cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tristan und Isolde (opera)
Schopenhauers innflytelse på Tristan und Isolde
Wagner bruker metaforen dag og natt i andre akt for å betegne rikene bebodd av Tristan og Isolde. Dagens verden er en der elskerne er bundet av diktatene fra kong Markes hoff og der de må undertrykke sin gjensidige kjærlighet og late som om de ikke bryr seg om hverandre: det er et rike av løgn og uvirkelighet. Under diktatene fra dagens rike ble Tristan tvunget til å fjerne Isolde fra Irland og gifte henne til sin onkel Marke – mot Tristans hemmelige ønsker. Nattens rike er derimot representasjonen av den indre virkeligheten, der elskerne kan være sammen og deres ønsker kan uttrykkes åpent og oppfylles: det er riket av enhet, sannhet og virkelighet og kan bare oppnås fullt ut ved elskernes død. Nattens rike blir derfor også dødsriket: den eneste verden der Tristan og Isolde kan være som én for alltid, og det er dette riket som Tristan nevner i slutten av akt 2 («Dem Land das Tristan meint, der Sonne Licht nicht scheint»). I akt 3 raser Tristan mot dagslyset og kaller intenst på løslatelse fra sine lengsler (Sehnen). På denne måten likestiller Wagner implisitt dagens rike med Schopenhauers konsept om fenomen og nattens rike med Schopenhauers konsept om noumenon. Selv om ikke noe av dette eksplisitt er angitt i librettoen, gjør Tristans kommentarer om dag og natt i akt 2 og 3, samt musikalske hentydninger til Tristan i Die Meistersinger von Nürnberg og Parsifal det veldig klart at dette trolig var Wagners intensjon.
Verdensbildet til Schopenhauer dikterer at den eneste måten for mennesket å oppnå indre fred på er å gi avkall på sine lengsler: et tema som Wagner utforsket i sin siste opera, Parsifal. Faktisk vurderte Wagner til og med å ha karakteren Parsifal møte Tristan under sine lidelser i akt 3, men avviste senere ideen.
Reaksjoner på Tristan und Isolde
Selv om Tristan und Isolde nå ofte fremføres i store operahus rundt om i verden, ble den i starten ikke godt mottatt. 5. juli 1865-utgaven av Allgemeine musikalische Zeitung rapporterte:
"«Ikke for å hakke ord, det er forherligelsen av den sensuelle gleden, lokket ut med hver pirrende innretning, det er uavlatelig materialisme, i henhold til at mennesker ikke har noen høyere skjebne enn, etter å ha levd turtelduers liv, 'å forsvinne i søte lukter, som et pust'. I tjeneste for dette har musikken blitt slavebundet til ordet; den mest ideelle av musene har blitt satt til å blande farger for uanstendige malerier... (Wagner) gjør sensualiteten i seg selv til det sanne temaet i hans drama... Vi tror at scenepresentasjonen av diktet Tristan und Isolde utgjør en uanstendighet. Wagner viser oss ikke livet til helter fra nordiske sagaer som vil oppbygge og styrke ånden til hans tyske publikum. Det han presenterer er ødeleggelsen av heltenes liv gjennom sensualitet.»"
Musikkritikeren Eduard Hanslicks reaksjon i 1868 på forspillet til Tristan var at den «minner om det gamle italienske maleriet av en martyr hvis tarmer sakte vikles ut av kroppen på en snelle.» Den første forestillingen i Londons Drury Lane Teater tegnet følgende svar fra The Era i 1882:
"«Vi kan ikke la være å protestere mot tilbedelsen av dyrisk lidenskap, som er så slående i Wagners senere verk. Vi medgir at det ikke er noe så frastøtende i Tristan som i Die Walküre, men systemet er det samme. Lidenskapen er i seg selv uhellig og dens fremstilling er uren, og av disse grunner gleder vi oss over å tro at slike verk ikke vil bli populære. Hvis de gjorde det, er vi sikre på at deres tendens vil være rampete, og det er derfor noen grunn til gratulasjon i det faktum at Wagners musikk, til tross for all dens vidunderlige dyktighet og kraft, frastøter et større antall enn det fascinerer.»"
Da den amerikanske forfatteren Mark Twain besøkte Tyskland hørte han Tristan i Bayreuth og kommenterte: «Jeg vet om noen, og har hørt om mange, som ikke fikk sove etter det, men gråt hele natten. Jeg føler meg sterkt malplassert her. Noen ganger føler jeg meg som en tilregnelig person i det galne samfunn; noen ganger føler jeg meg som den ene blinde mannen der alle andre ser; den ene famlende villmann i de lærdes kollegium, og alltid, under gudstjenesten, føler jeg meg som en kjetter i himmelen.»
I 1875 skrev komponisten Clara Schumann i et brev til kollega Johannes Brahms om en oppføring av Tristan hun overvar i München: «..., men denne operaen – noe mer avskyelig har jeg vel knapt hørt eller sett».
Dirigenten Bruno Walter hørte sin første Tristan und Isolde i 1889 som student:
"«Så der satt jeg i det øverste galleriet til operahuset i Berlin, og fra celloens første note trakk hjertet mitt seg krampaktig.... Aldri før har sjelen min blitt oversvømt med slike flommer av lyd og lidenskap, aldri hadde hjertet mitt vært fortært av slik lengsel og sublim lykke... En ny epoke hadde begynt: Wagner var min gud, og jeg ønsket å bli hans profet.»"
Filosofen Friedrich Nietzsche, som i sine yngre år var en av Wagners fremste allierte, skrev at, for ham, er «Tristan og Isolde den virkelige opus metaphysicum av all kunst... umettelig og søt trang til natten og dødens hemmeligheter... den er overveldende i sin enkle prakt.» I et brev til vennen Erwin Rohde i oktober 1868 beskrev Nietzsche sin reaksjon på Tristans forspill: "«Jeg kan rett og slett ikke få meg til å holde meg på kritisk avstand fra denne musikken; hver eneste nerve i meg rykker, og det er lenge siden jeg hadde en så varig følelse av ekstase som med denne overtyren. Selv etter bruddet med Wagner fortsatte Nietzsche å betrakte Tristan som et mesterverk: Selv nå er jeg fremdeles på jakt etter et verk som utøver en så farlig fascinasjon, en slik ryggradsprikkende og salig uendelighet som Tristan - jeg har søkt forgjeves, i hver kunst.»"
Den franske forfatteren Marcel Proust, sterkt påvirket av Wagner, viser til Tristan und Isolde og dens «utømmelige repetisjoner» gjennom hele romanen På sporet av den tapte tid. Han beskriver forspillet som «knyttet til fremtiden, til virkeligheten til menneskesjelen, som den var en av de mest spesielle og særegne ornamenter til.»
