cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kong David
Tel Dan-stelen
En inskripsjon fra rundt 850-835 f.Kr. på en stele som ble funnet ved Tel Dan («Dans høyde») i nordlige Israel kan inneholde frasen «Davids hus». «Om lesningen av [«Davids hus»] på Tel Dan-stelen er korrekt, ...da har vi solid bevis på at en arameisk konge på 800-tallet f.Kr. ble betraktet som grunnleggeren av et jødiske dynasti til å være noen ved navnet [David].» Mesha-stelen fra Moab, datert tilnærmet til den samme perioden, kan også inneholde navnet David, men lesningen er usikker. Arkeologen Kenneth Kitchen har foreslått at en inskripsjon fra rundt 945 f.Kr. av den egyptiske farao Sheshonk I nevner «Davids høyland», men dette synet er ikke gjennomgående akseptert av det øvrige akademia, heller ikke at Sheshonk I kan være den «Sjisjak» som er nevnt i Den hebraiske Bibelen.
Tolkningen av de arkeologiske bevisene i henhold til Jerusalem og jødedommens utstrekning og vesen på 900-tallet f.Kr. har til tider skapt en heftig debatt. Israel Finkelstein og Ze'ev Herzog fra Universitetet i Tel Aviv er av den oppfatning at de arkeologiske nedtegnelsene ikke bekrefter oppfatningen at Israel i oldtiden var en betydelig statsmakt, men isteden var et lite stammekongedømme, skjønt de begge aksepterer at David og Salomo var virkelig konger av Judea i tiden rundt 900-tallet f.Kr. De hevder at undersøkelser av overflatefunn med den målsetting å spore bosetningsmønstre og befolkningsendringer har vist at mellom 1500-tallet og 700-tallet f.Kr., en periode som også omfatter de bibelske kongedømmene til David og Salomo, besto hele befolkningen på høylandet i Judea av ikke flere enn rundt 5 000 mennesker, de fleste av dem omvandrende gjetere, og hvor hele det urbane området besto av rundt tyve små landsbyer.
I henhold til Ze'ev Herzog var «det forente monarkiet til David og Salomo, som i Bibelen er beskrevet som en regional statsmakt, var på det meste et lite stammekongedømme». Omvendt har eksempelvis William G. Dever, i sin bok What Did the Biblical Writers Know and When Did They Know It?, holdt fast ved at arkeologiske og antropologiske bevis har støttet i hovedsak den bibelske redegjørelse for en jødisk stat på 900-tallet f.Kr.
Davidsbyen
Bronsealderen og jernalderens levninger av Davids by, den opprinnelige urbane kjerne i Jerusalem, identifisert med regimene til David og Salomo, har i omfattende grad blitt utgravd og undersøkt på 1970- og 1980-tallet under ledelse av Yigael Shiloh ved Det hebraiske universitetet i Jerusalem, man klarte å avdekke betydelige funn av bosetning fra 900-tallet f.Kr. I 2005 fant arkeologen Eilat Mazar en større steinstruktur som hun hevdet kunne være kong Davids palass. Denne steinstrukturen refereres til som «Large Stone Structure».
Spørsmålet om den historiske David
Den bibelske redegjørelse av David er å finne i Samuelsbøkene, og Krønikebøkene. Selv om bortimot halvpartene av salmene i Salmenes bok har titlene «En bønn av David» er disse titlene vanligvis betraktet som senere tillegg, og ingen av salmene kan tilskrives David absolutt sikkerhet. Krønikebøkene gjenforteller hovedsakelig stoff fra Samuelsbøkene fra en annen teologisk synsvinkel, og inneholder lite unik informasjon. Så de bibelske tekstene fra Første Samuelbok 16 til Første Kongebok 2 er eneste historiske kilder som beskriver David.
Spørsmålet om den historiske David er derfor et spørsmål om datering, tekstmessig integritet og helhet, forfatterskap og hvor pålitelige Første og Andre Samuelbok kan sies å være. Siden den tyske forskeren Martin Noth fremmet sin analyse av historien fra Femte Mosebok til Første Kongebok («Det deuteronomistiske historieverk») har bibelforskere i hovedsak akseptert at disse bøkene fremmer en del av en fortløpende og uavbrutt Israels historie, satt sammen ikke tidligere enn slutten av 600-tallet f.Kr. Men i dette verket har det blitt inkorporert bruddstykker av tidligere verker. Samuelsbøkenes beretninger om David «synes å ha gjennomgått to adskilte redaksjonelle omskrivninger. De opprinnelige skribentene viser en sterk uvilje mot Saul, og favoriserer David og Salomo». Mange år senere har en gruppe som kalles deuteronomistene og som relateres til språk og teologi i Femte Mosebok, redigert materialet på en måte som har fremmet deres religiøse budskap og satt inn tekster og anekdoter som har styrket deres monoteistiske lære. En del av materialet som er funnet i Første og Andre Samuelsbok, særlig listene av offiserer, embetsmenn og distrikter er antatt å være svært gammelt, muligens fra David og Salomos tid. Disse dokumentene var sannsynligvis i hendene på deuteronomistene da de begynte å sette sammen materialet tre århundrer senere.
Innen denne hovedfortolkningsmønsteret, er en rekke posisjoner kjent blant forskere. De karakteriseres gjerne ved sine ytterligheter som regnes å være den «maksimalistiske» posisjon til eksempelvis bibelforskeren John Bright på den ene siden og de «minimalistiske» forskerne, eksempelvis Thomas L. Thompson på den andre siden. Der John Bright tilskriver materialet stor historisk troverdighet, som måler Thompson Samuelsbøkene opp mot arkeologiske bevis og konkluderer at dette er «en uavhengig historie av tidsepokene jernalder I og jernalder II (det vil si perioden som dekker Davids liv og regime) har lite spillerom for historiseriende lesninger av fortellingene i Første og Andre Samuelsbok og Første Kongebok.» Innenfor denne skalaen har flere interessante studier av David blitt skrevet. Baruch Halpern har beskrevet David som en livslang vasall av den filistiske kongen Akisj i Gat; Israel Finkelstein og Neil Asher Silberman har identifisert de kapitlene som beskriver David som den karismatiske lederen av en gruppe fredløse som erobrer Jerusalem og gjør den til sin hovedstad som de eldste og mest pålitelige seksjonene av Samuelsbøkene. Steven McKenzie, førsteamanuensis i Den hebraiske Bibelen ved Rhodes College og forfatter av boken King David: A Biography, beskriver David som en «ambisiøs og hensynsløs» opportunist fra en rik familie og en tyrann som myrdet sine motstandere, inkludert sine egne sønner.
