cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kjartan Kristiansen
Band
Kristiansens hovedband har gjennom hele karrieren vært DumDum Boys, som de første årene kalte seg Wannskrækk. DumDum Boys har tidvis også benyttet bandnavnet Racer på sideprosjekter, noe som startet i 1995 da bandet ga ut singelen Kan det være nødvendig å være så sint som en oppfordring til duoen Knutsen & Ludvigsen om å bilegge en pågående feide og bli venner igjen. Denne utgivelsen med Racer var ifølge Knutsen & Ludvigsen selv en hovedårsak til at de innså at de måtte finne tilbake til hverandre igjen.
Ved siden av arbeidet med kollegene i DumDum Boys har Kristiansen vært involvert i en rekke andre bandprosjekter.
Utstyr
Kristiansen bruker oftest en kopi av gitaren Mosrite Venture når han opptrer på scenen. Gitaren har innskriften «SV» på hodet, og ifølge Kristiansen er det kun bygget rundt 15 eksemplarer av disse gitarene. Han har i nyere tid også tatt i bruk en svart Schecter PT og en blå gitar som ble spesialbygget for ham av Stavem Guitars. Opp gjennom karrieren har han brukt en rekke andre gitarer også, blant annet en Fender Telecaster og en Gibson 335.
I tillegg til å bruke ulike gitarer har han også skiftet ut forsterkerne og kabinetter i årenes løp. I begynnelsen brukte han ofte Budda ampheads, men gikk senere over til blant annet Hiwatt, Mesa, og Matchless. Deretter startet han å bruke en Friedman Small Box og en spesialtilpasset Marshall JCM800 som det står "Johnny" på. Begge kabinettene er modeller fra produsenten Marshall.
Galanz
Galanz (kinesisk: 格兰仕, pinyin: Gélánshì) er et kinesisk selskap som er blitt (2011) verdens største produsent av mikrobølgeovner. Det har hovedsete i Shunde i provinsen Guangdong.
Selskapet ble grunnlagt i 1978 og beskjeftiget seg opprinnelig med handel av gåsefjær.
Mikrobølgeovner kom inn i 1990-tallet, og senere er man også begynt med klimaanlegg.
Amalie Skram videregående skole
Amalie Skram videregående skole er en fylkeskommunal videregående skole på Lungegårdskaien i Bergen sentrum, grunnlagt i 2014. Skolens navn er til minne og ære for forfatteren Amalie Skram (1846-1905). Rektor på skolen er Lars Berntsen som ble ansatt i 2019. Skolen har vært populær siden den startet i 2014, og i 2019 var førsteinntaket 48,3.
Utdanningstilbud
Vedtatt utdanningstilbud for skoleåret 2023-2024:
Programfag
På utdanningsprogrammet studiespesialisering tilbys følgende valgfrie programfag i skoleåret 2019-2020:
Som obligatorisk 2. fremmedspråk tilbys fransk, kinesisk, spansk og tysk.
Realfagssatsing
To av de ni parallellklassene på studiespesialisering har et eget løp med realfag over tre år, med et høyere timetall og et mer avansert opplegg med høyt læringstrykk og utstrakt samarbeid med høyskoler, universitet og andre forskningsmiljøer, ekskursjoner og egne foredrag fra ressurspersoner fra slike miljøer. Denne linjen gir en fagkombinasjon som kvalifiserer for opptak til samtlige utdanninger i Norge, og skal gi et ekstra solid grunnlag for videre studier innen realfag for spesielt motiverte elever.
Olympiatoppen
Olympiatoppen vest har tilbud til elever på toppidrettsnivå for vinteridretter på Voss gymnas og for sommeridretter på Tertnes videregående skole (studiespesialisering) og Åsane videregående skole (yrkesfag). Noen få tilbud er lagt til andre skoler: basketball på Olsvikåsen videregående skole, volleyball på Øystese gymnas, og svømming på Amalie Skram videregående skole. Skolen er dermed toppidrettsgymnas i svømming.
Skoleår i utlandet
Elever fra hele Hordaland kan søke om å ta andre året på studiespesialisering ved den katolske St Davids RC High School 20 km utenfor Edinburgh i Skottland, i regi av Amalie Skram videregående skole.
Elevmiljø
Tradisjonen med skolerevy fra Bergen Handelsgymnasium er videreført på Amalie Skram videregående skole. Skolen har også utvekslingsavtaler med skoler i utlandet. Skolens elever og ansatte har tilgang til skolens treningssenter også etter skoletid. Skolen har en egen elevinspektør, tre rådgivere, og to helsesøstre. Skolen hadde også to psykologer frem til februar 2019.
Samarbeid
Amalie Skram videregående skole tilbyr faglig fordypning til ungdomsskoleelever. Skolens elever har også mulighet til faglig fordypning på universitets- og høyskolenivå, blant annet i samarbeid med Universitetet i Bergen og Bergen marine forskningsklynge. I tillegg har skolen et utstrakt internasjonalt samarbeid med utdanningsinstitusjoner i andre land.
Historie og skolebygning
Byggingen av skolen startet 2. november 2009. I tilknytning til skolen ble det samtidig bygget idrettshall, treningssenter og et nytt nasjonalt svømmeanlegg. Det totale arealet inklusive svømmeanlegget er på ca. 28 000 kvadratmeter. Svømmeanlegget har 50 meters basseng, eget stupebasseng, terapibasseng og opplæringsbasseng. Skoledelen er på 16 000 kvadratmeter over fire etasjer, med 30 klasserom på 80 kvadratmeter og 30 grupperom, samt bibliotek, kantine, skoletorg/vestibyle, to store auditorier, en flerbrukshall med håndballmål som kan deles inn i tre gymsaler, og et treningssenter. Svømmeanlegget eies av Bergen kommune, mens skolen eies av Vestland fylkeskommune. Svømmeanlegget fikk i juni 2014 navnet Alexander Dale Oen Arena.
Slireveien (Oslo)
Slireveien (1–19, 4–10) er en vei på Munkerud i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei sørover fra Nordstrandveien.
Barrakuda
Barrakuda er en fiskeart som kan bil opptil 2 meter lang. Max. publisert vekt er 50 kg. Både i utseende og oppførsel minner den om en gjedde. Den kan være farlig for mennesker.
Slireveien (Oslo)
Navnet ble vedtatt i 1952.
Barrakuda
Beskrivelse
Kjevene er kraftige og underbitte, med ujevne tenner. Hodet er stort. Gjellelokkene har ingen pigger, og er dekket av små skjell.
