Edward Anthony McCarthy, bispeviet ham den 19. mars samme år; medkonsekratorer var Joseph Francis Maguire, biskop av Springfield, og Reginald Edward Vincent Arliss C.P., emeritert prelat av Marbel (Filippinene). Han overtok også embetet som generalvikar og personalleder i erkebispedømmet. Han satt i styrene for St. Thomas University og Barry University i Miami og St. Leo College nær Tampa.
Biskop av Orlando
Han ble utnevnt til biskop av Orlando den 20. mars 1990, og ble innsatt i embedet 25. mai samme år.
Den 13. november 2004 aksepterte pave Johannes Paul II hans alderbetingede avskjedsøknad.
Afrikamesterskapet i basketball for menn 1978
Afrikamesterskapet i basketball for menn 1978 ble arrangert i Dakar i Senegal i 1978.
Norbert Mary Leonard James Dorsey
Biskop av Orlando
Biskop Dorsey døde den 21. februar 2013 etter en lang kamp mot kreften i Orlando i en alder av 83 år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
João José Vaz
João José Vaz (født 9. mars 1859 i Setúbal, død 17. februar 1931 i Lisboa) var en portugisisk maler og stilist.
Liv
Han skrev seg inn ved Academia das Belas-Artes i Lisboa (nå del av Lisboas universitetet) i 1878. Han studerte hos António da Silva Porto og fullførte studiene i 1884.
Vaz var best kjent på grunn av maleriene sine om havbilder og kystlandskaper.
Fylkesvei 6052
Fylkesveg 6052 går mellom Holen og Malmefjorden i Hustadvika kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 229.
Kullervo Manner
Kullervo Manner (født 12. oktober 1880 i Kumo, død 15. januar 1939 i Ukhta, Sovjetunionen) var en finsk kommunistleder. I årene 1917-1918 var han partileder i Finlands sosialdemokratiske parti. Under den finske borgerkrigen var Manner leder for de røde. Han var statsminister i den kortlivete, såkalte Finske sosialistiske arbeiderrepublikk tidlig i 1918.
Etter nederlaget i borgerkrigen, flyktet Manner til Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk, hvor han ble leder for Finlands kommunistiske parti i eksil, fra 1920 til 1935. Han ble deretter et av de mange ofre for Josef Stalins utrenskninger og ble dømt til ti års tvangsarbeid og døde av tuberkulose i fangeleiren.
Mount Prestrud
Mount Prestrud er et fjell i Antarktis på over 2 400 moh., beliggende sørvest i massivet ved toppen av Amundsenbreen i Dronning Mauds Fjell. I november 1911 ble en rekke fjelltopper i dette området observert og grovt plassert på et kart av Roald Amundsens gruppe på vei Sørpolen. Amundsen gav et av dem navn etter løytnant Kristian Prestrud, førstestyrmann på «Fram» og leder for den østlige sledeturen til Scott Nunataks. Fjellet ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfotografi tatt av U.S. Navy, 1960-64. For å bevare det historiske navnet til Amundsen, valgte Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) dette fjellet som Mount Prestrud.
Fylkesvei 6054
Fylkesveg 6054 går mellom Dale og Sylte i Hustadvika kommune.
Martina Maggio
Martina Maggio (født 26. juli 2001) er en italiensk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Hun representerte Italia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 19 i mangekamp.
Lene Auestad
Lene Auestad (født 8. oktober 1973 i Oslo) er en norsk filosof og forfatter. Hun tok sin PhD fra Etikkprogrammet ved IFIKK, Universitetet i Oslo med en avhandling om fordommer, diskriminering og utestengelse, som i 2015 ble gitt ut som bok med tittelen Respect, Plurality, and Prejudice: A Psychoanalytical and Philosophical Enquiry into the Dynamics of Social Exclusion and Discrimination. "Å gjennkjenne rasismen som er en del av det aksepterte offentlige ordskiftet og se sammenhengen mellom denne og den ekstreme rasismen bør være en prioritert oppgave for antirasister. Lene Auestads bok er i så måte obligatorisk lesning" skrev Magnus Eriksson i en omtale av boken.
I et kapittel om hatprat i Respect, Plurality, and Prejudice og i senere artikler har hun tatt til orde for å vurdere fenomenet hatprat fra et sosialt perspektiv.
Hun har skrevet en rekke artikler, med interesseområder innenfor kritisk teori, fenomenologi og psykoanalyse.
Afrikamesterskapet i basketball for menn 1980
Afrikamesterskapet i basketball for menn 1980 ble arrangert i Rabat i Marokko i 1980.
