cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stabæk Fotball (menn)
Telenor Arena
Den nye arenaen ble aldri utsolgt i løpet av det første året – i sterk kontrast til Nadderud, som året før var utsolgt til tolv av tretten seriekamper. Med sin betydelig større tilskuerkapasitet sørget Telenor Arena likevel for en kraftig økning i tilskuerantallet for Stabæk, fra et rekordsnitt på ca. 5 800 i 2008 til knappe 9 500 i 2009. Og det i et år hvor de fleste konkurrentene opplevde en nedgang i besøkstallene. I 2010 gikk imidlertid tallene ned igjen til rundt 8000, og foran 2011-sesongen var det lenge usikkert om Stabæk i det hele tatt ville spille på Telenor Arena etter krangel om leiepriser og eierett. Mange supportere av klubben har uttrykt stor skepsis til arenaen, og mener den blir for stor og kunstig, og ønsker seg et nytt stadion eller utbygget Nadderud.
Etter 2011-sesongen ble det bestemt at Stabæk skulle vende tilbake til Nadderud stadion på Bekkestua, etter at man ikke fant noen løsning på Fornebu.
Telenor Arena er regulert som innendørs arena med fast dekke av kunstgress. Dagens eier nekter å etterkomme kravet fra bygningssjefen i Bærum kommune som krever at gresset blir lagt tilbake.
Spillerstall
''Oppdatert 14. august 2023.''
Statistikk
Spillerne med flest mål gjennom tidene :
Resultater år for år
! Sesong ! Nivå ! Plass. ! Kamper ! Seier ! Uavg. ! Tap ! Mål for ! Mål mot ! Poeng ! NM ! Annet
Cleckheaton
Cleackheaton er en by i West Yorkshire i England. Historisk sett var den en del av fylket West Riding of Yorkshire. Den ligger sør for Bradford, øst for Brighouse, vest for Batley og sørvest for Leeds. Den er lokalisert i midten av Spendalen ved elven Spen og var en betydelig by i den tidligere borough Spenborough. Cleckheaton har histories om en mølleby, i likhet med flere andre byer i distriktet Kirklees, men denne industrien har forlengst forsvunnet. I henhoiold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 11 648 innbyggere.
Roger Hargreaves, forfatter av et hundretalls barnebøker som Mr Men og Little Misses, ble født i Cleckheaton i 1935.
Petra (navn)
Petra er et kvinnenavn dannet av mannsnavnet Peter som kommer fra gresk Πέτρος «Petros» gjennom latin Petrus, en oversettelse av arameisk Kefa, som betyr «stein» eller «klippe».
Utbredelse
Petra er kjent brukt i Norge fra 1700-tallet og i Sverige fra 1859. Navnet var i Norge mest brukt på siste halvdel av 1800-tallet, hovedsakelig i Troms, Nordland og Møre og Romsdal. Det har vært svært lite brukt etter 1940. I Sverige var navnet mest brukt i 1960- og 1970-årene.
Petra har svensk, finsk, bulgarsk og slovakisk navnedag 29. juni, norsk og færøysk navnedag 1. august, tsjekkisk navnedag 17. august og ungarsk navnedag 2. oktober.
Petra er i dag et svært vanlig navn i befolkningen i Tsjekkia og Tyskland. Det er også mye brukt i Slovenia, og har de siste årene vært et svært populært navn på jentebarn født i Kroatia og Ungarn.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1988 – 500 meter herrer
500 meter herrer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1988 og ble avholdt på Olympic Oval i Calgary, Canada den 14. februar 1988.
Rekorder
Dette var gjeldende verdens- og olympisk rekord før Vinter-OL i 1988:
Carlito
Carlos «Carly» Edwin Colón jr. (født 21. februar 1979 i Santurce, Puerto Rico) best kjent som Carlito Caribbean Cool eller bare Carlito, er en puertoricansk fribryter i World Wrestling Entertainments RAW. Han er sønnen til den legendariske fribryteren Carlitos Colón.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1988 – 500 meter herrer
Rekorder
Følgende nye verdensrekorder og olympiske rekorder ble satt i konkurransen:
Småeitermaur
Småeitermaur (latin Myrmica rugulosa), også kalt ildmaur, er en rødbrun liten stikkmaur, en av sju norske arter av slekten eitermaur (Myrmica) i underfamilie Myrmicinae.
Småeitermaur påtreffes i sand- og steinholdig jord, gjerne i plen og mose. Mauren stikker veldig og gir kraftige hevelser. Småeitermaur bruker maursyre i sine angrep.
Naurus forsvar
Naurus interne sikkerhet kommer kun fra en liten, sivil politistyrke. Det meste av håndhevelse går på fartsforbrytelser, sykkelforbrytelser og innenriks misbruk og opprør. Australia er vanligvis ansvarlig for landets eksterne forsvar, etter en uformell enighet mellom de to landene.
Militære grener: ingen væpnede styrker; Naurisk politistyrke
José Luis Chilavert
José Luis Félix Chilavert Gonzáles (født 27. juli 1965 i Luque) er en tidligere målvakt fra Paraguay. Hans styrker som målvakt var smidighet, lynraske reflekser og stor rekkevidde.
Naurus forsvar
Militær arbeidskraft – tilgjengelighet:
menn alder 15–49: 3 103 (beregning, 2002)
José Luis Chilavert
I løpet av karrieren spilte han for klubbene Club Guaraní (Paraguay), San Lorenzo de Almagro (Argentina), Real Zaragoza (Spania), Vélez Sarsfield (Argentina), RC Strasbourg (Frankrike) og Peñarol (Uruguay).
Naurus forsvar
menn alder 15–39: 1 710 (beregning, 2002)
José Luis Chilavert
I tillegg til at han var meget god til å forhindre mål, var Chilavert også en meget målfarlig keeper. Han scoret totalt 59 mål for de forskjellige klubblagene han spilte for, i tillegg til 8 mål på 69 (eller 74 ) landskamper. Det var særlig frispark som var hans varemerke, men han scoret også flere mål på straffespark.
Naurus forsvar
Militære utgifter: (ikke tilgjengelig)
José Luis Chilavert
Chilavert ble kåret til verdens beste målvakt i 1995, 1997 og 1998. I desember 2003 opplyste han at han skulle legge opp.
