cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johann Michael Sailer
Biskop
På Sailers tid var mange innen kirken preget av en radikal såkalt opplysningsånd, som i sine ytterliggående former avviste fundamentale kristne trossetninger, var opptatt av ytterligheter og foraktet kristen mystikk, førte til en viss verdslighet innen presteskapet og et forfall innen forkynnelsen fra prekestolen, en slsppere kirkelig disiplin, avvisning av pavens juristiksjon, og statlige forsøk på å få innflytelse og kontroll over kirkestyret og den kristne undervisning.
Mot disse tendensene engasjerte biskop Sailer seg med trosforsvar og undervisning i kristendsommens fundamentale prinsipper, en streben mot et inderlig og praktisert kristenliv, for en tro som skulle manifestere seg i barmhjertighet, gudshengivenhet (kristen mystikk), og utdannelsen av et fromt og intelligent presteskap. Han insisterte på at prekestolen bare skulle benyttes for forkynnelsen av evangeliet og ikke til sekulære funderinger, at biskopene skulle pleie enheten med paven, og kirkens frihet og rettigheter vernes mot uthoiling fra statlig hold.
Biskop Sailer var iherdig og ganske effektiv som lærer, sjelesørger, prest og predikant, og hadde et stort og bredt forfatterskap.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Enkeltskrifter
En fullstendig bibliografi av Sailer s ca. 240 hos Hubert Schiel: ''Johann Michael Sailer. Briefe.'' Regensburg 1952,sS. 541–665.
Bybranner i Arendal
Bybranner i Arendal er en oversikt over bybranner samt andre betydningsfulle branner som har herjet Arendal siden byen fikk formelle kjøpstadrettigheter 7. mai 1723. Da bodde anslagsvis 800-900 mennesker i byen. Fra 1737 var det brannordning i byen som påla byens borgere vakthold og patruljering, effektivisert fra 1783. I 1789 fikk byen sprøytehus på byens kirkegård som lå i sentrum.
1840
11 hus og et liknende antall sjøboder på Friholmen gikk tapt 4. mars. Brannen startet i våningshuset hos kjøpmann Asmund Berentzen rundt klokken 01.00 på natten. Tjenestepiken Elen Marie Johnsdatter ble holdt ansvarlig, og ble dømt til åtte måneders tukthus i Kristiansand. Ingen liv gikk tapt, og brannen ble hindret i å spre seg grunnet kanalene rundt Friholmen, og det faktum at det var vindstille. Tapet av varer og innbo var stort, blant annet brant 2,000 tønner korn opp. Husene ble reist på nytt, men ikke bodene. Anton Christian Houen var 17 år under brannen, og som takk for hjelpen som hans foreldre fikk, opprettet han Den Houenske Margaretastiftelse etter han var blitt en rik mann.
1863
73 bygninger tapt i nedre del av Vestregate og Østregate etter at brann brøt ut omtrent klokken 02.00 natt til 16. september. Brannen startet i ett hus som tilhørte arvingene etter skipsreder Sørensen. En mann omkom etter å ha brent inne i en kjeller. Brannårsaken er ikke kjent. Omfanget ble stort da det var utilstrekkelige brannsprøyter, mangel på vann og ikke minst kraftig vind.
Brannområdet ble regulert etter rutenettsmodellen med rette gater og firkantede kvartaler etter brannen. For å få til dette måtte man til med store sprengnings- og utfyllingsarbeider, hvor den sprengte massen ble sammen med brannrestene brukt til utjevninger av terreng og fylling av byens kanaler, blant annet til dannelsen av torvet ved å fylle igjen den indre poll. Hylleveien ble anlagt for å gi lettere adkomst fra byen til Barbu.
Tidevannets fyrste (film)
Tidevannets fyrste (originaltittel: The Prince of Tides) er en amerikansk romantisk dramafilm fra 1991, regissert av Barbra Streisand. Filmen er basert på Pat Conroys bok Tidevannets fyrste fra 1986, og har Streisand og Nick Nolte i hovedrollene.
Saaremaa
Saaremaa, eller Ösel, (estisk: Saaremaa; svensk og eldre tysk: Ösel; eldre dansk og norsk: Øsel) er Estlands største øy. Øya ligger i Østersjøen, sør for øya Hiiumaa. Saaremaa har et areal på 2 683 km². Administrasjonssentrum på øya er byen Kuressaare med 16 000 innbyggere. Øya har ca. 39 000 innbyggere.
Tidevannets fyrste (film)
Filmen fikk god kritikk, og ble nominert til sju Oscar-priser under den 64. Oscar-utdelingen i 1992, blant annet for beste film, beste mannlige hovedrolle (Nolte), beste kvinnelige birolle (Kate Nelligan) og beste filmatisering (Conroy og Becky Johnston). Oscar-akademiet fikk kritikk for at Streisand ikke ble nominert for beste regi, og programlederen Billy Crystal spøkte om det i en låt under seremonien.
Saaremaa
Saaremaa er hovedøya i Saaremaa kommune og Saare fylke (Saaremaa eller Saare maakond). Saare fylke omfatter også Muhu, Vilsandi, Abruka, Ruhnu og flere andre, mindre øyer. Navnet Saaremaa betyr «Øyland».
Historie
Arkeologiske funn viser at Saaremaa har vært bebodd i minst 5 000 år. I de gamle skandinaviske sagaene som Ågrip fra ca. 1190 ble øya kalt Eysýsla, som betyr det samme som øyas estiske navn.
Under et veiarbeid på Saaremaa i 2008 og leting som fulgte i 2010 ble det oppdaget skipsgraver med rester etter to skip fra vendeltida, århundrene like før vikingtida. De arkeologiske utgravingene som fulgte, avdekket også levningene etter til sammen 40 rikt utstyrte krigere. Disse har trolig kommet fra Mälardalen eller Gotland for å kreve tributt av den estiske lokalbefolkninga. En av båtene kan være et seilskip. Det er i tilfelle det eldste seilskipet som er funnet i Østersjøområdet.
I 1206 ledet kong Valdemar II et angrep på Øsel og gjorde, med støtte fra paven, krav på Estland. Det nordlige Estland forble dansk frem til 1343, hvor et estisk opprør omsider førte området over til Den tyske orden.
Kong Frederik 2. av Danmark-Norge kjøpte øya i 1560 til broren sin Magnus, mot at han avsto sin slesvig-holstenske hertugtittel. I 1645 overtok Sverige øya fra Danmark ved freden i Brömsebro. I 1721 ble Saaremaa sammen med resten av det svenske Estland avstått til det russiske imperiet ved freden i Nystad.