Avenida Constituyentes
Avenida Constituyentes er en aveny i Mexico by. Den går langs den sørøstlige enden av Chapultepec-parken. I sørvest, i Lomas de Chapultepec, går den sammen med Paseo de la Reforma og fortsetter som riksvei 15 til Toluca, mens den i nordøst ender i Avenida Chapultepec ved det sørøstlige hjørnet av parken. Avenida Constituyentes krysses av Anillo Periférico.
Torre del Caballito
Torre del Caballito er en skyskraper i Mexico by. Den er 135 meter høy og har 34 etasjer. Den står langs Paseo de la Reforma, i krysset som tidligere var kjent som Glorieta del Caballito. Bygninga ble påbegynt i 1976, og sto ferdig i 1993, etter at konstruksjonen hadde blitt betydelig forsinka på grunn av jordskjelvet i 1985. Den er oppkalt etter skulpturen «El Caballito», som tidligere var plassert i krysset. På dens plass står det i dag en moderne, gul hestehodeskulptur av Enrique Carbajal. I Torre del Caballito har skatteetaten, Servicio de Administración Tributaria (SAT), kontorer. Ved sida av Torre del Caballito står Torre Prisma.
Juullâmjuuhâ
Juullâmjuuhâ (enaresamisk) er ei elv i Enare kommune i Lappland i Finland. Den er viktigste tilløpselv til innsjøen Ruoptujärvi og er en del av Neidenvassdraget. Hovedelva er 2,2 kilometer lang, mens hele vassdraget er 8,3 kilometer.
Vassdraget har sine øverste kilder på sørsiden av fjellet Keinoaivi, hvor flere små bekker samles i den lille innsjøen Čáháligjävri. Derfra renner bekken Čáháligjuuvâš mot sør til innsjøen Jullamojärvi. Jullamojärvi er utspring for selve Juullâmjuuhâ, som renner mot øst ned til Ruoptujärvi.
Mesteparten av vassdraget ligger innenfor Kaldoaivi ødemarksområde.
Omotagus
Omotagus er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En stor (ca. 70 millimeter), avlang, brunsvart trebukk. Antennene er ganske tynne og rundt halvparten så lange som kroppen. Pronotum er trapesformet, forholdsvis bredt, med sagtakket ytterkant. Dekkvingene er parallellsidige med rettvinklede "skuldre" og svake, opphøyde lengderibber.
Alice D’Amato
Alice D'Amato (født 7. februar 2003) er en italiensk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Omotagus
Utbredelse
Arten er utbredt i Papua Ny-Guinea.
Alice D’Amato
Hun representerte Italia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 20 i mangekamp.
Øistein Sommerfeldt
Øistein Sommerfeldt (født 25. november 1919 i Oslo, død 7. januar 1994) var en norsk pianist og komponist. Han er kjent som en ledende komponist innen sin tids samtidsmusikk, men med fotfeste i norsk tradisjonsmusikk.
Etter examen artium fra reallinjen begynte han studier i sosialøkonomi. Han studerte komponering og instrumentasjon ved Musikkonservatoriet i Oslo med eksamen i kordirigering og kapellmester i (1947), med Fartein Valen en tid, og med den verdenskjente Nadia Boulanger i Paris. Han var god venn med Arne Dørumsgaard og Finn Mortensen, med hvem han arrangerte sin komponistdebut i Universitetets Aula (1954).
Sommerfeldts komposisjoner var preget av minimalistisk norsk folkemusikk med ikke få religiøse overtoner, ikke ulikt Klaus Egge, Harald Sæverud, David Monrad Johansen og Geirr Tveitt. Sommerfeldts produksjon domineres av tonalt orienterte sanger og klaververker, og en rekke av disse er blitt standardrepertoire for norske utøvere opp gjennom årene. Eksempler er To Hamsun-sanger, Tre lyriske stemningsbilder og de fem sonatinene og tre Fabel-suitene for klaver. Dette gjelder også for mange av hans verk for ulike soloinstrumenter, som Vårlåter for solo fløyte. Sommerfeldts kjærlighet til den menneskelige stemme kommer klart frem i kammermusikalske verk som Om kjærlighet og From William Blake's Poetry. To av hans mest sentrale verk er Sinfonia la Betulla og klaverkonserten med tittelen Mot en lengsel. Sommerfeldts sanger, som danner en viktig bestanddel i hans produksjon, viser komponistens innlevelse i de diktene han tok utgangspunkt i. Tonesettinger til dikt av Stein Mehren, William Blake, Hans Henrik Holm og Knut Hamsun utgjør en sentral del av Sommerfeldts kompositoriske virke.