Naurus forsvar
Militære utgifter – andel av BNP: (ikke tilgjengelig)
Politics of Nauru
Alan Moore
Alan Moore (født 18. november 1953) er en engelsk forfatter som hovedsakelig er kjent for sine tegneserier og grafiske romaner, et medium hvor han har produsert serier som Watchmen, V for vendetta, og From Hell, mange er også blitt filmatisert. Han er hyppig beskrevet som den beste tegneserieforfatteren noensinne, og noe mer beskjedent som «en av de viktigste britiske forfatterne i de siste femti år». Han har tidvis benyttet pseudonymer som Curt Vile, Jill de Ray, og Translucia Baboon.
Moore begynte som skribent og tidvis som tegner for britiske undergrunnstegneserier og for alternative fanziner på slutten av 1970-tallet før han fikk suksess med å utgi tegneseriestriper i magasiner som 2000 AD og Warrior. Han ble deretter plukket opp av det amerikanske tegneserieforlaget DC Comics og som «den første tegneserieforfatter som bodde i Storbritannia som gjorde betydelig arbeid i Amerika», arbeidet han med betydelige tegneseriefigurer som Batman (Batman: The Killing Joke) og Supermann (Whatever Happened to the Man of Tomorrow?), i stor grad utviklet seriefiguren Swamp Thing fra en endimensjonal figur til en kompleks personlighet og skjebne, og skrev nye og originale serier som Watchmen. I løpet av tiåret bidro Moore til å gi større sosial respekt for tegneseriemediet i Storbritannia og i USA. Han fortrekker betegnelsen «tegneserie» framfor den nyere betegnelsen «grafisk roman». På slutten av 1980- og tidlig på 1990-tallet forlot han den kommersielle tegneserieindustrien og gikk uavhengig for en tid, og arbeidet da med mer eksperimentelle seirer som den episke From Hell, den (påståtte) pornografiske Lost Girls, og prosaromanen Voice of the Fire. Han kom deretter tilbake til den kommersielle industrien på slutten av 1990-tallet og arbeidet da for selskap som Image Comics hvor han utviklet tegneserieheftet med den ubeskjedne tittelen America's Best Comics, og hvor han utga verker som The League of Extraordinary Gentlemen og det okkultbaserte Promethea.
Moore er selv okkultist, seremoniell magier, og anarkist, og fremmet slike temaer i sine verker, blant annet Promethea, From Hell, og V for Vendetta, foruten også ha hatt avantgardistisk framføringer av okkultistiske «verker» som The Moon and Serpent Grand Egyptian Theatre of Marvels, en del av dette har blitt utgitt på CD.
Til tross for hans personlig protester har hans bøker blitt grunnlag for et antall Hollywood-filmer, inkludert From Hell (2001) med blant andre Johnny Depp og Heather Graham; The League of Extraordinary Gentlemen (2003) med blant andre Sean Connery; V for vendetta (2005) med blant andre Natalie Portman; og Watchmen (2009). Moore har også blitt referert til i populærkulturen, og har blitt anerkjent som en betydelig innflytelse på en rekke litterære og underholdningsmessige figurer som Neil Gaiman, Joss Whedon og Damon Lindelof.
Fiordichthys slartibartfasti
Fiordichthys slartibartfasti er en sjelden art av levendefødende slangefisker som finnes i Fiordland-regionen på Sørøya i New Zealand. Den er eneste art i slekten Fiordichthys. Epitetet slartibartfasti er fra bifiguren «Slartibartfast» i Haikerens guide til galaksen av Douglas Adams.
Norges dansehøyskole
Norges dansehøyskole (NDH) er en skole med høyskoletilbud i dans med pedagogikk. Skolen ble stiftet under navnet Ballettinstituttet av Jorunn Kirkenær i 1966. Ballettinstituttet skiftet navn til Den norske balletthøyskole i 1981 og til Norges dansehøyskole i 2011. Skolen holder til i en nedlagt margarinfabrikk på Tøyen i Oslo sentrum, og har om lag 85 elever.
Skolen tilbyr en treårig bachelor i dans med pedagogikk, med fordypning i jazzdans eller moderne- og samtidsdans. Skolen ble akkreditert av NOKUT i januar 2009 og tilbyr utvekslinger i utlandet via ERASMUS-programmet.
Av tidligere studenter er blant annet Kjersti Alveberg, Lise Nordal, Kristin Danielsen, Nina Lill Svensen, Sølvi Edvardsen, Kjersti Engebrigtsen, Inger Buresund, Inger Lise Eid, Siri Dybwik, Lars Jacob Holm og Aase With.
Cosmas Shi Enxiang
Cosmas Shi Enxiang (født 1921 i Kina, død 30. januar 2015) var katolsk undergrunnsbiskop i bispedømmet Yixian i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina.
Han satt i over mange tiår i fengsel for sin tros skyld, ca. 30 år før sin bispevielse, med flere fengslinger etterpå.
Han ble hemmelig bispeviet i 1982 som hjelpebiskop for undergrunnskatolikkene i bispedømmet Yixian.
Han ble tatt hånd om av sikkerhetsmyndighetene i midten av desember 1990 fra fylket Xushui. Etter «studiesesjoner» en måneds tid ble han ført til en omskoleringsleir. Det ble ikke opplyst til folk hvor det ble av ham. Etter internasjonalt påtrykk ble det opplyst at han og en annen likeledes forsvunnet biskop, Peter Chen Jianzhang av Baoding, ble holdt på hvilehjem, «av humanitære grunner». De ble så løslatt samtidig, 19. november 1993.
Dagen etter deltok de begge på jubileumsfeiringene for 100-årsdagen av kirken i landsbyen Anzhuang i fylket Xushui i Hebei. Jesuittpresten Matteo Ricci (1552–1610) hadde konvertert landsbyen i begynnelsen av 1600-tallet.
Langfredag 13. april 2001 ble han arrestert på nytt. Han var da 80 år. Etter den tid har man ikke hørt fra ham (status desember 2008).
Estelle Getty
Estelle Scher-Gettleman (født 25. juli 1923, død 22. juli 2008 ), best kjent under kunstnernavnet Estelle Getty, var en amerikansk film-, teater- og TV-skuespillerinne. Hun huskes best for sin rolle som Sophia i serien Pantertanter og fikk både en Emmy og en Golden Globe for rollen. I de senere år slet hun med demens.
Meneñ Hotel
Meneñ Hotel er det eneste hotellet i republikken Nauru (om man ser bort fra et ungdomsherberge i Aiwo), og ligger i distriktet Meneng. Det er ikke så mange turister som kommer til øya, så hotellet har hatt noe motstrøm. Det har 119 rom med muligheter for å lage kaffe og te i hvert rom. Hotellet har konferanserom for opptil 200 mennesker, og ble nylig restaurert. Alle rommene har også kjøleskap, TV og videospiller. Restauranten serverer blant annet thai- og kinesisk mat.
