cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Line Halvorsen (billedkunstner)
Line Halvorsen (født 1976 i Trondheim) er en norsk billedkunstner, skribent og kurator. Hun er ansatt ved Kunsthøgskolen i Oslo, hvor hun har jobbet siden 2010.
Five Pence
Five pence er en Britisk mynt verdt en tyvendedel av et Britisk pund. Mynten blir ofte kalt shilling ettersom den er verdt en tyvendedel av et pund, noe som også den gamle britiske shillingen var.
Line Halvorsen (billedkunstner)
Halvorsen er utdannet med Diplom fra Bergen Kunsthøgskole, KhiB, og Konsthøgskolan i Malmø. I tillegg har hun gjennomført to års utdanning i Allmenn Litteraturvitenskap fra UiT, og et år med Informasjons -og biblioteksvitenskap ved ABI, Oslo Met. Hun har også studert «Pedagogikk i kunstopplæring» ved KhiO, og to år ved Filmlinjen til Nordland kunst- og filmhøgskole.
Det må være spøk
«Det må være spøk» er en coverlåt med den norske humortrioen Prima Vera, opprinnelig utgitt 15. januar 1981 som åpningspor og som det eneste nye sporet på samlealbumet The Best Of Ebba.
Originalen ble skrevet av Neil Diamond og heter «I'm a Believer» som den amerikanske pop-gruppen The Monkees ga ut på single i november 1966. Den nådde førsteplass på VG-lista i starten av 1967. Originalteksten handler enkelt om en mann som ikke tror på kjærligheten inntil han ser ansiktet på en dame han treffer.
Prima Veras tekst handler om byråkratiske regler som i Prima Veras øyne blir så merkelige at de «tror det må være spøk». Jahn Teigen synger første vers, mens Tom Mathisen sørger for andre vers. Refrengene synger de sammen.
«Det må være spøk» ble også utgitt september 2000 på Rest of the best vol 2,5.
Skogsalathettefly
Skogsalathettefly (Cucullia lactucae) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den forekommer på det sørlige Østlandet i Norge.
Utseende
Et ganske stort (vingespenn 44 – 48 mm), grått nattfly. Kroppen er spoleformet. Forvingen er temmelig monotont, blålig grå, med bare svakt antydete, mørkere streker. Bakvingen er brungrå, lysere ved roten. Larven er karakteristisk farget, gul med store, firkantede, svarte flekker. Den er naken bortsett fra noen korte børster.
Levevis
Larvene lever på skogsalat (Mycelis muralis), av og til også på andre planter i kurvplantefamilien. De voksne sommerfuglene flyr om natten i juni – juli. Arten overvintrer som puppe.
Utbredelse
Arten finnes i Europa og videre østover til Mongolia. I Norge er den funnet langs kysten vestover til Vest-Agder.
Bolivarianske leker 1965
Bolivarianske leker 1965 (bolivarianske leker) ble arrangert i Quito og Guayaquil i Ecuador i 1965.
Før hanen galer
Før hanen galer er Jens Bjørneboes debutroman fra 1952. Den ble opprinnelig skrevet som et skuespill, men ingen ville sette opp stykket.
Handling
Før hanen galer er en todelt roman. Første del omhandler Bjørneboe selv som er i en utbombet tysk by like etter krigen. Der treffer han blant annet den estiske krigsforbryteren Max som vervet seg til SS som 17-åring og utdannet seg i en tysk konsentrasjonsleir. Han reiser også til Sveits der han treffer Gerda og Claus Reynhardt. Andre del av romanen er sannsynligvis den teksten han jobber med i første del. Den tar utgangspunkt i dokumenter som ble gjort tilgjengelige etter krigen om de medisinske eksperimentene på fanger i tyske leirer.
Hovedpersonen er dr. Reynhardt, som ser seg blind på de mulighetene det å eksperimentere på levende mennesker gir ham. Han er ikke opptatt av nazi-ideologi eller raseteorier, men likefullt er han i stand til å gjennomføre de grusomste eksperimenter på levende uskyldige mennesker.
Han ser på sin barndomsvenn med forakt, og det er lett å la seg narre til å tro at han er verre. Standartenführer Paul Heidebrand er en ivrig nazist, og innrømmer at alt det fryktelige han gjør i leiren kun er for hans egen del. Han er fullstendig klar over, og åpen om, at han gjør det for makt og penger.
Dr. Reynhardt og Standartenführer Heidenbrand har en felles venn: Jøden Samuel. Ved en skjebnens ironi har han havnet i samme leir som Heidenbrand styrer, og Reynhardt eksperimenterer i. En natt forsvinner både Samuel og Heidenbrand. De har rømt over til Sveits. Heidenbrand kommer tilbake for å hente Samuels verdipapirer, men blir tatt og satt i leiren, denne gangen som fange. Reynhardt blir også arrestert for å ha smuglet med seg dokumenter om det som har skjedd i leiren. Når krigen går mot slutten rømmer tyskerne fra leiren, og fangene får etter hvert kontroll. Dr. Reynhardt blir slått ihjel av de andre fangene, men Standartenfürer Heidenbrand slipper unna. Han tar så identiteten til en nordmann han delte celle med og som døde, og bidrar med nødhjelp i den samme tyske byen der Bjørneboe, eller jeg-personen, befinner seg i den første delen av boka.
Det er i sammenligningen mellom Heidenbrand og Reynhardt at mange av Bjørneboes meninger om mennesker kommer frem. Dr. Reynhardt driver et dobbeltspill, han blokkerer alle følelser hva angår vitenskapen, og nekter å ta ansvar for sine handlinger der. Hjemme er han derimot en hengiven familiefar. Hans barndomsvenn Heidenbrand gjør ikke noe slikt. Han er fullt bevisst ondskapen i sine handlinger, og han gjør det fordi han ønsker makt og penger. Begge har et reelt valg, en mulighet, til å bryte med det de gjør. Reynhardt kjører på fordi han ikke innser at det han gjør er umenneskelig. Heidenbrand ofrer seg selv og redder sin jødiske venn. Etter krigen gjør han bot ved å drive nødhjelp. Han presiserer at mennesker selv kan velge sitt liv.