Genealogi
I henhold til Ruts bok er David tiende generasjon etterkommer fra Juda, den fjerde sønnen av patriarken Jakob (også ved navn Israel). Slektslinjen går som følgende: Juda → Peres → Hesron → Ram → Amminadab → Naksjon → Salmon → Boas (ektemann av Rut) → Obed → Isai → David.
Forfatteren av Matteusevangeliet sporer Jesus’ farsslekt tilbake til David og Abraham med tre blokker av fjorten «generasjoner» som er tilsvarende skjematisk. I oldtidens verden hadde hver bokstav i alfabetet en tallverdi, verdien for navnet «David» var fjorten: den fjortende «generasjonene» har således understreket og framhevet Jesus’ farsslekt tilbake til David og hans identitet som den forventet Messias. Denne tilknytningen forutsetter at Josef var far til Jesus. Lukasevangeliet gir en litt annerledes slektstavle enn Matteus, fordi Lukas følger odelsloven i Israel hvor man opererer med to slektsforhold, det biologiske og det arvemessige. Om en mann i felles husholdning døde barnløs, så skulle hans bror eller en fjernere slektning gifte seg med enken og oppreise barn i den avdødes sted, for at ikke hans navn skulle forsvinne fra Israel. Et slikt tilfelle skal ha forekommet i slektsleddet før Josef, hvor Jakob oppreiste en sønn for sin avdøde halvbror Heli. Så biologisk er det Matteusevangeliet som er riktig, men etter arveloven er det Lukas som er korrekt. Dette fremgår av kirkehistorien til Eusebius av Cæsarea.
Davids familie
David ble født i Betlehem i området til den israelittiske stammen Juda. Han far er navngitt som Isai. Hans mor er ikke navngitt i Bibelen, men Talmud har identifisert henne som Nitzevet, datter av Adael. David hadde syv brødre og var den yngste av dem alle. Han hadde åtte navngitte hustruer: Mikal, den andre datteren av kong Saul, Akinoam fra Jisre'el, Abigajil fra Karmel, Ma’aka fra Gesjur, Haggit, Abital, Egla og Batseba. ; og Abigajil hadde tidlige vært hustruen til Nabal av Karmel; Ma’ak var datteren til Talmai, kongen i Gesjur, og Batseba var tidligere hustruen til Uria, en hettitter.
Første Krønikebok lister Davids sønner som fikk med sine forskjellige hustruer og elskerinner. I byen Hebron fikk han seks sønner: Amnon med Akinoam; Daniel med Abital; Absalom med Ma’aka; Adonja med Haggit; Sjefatja med Abital; og Jitream med Egla. Med Batseba fikk han sønnene Sjima; Sjobab; Natan; og Salomo. Hans sønner som ble født i Jerusalem av ulike kvinner var Sjammua, Sjobab, Natan, Salomo, Jibhar, Elisjua, Nefeg, Jafia, Elisjama, Eljada og Elifelet. I henhold til Andre Krønikebok 11:18: «Jerimot, Davids sønn», er ikke nevnt i noen av de andre slektslistene. I henhold til Andre Samuelsbok adopterte David sønnen Jonatan, Mefibosjet, som sin egen. «Mefibosjet ble boende i Jerusalem, for han spiste alltid ved kongens bord. Han var lam i begge føttene.»
David hadde minst en datter, Tamar med Ma’aka, som ble voldtatt av sin halvbror Amnon. Voldtekten førte til Amnons død ved at hans halvbror Absalom, fullbror av Tamar, ventet i to år før anledning bød seg: han sendte sine tjenere for å drepe Amnon ved fest hvor han hadde inviterte alle sønnene av kongen, i henhold til Andre Samuelsbok 13.
Etterkommere av David
Listen nedenfor er en del av de mer kjente personene som hevder å nedstamme fra Bibelens David, eller at andre har krevd det på deres vegne:
Kunst
Berømte skulpturer av David omfatter blant følgende (i kronologisk rekkefølge) av:
Rune Ertsås
Rune Ertsås (født 24. mai 1987 i Sparbu) er en norsk tidligere fotballspiller som la opp i 2017.
Rune Ertsås' moderklubb er Sparbu IL.
Abayasjøen
Abayasjøen (amharisk: Hayk Abaja) er en innsjø i Etiopia. Den ble gitt navnet «Margheritasjøen» i 1896 av den italienske utforskeren Vittorio Bottego til ære for dronning Margherita av Savoia, hustru av kong Umberto I. Under kong Umbertos styre begynte Italia sine koloniambisjoner inn i Afrikas horn.
Geografi
Det er et antall øyer i innsjøen; den største er Aruro og de andre er Gidicho, Welege, Galmaka, og Alkali. Innsjøen er rød grunnet det høye innhold av hydroksidsedimenter. Innsjøen har ikke alltid utstrømning, men tidvis er det så mye vann at den flommer over i Chamosjøen.
Fausa kraftverk
Fausa kraftverk er et vannkraftverk ved Storfjorden ca. 8 km fra Stranda i Stranda kommune i Møre og Romsdal.
Møringsbåt
Møringsbåt betegner en robåttype på Sunnmøre som avløste snedbetningen på begynnelsen av 1900-tallet. Møringsbåter ble bygd både små og store, og de store hadde (oftest?) gaffelrigg i stedet for det eldre asymmetriske sunnmørs-råseilet. De hadde også brede vaterbord.
I hvert fall på mindre Møringsbåter kunne man se den umiskjennelige sunnmørske båtformen, med bred og høy framskut, og ganske slank og skarp bakskut, ikke ulikt det snedbetningene hadde.
I dag bygges det tre-robåter på Møre som nok er spisse i begge ender, men hvor formen på båten ellers har endret seg såpass mye de siste 60-70 år at man knapt kan kalle dem Sunnmørs- eller Møringsbåt.
Svømming under samveldelekene 1986
Svømming under de britiske samveldeleker 1986. Svømming var en av flere sporter under de trettende samveldelekene som ble arrangert i Edinburgh i Skottland i perioden 24. juli til 2. august 1986. Det var trettende gangen som svømming var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1986 ble det konkurrert i tretti øvelser i svømming, femten for menn og femten for kvinner. Australia ble beste nasjon med ellevegullmedaljer foran Canada som også vant femten gull.
Hils til dem der hjemme
«Hils til dem der hjemme» er en norsk versjon av den danske skillingsvisen «Hils fra mig derhjemme» skrevet av danske Elith Worsing (melodi) og Ludvig Brandstrup (tekst) til Tivolirevyen i København i 1922. Fredrik Friis har bearbeidet den danske teksten til norsk. «Hils til dem der hjemme» ble populær blant sjøfolk, og er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Rita Engebretsen og Helge Borglund.