I sitt navn bruker hotellet bokstaven ñ, som er en gammel skrivemåte for ng på Nauru, men de har likevel beholdt den i hotellets navn.
Skatt
Skatt (av norrønt skattr) er ytelser fra private til det offentlige uten konkrete vederlag. Mangelen på konkrete vederlag skiller skatter fra betalinger for offentlige tjenester (gebyr). Skatters hovedformål er å finansiere offentlig forbruk og investeringer, og overføringer til den private sektor.
Skatter deles ofte inn i direkte og indirekte skatter. Direkte skatter har til hensikt å ramme den som formelt er ilagt skatten. Typiske direkte skatter er inntektsskatt og formuesskatt. Ved indirekte skatter skal den som formelt er ilagt skatten, kunne velte skattebyrden over på kjøperen gjennom et påslag i prisen. Typiske indirekte skatter er merverdiavgift og særavgifter.
De fleste skatter motiverer produsenter og konsumenter til å velge en annen sammensetning av produksjon og konsum enn de ville ha gjort uten skatter, dvs. at de økonomiske valgene som produsenter og konsumenter står overfor før skatt, endrer seg når skatten innføres. Slike skatter kalles vridende skatter og kan lede til et samfunnsøkonomisk tap ved at ressursbruken blir mindre effektiv. Nøytrale skatter påvirker ikke de økonomiske valgene som produsenter og konsumenter står overfor, og effektiviteten i ressursbruken vil derfor ikke påvirkes av at skatten innføres. Effektivitetsfremmende skatter bidrar til en mer effektiv ressursbruk ved at de korrigerer for eksterne virkninger.
Formål
Skatter blir gjerne tillagt følgende tre hovedoppgaver:
Skatter har vært brukt og brukes fortsatt i forsøk på å oppnå mange andre mål, både brede og generelle mål og svært detaljerte og situasjonsbestemte mål. Skatteregler er bl.a. blitt innført for å
Inndeling av skatter
Skatter kan inndeles på flere måter. Et vanlig skille går mellom direkte og indirekte skatter. Direkte skatter har til hensikt å ramme den som formelt er ilagt skatten. En typisk direkte skatt er inntektsskatten. Ved indirekte skatter er hensikten at den som formelt er ilagt skatten, skal kunne velte skattebyrden over på andre. En typisk indirekte skatt er merverdiavgiften, hvor selgeren velter skattebyrden over på kjøperen gjennom et påslag i prisen.
Skatter kan også deles inn etter hvordan de påvirker fordelingen av inntekt og formue. Progressive skatter er skatter hvor skattebyrden er relativt størst for dem med høy inntekt og formue. Progressive skatter bidrar dermed til at fordelingen av inntekt og formue er likere etter skatt enn før skatt. Proporsjonale skatter er skatter hvor den relative skattebyrden er lik og uavhengig inntekt og formue. Proporsjonale skatter påvirker dermed ikke fordelingen av inntekt og formue. Regressive skatter er skatter hvor skattebyrden er relativt størst for dem med lav inntekt og formue. Regressive skatter bidrar dermed til at fordelingen av inntekt og formue er mer ulik etter skatt enn før skatt.
En tredje inndeling av skatter går mellom personskatter og objektskatter. Ved personskatter er det egenskaper ved skattesubjektet som er avgjørende for skattens størrelse. Inntektsskatt er et eksempel på en personskatt. Ved objektskatter er det egenskaper ved skatteobjektet som er avgjørende for skattens størrelse. Eiendomsskatt som fastsettes ut fra egenskaper ved eiendommen, er et eksempel på en objektskatt.
En fjerde inndeling er basert på hva som er skattegrunnlaget for skattene. Det skilles gjerne mellom inntektsskatter (arbeidsinntekt, kapitalinntekt og virksomhetsinntekt for hhv. personer og selskaper), trygde- og pensjonspremier, skatter på eiendom (fast eiendom, netto formue, arv, etc.) og skatt på varer og tjenester (merverdiavgift, særavgifter og toll).
En femte inndeling er basert på hvem som er kreditor for skattene. I Norge er både staten, fylkeskommunene og kommunene kreditorer for skatter.
Prinsipper for skatter
Filosofen og økonomen Adam Smith stilte i Wealth of Nations opp fire grunnsetninger for et rasjonelt skattesystem. De fire grunnsetningene er:
De tre første grunnsetningene kan oppsummeres i begrepet rettferdighet.
Prinsippet om rettferdighet kan konkretiseres på flere måter. Et skille går mellom horisontal og vertikal rettferdighet. Med horisontal rettferdighet menes at skattytere med like stor inntekt bør ha samme skattebyrde, uavhengig av hvordan inntekten er sammensatt. Av dette prinsippet følger det at like store arbeidsinntekter, kapitalinntekter og virksomhetsinntekter bør skattlegges likt. Med vertikal rettferdighet menes at personer med høy inntekt bør betale mer i skatt enn personer med lav inntekt. Den nærmere utformingen av prinsippet om vertikal rettferdighet er imidlertid omstridt, og en nærmere presisering er nødvendig.
Det er gjerne fire prinsipper/hensyn som trekkes fram når begrepet vertikal rettferdighet skal presiseres:
Partiell modell for ett gode
De økonomiske virkningene av en skatt kan illustreres i en enkel grafisk modell.
Konsumentenes samlede etterspørsel etter en vare vil normalt falle når prisen på varen øker. Dette skyldes at det ved høye priser kun er de konsumentene med høyest betalingsvillighet som vil etterspørre varen, mens ved synkende pris vil konsumenter med stadig lavere betalingsvillighet ønske å kjøpe varen. Den samlede etterspørselen etter en vare kan derfor illustreres som en fallende etterspørselskurve i et pris-kvantum-diagram.
Produsentenes samlede tilbud av en vare vil normalt øke når prisen på varen øker. Dette skyldes at det ved lave priser kun er de produsentene med lavest produksjonskostnader som vil tilby varen, mens ved økende pris vil produsenter med stadig høyere produksjonskostnader finne det lønnsomt å tilby varen. Det samlede tilbudet etter en vare kan derfor illustreres som en stigende tilbudskurve i et pris-kvantum-diagram.