Tyskland okkuperte Saaremaa og de andre estiske øyene i oktober 1917 (Operasjon Albion) og fram til første verdenskrigs slutt. Etter oktoberrevolusjonen og det russiske imperiets fall ble Estland selvstendig, men ved Molotov–Ribbentrop-pakten i juni 1940 ble Estland okkupert av Sovjetunionen. I 1941 okkuperte Tyskland igjen de estiske øyene, og ble der til Den røde armé kastet dem ut i november 1944.
Den 20. august 1991 ble Estland igjen selvstendig, da Sovjetunionen brøt sammen. De russiske basene ble nedlagt i 1994.
Natur
Saaremaa er ei ganske flat øy, med høyeste punkt bare 54 moh. Saaremaa har et relativt mildt klima og variert jordsmonn, og øya har derfor et rikt planteliv. Ca 40 % av øya er dekket av skog.
Blant dyrelivet på Saaremaa er sel-bestanden viktig. Mange trekkfugler raster på øya under trekkene vår og høst. Men Saaremaa og de andre øyene har et noe fattigere dyreliv enn fastlandet i Estland.
Tidevannets fyrste (film)
Handling
Filmen handler om Tom Wingo (Nick Nolte), en ulykkelig alkoholiker som kommer overens verken med kona eller moren. Når søsteren (Melinda Dillon) forsøker å begå selvmord, kommer han i kontakt med psykologen hennes Susan Lowenstein (Barbra Streisand). I begynnelsen går det tregt for seg, men etter hvert kommer hun til bunns i den forferdelige hemmeligheten som ligger gjemt i Toms barndom.
Saaremaa
Kommunikasjoner
Fra Virtsu på fastlandet går det ferge til Kuivastu på øya Muhu, som er knyttet sammen med Saarema med veifylling. Det går også ferge mellom Triigi på Saarema og Sõru på øya Hiiumaa.
Det går rutebusser til Saaremaa fra Tallinn, Pärnu og Tartu på fastlandet.
Kuressaare har en flyplass med flyforbindelse til Tallinn, Ruhnu og Stockholm.
Planer for en fast veiforbindelse til Saarema med enten tunnel eller bru er under utarbeidelse. Prosjektet vil koste minst 175 millioner euro og tidligst være ferdig i 2014.
Bybranner i Arendal
1868
Søndag 12. juli 1868 brøt det ut brann omtrent klokken 17.30 i den tidligere politikonstabel Sanders hus ved torvet. Huset ble brukt som spisested, og brannen startet på vedloftet. Like ved i nabohuset hadde kjøpmann Høyer et rom hvor det ble oppbevart krutt. Dette var hovedårsaken til at brannen ble så omfattende. En dame som gikk på torvet fikk en bjelke i hodet og døde grunnet eksplosjonen da kruttet tok fyr. Høyer ble stilt for retten, men ble frifunnet for dødsfallet. Han ble derimot idømt 40 dagers fengsel grunnet uforsiktig oppbevaring av krutt.
94 hus brant ned fra torvet og Bendiksklev til langt ut på Langbryggen, deriblant husene som ble reist etter brannen i 1840 på Friholmen. Tyholmen ble reddet. Etter brannen ble det innført murtvang i Arendal. Den indre Poll og kanalene inn til denne ble fylt igjen med restene etter de nedbrente husene. Thommesengården var en av bygårdene som ble bygget etter brannen.
1880
Brann i Blødekjær, brannen startet i skysstasjonsholder Johan Christian Nilsens bygning natt til tirsdag 9. desember rundt klokken 2:00. I det nærmeste huset var en høyløe, og da denne brant sendte det et gnistregn over hele byen, helt ut til Pusnes på Tromøy. I Nilsens hus brant det inne 12 av 13 hester, to kuer, to griser og noen høns. 16 bygninger gikk tapt, av en verdi av 122 870 riksdaler, samt en verkstedbygning tilhørende Bjørklund, som var forsikret for 6 000 riksdaler. Etter granskningen kom det frem at ingenting tydet på det var uforsiktighet med ild som førte til brannen, og saken ble henlagt uten at brannårsaken ble funnet.
Bartolomeusnatten
Bartolomeusnatten, eller blodbryllupet i Paris, (fransk: Massacre de la Saint-Barthélemy) kalles natten til 24. august 1572 da hugenottene (franske kalvinistiske protestanter) i Paris ble myrdet i en massakre, begått av en målrettet katolsk voldsbølge under de franske religionskrigene.
Tradisjonelt er det antatt at massakren ble anstiftet av Katharina de' Medici, mor til Karl IX, da massakren skjedde fem dager etter bryllupet til kongens søster Margrete av Valois med den protestantiske Henrik av Navarra (den senere Henrik IV av Frankrike). Dette ekteskapet var en anledning hvor mange av de rikeste og mest framtredende hugenottene samlet seg i det hovedsakelig katolske Paris.
Blodbadet begynte om natten til 23.–24. august 1572 (om kvelden før festen for apostelen Bartolomeus), to dager etter et forsøk på å myrde admiral Gaspard de Coligny, den militære og politiske lederen for hugenottene. Kongen beordret drapet på en gruppe hugenottledere, inkludert Coligny, og drapene spredte seg gjennom Paris. Det varte i flere uker, massakren spredte seg utover til andre byer og på landet. Moderne beregninger for antallet døde varierer, fra mellom 5 000 og opp til 30 000. De som ikke ble drept, ble fengslet, og mange av disse ble sendt som slaver på kongens skip, men en del greide å flykte til andre land.
Massakren markerte også et vendepunkt i de franske religionskrigene. Den politiske hugenottbevegelsen ble forkrøplet ved tapet av sine mange framstående ledere, og de som ble igjen, ble i økt grad radikalisert. Selv om blodbadet på ingen måte var enestående, var det «det verste av århundrets religiøse massakrer». Over hele Europa ble protestantiske sinn preget av «den uutslettelige overbevisning om at katolisismen var en blodig og forrædersk religion.» Da nyheten om massakren nådde Vatikanet, ble det jublet. Kanonene fyrte salutt, kirkeklokkene ringte, og en særskilt minnemedalje ble preget. Paven bestilte et veggmaleri av massakren som befinner seg i Vatikanet.
Bakgrunn
Protestantiske menigheter – først lutherske, senere kalvinistiske – hadde vokst i antall og størrelse i Frankrike, og midt på 1500-tallet var det tydelig at protestantismen hadde slått rot i landet. Det skjedde både i de lavere klasser og hos adelen, og blant de sistnevnte var det noen som mente at den nye trosretningen kunne hjelpe dem i deres politiske foretak. Protestantismen ble sett på som en trussel mot den katolske kirkes og kongedømmets stilling. Protestantene i Frankrike kaltes hugenotter. De ble forfulgt av katolske krefter, og tidvis hersket krigstilstand mellom hugenotter og katolikker.