De to ryggfinnene er langt fra hverandre. Den første har fem pigger, og den andre én pigg og ni myke finnestråler. Den andre ryggfinnen er like stor som gattfinnen i størrelse og befinner seg mer eller mindre rett over den.
Adferd
Barrakudaen er en rovfisk som legger seg i bakhold og angriper i en hastighet på opptil 43 km/t. Den er ikke særlig manøvreringsdyktig, men satser på overraskelse og fart for å få tak i byttet.
Rånäs
Rånäs er et tettsted i Norrtälje kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 428 innbyggere. Rånäs er en utpreget jordbruksbygd ved sørbredden av Gavel Langsjön og nedover til nordøstbredden av innsjøen Skedviken, fem kilometer nordvest for tettstedet Rimbo. Området har god jordbruksmark med glaciale avsetninger av morenejord.
Løkkegård
Løkkegård er en type gårdsbebyggelse som omkranser et gårdstun. Løkkegårder er gårdsbruk med en frittstående bygningsmasse (bestående av mange bygninger) som omkranser et gårdstun (også kalt løkkegårdsanlegg). Eksempler på dette siste er Riddergården i Hønefoss som ble bygget på 1700-tallet og de mange løkkeanleggene som tjente som fritidsboliger for Christiania-borgerskapet på 17- og 18-hundretallet.
Trykk
der p er trykket, F er kraften og A er arealet.
SI-enheten for trykk er Pascal (Pa). Definisjonsmessig er det slik at 1 Pa = 1 N/m².
Det finnes også mange andre enheter for trykk som bar, millimeter kvikksølv (mmHg) og atmosfære (atm).
Væsketrykk
Trykkreftene på et flatestykke i en væske står overalt vinkelrett på flatestykket, og væsketrykket blir større jo dypere ned i væsken vi går ifølge Pascals lov:
Der p er væsketrykket, p_a er det atmosfæriske trykket, \rho er væskens tetthet, g er gravitasjonskonstanten og h er dybden.
Oppdrift
Alle gjenstander som er helt eller delvis omgitt av en væske, blir utsatt for oppdrift som virker loddrett oppover ifølge Arkimedes' lov:
Der F_o er kraften, \rho er tettheten til vannet, V er volumet av det fortrengte vannet og g er tyngdeakelerasjonen. Det negative fortegnet betyr at kraften virker motsatt av gravitasjonen.
Gasstrykk
En gass er et kaos av molekyler i uopphørlig bevegelse som kolliderer med hverandre og med veggene i beholderen slik at det oppstår et gasstrykk mot veggene. Luftmolekylene ved havnivå gir et lufttrykk på 101 325 Pa som vi kaller en atmosfære, 1 atm. Lufttrykket måler vi med et barometer.
Lydtrykk
Små, hurtige, variasjoner i lufttrykket kan oppfattes av øret og kalles da lyd. Måleenheten for lydtrykk, kalt lydstyrke, er som for trykk generelt, Pa, underforstått effektivverdien rms. I akustikken brukes også lydstyrkenivå med måleenheten desibel [dB] som regnes relativt til et referansetrykk på 20 μPa.
Enheter
1 bar = 14.503 773 801 psi (pound/square inch)
Lenins fredspris
Lenins fredspris, opprinnelig Stalins fredspris, kjent som Stalinprisen, var en pris som ble utdelt av Sovjetunionen fra 1949 til 1990.
Trykk
Enheter
1 bar = 100 000 Pa (=100 kPa)
Lenins fredspris
Prisen ble innstiftet 21. desember 1949 av Josef Stalin (formelt gjennom et dekret fra presidiet i Det øverste sovjet) som Den internasjonale Stalinprisen «for å styrke freden mellom nasjonene». Prisen ble gjerne omtalt som Stalins fredspris eller Stalinprisen. Den ble opprettet til ære for Stalins 70-årsdag, og var ment som et slags stalinistisk alternativ til Nobels fredspris. Selv om prisen var til ære for Stalins 70-årsdag, ble den opprettet etter at Stalin hadde fylt 71 år (18. desember samme år). Prisen ble utdelt til flere mottagere hvert år og ble bare gitt til utlendinger. Prismedaljen hadde et portrett av Josef Stalin.
Trykk
Enheter
1 mbar (millibar) = 1 hPa (hektopascal)
Måling
Ofte opptrer trykk i lukkede prosessystemer. Et eksempel er et sentralfyranlegg i en bolig. For at systemet skal fungere tilfredsstillende er vannet satt under et visst trykk. Dette kan avleses med et manometer. Vanligvis vil dette vise 1-2 bar. Dersom en slipper trykket ut, vil manometeret vise 0 bar. Trykket inne i systemet er da det samme som på utsiden, 1 bar ved jordoverflaten. Manometeret er ofte gradert til å vise overtrykk(e) i stedet for absolutt trykk (a). I dette eksempelet er det absolutet trykket 1 bar mens overtrykket er 0 bar. Denne forskjellen kan skape forvirring ved volumberegninger jfr idealgassloven.
Lenins fredspris
I forbindelse med avstaliniseringen fikk prisen fra og med 1957 det offisielle navnet Den internasjonale Leninprisen «for å styrke freden mellom nasjonene» (russisk Международная Ленинская премия «За укрепление мира между народами»). Tidligere prisvinnere ble oppfordret til å sende sine prismedaljer tilbake og få dem byttet i medaljer uten Stalins navn og portrett.
Trykk
Trykk i hverdagen
Trykk er også noe vi møter i hverdagen. Været påvirkes i sterk grad av høytrykk og lavtrykk. Dette er lufttrykket i våre omgivelser, hvordan det avviker fra middelverdien som er det vi betegner som en atmosfæres trykk som igjen er 101 325 Pascal (Pa), i meteorologikretser kalt 1013,25 hektopascal (hPa) eller tidligere 1013,25 millibar. Ved orkanforhold har det vært målt så lave trykk som 870 hPa som kan generere vindhastigheter på over 80 m/s.
Et annet kjent trykkeksempel er trykket i bil- og sykkeldekk der trykket her angis som trykkdifferansen mellom inn- otg utside. Et typisk bildekk har et luft(over)trykk på i overkant av 2 bar som tilsvarer 29 psi (pounds per square inch). Sykkeldekk har normalt noe høyere trykk.
Edsbro
Edsbro er et tettsted i Norrtälje kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 488 innbyggere.
Sigurd Lockeberg
Sigurd Lockeberg (født 16. juli 1886 i Bærum, død 11. april 1971) var en norsk-canadisk skihopper og senere idrettsadministrator. Han ble canadisk mester i skihopping i 1914. Lockeberg var leder for Ottawa Ski Club fra stiftelsen i 1910 til 1913, deretter nestleder til 1949 og styremedlem til sin død i 1971. Han hadde også administrative funksjoner i Canadian Amateur Ski Association (CASA), det canadiske skiforbundet.
