cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paras Shah
Paras avsatt som kronprins
Etter at diktaturet falt, har det også kommet fram påstander om at Paras er innblanda i omfattende narkotikakriminalitet.
Familie
Paras er gift med Himani Rajya Laxmi Devi Shah, som kommer fra en adelig familie i Rajasthan, India. De har tre barn:
Talisia
Talisia  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Jixi vannkraftverk
Jixi vannkraftverk er et vannkraftverk under bygging i Anhui-provinsen i det østlige Kina, på ei sideelv til Chang Jiang. Dette blir et såkalt pumpekraftverk med to vannmagasin – et øvre og et nedre. Kapsiteten skal bli 1.800 MW, fordelt på 6 like store turbiner.
Fylkesvei 3372
Fylkesvei 3372 går mellom Levang og Portør i Kragerø kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 254 (Telemark).
MS «Berge Istra»
«Berge Istra» var et OBO-skip bygd i 1972. Skipets eier var rederiet Sig. Bergesen d.y., og skipet var bygget i 1972 som nummer 296 ved Uljanik-verftet i Pula i Jugoslavia, nå Kroatia. Det var registrert i Liberia. Lasteevnen var på 227,550 tonn. Skipet forsvant på reise i Sørkinahavet i 1976. To av mannskapet på 32 overlevde. Alle som deltok i sjøforklaringen ble pålagt taushetsplikt. Skipets forlis var lenge et mysterium. Fire år seinere forsvant et søsterskip under like mystiske omstendigheter.
Ett av fire søsterskip
«Berge Istra» samt søsterskipene «Berge Vanga», «Berge Adria» og «Berge Brioni» som tilhørte det samme rederiet, var alle kombinasjonskip som kunne frakte både olje og bulklast. «Berge Istra» og «Berge Vanga» var begge registrert i Liberia og derfor under liberisk flaggstatkontroll, mens «Berge Adria» og «Berge Brioni» var norskregistrerte og under norsk flaggstatkontroll. Ett femte søsterskip ble innkjøpt fra greske eiere i 1988 og fikk navnet «Berge Athene». Skipene var bygd for å frakte jernmalm fra Brasil til Japan, mens de på returreisen transporterte råolje fra Den persiske gulf til Europa eller Amerika. Eksplosjonsfare på grunn av gassutvikling fra oljerester i tankene ble kompensert ved bruk av nøytralgass, som enten ble produsert på land eller ombord.
Forliset og etterspillet
«Berge Istra» var på vei fra Tubarão i Brasil til Japan med jernmalm da det forliste etter flere kraftige eksplosjoner ombord den 30. desember 1975. Skipet befant seg da i Sørkinahavet ved Filippinene. Det ble ikke sendt ut nødsignaler, og forliset var lenge et mysterium og det ble spekulert i pressen hvordan et stort, moderne skip kunne forsvinne sporløst. Etter at rederiet mistet kontakt med skipet ventet det en uke før skipet den 7. januar 1976 ble meldt savnet. Den påfølgende leteaksjon ga ingen resultater, og ble avsluttet 16. januar samme år.
Bare to dager senere kom meldingen om to overlevende. Det var spanjolene Imeldo Barreto Leon (41) og Epifanio Lopez (39), begge fra Tenerife. De berget livet fordi de arbeidet med vedlikehold lengst forut på skipet da det eksploderte. De overlevende ble plukket opp av japanske fiskere etter å ha overlevd 20 dager på en liten flåte.
Mercedes-Benz E-klasse
E-klasse (1993–) er store familiebiler fra tyske Mercedes-Benz.
MS «Berge Istra»
Forliset og etterspillet
30 mennesker mistet livet, av dem 13 nordmenn. Mannskapet besto ellers hovedsakelig av spanjoler. Det ble holdt minnestunder i Oslo og på Tenerife.
Det ble holdt sjøforklaring i New York etter forliset, og alle som deltok ble pålagt taushetsplikt. Sjøforklaringen ble avholdt i henhold til liberisk lovverk, noe norske sjømannsorganisasjoner protesterte mot.
Mercedes-Benz E-klasse
Bokstaven "E" betyr einspritz for bensininnsprøytning og hadde vært i bruk siden 1960-tallet. En 200E var en 2-liters E-motor som etter 1993 ble kalt E200, idet den ifølge Bergens Tidende også fikk ny grill og baklykter.
MS «Berge Istra»
Forliset og etterspillet
Fire år senere forsvant «Berge Istra»s søsterskip «Berge Vanga» under like mystiske omstendigheter utenfor Sør-Afrika.
Mercedes-Benz E-klasse
E-klasse er litt større enn Mercedes-Benz C-Klasse og en del mindre enn Mercedes-Benz S-klasse.
MS «Berge Istra»
Forliset og etterspillet
Selv etter 30 år holdt rederiet hemmelig det det måtte vite om årsaken til ulykkene. I januar 2011 ble den pensjonerte kapteinen Johnny Eilers intervjuet av Dagbladet der han fortalte utførlig om dette. Eilers var i en årrekke ansatt i rederiet og førte bl.a. søsterskipet «Berge Adria». Johnny Eilers sier at anlegget for inert (nøytralgass) var upålitelig. Dessuten var det den gang mangelfull kunnskap om gassmåling. Skipene var lastet med malm fra Brasil, men i de uvaskede vingtankene lå oljerester etter forrige last og utviklet gass. Vannlåsen mot inertgassanlegget virket dårlig i sjøgang. Der kunne gassen komme inn i inertgassbrenneren. Denne ble alltid startet underveis mot Japan som forlangte inertede vingtanker. Med oljegass i brenneren har eksplosjonen så revet opp "hele dekket", slik de to overlevende kunne fortelle.