Førstkommende natt – natten før bartolomeusdag 1572 – begynte det forferdelige blodbadet. Byportene ble stengt for å hindre folk i å flykte fra byen. Katolske borgere ble bevæpnet og styrker ble utplassert i bydelene. Morderpøbelen gikk fra hus til hus der hugenotter bodde og drepte menneskene – også barna. Det var en orgie i drap, og etter to dager med myrderier i Paris spredte det seg til provinsene. Til stattholderne var det sendt ut ordre om å drepe alle ledende kalvinister. Admiral Coligny var også blant ofrene, men brudgommen – Henrik av Navarra – ble skånet. Katarina tenkte at hun gjennom ham kunne få kontroll over de hugenotter som måtte overleve. Hugenottene ble etter dette helt rettsløse i Frankrike. Tidligere toleranseedikter ble gjort ugyldige.
Tegningsrett
Tegningsrett eller tegningsrettighet angir det antallet aksjer en investor har rett til, eller uttrykt ønske om, å kjøpe ved tegningsperiodens utløp i forbindelse med emisjoner i aksjeselskaper. Tegningsrettene kan være omsettelige etter nærmere avtalte regler. I en emisjon vil aksjer fordeles i henhold til antall tegningsretter. Dette gjøres gjerne ved at alle med tegningsretter blir tildelt aksjer så langt det rekker. Skulle det etter dette være ytterligere aksjer til fordeling, er det vanlig at disse fordeles proratisk etter det antallet tegningsretter den enkelte investor besitter.
Med tegningsretter kan investorer både delta i en emisjon og handle på børsen. Ved en emisjon mottar ofte eksisterende aksjonærer fortrinnsrett til å kjøpe nye aksjer i selskapet. Det kalles for tegningsretter. Det vil si at for hver aksje du eier, mottar du x antall tegningretter. For hver tegningsrett har du krav på å få kjøpt et visst antall aksjer i selskapet, ofte til en fastsatt pris i en viss periode. Tegningsrettene kan også selges på børs. Tegningsretter har derfor en dobbel funksjon: de gir en rettighet til å delta i en emisjon, samtidig som de er et verdipapir i seg selv.
Norge
I Norge regulereres tegningsretter blant annet i lov om finansforetak og finanskonsern (finansforetaksloven) § 10-23, som lyder i sin helhet : § 10-23.Tegningsretter
(1) Generalforsamlingen kan med flertall som for vedtektsendring beslutte at foretaket skal utstede tegningsretter som gir eierne rett til senere å kreve utstedt egenkapitalbevis. Vedtaket kan ikke registreres i Foretaksregisteret før det er godkjent av Finanstilsynet. § 10-10 annet og tredje ledd gjelder tilsvarende. Utøves slike tegningsretter, forhøyes eierandelskapitalen uten ny beslutning fra generalforsamlingen.
(2) § 10-12 om tegning og registrering av egenkapitalbevis gjelder tilsvarende. Det beløp som betales for tegningsrettene, fordeles etter regelen i § 10-14 om fordeling av overkurs ved tegning av egenkapitalbevis. For øvrig gjelder allmennaksjeloven §§ 11-12 og 11-13 tilsvarende.
Kofi Natei
Kofi Natei (født 25. november 1979 i Miami) er en amerikansk skuespiller, regissør og forfatter, best kjent for rollen som Rasul i Kick-Ass.
Ryan Smith
Ryan Smith (født 10. november 1986 i Archway i London) er en engelsk fotballspiller som har spilt for flere engelske og amerikanske fotballklubber. Han spiller nå for den greske klubben Skoda Xanthi.
Klubblag
Ryan Smith startet sin profesjonelle fotballkarriere i Arsenal, og han debuterte for denne klubben da han var 16 år og 11 måneder. Det skjedde i en ligacupkamp mot Rotherham United den 28. oktober 2003. Totalt fikk han med seg tre cupkamper i 2003/04-sesongen, og blant disse kampene var den første semifinalen i ligacupen mot Middlesbrough. Denne kampen ble spilt på Highbury den 20. januar 2004 og resultatet ble 1-0 til Middlesbrough. I 2004/05-sesongen fikk Smith også bokført tre obligatoriske kamper for Arsenal, og også i denne sesongen var alle ligacupkamper.
I september 2005 skrev han under på en låneavtale med Leicester City, og hans første kamp for The Foxes var 1. oktober 2005 i en ligakamp mot Derby County. Den 26. november 2005 scoret han sitt første ligamål da Leicester slo Sheffield United 4-2. I mars 2006 returnerte han tilbake til Arsenal etter å ha spilt 17 ligakamper og to cupkamper for klubben fra Leicestershire.
Den 5. juli 2007 skrev Smith under på en 2-årskontrakt med Millwall som betalte Derby £150 000 for spilleren.
.sh
.sh er Saint Helenas nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
Registrering
Registrering gjøres direkte på andre nivå, eller på tredje nivå under kategoriserte subdomener på andre nivå. Registranter på andre nivå må ha profesjonelle eller akademiske kvalifikasjoner (men denne regelen håndheves tydeligvis ikke i praksis). Registranter på tredje nivå må være bosatt på Saint Helena.
Eksterne lenker
Toppdomän
Batseba
Batseba var en datter av Eliam, en av Davids «tretti trofaste menn» Eliam var også sønn av Akitofel fra Gilo som var en av Davids fremste rådgivere. Gilo var en by i Judea og således var Batseba fra Davids egen stamme og sønnedatter til en av Davids fremste rådgivere. Hun var mor til Salomo, som etterfulgte David som konge.
Den bibelske fortellingen
Batseba var datter av Eliam i Andre Samuelsbok 11:3, men som er kalt for Ammiel i Første Krønikebok 3:5. Han er identifisert av en del bibelforskere som Eliam nevnt i Andre Samuelsbok 23:34 som sønn av Gilo, en av Davids fremste krigere. Batseba var hustru av hettitten Uria, og etterpå av David, som hun fødte sønnen Salomo, som etterfulgte David som konge.