Stortingsvalget 1906 i Stjørdalen
Stortingsvalget 1906 i Stjørdalen ble avholdt den 13. august og 2. september 1906, og var Stjørdalen krets i Nordre Trondhjems amts deltagelse i stortingsvalget 1906. Første valgomgang ble avholdt 13. august, men gav ikke tilstrekkelig flertall (50 %) til at man kunne unngå en andre valgomgang 2. september. Det skulle velges én stortingsrepresentant og én personlig vararepresentant for perioden 1907–1909.
Sigurd Lockeberg
Lockeberg var født på gården Løkkeberg ved Haslum i Bærum. Han emigrerte til Canada i 1905 og slo seg i 1908 ned i Ottawa. Der ble han den første lederen for Ottawa Ski Club, som senere skal ha vært verdens største skiklubb, med opptil 14 000 medlemmer. Sigurd Lockeberg bygde i 1910 den første hoppbakken i Ottawa, der han selv ble canadisk mester i 1914. I 1933 konstruerte han en ny hoppbakke i Camp Fortune ved Gatineau like utenfor Ottawa, som blant annet ble brukt under det canadiske mesterskapet i 1938. Dette hoppanlegget fikk etter hvert navnet Lockeberg Ski Jumps.
Stortingsvalget 1906 i Stjørdalen
Stjørdalen krets omfattet valgsognene Meråker, Hegra, Lånke, Stjørdal, Skatval, Frosta, Åsen, Skogn og Frol (Levanger landsogn).
Sigurd Lockeberg
Fra 1930 til 1940 var han leder for den tekniske komiteen i CASA. Han var dommer under det canadiske mesterskapet i hopp i Revelstoke i 1931, og året etter var han leder for Canadas olympiske skikomité og tok sammen med Louis Grimes ut det canadiske skilaget til OL i Lake Placid.
Sigurd Lockeberg ble tildelt Bærums Skiklubs fortjenstmedalje i 1970. Han ble tatt inn i The Canadian Ski Hall of Fame i 1982.
Stortingsvalget 1906 i Stjørdalen
Det var 4 606 stemmeberettigede i kretsen ved første valgomgang, og 4 604 stemmeberettigede ved andre valgomgang. Av disse avla henholdsvis 2 545 og 2 781 personer sin stemme, hvorav henholdsvis 2 529 og 2 778 stemmer ble godkjent. De fleste velgerne stemte på både en kandidat som stortingsrepresentant og en annen kandidat som vararepresentant.
Brukseier Bernhard Øverland (V) fra Stjørdal ble valgt til stortingsrepresentant, og Andreas Galtvik (V) fra Frosta til hans personlige vararepresentant. Høyres kandidater til disse vervene, Andreas Thyholt og Ole Gundersen, kom på klar andreplass i alle valgene. Resultatet var ventet, og forandret ikke den politiske situasjonen i kretsen.
Olaus Olsen Eskeland
Olaus Olsen Eskeland (født 9. juni 1833 i Høle, død 23. november 1903 i Hetland) var en norsk politiker (Venstre).
Som ung var han krambudreng i Stavanger. Han tok eksamen ved Stord Seminar i 1853. Han var lærer og klokker i Høle til 1856 og i Hetland til 1859. Fra 1859 til 1860 var han lensmann i Skudenes, men han ble syk og søkte avskjed. Da kjøpte han seg et gårdsbruk på Tasta i Hetland og startet med gårdsdrift.
I 1864 blei han ordfører i Hetland, og året etter var han en av de yngste som møtte i Amtstinget. Han satt som ordfører i 36 år, sammenhengende til han døde i 1903, med unntak av en valgperiode. I 1868 ble han valgt til første varamann til Stavanger fra Stavanger Amt, og i 1871 fikk han fast plass på Stortinget. Han satt på Stortinget til og med 1889. De to siste årene av denne perioden var han sykmeldt. Han satt først i justiskomiteen og senere i jernbanekomiteen. Her var han med da vedtaket om bygging av Jærbanen ble gjort.
Han hadde flere andre offentlige verv, bl.a. var han forlikskommisær i Hetland i 40 år, fylkesrevisor, medlem av tilsynsnemnda for Jærbanen og styrer i Norges Banks avdeling i Stavanger. I 1889 var han med og stiftet Hetland Sparebank, og han ble valgt som den første ordføreren i banken sitt forstanderskap.
I 1889 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden.
World Boxing Association
World Boxing Association (WBA) er et forbund innen proffboksing som autoriserer boksekamper om VM-titler i forskjellige vektklasser.
WBA var det førsteforbundet innen boksing som fortsatt utser profesjonelle verdensmestere. Grunnlagt i 1921 under navnet National Boxing Association (NBA). Sitt nåværende navn fikk de 23. august 1962.
WBA er en av de fire bokseorganisasjonene som utser verdensmestere innen boksingen, de tre andre er World Boxing Council, International Boxing Federation og World Boxing Organization.
Forbundet har en overordnet verdensmester, - som vil være oppført som verdensmester for WBA, uten ytterligere anførsler til tittelen. Under denne tittelen har også forbundet andre titler. Deriblant har dem tittelen «WBA int» (WBA intercontinental title) For norske boksere, betyr det at mens Cecilia Brækhus har den overordnede tittelen I sin vektklasse I dette forbundet, hadde Thomas Hansvoll en tittel på et «hakket» lavere nivå i sin vektklasse i samme forbund, når han er oppført med tittelen «WBA int.».
Saint John Parish (Antigua og Barbuda)
Saint John er et parish (distrikt, «prestegjeld») på nord-kysten av Antigua som er del av øystaten Antigua og Barbuda. Antigua og Barbudas hovedstad Saint John's ligger i Saint John. Distriktet hadde 51 247 innbyggere ved folketellingen i 2011.
Ingvald Mareno Smith-Kielland
Ingvald Mareno Smith-Kielland (født 20. september 1919, død 9. mai 2012) var en norsk offiser (major) og tidligere hoffsjef.
Hans far, Ingvald Maryllus Emil Smith-Kielland (1890–1984), var offiser og skiløper. Etter at Norge ble okkupert forlot Smith-Kielland Norge ombord på MK «Trygve» 1. januar 1942 og ankom Lerwick 4. januar. . Smith-Kielland var kadett ved Krigsskolen i London i 1942-43. Han tjente dessuten ved kongens hoff og var hoffsjef i den siste delen av regjeringstiden til Olav V.