"Berge Istra har eksplodert", svarte derfor Johnny Eilers da rederiet kontaktet ham allerede før savnet-meldingen ble sendt ut. Men de kunne ikke tro det. Etter at også Berge Vanga forsvant, presset han rederiet til å slutte med kombinasjonsfarten, ellers ville han gå til pressen. De to gjenværende søsterskipene ble deretter kun benyttet som malmskip.
Mercedes-Benz E-klasse
De kommer i mange varianter, med små og store bensin- og dieselmotorer, sedan (vanlig eller lang), coupe, stasjonsvogn og cabriolet, med og uten 4Matic firehjulsdrift, samt spesialutgaver fra blant andre tyske Mercedes-AMG. E-klasse har ifølge Romsdals Budstikke vært en av landets mest solgte drosjebiler, og kunne fås med Classic, Elegance eller Avantgarde utstyrsnivå.
Fra 2016 fås E-klasse kun med 9-trinns automatgir. Samme år kom hybridbilen E350e og Intelligent Drive, tilvalg for selvkjørende bil.
Chocho
Chocho (ngiwa) er et otomangueansk språk som snakkes av i underkant av 1000 mennesker i kommunene Santa María Nativitas, San Juan Bautista Coixtlahuaca og San Miguel Tulancingo i den meksikanske delstaten Oaxaca.
Språket skiller mellom høy, middels og lav tone, og er et såkalt aktivt–stativt språk.
Terry Phelan
Terrence «Terry» Phelan (født 16. mars 1967 i Manchester i England) er en irsk tidligere fotballspiller som er mest kjent fra sine to perioder i venstrebackposisjon hos de engelske klubbene Wimbledon FC og Manchester City FC. Phelan fikk også 42 landskamper og ett mål for i perioden 1991 til 2000, og var blant annet med i troppen til VM i fotball 1994.
Chocho
Eksterne lenker
Chocho
Terry Phelan
Klubbkarriere
Phelan begynte som ungdomsspiller hos Leeds United, hvor han fikk til sammen 19 kamper i 1985/1986-sesongen før han ble frigitt av manager Billy Bremner mot slutten av sesongen. Etter dette tilbragte han ett år hos Swansea City, før han ble hentet til Wimbledon i øverste divisjon i 1987. I sin første sesong for klubben var Phelan med på å vinne finalen i FA-cupen over Liverpool FC, og hjalp klubben til å avslutte på to respektable syvendeplasser i serien frem til 1992.
Etter å ha spilt i underkant av 200 kamper for Wimbledon over en femårsperiode ble Phelan i begynnelsen av 1992/1993-sesongen solgt til Manchester City FC for 2,5 millioner pund, noe som den gangen var overgangsrekord for en forsvarsspiller i engelsk fotball. Han etablerte seg i backposisjon hos City og fikk over 120 kamper for klubben frem til november 1995, da han ble solgt videre til Chelsea FC for 750 000 pund. Hos Chelsea slet han med å etablere seg på førstelaget, og fikk bare spille 15 kamper på to år før han meldte overgang til Everton FC i slutten av desember 1996.
Hos Everton fikk han tillit av manager Joe Royle, som benyttet ham mer eller mindre fast på førstelaget frem til en alvorlig skade satte ham ut av laget i over ett og et halvt år. Både Howard Kendall og Walter Smith hadde rollen som managere mens Phelan gikk skadet, og da han omsider ble friskmeldt, fikk han ikke tillit av Smith. Phelan ble derfor lånt ut til Crystal Palace FC på høstsesongen 1999. I februar 2000 gikk turen videre til Fulham FC på nivå to, men Phelan var en viktig aktør for at klubben fikk opprykk til Premier League i 2001.
Landslagskarriere
Phelan fikk sin landslagsdebut for i en vennskapskamp mot  i september 1991. Han ble tatt i troppen til VM i fotball 1994 av landslagstrener Jack Charlton, hvor han spilte gruppespillkampene mot  og  samt mellomspillkampen mot. Phelan fikk totalt 42 landskamper og ett mål for Irland frem til 2000.
Xerospermum
Xerospermum  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Delling
Delling (norrønt Dellingr, muligens «gryning» (eller «soloppgang») eller «den lysende» ) er en uklar og lite kjent gud av æsene i norrøn mytologi. Han er attestert i Den eldre Edda som ble satt sammen på 1200-tallet fra tidligere tradisjonelle kilder, og Den yngre Edda, skrevet ned på samme tid av Snorre Sturlason. I begge tilfeller er Delling beskrevet som far av Dag, den personifiserte dagen. Den yngre Edda legger til at han var den tredje ektefellen til Natt, den personifiserte natten. Delling har en viss betydning som en del av opphavsmyten i norrøn mytologi: Delling er far til Dag slik Mundelfare er far til Sol og Måne, og har således en viss betydning for balansen i det norrøne kosmos, men det finnes ingen bevart myte knyttet til Delling.
Delling nevnes også i den legendariske saga Hervors saga. Det er mulig at Delling opptrer både i et engelske etternavn og i et stedsnavn. Det er uklart om den Delling som er nevnt over er den samme som nevnes i Håvamål. Det er også en Delling som nevnes som dørvokter hos Menglad i diktet Fjolsvinnsmål.
Den eldre Edda
Delling nevnes i diktene Vavtrudnesmål og Håvamål i Den eldre Edda. I vers 24 i Vavtrudnesmål spør Odin (forkledd som Gagnråd) jotnen Vavtrudne fra hvor dagen kommer fra, og natten og dens tidevann:
Vavtrudne svarer:
Muligens er det den samme Delling som også er referert til Håvamål, den norrøne visdomsdiktningen. Dvergen Tjodrøyre har sagt en navnløs forbannelse «foran Dellings dør»:
I kvadet Fjolsvinnsmål spør Svipdag om gudene som gjorde den store hallen, og Fjolsvinn svarer med en liste med navn, blant annet Delling:
I et vers av det omdiskuterte diktet Odins ravnegalder (norrønt Hrafnagaldr Óðins) som derfor ikke blir inkludert i alle moderne utgivelser av Den eldre Edda, er Dag, en hest og en vogn beskrevet, og Dag viser til seg selv som «sønn av Delling».