Fortellingen om Davids forførelse av Batseba, er fortalt i Andre Samuelsbok 11, men utelatt i Krønikebøkene. Fortellingen oppgir at David, mens han går rundt på taket av sitt hus, fikk se Batseba, Urias hustru, bade. Øyeblikkelig begjærte han henne og fikk henne deretter til sengs hvoretter hun ble gravid. I et forsøk på å skjule sin synd og unngå at Batseba ble dødsdømt for utroskap, siden hun var blitt gravid mens mannen var borte, fikk han kalt til seg Uria fra hæren i det håp om at Uria ville konsumere sitt ekteskap og tro at barnet var hans. Uria var derimot ikke villig til bryte det gamle budet om ikke å forlate kampstedet til krigere i aktiv tjeneste. Framfor å gå hjem til sin hustrus seng foretrakk han å bli sammen med sine medsoldater. Etter gjentatte forsøk på å lokke Uria til ta Batseba til sengs, ga David opp og beordret sin hærfører Joab, at Uria skulle bli etterlatt hos fienden i en utsatt posisjon. Ironisk nok fikk David Uria selv til å frakte beskjeden om sin død. Således ble Uria drept og da kunne David gifte seg med hans enke.
Natan sa også at Davids hus ville bli straffet på grunn av mordet på Uria, noe som hjemsøkte David senere da hans mest elskede sønn Absalom ledet et opprør som kastet kongedømmet inn i borgerkrig. I tillegg til å manifestere sitt krav på å være den nye kongen hadde Absalom sex i all offentlighet med hele ti av sin fars friller, noe som kan bli betraktet som en direkte, tifoldig gjengjeldelse og straff for at David tidligere hadde tatt kvinnen til en annen mann. Absalom ble senere drept av Davids hærfører, i strid med Davids ordre. David ble straffet hardt for sin synd, men Herren tok aldri sin miskunnhet fra ham.
I Davids alderdom sikret Batseba, med Natans hjelp, etter Davids tidligere løfte, at hennes sønn Salomo overtok tronen etter David framfor Davids eldste overlevende sønn Adonja på tross av at Adonja hadde fødselsretten på sin side. Deretter fikk Salomo sin eldre halvbror Adonja myrdet, etter hans forsøk på å undergrave Salomo,
I rabbinsk litteratur
Midrash har forklart Satans innflytelse på det syndige forholdet mellom David og Batseba som følgende: Batseba var badende, muligens bak et teppe. Satan er avbildet i skjul av en fugl, og David som skyter etter fuglen, treffer teppet og deler det. Således ble hennes skjønnhet avslørt for ham.
Batsebakan ha vært styrt fra forsynet fra Skapelsen for i gitt tid å ha blitt Davids lovlige hustru, men dette forholdet ble forhastet påskyndet ved Davids syndige handling.
I kristen litteratur
I Evangeliet etter Matteus 1:6 i Det nye testamente blir Batseba direkte nevnt som en av forfedrene til Jesus Kristus.
Kritiske tolkninger
Avsnittene hvor Batseba er nevnt i Bibelen er Andre Samuelsbok 11:2-12:24, og Første Kongebok 1, 2. Begge er deler av den eldste lagene av tekstene i begge bøkene. Det er deler av hva som bibelforskerne mener tilhører den hypotetiske «hoffhistorien om David», skrevet av en som sto svært hendelsene, men som ikke idealiserte David. Materialet har derfor et innhold av høyere historisk verdi enn i de senere tekstlagene i de samme bøkene.
De eneste innskuddene i teksten som omhandler fortellingen om Batseba er i en del vers i de tidlige delene av tolvte kapittel som høyer den moralske tonen til profeten Natans irettesettelse av David, i henhold til den tyske teologen Karl Budde («S. B. O. T.»), de interpolerte delene er 12: 7, 8, og 10-12; i henhold til Friedrich Schwally hele 12: 1-15a er en interpolering, og 12:. 15b skulle bli sammenknyttet direkte til 11: 27. Det har ingen direkte innvirkning på fortellingen som angår Batseba i seg selv. Krønikebøkene, utelater alle referanser til den måten som Batseba ble Davids hustru, og nevner kun hennes barn som ble født i Jerusalem: Sjima, Sjobab, Natan, og Salomo.
Det er forøvrig gjennom ætten til Davids og Batsebas sønn Natan at Jesus kan spore sin ætt tilbake til kong David slik Evangeliet etter Lukas forteller. Det blir motsagt av Evangeliet etter Matteus som mener det er Salomo som er mellomleddet. Dette er imidlertid bare en tilsynelatende motsigelse mellom Jesu ættetavler hos Matteus og Lukas. Der finnes to forklaringer på dette, den ene er at Matteus viser Josefs slekt, mens Lukas viser Marias slekt. Den andre er at den Israelske odelslov opererte med to slags slektsforhold. Hvis en mann i felles husholdning døde barnløs skulle en av hans brødre oppreise barn i dennes sted, for at hans ætt ikke skulle forsvinne. Dette barnet ble regnet som den avdødes barn og arving, selv om vedkommende altså ikke var biologisk far. Etter Israels arvelov er det Lukas som har rett, men biologisk er det Matteus som er korrekt. Dette forklares i Eusebius' Historia Ecclesiastica (Kirkehistorie).
En del bibelkommentarer har gitt skylden for utroskapen på Batseba, ikke David. Ettersom Batsebas hus neppe var mer enn 6 til 10 meter unna Davids palass og folk i oldtiden var meget sømmelige i forhold til å vise fram sine kropper, indikerer det at Batseba bevisst må ha vist fram seg selv. Istedenfor å ha vært et uskyldig offer var hun en forførerske som la seg etter og forførte David slik at hun kunne kvitte seg med sin ektemann og bli kongens kvinne. Dette er det ingen holdepunkter for i Bibelens beretning, der nevnes kun Davids begjær og de følgende komplikasjoner som ledet til at hennes mann måtte dø for å redde kvinnen og barnet hun ventet. (Referanse 2. Samuelsbok kap 11, fra og med vers 5 til og med vers 15.)
Davids skyld er ikke uttrykkelig gitt i teksten fra begynnelsen av. I henhold til Andre Samuelsbok 11: ''«Året etter, på den tid kongene pleier å dra i hærferd, sendte David Joab og mennene hans og hele Israels hær av sted. De herjet ammonittenes land og kringsatte Rabba. Selv satt David hjemme i Jerusalem.»'' Om David hadde fungert som hærfører i krigen ville hendelsen aldri ha skjedd. Etter hendelsen med Batseba skjer Natans irettesettelse i Andre Samuelsbok 12 og med de påfølgende hendelser. Med hendelsen med Batseba skjer det et betydelig skifte i bokens perspektiv. David «er hovedsakelig underlagt hendelsene framfor å styre dem». Han er ikke lenger i stand til kontrollere sin familie og ender opp med å bli veltet ned fra tronen av sin sønn Absalom. I Andre Samuelsbok 13 er det en annen måte som teksten retter skylden på David. I fortellingen om Davids sønn Amnons voldtekt av sin søster Tamar skjer denne hendelsen så kort tid etter hendelsen med Batseba at det synes som om teksten trekker en parallell mellom det seksuelle utroskapen til faren og det seksuelle utillatelig forholdet til sønnen. Det kan være profeten Natans forutsigelse som blir oppfylt.