Anta at det innføres en skatt, T, på denne varen. Skatten fører til at prisen konsumenten må betale for varen, øker fra P0 til Pk og at prisen produsenten får for varen, synker fra P0 til Pp. Skatten blir dermed en kile mellom konsumentenes betalingsvillighet og produsentens produksjonskostnader, slik at Pp + T = Pk. Når prisen konsumentene må betale, øker, vil etterspørselen etter varen synke. Tilsvarende, når prisen produsentene får for varen, synker, vil tilbudet av varen synke. Skatten vil dermed føre til at omsatt kvantum synker fra K0 til Kt.
Skatten vil dermed føre til at en del transaksjoner som er samfunnsøkonomisk lønnsomme (konsumentenes betalingsvillighet er høyere enn produsentenes produksjonskostnader), ikke vil bli gjennomført. Det oppstår dermed et samfunnsøkonomisk tap, dødvektstapet, gitt ved arealet C+D. Dette arealet representerer den samfunnsøkonomiske kostnaden ved skatten. Arealet C er den andelen av det samfunnsøkonomiske tapet som bæres av konsumentene mens arealet D er den andelen av det samfunnsøkonomiske tapet som bæres av produsentene. Fordelingen av det samfunnsøkonomiske tapet mellom konsumenter og produsenter vil avhenge av helningene til etterspørselskurven og tilbudskurven, altså av hvor prisfølsom hhv. etterspørselen og tilbudet er.
Statens skatteinntekter, proveny, vil være gitt ved A+B. Normalt vil det være produsentene som formelt skal betale skatten, men det er ikke slik at produsentene nødvendigvis vil bære den fulle byrden av skatteprovenyet. Produsentene vil velte skatten over i prisen som konsumentene må betale. Konsumenten vil imidlertid heller ikke bære den fulle byrden av skatteprovenyet. Normalt vil byrden av skatteprovenyet fordeles mellom konsumenter og produsenter slik at konsumentene vil bære byrden gitt ved A, mens produsentene vil bære byrden gitt ved B. Fordelingen av byrden av skatteprovenyet mellom konsumenter og produsenter vil avhenge av helningene til etterspørselskurven og tilbudskurven, altså av hvor prisfølsom hhv. etterspørselen og tilbudet er.
Vridende, nøytrale og effektivitetsfremmende skatter
De fleste skatter fører til at produsenter og forbrukere velger en annen tilpasning enn de ville ha gjort uten skatter. I de fleste tilfeller leder den endrede tilpasningen til et samfunnsøkonomisk tap ved at prisene på varer og tjenester ikke lenger avspeiler de samfunnsøkonomiske kostnadene ved å tilby varer og tjenester. Disse skattene betegnes som vridende skatter. Eksempler på dette er skattene på lønnsinntekter og forbruk. Slike skatter skaper en kile mellom det arbeidsgiverne må betale i lønnsutgifter, og de reelle inntektene som arbeidstakerne har disponibelt for forbruk. Dette kan lede til et samfunnsøkonomisk tap ved at sysselsettingen blir lavere enn det den ville blitt uten skatter. Tilsvarende kan det å ha høyere skatter på noen varer og tjenester enn på andre påvirke hvor mye som blir forbrukt og produsert av ulike varer og tjenester.
Det finnes imidlertid enkelte skatter som ikke endrer forbrukerens sammensetning av konsumet og produsentens sammensetning av produksjonen. Slike skatter kalles nøytrale skatter. Det er relativt få eksempler på fullstendig nøytrale skatter. Skatt på grunnrente ved utnytting av knappe naturressurser, som f.eks. vannkraft og petroleum, kan imidlertid virke som nøytrale skatter dersom de er korrekt utformet. En ren lump-sum skatt (koppskatt) vil også være nøytral.
Enkelte skatter kan bedre samfunnets bruk av ressurser. Det skyldes at en del aktiviteter påfører samfunnet kostnader uten at de som er ansvarlig for aktivitetene, må betale for ulempene de påfører andre. Et eksempel på dette er forurensende utslipp, der den som forurenser, som regel ikke har økonomisk motiv til å ta hensyn til skaden han påfører miljøet. Korrekt utformede miljøavgifter bidrar til en mer effektiv ressursbruk ved at de gjør miljøskadelige aktiviteter relativt sett mer kostbare. Disse skattene kan betegnes som effektivitetsfremmende skatter. I prinsippet skal miljøavgiftene settes lik de marginale eksterne kostnadene knyttet til de ulike aktivitetene. På den måten vil markedsprisene på miljøskadelige aktiviteter samsvare med de reelle samfunnsøkonomiske kostnadene som ressursbruken representerer.
Økonomiske retningslinjer
På bakgrunn av grunnleggende økonomiske prinsipper er det mulig å trekke opp enkelte retningslinjer for hvordan skattesystemet bør utformes:
Økonomisk teori stiller opp enkelte prinsipper for hvordan slike vridende skatter bør utformes for at effektivitetstapet skal bli minst mulig:
Skattenivå
Et lands skattenivå måles ofte som totale skatters andel av bruttonasjonalproduktet (BNP). OECD publiserer tall for skattenivået i sine medlemsland.
Tabellen illustrerer at skattenivået (målt i forhold til BNP) i Norge er lavere enn i Danmark og Sverige, og omtrent på nivå med Belgia, Frankrike, Italia og Finland. De fleste OECD-land har imidlertid et lavere skattenivå. Det er særlig skatten på inntekt, overskudd og kapitalgevinst som er høy i Norge sammenliknet med de øvrige OECD-landene.
Selv om skatt som andel av BNP kan være nyttig som en indikator på det offentliges rolle i økonomien og skattesystemets rolle for å finansiere offentlige varer og tjenester og omfordeling av inntekt, har denne målemetoden klare begrensninger:
På grunn av svakheter ved indikatorer som måler skattenivå i Norge og andre land, er det viktig å være forsiktige i tolkningen av endringer fra år til år, og forskjeller mellom land.
Norge har i tillegg en svært spesiell næringsstruktur med en betydelig verdiskaping i petroleumssektoren. Petroleumssektoren er kjennetegnet ved en meravkastning (grunnrente) som er gjenstand for en særskilt grunnrentebeskatning. Dette vanskeliggjør en sammenligning av skattenivået i Norge med skattenivået i andre land.