Dinkelsbühl
Dinkelsbühl er en by i den tyske delstaten Bayern. Byen er en av de best bevarte middelalderbyene i Tyskland. Byen er en av tre gjenværende byer i Tyskland med komplett bymur. De øvrige to er Nördlingen og Rothenburg ob der Tauber. Murene rundt byen har fire porter med tårn, og disse er i hovedsak intakte. Bolighusene er for det meste bindingsverkshus. Byen ligger langs Den romantiske veien.
Tristan und Isolde (opera)
Innspillinger av Tristan und Isolde
Tristan und Isolde har en lang innspillings-historie og de fleste av de store Wagner-dirigentene siden slutten av første verdenskrig har fått sine tolkninger fanget på plate. Begrensningene til innspillingsteknologien betydde at det frem til 1930-årene var vanskelig å spille inn hele operaen, men innspillinger av utdrag eller enkeltakter eksisterer helt tilbake til 1901, da utdrag av Tristan ble fanget på Mapleson-sylindere som ble spilt inn under forestillinger ved Metropolitan Opera.
Dinkelsbühl
Geografi
Dinkelsbühl ligger i Landkreis Ansbach ved elva Wörnitz sydøst for naturparken Frankenhöhe.
Tristan und Isolde (opera)
Innspillinger av Tristan und Isolde
I årene før andre verdenskrig ble Kirsten Flagstad og Lauritz Melchior ansett for å være de fremste fortolkerne av hovedrollene, og mono-opptak finnes av dette paret i en rekke liveopptredener ledet av dirigenter som Thomas Beecham, Fritz Reiner, Artur Bodanzky og Erich Leinsdorf. Flagstad spilte inn rollen kommersielt først nær slutten av karrieren i 1952, under Wilhelm Furtwängler for EMI, i et sett som regnes som en klassisk innspilling.
Dinkelsbühl
Bydeler
Dinkelsbühl har 67 bydeler:
Tristan und Isolde (opera)
Innspillinger av Tristan und Isolde
På 1960-tallet ble den svenske sopranen Birgit Nilsson ansett som den ledende Isolde-tolkeren, og hun sang ofte sammen med Wolfgang Windgassen i rollen som Tristan. Deres opptreden under Bayreuth-festivalen i 1966 dirigert av Karl Böhm ble spilt inn av Deutsche Grammophon – en opptreden som ofte hylles som en av de beste Tristan-innspillingene.
Kenneth O. Hall
Før han ble generalguvernør på Jamaica, var han en pro-visekansler og rektor ved Universitetet i Karibia, Mona Campus. Hall har vært ansatt i flere andre stillinger, inkludert som visepresident ved State University of New York at Old Westbury før han ble ansatt som universitetslektor ved universitetet i Vest-India fra 1972 til 1973.
Viliame Mata
Viliame Mata (født 22. oktober 1991) er en fijiansk rugbyspiller.
Tristan und Isolde (opera)
Innspillinger av Tristan und Isolde
Herbert von Karajan spilte ikke inn operaen offisielt før i 1971–72. Karajans valg av en lettere sopranstemme (Helga Dernesch) som Isolde, sammen med den intense tenoren Jon Vickers og den uvanlige balansen mellom orkester og sangere som Karajan favoriserte var kontroversiell. I 1980-årene ble innspillinger av dirigenter som Carlos Kleiber, Reginald Goodall og Leonard Bernstein stort sett ansett for å være viktige for dirigentens tolkning, snarere enn hovedutøvernes. Kleibers innspilling er bemerkelsesverdig ettersom Isolde ble sunget av den berømte Mozart-sopranen Margaret Price, som aldri sang rollen på scenen. Det samme gjelder Plácido Domingo, som sang rollen som Tristan til kritisk anerkjennelse i en EMI-utgivelse fra 2005 dirigert av Antonio Pappano, til tross for at han aldri hadde sunget rollen på scenen. Nyere innspillinger inkluderer en studio-innspilling av Daniel Barenboim med Berlinfilharmonien og en live-innspilling dirigert av Christian Thielemann ved Wiener Staatsoper.
Viliame Mata
Han representerte Fiji under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok gull i herrenes sjumannsrugbyturnering.
Kenneth O. Hall
Kenneth Hall har en bachelorgrad i historie, et diplom i internasjonale relasjoner, og en doktorgrad i historie fra Queen's University i Ontario i Canada. Han underviste i historie ved UWI og var professor i historie ved State University of New York at Oswego. I 1994 inngikk Hall som en av staben hos det karibiske fellesskap CARICOM som assisterende generalsekretær.
Han har mottatt Order of Jamaica i 2004 og er tildelt landets nest høyeste orden Order of the Nation. Han har også blitt utnevnt til storkorsridder av The Most Distinguished Order of Saint Michael and Saint George. Han er derved opphøyet i ridderstanden og har rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn.
Countryfest 7
Countryfest 7 er det syvende og siste albumet i plateserien Countryfest utgitt på plateselskapet Talent Produksjon. I tillegg til de syv nummererte utgavene, ga også selskapet ut albumet Vill Vest - Countryfest i 1975. På den syvende platen ble sanginnslagene presentert av Lillian Askeland, Ottar Johansen, Vidar Lønn-Arnesen, Kjell Birkeland samt Gunnar Wiklund som også fremfører sin store slager «Vi skal gå hand i hand» på dette albumet. Countryfest-potpurriet på platen var en hyllest til Hank Williams, med slagere av ham. Denne platen solgte ikke spesielt godt, og serien ble lagt død etter denne utgivelsen, men Ottar Johansen og Lillian Askeland ga ut plater både hver for seg, og sammen etterpå på andre plateselskap.
Dinkelsbühl
Historie
Byen nevnes første gang i 1188 som Burgus Tinkelspuhel i offisielle dokumenter. På 1300-tallet ble byen pantsatt gjentatte ganger, og innbyggerne måtte betale dyrt for å få tilbake sin frihet. Dinkelsbühl mottok viktige privilegier som motytelse. Byen fikk status som riksstad i 1351 og hadde denne status inntil byen ble annektert av Bayern i 1802.
Brian Oldfield
Brian Oldfield (født 1. juni 1945, død 26. mars 2017) var en amerikansk kulestøter.
Hans beste resultat i et OL var en sjetteplass i 1972.
Tristan und Isolde (opera)
Innspillinger av Tristan und Isolde
Operakritiker Alan Blyth pekte ut innspillingene ledet av Böhm, Furtwängler og Kleiber som de beste studio-innspillingene i en undersøkelse for det britiske musikkmagasinet Gramophone, i anledning verkets 150-årsjubileum i 2015.