Klaus von Dohnanyi
Klaus von Dohnanyi (født 23. juni 1928 i Hamburg) er en tysk politiker (SPD). Han var utdannelses- og vitenskapsminister i den føderale regjeringen fra 1972 til 1974 og fra 1981 til 1988 førsteborgermester (regjeringssjef) i bystaten Hamburg.
Bakgrunn, utdannelse
Von Dohnanyi vokste opp i Berlin-Grunewald. Hans far Hans von Dohnanyi ble i 1938 sendt som Reichsgerichtsrat til Leipzig. Han ble henrettet mot slutten av andre verdenskrig som motstandskjemper.
Fra 1938 til 1940 gikk Klaus von Dohnanyi på Thomasschule zu Leipzig, fra 1940 til 1944 på Benediktinergymnasium i Ettal og så på Helmholtz-Gymnasium i Potsdam.
Fra høsten 1944, etter nød-Abitur, ble han utskrevet til Volkssturm, en militær enhet for særlig unge eller særlig gamle; i november 1944 ble han funnet anvendelig for krigføring («kriegsverwendungsfähig») og i januar neste år innkalt til en kampbataljon i Reichsarbeitsdienst i Karstädt i Prignitz. I mai 1945 havnet han for noen få dager i kanadisk krigsfangenskap. Høsten 1945 traff han igjen på sin familie i Frankfurt am Main, som han hadde vært atskilt fra under sin krigstjeneste.
I 1946 begynte han å studere jus, og avla 1949 den første og 1957 den andre juridiske statseksamenen. I 1959 ble han dr.juris.
Karriere
Klaus von Dohnanyi ble medlem av SPD i 1957. Fra 1969 til 1981 var han medlem av det tyske parlamentet. I 1979 ble han partiformann i Nordrhein-Westfalen. Fra 1982 til 1988 var han medlem av Hamburgs borgerskap.
Liverpool
Liverpool [] er en by i det vestlige England i Storbritannia. Den ligger ikke så veldig langt ifra grensen til Wales, på nordsiden av fjorden som dannes av elven Mersey.
Klaus von Dohnanyi
Karriere
I 1968 ble han statssekretær i næringsministeriet. Året etter ble han parlamentarisk statssekretær for utdannelses- og vitenskapsministeren. Da Hans Leussink trakk seg fra denne stillingen i januar 1972, ble han etterfulgt av Dohnanyi. Da Willy Brandt gikk av som kansler den 7. mai 1974, forlot Dohnanyi regjeringen. Mellom 1976 og 1981 var han statsminister i utenriksdepartementet.
Liverpool
Byen er en av fem enhetlige myndigheter i Merseyside. Disse danner i praksis et sammenhengende urbant område, med en befolkning på ca. 1,36 millioner, hvorav Liverpool har ca. 440 000 (2002). Innbyggerne kalles Liverpudlians eller Scousers. Deres distinkte dialekt kalles Scouse.
Klaus von Dohnanyi
Karriere
Den 24. juni 1981 ble Klaus von Dohnanyi valgt til Hans-Ulrich Kloses etterfølger som Hamburgs førsteborgermester. Denne stillingen hadde han frem til 8. juni 1988.
Familie
Klaus von Dohnanyi er sønn av Hans von Dohnanyi og hans kone Christine Bonhoeffer, søster av Dietrich Bonhoeffer. Han er barnebarn av den ungarske komponisten Ernst von Dohnányi, og er gift med forfatteren Ulla Hahn. Hans bror er dirigenten Christoph von Dohnányi.
Liverpool
Liverpool er Storbritannias nest største eksporthavn. Den har en god del industri, men er preget av nedleggelser gjennom det 20. århundre.
I 2008 var Liverpool europeisk kulturhovedstad.
Historie
I 1190 ble stedsnavnet skrevet ned som Liuerpul, som betyr en pøl med gjørmete vann.
Den egentlige grunnleggelsen av byen dateres gjerne til august 1207, da Liverpool fikk charter som havn og ble en valgkrets. Den var først en militærhavn, hvor man utskipet tropper til Irland. Liverpool slott ble bygget på denne tiden; slottet ble fullstendig fjernet i 1726. Byen var liten og ubetydelig i lang tid; i det 16. århundre var det bare omkring 500 innbyggere, og området var underlagt Chester helt til 1650-årene. Under borgerkrigen ble det flere ganger kjempet om byen, blant annet i en 18 dager lang beleiring i 1644.
Etter dette vokste byen sakte, uten noen bemerkelsesverdige hendelser. I 1698 fikk borgerne tillatelse fra parlamentet til å bygge en ny kirke. Dette er et signal om at noe er i ferd med å skje, og man ser at befolkningen begynner å vokse raskt utover det 18. århundre. Dette skyldtes mye at handelen med Vestindia i stor grad gikk gjennom Liverpool. Den første våtdokken i England ble konstruert i Liverpool i 1715. Slavehandelen førte også til rikdom, og byen har en befolkningsgruppe av afrikansk opprinnelse som kan spore sine aner tilbake til denne tiden. På begynnelsen av det 19. århundre gikk omkring 40 % av verdens handel over havnen i Liverpool.
I det 19. århundre vokste byen raskt, og flere store bygninger ble reist. Mellom 1801 og 1841 ble byens innbyggertall mer enn tredoblet. Etter sultkatastrofen i Irland i 1845 emigrerte rundt 500 000 irer til Liverpool, hvorav over 100 000 ble, noe som har gitt Liverpool en av Englands største katolske minoriteter. Også senere har Liverpool vært et yndet mål for irer som har ønsket å bosette seg i England. Byen fikk status som city i 1880.
I den første halvdelen av det 20. århundre fortsatte byen å ekspandere. Det kom mange innvandrere fra andre europeiske land. Mange walisere flyttet også til Liverpool i denne perioden; så mange at byen noen ganger ble kalt «hovedstaden i Nord-Wales». Den nasjonale Eisteddfod, den viktigste walisiske kulturmønstringen, ble holdt i Liverpool i 1884, 1900 og 1929. I 1930 kom byen opp i en befolkning på 850 000.