Teksten
under himmelens stjernehær ene og forlatt, under himmelens høye tak høres fjerne vingeslag, fugletrekket atter går mot nord, mot lys, mot vår. Hils til dem der hjemme, hils til far og mor, hils de grønne skoger, hils den blanke fjord. Mine beste ønsker følger deg på vei, når du flyr mot hjemmet, hils det, hils fra meg. bringer deg til målet frem med brede vingeslag. Og så tenk en gang på meg, gjerne fløy nok jeg med deg hjemme står vel skogen grønn og svale hør min bønn. Hils til dem der hjemme, hils til far og mor, hils de høye fjelle hils den blanke fjord, om jeg hadde vinger fløy nok jeg med deg til de lyse netter, hils dem, hils fra meg. lever unge norske menn som ut fra hjemmet fór. Hundretusener av mil skiller oss fra venners smil, svale fly fra sted til sted og ta en hilsen med. Hils til dem der hjemme, hils og bring dem bud, be dem aldri glemme oss som reiste ut, intet har vi elsket høyt som hjemmets navn, si dem det og hils dem, hils til hjemlig havn.
Kevin William Vann
Kevin William Vann (født 10. mai 1951 i Springfield i Illinois i USA) er en amerikansk katolsk prelat som er biskop av Orange i California. Før det var han biskop av Fort Worth i Texas.
Bakgrunn
Kevin Vann var den eldste av seks født til William og han hustru Theresa (née Jones) Vann. Faren arbeidet i postvesenet, og moren var sykepleier og klinist instuktør ved St. John's Hospital i Springfield. Etter skolegang ved Griffin High School i Springfield fortsdatte Kevin ved Springfield College. I 1974 tok han bachelorgrad i medisinsk teknikk fra Millikin University.
Han arbeidet deretter som helsetekniker ved St. John's Hospital. I 1976 begynte han på Immaculate Conception Seminary. Fra 1977 til 1981 studerte han ved Kenrick-Glennon Seminary i St. Louis i Missouri. Han tilegnet seg også spansk og med tiden også vietnamesisk.
Prest
Kevin Vann ble presteviet 30. mai 1981 av biskop Joseph Alphonse McNicholas av Springfield i Illinois. Han ble så sendt til Roma for å studere kirkerett ved Angelicum, og residerte på Pontifical North American College. I mai 1985 fikk han doktorgraden i kirkerett.
Etter hjemkomsten fikk han oppgaver innen bispedømmets tribunal, og dessuten sogneoppgaver som blant annet sogneprest. I april 2004 sa Vann at han ville være sterkt nølende til (reticent) å gi nattverd til senator Dick Durbin, et tidligere sognebarn i hans menighet, på grunn av hans innstilling til provosert abort (''his «pro-choice position puts him really outside of communion or unity with the Church's teachings on life»).
Biskop av Fort Worth i Texas
Den 17. mai 2005 utnevnte pave Benedikt XVI ham til koadjutor-biskop av bispedømmet Fort Worth i Texas,et bispedømme med da ca 450.000 katolikker. Erkebiskop José Horacio Gómez Velasco av San Antonio bispeviet ham 13. juli 2005; medkonsekratorer var Raymond Leo Burke, erkebiskop av St. Louis, og George Joseph Lucas, biskop av Springfield i Illinois. Da var han ikke lenger koadjutor, med ordnarie biskop, idet hans forgjenger Joseph Patrick Delaney døde dagen før.
Forut for presidentvalgene i 2008 kom biskopene Vann og Kevin Farrell (i nabobispedømmet Dallas) med en felles utttalelse der de erklærte at "«Vi kan ikke gjøre alvoret klart nok at at abortspørsmålet er det overordnede moralske spørsmål - selv om det ikke er det eneste spørsmål - ikke bare i dag men i de siste 35 år ... som katolikker er vi moralsk forpliktet til å be, handle og stemme for å få en ende på det moralske onde abort i Amerika»."
Biskop av Orange i California
Den 21. september 2012 utnevnte pave Frans ham til biskop av bispedømmet Orange i California, som da hadde ca 1,3 millioner katolikker; der ble han innsatt den 10. desember 2012.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Gørild Mauseth
Gørild Mauseth (født 1972) er en norsk skuespiller kjent fra dramafilmen Brent av frost.
Hun filmdebuterte i Telegrafisten (1993). Hun er mest kjent for sin rolle i filmen Brent av frost fra 1997, som innbragte henne Amandaprisen i klassen beste debutant. I 2008 gikk hun til sak mot NRK etter at NRKs Anne Lindmo og Per Sundnes hadde vist et nakenklipp med henne fra filmen i programmet Store Studio. Mauseth mente scenen var underlagt en klausul som gjorde at det ikke var anledning til å bruke den utenfor en sammenheng. Saken ble tatt helt til Høyesterett der Mauseth vant frem.
I 2017 hadde hun rollen som Margot i TV-serien Monster. Samme år produserte hun dokumentaren Karenina & I med Liam Neeson.
Utmerkelser
I 1998 ble hun tildelt Amandaprisen i klassen årets debutant.
I 2017 ble hun tildelt Finnmark fylkes kulturpris.
Familie
Hun giftet seg i 2005 med den italienske regissør og filmprodusent Tommaso Mottola di Amato. Sammen driver de firmaet Orto Polare AS i Kjøllefjord.
Prosopocoilus (Hoplitocranum) spineus
Prosopocoilus spineus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor til stor (hannene 26-47 millimeter), matt svart hjortebille, dekkvingene mer eller mindre rødbrune. Hannens kjever er lange, nokså rette, gjerne med en liten tann nær roten og to tenner nær spissen, der den ytterste er bred og firkantet. Små hanner har enkle, sagtakkede kjever. Hodet er slett uten kjøler eller knøler, men med et vagt, bredt V-formet søkk foran. Antennene har en tre-leddet vifte. Pronotum er betydelig bredere enn langt, kan være brunrødt på sidene. Beina er svarte. Undersiden er svart, feltet bak mellomhoftene kan være oransje. Hunnen er bredere, blankt svart, forkroppen og særlig hodet er tydelig, fint til grovt punktert, dekkvingene svært blanke, i alle fall i midten.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer. Utviklingen tar trolig ett år. De voksne billene drikker gjerne sevje fra trær.
Utbredelse
Arten er utbredt i Thailand og Vietnam.
Guri Dyrendahl
Guri Dyrendahl (født 19. juni 1929 i Oslo, død 8. april 2004 i Lørenskog) var en norsk forsker som i 1990 ble tildelt St. Olavs Orden for sitt arbeid for funksjonshemmede.