Grenseoverskridende beskatning og skatteavtaler
De fleste land har utformet sitt skattesystem slik at personer som er bosatt i landet og selskaper som er hjemmehørende i landet, har alminnelig skatteplikt til landet for all sin inntekt, uansett hvor i verden den er opptjent (globalinntektsprinsippet). De fleste land har også utformet sitt skattesystem slik at all inntekt som er opptjent i landet, er skattepliktig til landet (kildeprinsippet). Dermed oppstår det en fare for dobbeltbeskatning, ved at inntekten beskattes både der inntekten oppstår og der den som mottar inntekten, er hjemmehørende. I Norge reguleres norske selskapers beskatning av virksomhet i utlandet, av NOKUS-reglene.
Skattepolitikk
Et hovedspørsmål i den politiske skattedebatten er knyttet til nivået på de samlede skattene. Dette henger nøye sammen med hvilke oppgaver en ønsker det offentlige skal ha. En nattvekterstat, som kun påtar seg et minimum av oppgaver (idealtypisk begrenset til politi, rettsvesen og forsvar) vil ha et langt lavere skattenivå enn en velferdsstat, hvor staten tar på seg omfattende oppgaver knyttet til blant annet utdanning, helse- og omsorgstjenester. De politiske motsetningene knyttet til statens oppgaver og skattenivå vil som oftest følge en utpreget «høyre–venstre-akse» i politikken.
Et annet spørsmål i den politiske skattedebatten er knyttet til innretningen av skattesystemet, mao. hvor stor del av skattebyrdene bør legges på de ulike skattegrunnlagene. Skal det legges mer vekt på forbruksskatter (merverdiavgift og særavgifter) og mindre vekt på inntektsskatt? Hvordan skal skattebyrden fordeles mellom bedriftsbeskatning og personbeskatning? Skal formue beskattes?
Et tredje spørsmål er knyttet til hvordan den enkelte skatt skal utformes. Dette er blant annet avhengig av hvilke andre mål enn inntekter til statskassen en mener at skattesystemet skal ha. Et hovedspørsmål er hvor omfordelende skattesystemet skal være. Hvor mye av inntektsforskjellene før skatt bør skattesystemet bidra til å redusere? Den øvrige utformingen av skattesystemet vil bl.a. avhenge av om en mener at skattesystemet skal bidra til å:
Skatteutgifter og skattesanksjoner
I skattereglene er det en rekke unntak og særordninger som bidrar til å redusere de offentlige inntektene. Tap av skatteinntekter som følge av unntaksordninger og særregler, har fått betegnelsen skatteutgifter. Skatteutgifter kan, på tilsvarende måte som direkte overføringer og reguleringer, også være uttrykk for politiske prioriteringer. Denne støtten kunne alternativt kommet over budsjettets utgiftsside. Tilsvarende kan det i skattesystemet også finnes skattesanksjoner, dvs. at det i noen tilfeller ilegges en skatt som er høyere enn det som følger av et generelt og ensartet regelverk.
En oversikt over skatteutgifter og skattesanksjoner i Norge presenteres hvert år i Prop. 1 LS Skatter og avgifter.
Oldtiden og antikken
De eldste kjente skattesystemene kjenner vi fra oldtidens Mesopotamia og Egypt. I en kongegrav i det sørlige Egypt er det funnet tavler med hieroglyflignende symboler som inneholder lister over lintøy og oljer som er levert som skatt til kong Skorpion. Disse tavlene er C-14-datert til 3300 til 3200 f.Kr.
Tidlige skatter blir også beskrevet i Bibelen. I Første Mosebok 47,24 sier Josef til folket: «Av avlingene skal dere la farao få en femtedel. Fire femtedeler skal dere selv ha til såkorn og til mat for dere og for husstandene og barna deres.» Josef foreskrev altså en skatt på 20 % av avlingene.
I antikkens Hellas var skattesystemet for frie grekere i bystatene hovedsakelig basert på militærtjeneste og såkalte liturgier (tjenester for staten). Frie borgere tilbød bystaten tjenester ut fra sin økonomiske status. Tjenestene kunne være alt fra å opptre som gatemusiker til å utruste et krigsskip.
I Romerriket var skatter en viktig inntektskilde for staten. I perioden 200-150 f.Kr. utgjorde borgerskatten om lag 10 % av statsinntektene, skatten på provinsene om lag 20 % av statsinntektene og andre skatteinntekter om lag 7 % av statsinntektene. Størrelsen på skattene avhang av krigenes økonomiske utfall. Da Romerriket erobret Makedonia og plyndret Epirus i 167 f.Kr., fikk staten så store inntekter at romerne ble helt fritatt for skatt. Dette varte i 143 år, frem til Hirtius' og Pansas konsulat 43 f.Kr., en tid som ellers huskes for proskripsjonene under triumviratet Markus Antonius, Lepidus og Octavian som kostet 300 senatorer livet, deriblant Cicero.
En ny skattereform kom i år 36 f.Kr. hvor Oktavian (senere Augustus) sløyfet den tidligere skatten, tributum, i Italia. Det ble isteden innført spesielle skatter dersom statens finanser krevde det, bl.a. en arveskatt på 5 % som finansierte den militære pensjonskassen. Juleevangeliet kan også knyttes til skattlegging. I Lukasevangeliet 2,1 heter det: «Det skjedde i de dager at det gikk ut befaling fra keiser Augustus om at hele verden skulle innskrives i manntall.» Dette manntallet var ikke bare en registrering av befolkningen, men også et grunnlag for framtidig skattlegging.
Under keiserne Diokletian (284–305) og Konstantin (306–337) gjennomgikk skattesystemet betydelige endringer. Staten gjennomførte folketellinger og registreringer av jordeiendom og buskap. Det ble så fastsatt to skattegrunnlag, caput (hode, dvs. koppskatt) og iugum (åker). Skattene ble årlig betalt i naturalia, men folk i byene var fritatt. Konstantin innførte imidlertid en tilleggsskatt, khrysargyron, på handel og håndverk i form av både person- og formuesskatt. Lønnsinntekter var imidlertid fritatt for skatt.
Middelalderen
Etter Romerrikets fall og utover middelalderen utviklet føydalismen seg. Det oppsto en desentralisering av forvaltningen, hvor vasallene fikk makt på bekostning av sentralmakten. Den økonomiske strukturen var bygd på økonomisk relativt selvforsynte storgods, hvor bøndene jobbet på godseiernes jord og leverte fra seg store deler av utbyttet i form av naturalia. Det blir da et uklart skille mellom hva som er skatt og hva som er landleie. Det er imidlertid klart at bøndene betalte vesentlig mer til private godsherrer enn til staten. Evne til skattlegging var en av de klareste indikasjoner på sentral statsmakt. I flere europeiske land opphørte en statlig sentralmakt å eksistere i flere hundre år, og skattene og avgiftene som den katolske kirke innkrevde, var her av de få skattene som ble innkrevd til en sentralmyndighet.