Fotnote
<references group='lower-alpha'/>
Eksterne lenker
דוד ובת שבע
VM i ishockey for menn 2004
Verdensmesterskapet i ishockey i 2004 for herrer var det 68. verdensmesterskapet og ble arrangert på tre nivåer. I alt var det 45 deltakende nasjoner i mesterskapet, hvilket var en ny rekord. VM for toppdivisjonen (tidligere kjent som «A-VM») spilt i Praha og Ostrava i Tsjekkia fra 24. april til 9. mai. VM på lavere nivåer ble arrangert på forskjellige terminer i mars og april 2004.
Lotte
Lotte er en kortform av kvinnenavnet Charlotte, som er dannet av mannsnavnet Charlot, en gammel fransk kjæleform av Charles, som er den franske formen av Karl, «fri mann».
VM i ishockey for menn 2004
Sluttplassering
Kilde: IIHF.com
Lotte
Mens Lotte regnes som en tysk, dansk og norsk variant, er formen Lotta, forkortelse for Charlotta, vanlig i Sverige. Der har det blitt brukt som dåpsnavn siden 1700-tallet. Navnebærere har svensk «namnsdag» 12. mai.
.sd
.sd er Sudans nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
VM i sjakk for kvinner 2010
VM i sjakk for kvinner 2010 (verdensmesterskapet i sjakk for kvinner) ble arrangert i Antakya i Tyrkia i 2010.
Lotte
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
VM i sjakk for kvinner 2010
Finale
! !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! R1 !! R2 !! R3 !! R4 !! Totalt
.sd
Registrering
Registrering gjøres direkte på andre nivå, eller på tredje nivå under følgende kategoriserte subdomener på andre nivå:
Eksterne lenker
Toppdomän
VM i ishockey for menn 2004
Toppdivisjonen
VM i ishockey for toppdivisjonen blir arrangert i Praha og Ostrava i Tsjekkia fra 24. april til 9. mai 2004. Kampene ble spilt i Sazka Arena i Praha og ČEZ Aréna i Ostrava. Turneringen hadde ekstra betydning da lagene rangert mellom 1. til 8. plass på IIHF-verdensrankingen i etterkant av VM var direkte kvalifisert til ishockeyturneringen under vinter-OL 2006 i Torino og seedingen i kvalifseringsturneringerne i forkant av OL. Regjerende olympisk og verdensmester Canada vant sin 23. tittel etter å ha slått Sverige 5–3 i finalen. USA vant bronse etter å ha slått Slovakia 1–0 etter straffeslag.
Glyptoceridion
Glyptoceridion er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En nokså liten, spinkel, brokete farget trebukk. Oversiden er litt blank og har spredte, oppstående hår. Antennene er noe lengre enn kroppen. Pronotum er nesten sylindrisk (ganske svakt tønneformet), dekkvingene er jevnbrede og ender i spiss tann. De er mønstret i svart, rødbrunt og gulhvitt. Beina er nokså lange.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika (Brasil, Ecuador, Peru og Bolivia)
VM i ishockey for menn 2004
Toppdivisjonen
Kilde: IIHF.com
Divisjon I
Divisjon I er det andre nivået i VM-hierarkiet og ble arrangert mellom 12. til 18. april 2004. Deltakerne var delt inn i to grupper med seks lag hver. Gruppe A ble spilt i Jordal Amfi i Oslo i Norge mens gruppe B ble spilt i Hala Olivia i Gdańsk i Polen. Både Hviterussland og Slovenia gikk ubeseiret gjennom turneringen og rykket opp til toppdivisjonen på bekostning av vertsnasjonene, mens Belgia og Sør-Korea rykket ned til divisjon II.
Kari Stiansen
Kari Stiansen (født 26. juni 1954 i Risør) er en norsk billedkunstner og tekstilkunstner, bosatt i Arendal kommune. Hun arbeider i hovedsak med tepper og tekstiler, ofte preget av maritime detaljer. Hun arbeider også med detaljrike tegninger og kunstobjekter inspirert av naturen.
Organdonasjon
Organdonasjon er når en organdonor gir ett eller flere organer til andre. Som oftest skjer dette når donor er død, men en levende person kan også avgi en nyre og en del av leveren.
Organet som doneres opereres inn i den pasienten som trenger nytt organ. Pr. 2015 er det syv organer som kan doneres bort: hjertet, to lunger, to nyrer, leveren og bukspyttkjertelen. Det benyttes imidlertid også vev som hornhinner, hud og blodårer med klaffer.
Organdonasjon reguleres i Norge av Lov om donasjon og transplantasjon av organ, celler og vev (transplantasjonslova). Ved transplantasjon av organer fra avdød donor, er det i praksis familien som avgjør om det kan skje. Avgjørelsen skal være basert på avdødes ønske eller antatte ønske. Forutsetning for donasjon av vitale organer, er at donor er død.
Kari Stiansen
Stiansen har utdannelse fra Vestlandske Kunstakademi (1979–1984). Hennes tekstilkunst vakte stor oppmerksomhet under Sørlandsutstillingen i Christiansand Kunstforening i 1988, der hun viste et teppe i sort. Teppet ble i en artikkel i Verdens Gang beskrevet som et av utstillingens absolutte høydepunkter. . Hun eksperimenterer ofte med materialer fra naturen som fjær og røtter fra bjørk og rogn; noen ganger i form av store vaser og reder som hun kler med fjær.
Organdonasjon
Det finnes ikke noe sentralt register over organdonorer i Norge. Tanken bak dette er at det ville være en utfordring å få mange nok til å melde seg inn i et slikt register, og det er derfor bedre å se på hele befolkningen som potensielle donorer. Dette gjenspeiler seg i statistikk for land med og uten register, for eksempel Spania som ikke har donorregister, men er på førsteplass i Europa. Norge, som ikke har donorregister, nærmer seg toppen i Europa på nyre- og hjertetransplantasjoner. Sverige har et register, men ligger langt bak Norge i antall donasjoner. Tross dette, er det underskudd på organdonorer i Norge.
Kari Stiansen
Hennes kunst er representert i Sørlandets Kunstmuseums faste samling, der ved kunstobjektet «Sko» (2000) formet i bjørkerøtter. Stiansens kunst er også representert på Universitetet i Agder, campus Grimstad.