Etter at hun døde i 2004 ble det opprettet et fond til hennes minne. Stiftelsen «Guri Dyrendahls minne» skal dele ut støtte til ferie for utviklingshemmede i Lørenskog, kommunen som Dyrendal flyttet til i 1962. Hun ble selv bevegelseshemmet som 14-åring og satt i rullestol resten av livet. Hun kjempet for svake grupper og var kommunepolitiker for Arbeiderpartiet i Lørenskog.
Bøllingtid
Bøllingtiden var en mild periode (interstadial) mot slutten av siste istid for mellom 14 300–15 700 kalenderår siden.
Perioden er oppkalt etter avleiringer i Bølling Sø på Jylland i Danmark. Den kom mellom to kalde perioder, eldste dryas og eldre dryas.
Det omstridte Blomvåg-funnet utenfor Bergen er fra Bøllingtiden, og kan være det eldste spor etter mennesker i Norge.
Asteni
Asteni er et symptom (årsaken kan være uavklart) og et medisinsk begrep som brukes for å beskrive mangel på energi, styrke eller en generell følelse av svakhet. Det gir seg typisk utslag i kraftløshet, slapphet eller lav motstandsevne mot påkjenninger. Begrepet kan også referere til å være kronisk trøtt og muskeltretthet. Asteni må ikke forveksles med fatigue, som er et symptom på en vedvarende tilstand av utmattelse hvor man ikke blir bedre av å hvile.
Flere forhold kan bidra til lidelsen, som kreft, kronisk utmattelsessyndrom, økt mentalt eller fysisk stress, feil organisering av arbeid og hvile, usunn diett, reaksjon eller bivirkning av noen medisiner som benzodiazepiner og beroligende legemidler eller antihistaminer, nevrologiske lidelser som ulike typer hodepine (spesielt kroniske) og anemi med mer. Noen former av asteni er knyttet til forstyrrelser i immunsystemet og forhindrer muskler i å fungere normalt, som for eksempel myasthenia gravis.
Asteni finnes i mange former/typer og det tar ofte lang tid (år) å diagnostisere årsaken, spesielt hvis symptomene er milde, siden tegnene kan etterligne mange andre sykdommer. Asteni på grunn av autoimmune systemlidelser kan kontrolleres med immunsuppressive medisiner som blokkerer overproduksjon av antistoffer og forbedrer muskelstyrken.
Grønland politistasjon
Grønland politistasjon er en av Oslos  fem politistasjoner og er lokalisert i Politihuset i Grønlandsleiret 44 på  Grønland. På Politihuset er også en del andre avdelinger innen Oslopolitiet, blant annet ledelsen, Beredskapstroppen og Operasjonssentralen.
På samband har enheter fra Grønland politistasjon kallesignalet «F», uttalt «Foxtrot» eller «Fox» på det fonetiske alfabet.
Stasjonssjefen for Grønland politistasjon er for tiden politiinspektør Kåre Stølen.
Stasjonen er delt opp i ett påtaleavsnitt, ett ordensavsnitt, ett etterforskningsavsnitt og ett forebyggendeavsnitt.
Grønland politistasjons krets inkluderer blant annet Grønland, Oslo sentralstasjon, Karl Johan opp til Kirkegata, Grünerløkka, Tøyen, Etterstad, Hovin, Hasle, Sinsen, Torshov og Sagene/Bjølsen.
Grønland politistasjon var senter for handlingen i TV-serien Fox Grønland som gikk på TV2 i 2001 og 2003.
Arkitektur
Politihuset er tegnet av arkitektkontoret Telje-Torp-Aasen. Arkitektene mottok Houens fonds diplom i 1983 og Betongtavlen i 1985 for bygningen.
Historie
Grønland politistasjon ble opprettet i 1866 i samme lokaler som Grønland brannstasjon. Den holdt senere til i Tøyenbekken 5 i mange år, inntil den i 1978 ble samlokalisert med Oslo politikammer i det nye politihuset på Grønland.
Færøyene under Kortbane-EM i svømming 2015
Færøyene deltok under Kortbane-EM i svømming 2015 i Netanya i Israel fra 2. til 6. desember 2015.
Hapag-Lloyd
Hapag-Lloyd AG er et tysk transport- og logistikkselskap med sete i Hamburg. Selskapet omfatter både cruiseskipsfart og containerskipsfart.
Selskapet oppstod i 1970 ved fusjon av to tradisjonsrike tyske rederier: Norddeutscher Lloyd (grunnlagt 1857) og Hamburg-Amerikanische Packetfahrt-Actien-Gesellschaft (HAPAG; bedre kjent som Hamburg-Amerika Linie, HAL, grunnlagt 1847).
Hapag
Hamburg-Amerikanische Packetfahrt-Actien-Gesellschaft ble grunnlagt av forretningsmenn i Hamburg i 1847 for transportvirksomhet over atlanteren.
I 1891 oppfant Albert Ballin cruiseskipet, senere tatt i bruk både av Hapag, Lloyd og andre rederier.
I 1910 ble Hapag involvert i flyproduksjon for første gang, og sponset Zeppelinere. Under første verdenskrig ble hele Hapags flåte på 175 skip ødelagt, deriblant mange cruiseskip. Det førte til Ballins selvmord i 1918.
Under annen verdenskrig mistet selskapet sin flåte på nytt.
Lloyd
Lloyd ble grunnlagt i 1856 i Bremen for transportvirksomhet mellom Bremerhaven og New York, og bygget en stor flåte som transporterte 240 000 passasjerer over atlanteren bare i 1913.
Utbruddet av første verdenskrig førte til at hele rederiets flåte gikk tapt. Virksomheten ble tatt opp igjen i 1922. Under annen verdenskrig ble flåten igjen tapt.
Hapag-Lloyd
Selskapene bygget seg opp igjen etter begge krigene. De fortsatte å konkurrere inntil de etablerte en felles containerlinje i 1968. I 1970 fusjonerte selskapene under navnet Hapag-Lloyd.
George Robertson
George Islay MacNeill Robertson, baron Robertson av Port Ellen, (født 12. april 1946 i Port Ellen på Isle of Islay i Skottland) er en britisk sosialdemokratisk politiker. Han var NATOs generalsekretær fra oktober 1999 til januar 2004; han etterfulgte da Javier Solana. Mellom 1997 og 1999 var han britisk forsvarsminister. Han har dessuten i seks perioder vært innvalgt i underhuset i det britiske parlamentet, var leder for Labour i Skottland, og ble utnevnt til medlem av Privy Council. Han har mottatt en rekke utmerkelser.