Hundreårskrigen (1337–1453) mellom England og Frankrike fikk stor betydning for skattene. For å finansiere krigen ble det under keiser Karl 5. (1364–80) innført en saltskatt, gabelle, og en ildstedskatt. Sistnevnte, taille, ble innkrevd årlig fra 1439, noe som bl.a. skyldes etableringen av en stående hær. Disse skattene var fortsatt regnet som midlertidige, men i realiteten førte hundreårskrigen til at årlige statsskatter ble innført i Frankrike.
Skatt i Norge
Fra 1100-tallet ble miltær leidang delvis omgjort til en årlig skatt som senere fikk navnet «bordleidang» fordi den gikk til «kongens bord», motsatt militær leidang som fortsatte i krigstid. Skatten var opprinnelig den dekning av leidangsmannskapets diett som bøndene utredet. Ved enkelte leidanger stilte de med matvarer, og slapp unna innkreving av resten. En regelmessig innkreving av fødevarer bidro til å opprettholde en profesjonell hær. Leidangsskatten ut til å være eldst på Vestlandet, mens den i det øvrige leidangsområdet trolig ble innført gradvis. Landsloven satte den til en halv allmenning årlig i fredstid, halvparten av diett-utredningen til tre måneders leidangsferd, innført som en grunnskatt i landdistrikter og utregnet etter landskyldtakseringen. I byene ble skatten innkrevd fra inntekt av gårdutleie og handelsvarer. I Viken og Hålogaland var skatten høyere enn halv allmenning og utlignet på annet vis. Kanskje har kong Sverres straffeskatt gitt høyere innkreving fra Viken. Til gjengjeld var militær leidangsplikt fra gammelt av lettere der, sammenlignet med innbyggertallet.
Senmiddelalder og renessanse
Gjennom senmiddelalderen og renessansen utvidet offentlige myndigheter skattegrunnlagene sine. Lover som hindret skattlegging, ble fjernet, og skattesatsene ble hevet. Dette må ses i sammenheng med fremveksten av moderne stater med stadig mer omfattende oppgaver. Det offentliges forsøk på å øke skattene ble ofte møtt med motstand, både fysisk motstand i form av opprør og skatteunndragelse i form av at verdier ble gjemt unna. I tillegg var gjerne adelen og de geistlige fritatt for skatt. Skatteprivilegiene reduserte skattegrunnlagene, og førte til at myndighetene ofte la skatt på nødvendige forbruksvarer. Dette førte til at skattene bidro til å øke forskjellene i levekår.
1700-tallet
Skattepolitikk var også en medvirkende årsak til de to store revolusjonene på slutten av 1700-tallet: revolusjonen i Amerika og revolusjonen i Frankrike.
Sjuårskrigen (1756–1763) hadde vært svært kostbar for Storbritannia. For å finansiere nedbetalingen av statsgjelden, vedtok parlamentet i 1764 en lov som la større toll på koloniene. I 1765 fulgte en lov om stempelavgift. I koloniene var det sterk motstand mot de nye skattene. Dette hang bl.a. sammen med at skattene ble vedtatt av det britiske parlamentet, uten at kolonistene hadde stemmerett ved parlamentsvalgene. Slagordet «ingen skattlegging uten representasjon» fra 1765 oppsummerte kolonistenes synspunkt. Denne konstitusjonelle striden endte med at koloniene i 1776 rev seg løs fra Storbritannia og dannet USA. De mange krigene hadde også ført Frankrike ut i store økonomiske vanskeligheter. Statsgjelden var stor, noe som medførte at staten hadde stort behov for inntekter for å betjene renter og avdrag. Samtidig medførte privilegiene at de med høye inntekter og store formuer i det alt vesentligste var unntatt for skatt. Skattebyrden veide desto tyngre på vanlige folk. Skattegrunnlaget var for smalt til å kunne finansiere statens økende utgifter, og det var tvingende nødvendig å omfordele skattebyrden for at ikke statens finanser skulle kollapse fullstendig. Flere forsøk på å øke skatteinngangen mislyktes, og i 1789 ble generalstendene kalt inn for å bedre skatteinngangen. Dette ble starten på den franske revolusjon.
Den moderne inntektsskatten føres gjerne tilbake til Storbritannia i 1799. Storbritannia var da i krig mot Napoleons Frankrike. Krigen var kostbar og tæret hardt på statens finanser. For å finansiere krigen ble det derfor innført en skatt på 10 % på inntekt over £60. Skatten var en viktig finansieringskilde for krigføringen og ble først avviklet i 1816, året etter at Napoleon var blitt slått i slaget ved Waterloo. Inntektsskatten ble gjeninnført i 1842.
Fatale egg
Fatale egg (russisk: Роковые яйца, Rokovyje jajtsa) er en kortroman av den ukrainsk-russiske forfatteren Mikhail Bulgakov, utgitt første gang 1925 i samlinga Diaboliade av tidsskriftet Nedra i Moskva.
Fatale egg er en science fiction-fortelling med handling lagt til Moskva sommeren 1928. Her bruker Bulgakov sjangeren til en satire over betenkelige tendenser i sovjetsamfunnet. Fortellinga ble skrevet under den perioden av tidlig sovjetisk historie som kalles NEP-tida. Etter at fedrelandskrigen var vunnet, tillot Lenin og bolsjevikene en visse former for privat økonomisk virksomhet. Det resulterte i en kortvarig oppblomstring av økonomien, særlig i Moskva. Samtidig var det en periode med en frenetisk eksperimentering innafor alle kunstarter, og en uhemma framtidsoptimisme. Troen på at forskere, teknikere og kulturarbeidere sammen med folket skulle kunne skape en strålende framtid, var sterk.
Fortellinga handler om den geniale naturvitenskapsmannen Vladimir Ipatjitsj Persikov, som en dag ved et tilfelle finner en stråle eller et særlig slags lys som viser seg å ha en overraskende virkning på egg av alle slags dyr. For det første vokser de utklekka individene raskt til mange ganger sin naturlige størrelse, og for det andre viser de en særlig aggressiv atferd.