Under andre verdenskrig var det 80 luftangrep mot Merseyside. Den verste perioden var i mai 1941, da det var jevnlige angrep på havnen i Liverpool i nesten en uke. Omkring 2 500 ble drept, og omkring halvparten av hjemmene i byområdet ble skadet; 11 000 hjem ble helt ødelagt. Etter krigen fulgte en stor gjenoppbyggingsperiode. Dette omfattet nye boligområder, og Seaforth Dock, det største havneprosjektet i Storbritannia. Men fra 1950-årene hadde byen lidd under nedleggelser i industrien, og i 1985 hadde befolkningstallet falt ned til 460 000.
Historisk var Liverpool en del av grevskapet Lancashire, men byen ble selvstyrt i 1888. I 1974 ble grevskapet Merseyside opprettet. Dette ble i sin tur oppløst som administrativ enhet i 1986. En viktig årsak til opprettelsen av fem enhetlige myndigheter i stedet for det administrative grevskapet var at Militants, en fraksjon innen Labour Party hadde tatt politisk kontroll over flere områder; ved å legge om styresettet kunne man endre på dette.
I 1989 ble 96 Liverpool-fans drept eller alvorlig skadet under Hillsborough-tragedien under en fotballkamp i Sheffield. Tragedien førte til endringer på tribunene britiske fotballbaner, for å unngå gjentagelser. I 1993 var byen igjen i sjokk etter at to ti år gamle gutter, Jon Venables og Robert Thompson, drepte to år gamle James Bulger.
Mathew Street
I sentrum av byen ligger gaten Mathew Street, med The Cavern Club, hvor The Beatles opptrådte i tidlige år.
Liverpool International Music Festival, tidligere The Mathew Street Festival, arrangeres i byen hver høst. Under festivalen, som er utendørs, spiller mange band gratis. Konsertene foregår både i Mathew Street og ellers i byen.
Liverpool Pier Head
Liverpools mest kjente landemerke er The Pier Head, eller Liverpool Waterfront, som det også kalles. Dette er de tre kjente bygningene The Liver Building, The Cunard Building og The Port of Liverpool Building.
Det var fra en terminal i dette området, kalt The Prince's Landing Stage, at Amerika-båtene til The Cunard Line og The White Star Line gikk fra. The White Star Line, som blant annet hadde skipet RMS «Titanic», ble senere tatt over av The Cunard Line. The Cunard Line skiftet da, i 1934, navn til The Cunard White Star Line, men skiftet senere navn tilbake igjen til The Cunard Line.
Utendørs kunst
I Moorfields, ovenfor inngangen til Merseyrail lokaltogstasjonen med samme navn, er kunstverket «Turning the Place Over» fra 2007. Dette kunstverket er laget av skulptøren Richard Wilson og består av et ovalt utsnitt, med en diameter på åtte meter, av fasaden på en bygning. Kunstverket er konstruert slik at fasadeutsnittet roterer sånn at man får se vekselvis innsiden og utsiden av fasaden.
På John Lennon Airport står det en gul undervannsbåt som i Beatles-sangen «Yellow Submarine». Fra Beatles-sangen «Eleanor Rigby» kan man finne en statue på benk i Stanley Street, som ligger i enden av Matthew Street.
Aviser
Liverpool har to aviser; Liverpool Daily Post, som er en morgenavis og Liverpool Echo, som er en kveldsavis. De to avisene er søsteraviser; de holder til i samme bygg og de eies begge av avisgruppen Trinity Mirror pls. Trinity Mirror pls er den største britiske avisgruppen og det er også de som står bak den kjente avisen The Daily Mirror.
Gratisavisen Metro har også en egen Liverpool-utgave.
Arne Heli
Arne Vilhelm Heli (født 17. september 1924, død 9. august 2006) var en norsk sosionom og homopolitisk aktivist, som var sentral i dannelsen av Det norske forbundet av 1948. Var i perioden 1949–1966 samboer med Øivind Eckhoff som i 1957 ga ut Vi som føler annerledes: homoseksualiteten og samfunnet under pseudonymet Finn Grodal. Boka var Norges første sakprosaverk om homofili. Heli hjalp til med å samle inn relevant materiale og redigere boken. Han var også æresmedlem i KROM (Norsk forening for kriminalreform) og medforfatter på boken Murer og mennesker: en KROM-bok om fengsel og kriminalpolitikk sammen med Thomas Mathiesen.
Mot slutten av sitt liv skrev Heli boken Åpen om det forbudte, der han beskrev tiden fra han ble oppmerksom på sin seksuelle orientering på 1940-tallet til han sto fram som homofil i Studentersamfundet i 1965. Boka ble utgitt noen uker før hans død i 2006.
Kardinaltall
Kardinaltall eller grunntall er tall som brukes til å angi størrelsen på en mengde. En slik størrelse kalles kardinalitet.
Dersom det eksisterer en bijeksjon mellom to mengder har de samme kardinalitet. For å finne størrelsen på en mengde forsøker man ofte å finne en bijeksjen til en mengde med en allerede kjent kardinalitet. Kardinaltallene er en utvidelse av de naturlige tallene og inneholder i tillegg de uendelige kardinaltallene (Alef-tall).
Acanthops onorei
Acanthops onorei er en art av insekter som tilhører ordenen knelere.
Utbredelse
Acanthops onorei finnes i Ecuador.
Mari Samuelsen
Mari Silje Samuelsen (født 21. desember 1984) er en norsk klassisk fiolinist.
Hun var elev av Arve Tellefsen fra hun var fire år gammel. Fra 14-årsalderen var hun elev ved Barratt Due musikkinstitutt og læreren Stephan Barratt-Due, senere av den russiske professoren Zakhar Bron. Hun har vært solist med de fleste norske orkester og flere utenlandske. Hun spiller på en Guadagninifiolin fra 1773, og har også spilt på en Stradivariusfiolin fra 1724.
Hun har mottatt Hedmark fylkeskommunes kulturpris (2006) og Hedmarksprisen (2003) sammen med broren Håkon Samuelsen, og har mottatt flere stipendier.