Sommerfeldt satt i styret til Norsk Komponistforening, Rikskonsertene og Norges musikkhøgskole og var leder i Tonos vurderingsutvalg. Han var en ofte brukt ekspertkommentator i aviser og kringkasting. Under psevdonymet Robert Hunter skrev han noveller for Allers. Et hjerneslag (1988) avkortet hans komponistvirke, men han fortsatte som journalist i VG der han virket i over 30 år.
Elephant Cove
Elephant Cove er en liten sirkelforme vik som ligger 0.5 nautiske mil nord for Klutschak Point langs sørkysten og nær vestenden av Sør-Georgia. Navnet «Elephant Bay» ble trolig benyttet av tidlige selfangere i Sør-Georgia, den ble nedtegnet på kartet til den tyske ekspedisjonen under Kohl-Larsen, 1928–29, og på et kart av Discovery Investigations som kartla Sør-Georgia i denne perioden. Cove eller vik blir regnet som et bedre skildrende navn for denne vike istedenfor bay eller bukt.
Louise Brun
Louise Larsine Brun (født Gulbrandsen 16. desember 1830 i Bergen, død 21. januar 1866 i Kristiania) var en norsk skuspillerinne.
Louise var datter av ølbrygger Ole Gulbrandsen Spor og hustru Ingeborg Olsdatter England, og vokste opp på Smørsalmenningen i Bergen. Hun ble 17. januar 1851 gift med skuespillerkollega Johannes Finne Brun.
Louise var eldre søster av Birgitte Cornelia Rojahn, som også ble skuespillerinne, inntil hun i 1857 forlot scenen og ble sangerinne og sangpedagog.
I rampelyset
Sammen med sin mann og Henrik Ibsen, dro Louise våren 1852 på studietur til København med stipendium fra teaterkassen. Ved siden av en krevende og altoppslukende skuespillerkarriere fødte hun 11 barn, hvorav fire døde tidlig.
Louise var relativt høy og slank med smalt renskåret ansikt og dype, mørke øyne. Hun la seg til en dannet eleganse som gjorde henne til en selvskreven innehaver av de sentrale damerollene. Publikum trodde hun var vokst opp i de høyere sosiale sjikt, mens de som kjente hennes egentlige bakgrunn undret seg på hvor hun tok det fra. Kollega Marie Midling Bull mente i sine erindringer at hennes foreldrenes oppvekst i Sunnfjord hadde betydning, og at den reflekterte bygdefolkets takt og verdighet, og gjorde hennes vesen så ulik den jevne bergensers joviale tone og gatespråk.
Louise Brun utmerket seg spesielt som fremfører av prologene som gjerne lestes før stykkene ble spilt. Hun hadde en verdige måte å føre seg på, klar diksjon og nyansert replikkføring. I teaterhistorier omtales hun som «kunstens lyse engel» et uttrykk hentet fra åpningsprologen ved «Det norske Theater» i 1850, men Marie Midling Bull forteller i sine erindringer at det at var Claudia Holm som leste denne, mens Louise og hun selv sto i kulissene kostymert for sine roller i Den Vægelsindede og ventet på å komme på scenen.
Hun spilte blant annet hovedrollene ved førsteoppførelsen av Ibsens Fru Inger til Østeraad i 1855 og som Margit i Gildet paa Solhoug i 1856. Av annet spilte hun bl.a. hovedrollen i Francis Ponsards tre akts drama om mordersken Charlotte Corday ved festforestillingen på stiftelsesdagen i 1852, grevinnen i Eugène Scribes tre akts lystspill Naar Damer føre Krig samme år, og hertuginne Marlborough i Eugène Scribes fem akts komedie ''Et Glas Vand i 1856.
Til hovedstaden
Sammen med ektemannen, Johannes Brun, forlot hun teateret i Bergen 3. april 1857, for at de begge skulle motta fast engasjement ved Christiania Theater. Med unntak for et halvt år ved Kristiania norske Theater, som etter konkursen ble drevet på skuespillerengasjement vinteren 1862-63, var hun hele tiden knyttet til Christiania Theater. Bortsett fra at Bjørnson mente hun også her gjorde en gitrende figur i franske salongkomedier, utmerket seg ikke lenger nevneverdig, og kom til å bli en forholdsvis anonym stemme i ensemblet. Hun ble imidlertid værende ved scenen frem til sykdommen gjorde det umulig å opptre. Det virket som hun var på bedringens vei, og tok igjen til å vise seg i teateret da hun etter et kort sykeleie ble revet bort fra livet like etter fylte 35 år.