Big Joe Turner
Big Joe Turner (egentlig Joseph Vernon Turner jr.; født 18. mai 1911 i Kansas City i Missouri, død 24. november 1985 i Inglewood i California) var en amerikansk bluesmusiker. Han regnes som en av de fremste innen «blues-shouting», hvor bluessangeren opptrer uten forsterker sammen med et storband, og derfor må «rope» for å høres.
Turner var legendarisk for sine opptredener på jam sessions, der han sang mot først det ene, så det andre instrumentet i timevis. Han hadde også en stor karriere innen storband- og kammer-jazz, innen rhythm and blues – og innen rock and roll, der han hadde sin kanskje største suksess med «Shake, Rattle and Roll». Tilnavnet fikk han på grunn av størrelsen, han var nærmere 1,90 meter høy og veide ca. 140 kg. Han var også kjent som The Boss of the Blues.
Karriere
Turners karriere spenner over perioden fra midten av 1920-tallet fram til hans død seksti år seinere. Han er kanskje mest kjent som rock-and-roll-pioner, og låtskriveren Doc Pomus har uttalt at uten Turner ville det aldri blitt noen rock'n'roll.
Turners far blei drept i en ulykke da sønnen var bare fire år. Joseph vokste opp hos mora og mormora. Han sang i kirkekor og på gatehjørner, og – storvokst som han var – slapp han tidlig til på lokale nattklubber, både som bartender og sanger. Her traff han etter hvert pianisten Pete Johnson, som han samarbeidde med i flere tiår. De blei oppdaga av talentjegeren John H. Hammond, og i 1938 inviterte han dem til å delta i en konsertserie han arrangerte i New York, «From Spirituals to Swing» i Carnegie Hall. Disse konsertene var viktige når det gjaldt å nå ut til et breiere publikum med jazz og blues, og dette regnes som vendepunktet i Turners karriere.
Turner og Johnson spilte samme år inn si første plate, og «Roll 'Em Pete» (som er blitt omtalt som en av tidenes første rockeslagere ) blei en stor hit. Opp gjennom åra spilte Turner inn denne melodien ei rekke ganger. Platene kom nå på rekke og rad, og på skiftende plateselskap. På begynnelsen av 1940-tallet slo han seg ned i Los Angeles og blei en sentral figur i jazz- og blues-kretser der. I 1947 fikk han sin første radiohit med «My Gal's a Jockey». Før 1951 var omme hadde Turner spilt inn over 50 singler.
I 1950 flytta han tilbake til New York, der han en periode sang med Count Basies orkester. Det førte til at han i 1951 fikk kontrakt med brødrene Ahmet og Nesuhi Ertegün på deres nyetablerte Atlantic Records. Her spilte han inn blant annet slagere som «Chains of Love» (1950) og «Sweet Sixteen» (1952). I 1954 fikk karrieren en topp med «Shake, Rattle and Roll», som blei skrevet spesielt for ham. Den slo godt an hos et ungt publikum og var starten på en ny og råere type populærmusikk. En coverversjon med Bill Haley and His Comets blei enda mer populær. Generelt var det vanlig at populære rhythm-and-blues-sanger med svarte artister blei nyinnspilt med hvite artister for å nå et videre publikum. De «hvite utgavene» var gjerne mer «polert» både i tekst og rytme. Men disse innspillingene var også en inngangsport til originalmusikken.
Utover 1950-tallet hadde Turner flere hitlåter innen rock, samt at han – igjen sammen med Pete Johnson – gav ut albumet Boss of the Blues, som er blitt betegna som et mesterverk. Han turnerte en god del i Europa, og vendte så tilbake til å spille på nattklubber med et mer pop-prega repertoar. På 1970-tallet turnerte han en del med Count Basie igjen. Han spilte fortsatt inn plater (ofte jazz) og opptrådte på festivaler og klubber med ulike besetninger.
I 1983 ble Turner valgt inn i Blues Hall of Fame, og i 1987 i Rock and Roll Hall of Fame.
Brokskarelva
Brokskarelva er ei elv på Malangshalvøya i Tromsø og Balsfjord kommuner i Troms og Finnmark. Den er 7,48 km lang og har et nedbørfelt på rundt 18,4 km².
Elva har utspring fra Øvre Brokskarvatnet, et par kilometer sør for kommunegrensa mellom Tromsø og Balsfjord. Den renner i nordvestlig retning gjennom Brokskardet. Ned til Nedre Brokskarvatnet (282 moh.) renner elva rolig, mens strekningen herfra til sjøen er striere. Elva munner ut i Straumsfjorden ved grenda Brokskar. Fylkesvei 286 krysser elva ved munningen.
Axel Hubert
Axel Hubert (født 16. februar 1996 i Bernay) er en fransk friidrettsutøver som representerer klubben As Aix-les-bains. Han ble fransk mester i tikamp i 2020, med 8260 poeng.
Idrettskarrière
Hubert kom på andreplass i U20-klassen i det franske mesterskapet i mangekamp i 2015. Han deltok i U23-EM i friidrett 2017, og kom der på 12.-plass i tikamp. Under det franske juniormesterskapet i mangekamp 2017 vant han U23-klassen, med 7526 poeng.
Vivant Denon
Dominique Vivant, baron av Denon (født 4. januar 1747, død 27. april 1825) var en fransk kunstner, forfatter, diplomat og arkeolog. Han ble utnevnt til den første direktøren for museet Louvre av Napoleon etter det franske hærtoget i Egypt og Syria 1798–1801, og han er minnet i Denon-vingen av det moderne museum og i Dominique-Vivant Denon forskningssenter. Hans verk i to bind Voyage dans la basse et la haute Egypte ("Reise i Øvre og Nedre Egypt"), 1802, var grunnlaget for moderne egyptologi.
Axel Hubert
Idrettskarrière
Han studerte i USA i 2019. Han vant sjukamp under Big 12 Championship innendørs i febuar, og under NCAA-mesterskapet i friidrett kom han på 15.-plass. Han vant også tikamp under Big 12 Championship utendørs. I juli representerte han Frankrike under Lag-EM i friidrett 2019, der de deltok i Superligaen, og han kom der på sjetteplass. Under fransk mesterskap i friidrett 2019 kom han på tredjeplass i tikamp.
Fylkesvei 5731
Fylkesvei 5731 går langs nordsida av Gloppefjorden mellom Sandane og Andenes vest for Vereide i Gloppen kommune.
Axel Hubert
Idrettskarrière
Under Fransk mesterskap i mangekamp 2020 vant han tikamp, med 8260 poeng, som var personlig rekord og årsbeste i verden.