Sammen med broren ga hun ut albumet Pas de Deux i 2015. Pas de Deux er komponert av James Horner, og albumet ble det første klassiske albumet som toppet VG-lista siden 1995. I 1995 toppet både Arve Tellefsens Arco og Herbert von Karajans Adagio VG-lista.
I 2017 la Håkon Samuelsen opp, og Mari Silje fortsatte alene. De spilte sin siste konsert sammen i Istanbul. Samme år kom albumet Nordic Noir på Decca Records. Der spilte hun blant annet ny musikk fra filmkomponistene Uno Helmersson og Johan Söderqvist.
I 2018 signerte hun for Deutsche Grammophon. Da plateselskapet feiret 120-årsdag fremførte Samuelsen «November» av Max Richter sammen med Shanghai symfoniorkester i Den forbudte by. 7. juni 2019 kom albumet MARI, som hun spilte inn med Konzerthausorchester Berlin og dirigent Jonathan Stockhammer.
Saved by Love
Saved by Love er en amerikansk stumfilm fra 1908, regissert av Edwin S. Porter.
Handling
En gammel onkel, hvis niese nekter å gifte seg med mannen han har valgt ut for henne, etterlater en klausul i testamentet hans som krever at hun skal gifte seg på en bestemt dag - ellers kommer hun til miste hele arven etter ham. Konfrontert med valget om å miste en formue, eller umiddelbart ekteskap, forsøker den unge kvinnen å finne ett smutthull og motvillig til å gi avkall på hennes egen frihet.
En hjemløs mann blir overtalt til å bli hennes ektemann, og blir betalt et større beløp på betingelse av at han går med på å gifte seg - og deretter gå med på en skilsmisse. Men den hjemløse mannen ønsker virkelig å vinne kjærligheten til denne kvinnen han skal gifte seg med.
Ellen Strøm Juliussen
Ellen Kristine Strøm Juliussen (født 19. oktober 1980) er en tidligere norsk friidrettsutøver. Hun representerte IL Runar og Trondheim Friidrett.
Hun deltok i European Youth Olympic Festival (EYOF) en gang, i 1997, og løp stafett på Norges Europacup-lag i 1999.
Etter utdannelse ved NTNU har hun jobbet i kraftbransjen (Statnett og Skagerak Energi). I 2015 ble hun valgt inn i styret i Norges Friidrettsforbund.
Peter Hellenbrand
Peter Hellenbrand (født 7. desember 1985) er en nederlandsk skytter som konkurrerer i rifleskyting. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 5 i 10 meter luftrifle.
Salmer på veien hjem
Salmer på veien hjem er et musikkalbum fra 1991 med Ole Paus, Mari Boine Persen og Kari Bremnes, utgitt av Kirkelig Kulturverksted. Den utmerker seg med utradisjonell og rustikk tolkning av flere salmer. Albumet er produsert av Erik Hillestad som hadde ideen til prosjektet og fikk med seg de tre vokalistene. Innspillingene ble gjort i Helgerud kirke 18. – 22. mars 1991.
Ricarda Lobe
Ricarda Lobe (født 13. april 1994) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i hekkeløp.
I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ble slått ut i førsøksheatet.
Blaker Idrettslag
Blaker Idrettslag (stiftet 10. september 1922) er et idrettslag fra Sørum kommune midt mellom Sørumsand og Aurskog, som organiserer idrett innenfor allidrett, fotball, friidrett, ski og trim.
Seriehistorikk A-laget siden 1948
* halv sesong grunnet Covid-19. Kun høstsesongen ble gjennomført.
Antall kamper på A-laget siden 1981 - 2022
Antall mål på A-laget siden 1981 - 2022
Antall assists på A-laget siden 2009-2022
Kåringer
Hvert år blir spillere utnevnt i diverse kåringer for sin innsats på banen for Blakerfotballen. Noen kåringer har bare vært et år, mens andre kåringer er kjente gjengangere.
2022
Årets spiller: Mattias Karlsson
Årets assistkonge: Martin Nordseth (14 målgivende)
Årets mål: Martin Mathisen (b) mot Fjellhamar (1-5 tap)
2021
Årets spiller: Torbjørn Dahlum Nilsen
Årets assistkonge: Anders Egeberg og Sander Svardahl (3 målgivende)
Årets mål: Sander Svardahl (b) mot Raumnes/Årnes (3-2 tap)
2020
Ingen utdeling. Sesong avlyst grunnet Covid-19.
2019
Årets spiller: Martin Mathisen
Årets toppscorer: Martin Mathisen og Viktor Wikstrøm (11 mål)
Årets assistkonge: Mattias Karlsson (8 målgivende)
Årets mål: Martin Mathisen (h) mot Sørumsand (1-0 seier)
Årets spiller B-lag: Thomas Bogen
Beste holdning: Simen Kristiansen
SPARC64 IV
SPARC64 IV var en videre utvikling av SPARC64 III og ble lansert i 400 og 450 MHz den 1. august 2000. Den integrerte nivå-1 cache ble doblet fra 2 x 64 KB til 2 x 128 KB for henholdsvis data og instruksjoner. Nivå-2 cache ble bygd med DDR SRAM (double data rate). Branch prediction ved betingede hopp ble forbedret ved å utvide branch bufferet til å omfatte 16,384 «innganger» til forskjellige utfall av betingelser. I tillegg hadde prosessoren støtte for Visual Instruction Set, som Sun Microsystems lanserte i UltraSPARC.
SPARC64 IV bestod av 30 millioner transistorer, og ble fabrikkert med Fujitsu's CS80-prosess, en 180 nanometers 6-lags kobber CMOS-prosess. Den benyttet 1.8 Volt internt og 2.5 eller 3.3 Volt eksternt. Prosessoren hadde 1206 pinner, hvorav 552 ble brukt til signaler og 405 til elektrisk forsyning og jording. Størrelsen var 37.5 x 37.5 mm.