I et minnedikt Bjørnson skrev om henne gis et bilde vakkert bilde både av mennesket og kunstneren Louise Brun: «Ja, hennes stille gang igjænnem livet var ikke svakhed, men behersket styrke, var ikke frygt, men dyp ærbødighed ...”.
Maskeand
Taksonomi
Arten ble opprinnelig beskrevet av den svenske naturforskeren og legen Carl von Linné (Linnaeus) i 1766, som Anas dominica. Den var i lang tid siden plassert i slekten Oxyura, basert på anatomiske og morfologiske likheter, men en fylogenetisk studie av Livezey (1995) plasserte arten i sin egen slekt – Nomonyx, som ifølge Livezey (1995) er søstergruppen til Oxyura. Dette har siden fått indirekte støtte i en tilsvarende undersøkelse av Eo, Bininda-Emonds & Carroll (2009).
Biologi
Maskeand er den minste av alle skarvendene. Arten måler cirka 30–36 cm; hannen veier typisk 359–449 g og hunnen typisk 275–445 g.
Fjærdrakten minner om Oxyura, men kroppen er mer nøttebrun med mørke flekker og nakken kastanjebrun. Hannen har svart maske. Hunnen har gråhvitt hode med ei bred mørk rand som renner fra overnebbet og over krona og ned i nakken, samt to karakteristiske mørke striper som renner fra sidene av nebbet og bakover mot nakken. Den øvre av disse mørke stripene går igjennom øynene og videre bakover. Hunnen ligner ellers hannen, men har mindre definerte flekker i fjærdrakten. Begge har blekt gråblått nebb, svært korte undere ekstremiteter og en kort, stiv sort stjert. På oversiden av vingene har arten en karakteristisk stor hvit flekk. Når hekketiden er på hell myter hannen og får ei såkalt eklipsedrakt, ei mer uanselig fjærdrakt som ligner mer på hunnens. Også ungfuglene ligner mer på hunnen.
Maskeand er i betydelig større grad avhengig av skjermede vann med tett akvatisk vegetasjon under overflaten enn artene i Oxyura. Arten trives i ferskvannsinnsjøer, bassenger, sump, myr og sakteflytende elver som har rikelig med flytende akvatiske planter, som vannliljer og vannhyasinter, og er trett bevokst av trær og krattskog langs breddene. I Venezuela opptrer arten også i mangrovesump og oversvømte rismarker. I Texas foretrekker arten våtmark som oversvømmes sesongvis og semipermanent. I Peru har man registrert art i høyder opp mot 1 500 moh, mens man i det sørlige Venezuela har registrert den opp mot 880 moh.
Arten eter hovedsakelig frø, røtter, knoller og andre vegetabilske deler av gress, starr og akvatiske planter, men også noen akvatiske virvelløse dyr, som vanninsekter og små krepsdyr. Arten dykker mest etter maten, typisk på grunt vann. På omkring to meters dybde varer dykkene typisk i 20–30 sekunder. Arten er imidlertid sjelden aktiv på dagtid.
I sin sørlige utbredelse starter gjerne hekketiden i november–desember, mens den i varmere strøk kan skje året rundt, med topper til ulik tid avhengig av utbredelsen. For eksempel i tidsrommene juni–oktober i Venezuela og november–mai i Karibia (Barbados). Hekkeatferden hevdes å være en mellomting mellom Heteronetta og Oxyura, men paringsritualet er egentlig ukjent. Pardannelsen er trolig kortvarig, og på Barbados ankommer kjønnene hekkeplassene til ulike tider. Hannene ankommer brått og forsvinner brått. Parene hekker solitært, og hunnen bygger redet alene. Redet bygges av siv og annet egnet plantemateriale over vann, godt skjult i tett vegetasjon. Det er vanligvis beskyttet av en kuppel og fôret innvendig med litt dun. hunnen legger normalt 3–6 egg med én dags intervall. Inkubasjonstiden varer i cirka 28 dager og hunnen ruger alene. Avkommet er dunkledd og får full fjærdrakter etter cirka 45 dager. Det er imidlertid uklart om begge foreldrene eller bare moren ivaretar dem i dette tidsrommet.
Arten regnes i hovedsak som standfugl, men det er kjent at den er ganske nomadisk og kan gjøre ganske lang trekk relatert til sesongene.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.
Podilymbus
Podilymbus (ringnebbdykkere) er en limnisk slekt i dykkerfamilien (Podicipedidae) og består av to arter, hvorav én regnes som utdødd. Begge artene er monotypiske. Én av artene opptrer over store deler av Amerika, mens den nå utdødde arten var stedbunden og knyttet til kun Atitlánsjøen i det sørvestre Guatemala. Begge artene karakteriseres av en sort ring rundt et ellers kort og kraftig spisset nebb.