Den yngre Edda
I Gylvaginning i Den yngre Edda uttaler Den Høye (Odin i forkledning) at Delling er en gud av åsætt og var den tredje ektefelle til Natt. Paret har sønnen Dag som har trekkene til sin «fars folk» som blir beskrevet som «lys og fagre». Odin plasserer både Dellings sønn Dag og hans hustru Natt i himmelen slik at de kan ri over den med sine hester og vogner hele døgnet.
Hervors saga
I den legendariske saga Hervors saga benyttes også begrepet «Dellings dør» (norrønt Dellings durum) to ganger, blant annet av Odin i en gåte.
Teorier
Jacob Grimm hevdet på 1800-tallet at Dellingr er en likestilt utgave av Deglingr som inkluderer navnet på sønnen Dagr. Grimm la til at om endelsen –ling sannsynligvis viser til avstamning, og at grunnet dette kan Dellingr ha vært «stamfar Dagr før ham», eller at rekkefølgen var blitt omvendt, noe Grimm hevdet ofte skjedde i gamle slektslister. Benjamin Thorpe sier at Delling kan ha vært daggry personifisert tilsvarende hans sønn Dag var dagen personifisert.
Det faste uttrykket «Dellings dør» går igjen i flere kilder og Christopher Tolkien (sønn av J.R.R. Tolkien) har i den anledning uttalt at:
Det engelske familienavnet Dallinger har blitt foreslått at det er avledet av Dellingr. Det engelske stedsnavnet Dalbury (sør for Derbyshire) er avledet fra Dellingeberie som igjen er avledet fra Dellingr.
Bybussen
Bybussen var det opprinnelige busselskapet som trafikkerte byområdet i Kristiansand. Selskapet hadde trafikkterminal på Kristiansand torv og bussruter som pendlet mellom byens østside og vestside. Hver buss hadde avgang fra torvterminalen med 30. minutters intervall og kjørte henholdsvis østover og vestover hver halvtime. Pausetiden ved terminalen var 5-10 minutter, og sjåførene hadde pause i et lite bygg på denne.
Det meste av tiden var det 7 busslinjer, med unntak av rute 8 også kontinuerlig avgang fra klokken 6 til 24 hver time, fra kl. 10 på søndager. Rutene trafikkerte området i byen slik:
(Det kan være små feil i tabellen, så hvis du har mer presis informasjon om traséene må du gjerne korrigere!)
Trafikkgrunnlaget var så stort at Bybussen satte opp en eller flere ekstrabusser i rushtiden, og det var ikke uvanlig at det kom to eller flere busser etter hverandre i samme rute. I ekstreme tilfeller, med dårlig spaser- og sykkelvær, kunne det forekomme opptil 3-5 busser i samme rute. Disse trafikktoppene er etterhvert flyttet til bilkøer på grunn av bilismens utbredelse.
Det var noen små justeringer i rutene i forbindelse med den kraftige boligbyggingen i årene etter krigen 1940-45, og bussen hadde etterhvert ruter til Suldalen og Tinnheia på byens vestside. Ved utbyggingen av Hellemyr fra rundt 1970 overtok Bybussen Agder Bilruters bussrute til Hannevikåsen og kombinerte den med bussrute til Hellemyr.
Selskapet ble drevet av bedriftseieren Arntzen som var en kjent mann i byen. Selskapet holdt til i Torsgate og hadde administrasjon, garasjer og verksted der. Konsesjonen ble senere overtatt av Bussen Trafikkselskap som trafikkerte et utvidet område med et stort antall bussruter.
Bybussen brukte nesten utelukkende busser som var bygget ved Brødrene Repstads Karosserifabrikk i Søgne eller T. Knudsen Karosserifabrikk i Kristiansand. Øvre del av karosseriet var blålakkert og nedre del var grønnlakkert.
Bybussens ruter var presise, og bare ved ekstremt vær eller andre spesielle forhold oppsto forsinkelser. I 1960 var billettprisen 1 krone for voksne og 50 øre for barn. Billetten var gyldig frem til terminalen på torvet og kunne også brukes som overgangsbillett ved reise videre.
Arkitekturåret 1425
Arkitekturåret 1425 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1425.
Dødsfall
...
Iskrem
Iskrem, fløteis eller bare is er en form for spiseis som består av en frosset blanding av fløte og smakstilsetninger og søtningsstoffer, ofte servert som dessert. Blandingen nedkjøles under omrøring for å forhindre at det dannes store iskrystaller. For å kalles iskrem eller fløteis må produktene i mange land inneholde minimum 10% melkefett, f.eks ifølge de amerikanske og de norske forskriftene.
Andre kvalitetsnivåer av spiseis har betegnelser som melkeis, margarinis og fruktis. Spiseis smakstilsatt med saft som basis kalles saft-is eller sorbet.
Is med lavt fettinhold og uten meieriprodukter kalles vannbasert.
Historie
Spiseis har vært kjent siden oldtiden. Marco Polo (1254–1324) skal ha fortalt fra sine reiser i Kina hvor menneskene i «Østens rike» spiste is 3000 år før Kristus. Også oldtidens grekere og romere, var isspisere; isen var gjerne et høydepunkt i deres legendariske gjestebud. Ved keiser Neros festbord måtte det aldri bli tomt for is, da ble det utrygt for de ansvarlige.