Han er utdannet økonom ved University of Dundee, er gift og har tre barn.
Sidrabukten
Sidrabukta (arabisk: خليج السدرة‎‎, Khalij as-Sidra), også kjent som Sirtegulfen (arabisk: خليج سرت‎‎, Khalij Surt), er en bukt utenfor Libyas kyst. Navnet Sirte kommer av det greske ordet for sandbanke.
Sadek Bachchu
Sadek Bachchu (সাদেক বাচ্চু), fullt navn Mahbub Ahmed Sadek Bachchu (født 1. januar 1955 i Haziganj i Chandpur i Bangladesh, død 14. september 2020 i Dhaka) var en bangladeshisk filmskuespiller. Han spilte også i fjernsynsdramaer og på teater.
Sidrabukten
Bukta er også historisk kjent som Store Syrte (latin: Syrtis Major; gresk: Σύρτις μεγάλη), dette som motstykke til Lille Syrte (Syrtis Minor), ved Tunisia.
Sadek Bachchu
Liv og virke
Sadek Bachchu debuterte på film under regissøren Shahidul Amin med Ramer Shumoti.
Bryllup på slottet
Bryllup på slottet er et musikkalbum utgitt av Fryd & Gammen i 2001.
Sadek Bachchu
Liv og virke
Han døde 14. september 2020 i en alder av 65 år i Dhaka etter å ha fått diagnosen COVID-19.
Sidrabukten
Bukta måler 439 kilometer fra Boreum-odden (dagens Ras Teyonas) på østsiden, til Cephalae-odden (dagens Ras Kasr Hamet) i vest. Buktas største utbredelse inn i landet er 177 kilometer, og totalt dekker gulfen et område på 57,000 kvadratkilometer.
Historie
Bukta nevnes i antikke kilder, blant annet i Apostlenes gjerninger i Det nye testamente. Under andre verdenskrig ble det utkjempet to sjøslag i Sidrabukten mellom den italienske marinen og britiske marinen: det første slaget ved Sirte fant sted 17. desember 1941, og det andre 22. mars 1942.
Sadek Bachchu
Filmografi
• Ramer Sumoti (1985)
• Sujon Sakhi (1994)
• Disco Dancer (1994)
• Papi Shatru (1995)
• Priyojon (1996)
• Ananda Ashru (1997)
• Ke Amar Baba (1999)
• Moron Kamor (1999)
• Sahoshi Manush Chai (2003)
• Koti Takar Kabin (2006)
• Amar Praner Swami (2007)
• Moydan (2007)
• Badhubaran (2008)
• Mayer Hate Behester Chabi (2009)
• Ek Jaban (2010)
• Amar Swapna Amar Songsar (2010)
• Nissash Amar Tumi (2010)
• Mayer Chokh (2010)
• Bukh Fate To Mukh Fotena (2012)
• Durdhorsho Premik (2012)
• Judge Barrister Police Commissioner (2013)
• Dhaka To Bombay (2013)
• Jor Kore Bhablobasha Hoy Na (2013)
• Jibon Nodir Tire (2013)
Jamala
Susana Dzjamaladinova (krimtatarsk: Susana Camaladinova; ukrainsk: Сусана Алімівна Джамаладінова; russisk: Суса́нна Алимовна Джамалади́нова, født 27. august 1983) er en ukrainsk sanger. Hun er best kjent under artistnavnet Jamala (krimtatarsk: Camala; ukrainsk og russisk: Джамала; norsk transkripsjon: Dzjamala). Hun vant Eurovision Song Contest 2016 i Stockholm med sangen «1944». Sangen henspiller på året hvor 250,000 tatarer ble tvangsdeportert fra Krim av Stalin og sendt til de de sovjetiske republikkene i Sentral-Asia.
Sadek Bachchu
Filmografi
• Tomar Majher Ami (2013)
Jamala
Eurovision Song Contest
Jamala vant den ukrainske finalen vinteren 2016 og representerte Ukraina i Eurovision Song Contest 2016. Hun deltok i den andre semifinalen torsdag 12. mai som nummer 14, etter Danmark og før Norge. I semifinalen kom Jamala på andreplass, bak Australias Dami Im med «Sound of Silence», og Ukraina kvalifiserte seg dermed til finalen lørdag 14. mai.
Sadek Bachchu
Filmografi
• Inchi Inchi Prem (2013)
Jamala
Eurovision Song Contest
I finalen deltok Jamala som nummer 21 av 26, etter Latvia og før Malta. Etter at juryavstemningen var over, lå Jamala som nummer to, bak Australia. I telefonavstemningen ble hun også nummer to, men hun fikk langt flere poeng enn Australia og gikk dermed forbi. Russland som fikk flest telefonstemmer, klarte ikke å innhente Ukrainas forsprang fra juryavstemningen. Hun vant Eurovision Song Contest 2016 med 534 poeng og slo dermed poengrekorden til Alexander Rybak fra 2009 på grunn av det nye poengsystemet.
Sadek Bachchu
Filmografi
• Bhalobasha Zindabad (2013)
• Lov E Pap Pape Mrittu (2014)
• Shopno Je Tui (2014)
• Mohua Sundori (2015)
• Dui Prithibi (2015)
• Bhalobasha Shimahin (2015)
• Love Marriage (2015)
• Rajababu - The Power (2015)
• Lover Number One (2015)
• Commisoner (2015)
• Aro Bhalobashbo Tomay (2015)
• Black Money (2015)
• Bullet Babu (2016)
• Purnodoirgho Prem Kahini 2  (2016)
• Raja 420 (2016)
• Bossgiri (2016)
• Rangbaz (2017)
• Dhat Teri Ki (2017)
• Ekti Cinemar Golpo (2018)
• Super Hero (2018)
• Captain Khan (2018)
Spillemannsvise
«Spillemannsvise», eller «Herr Baltersons vise», ble skrevet i Sverige rundt 1850. I 1903 ble den bearbeidet av J. Jeppson fra Skåne og ble en meget populær vise i rallarmiljøet. Jeppson betegner den som «En eldre folkelig vise om en bondedrengs vedermodør». I Norge er visa kjent fra 1933. Visa fikk ny vår i Norden, da gruppa Hootenanny Singers, med Björn Ulvaeus i spissen sang den inn på plate i 1970. Visa er også innspilt på Frem fra Glemselen kap. 9 med Helge Borglund.