Slektsnavnet Podilymbus er et såkalt teleskopord, en sammendragning av de to slektsnavnene Podiceps og det nå ubrukte Colymbus, begge med betydningen dykkerfugl.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men kun en midlertid beskrivelse.
Wolfgang Maennig
Wolfgang Maennig (født 12. februar 1960 i Berlin), tysk roer som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles og 1988 i Seoul. Maennig ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var med på den vesttyske båten som vant konkurransen i åtter for menn foran Sovjetunionen og USA. Laget besto av Wolfgang Maennig, Thomas Möllenkamp, Matthias Mellinghaus, Eckhardt Schultz Ansgar Wessling, Armin Eichholz, Thomas Domian, Bahne Rabe og Manfred Klein som var styrmann.
Italias politiske system
Italia er en parlamentarisk og demokratisk republikk med et flerpartisystem. Landet har vært en demokratisk republikk siden 2. juni 1946, da monarkiet blei avskaffa etter ei folkeavstemning. Resultatet av folkeavstemninga førte til at Italia fikk en ny grunnlov, som trådte i kraft den 1. januar 1948. Den lovgivende makta utøves av parlamentets to kamre som er deputertkammeret og senatet.
Den utøvende makta ligger hos den italienske regjeringa (Consiglio dei ministri, norsk: ministerrådet), leda av Italias statsminister (Presidente del Consiglio dei Ministri della Repubblica Italiana, norsk: presidenten for republikken Italias ministerråd).
Den dømmende makta er uavhengig av både den utøvende og den lovgivende makta.
Italias statsoverhode
Den italienske presidenten (Presidente della Repubblica Italiana) er landets statsoverhode og skal representere landets enhet. Han har dermed mange av de samme oppgavene som tidligere lå hos kongen.
Presidenten har en sammenbindende funksjon i forhold til de tre statsmaktene. Han blir valgt av parlamentet, han utpeker formelt regjeringa og han leder den dømmende makta. Han er dessuten også øverstkommanderende for de væpna styrker.
Presidenten velges av ei forsamling bestående av begge kamrene i parlamentet, samt 58 regionale representanter. Valgperioden er sju år. Det legges vekt på å finne en samlende kandidat.
Gjøkand
Gjøkand (Heteronetta atricapilla) er en basal art i gruppen av skarvender (Oxyurinae), som inngår i andefamilien (Anatidae). Arten er monotypisk og eneste art i den basale slekten Heteronetta. Den er utbredt i Sør-Amerika, fra det sentrale Chile og østover til Paraguay, det sørøstre Brasil og Uruguay, og videre sørover til provinsene Buenos Aires og La Pampa i Argentina.
Italias politiske system
Italias statsoverhode
Vanligvis forsøker presidenten å holde seg utenfor politiske debatter. Samtidig skal han være en beskytter av grunnloven, ved å nekte å signere lover som klart strider mot grunnloven.
Gjøkand
Taksonomi
Gjøkand har av og til blitt betraktet som et naturlig bindeledd mellom vanlige ender (Anatinae) og skarvender.
Italias politiske system
Utøvende makt
Presidenten utpeker statsministeren og regjeringa, men siden Italia har et parlamentarisk system, må regjeringa i praksis godkjennes av parlamentets to kamre. Statsministeren gir formelt presidenten råd om sammensettinga av resten av regjeringa, men i praksis godkjenner presidenten den påtroppende statsministerens råd. Deretter sendes forslaget til ny regjering over til parlamentet for et tillitsvotum.
Gjøkand
Biologi
Gjøkand måler cirka 35–43 cm; hannen veier typisk 434–680 g og hunnen typisk 470–720 g.
Italias politiske system
Utøvende makt
Regjeringa har muligheter til å utstede dekreter.
Gjøkand
Biologi
Arten ligner mye på vanlige ender, men den kan identifiseres som ei skarvand på den forlengede kroppen, korte stjerten, det smale hodet på en tykk nakke, og det blålige konkave, flate og brede nebbet. Gjøkand forveksles også av og til med trommeand (Oxyura vittata), men sistnevnte har den typisk korte og stive stjerten som gjøkanda mangler. Fjærdrakten er i hovedsak mellert nøttebrun på oversiden og mellert beigebrun til gråhvit på undersiden. Hannen har innslag av rødbrunt i flankene og er tilnærmet sort i hodet og på halsen, mens hunnens er mer koksgrått med lyse kinn fra undersiden av øynene. De undere ekstremitetene er kort og mørk koksgrå. Begge kjønnene er mer fargesterke i hekketiden. Ungfuglene ligner hunnen, men er mer rødbrune på oversiden.