Is var ikke så lett tilgjengelig før i tiden som nå. Hovedingrediensene var is fra breer og snø fra fjellene – i Hellas for eksempel fra toppen av det hellige Olympus-fjellet. Veien til gourmetenes bord var lang og omstendig. Man sikret seg et sommerlager ved å hardstampe is og snø i trekledde jordhull og dekke det til med strå og mandler.
Samtidig som oldtiden kulturer gikk under, gikk også kunsten å lage is i glemmeboken. Men i middelalderen ble is på nytt en populær rett, noe som en konditor fra Sicilia har fått æren for. Han fant ut hvordan man ved hjelp av salpeter kunne fremstille kunstig is.
Temperatur
På vei til magen økes temperaturen ytterligere. Når isen er kommet «helt ned» er den bare noen få grader lavere enn den normale kroppstemperatur, 37°C. Magen kan i virkeligheten tåle et temperaturfall på ca. 35°C. Det er altså ikke noe problem om isen skulle være kaldere enn -4°C slik den for eksempel er når du kjøper den i en kiosk og spiser den med en gang. Mange kalde drikker passerer spiserøret med en langt lavere temperatur.
Sykehusene benytter iskrem som dietmat til pasienter med halsproblemer, for eksempel ved fjerning av mandlene. Hvis man spiser mye is på kort tid, kan man imidlertid oppleve hodepine som følge av at hodet kjøles ned.
Historie
Hennig-Olsen Is startet sin iskremproduksjon 5. mai 1924 i Markensgate 24, etter at Sven Hennig-Olsen tok med seg oppskrifter fra USA for å starte produksjon i Kristiansand. Siden kom melkeforsyningen i Oslo som under navnet Diplom-Is i august 1930 startet sin iskremproduksjon. Kjølingen foregikk til å begynne med ved hjelp av kuldeblanding. Diplom-Is har siden starten vært det ledende varemerke på det norske markedet, med Drammens Is og Hennig Olsen på de følgende plassene etter krigen.
Isforskriften
I 1938 fikk man i Norge de første forskriftene for produksjon og omsetning av iskrem. Forskriftene har vært revidert og forandret flere ganger etter den tid. Forskriften ble opphevet 1. januar 2016 og erstattet av forskrift om kvalitet på melk og melkeprodukter når det gjelder fløte- og melkeis.
Fløteis
I § 3 het det:
«Spiseis skal betegne fløteis (iskrem) når produktet inneholder minst 10 vektprosent melkefett og minst 35 vektprosent tørrstoff. En liter av produktet skal veie minst 500 gram. Fløteis (iskrem) og fløteisblandinger som tilsettes vanilje, krokan, sjokolade o.l. kan også omsettes under betegnelsen vaniljefløteis, krokanfløteis osv.
Når fløteis er tilsatt frukt, saft, krokan, nøtter eller et annet volumiøst smaksstoff, kan produktet også betegnes fløteis ved minst 9 vektprosent.»
Melkeis
«§ 4.
Spiseis som inneholder mindre melkefett enn 10 vektprosent, men over 4 vektprosent, skal betegnes melkeis...Produktet skal inneholde minst 2,7 vektprosent tørrstoff, og en liter av produktet skal veie minst 500 gram.»
Fruktis
«§ 5.
Spiseis som inneholder mindre enn 4 vektprosent melkefett og minst 10 vektprosent frukt, bær eller ekvivalente mengder konsentrat av frukt eller bær, skal betegnes fruktis. Brukes et bestemt frukt- eller bærnavn, skal produktet bare inneholde denne frukt- eller bærsort.»
Margarinis
«§ 7.
Spiseis skal betegnes margarinis når det i produktet helt eller delvis er benyttet eller innblandet annet fett enn melkefett.»
Tilsetninger
«§ 9.
Tilsetning av mel og stivelse er ikke tillatt. Tilsetningsstoffer kan anvendes i samsvar med gruppe I, f. i den til enhver tid gjeldende 'Fortegnelse over godkjente tilsetningsstoffer' som årlig sendes ut av helsedirektøren.»
Daegu Stadium
Daegu Stadium er et sportsstadion i Daegu i Sør-Korea, som åpnet i 2001 som Daegu World Cup Stadium, men byttet navn til dagens 5. mars 2008.
Tilskuerkapasiteten er på 65 754. Stadionet var vertskap for fire kamper i fotball-VM 2002 i Sør-Korea og Japan, og Sommer-Universiaden 2003, og har siden åpningen vært hjemmebane for K-League-laget Daegu FC.
Arenaen skal være åsted for VM i friidrett 2011 i august og september 2011.
Synima
Synima  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Dutar
thumb|Afghansk dutar-spiller Dutar (persisk: دو تار, usbekisk: dutor; også skrevet dotar eller doutar) er en tradisjonell langhalset lutt med to strenger som spilles i Sentral-Asia og Sør-Asia. Instrumentets navn kommer fra det persiske ordet for «to strenger», و تار dotār (< دو do «to», تار tār «streng»), selv om herati dutar i Afghanistan har fjorten strenger. Når instrumentet spilles blir strengene vanligvis plukket av uighurer i Vest-Kina og klimpret og plukket av usbekere, tadsjikere, turkmenere og afghanere. I Vest-Bengal og Bangladesh spilles instrumentet av baul-samfunnet og blir kalt dotara.
Distrikter i Mizoram
Liste over distrikter i Mizoram. Distriktene er en administrativ inndeling av den indiske delstaten Mizoram.
Dutar
Enkelte typer dotara har fire strenger i stedet for to. Da instrumentet ble utviklet i hendene til gjeterne tidlig i det 15. århundre, ble strengene laget av tarmene til unge geiter. Med den kommende silkeveien ble strenger laget av tvunnet silke. Moderne instrumenter har også silke- eller nylonstrenger.