Organdonasjon
I Norge er det Stiftelsen Organdonasjon som er pådrivere i forhold til helsevesen og myndigheter for å sikre at nødvendige ressurser stilles til disposisjon for å redde liv.
Hvordan bli organdonor
For å bli donor i Norge, må følgende ting gjøres:
Kari Stiansen
Kari Stiansen har en rekke utstillinger bak seg i inn- og utland. Hun har blant annet deltatt på Nordic Textile Triennial i Moskva, på North Dakota Museum of Art i USA og Bury St. Edmund’s Gallery i Suffolk i England. Hun har hatt separatutstillinger på Kystmuseet i Øygarden, Galleri Tablå i Bergen og Galleri Lista Fyr. Syv ganger er hun antatt på Høstutstillingen (siste gang i 1998) og ni ganger på Sørlandsutstillingen (siste gang i 2003. I 1992 deltok hun på sommerutstillingen ved Hå gamle prestegård sammen med 20 andre sørlandskunstnere; deriblant Grete H.H. Nash, Barbro Raen Thomassen, Ellinor Hedemann, Kiki Prytz Wilhelmsen, Sidsel Hanum og Kjell Nupen..
I 2001 hadde Kari Stiansen en stor separatutstilling i Risør kunstforening; en utstilling preget av en grenseløs detaljrikdom, ifølge avisen Aust Agder Blad.
Kari Stiansen er bokillustratør i Jørn H. Sværens bok Dronning av England (2011), som også er oversatt til dansk.
VM i ishockey for menn 2004
Divisjon II
Divisjon II er det tredje nivået i VM-hierarkiet og ble arrangert mellom 12. til 18. april 2004. Deltakerne var delt inn i to grupper med seks lag hver. Gruppe A ble spilt i Jaca i Spania mens gruppe B ble spilt i Elektrėnai i Litauen. Kina og vertsnasjonen Litauen rykket opp til divisjon I mens Luxembourg og Sør-Afrika rykket ned til divisjon III.
Mark Frank
Mark Frank (født 21. juni 1977) er en tysk spydkaster.
I 1999 fikk han sølv under U23-EM i Göteborg. Han kom på åttendeplass ved VM i 2005 og femteplass ved IAAF World Athletics Final 2005.
Han kvalifiserte seg til VM i 2009 i juni, med et kast på 83,86 i Dessau. Han endte her på åttendeplass i finalen, med et bestekast på 81,32 meter.
VM i ishockey for menn 2004
Divisjon III
Divisjon III er det fjerde nivået i VM-hierarkiet og ble arrangert mellom 16. til 21. mars 2004. Turneringen bestod av fem lag og ble spilt i Reykjavík i Island. Vertsnasjonen Island og Tyrkia rykket opp til divisjon II.
Et amerikansk frieri
Et amerikansk frieri (originaltittel: You're Fired) er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av James Cruze.
Handling
Jernbane-magnaten Gordon Rogers samtykker i å la datteren hans, Helen, gifte seg med den velstående lediggangeren Billy Deering Jr. Men bare hvis sistnevnte klarer å holde på den samme jobben i én hel måned. Billy forsøker en rekke jobber, inkludert kontorist og xylofon-spiller. Men han slutter alltid rett før han får sparken. Deretter finner han arbeid på en restaurant, hvor han blir pålagt å kle seg ut som en ridder i rustning og posere som en statue. Ved en anledning kommer Tom, som også ønsker et forhold til Helen inn på den samme restauranten - og dette forårsaker problemer med Billy. I mellomtiden planlegger Gordon Rogers å slå sammen en av jernbane-linjene hans med et selskap som ligger i en tvist mot Toms onkel, en prinsippløs finansmann. Tom forsøker derfor å stjele viktige dokumenter som er knyttet til sammenslåingen deres.
Mister Jazz
Mister Jazz er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Hal Roach.
Handling
Harold er sammen med en ung kvinne, til stor irritasjon fra faren hennes. Men når de forsøker å stikke av fra faren hennes en kveld, bryter bilen deres sammen foran en dansesal drevet av en gjeng kjeltringer.
Harold må ikke bare ligge ett skritt foran kvinnens far, men også de som forsøker å frarøve dem alt de eier.
Fattigdomsgrense
Hvor denne grensen går er et omdiskutert emne, men en vanlig internasjonal definisjon på ekstrem fattigdom er å leve på under én amerikansk dollar om dagen, eller nærmere bestemt 1,08 USD justert etter kjøpekraftspariteten i 1993. I 2008 økte Verdensbanken grensen til 1,25 USD, etter kjøpekraftspariteten i 2005.
Fastsettelsen av fattigdomsgrensen gjøres vanligvis ved å finne de samlede kostnadene for alle essensielle ressurser som et gjennomsnittlig, voksent menneske forbruker på ett år. Denne tilnærmingen er behovsbasert siden en vurdering gis ut fra det minste utgiftsnivået som er krevd for å opprettholde et tålelig liv. Dette var det opprinnelige grunnlaget for fattigdomsgrensen i USA, som ble beregnet på en forenklet måte for å ta utgangspunkt utelukkende i matkostnader og blir oppdatert hvert år. I utviklingsland er boligkostnader vanligvis de dyreste av disse ressursene. Økonomer i slike land følger derfor nøye med på eiendomsmarkedet og boligprisene på grunn av deres sterke påvirkning på fattigdomsgrensen.
Individuelle faktorer brukes ofte til å gjøre rede for ulike forhold, for eksempel om man er forelder, eldre, et barn, gift etc. Fattigdomsgrensen kan bli justert hvert år.
Fattigdomsgrensen er nyttig som et økonomisk verktøy til å måle folks levestandard med og vurdere sosioøkonomiske reformer slik som velferd og arbeidsledighetsforsikring, som et ledd i fattigdomsbekjempelse verden over.
Atacama (region)
Atacama er en region i Chile. Den regnes som region nummer III, fra nord til sør. Den grenser til regionen Antofagasta i nord, til Coquimbo i sør, til provinsene Catamarca, La Rioja og San Juan i Argentina, og til Stillehavet i vest. Regionhovedstaden er Copiapó.
Demografi
Atacama er med 254 336 innbyggere (2002) den tredje minst befolkete av Chiles regioner, etter Aysén og Magallanes y de la Antártica Chilena. Mer enn halvparten bor i de to byene Copiapó (125 983 innbyggere) og Vallenar (43 750). Andre større byer er Caldera (12 776), Chañaral (12 086), El Salvador (8 697), Tierra Amarilla (8 578) og Diego de Almagro (7 951).