Teksten
og jeg har hverken fader eller mor, jeg får vandre her på jorden helt alene, men min glede ut i spilleverket bor. For jeg spiller på harmonika så herlig og så glad, ja jeg spiller til jeg blekner og dør. men av falskhet dro hun bort i fra meg. Det var da jeg ble så syk og akk så mager, men med spilleverket slukker jeg min sorg. For jeg spiller på harmonika så herlig og så glad, ja jeg spiller til jeg blekner og dør. og jeg slutte skal mitt jordiske liv da vil sikkert englene bli veldig glade når jeg kommer med mitt vakre håndklavér. For jeg spiller på harmonika så herlig og så glad, ja jeg spiller til jeg blekner og dør. og adjø til min falskeste venn. Og adjø da til min søster og min broder, vi skal nok treffes en gang i himmelen. For jeg spiller på harmonika så herlig og så glad, ja jeg spiller til jeg blekner og dør. og jeg da hos Sankt Peter banker på, kommer gubben sjøl ut til meg for å si det: Vær så god herr Balterson, stig nå på. Spill nå opp her til en Kinavals på himmelhvelven blå, så skal englene for deg bestandig stå.
Weathermen
Weathermen, også referert til som the weathermen, og seinere som the Weather Underground Organization  (forkortelse: WUO), var en radikal venstreorientert organisasjon fra USA. Den ble grunnlagt i 1969.
Calanus helgolandicus
Calanus helgolandicus er en art av hoppekreps, en del av klassen Maxillopoda. Den er et dyreplankton som utgjør viktig føde for fiskeyngel. Den har utbredelse på begge sider av Nord-Atlanteren og opp i Nordsjøen, hvor den sprer seg nordover. Den er også observert ved Japan. Arten spiser blant annet kiselalger, dinoflagellater, flimmerdyr, og andre mikroplankton.
Den er typisk for tempererte strøk og framtrer sammen med raudåte i norske havstrøk. Raudåte har sin sørlige utbredelsesgrense i Nordsjøen, hvor samtidig den senere gytende Calanus helgolandicus har sin nordligste utbredelse. Dermed konkurrerer de to artene her, og deres relative utbredelse er en viktig indikator på klimaendringer. De siste tiårene har C. helgolandicus fortrengt raudåta og bredt seg helt opp i Norskehavet.
Farquharson-riflen
Farquharson-riflen er en enkeltskudds fallblokkrifle som ble utviklet og patentert av John Farquharson fra Daldhu i Skottland i 1872. BørsemakerenGeorge Gibbs fra Bristol i det sørvestlige England ble en medeier av Farquharson sitt patent i 1875, og var den eneste produsenten av Farquharson-rifler til patentet løp ut i 1889. Færre enn 1000 Farquharson-rifler ble produsert av Gibbs, og den siste ble levert i 1910.
Kopier
Etter at patentet løp ut i 1889 begynte mange engelske børsemakere å lage sine egne versjoner basert på mekanismer laget av Auguste Francotte i Herstal, Belgia. Disse var i hovedsak eksakte kopier av de riflene som Gibbs hadde brukt til å bygge sine militære Farquharson-rifler, som hadde en sammenhengende nedre "tang" og avtrekkerbøyle. Låskassene ble stemplet "PD" som stod for public domain, og skulle henvise til at ingen patenter ble brutt. W. J. Jeffery & Co. produserte flest av "PD" Farquharson-riflene. Den første fra Jeffery ble solgt i 1895 under navnet Model 95 Falling Block Rifle. I 1904 lanserte Jefferey en større versjon av mekanismen som het Model 1904 og var kamret for 600 Nitro Express. Model 95 og 1904 var oppført i Jeffery sine kataloger helt frem til 1927. Fra og med 1912 inneholdt imidlertid annonsene for Jeffery sine fallblokkrifler en kommentar om at de nå bare ble produsert på bestilling etter å ha blitt erstattet av magasinriflen.
Arv
På grunn av sin sjeldenhet verdsettes originale Gibbs-Farquharson-rifler i dag høyt av samlere. PD-utgavene laget av Jeffery og andre produsenter er mindre sjeldne, men anses fremdeles som samlerobjekter snarere enn bruksvåpen.
I 1967 kom Ruger med Ruger No. 1, som er en fallblokkrifle løst utformet etter Farquharson-riflen. Våpenet er fremdeles en av Ruger sine mest solgt våpen.
Enkelte børsemakere rundt omkring i verden tilbyr fremdeles nye håndlagde rifler mer eller mindre basert på Farquharson-mekanismen, inkludert Soroka Rifle Co. i New Zealand, Dakota Arms Inc. i Sør-Dakota, USA, og Sturtevant Arms Company ii Colorado, USA.
Andrej Volokitin
Andrej Aleksandrovitsj Volokitin, ukrainsk Андрій Олександрович Волокітін – Andrij Oleksandrovytsj Volokitin(født 18. juni 1986) er en ukrainsk sjakkspiller.
Han ble verdensmester for spillere under 12 år i 1998, og fikk stormestertittelen i 2001, da han var 15 år gammel. I 2004 kom han inn på FIDEs liste over verdens 100 fremste spillere, og ble ukrainsk mester i 2004.
Giorgio Borg Olivier
Borg Olivier var utdannet jurist med doktorgrad fra universitetet på Malta i 1937. I 1947 ble han innvalgt i den lovgivende forsamling og ble i 1950 minister. I desember 1950 ble han leder av Nasjonalistpartiet. Borg ble første gang statsminister i 1951. Han ble sittende til 1955. Etter en periode i opposisjon ble han igjen statsminister i 1962. Borg Olivier spilte en sentral rolle i prosessen som ledet til Maltas uavhengighet fra Storbritannia i 1964. Han var statsminister til 1971.
Borg Olivier gikk av som leder for Nasjonalistpartiet i 1977 og ble etterfulgt av Edward Fenech Adami. Han satt som medlem av nasjonalforsamlingen til sin død i 1980.
Magne Opheim
Magne Opheim (født 1898, død 1987) var en norsk ingeniør og entomolog og interesserte seg særlig for sommerfugler. Magne Opheim ble utnevnt til æresmedlem av Norsk entomologisk forening.
Det er sagt om Opheim at ''… han var nøyaktig og sparsom, når det gjaldt midler han hadde ansvar for. Han var nøysom og beskjeden og enormt engasjert av sitt fag''.