Dutar gir fra seg en varm og rolig tone. Typiske størrelser for det pæreformede instrumentet varierer mellom en og to meter.
Haj Ghorban Soleimani (1922 -2008) var en kjent dutar-spiller.
Ichirō Hatoyama (1883–1959)
Ichirō Hatoyama (鳩山 一郎) var en japansk politiker. Han var Japans statsminister fra desember 1954 til desember 1956. Ichirō Hatoyama grunnla i 1955 Japans liberaldemokratiske parti, som var landets dominerende politiske parti fram til 2009.
Blomst
En blomst er en struktur hos blomsterplanter som inneholder plantens forplantningsorganer og som har som oppgave å besørge plantens seksuelle reproduksjon gjennom produksjon av frø. Selve forplantningsprosessen kalles pollinering og kan foregå på flere måter. Blomster er evolusjonært omdannede blader som sitter i enden av et skudd og som har begrenset lengdevekst.
GNK Dinamo Zagreb
GNK Dinamo Zagreb er en kroatisk fotballklubb fra hovedstaden Zagreb. Klubben ble grunnlagt 9. juni 1945. De spiller sine hjemmekamper på s nasjonalstadion, Stadion Maksimir, som har en kapasitet på 35,123.
Dinamo Zagreb ble jugoslaviske seriemestere fire ganger (1947/48, 53/54, 57/58 og 81/82), og vant den jugoslaviske cupen syv ganger i perioden 1945-1991 i årene 1951, 1960, 1963, 1965, 1969, 1980 og 1983. Dinamo spilte seg også frem til finalen i Messebycupen i 1962/63, hvor de måtte gi tapt for Valencia etter å ha tapt 1-2 hjemme, og 0-2 borte. I 1966/67 gikk de imidlertid til topps da Leeds United ble slått 2-0 i finalen sammenlagt.
Zagreb har vunnet den kroatiske ligaen hele 13 ganger etter løsrivelsen fra Jugoslavia, og den kroatiske cupen ved ti anledninger.
Blomst
En fullstendig (perfekt) blomst har fire kretser, i rekkefølge utenfra og innover mot sentrum:
Ichirō Hatoyama (1883–1959)
Ichirō Hatoyama regnes som medlem av andre generasjon i Hatoyama-dynastet i japansk politikk. Han var sønn av Kazuo Hatoyama og far til Iichirō Hatoyama. Sønnen var administrativ visefinansminister, den ledende administrative stilling i finansdepartementet, før han ble innvalgt i overhuset og tjente som utenriksminister fra 1976 til 1977. Ichirō Hatoyama er bestefar til Yukio Hatoyama og Kunio Hatoyama, begge framtredende politikere i Japan. Yukio Hatoyama, som i sin politiske tenkning er sterkt påvirket av bestefaren, ble valgt til landet statsminister i september 2009.
Blomst
Dette grunnleggende mønsteret har mange variasjoner og mange arter av blomsterplanter har ikke alle kretsene, eller kretser eller deler av kretser kan være omdannet til andre funksjoner.
Blomster kan ha vidt ulike former, men et viktig skille er mellom frikronede, der kronbladene er frie fra hverandre og bare festet i blomsterbunnen, og samkronede, der kronbladene er sammenvokst til et rør, en klokke eller en annen hel struktur. Selv i sammenvokste kroner er det som oftest mulig å se hvor mange kronblad krona er omformet fra, ved at individuelle kronfliker kan telles.
GNK Dinamo Zagreb
Kanskje Kroatias beste spiller gjennom tidene, Davor Suker, spilte i klubben fra 1989 til 1991.
Røde stjerne Beograd
Crvena zvezda (serbisk: Црвена звезда) (norsk: «Røde stjerne Beograd») er en serbisk fotballklubb fra Beograd. På forskjellige språk er klubben stort sett kjent under de respektive oversettelser av «Røde Stjerne»: Crvena Zvezda, Red Star, Roter Stern, Stella Rossa, Estrella Roja, osv.
Klubben ble stiftet 4. mars 1945 av studenter fra Universitetet i Beograd, etter at noen klubbene ble oppløst da første verdenskrig var over. Klubben har frambrakt flere spillere som har hevdet seg på europeisk toppnivå, blant andre Dragoslav Šekularac, Dragan Džajić, Dragan Stojković, Dejan Savićević, Vladimir Jugović, Siniša Mihajlović, Darko Pančev, Dejan Petković, Dejan Stanković, Darko Kovačević, og Nemanja Vidić.
Klubben spiller sine hjemmekamper på Stadion Rajko Mitić. De har totalt 18 seriemesterskap fra Prva Liga (Jugoslavia) og 6 fra Jelen Superliga (Serbia). De har også 21 cupmesterskap fordelt på de samme to epokene. Internasjonalt har de to store cupseiere som kom i 1991.
Lokalderbyet mot klubbens største rival FK Partizan regnes som en klassiker blant fotballderbyene i verden. Disse kampene er meget spesielle, alltid rike med god og tøff fotball, og ikke minst en fantastisk atmosfære på tribuner. Supporterne Delije og Grobari hever smaken av kampen. Klubbenes respektive stadion ligger bare 200 meter fra hverandre, og det er ikke rart at denne kampen også har fått et spesielt navn, "Večiti derbi", eller "Det evige derbyet".
Historie
Røde stjerne Beograd er eneste serbiske klubb som har vunnet UEFA- og FIFA-trofeer, de vant Mesterligaen i 1991 som ble spilt på Stadio San Nicola i Bari, Italia. De slo Olympique de Marseille på straffespark etter at kampen endte uten mål. Høsten samme året spilte de Intercontinental Cup-finale, og vant 3-0 over Colo-Colo fra Chile i Tokyo. Intercontinental Cup er nå kjent som VM i fotball for klubblag.