Man finner en større gruppe av urfolk, [mestis|mestiser] og gruvebyer med forbindelse til Bolivia i regionen. I likhet med regionene Antofagasta og Tarapacá stammer en stor del av befolkningen fra utflyttingsprogrammer på slutten av 1800-tallet fra den sentrale delen i Chile.
Historie
Amerikanske urinnvånere i området, atacameños, aymara, chinchorros og diaguitas, verdsatte mineralrikdommen i området. Etterpå ble regionen en del av Inkariket. I 1536 nådde conquistadoren Diego de Almagro først området nær Copiapó og regionen kom under spansk styre.
Siden 1800-tallet har utvinning av jern, kobber, sølv og gull brakt velstand til området. Regionen opplevde en boom da sølvforekomster ble oppdaget i Chañarcillo (50 km sør for Copiapó) i 1832. I mange år var dette den tredje største sølvgruven i verden. I 1916 begynte utnyttelsen av kobber i Potrerillos.
Naturen
En stor del av regionen består av ørken og inneholder store mineralrikdommer. Der finnes en rekke dyre- og plantearter i Atacama. En underart av lille nandu, punananduen (rhea pennata tarapeacensis) er en karakteristisk fugl i området og regnes som en truet art. Den fallende bestanden av arten skyldes delvis jakt, både i forhistorisk og nyere tid, men i ennå høyere grad kultiveringen av landområdene til landbruk.
Regionen har flere nasjonalparker og naturreservater: De høyeste fjellene i Chile, Ojos del Salado (6 893 m), Cerro Tres Cruces (6 753 m) og Incahuasi (6 621 m) ligger i regionen, og det høyeste punktet i Chile er den utdødde vulkanen Ojos del Salado, som ligger i nasjonalparken Nevado Tres Cruces.
Økonomi
Gruvedrift utgjør omkring 45% av regionens BNI og 90% av dens eksport. Geologiske undersøkelser har funnet ytterligere forekomster. Jerngruvedriften er den mest dynamiske, og det er flere mindre jerngruver som selger sine forekomster til det nasjonale gruveselskapet. Regionens hovedforekomst av kobber finnes i Candelaria og produserer rundt 200 000 tonn per år. Den nest største finnes ved El Salvador og produserer ca. 81 000 tonn årlig. Begge disse gruvene skiper ut sin produksjon fra havna i Chañaral.
Regionens rene vann og mange avskjermede bukter har også gitt god utvikling i akvakultur. Kamskjell, østers, abaloner, piggvar, alger og forskjellige muslinger gir sammen med bearbeidede fiskeprodukter gode inntekter.
Emil Piper
Emil Georg Piper (født 13. januar 1856 i København, død 18. februar 1928 i Lyngby) var en dansk proprietær og konservativ politiker.
Piper var formann i Lyngby sogneråd 1892–1913 og medlem av Københavns amtsråd 1892–1922, fattigforstander i Virum samt formann i veiutvalget og gassverksutvalget i Lyngby. Piper var medlem av Folketinget for Lyngby krets 1898–1901 og 1903–1906, og av Landstinget fra 1906 til sin død. Fra 1908 var han formann i Højres landstingsgruppe og representantskap. Vinteren 1915/1916 gikk Højre inn i Det Konservative Folkeparti, hvor Piper ble den første partiformannen.
Hariton Pushwagner
Hariton Pushwagner (Hariton etter Hare Krishna, Pushwagner etter supermarkedenes trillevogner, født Terje Brofos; 2. mai 1940 i Oslo, død 24. april 2018 i Oslo ) var en norsk maler innen popkunst. Pushwagner var en norsk eksponent for pop art og ble regnet som en av Norges fremste samtidskunstnere.
Oppvekst
Terje Brofos vokste opp på Berg i Oslo. Da han var atten år begynte han på reklamelinja på Statens håndverks- og kunstindustriskole hvor han gikk i tre år. Senere, fra 1963 til 1966, gikk han på Statens kunstakademi.
Samarbeidet med Axel Jensen (1968-1970)
Samarbeidet mellom Brofos og Jensen var kortvarig, men resulterte i løpet av fire måneder i flere halvferdige manuser, blant dem Mannekengen som sprakk og Doktor Fantastisk. Det var i løpet av denne tiden at Brofos utviklet sin kalligrafiske og enkle strek. Vinteren 1970 flyttet flere inn i kunstnerkollektivet hvor Jensen og Brofos jobbet, slik at Brofos valgte å reise videre til London. Med seg hadde han det påbegynte manuset til billedboken Soft City.
1970- og 80-årene
I 1971 tok Brofos navnet Hariton Pushwagner. I London bodde han på gaten og overlevde ved å selge tegningene sine. I London møtte han Sally, som året etter ble hans første kone. Hun skaffet ham husly, så han kunne ferdigstille Soft City, i 1976. Også skissene til Apokalypse-frisen, som han jobbet med i 1980-årene og ferdigstilte i midten av 1990-årene, ble til her. Den første utstillingen Pushwagner hadde i Norge fant sted på Henie-Onstad Kunstsenter på Høvikodden sommeren 1980. Her stilte han ut silketrykkserien «En dag i familien Manns liv». I denne serien er tematikken og estetikken fra Soft City videreført i en rosa, grå og sort variant utarbeidet sammen med Axel Jensen i Jensens båt utenfor Stockholm.
1990-årene
Fra da av levde Pushwagner på gaten og gikk på klubber som «Head On» og «Jazid Klubb» og danset for å holde varmen om natten. I denne perioden traff han Stefan Stray, som skaffet Pushwagner et atelier hvor han også kunne bo. Sammen med Stray begynte Pushwagner å konsentrere seg om kunsten igjen. I mellomtiden stilte Dreyer ut arbeider og solgte dem uten Pushwagners samtykke og uten at kunstneren så noe av fortjenesten. Pushwagner kom blant annet over en utstilling på galleri K på Skillebekk i Oslo i 2004 hvor Apokalypse-serien ble stilt ut. Her ble de seks tavlene stykket opp og solgt separat, og et av maleriene som var satt sammen av to plater, ble delt og solgt hver for seg. Ifølge Pushwagner ble han brutalt kastet ut da han kom på galleriet og så utstillingen. .
Konflikten med Morten Dreyer (2008-2009)
Dreyer hadde fungert som assistent og sekretær for Pushwagner i 17 år. På grunn av kontrakten den da svært fattige og rusmiddelavhengige Pushwagner hadde underskrevet i 1998 tok Dreyer kontrollen over alle maleriene kunstneren hadde laget fram til da, inkludert skissebøker. Ti år senere, i 2008, tok Hariton Pushwagner rettslige skritt for å få tilbake alle sine verk. Han anklaget Morten Dreyer for å ha utnyttet ham, solgt falske verk med falske underskrifter og urettmessig eierskap. Det ble avsagt dom i Pushwagners favør. 28. oktober 2009 ble det kjent at Oslo tingrett bestemte at maleriene skal tilbakeleveres kunstneren og tilkjente ham en erstatning på én million kroner.