Sommerfuglene
Opheim ble tidlig interessert i naturen og insekter og begynte å samle allerede under oppveksten i Bergen. Han ga det han samlet til Bergen Museum. I studietiden og oppholdet i USA fortsatte han å samle sommerfugler. Etterhvert interesserte han seg i større grad for utbredelse og variasjoner hos en del arter fra fjellet i Norge. Blant annet Apamea maillardi, Plebeius eumedon og Pyrgus centaureae. Han beskrev underarten (variasjon) ssp. Parnassius a. jotunensis av apollosommerfugl (Parnassius apollo). Opheim beskrev også sommerfuglen finnmarksbladvikler (Clepsis mehli). Den ble oppkalt etter den norske entomologen Reidar Mehl, som fanget det første eksemplaret i Vardø i 1962. Denne sommerfuglen lever langs havstrender og er en norsk endemisk art, senere ikke funnet utenfor Finnmark. De senere årene fokuserte han på de små sommerfuglene, tidligere omtalt som micros. Han beskrev tre nye arter for vitenskapen.
Selv om han hadde sin kjemiske fabrikk å ta hensyn til, hadde Opheim arbeidsplass ved Zoologisk museum i Oslo. Tidvis hadde han støtte fra Norges allmenvitenskapelige forskningsråd. Han gjennomgikk og reviderte samlingen av sommerfugler ved museet i Oslo. Han ordnet også samlingen av sommerfugler ved Statens plantevern på Ås.
Norsk Entomologisk Forening
Opheim ble medlem i Norsk Entomologisk forening i 1938. Han var kasserer fra 1955 til 1960. Han var initiativtaker i Norsk Lepidopterologisk Selskap, en forening for de som spesielt er interesserte i sommerfugler (Lepidoptera). De utga et tidsskrift spesielt for norske sommerfugler, kalt Atalanta. Da det viste seg at det allerede fantes et tidsskrift med dette navnet i Tyskland, ble navnet endret til Atalanta norvegica. Her ble funnlister og annet om sommerfugler publisert. Opheim skrev regelmessig i bladet.
Bentsebrugata (Oslo)
Bentsebrugata (1-31E, 2-20) er en gate i bydel Sagene i Oslo som går fra Vogts gate på Torshov til Advokat Dehlis plass på Bjølsen.
Bentsebrugata ble vedtatt som navn i 1901, oppkalt etter Bentsebrua som går over Akerselva øst for krysset hvor Treschows gate går over i Arendalsgata. Delen av gata vest for Akerselva ble i 1864 regulert som Sværdgaden, men ikke opparbeidet.
Teletopia
Teletopia AS ble etablert av Robert Hercz i 1994 som det fjerde teleoperatørselskapet i Norge, etter Telenor, Telia og Telenor Mobil. Selskapet tilbød spesialiserte teletjenester med hovedfokus på styring av inngående telefoni til bedrifter. I 2007 hadde selskapet en omsetning på 92 millioner kroner.
Historikk
I 1995 nektet først Telenor å koble Teletopias telesentral til det offentlige telenettet, men Statens teleforvaltning fattet vedtak om tilkobling.
Teletopia måtte dessuten gå til retten for at Telenor skulle slippe igjennom trafikk til nye nummerserier som Teletopia hadde fått tidelt av telemyndigheten. Det ble også startet en klagesak for telemyndigheten om overpriser. Teletopia vant klagesaken, og anla søksmål mot Telenor om tilbakebetaling av ulovlig overpris.
I 1997 inngikk Teletopia avtale med NRK, TV 2, Norsk Rikstoto, Oslo kommune og andre norske aktører. Selskapet utviklet en fegen versjon av Telenors Alfanummer-tjeneste, og da Telenor la ned sin tjeneste, overtok Teletopia alle 40,000 alfanumre fra Telenor.
I 1998 ble det åpnet det for full konkurranse i telesektoren i Norge. Teletopia vinner mot Telenor i Oslo tingrett: Telenor må betale erstatning på 25 millioner kroner. Telenor anker dommen. I 2005 taper Teletopia i Lagmannsretten mot Telenor og må betale egne og Telenors saksomkostninger siden 1996, total kostnad ca. 24 millioner kroner.
I 1999 leverer Teletopia verdens aller første sanntids telestemming til TV 2 som bruker systemet i programmet Bykampen, der levende søyler og diagrammer justerer seg på skjermen etter hvert som publikum ringer inn og stemmer.
I 2002 tildeles Teletopia konsesjon fra Samferdselsdepartementet og starter utbygging av det tredje mobilnettet i Norge. Kommersiell prøvedrift av nettet som dekker Oslo og deler av Bærum starter i 2003. I 2004 åpner nettet med såkalt "nasjonal roaming" hos Telenor, slik at Teletopias kunder får dekning også utenfor eget nett.
2003: NRK blir verdens første kringkaster som viser sanntids posisjonering i direktesending, her av innsender av SMS under debattprogrammet «Standpunkt». NRK vinner internasjonal pris for tjenesten.
2005: Teletopia selger mobilvirksomheten til MTU for 50 millioner kroner. MTU går konkurs i 2008 og Teletopia taper rundt 30 millioner kroner.
2005: Leverer sanntids posisjonering for Birkebeinerrittet og NRK under VM i Offroad. Brukes i Sportsrevyen og internasjonal sending.
2006: Teletopia vinner anbud om å levere teletjenester og betalingsløsninger for Piggdekkavgift for Oslo, Bergen og Trondheim kommune. Betaling skjer via SMS eller ved anrop til Teletorgnummer.
2007: Teletopias system for overføring av opprinnelsesmarkering tas i bruk av alle landets teleoperatører. Telenor legger ned sin egen gamle tjeneste, og tar i bruk Teletopias system.
2008: Teletopia lanserer www.FreedomOfSpeech.no som lar brukere ringe veldig billig til utlandet fra mobiltelefon og hjemmetelefon.
2009: Teletopia starter utvikling av neste generasjons telesentral som åpner for enda mer avansert og spesialisert tjenesteproduksjon.
2009: Lanserer nettintegrert samtaleopptaker for kundesentra, finansinstitusjoner osv. Brukerne slipper man å investere i kostbare løsninger tilknytet hussentralen, og kan bruke RecordAll som ligger ute i telenettet.
2010: Utvider tjenesten www.RecordAll.no til å kunne hjelpe personer som utsettes for trakassering, mobbing, trusler osv. å sikre dokumentasjon for å kunne overlevere dette til politiet.
2010: Lanserer "TeleKey" – adgangskontroll og portåpner med mobiltelefon som adgangskort.
2011: Lanserer mPark – app for iPhone og Android som gjør det enkelt å betale parkering på offentlige og private parkeringsplasser.
2015: Selskapet ble besluttet avviklet. Teleoperatørvirksomheten ble solgt, og selskapet begjærte oppbud i 2017.
Mobilnett
Teletopia fikk i 2002 lisens til å drive GSM-mobilnett i 1800 MHz-båndet. Selskapet bød kr 51.750,- for lisensen, vedlagt som krysset sjekk. Årsaken til at budet ble vedlagt som krysset sjekk, var at det var enklere og billigere å by på denne måten, enn å stille bankgaranti for beløpet.