Ingvald Mareno Smith-Kielland var medlem av hoffet fra 1963. Han var hoffmarskalk 1966-85. Han ble hoffsjef etter Odd Grønvold i 1985. I juni 1991, noen måneder etter kong Olavs død, overlot han stillingen til Kaare Langlete.
Utmerkelser
Smith-Kielland er dekorert med storkorset av St. Olavs Orden.
Madison County (Alabama)
Madison County er et fylke i den amerikanske delstaten Alabama. Det ligger nord i staten og grenser mot Jackson County i øst, Marshall County i sørøst, Morgan County i sørvest og mot Limestone County i vest. Det har også grense mot delstaten Tennessee i nord.
Luthers store katekisme
Luthers store katekisme ble skrevet av Martin Luther og publisert i 1529. Den er en «forklaring» til de ti bud, den apostoliske trosbekjennelse, Fadervår, dåpen, nattverden og skriftemålet. Den ble utgitt samtidig med Luthers lille katekisme. Mens den lille katekismen er skrevet med tanke på «gudfryktige husfedre», og altså til kristendomsundervisning i hjemmene, er den store katekismen skrevet med prestene som målgruppe.
Fylkesvei 7346
Fylkesvei 7346 går mellom Nerli i Hattfjelldal og riksgrensen mot Sverige ved Grensvollen.
Madison County (Alabama)
Madison Countys totale areal er 2 105 km² hvorav 21 km² er vann. I 2000 hadde fylket 276 700 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Huntsville som også er fylkets største by.
Luthers store katekisme
Katekismen bygger på en serie prekener som Luther holdt i 1528.
Fylkesvei 7346
Veien utgør den østligste delen av «Sagaveien» i Norge.
Madison County (Alabama)
Fylket ble etablert i 1808 og har fått sitt navn etter USAs fjerde president James Madison.
Fylkesvei 7346
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 296.
Svanberga
Svanberga er et tettsted i Norrtälje kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. Svanberga ligger ved innsjøen Erken, rundt ti kilometer nord for Norrtälje. I 2010 hadde tettstedet 501 innbyggere.
Kjell Asperud
Kjell Asperud (født i Oslo 24. september 1946) er en norsk musiker, best kjent under artistnavnet Kjaperud.
Bakgrunn
Kjaperud startet som trommeslager i The Cannons, men da denne gruppa gikk i oppløsning samlet han nye medlemmer, som gitaristen Svein Finjarn fra The Beatniks, Finn John Andresen, sang og gitar og Arild Krosby, bass. Da The Beatniks begynte å gå i oppløsning, kom også trommeslageren deres, Truls Lorck, til å opptre noe sammen med The Cannons.
The New Beatnicks
For å innfri noen forpliktelser som The Beatniks hadde overfor arrangører på Sørlandet, gikk Kjaperud sammen med Freddy Lindquist, Truls Lorch og Carsten Deberitz om en spesialbesetning av gruppa, et slags turnéband for sommeren 1966. De to gruppene gled sammen og ble til The New Beatnicks med Kjaperud som ny frontfigur.
Sultana
I 1969 flyttet han med The New Beatnicks til Danmark, og dernest til Tyskland. Der fikk de med seg den britiske vokalisten Roy Robinson og skiftet navn til Norwegian Wood. Senere reiste de til Frankrike og ble til Titanic, som også gjorde suksess med «Sultana». Sangen var opprinnelig B-side på singelen, men den lå på de britiske salgsbarometrene i tolv uker og nådde femteplassen 25. september 1971.
Etter den store rockegallaen med mønstring av norske sekstitallsband på Jordal Amfi 22. august 1982 begynte Kjaperud å spille i Norge igjen med en kombinasjon av New Beatniks og Titanic, etter hvert bare som Kjaperud med band.
Nils Riddervold Jensen
Nils Riddervold Jensen (født 22. mars 1863 i Christiania, død 8. januar 1935 på Nøtterøy) var en norsk lærer, rektor og politiker (H).
Bakgrunn og yrkeskarriere
Han var sønn av stiftsprost Peter Andreas Jensen (1812–1867) og Mette Marie Riddervold (1827–1895). Moren var datter av biskop og politiker Hans Riddervold (1795–1876). I 1897 ble Riddervold Jensen gift med Wenche Christiane Dietrichson (1877–1959).
Han var frimurer og ordførende mester i St. Johanneslogen St. Michael til det Lysende Kors i Tønsberg 1926–1933.
Politisk arbeid
Riddervold Jensen begynte sitt politiske arbeid som lokalpolitiker i Tønsberg. Han var medlem av Tønsberg bystyre i elleve sammenhengende perioder 1899–1931, medlem av formannskapet i fire perioder og varaordfører 1902–04. I 1911 var han av medlem av den departementale enhetsskolekomité.
Riddervold Jensen var statsråd og sjef for Kirke- og undervisningsdepartementet i Otto Bahr Halvorsens første regjering som satt fra 21. juni 1920 til den ble innvilget avskjed 22. juni 1921 etter å ha lidd nederlag i Stortinget i den såkalte skolekommisjonssaken.
Utmerkelser
Han ble i 1921 utnevnt til kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden. Han var også innehaver av 7. juni-medaljen og Kong Haakon VIIs jubileumsmedalje 1905–1930. I Stoltenbergparken (tidligere ved Tønsberg gymnas) i Tønsberg står det en byste av Riddervold Jensen, utført av billedhugger Carl E. Paulsen i 1949.
Vaner
Vaner (norrønt vanr, vanir) er i norrøn mytologi en gudeslekt (den andre slekten er æsene). Vanene assosieres med fruktbarhet, kjærlighet og rikdom, men også med døden. En gang i den mytologiske urtiden var det krig mellom gudættene, vanene og æsene, se Vanekrigen. Denne første krigen endte med at de sluttet fred og de utvekslet gisler. Vanene ga sine fremst: Njord, Frøy og Frøya. De levde da sammen med æsene og var deres like, og det synes som om vanene ble en undergruppe av æsene. Med tiden ble også vanene referert til som medlemmer av æsene.
Vanene er attestert i Den eldre Edda, en antologi av flere tekster som ble satt sammen på 1200-tallet fra eldre kilder; Den yngre Edda og i Heimskringla (sagaene om de norske kongene), skrevet på 1200-tallet av Snorre Sturlason. Vanene nevnes også i skaldekvad. Det synes som om vanene var helt særegne nordiske guder ettersom de er kun bevitnet i norrøne kilder. Æsene finnes derimot bevitnet i omfattende grad hos alle germanske folk.