Den 17. juli 2002 introduserte Fujitsu en ny generasjon av SPARC64 IV i 700, 788 and 810 MHz (en 600 MHz versjon ble demonstrert allerede i 2001). Disse prosessorene var fabrikkert med Fujitsu's CS85-prosess, en 130 nanometers 6-lags kobber CMOS-prosess. Den interne spenningen ble redusert til 1.8 Volt, mens den eksterne ble redusert til 1.8 eller 2.5 Volt.
Blaker Idrettslag
Seriehistorikk A-laget siden 1948
Årets toppscorer B-lag: Martin Mathisen (22 mål)
Årets assistkonge B-lag: Thomas Skaalerud (16 målgivende)
Treningskonk: Martin Mathisen
Beste holdning: Martin Nordseth
2017
Årets toppscorer: Martin Nordseth, 7 mål
Årets assistkonge: Martin Mathisen, 10 målgivende
Årets mål: Sander Svardahl (h) mot Aurskog-Høland FK
Årets spiller B-lag: Thomas Haug
Årets toppscorer B-lag: Martin Nordseth, 9 mål
Årets assistkonge B-lag: Thomas Skaalerud, 6 målgivende
2016
Årets spiller A-laget: Martin Mathisen
Årets toppscorer: Per Einar Martila, 21 mål
Flest assists: Mattias Karlsson, 12 målgivende
Årets mål: Per Einar Martila (h) mot Gjerdrum
Årets spiller B-lag: Stian Forså
Årets toppscorer B-lag: Martin Nordseth, 13 mål
Flest assists B-lag: Thomas Skaalerud, 11 målgivende
Beste holdning: Fredrik Kristiansen
2015
Årets spiller A-laget: Mattias Karlsson
Flest assists: Mattias Karlsson og Thomas Haug, 9 målgivende
Årets mål: Raymond Berntsen (b) mot Nittedal
2014
Årets spiller. Eirik Hoel
Årets spiller, B-lag: Thomas Digerås
Toppscorer: Per Einar Martila, 21 mål
Flest assists: Thomas Skaalerud, 13 målgivende
Årets mål: Per Einar Martila (h) mot Aurskog-Høland FK2
2013
Årets spiller: Eirik Hoel
Årets spiller, B-lag: Gunnar Foss
Toppscorer: Per Einar Martila, 22 mål
Flest assists: Thomas Skaalerud, 20 målgivende
Årets mål: Martin Mathisen (b) mot Rømskog/Setskog
2012
Årets spiller, B-lag: Lasse Borgersen
Toppscorer B-lag: Helge Engen, 8 mål
Flest assists: Thomas Skaalerud, 16 målgivende
Flest assists, B-lag: Lasse Borgersen, 10 målgivende
Årets mål: Per Einar Martila (h) mot Borgen
2011
Årets spiller, B-lag: Anders Egeberg
Toppscorer: Tom Andre Ajaxson, 15 mål
Flest assists: Thomas Skaalerud, 9 målgivende
Flest assists, B-lag: Stian Sæten og Helge Engen, 7 målgivende
Årets mål: Martin Mathisen (b) mot Skjetten2
2010
Årets spiller, B-lag: Alexsander Schau
Toppscorer: Martin Nordseth, 9 mål
Toppscorer B-lag: Per Einar Martila, 11 mål
Flest assists, B-lag: Thomas Haug, 5 målgivende
Årets mål: Fredrik Larsen (h) mot Bjørkelangen
Birte Steven
Birte Steven (født 11. oktober 1980) er en tysk svømmer.
Blaker Idrettslag
Seriehistorikk A-laget siden 1948
2009
Paratyfus
Paratyfus (eller paratyfoidfeber) er en sykdom som er forårsaket av bakterien Salmonella paratyphi. Den er hovedsakelig en tarminfeksjon, og smitten overføres gjennom forurenset vann og mat. Kontaktsmitte forekommer også, spesielt i områder med lav hygieniske standard. Sykdommen er beslektet med tyfoidfeber, men har et mildere forløp.
Blaker Idrettslag
Seriehistorikk A-laget siden 1948
Årets spiller: Thomas Haug
Paratyfus
Det finnes tre forskjellige typer av paratyfus-bakterien; A, B og C. B-typen, som forekommer i Skandinavia, er den minst farlige. De to andre typene finnes hovedsakelig i varmere strøk, som Sør-Europa og tropiske og subtropiske land.
Birte Steven
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i semifinalen på 200 meter bryst.
Blaker Idrettslag
Seriehistorikk A-laget siden 1948
Årets spiller, B-lag: Alexander Schau
Toppscorer: Fredrik Larsen, 23 mål
Toppscorer, B-lag: Per Einar Martila, 18 mål
Flest assists: Thomas Haug, 14 målgivende
Flest assists, B-lag: Per Einar Martila, 15 målgivende
Årets mål: Fredrik Larsen (b) mot Bjerke
2007 Årets spiller A-laget: Fred Ekeberg Årets toppscorer: Eirik Hesla (13 mål)
2006 Årets spiller: Thomas Skaalerud Årets toppscorer: Fredrik Larsen (14 mål)
2005 Årets spiller: Tore Fjeldheim Årets toppscorer: Fredrik Larsen (23 mål)
2004
Årets spiller: Ole Guttorm Bjørnstad''' Årets toppscorer:''' Fredrik Larsen (28 mål)
2002 Årets toppscorer: Bjørn David Larsen (15 mål)
2001 Årets toppscorer: Raymond Berntsen (11 mål)
2000 Årets toppscorer: Helge Engen (8 mål)
1999 Årets spiller: Thomas Skaalerud
Årets toppscorer: Thomas Skaalerud (10 mål)
1998 Årets toppscorer: Bjørn Tore Sæbjørnsen (13 mål)
1997 Årets toppscorer: Fredrik Larsen (17 mål)
1996 Årets toppscorer: Fredrik Larsen (11 mål)
1994 Årets toppscorer: Per Kristian Melby (14 mål)
1993 Årets spiller: Bengt Sundfjord
Årets toppscorer: Per Kristian Melby (12 mål)
1992  Årets spiller: Per Gunnar Furuseth (22 mål)
Årets toppscorer: Per Gunnar Furuseth (21 mål)
1991  Årets spiller: Jan Vidar Aas
Årets toppscorer: Per Gunnar Furuseth og Roger Ihlebekk (8 mål)
1989 Årets toppscorer: Per Gunnar Furuseth (19 mål)
1988 Årets toppscorer: Einar Andresen (24 mål)
1987 Årets toppscorer: Arve Skjønhaug (15 mål)
Lyst hettefly
Lyst hettefly (Cucullia umbratica) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er den vanligste norske arten i slekten Cucullia og er funnet nord til Møre og Romsdal i Norge.