Italias politiske system
Utøvende makt
* Se også:Liste over Italias statsministre
Gjøkand
Biologi
Gjøkender trives i sump, innsjøer, bassenger og myrområder med permanent ferskvann og rikelig med akvatiske planter, ofte i åpnet eller skogmessig sparsomt bevokst landskap. De ernærer seg i hovedsak av akvatiske frø og plantedeler, mindre akvatiske virvelløse dyr (spesielt bløtdyr i hekketiden). Arten dykker ikke, men stikker hodet og halsen ned i vann fra overflaten og beiter på bunnen, med stussen stikkende opp over vannoverflaten (som vanlige ender), som regel nær land. De opptrer vanligvis i solitære par, men i Brasil har man observert i gruppe på cirka 300 individer utenfor hekketiden.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.
Italias politiske system
Lovgivende makt
Parlamentet har to kamre, deputertkammeret med 630 medlemmer og senatet med 315 medlemmer. Begge kamre velges for en periode på maksimum fem år, men de kan oppløses før utgangen av valgperioden.
Forslag til lovforslag kan komme fra begge kamre og må passere i identisk form i begge kamre.
Dømmende makt
Det italienske rettssystemet er basert på romerretten, modifisert av Code Napoléon og seinere statutter. Det er bygger på en blanding av anklageprinsippet og Inkvisisjonsprinsippet, men anklageprinsippet ble i 1988 innført for ankesaker. Anker blir nesten behandlet som nye rettslige behandlinger, tre grader av rettsbehandling er til stede. Den siste er en legitimitets rettssak.
Forfatningsdomstolen i Italia avgjør lovers grunnlovsmessighet. Domstolen ble etablert etter den andre verdenskrigen og består av 15 dommere som selv velger sin president. En tredel av dommerne er utnevnt av Italias president, en tredel av Italias parlament og en tredel av de øvrige høyesteretter i landet. Forfatningsdomstolen avgjør lovenes grunnlovsmessighet og ble etablert etter den andre verdenskrigen.
Italia har ikke akseptert Den internasjonale domstolen.
Historisk bakgrunn
Italia blei samla relativt seint i forhold til andre europeiske nasjonalstater. Det liberale regimet strevde med å løse problema knytta til den økonomiske ubalansen mellom de ulike delene av landet. Italias økonomiske sentrum ligger i nordvest i området mellom Milano, Torino og Genova, kjent som det industrielle triangel. Sør-Italia er den dag i dag underutvikla sammenligna med de nordlige delene av landet, noe som har vært et av de sentrale politiske problema etter samlinga.
Afrikamesterskapet i basketball for menn 1981
Afrikamesterskapet i basketball for menn 1981 ble arrangert i Mogadishu i Somalia i 1981.
Italias politiske system
Historisk bakgrunn
Det liberale regimet varte i 60 år, men kollapsa under presset fra krav om full demokratisering etter første verdenskrig. Mussolinis fascisme varte fra 1922 til 1945 og bidro i tillegg til mangelen på demokratiske friheter til å bremse opp den økonomiske veksten. Først etter 1945 opplevde Italia for første gang fullt demokrati.
Årene etter den andre verdenskrigen
Det har vært hyppige regjeringsskifter i etterkrigstidas Italia, men italiensk politikk har likevel vært prega av stor stabilitet snarere enn av ustabilitet. Helt fram til begynnelsen av 1990-tallet var Democrazia Cristiana dominerende, mens Partito Comunista Italiano (PCI) leda opposisjonen. DC satt sammenhengende i regjering fra 1945 til 1994. Bakgrunnen for dette var en enighet mellom DC de andre partiene om å ekskludere PCI fra makta, da det ble oppfattet som et anti-system-parti. Selv om DC kun hadde absolutt flertall i parlamentet i perioden 1945 til 1953, klarte partiet som det største partiet å holde seg ved makten permanent ved hjelp av skiftende koalisjoner med tre mindre partier.
Tangentopoli
På 80-tallet ble korrupsjonen mer omfattende, ei utvikling som skulle bli avdekka tidlig på 90-tallet og som blei kjent under tilnavnet Tangentopoli. At korrupsjonen hadde kunnet foregå såpass lenge har blitt forklart med den lange sammenhengende regjeringsmakta og vissheten om at velgerne ikke hadde noe reelt alternativ, bortsett fra kommunistene.