Også andre guder, som Ull, har blitt foreslått som vaner av forskerne. I Den yngre Edda er et navn «Vanebarn» listet for bjørner. Det har vært foreslått at vaner kan være knyttet til små, tynne folier av gull med avbildninger på, såkalte gullgubber. Disse er funnet over hele Norden under en del bygninger i mer eller mindre antall fra folkevandringstiden og fram til vikingtiden. Tidvis er de også funnet i graver. Det er foreslått at vanene opprinnelig representerte urgamle guddommer fra før indoeuropeerne, eller om de tilhørte en eldre indoeuropeisk fruktbarhetsreligion. Generelt er det mange spørsmål om vanene som mytologisk fenomen, men få svar.
Vanaheim
Mens æsene bodde i Åsgard, bodde vanene i Vanaheim (eller Vanaland). Denne verden er aldri gitt noen beskrivelse i de norrøne kildene, men ble betraktet som en av de ni verdener. Alle kilder beskriver guddommene Njord, Frøy og Frøya som medlemmer av vanene. I Ynglingesagaen, en euhemerisert prosatekst i Heimskringla (det vil si en redegjørelse som betraktet gudene som vanlige mennesker som først etter sin død ble dyrket som guder) legger til at Njords søster (som ikke nevnes med navn) og Kvase var vaner. Snorre så for seg at vanene, som mennesker, levde i et område nord for Svartehavet ved en elv som het Tanakvísl eða Vanakvísl. Dette kan bety enten en sideelv eller munningen til Tanais, det antikke navnet for elven Don. Denne informasjonen må ikke tas bokstavelig da den mer er et uttrykk for en kristen forklaring på vanenes opprinnelse enn en gjenspeiling av de hedenske mytene.
I tillegg forteller den legendariske Ynglingesagaen om en småkonge ved navn Vanlande Sveigdesson som døde som en følge av ond seid: ei mare tråkket på ham i søvne til han døde (se mareritt). Grunnen til hans særegne navn var at faren, Sveigde, hadde bestemt seg for å lete etter Odin og gudeverden og dro vidt av sted i Store Svitjod (områdene i dagens Russland og Ukraina) i fem år og besøkte Vanaheim. Her møtte han en kvinne som karakteristisk nok het Vana, og med henne fikk han sønnen Vanlande. For øvrig fikk også Sveigde en forunderlig død: Han kom over en stor stein med ei dør i, han gikk inn og stein lukket seg etter ham og han ble aldri sett igjen.
Karakteristikk
De vanegudene som vi kjenner er blitt koblet til fruktbarhet (enten havets, jordens eller den menneskelige) og vanene blir i alminnelighet beskrevet som fruktbarhetsguder i litteraturen. På begynnelsen av 1900-tallet ble det framsatt en teori om at vanene representerte en eldre religion i Norden som siden ble erstattet av en ny åsakult. Den opprinnelige lokale religionen representerte en jordbruksreligion mens den nye var en krigerreligion. Denne teorien hadde en viss utbredelse inntil den franske religionsforsker Georges Dumézil påviste likhetene mellom vanekrigen og andre mytologiske konflikter i ulike indoeuropeiske kulturer. Vanenes opprinnelse er uklar, men det er tydelig at de opprinnelig hverken tilhørte æsenes eller jotnenes ætter, de to andre mest betydelige gudeslekter eller makter i den norrøne mytologien. I kildene er vanene eller blir de samme gruppe som æsene. Vanene synes å bli likestilte med æsene eller underlagt som en undergruppe. I henhold til Snorres framstilling opptrådte de ikke klokt eller ble lurt av æsene etter fredsavslutningen: vanene ga fra seg sine beste folk som gisler, og fikk dårligere kvalitet tilbake.
Det har også blitt fremmet en teori om at mytene avspeilte et historisk sammenstøt mellom to forskjellige folk og kulturer. En fredelig jordbrukskultur i Norden som dyrket vanene ble invadert av en krigersk kultur med æsene som guddommer. Først nevnte er ment å se i de arkeologiske sporene fra megalittkulturen særlig i sørlige Skandinavia. Krigerkulturen menes at man kan se i stridsøkskulturen. Myten om krigen og den påfølgende freden har blitt tolket som at de to folkene har etterhvert glid sammen og blitt til ett, tilsvarende med religionene.
Lignende teorier har blitt framført for å forklare titanene som ble beseiret av de greske gudene i en tilsvarende krig i gresk mytologi. Begge de gamle gudeslektene ble erstattet av gudefamilier som hadde bolig i himmelen. Det er blitt sett på som en avspeiling av at ktoniske jordguder og fruktbarhetskult har blitt erstattet av krigerske himmelguder. Tilsvarende fortellinger finnes også i andre kulturer, blant annet den babylonske myte om de guder som ble forvist av nye i Enûma Eliš, og kampene mellom Yam og Hadad og Vritra med Indra. Dumezil mener at parallellene i virkeligheten skyldes en felles indoeuropeisk grunnmyte som er blitt utviklet i flere kulturer.
Levninger og skriftlig overlevering
Mange stedsnavn overalt i Norden vitner om en utbredt dyrkelse av vaneguder; deres utbredelse tyder på at hovedområdene har vært i Vestfold, Trøndelag i Norge og regionen rundt Mälaren i Sverige. De skriftlige kildene, som Snorre Sturlasons Den yngre Edda nevner kun i liten grad om vanene, men det framgår likevel at de ble betraktet som mektige vesener.
De guder som vi med sikkerhet vet er vaner er de guder som ble utlevert som gisler ved fredsavslutningen og som siden levde blant æsene. I Den eldre Edda fortelles det at etter vanekrigen ble Njord sammen med hans to barn, Frøy og Frøya, utvekslet med Mime og Høne fra æsene. De tre vanegudene har funksjoner i andre myter og er blitt gitt følgende hovedfunksjoner:
Vanenes samfunnsform var på visse punkter forskjellig fra æsene, eksempelvis var familiestrukturen forskjellig i det var lov for søster og bror å gifte seg, i motsetningen til æsene (og i det norrøne samfunnet). Det er mulig at dette er en antagelse fra Snorre som forsøker å forklare umoralske i gudepar som Frøy og Frøya.