Utseende
Et ganske stort (vingespenn 50 – 58 mm), lysgrått nattfly med spoleformet kropp. Kroppen og forvingen er lyst grå, vingen med utydelige, smale, mørke og lyse streker, ofte nesten ensfarget. Vingens midtparti er vanligvis litt gulaktig. Bakvingen er gråhvit med mørke årer hos hannen, gråbrun hos hunnen. Larven er naken og brungrønn på farge.
Levevis
Larvene lever på ulike planter i kurvplantefamilien, blant andre sveve (Hieracium spp.), dylle (Sonchus spp.), følblom (Leontodon spp.), haukeskjegg (Crepis spp.) og skogsalat (Mycelis muralis). De voksne nattflyene flyr om natten i juni – august. Arten overvintrer som puppe.
Utbredelse
Arten finnes i Europa, bortsett fra lengst i nord, og i Sentral-Asia øst til Mongolia. I Norge er den stedvis nokså vanlig nord til Møre og Romsdal.
Kolbjørn Buøen
Kolbjørn Engebretsen Buøen (født 20. januar 1895 i Flå, død 5. oktober 1975 i Oslo) var en prisbelønt norsk skuespiller, kjent fra Den Nationale Scene 1920–38 og Nationaltheatret 1938–65. Forut for sangen studerte han litt handel og sang og jobbet i Norges Bank.
I filmen var han i Kranes konditori 1951, Herren og hans tjenere 1959, Hennes meget kongelige høyhet 1969 og Eiszeit 1975.
Håkon Samuelsen
Håkon Samuelsen (født 7. august 1981) er en tidligere norsk cellist.
Han er fra 2022 konsertprodusent ved Den Norske Opera & Ballett.
Fra 2018 til 2022 har han jobbet som prosjektleder i Talent Norge. Sommeren 2022 var han programprodusent i Oslo Kammermusikkfestival.
Samuelsen har vært elev av Truls Mørk, og av Bjørn Solum ved Barratt Due musikkinstitutt, senere av russiske Natalia Shakovskaya ved Reina Sofia i Madrid, av Frans Helmerson i Köln, ved Musik-Akademie der Stadt Basel med Thomas Demenga og avsluttet sin Mastergrad ved Zürcher Hochschule der Künste i 2012. Han har vært solist med de fleste norske orkester og flere utenlandske. Han spiller på en Francesco Ruggieri-cello fra 1687 utlånt av Anders Sveaas Allmennyttige Fond ASAF.
Sommeren 2005 ble han, som den første skandinav, tildelt Prix de Jean Nicolas Firmenich. Han mottok Hedmark fylkes kulturpris i 2006 sammen med søsteren Mari Silje Samuelsen, og har mottatt flere stipendier.
Den Oscar-vinnende komponisten James Horner, blant annet kjent for filmmusikk til Titanic og Avatar, komponerte en dobbelkonsert for fiolin og cello til søskenparet Samuelsen som hadde verdenspremiere i 2014.
The Scarlet Letter
The Scarlet Letter er en amerikansk stumfilm fra 1908, regissert av Sidney Olcott.
Handling
I New England bor Hester, en vakker ung engelsk kvinne. Hun ble sendt til Amerika av ektemannen sin, med et løfte om at han skal følge etter henne på neste skip. Men han holder ikke løftet sitt, og Hester har ikke hørt fra ektemannen sin på flere år. I mellomtiden blir hun snart nær venn med en ung puritansk pastor.
Vennskap modnes etter hvert til kjærlighet mellom dem og Hester, som tror at ektemannen hennes nå er død, elsker den kjekke unge presten av hele sitt hjerte. Men etter at babyen deres blir født, benekter presten både hester og deres nyfødte barn.
Acanthops royi
Utseende
Arten er middelsstore og slanke knelere. De kjennes lettest på at forbeina er påfallende lange (minst så lange som mellom- og bakbein). Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Fasettøynene er mer eller mindre utstående, ofte spisse. Pronotum er mye lengre enn bredt. Forbeina er kraftige, lårene likevel mindre fortykket enn hos de fleste andre knelere. Forlårene- og -leggene har pigger på undersiden og griper mot hverandre for å holde byttet fast, som vanlig hos knelere. Forleggen har en krum, skarp spisstorn. Mellom- og bakbeina kan ha utvidete lår og legger, men føttene er slanke. Vingene er ganske variable og kan være reduserte. Forvingene er vanligvis hornaktige, av ulike form.
Utbredelse
Acanthops royi finnes i Ecuador.
Jacob Robinson
Jacob Robinson (1889–1977) var en amerikansk/israelsk jurist, politiker, diplomat og historiker som arbeidet i Litauen, USA og Israel.
Etter andre verdenskrig arbeidet han med erstatningsoppgjør særlig fra Tyskland til jødiske ofre, og laget blant annet utkast til Luxembourg-avtalen. Robinson deltok på aktoratets side i rettssaken mot Adolf Eichmann. Han arbeidet med flere tema som antisemittisme, minoritetsrettigheter og nazistenes aggressive politikk.
Han etablerte seg i mellomkrigstiden med advokatpraksis i Kaunas i det uavhengige Litauen, var medlem av Litauens nasjonalforsamling i én periode og var juridisk rådgiver for den litauiske utenrikstjenesten. Han flyktet fra Litauen i 1940 og oppholdt seg resten av andre verdenskrig i USA. I USA arbeidet han blant annet med å samle dokumentasjon om det pågående folkemordet på jødene og med forberede rettsoppgjør med det tyske nazistiske regimet etter krigen (Nürnbergprosessen). Robinson og hans medarbeidere rapporterte i november 1941 om det begynnende folkemordet og i 1943 anslo han at nazistene hadde drept 3 millioner jøder. Etter opprettelsen av staten Israel arbeidet han for den israelske utenrikstjenesten blant annet i FN.