Fylkesvei 5731
Før år 2000 var veien en del av E39.
Florizel Glasspole
Florizel Glasspole (født 25. september 1909 i Kingston, død 25. november 2000 samme sted) var den tredje generalguvernøren på Jamaica.
Glasspole var medlem av partiet People's National Party, og senere ble han valgt inn til Representantenes hus i den første valget med alminnelig stemmerett på Jamaica i 1944. Han kom fra valgkretsen Øst Kingston og Port Royal, og holdt setet i representantenes hus gjennom alle de påfølgende valgene før han ble utnevnt til generalguvernør på Jamaica i 1973. Han holdt det embetet til 1991, da han ble erstattet av Howard Cooke.
Fra 1955 til 1962 og igjen mellom 1972 og 1973, var han minister for utdanning under statsminister Norman Manley før den britiske uavhengigheten, og senere under sønnen Michael Manleys periode som statsminister fra 1972.
Glasspole er utnevnt til medlem av den jamaicanske Order of the Nation. Han er storkorsridder av The Most Distinguished Order of Saint Michael and Saint George og av Royal Victorian Order. Han er derved opphøyet i ridderstanden og har rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn. Han er også ridder av The Most Venerable Order of the Hospital of Saint John of Jerusalem.
Olav Eldøy
Olav Eldøy (født 1. november 1948 på Stord) er en norsk interiørarkitekt og møbeldesigner. Han er utdannet ved stord Kunsthåndverkskole, avdeling for møbeldesign og interiørarkitektur i 1974.
Med bakgrunn fra møbelindustrien startet han 1977 egen praksis som interiørarkitekt og møbeldesigner. Mottok 1991 NOR-IN-prisen for sofaen Vatne 980, produsert av Vatne Møbler as. Han har vunnet en rekke priser for sine møbler nasjonalt og internasjonalt
Venjov
Venjov (russisk: Венёв) er en by i Tula oblast i Russland. Den ligger ved elva Venjovka (ei sideelv til Osiotr), rundt 50 km øst for Tula.
Den ble grunnlagt på 1100-tallet rundt sju kilometer fra dagens by. Den fikk innvilget bystatus i 1777.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Beuvraignes
Beuvraignes er en kommune i departementet Somme i regionen Hauts-de-France nord Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Roye som tilhører arrondissementet Montdidier. I hadde Beuvraignes 0 innbyggere.
Lenur Temirov
Lenur Serverovytsj Temirov, ukrainsk Ленур Серверович Теміров (født 1. januar 1990) er en ukrainsk bryter som konkurrerer i gresk-romersk stil i 60-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde.
Beuvraignes
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Beuvraignes
Lenur Temirov
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 5.
Club Daze Volume 1: The Studio Sessions
Club Daze Vol. 1: The Studio Sessions er et studioalbum av heavy metal-gruppa Twisted Sister.
Albumet inneholder sanger som er spilt inn mellom 1978 og 1981 på Mediasound, Electric Lady Studios og Bolognese Studios.
Narvikposten
Narvikposten var en avis som ble utgitt i Narvik i Nordland i en liten periode under andre verdenskrig.
Avisen var laget av tyskere og politikere som hadde tilknytning til det nazistiske partiet, det tyske NSDAP eller Nasjonal Samling. Avisen ble lagt ned da prioriteringene i den tyske armeen på denne fronten ble endret, og den tyske propagandaen ikke hadde noe innvirkning. Avisen som blant annet inneholdt bilder av «kampen mot bolsjevismen» og «østmaktene skal der ikke vinne» som skulle virke som propaganda for å få norske unge menn til og verve seg til aksemaktene skulle ikke overleve.
Adamello
Adamello er en fjellkjede på grensen mellom de italienske provinsene Trentino og Brescia. Dens nesthøyeste topp har samme navn: (Cima) Adamello (3554 moh.). Etter gruppas høyeste fjell, Presanella (3558 moh.), omtales fjellkjeden også som Adamello-Presanella.
Avgrensning
Adamello begrenses
I syd, ved byen Iseo, grenser Adamello mot Posletta.
Topper
De høyeste toppene i Adamello er:
Daler og videre inndeling
Valle Sabbia og Crocedominipasset skiller den høyere, nordlige delen av Adamello fra de sydlige, lavere delene. Disse går under navnet Brescia-Foralpene (Prealpi Bresciane) og når høyest i Monte Columbine (2215 moh.).
Leone Nakarawa
Leone Nakarawa (født 2. april 1988) er en fijiansk rugbyspiller.
Han representerte Fiji under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok gull i herrenes sjumannsrugbyturnering.
Anne Karin Kaasa
Anne Karin Kaasa (født 15. september 1966) er en norsk musiker og sanger fra Bygland i Setesdal og bosatt i Kristiansand. Hun deltok i Melodi Grand Prix 1992 med låten «Morgongry» som endte på sjetteplass.
Musikalsk karriere
I 1991 ga hun ut sitt debutalbum Svalande vind, og i 1992 kom albumet Solefallstime. I 1993 kom Venerus – frå sans og samling II. I 1999 kom hun med en plate med Sondre Bratland (Barn av sommaren) og elleve år senere, i 2010, kom albumet Spor i landskap.
Bopel
En bopel, bosted eller domisil er tilholdsstedet, eller boligadressen til en person. Bopelen vil normalt være personens faste oppholds-, post- og besøksadresse. Juridisk har en persons bopel betydning i saker rundt retter og plikter som stemmerett, verneplikt, verneting, skatteplikt eller statsborgerrett.
I Norge er bosted registrert i Folkeregisteret. Begrepet «bopel» ble erstattet av «bosted» i Lov om folkeregistrering av 9. desember 2016 nr. 88.
Liste over Færøyenes kommunalministre
Kommunalministeren (færøysk: landsstýrismaðurin í kommunumálum) var en ministerpost i Færøyenes regjering fra 1950 til 1998. Ansvaret for kommunalsaker fulgte som regel sosial-, kultur- og skolespørsmål. Etter innføringen av departementsstrukturen i 1998 har kommunalsakene oftest vært lagt til Innenriksdepartementet (fra 2013 til Sosialdepartementet).
De små Kykladene
Navnet kommer av at de relativt små øyene ligger samlet (med unntak for Donousa) mellom de store øyene Naxos, Amorgos og Santorini i øygruppen Kykladene i det sørlige egeerhavet. Øyene ligger et stykke fra fleste større øyene i Kykladene, men er likevel populære turistdestinasjoner. Det går både store og små båter fra Pireus ved Athen via en rekke andre øyer, med direkterute til Naxos. Det administrative senteret er Koufonisi by.