Når først pressen og dernest alle slags politiske kommissærer får fatt i nyheten, kommer eksperimentet ut av professor Persikovs kontroll, og når den erkerevolusjonære altmuligmannen Aleksander Semjonovitsj Rokk – som for øyeblikket er leder for et kollektivbruk i nærheten av Smolensk – med myndighetenes hjelp får fatt i oppfinnelsen, blir det farlig.
I en tidligere, ikke bevart versjon som forfatteren skal ha presentert ved en opplesning i Moskva, lot han begivenhetene ende i total katastrofe. Seinere innførte han en deus ex machina i sluttkapitlet som bringer verden tilbake til det normale igjen.
Denne og andre lite politisk korrekte historier bidro til at Bulgakov midt på 1920-tallet fikk store problemer med sensuren. Stalin skal personlig ha grepet inn mot forfatterskapet ved å plassere Bulgakov i en stilling som direktør ved Moskvas kunstneriske teater, og han tilbrakte resten av sitt liv som systemtro skuespillforfatter og regissør. Imens skrev han for skrivebordsskuffen, og de seinere verkene hans ble enten utgitt utenlands etter hans død, eller først under glasnost på slutten av 1980-tallet.
Knut Gjerde
Knut Gjerde (født 26. september 1955) er en norsk politiker (FrP). Han har vært varaordfører i Nedre Eiker siden 2007.
Gjerde var vararepresentant til Stortinget fra 1997 til 2009.
Gjerde var i 17-18-årsalderen medlem av Norsk Front, men har de siste 24 årene tatt avstand fra ekstremisme.
Han ble på årsmøte til Buskerud FrP 2015 valgt som 2. kandidat til fylkestinget.
Knut Gjerde har være kommunestyrerepresentant i Nedre Eiker kommune for FrP siden 1983, og er i år gjenvalgt som ordførerkandidat.
Blindgate
En blindgate eller blindvei er en vei eller gate som ender blindt og bare kan forlates gjennom innkjørselen. I overført betydning kan det henvise til eksempelvis forhandlinger som har stoppet opp og ikke kommer videre.
En blindvei blir ofte bygget for å unngå gjennomgangstrafikk. Den kan også oppstå når en tidligere vei blir avskåret av et nytt byggverk, ofte også av geografisk nødvendighet, som når en vei ender ute på et nes.
I en labyrint er en blindvei ofte et vesentlig stilelement.
Ordet er ofte brukt metaforisk om teknologi, for eksempel om lydformater som minidisk og DAT-bånd der en ikke ser mulighet for videre utvikling/fremskritt.
Cul-de-sac (bokstavelig «bak i baggen» på fransk) er et uttrykk av fransk opprinnelse som benyttes i engelsktalende land for stengte veier, veier uten gjennomkjørsel, i betydningen blindveier. Mens de historisk sett var bygd av andre årsaker, er den moderne grunnen for at de er beholdt for å roe ned og dempe trafikk, særlig gjennomgangstrafikk.
Asfaltenglene
Asfaltenglene er en norsk krim- og familiefilm fra 2010 regissert av Lars Berg. Manus er ved Vibeke Idsøe, Mette Marit Bølstad og Kjersti Ugelstad. Filmen fikk terningkast tre av NRK P3.
Seein’ Red
Seein' Red er det tredje studioalbumet til det norske bandet So Much Hate. Albumet ble spilt inn i slutten av juli 1990. Låten «X-Song» er en kritikk av straight edge-bevegelsen som var i sterk vekst i Europa da albumet kom ut. Coveret til albumet er laget av Kine Røst.
Møbel- og tretekniker
Møbel- og tretekniker er en treteknisk utdannelse ved Teknisk fagskole. Dette er en utdanning til mellomledernivå og ledernivå i treindustribedrifter.
Eksterne lenker
Gjøvik Tekniske fagskole
Romanes
Romanés eller romani er et indoarisk språk med mange varianter som blir brukt av folkegruppene romá og sinti, to av flere folkegrupper som tradisjonelt er kjent under samlebetegnelsen sigøynere. Termen romanés er på romanés intet eget substantiv, men heller et adverb som betyr "som en rom". I Norge snakker skandinaviske romanifolk (tidligere kalt tatere) en egen romanidialekt som kalles «rotipa» i deler av folket eller romani rakripa.
Utbredelse
En regner med at varianter av romanés blir talt av ca. 40 millioner mennesker. I Europa lever det 10–12 millioner roma, og nesten alle disse kan forstå hverandre tross dialektforskjeller. Eksempelvis bor det 10 000 roma i Finland. Disse hører til Kàlo-gruppen (Kaale), som dukket opp i Sverige-Finland på 1500-tallet. Språket deres har det samme rettsvern som samiske språk.
Ordtilfang
Ordtilfanget i romanes bærer sterkt preg av sigøynernes historie. Kjernen av ordtilfanget kommer fra de indoariske språkene rundt Punjab i India. Mange ord ligner på de tilsvarende ord i punjabi og hindi — slik som tallene fra én til fem. Andre vesentlige kilder er armensk, gresk, slaviske språk, romanske språk og germanske språk. Det finnes også enkelte hebraiske og finske ord i romanes.
Lokes slott
Lokes slott eller Lokeslottet er en varm kilde på den arktiske midthavsryggen i Norskehavet, mellom Island og Svalbard. Det ligger 300 kilometer vest for Bjørnøya, på 2350 meters dyp.
Området ble oppdaget i 2008 av forskere ved Universitetet i Bergen.
Flerbørstemarken Nicomache lokii regnes som en nøkkelart i faunaen rundt de hydrotermale skorsteinene i området. Den er imidlertid bare en av over ti nye arter som er funnet her.
Lokefeltet er det nordligste hydrotermale feltet som er kjent.
Quechua
Språkets navn uttales litt forskjellig, avhengig av variant/dialekt: ['qʰeʃ.wa 'si.mi] ['χetʃ.wa 'ʃi.mi] [kitʃ.wa 'ʃi.mi] [ʔitʃ.wa 'ʃi.mi] ['ɾu.nɑ 'si.mi]
Alle varianter av quechua er svært regelrette, agglutinerende språk. Ordstillinga i en normal setning er SOV – subjekt-objekt-verb. Quechuas rike utvalg av suffikser kan endre alt fra selve grunnmeningen av et ord, til mer subtile betydningsnyanser. Bemerkelsesverdige grammatikalske trekk er bipersonlig bøying av verb (verbene samsvarer med både subjekt og objekt), evidensialitet (suffikser som indikerer hvor man har kunnskapen fra og sannhetsgehalten i den), en emnepartikkel (som indikerer setningens emne), og suffikser som indikerer hvem som får fordelene ved en handling og talerens holdning til dette. Disse karakteristikkene er ikke nødvendigvis tilstede i alle varianter av quechua.