Liv og familie
Han ble født og vokste opp i Serei (nå Seirijai) i nærheten av Suwałki i Det russiske keiserdømmet. Seirijai ble senere en del av Alytus fylke i Litauen. Suvalki-området inngikk etter Wien-kongressen (1815) i Kongress-Polen (underlagt Det russiske keiserdømmet) og befolkning der besto for en stor del av jøder og etniske litauere. Foreldrene David og Bluma Robinson tilhørte det jødiske trossamfunnet, og han var eldst av syv brødre. Faren var en ledende person i det jødiske samfunnet og en tidlig sionist.
Familienavnet ble opprinnelig skrevet Rabinsohn på tysk og det tilsvarer Rabinovic, Rabinov og Rabinski på slaviske språk. Etternavnet signaliserte at en lang rekke av hans forfedre var respekterte rabbinere (i Robinsons tilfelle trolig tilbake til 1500-tallet). Navnet ble også skrevet Jokūbas Robinzonas med litauisk skrivemåte.
Jødene i Suwałki-området var etnisk mest knyttet til jødene i Vilnius, Kaunas og Hrodna i form av religion, språk (den litauiske varianten av jiddisch) og hadde mer forbindelse med russisk enn polsk kultur. Kongress-Polen hadde andre lover enn det russiske imperiet ellers. Etter det polske opprøret i 1863 fikk jødene i Polen betydelig større frihet og rettigheter enn i selve Russland noe som ble etterfulgt av omfattende jødiske utvandring til Polen. Vilnius, Kaunas og Suwałki lå i det jødiske bosetningsområdet ved det russiske imperiets vestlige grenser og etter den tyske invasjonen av Sovjetunionen begynte holocaust i dette området.
Han giftet seg med klassekameraten Clara i 1914. Han ble amerikansk statsborger i 1946. Robinson døde i New York 24. oktober 1977.
Utdanning
Da Jacob Robinson var guttunge flyttet familien til den lille byen Vištytis nord for Suvalki (polsk: Suwałki) på grensen til Øst-Preussen i Det tyske keiserrike (nå i Marijampolė fylke sør i Litauen). Byen var multietnisk med tysk, jødisk (omkring en tredjedel av innbyggerne), polsk, litauisk og russisk befolkning. Politisk var en stor del av jødene hebraisk-sionistisk orientert. Robinson gikk på den jødiske religiøse skolen (cheder).
Etter grunnskolen sendte foreldrene den 14 år gamle Jacob til gymnaset i provinshovedstaden Suvalki. Suvalki hadde på den tiden 20,000 innbyggere, hovedsakelig jøder og etnisk polske, og Robinson ble på gymnaset betatt av russisk språk og litteratur. På denne tiden ble han opptatt av jødene som et eget folk adskilt fra polakker og russere, og ikke bare som en religiøs gruppe blant katolske og ortodokse kristne.
Virke
I 1922 flyttet han til Kaunas (som da var det uavhengige Litauens hovedstad) og etablerte seg som jurist og advokat, broren Nehemiah sluttet seg til advokatkontoret i 1927. Litauen hadde sluttet seg til Folkeforbundets traktater om beskyttelse av minoriteter. Robinson fikk på denne tiden faglig interesse for minoritetsspørsmål. Han representerte Litauens jødiske befolkning ved den europeiske kongressen om nasjonaliteter i Geneve fra 1925 til 1930. De jødiske og etnisk tyske representantene samarbeidet der nært med sikte på å oppnå kulturell autonomi for minoritetene. På forespørsel fra Nahum Goldmann medvirket Robinson til Encyclopaedia Judaica. Robinson medvirket til etablering av et nasjonalråd for litauiske jøder og han ledet i mange år Litauens sionistiske sentralkomite.
Politikk og diplomati
I 1923 ble parlamentet, Seimas, oppløst og nytt valg utlyst. Robinson stilte da på minioritetenes (jødiske, tyske, russiske og hviterussiske) fellesliste, ble valgt inn og deretter valgt til leder for den jødiske gruppen i Seimas og i praksis talsperson for alle minoritetene. Han medvirket ved utgivelsen av den sionistiske avisen Di yidshe shtime. I desember 1926 gjennomførte hæren et statskupp, innsatte den autoritære Antanas Smetona og parlamentet ble satt til side. Robinson fortsatte sitt politiske virke og David Ben Gurion mente han var deres viktigste mann i Litauen.
Han var juridisk rådgiver for Litauens utenriksdepartement fra 1931 blant annet i form av en utredning om det omstridte Memelland. I denne forbindelse fikk han diplomatpass. I 1932 reiste han samme med utenriksminister Dovas Zaunius til Folkeforbundet i Geneve der Zaunius skulle svare på anklagene mot Litauen angående Memelland. Saken ble ikke løst i Geneve og derfor overført til Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie i Haag hvor Robinson var til stede som juridisk rådgiver. Fordi Robinson støttet Litauen mot den tyske minoriteten så det ut til at han hadde skiftet side. Litauen vant frem i Haag. Robinson publiserte sin juridiske utredning om Memel-saken i 1934.
Da nazistene kom til makten i Tyskland ble de antisemittiske lovene klaget inn til Folkeforbundet som mulig brudd på den tysk-polske avtalen om Øvre Schlesien (tysk: Deutsch–Polnisches Abkommen über Oberschlesien) som skulle sikre minoritetsrettighetene i den tyske delen av Schlesien. Folkeforbundet støttet klagen fra den jødiske flyktningen Franz Bernheim (tysk: Bernheim-Petition) og i mai 1933 aksepterte Tyskland dette til lettelse for jødiske innbyggere i Schlesien. Klagen var utformet av Robinson. Den tysk-polske avtalen gikk ut i 1937.
Robinson fortsatte å arbeide som advokat i Kaunas og som rådgiver for utenriksdepartementet.