Den romerske skribent Tacitus omtalte i sitt etnografiske verk Germania fra 100-tallet e.Kr. dyrkelsen av en gudinne Nerthus i sørlige Danmark og nordlige Tyskland. Navnet er språklig beslektet med Njord og kan være en hentydning på at vanene var dyrket allerede på denne tiden. Tacitus beskrev kulten rundt Nerthus som en fruktbarhetskult med opptog hvor gudestatuer ble transportert rundt på egne vogner. En lignende skikk ble mer enn tusen år senere beskrevet i figuren Gunnar Helming (som er gjengitt i sagaen om Olav Tryggvason i Heimskringla ) i forbindelse med en Frøykult i Sverige. Nerthus ble av Tacitus framstilt som en Terra Mater, Moder Jord, men hun kan også ha vært en eldre vanegud som på grunn av det språklige slektskap med Njord. Det er mulig at Njord og Nerthus også var opprinnelig et søskenpar. Njords søster omtales av Snorre, men han oppgir ikke noe navn. Med tiden ble Njord og søsteren avløst av Frøy og Frøya med en tilsvarende todelt rolle.
Den eldre Edda
I Den eldre Edda er vanene som en gruppe særlig omtalt i diktene Voluspå, Vavtrudnesmål, Skirnismål, Trymskvadet, Allvismål, og Sigerdrivemål.
I Voluspå beskriver et vers hendelsene i vanekrigen og nevner at vanene brøt murene på æsenes borg, og at «vanene kjempet / med kampspå på vollen».
I Vavtrudnesmål går Gagnråd (Odin i forkledning) i konkurranse om hvem som vet mest med jotnen Vavtrudne. Gagnråd spør Vavtrudne om hvor vaneguden Njord kommer fra, selv om han styrer over mange horger og hov, vokste Njord ikke opp blant æser. Vavtrudne svarer at
Allvismål består på lignende vis av spørsmål og svar, her mellom dvergen Allvis og guden Tor. I diktet forteller Allvis at de ulike gruppene eller maktene, inkludert vanene, har forskjellige begreper for ulike emner: menneskene kaller det en ting, jotnene noe annet, og vanene igjen noe annet, eksempelvis Allvis svar på hva solen heter i vers 16:
Allvis tilskriver ni termer til vanene; henholdsvis månen («mule»), sol («sunne»), skyer med skur og uvær («vindflot»), stillhet («vind-dóv»), sjøen («våg»), ilden («glovåg»), natten («grimme»), skogen («vond»), frøene («vekster»), og mjøden («væte»).
I Trymskvadet fortelles det at guden Heimdall har forhåndskjennskap slik også vanene har det: «kvitaste åsen, / – vidt såg han fram / som vanene ellers – » I diktet gir valkyrien Sigerdriva en mystisk lærdom om ulike former for runer til helten Sigurd. Sigerdrivemål forteller at vanene eier en hellig mjød.
I Skirnismål møter den vakre jotnekvinnen Gerd guden Frøys budbringer Skirne og spør ham om han er en av alvene, av æsene eller av de «vise vaner». Skirne svarer at han ikke tilhører noen av de tre gruppene. Senere i diktet greier Skirne med hell å true Gerd til å akseptere Frøys voldsomme tilnærelser, og Gerd gir Skirne en dkopp med mjød, men legger til at hun aldri hadde trodd at hun ville elske en av vanene: «Men etla eg hadde / at aldri det hende / eg unnte vaningen vel».
Den yngre Edda
Vanene er også nevnt i bøkene Gylvaginning og Skaldskaparmål som begge finnes i Den yngre Edda. I førstnevnte forteller Den Høye (Odin) at Njord ble oppfostret på Vanheim og at i løpet av vanekrigen sendte vanene Njord som gissel til æsene som på sin side sendte vanene guden Høne. Etter at Njord ble sendt av sted var fredsavtalen et faktum mellom æsene og vanene.
I kapittelet om Åsynjene blir det gitt kort informasjon om gudinnen Frøya, og det fortelles at et av hennes tilnavn er «Vanadis». Dis er et annet ord for gudinne. På samme sted i teksten hvor det fortelles om gudinnen Gnå, som har en hest som kan ri gjennom luft og vann, forteller Den Høye at en gang hun var ute og red var «det nokre vaner som såg henne ri oppe i lufta.» En av vanene sa da:
Det er ikke gitt noen kilde for dette verset eller for det påfølgende svaret til gudinnen, og det er også uklart hvorfor det i det hele tatt var nødvendig nevne at det var vaner som oppdaget Gnå og undrer seg på hvem hun er.
I Skaldskaparmål forklarer guden Brage til hvor diktningen kom fra. Han forteller at opprinnelsen til diktningen ligger i vanekrigen. I løpet av fredssamtalen som ble holdt ved slutten av krigen dannet både æsene og vanene en våpenhvile ved å spytte i et kar. Etterpå besluttet gudene at karet ikke skulle tømmes, men bli beholdt som et symbol på freden, og fra innholdet lagde de mann som ble hetende Kvase og «er så klok at kvae in så spør han om, veit han å svara på det.» Kvase dro rundt om i verden og lærte folk opp i kunnskap inntil han ble drept av to dverger. Kvases blod ble samlet i et kar, blandet med honning og gjæret. Den som drakk det ble enten klok eller skald.
Heimskringla
I Ynglingesagaen i Heimskringla har Snorre gitt en euhemerisk redegjørelse for vanekrigen. Som fredsavtale utvekslet begge parter gisler. Vanene sendte Njord og Frøy mens æsene sendte Høne og Mime. Ettersom Mime var «en merkelig klok mann» sendte vanene i tillegg «den viseste i sin flokk, han het Kvase».
På samme side beskrives det hvordan Njord levde blant vanene var han gift med sin søster (ikke nevnt med navn), «for det var lov der» mens det hos æsene var «forbudt å gifte seg med nære slektninger». Det var Odin som bestemte at Njord og Frøy til å bli blotsgoder, en form for førkristen prester, og de ble anerkjent som guder (diar) blant æsene. Frøya, Njords datter, var blodgydje (offerprestinne), og «hun var den første som lærte æsene seid, slik som vanene brukte.»
Litt lenger ut i samme saga er en omveisfarende kong Sveigde nedtegnet for å ha giftet seg med en kvinne kalt Vana ute i «Vanaland», og deres sønn ble kalt for Vanlande («fra Vanaland»).