Ord som coca, kokain, gaucho, kondor, lama, pampa og puma har sitt opphav i quechua.
Historikk
De forskjellige quechua-dialektene var svært utbredt i Andesfjellene lenge før Inka-rikets storhetstid på 1400-tallet. Inkaene gjorde dialekten klassisk quechua til sitt offisielle språk, og gjennom inkaenes erobringer ble denne dialekten en lingua franca i det førkolumbiske Peru. Dialekten beholdt denne statusen også etter spanjolenes erobringer på 1500-tallet.
De eldste nedtegnelser av språket er gjort av Fray Domingo de Santo Tomás, som kom til Peru i 1540. I 1560 publiserte han boken Grammatica o arte de la lengua general de los indios de los reynos del Perú, som også var den første publiserte boken på quechua.
Quechua har av mange lingvister blitt gruppert sammen med aymara, hovedsakelig fordi omtrent en tredjedel av quechuas vokabular er svært likt aymaras. Det debatteres fortsatt om disse likhetene skyldes at språkene er genetisk beslektet, eller om likhetene bare skyldes nær kontakt over lang tid. Det har vist seg å være vanskelig å bevise hva som er riktig.
I dag har quechua status som offisielt språk i Peru og Bolivia, sammen med spansk og aymara. Før spanjolene kom og introduserte det latinske alfabetet, var quechua kun et muntlig språk. I dag er det fortsatt en mangel på skriftlig materiale på quechua, og da særlig bøker, aviser, magasiner, programvare etc. Derfor er quechua fortsatt i hovedsak et muntlig språk. Det må likevel sies at moderne teknologi bidrar til sterk forbedring av denne situasjonen.
Vanlige kjennetegn
Beskrivelsen under gjelder for Cusco-dialekten – det er store forskjeller i andre varianter av quechua.
Vokaler
Quechua hare bare tre vokaler:  og, i likhet med aymara. Enspråklige brukere uttaler disse som henholdsvis og, men de spanske vokalene   og  kan også brukes. Når disse vokalene opptrer sammen med de uvulae konsonantene, , og , uttales de mer som henholdsvis , og.
Konsonanter
Ingen av plosivene eller frikativene er stemte; stemthet er ikke fonemisk i Cusco-dialektens opprinnelige vokabular.
Omtrent 30 % av moderne quechuas vokabular er lånord fra spansk, og noen spanske lyder (for eksempel f, b, d, g), kan ha blitt fonemisk, til og med blant enspråklige brukere av quechua.
Pronomen
Quechua har syv pronomen. I første person flertall ("vi" på norsk) har quechua to forskjellige varianter. Den ene kalles inkluderende, og brukes når taleren ønsker å inkludere den han/hun taler til som en del av "vi". Ñuqanchik betyr med andre ord "jeg og du (og eventuelt noen andre)". Den andre varianten kalles ekskluderende, og brukes når den man snakker til ekskluderes fra "vi". Ñuqayku kan dermed oversettes som "jeg og noen andre (men ikke du)". For å danne flertallsformer av andre og tredje person (qam og pay) legges suffikset -kuna til: qam-kuna og pay-kuna.
Adjektiver
Et adjektiv i quechua plasseres alltid før substantivet det står til. Adjektiv har verken tall eller kjønn, og samsvarsbøyes ikke med substantivet.
Substantiver
Substantivrøtter tar suffikser som indikerer grammatisk person (hvem som "eier" substantivet, ikke identitet), tall, og kasus. Som regel kommer personsuffikset før tallsuffikset, men i Santiago del Estero-varianten er rekkefølgen omvendt. De forskjellige suffiksene varierer i de forskjellige variantene av quechua.
Adverb
Adverb dannes ved å legge til -ta eller, i noen tilfeller, -lla til et adjektiv: allin – allinta ("godt – bra"), utqay – utqaylla ("rask – hurtig"). Adverb kan også dannes ved å legge til suffikser til demonstrativer: chay ("det") – chaypi ("der"), kay ("dette") – kayman ("hit").
Verb
Infinitivformene (ubøyd) av verb har suffikset -y (much'a= "kyss"; much'a-y = "å kysse"). Man kan altså ofte danne verb ved å legge til suffikset -y til et substantiv.
Endingene i indikativ er:
Til disse kan man legge til diverse suffikser for å endre meningen. For eksempel, -chi er en kausativ (forårsakende) endelse, og -ku er en refleksiv (dvs. peker tilbake på taleren). Verbet wañuy betyr "å dø", men legger man til -chi - wañuchiy - betyr verbet "å drepe" (eller mer direkte "å død-forårsake"). Legger man til -ku også - wañuchikuy - peker verbet plutselig tilbake på den som snakker, og betyr da å begå selvmord (mer direkte noe sånt som "å død-forårsake-meg selv"). Et annet eksempel er suffikset -naku som brukes for å indikere en gjensidig handling. Eksempel: marq'ay betyr "å klemme/gi en klem"; marq'anakuy betyr "å klemme hverandre/gi hverandre en klemme". Et tredje eksempel er -chka, et suffiks som indikerer progressivitet, altså en pågående handling. Eksempel: mikhuy = "å spise"; mikhuchkay = "å drive på og spise" (engelsk "to be eating").
Evidensialitet
Så å si hver eneste setning på quechua er markert av et evidensielt klitikon. Denne markerer kilden til talerens kunnskap om det han snakker om, og hvor sikker han/hun er på at det som sies er sant. Her er noen eksempler som viser dette i praksis:
Disse blir til =m, =s, =ch etter en vokal, dog sistnevnte brukes sjelden i den formen og vanligvis brukes =chá, også etter en vokal (Mariochá, "Han er Mario, sannsynligvis").
Andre interessante trekk
Quechua har en rekke særegenheter som kan være av interesse.
For eksempel finnes det verbsuffikser som indikerer at handlingen
og en rekke andre.
Suomi M-31
Suomi M-31 SMG er en finsk maskinpistol.
Quechua
Litteratur
Det finnes ikke mye litteratur på quechua, men noe skjønnlitteratur har blitt utgitt. Forfatteren Johnny Payne har oversett to samlinger av muntlige fortellinger på quechua, en til spansk og en til engelsk.