Festetomt
En festetomt er en del av en landeiendom der det foreligger et leieforhold mellom en grunneier, og en fester/leietaker. Grunneieren krever inn en (som regel årlig) grunnleie. Leieforholdet er fastlagt i en festekontrakt. Festekontrakten sikres rettsbeskyttelse ved tinglysing. Forhold angående tomtefeste reguleres av «tomtefesteloven» (LOV-1996-12-20-106 ).
VM i cricket 2007
Verdensmesterskapet i cricket 2007, offisielt ICC Cricket World Cup 2007, ble arrangert mellom 13. mars og 28. april 2007 i åtte karibiske land. Arrangørlandene har stilt felles landslag, Vestindia, siden 1928, og mange i de angjeldende landene håper at infrastrukturen de bygger opp rundt turneringen vil gi et økonomisk løft for regionen. Flere kommentatorer trakk imidlertid de karibiske landenes evne til å arrangere VM i tvil, og tilskuertallene under VM var generelt lave. Australia vant VM-tittelen etter å gå gjennom turneringen ubeseiret, og ble dermed det første laget til å vinne tre VM på rad.
Festetomt
Grunnleien kalles for festeavgift. Den som krever inn grunnleien kalles for bortfester, og den som betaler grunnleien kalles for fester.
VM i cricket 2007
Elleve nasjoner var direkte kvalifisert til turneringen, som inneholder 16 lag. Omtrent 60 andre landslag kjempet om de fem siste plassene. Utvidelsen fra 14 til 16 lag har blitt kritisert, da cricketsporten drives på amatørbasis utenfor de ti største nasjonene, og amatørlagene regnes derfor ikke som gode nok. Amatørlaget fra Irland slo imidlertid ut Pakistan i gruppespillet, og ble nummer 8. Det forhindret ikke at man går tilbake til 14 lag i VM 2011.
Australia var regnet som en av favorittene selv om de hadde tapt de siste fem landskampene før VM og Sør-Afrika hadde tatt over plassen som verdens beste lag ifølge det internasjonale cricketrådets offisielle rangering. Sør-Afrika ble imidlertid slått ut i semifinalen., og Australia gjenerobret førsteplassen. Greg Chappell, tidligere australsk landslagsspiller med over 150 landskamper, hevdet før turneringen at sju eller åtte lag kunne vinne.
Festetomt
Ulike former
Det finnes flere ulike former for festetomt.
Eldre former for feste
I Norge betalte bøndene årlig landskyld til jordeieren for bruken av festegårdens bygninger og jord. Den ble som regel betalt i produkter fra gårder som korn, huder, smør eller fisk. I byene brukte en ordet grunnleie. Den ble normalt betalt i penger.
I Danmark var «Landgilde» den ytelse, som en festebonde årlig skulle gi jordeieren som betaling for bruken av festegårdens bygninger og jord.
Chateaubriand (matrett)
Chateaubriand (av fr. châteaubriand eller châteaubriant) er midtstykket av indrefileten av storfe. Den tilberedes som regel i stekepanne, men kan også grilles og ovnsbakes. Chateaubriand serveres ofte som et helstekt stykke som transjeres ved servering, men den kan også serveres skivet som biffstykker. Tilbehøret består som oftest av ovnsstekte poteter og en type sjysaus eller béarnaise, kanskje også sopp og kryddersmør. Indrefileten består ellers av biffstykket, chateaubriand, tournedos, og filet mignon (også kalt pyramiden).
Opprinnelsen til det franske navnet chateaubriand er uklar. Ifølge Larousse Gastronomique ble retten utviklet av forfatteren François-René de Chateaubriands personlige kokk, Montmirail, og mens forfatteren levde i London, også for sir Russell Retallick. Dette savner imidlertid dokumentasjon. En stek à la Chateaubriand kan ikke påvises før i 1850, verken i Frankrike eller i England. Derimot er det noen indikasjoner på at garnituret ble utviklet i Paris, etter Chateaubriands død.
En alternativ staving av retten er châteaubriant, noe Dictionnaire de l'Académie des Gastronomes antar peker mot kvaliteten på oksekjøttet som ble frembragt i området rundt småbyen Châteaubriant, i Loire-Atlantique i Frankrike.
Bob Mimm
Hans beste resultat i et OL var en 23. plass i 1960.
Time Out of Mind
Time Out of Mind er det 30. studioalbumet til Bob Dylan. Det kom ut i september 1997 på Columbia Records. Det var det første doble studioalbumet på vinyl siden Self Portrait fra 1970. Det kom også ut som en enkel CD.
For både tilhengere og kritikere markerte albumet et kunstnerisk comeback for Dylan etter at han hadde slitt med den musikalske identiteten sin gjennom 1980-årene og ikke hadde gitt ut originale sanger siden Under the Red Sky i 1990. Time Out of Mind blir trukket frem som et av hans beste album og vant tre Grammy-priser, blant annet for årets album i 1998. Magasinet Uncut kåret det også til årets album. Albumet er også plassert på 408.-plass på listen til musikkmagasinet Rolling Stone fra 2003 over de 500 største albumene gjennom tidene. Albumet nådde andreplass på VG-lista i Norge.
Albumet har et særlig atmosfærisk lydbilde, skapt av produsent Daniel Lanois. Til tross for at han stort sett har rost Lanois, særlig etter arbeidet han gjorde på Oh Mercy i 1989, har Dylan uttalt at han var misfornøyd med lydbildet på Time Out of Mind. Han har produsert alle albumene sine selv etter dette.
Andreas Karset
Andreas Kristensen Karset (født 27. januar 1859, død 5. oktober 1914) var en norsk forretningsmann og stortingsmann fra Vang på Hedmark. Han var medlem av Venstre.
Karset var sønnen til en gårdbruker. I unge år gikk han både amtsskolen og Sagatun Folkehøyskole. I 1884 ble han regnskapsfører og disponent for Vangs brenneri, en stilling han hadde til 1909. Fra 1900 var han gårdbruker på storgården Nordre Hoel i Vang. Han kjøpte også opp flere andre gårder i Vang.
Karset ble medlem av herredsstyre i Vang første gang i 1891, han var ordfører 1904-1913. I 1906 representerte han Hedmark ved kongekroningen i Trondheim.
Karset var Hedemarkens amt sin 5. representant til Stortinget 1900-03. Etter en kort tid i budsjettkomiteen var han fra 6. november 1900 medlem av tollkomiteen. Utenom stortingsvervet var han medlem av flere statlige utvalg, blant annet departementale komiteer om salg av øl-, vin- og brennevin i 1897, 1899 om skatteloven og 1901 om skattlegging av øl og brennevin.