Arkeologi
Et lite stykke med gullfolie med en avbildning av to små figurer som omfavner hverandre, kalt for gullgubber, er datert til mellom folkevandringstiden og tidlig vikingalder. Slike gullgubber har blitt avdekket over hele Norden, i et tilfelle så mange som nesten 2 500 stykker. De er blitt funnet hovedsakelig ved bygninger, sjelden i graver. Figurene er stundom et dyr, tidvis enkeltstående, andre ganger også to figurer som en mann og en kvinne og med et blad eller en kvist mellom dem. De enten ser på hverandre eller omfavner hverandre. Figurene er alltid påkledd og tidvis vist med knærne bøyd. Forskeren Hilda Ellis Davidson har foreslått at figurene er avbildet i en dans, og at de kan være knyttet til bryllup og samtidig kultene rundt vanene. Det sistnevnte representerer da forestillingen om det hellig bryllup, slik som i diktet Skirnismål i Den eldre Edda hvor vaneguden Frøy kommer sammen med sin store kjærlighet, jotunkvinnen Gerd.
Hellige, hvite steiner, eller fallossteiner, er blitt knyttet til en Njordkult. I Norge er det funnet 56 tilfeller av slike fallossteiner, som regel hvite av hvit marmor eller gneis. På Dønna i Nordland står en slik hvit fallos på en haug i jordbrukslandskap og er en typisk representant for fenomenet som i Norge strekker seg fra Rogaland og oppover hele kysten til Nordland. Også i Sverige er disse funnet. Gro Steinsland peker på en forbindelse mellom fallosstein og grav; minst en tredjedel er funnet enten på eller i nærheten av en grav. De er også i påfallende grad funnet i nærheten av stedsnavn som kan indikere en Njordkult. Vaneguden Njord er gammel i Norden og det var fruktbarhetsforestillinger knyttet til vanene. Muligens kan skålgroper henspille på feminin seksusalsymbolikk. Fallosstein og grav indikerer en sammensmeltningen av død-liv, og igjen en indikasjon på forestillingene om vanene.
Teorier
Vanene er hovedsakelig et nordisk fenomen, og vanegudinnen Frøya og vanene som gruppe er knapt nok attestert utenfor Norden. Forskeren Stephan Grundy mener at opprinnelsen til skillet mellom æsene og vanene er usikker, men om de var fruktbarhetsguddommer fra urindoeuropeisk religion og mytologi er stammeskillet antagelig svært gammelt, og det samme er navnet som er vanskelig å analysere etymologisk. Grundy har merket seg at guden Frøy er blitt identifisert (dog ikke ubestridt) med den germanske guden Ing (rekonstruert som urgermanske *Ingwaz), og om det er tilfellet har han vært kjent blant gotere. Grundy sier det er mulig at vanene kan ha vært kollektivt kjent blant germanske folk rundt Nordsjøen, og kanskje også i Nord-Europa, som hos goterne.
I en stor andel av alle førmoderne samfunn har årstidene og deres skiftninger spilt en omfattende rolle i menneskenes liv. Årstidene har således også fått en stor betydning i de religiøse forestillingene. Selv om det er nærliggende, har vi ingen sikre spor, kun indikasjoner, på en sådan årstidskult i Norden. Gro Steinsland har foreslått at historien om Njord og Skade som vekslet mellom å bo i hverandres boliger, henholdsvis ved havet og på fjellet, kan være en parallell til middelhavskulturenes myter om fruktbarhetsgudene som reiste bort i vinterhalvåret. Forholdet til Njord og Skade kan være en levning av en årstidsmyte.
Hilda Ellis Davidson mente også at dyrkelsen av vanene i likhet med Odin innebar at vanekultens mange elementer hadde paralleller i den cirkumpolare sjamanistiske tradisjon.
Forholdet til æsene
Av kildene framgår det at vanene hadde en underlegen posisjon i forhold til æsene. Margaret Clunies Ross forklarer deres drap på gislene sine, Høne og Mime som æsene hadde gitt dem, at vanene ikke forsto deres egentlige verdi. Selv hadde de sendt sine beste menn, Njord og Frøy. Vanene ble derfor opptatt i æsenes fellesskap på deres betingelser med det resultat at de ikke lenger kunne gifte seg innenfor sin egen ætt da ekteskap mellom søsken ikke lenger var tillatt. Clunies Ross mener videre at de mannlige vanene hadde da kun muligheter for å finne hustruer blant jotnene. Vanekvinnene giftet seg ikke med jotnene selv om Frøya var sterkt etterstrebet. Hun mener at deres underlegenhet i forhold til æsene betydde at vanene nødvendigvis måtte alliere seg med dem for å kunne beskytte sin egen posisjon i henhold til jotnene.
Clunies Ross har også hevdet at det mytologiske ekteskapssystemet antagelig avspeilet det faktiske historiske. Derfor blokkerte det for muligheten for likeverdige forhold mellom de ulike slektene da æsene ikke giftet seg med medlemmer av andre grupper. I de nordiske samfunnene giftet medlemmene av høyere sosiale lag seg helst ikke med medlemmer av lavere lag, dog var det en tendens til at kvinner giftet seg «over sin stand», men det skulle helst ikke være for stor avstand mellom dem. Ved å nekte menn fra andre grupper til å gifte seg med deres kvinner markerte æsene en høyere sosial status.
Forholdet til alver
Hilda Ellis Davidson har knyttet vanene til døden (se fallossteiner lengre opp) og især etterlivet i gravhaugen. Frøy ble via offerritualer knyttet til haugen og ved sin tilknytning til alvene ble han satt i forbindelse med de døde. Ulike kilder har gitt kunnskap om de førkristne forestillingene om at de døde levde videre i gravhaugen.
Alvene er en mystisk maktenhet i den norrøne mytologien. En del forskere, blant annet den danske runologen Anders Bæksted har foreslått at vanene og alvene var ett mytologisk folk, og at de var underjordiske vesener som hadde makt over fruktbarheten. Frøys gård som nevnes i diktet Grimnesmål ble kalt for Alvheim (norrønt Álfheimr). Her forekommer uttrykket æser og alver som synes å bety «alle gudene». På den bakgrunn er det mulig at alvene også ble oppfattet som medlemmer av vanenes ætt da uttrykket vaner og alver kan tolkes som synonymer. Dog er ikke dette synet allment akseptert. Flertallet av forskerne synes å skille mellom vaner og alver, men at alvene var knyttet til vanene er innenfor hva kildene forteller. Alvene synes å være kollektive makter knyttet til døden og forfedrekulten, noe uttrykket alvblot vitner om, og det er mulig at dette var knyttet til kvinnenes hjemlige sfære.
Identifisering som vaner
Identifisering av andre guddommer som vaner er stadig diskutert innenfor studiet av norrøn mytologi; for eksempel om de mytologiske figurene Skade, Lytir, Gerd og Od kan bedre oppfattes og karakteriseres som vaner. Od blir meget kortfattet nevnt som Frøyas forsvunne ektefelle i Eddadiktene, men ellers er han ukjent. Det er blitt foreslått, grunnet navnlikhet, at han er et aspekt av Odin. Det har også vært foreslått en forbindelse mellom Heimdall og vanene ettersom dennes opphav og funksjon er innhyllet i mytologisk mystikk.