Røde Stjerne tapte Europeisk Super Cup-finale også det samme året mot Manchester United, men da spilte de bare én kamp, i Manchester, pga. politisk situasjon i Jugoslavia. United vant 1-0 etter en stor Røde Stjerne prestasjon.
Klubben også spilte finale i UEFA-cupen i 1979 og tapte mot Borussia Mönchengladbach. Returkampen i Mönchengladbach blir husket av fansen, en italiensk dommer spilte stor rolle i Borussia sin seier.
Røde Stjerne har vunnet flere andre trofeer, store og små turneringer rundt i hele verden. Alle medaljer og trofeer er utstilt i klubbens museum som ligger på selve stadionet, og på toppen av alle ligger de to viktigste fra Mesterligaen og Intercontinental Cup.
München-ulykken
I 1958, etter å ha vunnet 2-1 på hjemmebane i kvartfinalen i Europacupen, spilte Manchester United bortekamp mot Røde Stjerne i Beograd. Det ingen kunne vite var at denne kampen den 5. februar skulle bli den siste for mange av de såkalte Busby Babes. Den 6. februar 1958 blir husket som en av de store tragediene som har rammet fotballverden og sport generelt. Flyet, som var på vei til Manchester, landet i München for å fylle bensin, og da det skulle ta av igjen i tett snøvær, gikk det i bakken. 21 av de 44 passasjerene og mannskapet mistet livet i styrten. Åtte av de omkomne var United-spillere. Tragedien er kjent som München-ulykken.
Spillerstall
Oppdatert 2. mai 2022.
Stjerner i klubben
Klubben har gjennom historien kåret fem spillere til "klubbens stjerner", og hele "Gull generasjonen" som den 6. stjernen.
Internasjonale titler
Anerkjent av UEFA og FIFA
Trofeer fra Europa
Mesterligaen: Mitropa Cup:
Trofeer fra verden
VM i fotball for klubblag (tidligere Intercontinental Cup):
Andre medaljer og store prestasjoner
Mesterligaen:
GNK Dinamo Zagreb
Dinamo Zagreb er også verdenskjent for sine fryktede Hooligans Bad Blue Boys.
Røde stjerne Beograd
Andre medaljer og store prestasjoner
Europaligaen (tidligere UEFA-cupen):
GNK Dinamo Zagreb
Spillerstall
Oppdatert 11. mai 2023.
Røde stjerne Beograd
Andre medaljer og store prestasjoner
UEFA Super Cup:
World of Soccer Cup:
Stadion
Røde Stjerne spiller sinne kamper på Stadion Rajko Mitić, tidligere kjent som Stadion Crvene Zvezde. Men stadionet blir også kalt Marakana, som sammenligning med den store Maracanã i Rio de Janeiro. Stadionet ble åpnet i 1963, og rekord tilskuertall kommer fra 23. april 1975 og Cupvinnercupen semi-finale kampen mot ungarske Ferencváros TC (2-2). Offisielt ble det registrert 96 070 tilskuere med kjøpte billetter, men stadionet var maksimalt full og 110 000 supportere opplevde den kampen.
Supportere
Røde Stjerne har en stor supportergruppe bak seg, som er kjent under navnet Delije.
(Marie’s the Name) His Latest Flame
«(Marie's the Name) His Latest Flame» er en amerikansk sang med melodi og tekst av Doc Pomus og Mort Shuman. Den ble skrevet for Elvis Presley, som var den første til fremføre den. «(Marie's the Name) His Latest Flame» var én av 25 sanger som Pomus og Shuman skrev for Presley.
Sangen ble spilt inn av Presley i RCA Studio B, Nashville, 26. juni 1961. Den ble utgitt på singlen RCA 47-7908 8. august 1961. Produsent var Steve Sholes og tekniker var Bill Porter.
B-siden var «Little Sister».
Den relativt intense melodien med en Bo Diddley-beat gjorde det godt både på pop og adult contemporary-radiostasjonene.
Men selv om låten var skrevet for Elvis så var det Del Shannon som ble den første til å spille den inn 21 juni 1961, og til å gi den ut noen dager senere.
Coverversjoner har blitt spilt inn på plate av alternativrockbandet The Smiths (som en del av en live medley med dets sang «Rusholme Ruffians», som fulgte en identisk akkordprogresjon), punkbandet The Misfits, heavy metal-bandet Scorpions, det italienske alternativrock-bandet Verdena samt Brian May.
El Vez spilte inn en singleversjon med den lett endrede tittelen «(Maria's the Name) of His Latest Flame».
Den ble også utgitt som coverversjon med hjemmeinnspillingsartisten R. Stevie Moore på hans album Everything fra 1984.
Undergrunnsbandet «easter» fra Los Angeles (med medlemmer fra den tidlige punkscenen: Danny Dean og Mike Ness på gitar, Chad Carrier på bass og Korky på trommer) spilte inn sangen. Den var med på CD-platen Greatest Hits, som ble utgitt i 2008, men endret tittelen til «Latest Flame».
Norsk versjon
Eldar Vågan har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Gå for gull». Vazelina Bilopphøggers har spilt inn sangen. Den ble utgitt på albumet Gå for gull! (Slagerfabrikken/Opal SLP 99008 (LP), Slagerfabrikken/Opal SCD 99008 (CD)) i 1987.
Sørgeklær
Belevenhed Sorg.jpg vittighetstegning fra 1884 av kvinne i moteklær med turnyr og parasoll, men helt i svart som tegn på dødsfall:
Belevenhed.
''— Herre Gud! Har Frøk'nen faaet Sorg?''
— Ja, min Mand er død.