Agira
Agira (tidligere San Filippo d'Argiriò) er en by i Enna frie kommunale konsortium på Sicilia. Den ligger 15 kilometer sørøst for Nicosia på en 650 meter høy klippe. Agira, som er en av Sicilias eldste byer, het i oldtiden Agyrium og er historikeren Diodorus Siculus' fødeby.
Apollon Epikourios-templet
Apollon Epikourios-templet i Bassae (latin: Bassae; gresk: Βάσσαι, Bassai, «lille fjelldal») er et kulturelt og arkeologisk minnesmerke i Hellas som er en del av verdens kulturarv. Det er lokalisert i Ikhalía i den regionale enheten Messenia i den sørvestlige delen av Peloponnes. Bassae ligger nær landsbyen Skliros, nordøst for Figaleia, sør for Andritsaina og vest for Megalopolis.
Stedet har betydning for å være lokaliseringen det relativt godt bevarte Apollon Epikourios-templet, konstruert en gang på midten av 400-tallet f.Kr. Det var det første greske stedet som i 1986 ble utpekt og listet i Verdensarven av UNESCO. Det godt bevarte tempelet er datert fra midten til sent på 400-tallet f.Kr. Det er lokalisert i den nordøstlige delen av Elis i Hellas. I den klassiske antikken var stedet en del av Arkadia. Selv om tempelet geografisk lå fjernt fra de betydelige enhetene i antikkens Hellas, er det et av de mest studerte greske templer på grunn av dets mangfold av uvanlige arkitektoniske trekk.
Tempelhelligdommen
Tempelet var dedikert til Apollon Epikourios («Apollon hjelperen»). Det var formgitt av Iktinos, arkitekt i Athen for Hefaisteion og Parthenon. Den greske geografen og forfatteren Pausanias fra 100-tallet e.Kr. lovpriste tempelet ved at det overgikk alle andre, unntatt tempelet for Athene i Tegea, for steinens skjønnhet og konstruksjonens harmoni. Templet ligger på en høyde som er 1131 meter over havet ved skråningen av fjellet Kotylion.
Konstruksjon
Tempelet er plassert i retningen nord-sør, i motsetningen til de fleste greske templer som er plassert i retningen øst-vest. Dets hovedinngang er fra nord. Det var nødvendig grunnet den begrensede plassen tilgjengelig på den bratte fjellskråningen. For å overkomme denne begrensningen ble en dør plassert på siden av tempelet, kanskje for å slippe inn lys for kultstatuen.
Bjørnar
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Apollon Epikourios-templet
Konstruksjon
Tempelet er relativt beskjedent i størrelsen hvor dets stylobat (den plattform som kolonnaden med søyler hviler på) måler 38,5 ganger 14,5 meter, som hadde dorisk peristyl på seks ganger femten søyler. Taket etterlot et sentral rom åpen for lys og luft. Tempelet var bygget helt holdent av grå kalkstein fra Arkadia, unntatt for frisen som var hogd ut fra marmor (antagelig antikk tid farget med maling). Som de fleste betydelige greske templer hadde det tre «rom» eller portiko pluss en naos og en opisthodomos (bakrom). Naos kan ha huset en kultstatue av Apollon, skjønt det er også antatt at den enkeltstående ur-korintiske kapitél oppdaget av Charles Robert Cockerell og siden mistet i havet, kan ha toppet en enkelt søyle som sto i midten av naos, og hadde til hensikt å være en anikonisk (billedforbud) representasjon av Apollon Borealis. Tempelet mangler en del optiske raffinement som Parthenon har, slikt som umerkelig kurvet gulv, skjønt søylene har entasis.
Det var relativt sparsommelig dekorert i det ytre. På innsiden var det en uavbrutt jonisk frise som viste athenerne i kamp med amasoner og lapther i kamp med kentaurer. Frisens metope ble fjernet av Cockerell og fraktet til British Museum i 1815, hvor de fortsatt er. De står i museets galleri 16 i nærheten av Parthenonskulpturene som ble tatt fra Athen. Cockerell dekorerte også veggene i den store trappen i Ashmolean Museum i Oxford med avstøpninger av den samme frisen.
Eksterne lenker
Bassae
Lillian Asplund
Lillian Gertrud Asplund (født 21. oktober 1906, død 6. mai 2006) var den siste amerikanske overlevende fra «Titanic»-katastrofen.
Asplund ble født i Worcester, Massachusetts, og Asplund-familien besøkte Lillians bestemor i Sverige da de valgte å reise med «Titanic» tilbake til USA. Lillian var fem år i 1912. Som passasjer på tredje klasse ble hun reddet på livbåt 15 sammen med sin mor og yngre bror, Felix. Hun mistet sin far og tre brødre, Filip, Clarence og tvillingbroren Carl, i katastrofen.
Fylkesvei 3578
Fylkesvei 3578 går mellom Knekken og Brattekleiv i Arendal kommune. Veien er 1,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 199 (Aust-Agder).
Solefallstime
Solefallstime er et musikkalbum med Anne Karin Kaasa, utgitt i 1992.
Adria
Adria er en by i provinsen Rovigo i Veneto i Italia. Byen har gitt navn til Adriaterhavet.
Historie
Det er usikkert om byen ble grunnlagt av lokale stammer, av etruskerne eller av grekerne. Fra det 6. til det 5. århundre f.Kr. hadde byen en storhetstid som havn for handel mellom grekerne og befolkningen på posletten. Byen kan ha vært gresk koloni, men kan også ha vært etruskisk. De før-romerske arkeologiske lagene ligger helt ned til 7 meter under dagens nivå, og er bare i liten grad utforsket.
The Shadows
Karriere
The Shadows begynte som backing-band for sangeren Cliff Richard i 1958, under navnet The Drifters. Navnet ble senere endret fordi det var et amerikansk band som allerede hadde tatt navnet. Bassist Jet Harris kom opp med det som ble navnet til en av verdens mest trendsettende popgruppe. The Shadows med Hank Marvin (sologitar), Bruce Welch (rytmegitar) og Tony Meehan i tillegg til Harris, skaffet seg parallelt sin egen plate- og konsertkarriere som instrumentalband, men med en del vokallåter også, herav «Let Me Be the One» som kom på andreplass i Eurovision Song Contest 1975.