I Snorres Ynglingesaga opptrer Njord og Frøy som mytologiske konger av Sverige hvor således deres menneskelige etterkommere kan, rent logisk om enn ikke nødvendigvis, oppfattes som vaner. Disse sagnkongene er:
Store Venjetinden
Store Venjetinden (også skrevet Store Vengetind) er et fjell i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 852 meter over havet og er den høyeste toppen i Venjetindan.
Venjetindmassivet er det høyeste fjellmassivet i Romsdalen, og kan by på det mest alpine terrenget i området. Her finner man også noe av det fasteste fjellet i Romsdalen, og fjellet er derfor et populært mål for fjellklatring. Oppstigning går fra Venjesdalen, med adkomst via bomvei fra Isfjorden.
Store Venjetind ble første gang besteget 18. august 1881 av den britiske tindebestigeren William Cecil Slingsby og Johannes Vigdal, via nordøstsiden. Året etter, i 1882, kom dansken Carl Hall og lokale fjellførerne Erik Norahagen og Mathias Soggemoen til topps. De tre besteg fjellet via «Nordryggen», og etablerte det som nå regnes som normalveien til toppen. Store Venjetind kan by på flere alternative ruter av ulik vanskelighetsgrad, deriblant klassikerne «Vesteggen», gått av Eirik Heen og Karl Oshaug i 1930, og «Drømmediederet», gått av Hans Christian Doseth og Børge Østigård i 1984.
Carl-Gustaf Rossby
Carl-Gustaf Rossby (født 28. desember 1898 i Stockholm, død 19. august 1957 i Stockholm) var en svensk fysiker og meteorolog. Han regnes som en av de viktigste forskerne innafor teoretisk meteorologi i det 20. århundre.
Rossby studerte ved Geofysisk institutt i Bergen under Vilhelm Bjerknes, og ble som hans assistent en del av Bergensskolen i meteorologi. I 1926 fikk han en vitenskapelig stilling i USA. Etter tjue år vendte han tilbake til Sverige, der han ledet arbeidet som i 1954 førte fram til verdens første værmelding basert på numeriske beregninger.
Rossby var særlig opptatt av storskala bevegelser i atmosfæren og av atmosfærens kjemiske sammensetning. I 1939 gjorde han den banebrytende oppdagelsen av hvordan østgående strømmer i den øvre troposfæren bremses av jordrotasjonen – uttrykt i Rossbys bølgelikning. Han ivret også for at meteorologien skulle nærme seg andre naturvitenskaper, særlig oseanografien på grunn av den sterke interaksjonen mellom atmosfæren og verdenshavene.
Massachusetts Institute of Technology deler hvert år ut en pris til beste doktoravhandling på områdene atmosfære, hav og klima under navnet rossbyprisen.
Mankeugle
Mankeugle (Jubula lettii) er en art i uglefamilien (Strigidae) og eneste art i slekten Jubula.
Habitat og utbredelse
Mankeuglen har vært observert 14 steder i Liberia, Elfenbenskysten,Ghana, Kamerun, Ekvatorial-Guinea, Gabon, Republikken Kongo og Den demokratiske republikken Kongo. Den er svært dårlig kjent og beskrevet, og selv om den antas å være sjelden i deler av utbredelsesområdet kan det skyldes at man ikke vet hvilke lyder den gir fra seg, og det kan føre til at den blir rapportert for sjelden. Den antas å foretrekke tett regnskog fremfor mer halvåpen skog, og har aldri blitt observert utenfor skog eller lysninger i skog, så den kan være i fare på grunn av tømmerhogst.
Sunday People
Sunday People er et musikkalbum utgitt av The Monroes i 1983 og er bandets debutalbum. For albumet ble de det første bandet som fikk to Spellemannpriser under samme utdeling: årets artist, som var forløperen til Årets spellemann, og klassen pop.
Bergshamra
Bergshamra er et tettsted i Norrtälje kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 749 innbyggere.
Den marianske forfølgelse
Den marianske forfølgelse (engelsk The Marian Persecutions) er en betegnelse på den religiøse forfølgelsen av protestanter under den katolske dronning Maria I av England i det 16. århundre. Det var på grunn av denne forfølgelsen hun fikk tilnavnet Bloody Mary. Selv om antall ofre i hennes regjeringstid ikke var høyere enn antallet under andre Tudormonarker regjerte hun bare i fem år, og intrykket og effekten var dermed sterkere.
Maria etterfulgte en protestantisk konge, Edvard VI. Hennes tilbakevenden til den katolske tro ble derfor av mange sett som et skritt tilbake. For protestantene, som nylig hadde fått gjennomført en reformasjon, var hennes tiltreden det et ydmykende nederlag. Det historiske synet på Marias religionspolitikk har også vært farget av at England etter hennes død igjen ble et protestantisk land.
En annen side ved forfølgelsen under Maria som gav den et spesielt omdømme var at brenning på bål ble brukt mer enn under andre monarker. Det å henrette dissidenter, religiøse såvel som politiske, ble av de fleste ansett for å være en monarks rett. For mange protestanter var det derfor ikke selve henrettelsen som ble sett som barbarisk og som overgrep, men brenningen som var et tegn på at de var kjettere. Under de protetantiske forfølgelsene av katolikker i landet var hengning, halshogging, skyting og forskjellige former for korporlig avstraffelse det vanlige; brenning ble i liten grad brukt med unntak av enkelte heksebrenninger på et senere tidspunkt. Selv heksebrenninger var sjeldne; kalvinistene regnet brenning som en papistisk praksis som måtte unngås, og mistenkte hekser ble heller tatt av dage med andre metoder.
Det har også vært en oppfatning av at det blant ofrene i Marias regjeringstid var en høyere andel av eldre menn og kvinner enn i andre perioder. Det er uklart om dette er korrekt eller ikke, men oppfatningen av at det var slik førte til at mange så forfølgelsen som et angrep på de svakeste.
At Maria var gift med en spanjol var også en kilde til sinne hos mange. De fleste mente at en kvinne, også en dronning, skulle underkaste seg sin mann. Hennes ekteskap med Filip av Spania ble derfor av mange sett som et tegn på at England underkastet seg Spania. Forfølgelsene ble i forlengelse av dette sett som at den spanske inkvisisjonen hadde fått innpass i England. Dette fornærmet ikke bare religiøse oppfatninger, men også uavhengighetsfølelsen.