Til USA
Andre verdenskrig begynte mens Robinson i 1939 var på ferie med familien i Frankrike. Via Tyskland kom han seg tilbake til Litauen i november 1939. Det strømmet jødiske flyktninger fra det tyskokkuperte Polen til Litauen og Robinson medvirket i hjelpearbeidet. Kort tid før Sovjetunionen annekterte Litauen i 1940 forlot han landet via Moskva, Romania, Jugoslavia og Italia til familien som hadde blitt værende i Frankrike. Robinson, hans kone og to døtre fikk visum til USA sommeren 1940 og familien reiste via Lisboa til USA i november 1940. Han etablerte et par måneder etter ankomst i New York Institute of Jewish Affairs (IJA; senere kjent som Institute for Jewish Policy Research) som han ledet til 1947 (broren Nehemiah overtok da ledelsen). World Jewish Congress og American Jewish Congress støttet etableringen av instituttet. Professor Max Laserson og Jacob Lestschinsky var blant vitenskapsfolkene som medvirket til instituttets arbeid. Robinson håpet å få på plass et bedre system for minoritetsbeskyttelse etter krigen.
Holocaust og rettsoppgjøret i Nürnberg
IJA begynte under krigen å samle informasjon om jødenes situasjon i områder under tysk okkupasjon. Mot slutten av 1942 hadde Robinson nok informasjon til å forstå at nazistene drev utryddelse av jødene i Øst-Europa. Han sammenstilte materiale som Nahum Goldmann og sionistlederen Stephen Samuel Wise formidlet til de allierte lederne.
I boken Hitler’s Ten-Year War on the Jews utgitt av IJA i 1943 ble det anslått at Hitlers regime hadde drept 3 millioner av 8,3 millioner jøder i Europa samt at jødenes eiendeler var fullstendig ødelagt. Rapporten Jews in Nazi Europe, February 1933 to November 1941 ble utarbeidet til en konferanse i november 1941 og beskrev forfølgelsene av jødene og de første tegn til holocaust i emning. Nehemiah Robinson ga i 1944 ut Indemnification and Reparations: Jewish Aspects gjennom IJA og omhandlet jødenes økonomiske tap.
Bakgrunn for rettsoppgjøret
Juristene Hersch Lauterpacht (som foreslo at tiltalen burde omfatte forbrytelser mot menneskeheten) og Raphael Lemkin (innførte begrepet folkemord) ga viktige bidrag til det juridiske grunnlaget for rettsoppgjøret. Charles Irving Dwork, med doktorgrad i jødiske studier, arbeidet i Office of Strategic Services (CIA s forløper) med å samle informasjon om holocaust til bruk i rettsoppgjøret. Høyesterettsdommer Robert H. Jackson fikk i mai 1945 i oppdrag å være USAs aktor ved saken mot ledende nazister i Nürnberg. Bortsett fra Lauterpacht konsulterte ikke britiske myndigheter vitenskapsfolk eller flyktninger, mens Jacksons langt større team søkte bistand fra flere vitenskapsfolk i eksil og flere andre inkludert Robert Kempner.
Holocaust ble ikke særskilt fokusert i Nürnbergprosessen hovedsakelig fordi amerikanske myndigheter fra 1944 hadde lagt opp til å betrakte selve krigføringen som den overordnete forbrytelsen. Alt relatert til krigen, inkludert holocaust, ble innpasset i denne modellen av krigen som en kriminell sammensvergelse. Den franske påtalemakten var mest positiv til å vektlegge holocaust i tiltalen. De allierte presiserte i Nürnberg-charteret 6. oktober 1945 at forbrytelser mot menneskeheten ble knyttet til aggressiv krigføring eller krigsforbrytelser, slik at overgrep begått før andre verdenskrig ikke ble inkludert og holocaust ble i tiltalen tonet ned. Robinson hadde derimot håpet at holocaust skulle bli skilt ut som en selvstendig forbrytelse.
Robinsons bidrag
Under krigen begynte Robinson å arbeide med det juridiske grunnlaget for rettsoppgjør mot nazistene og erstatning for skadene de hadde påført. Han arbeidet med disse nye ideene sammen med sin yngre bror Nehemiah og det ga viktig bidrag til Claims Conference samt til Nürnbergprosessen. Jacob Robinson argumenterte i lang tid blant annet overfor amerikanske myndigheter om at definisjonen av krigsforbrytelse måtte utvides til å omfatte nazistenes forfølgelse av jøder som helhet. Han mente at det jødiske folket måtte betraktes som et kollektivt offer for nazistene uten hensyn til jødenes statstilhørighet.
Robinson møtte i juni 1945 Robert H. Jackson. Robinson argumenterte med at det jødiske folket hadde lidd mest under krigen og nazistene hadde en «masterplan» om å drepe jødene. Han mente derfor at det jødiske folket som helhet var offer og hadde en egen sak mot nazistene. Robinson mente jødene ikke bare var et stort antall enkeltpersoner som tilfeldigvis ble drept. Jackson var særlig interessert i Robinsons anslag over jødiske dødsofre samt dokumentasjon av avslørende utsagn fra naziledere.
Jackson la ikke opp til at antijødisk virksomhet fra nazistene som eget tiltalepunkt og var skeptisk til at jødene skulle være særskilt representert i rettssaken. Chaim Weizmann ble foreslått som vitne som kunne gi et helhetsbilde av holocaust; Robinson var skeptisk til å la den skrøpelige Weizmann vitne. Robinson innordnet seg ved å la jødenes skjebne inngå i den helhetlige amerikanske tilnærmingen i Nürnberg.
Robinson møtte Charles Dwork og Abraham Irving hos OSS. William Joseph Donovan, sjef for OSS, støttet Jackson med OSS' ressurser. Dwork la frem en plan for det amerikanske aktoratet om å betrakte holocaust som en kriminell sammensvergelse; den planen var trolig utarbeidet eller skissert av Robinson. Robinson oppfordret Jackson til å inkludere en offisiell representant for det jødiske folket i retten, en amicus curiae, eller helst en jødisk representant i aktoratet; noe Robinson ikke fikk.