Situasjonen endra seg etter Sovjetunionens fall, som ikke bare førte til at kommunistspøkelset ikke lengre var noen reell samlende faktor, men også til at det allerede sterkt reformerte eurokommunistiske Partito Comunista Italiano i 1991 oppløste seg sjøl og danna Partito Democratico della Sinistra (PDS), som definerte seg som et demokratisk sosialistisk parti. Dette medførte store problemer for regjeringspartiene, ikke minst DC, som nå ikke lengre kunne skremme velgerne med kommunistspøkelset. Sovjetunionen var borte og PCIs etterfølgere i PDS hadde forlatt den kommunistiske ideologien. Dermed blei det vanskelig for regjeringspartiene, ikke minst DC, å forhindre en stor andel av velgerne å forlate sitt gamle parti som en reaksjon på korrupsjonen, samt en lengre tids mangel på å oppnå politiske resultater.
Endringer i partilandskapet
De politiske endringene som fulgte korrupsjonsskandalene har vært så omfattende at man har omtalt den følgende perioden som den andre republikk, i motsetning til den foregående perioden, som blir omtalt som den første republikk (til tross for at det ikke hadde funnet sted noen omfattende konstitusjonelle endringer). Velgerne forlangte politiske, økonomiske og etiske reformer etter korrupsjonsavsløringene. Skandalene involverte alle de større partiene, men særlig regjeringspartiene. Skandalen førte til at de fleste partiene gikk i oppløsning og åpna opp for nye partidannelser.
En annen faktor som bidro til dette var ei folkeavstemning den 18. april 1993 som ga overveldende støtte til å fjerne den eksisterende proporsjonale valgordninga. Et system som kombinerte elementer av flertallsvalg og forholdstallsvalg blei innført i august samme år. Disse endringene bidro til de omfattende endringene i det partipolitiske landskapet, samt dannelsen av nye allianser.
De fleste av de tidligere partiene har altså forsvunnet og blitt erstatta av ei stor gruppe nye partier. Disse partiene skiller seg fra de tradisjonelle partiene ved å ha en løsere struktur og ved å være mer åpne for løsere medlemstilknytning og ved å inngå i føderasjoner med andre partier. De typene allianser som både gamle og nye partier har inngått, har, som en følge av det nye valgsystemet, i økende grad blitt prega av polaritet, noe som har bidratt til forsøk på å danne større partier ved sammenslåinger eller ved å danne valgallianser.
Høyresiden
Det tredje partiet på høyresida er det regionalistiske Lega Nord, et norditaliensk parti som ønsker økt sjølstendighet for Nord-Italia, noe som har ført til et problematisk forhold til de to andre høyrepartiene. De to førstnevnte partiene ble i 2008 slått sammen til et nytt parti il Popolo della Libertà.
Regjeringsalternativer
Fra midten av 1990-tallet har det nye partisystemet ført til en reell alternering mellom ulike regjeringsalternativer. Om det har ført til bedre politisk styring er imidlertid omdiskutert. Antallet partier har ikke gått ned, tross det nye valgsystemet. Ifølge Duvergers lov skulle man vente at valgsystemet skulle føre til et topartisystem, noe som ikke har skjedd i dette tilfellet. Riktignok har man fått en økende grad av polaritet, men det er snakk om allianser av partier, snarere enn helhetlige partier.
Det er likevel gjort forsøk i retning av å bygge to store partier på henholdsvis høyre- og venstresida. Det nyoppretta Partito Democratico og det planlagte il Popolo della Libertà er eksempler på dette. Årsaken til at man ikke har fått et topartisystem ligger blant annet i at man har fått avtaler mellom ulike partier om hvor de skal stille, slik at et parti avstår fra å stille liste der en koalisjonspartner stiller. Dermed forhindrer man at koalisjonspartnerne ødelegger for hverandre, slik at den andre partiblokka vinner i valgkretsen. Koalisjonene er imidlertid ikke spesielt stabile. Riktignok klarte høyresida å holde seg ved makta i hele perioden 2001-2006, men gnisningene innad i koalisjonen førte på 1990-tallet til at Lega Nord trakk seg.
På venstresida har regjeringene hatt enda kortere levetid. Statsviteren Giovanni Sartori karakteriserte det gamle partisystemet som polarisert pluralisme. Det nye partisystemet har på sin side blitt karakterisert som fragmentert bipolaritet, det vil si et partisystem der to brede koalisjoner konkurrerer, men der ingen av partiene er sterke nok til å dominere og kontrollere de respektive koalisjonene.