Flere av låtene preget de øverste plassene på salgslistene i Norge tidlig på 1960-tallet, først «Apache», senere blant andre «FBI» og «Kon-Tiki». Musikken med besetningen tre elgitarer og trommer var så spesiell at den ble karakterisert som en ny sjanger, og flere tusen band kopierte stilen, trolig et par hundre bare i Norge. Disse ble kalt for «Shadows-band». Karrieren førte bandet også inn i filmindustrien, og i musikkteater på London Palladium, blant annet i de stort påkostede filmene The Young Ones (1961), Summer Holiday (1962) og Wonderful Life (1964) med Cliff Richard i hovedrolle. Bandet ble tre ganger oppløst/endret.
Louis Delgrès
Louis Delgrès (født 2. august 1766 i Saint-Pierre på Martinique, død 28. mai 1802 i Saint-Claude på Guadeloupe) var en offiser og politisk leder på Guadeloupe.
The Shadows
Karriere
I en kort periode fra 1970 opptrådte Marvin med gruppa Marvin & Farrar sammen med den australske sangeren John Farrar, senere med tilslutning fra Welch – som Marvin, Welch & Farrar. Gruppa spilte inn flere vokallåter i grensesjangeren pop-rock-country. I 2004 og 2005, 12 år etter at medlemmene sist gikk fra hverandre, gjennomførte bandet – med blant andre kjernemedlemmene Marvin, Welch og trommeslager Brian Bennett (etterfulgte Meehan i oktober 1961) – avskjedsturneer med fulle hus og flere ekstraforestillinger i henholdsvis Storbritannia og Nord-Europa (pluss en ekstrakonsert i England). Et publikum på til sammen rundt 90 000 fikk her oppleve et minneverdig show med 41 instrumental- og vokallåter på programmet.
Louis Delgrès
Delgrès var mulatt og en erfaren offiser som hadde lang erfaring med krig og kamper mens han kjempet for Storbritannia i de mange krigene som de hadde mot det revolusjonære Frankrike.
The Shadows
Karriere
Konserten i Cardiff i Wales i 2004, er dokumentert i topp lydkvalitet på både dobbelt-CD og DVD. I april 2005 klarte The Shadows, med synthesizer som siden 1980-tallet har fylt ut lydbildet, å fylle Oslo Konserthus tre ganger. I Norge spilte de fem dessuten i Stavanger. I september 2009 dro bandet igjen ut på en omfattende turné, denne gang sammen med Sir Cliff Richard, for å feire at det er 50 år siden de (som The Shadows) startet et studio- og konsertsamarbeid med Cliff Richard som varte ti år i strekk. Turneen gikk over drøye to måneder i Storbritannia, Skandinavia, Nederland, Tyskland og Frankrike (Paris). Et publikum på rundt 9000 så dem i Oslo Spektrum mandag 23. november 2010. Konsert-turneen fortsatte for fulle hus i Australia, New Zealand og Sør-Afrika i februar og mars 2010. Det ble til sammen 52 konserter som samlet et publikum på ca. 600 000. En DVD med opptak fra en av de tre konsertene i olympiahallen O2 i London ble en storselger i flere av landene som fikk besøk. I Danmark lå den på førsteplass i ti uker på rad.
Louis Delgrès
Delgrès var en stund leder for motstandsbevegelsen som kjempet med alle midler mot den franske lederen Napoléon Bonaparte. Delgrès og hans tilhengere mente at Napoleon hadde forrådt både idealene til den franske republikken og interessene til Frankrikes fargede borgere i de franske koloniene. Og han ville å kjempe mot Frankrike helt til han vant eller døde.
The Shadows
Singler
Nummer i parentes viser plassering på den internasjonale musikklistetoppen. Nummeret foran viser årstall.
Louis Delgrès
Etter en dristig, men håpløs motstandskamp, fant Delgrès og hans cirka 300 tilhengere seg fanget på Matouba i Guadeloupe, der Delgrès og de fleste av hans tilhengere valgte å begå selvmord ved å sprenge seg i lufta med sine egne sprengladninger slik at de franske styrkene ikke skulle få tak i dem. Denne handlingen, selv om den effektivt endte Guadeloupes motstand mot fransk autoritet, hadde kraftig symbolsk verdi og står fortsatt som eksempel på eksepsjonelt heltemot i Guadeloupe, Frankrike og andre steder.
Philippa Roles
Philippa Roles (født 1. mars 1978, død 22. mai 2017) var en britisk diskoskaster.
Hennes beste resultat i et OL var en 18. plass i 1952.
Første aliyah
Første aliyah var den første moderne store bølgen av sionistisk aliyah. Jødene som også migrerte til Palestina i denne bølgen kom for det meste fra det østlige Europa og Jemen. Bølgen startet i 1881/1882 og varte frem til 1903. Det er anslått at mellom 25 000 og 35 000 jøder immigrerte til det osmanske Palestina i løpet av den første aliyah.
Rundt neste sving
Rundt neste sving er det 24. albumet med Bjørn Eidsvåg. Albumet ble utgitt 8. november 2010 og er produsert av Thomas Dybdahl. Dybdahl har også skrevet sangen «Ri stormen ut». Både Dybdahl og Ingrid Olava bidrar med vokal på platen. Sangen «Nede for telling» med tekst av poeten Helge Torvund ble radiohit for Eidsvåg. Eidsvåg fortalte i pressemeldingen til denne platen at det var annerledes og spennende å jobbe med en produsent som i tillegg var artist og låtskriver selv. Bjørn Eidsvåg og Thomas Dybdahl gjennomførte også en felles turné sommeren 2011. Dette albumet ble distrubuert av Coop i Norge for å være tilgjengelig for publikum og møte de harde tidene for platebransjen.
Svalande vind
Svalande vind er et musikkalbum med Anne Karin Kaasa, utgitt i 1991. Dette er hennes debutalbum.
Leo de Gale
Han var fungerende guvernør i Grenada i to uker før uavhengigheten fra Storbritannia offisielt inntrådte i februar 1974 og han ble utnevnt til generalguvernøren da landet ble selvstendig. Han ble i 1978 etterfulgt av Paul Scoon som generalguvernør i Grenada.
Suav
Suav, eller skrevet som på fransk zouave, var en type fransk infanterisoldat. Betegnelsen ble gitt til spesielle regimenter av lette jegersoldater i den franske hæren som vanligvis tjenestegjorde i det fransk-kontrollerte Nord-Afrika fra 1831 til 1962. Navnet ble også tatt av andre hærer på 1800-tallet, for eksempel regimenter bestående av frivillige soldater i den amerikanske borgerkrigen på 1860-tallet, og soldater i Pavestaten. Suav-enhetene skilte seg fra andre først og fremst gjennom en spesiell uniform som bestod av åpne jakker, posebukser og ofte orientalske hodeplagg som fess og annet, inspirert av tyrkernes drakttradisjoner i Det osmanske riket.