''— Ah! Jeg vidste slet ikke, De var bleven gift, Må jeg gratulere!'']] Sørgeklær eller sørgedrakt omfatter ulike typer klær, bånd, merker og annet som personer bærer ved begravelser, bisettelser og etter dødsfall for å markere sorg og respekt for den avdøde og de pårørende. Tradisjonene har variert stort mellom ulike kulturer, fra å kle seg enklere enn ellers til mer pyntet, men dempet. I Vesten har ofte svarte plagg og antrekk blitt brukt for å symbolisere død og sorg, i Asia gjerne hvite.
Bakgrunn
Klær har hatt flere funksjoner gjennom historien. I tillegg til å varme, beskytte og pynte, er de også ytre tegn på folks roller i et samfunn eller ei gruppe. For å understreke sosiale rangordninger har derfor klesdraktene blitt regulert på ulike måter, tidligere ofte gjennom detaljerte forordninger fra myndighetene. Sørgeklærne har på denne måten vært et tydelig signal til omverdenen: sørgende har blitt møtt med hensynsfull oppmerksomhet som mennesker i sorg, men også med klare krav til atferden. I forskjellige faser av den formelle sørgeperioden har det vært forskjellige ting man ikke kunne gjøre. Når man la vekk sørgeklærne, var det ofte et tegn på at man kunne gjenoppta normale aktiviteter.
I Bibelen og jødedommen
Selve utformingen av sørgeklærne har variert stort. I Bibelen kan man for eksempel lese om jøder som kler seg i sekk og aske. Dette var et gammelisraelittisk uttrykk for dyp sorg og ble utført som en botsøvelse. Da iførte man seg cilice eller botsskjorte, en enkel undertrøye av grov sekkestrie eller geiteragg, og strødde aske på hodet.
I jødisk tradisjon praktiseres keriah, det vil si å bære opprevne, gamle klær etter bestemte regler, blant annet skal de dekke brystet, som uttrykk for sorg og fortvilelse blant de nærmeste pårørende i sørgeuka shiva. En variant av dette er svarte sørgebånd med symbolske rift som festes til klærne med en nål.
I Vesten
I Vesten har det siden antikken vært vanlig å være sørgekledd, «bære sorg», i form av klær i dempede farger, både svart og hvitt, særlig for «uskyldige» barn og kvinner og tidlig i denne perioden. I Romerriket bar frie, voksne menn vanligvis hvite togaer, men tok i bruk mørke togaer i begravelser, religiøse seremonier og når de bar sorg.
I middelalderen ble det vanlig med hengende draperier, kapper, hetter og slør, på engelsk kalt weepers, en betegnelse som blir brukt både om enkeslør så vel som om gråtekoner. Sørgende kvinner kunne for eksempel bære hvite hakelin, gjerne med plisserte barbetter. Reglene var særlig omfattende for enker, som i tillegg gjerne kledte seg i gammeldagse sørgekåper. Enker ble imidlertid særlig gjenkjent på hodeplagget, slik også gifte og ugifte kvinner i mange kulturer er merket gjennom forskjellige frisyrer, luer og skaut. Fra 1500-tallet ble ulike varianter av sørgeluer og hårkapper med en karakteristisk spiss foran, ned mot panna. Skikken kan ha gitt opphav til det engelske ordet for spisst hårfeste i panna, som siden 1850-tallet kalles widow's peak («enkespiss»). Det ble ellers vanlig å bruke svarte sørgebind omkring den ene overarmen eller rundt hatten, svarte sløyfer, kantbånd og liknende på antrekkene, sørgeringer, ulike typer sørgeslør og spesielle hodeplagg. Slektninger og pårørende av den avdøde har også båret slike plagg i sørgeperioden etter dødsfallet.
Det er flere som har båret sørgeklær resten av livet for å vise sorgen over en avdød ektefelle eller kjær slektning. Det gjelder blant annet den britiske dronning Victoria (1819–1901) som mistet prins Albert og ble enke i 1861 og siden alltid bar svart. Dette påvirket sørgeskikkene i viktoriatida i Storbritannia, som utviklet seg med svært omfattende og forfinede regler, blant annet slik at overklassefolk kunne følge moten selv om de var sørgekledt. For eksempel skulle en enkes sørgetid vare to og et halvt år. Klærne i første del av sørgeperioden, som varte i ett år og én dag, skulle være helt i svart og vise «full sorg». Dette gjaldt ikke bare sørgeslør, men alle andre plagg, antrekk og utstyr. I andre og tredje periode bar enkene «halv sorg» og tok gradvis i bruk flere draktdetaljer og plagg i blått, grått og lilla, eller hvite og lyse klær med for eksempel kantbånd i svart.
I Norge
Kleskoden for passende antrekk ved begravelser i Norge sier at menn skal bære svart dress med svart slips til hvit skjorte. Kvinner bør bære kjole, enten kne- eller ankellang. De bør unngå bare bein, men isteden bruke nylonstrømper. Ganske ofte angis «lyst antrekk» ved begravelse, først og fremst hvis avdøde er et barn. I så fall skal gjestene ikke bære svart. Menn kan for eksempel bære blå eller grå dress. Til dette brukes hvit skjorte med grå eller eventuelt mørk blått slips, ikke svart.
I Asia
I Asia har tradisjonelt hvitt symbolisert død og sorg og vært hovedfargen i begravelser. I det moderne Japan har imidlertid mennene svart dress og slips, kvinnene svarte kjoler eller kimonoer i begravelser.
Molvaldgata
Molvaldgata (1, 2–8) ligger mellom Hønefossen og Blyberghaugen i bydel Nordsiden i Hønefoss. I dag er det seks adresser i gata, hvorav fire er til tre boliger, én til et anneks ved den ene boligen, og én til Hønefoss kraftstasjon II i fossen. Veien tar av nordvestover fra Lagesens gate, rett før Hellebakken, og går etter hvert i ei sørvestlig bue opp til demningen over fossen i Ådalselva, lengst sør i stilla vi kaller Molvald. På toppen ligger også en privat parkeringsplass, og i elva utenfor ligger vanninntaket til kraftstasjonen.