Matthias Mellinghaus
Matthias Mellinghaus (født 10. mai 1965 i Iserlohn), tysk roer som deltok i de olympiske leker 1988 i Seoul. Mellinghaus ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1988 i Seoul. Han var med på den vesttyske båten som vant konkurransen i åtter for menn foran Sovjetunionen og USA. Laget besto av Wolfgang Maennig, Thomas Möllenkamp, Matthias Mellinghaus, Eckhardt Schultz Ansgar Wessling, Armin Eichholz, Thomas Domian, Bahne Rabe og Manfred Klein som var styrmann.
Estadio Defensores del Chaco
Estadio Defensores del Chaco er et flerbruksstadion i Asunción, Paraguay. Det blir for det meste brukt til fotballkamper. Stadionet hadde en gang i tiden kapasitet på over 50 000 tilskuere, men har gjennom årene blitt ombygd flere ganger, for å tilfredsstille internasjonale krav, og har nå kapasitet til ca. 42 354 mennesker.
Oversikt
Stadionet ble åpnet i 1917, og dens første navn var «Estadio de Puerto Sajonia» fordi den lå i Sajonia-distriktet i Asunción. Etter at vant gull i 1924, bestemte fotballforbundet i Paraguay at stadionet skulle hete «Uruguay» for å hedre «nabolandet». Senere ble stadionet omdøpt tilbake til Estadio Puerto Sajonia.
Gjennom Chacokrigen ble stadionet brukt som depot for krigsmateriell og som møteplass for troppene. etter krigen ble stadionet døpt til nåværende navn «Defensores del Chaco» (forsvarerne av Chaco), til ære for de seirende troppene som deltok i Chacokrigen mellom Paraguay og Bolivia. Stadionet gjennomgikk renovasjoner i 1939, 1996 og 2007.
Stadionet er ikke eid av et lokalt fotballag, og blir hovedsakelig brukt til landskamper eller internasjonale kamper i turneringer som Copa Libertadores og Copa América. Det ble spilt kamper her under Copa América 1999, inkludert finalen da vant over. Den gangen hadde stadionet en kapasitet på 48 000.
Jutta Verkest
Jutta Verkest (født 11. oktober 2005) er en belgisk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Crumebreen
Crumebreen er en sidebre i Antarktis. Den er om lag 10 kilometer lang og flyter østover og ut i Ommanneybreen nær nordkysten av Victoria Land i Ross Dependency, New Zealands kravområde i Antarktis.
Afrikamesterskapet i basketball for menn 1983
Afrikamesterskapet i basketball for menn 1983 ble arrangert i Alexandria i Egypt i 1983.
Crumebreen
Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1960–63, og navnsatt av Advisory Committee on Antarctic Names etter William R. Crume, en utstyrsansvarlig i skvadron VX-6 ved McMurdo-basen under Operation Deep Freeze 1968.
Jutta Verkest
Hun representerte Belgia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 23 i mangekamp.
Ettelbruck
Ettelbruck (luxembourgisk: Ettelbréck) er en kommune og en by i Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 15,18 km², ligger i kantonen Diekirch. I 2005 hadde kommunen 7 478 innbyggere.
Jonathan Phillips
Jonathan Mark «Jonny» Phillips (født 5. september 1963 i London) er en engelsk skuespiller. Han er best kjent for rollen som andrestyrmann Charles Lightoller i storfilmen Titanic (1997). Phillips har også dukket opp i episoder av kriminalseriene Mord og mysterier og Mord i paradis.
Amine Harit
Amine Harit (født 18. juni 1997) er en franskfødt marokkansk fotballspiller som spiller for.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Mineral Hill
Mineral Hill er en avrundet ås, 445 moh, med isfrie, udekte sider, som ligger 2,8 km vest for Trepassey Bay på Tabarin Peninsula. Den ble trolig oppdaget av Den svenske antarktisekspedisjonen under ledelse av Otto Nordenskjöld, 1901-04 og ble først kartlagt av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) i 1946, som ga den navnet på grunn av små mengder rødfarget mineral i berget.
Dune (2021)
Dune, også skrevet Dune: Part One, er en amerikansk science fiction-film fra 2021 regissert av Denis Villeneuve. Filmen er den første av to filmer basert på boken Sand (Dune) fra 1965 av Frank Herbert. Filmserien er den andre filmversjonen av boken etter David Lynchs Dune fra 1984.
Filmen fikk elleve nominasjoner foran den 94. Oscar-utdelingen og vant seks av prisene. I Norge ble den nominert til Amandaprisen 2022 i klassen beste utenlandske kinofilm.
Fylkesvei 6108
Fylkesveg 6108 går mellom Halåsen og Sørsetbrua i Hustadvika kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv278.