Blues-skala
Blues-skala er en skala som er vanlig innenfor blues og rock, og den brukes også i andre typer av musikk. Man får skalaen gjennom at ta en moll-pentatonisk skala og legge til halvtonen mellom tredje og fjerde tonen (en såkalt blå tone). Bluesskalaen på tonen A blir da: A C D D# E G A.
Oppbyggning
En vanlig moll-pentatone skala består av en prim, liten ters, ren kvart, ren kvint og liten septim. I blues-skalaen legger man til en førstørret kvart (også kalt tritonus) mellom kvarten og kvinten. Dette gjør at en blues-skala spilt fra C vil bli;
C – Eb – F – F# – G – Bb - C
Austen MK I
Austen MK I er en australsk maskinpistol laget under andre verdenskrig.
Navnet er satt sammen av AU (Australia) og STEN (Stengun). Totalt 19 914 Austen MK I ble laget under krigen av Diecasters Ltd i Melbourne og W.T. Carmichael Ltd i Sydney, da det ikke var mulig å få importert våpen. Maskinpistolen er en tilnærmet kopi av den britiske Stengun, men med noen deler støpt istedenfor stanset. Det ble også laget en MK II-versjon med bajonett og enda flere støpte deler, men kun i et antall på 200 stk. Rett etter krigen ble våpenet tatt ut av bruk og ble aldri produsert igjen.
Natsuki Ikezawa
Han ble født som sønn av Takehiko Fukunaga og Akiko Harajō. Han studerte opprinnelig fysikk, men avsluttet dette mot slutten av 1960-årene. Fra 1972 til 1975 var han bosatt i Hellas og oversatte derifra verkene til samtidige greske lyrikere. Efter å ha dratt tilbake til Japan gav han i 1978 ut diktsamlingen Shio no michi.
Siden 1980-årene har Izekawa primært arbeidet som sakprosaforfatter. For essaysamlingen Haha naru shizen no oppai fikk han Yomiuri-litteraturprisen. I 2010 fikk han Asahi-prisen.
I 1990-årene bodde Izekawa i Frankrike. I tidsskriftet Asahi shinbun ble Shizukana daichi utgitt som serie. Izekawas datter Haruna Ikezawa ble kjent som dubber.
Jennifer Batten
Jennifer Batten (født 29. november 1957 i New York) er en amerikansk gitarist, kjent for å ha spilt med Michael Jackson og Jeff Beck, samt hennes versjon av Humlens flukt av Nikolaj Rimskij-Korsakov.
Hun turnerte med Michael Jackson på Bad-, Dangerous- og HIStory World Tour. Hun er gjestegitarist på Jeff Becks sine album: Who Else og You Had It Coming, samt flere andre med andre artister.
E-sport
Tradisjonelt har e-sport vært mest utbredt i organisert form i Asia. Siden tusenårsskiftet har populariteten for e-sport økt USA og Europa, med flere store konkurranser. Det arrangeres ofte turneringer og konkurranser over Internett eller i andre mindre datanettverk, på LAN-parties.
Jennifer Batten
Mellom 1994 og 1999 deltok hun som låtskriver, gitarist og vokalist på en rekke eurobeatlåter, produsert av italienske Giancarlo Pasquini (artistnavn Dave Rodgers) for plateselskapet hans, A.Beat-C., og Japans største plateselskap, Avex Trax.
E-sport
Norge
E-sport har også blitt et tilbud som utdanningsprogram på studiespesialisering ved enkelte videregående skoler. Akademiet Norge tilbyr e-sport som et tilbud ved flere av sine videregående skoler. Studieprogrammet tilbys ved Akademiet sine skoler i Kristiansand, Oslo , Ålesund og Sandes. Det er en rekke andre skoler som tilbyr e-sport som toppidrett, som Gausdal vgs, Holmestrand vgs , Kuben vgs og Persbråten vgs. I Trondheim tilbyr Tiller videregående skole e-sport som toppidrett, men også som Idrettsfag. Det vil si at det er likestilt med andre idrettslinjer (fotball, håndball, ski, hopp, friidrett, osv).
Jennifer Batten
Hun har også skrevet to bøker om gitarspilling.
Kanonbronse
Kanonbronse, kanonmetall eller gunmetall er en bronselegering av kobber (88-92%) og tinn (8-12%) samt litt sink (1-2%). Denne bronsen likner på messing i fargen, men er sterkere enn vanlig messing som inneholder mer sink, og hardere enn klokkebronse som inneholder mer tinn (opptil 25%).
E-sport
Norge
Norges første offentlige e-sportssenter åpnet i Sarpsborg i 2018.
Norske turneringer
Til tross for at svært mange nordmenn holder på med e-sport i organisert eller uorganisert form, har det ikke vært utbredt stor interesse av dekningen av den her til lands før 2012.
Kanonbronse
Kanonbronse i våpen
Bronseblandingen ble utviklet på 1500-tallet for å støpe løpene til kanoner. Støpt bronse gav både jevnere og mindre sprøtt gods enn støpejern og de tidlige smijernskanonene. Bronsekanoner kunne derved skyte med større ladninger og fikk lenger rekkevidde enn tidligere våpen. Slike kanoner var vanlige til teknologien gjorde kanoner av stål mulig utover 1800-tallet. Metallet ble likevel brukt i mange våpendeler. Det egner seg til støping i intrikate former og er lettere å frese enn stål. Metallet ble derfor brukt på våpendeler med komplisert fasong, slik som låsekasser på geværer og rammen på revolvere.
E-sport
Norske turneringer
Den største kontinuerlige begivenheten for e-sport i Norge i dag er Gamer.no sin e-sport-liga, som involverer over 1590 spillere i de seks spillene Counter-Strike: Global Offensive, League Of Legends, StarCraft II, Dota 2, Hearthstone: Heroes of Warcraft og Fortnite. Første sesong startet våren 2014 og i mars 2015 skiftet ligaen navn til Telenorligaen, og økte samtidig premiepotten for de to kommende sesongene til 290 000 kroner, fordelt på pengepremier og sponsorater. I 2019 skiftet ligaen navn til Telialigaen grunnet ny hovedsponsor. Sendingene går på Gamer.no hver lørdag og søndag.
I mars 2015 startet også TV 2 sin egen konkurrerende liga kalt Altibox-ligaen, som blir sendt på betalkanalen TV 2 Play hver lørdag. Konkurransen foregår i de samme spillene som Telialigaen, med unntak av Hearthstone, men det blir kun invitert utvalgte lag. Totalt involverer ligaen 110 spillere, som kjemper om en samlet premiepott på 180 000 kroner i de tre spillene.