De første senderne kom på lufta våren 2003, og nettet ble åpnet for kommersiell drift i oktober 2003. Nettet dekket da Oslo og deler av Bærum.
Konsesjonen gitt av Samferdselsdepartementet inneholdt en klausul om at man skulle basere seg på såkalt «nasjonal roaming» med Telenor, dvs. at brukerne benyttet Telenor Mobils nett når man befant seg utenfor eget dekningsområde. Det tok imidlertid lang tid før Telenor åpnet for nasjonal roaming, og først etter runder med klagesaker hos Post- og teletilsynet og Samferdselsdepartementet, kom dette på plass.
Teletopias nett var spesielt på to måter, ved at det tilbød tjenestene NITZ og Celleinfo. NITZ (Network Integrated Time Zone) sørger for at klokken på mobiltelefonen alltid viser rett tid, dvs. systemtiden, mens Celleinfo viser hvilken celle (ikke basestasjon) brukeren er koplet til. Dette gir abonnenten en viss indikasjon på hvor han befinner seg, og danner grunnlag for utvikling av avanserte posisjonsbaserte teletjenester.
Teletopias mobilvirksomhet ble organisert gjennom heleide datterselskap. Mobiltelfonvirksomheten ble solgt til MTU Gruppen AS i desember 2005 gjennom det nystiftede selskapet Mobile Networks AS, som senere endret navn til MTU Nett AS. MTU Nett AS gikk konkurs i 2008. MTU Gruppen AS gikk konkurs i 2009.
Pampasatyrus
Pampasatyrus er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Levevis
Larvene utvikler seg trolig på bambus i slekten Chusquea, i likhet med de fleste andre Pronophilina.
Utbredelse
Alle de beskrevne artene lever i det sørlige og sørøstlige Sør-Amerika, og de er blant de meget få Pronophilina som forekommer i Brasil. Imidlertid er det også kjent én, foreløpig ubeskrevet, art fra Peru.
Chen Baozhen
Chen tok den keiserlige embedsmannseksamen på nest høyeste nivå i 1851. Under selvstyrkelsesbevegelsen ble Chen nært knyttet til Zeng Guofans bestrebelser for å gjenoppruste Kina. I 1895 ble han utnevnt til guvernør for provinsen Hunan, og der gjennomførte han et reformprogram i samarbeid med Tan Sitong og Liang Qichao. Chens sympati med hundredagersreformen førte i ettertid til at han ble avsatt fra sitt embede i 1898. Han døde to år etter.
Tranby
Tranby finnes flere steder i Norge
Hans Kauri
Hans Kauri (født 30. mai 1906 i Estland, død 30. januar 1999) var en estisk entomolog, men arbeidet også med andre dyregrupper, blant annet edderkoppdyr. Han hadde stor betydning for det zoologiske miljøet ved Universitetet i Bergen.
Det er sagt om Kauri at ''… han på alle områder skapte et faglig stimulerende miljø både for yngre og eldre forskere. Men at han var en meget bestemt herre, som hevdet sine idéer og meninger med stor styrke''.
Estland og Sverige
Hans Kauri studerte zoologi ved Universitetet i Tartu i Estland. Han interesserte seg for øyenstikkere (Odonata) fra Estland. Og arbeidet på et manuskript, men dette gikk tapt i en brann under den andre verdenskrig. Også hans doktoravhandling om edderkopper (Arachnoidea) led samme skjebne. Kauri måtte flykte han og kom til Sverige i 1944. Her ble han assistent og senere dosent ved Zoologiska Institutionen i Lund. Han tok en doktorgrad på amfibier, selv om hans arbeidsfelt var klegger.
Zoologisk Museum i Bergen
Senere flyttet han til Norge og ble ansatt ved Zoologisk museum i Bergen i 1962, i et nytt professorat i zoologi, med vekt på terrestriske invertebrater (landlevende virvelløse dyr). Stillingen inneholdt en plikt til å være bestyrer ved museet, samt å forelese i systematikk, faunistikk, økologi og dyregeografi. Samtidig ble det tidligere professoratet forbeholdt marin biologi.
Kauri hadde stor betydning for det zoologiske institutt ved Universitetet i Bergen. Antall studenter tok seg kraftig opp. Kauri hadde pågangsmot og en arbeidsinnsats som få kunne vise til og bygget opp et livskraftig institutt med systematikk og økologi som bærende elementer. Han ble pensjonert i 1976 men var fortsatt i flere år ved museet.
Hardangerviddaprosjektet
Hardangerviddaprosjektet sorterte under International Biological Programme (IBP) og ble startet i 1969. Det tok for seg insekter og andre laverestående dyregruppe i høyfjellet. Kauri ble prosjektets leder i en gruppe forskere fra Universitetet i Bergen. Tre vitenskapelige assistenter ble ansatt frem til 1974. En rekke publikasjoner i serien Fauna fra Hardangervidda (Fauna of Hardangervidda), samt flere hovedfagsoppgaver var resultatet. Dette fikk stor betydning for kunnskapen om faunaen i høyfjellet.
Laboratorium for ferskvannsbiologi og innlandsfiske
I 1969 ble Laboratorium for ferskvannsbiologi og innlandsfiske (LFI) ble startet som et prosjekt ved Universitetet i Bergen.
Edderkoppdyr
I Norge fortsatte han sine studier på klegger, langbein (Opiliones) og edderkopper. Han skrev flere publikasjoner. I 1985 bearbeidet han et materiale fra Sentral-Afrika noe som resulterte i 61 nye arter, 12 nye slekter og tre nye underfamilier for vitenskapen. Så sent som i 1998 kom en oversikt over edderkopper på Hardangervidda, bearbeidet av Erling Hauge og Torstein Solhøy.
Publikasjoner
Hans Kauri har skrevet en rekke publikasjoner.
Epitaksi
Epitaksi er en spesialisert teknikk for å produsere tynne filmer. Epitaksi (av gresk «epi» «lik» og «taxis» «på ordnet måte») beskriver ordnet vekst av en krystall på et substrat. Når vekstmaterialet er det samme som substratet kalles det homoepitaksi, når de er forskjellige kalles det heteroepitaksi.
Epitaksi er viktig i materialteknologi, halvlederteknologi og nanoteknologi siden det er mulig å lage filmer av svært høy kvalitet, dvs. noen få atomlag tykke og med få krystalldefekter.
Allerød-interstadialen
Allerød-interstadialen var en mild periode (interstadial) mot slutten av siste istid for mellom 12 800–14 000 kalenderår siden.