Gjennombrudd (2008-2012)
I 2008 opplevde Pushwagner et gjennombrudd i sin over 40 år lange karriere, både i Norge og internasjonalt. Han deltok på den femte Berlin-biennalen og den sekstende biennalen i Sydney. I Berlin ble Soft City utstilt for første gang. Der høstet den gode kritikker i lokale og i internasjonale medier. Før den kom dit, hadde den vært sporløst forsvunnet i 20 år. På Høstutstillingen i 2008 fikk han offentlig anerkjennelse for den siste frisen sin gjennom Høstutstillingsprisen.
I 2011 ble det dokumentarfilmen Pushwagner spilt inn om livet hans. Regissørene Even G. Benestad og August B. Hanssen fulgte kunstneren i over tre år.
I 2012 ble Pushwagner for første gang viet en hel soloutstilling utenfor Norge i MK Gallery i byen Milton Keynes.
Siste år
Februar 2018 startet Pushwagner et samarbeid med P.K.D.
Han er gravlagt på Vår Frelsers gravlund.
Utstillinger
Separatutstilling (utvalg)
Gruppeutstilling (utvalg)
Illustrasjonsoppdrag
Pushwagner har blant annet illustrert Axel Jensens bøker Og resten står skrivd i stjernene og Epp.
Viser på vandring – Frem fra Glemselen
Tidligere hadde Skjærstad gitt ut Frem fra glemselen - Kjente viser fra en svunnen tid på Norsk Musikkforlag i 1975, Viser på vandring på Aschehoug i 1978 og Gode gamle viser frem fra glemselen forlagt på Gyldendal i 1982. Denne fjerde visesamlingen baserer seg på de nitten hittil utkomne Frem fra Glemselen-platene, og ble utgitt på Stokke Forlag i år 2000. Den ble utgitt til plateseriens 25-årsjubileum, og forfatteren forteller litt om plateserien som sådan. Alle visene i boka er med bakgrunnstoff, og samtlige er sunget inn på plate av Engebretsen og Borglund.
Lux (kanin)
Luxkaninen er en kaninrase fra Tyskland som kjennetegnes ved sin hvite underull og gaupefargede pels. Luxkaninen har som standard en blåsølv dekkfarge og over oversiden av kroppen under dekkfargen ligger et brunrødt lag. På undersiden er den vesentlig lysere. Rasen har hvit underull. Ingen annen viltfarget rase har hvit underull. På engelsk brukes også «lynx» om luxkaninen fordi fargen ligner på gaupas farger.
Luxkaninen ble godkjent som rase i Tyskland i 1922. Rasen er godkjent i Nordisk Kaninstandard.
Historie
Luxkaninen oppstod tilfeldig. Karl Hoffmann fra Düsseldorf skapte Luxkaninen i sine krysningsforsøk og det viste seg at krysningen var stabil, det vil si at krysningene ved parring med hverandre reproduserte de nye egenskapene og ikke gikk tilbake til de opprinnelige rasene. I 1919 viste Hoffman den nye rasen for første gang på en utstiling og anerkjennelse av rasen fulgte i 1922. Luxkaninen er ikke vanlig i Norge, men har vært kjent i Norge i alle fall siden 1953.
Navn
Man bestemte seg i Tyskland for skriveformen luxkanin. Utenfor Tyskland er rasen kalt opp etter gaupa og skriveformen luchs brukes i Nederland og i Frankrike lynx. I engelsktalende land brukes også lynx om kaninen, men lynx må ikke forveksles med lux, lux kommer fra det latinske ordet for «lys». Både lynx på engelsk og luchs på tysk betyr gaupe og kommer begge fra det greske ordet λύγξ som sannsynligvis kommer fra det greske ordet for å se og henviser til at gaupa ser godt og oppfatter raskt det den ser.
Leonard Cottrell
Leonard Eric Cottrell (21. mai 1913 – 6. oktober 1974) var en britisk forfatter og journalist. De fleste av hans bokutgivelser var populariseringer av arkeologien i oldtidens Egypt, og han var redaktør av et arkeologisk leksikon.
Liv og virke
Leonard Cottrell ble født i 1913 i Tettenhall i Wolverhampton som sønn av William og Beatrice Cottrell (født Tootell). Hans far inspirerte hans interesse for historie fra tidlig av, og i ungdomsskolen i Birmingham var han kun interessert i fagene historie og engelsk.
På 1930-tallet reiste Cottrell rundt om i England på sin motorsykkel for å besøke forhistoriske steinsirkler, gravhauger fra bronsealderen, og monumenter fra middelalderen og renessansen. På disse reisene ble han ofte fulgt av Doris Swain som han senere giftet seg med. Etter å ha skaffet seg erfaring med å skrive artikler om historiske emner for motormagasiner, skrev han sin første dokumentar for radiostasjonen BBC i 1937.
Av medisinske grunnet kom han ikke inn i det britiske flyvåpen under den andre verdenskrig, men ved hjelp av BBC (fra og med 1942) ble han i 1944 stasjonert ved Middelhavet på en av flyvåpenets baser som krigskorrespondent. Hans erfaringer fra dette ble grunnlaget for hans bok All Men are Neighbours (1947). Han var ansatt hos BBC fram til 1960 hvor han gikk av og flyttet til et hus med utsyn over utløpet til elven Kent i Westmoreland i Cumbria. Her skrev og bodde han for resten av sitt liv.
Hans bok om Hannibal, den store hærføreren fra Kartago som med stor framgang drev krig mot Roma, Hannibal: Enemy of Rome (1965), er bemerkelsesverdig i forfatterens forberedelser. Cottrell reiste den samme antatte ruten som Hannibal selv tok fra Den iberiske halvøya og over Alpene og ned i Podalen i nordlige Italia. Han la inn sine personlige funn fra sine undersøkelser i bokens fortelling.
Han var redaktør av Concise Encyclopaedia of Archaeology (1965).
Han giftet seg med Doris Swain før krigen, men ble skilt i 1962. Deretter giftet han seg med Diana Bonakis, kunstner og musiker og langt yngre enn ham selv, i 1965, men de ble skilt i 1998. Han hadde ingen barn i noen av ekteskapene. Leonard Cottrell døde den 6. oktober 1974.