Molvaldgata tilhører de opprinnelige gatene i dette strøket og var tidligere nært knyttet til såvel Molvald hengsle og tømmerfløtingen i Ådalselva, som til arbeiderboligene på Blyberghaugen og treforedlings- og møllevirksomheten på Øya i fossen. Den førte opprinnelig fram til Molvald hengsle (det gjør den fortsatt, men nå kun som gang- og sykkelsti), der tømret ble samlet før det ble sendt ned fossen. I riktig gamledager endte sørenden av Brandals gate opp i Molvaldgata, mellom det som i dag er nummer 4 og 6–8. Denne forbindelsen med husene på Blyberghaugen er imidlertid borte, uten at noen i dag vet når den forsvant. Selve Molvaldgata har også blitt lagt om, i det den tidligere gikk i en større bue der nummer 4 og 6–8 ligger i dag. Langs Molvaldgata og det som i dag er Nordre park var det tømmerrenne før i tiden, men denne er revet.
Det er direkte tilgang til Nordre park fra Molvaldgata, samt til friluftsområdet på Hengsle og bebyggelsen i dette området.
Quezon (provins)
Quezon er en filippinsk provins i landsdelen Luzon. Den ligger sørvest for Manila, i regionen CALABARZON. Provinshovedstaden er Lucena City. Nord for Quezon er provinsen Aurora. I øst er Camarines Norte og Camarines Sur, i vest Batangas, Laguna, Rizal og Bulacan. Utenfor østkysten er Det filippinske hav, og i sør Sibuyan-havet, der øya og provinsen Marinduque er en nær nabo.
Provinsens navn
Provinsen het tidligere Tayabas, men navnet ble endret slik at provinsen nå er oppkalt etter Manuel L. Quezon.
Politisk inndeling
Quezon er delt i 1 "city" (bykommune) og 40 "municipalities" (landkommuner).
Hestehviskeren
Hestehviskeren (engelsk tittel: The Horse Whisperer) er en roman fra 1995 skrevet av Nicholas Evans. Den kom ut på norsk på Hjemmets bokforlag i 1996, oversatt av Stig Aspaas.
Den handler om ungdommen Grace som havner i en rideulykke og er nødt til å amputere beinet. Hesten er både mentalt og fysisk skadet og Graces mor tar både datter og hest til Montana til en mann, Tom Booker, som hun tror kan lege hesten.
I 1998 ble det lagd en film basert på romanen, med Scarlett Johansson, Robert Redford, Kristin Scott Thomas og Sam Neill i hovedrollene.
FK Rabotnički
FK Rabotnički (makedonsk: ФК Работнички Кометал) er en makedonsk fotballklubb fra byen Skopje. Klubben ble etablert i 1937 og fikk sin første suksess i 2001/2002-sesongen da de spilte i UEFA-cupen. De nådde også andre kvalifiseringsrunde i Mesterligaen. De har to nasjonale seriemesterskap og to nasjonale cupmesterskap.
SVT Extra
SVT Extra var en svensk tv-kanal, eid av Sveriges Television (SVT). Kanalen var en «hvilende» kanal, og SVT brukte kanalen ved store arrangementer (for eksempel OL) eller ved plutselige hendelser. Når kanalen først ble «startet» opp, ble gjerne forlengede og uredigerte versjoner av program som tidligere hadde blitt vist i SVT 1 og SVT 2. Også sportsarrangement som ikke fikk plass i SVTs øvrige program, ble vist på SVT Extra.
Historie
I 1999 startet SVT fem regionale tv-kanaler. I starten av 2002 ble disse kanalene lagt ned, og da oppstod SVT Extra.
Almendra-demningen
Almendra-demningen er en demning med et vannkraftverk – Villarino I vannkraftverk, i provinsen Salamanca i Spania. Demningen gir kraft til kraftverket som har en installert produksjonskapasitet på 857 MW. Anleggsarbeidet med anlegget foregikk fra 1963 til ferdigstillelsen i 1970. Det ligger i elva Tormes, i nedbørfeltet til Duero, ikke langt fra Portugal.
Reservoaret er på 46,5 km², mens vannmassene som demmes opp kan nå et volum på 2 649 millioner m³. Selve damanlegget er 202 meter høyt og drøye 500 meter langt.
Entertainment Weekly
Entertainment Weekly (ofte forkortet EW) er et amerikansk ukeblad utgitt av medieselskapet Time Inc. i konsernet Time Warner. Ukebladet dekker film, fjernsyn, musikk, teater, bøker og annen populærkultur. I motsetning til kjendisfokuserte tidsskrift som People eller Se og hør i Norge, er EWs fokus på underholdningsmedia og kritiske anmeldelser. Til forskjell fra bransjeblad for underholdningsindustrien som The Hollywood Reporter og Variety, er EW rettet mot det alminnelige publikum.
Kazuo Hatoyama
Kazuo Hatoyama (født 6. mai 1856, død 3. oktober 1911) var en japansk jurist og politiker. Han studerte juss ved Yale University i USA og ble den første japaner som avla juridisk doktorgrad. Han ble senere medlem av det japanske underhuset og ble president for dette. Han var en periode også viseutenriksminister. Kazuo Hatoyama regnes som grunnleggeren av Hatoyama-dynastiet i japansk politikk og er oldefar til tidligere statsminister Yukio Hatoyama.
Kazuo Hatoyamas sønn Ichirō Hatoyama var medlem av underhuset og statsminister i perioden 1954 til 1956. Sønnen grunnla Japans liberaldemokratiske parti, landets dominerende politiske parti i tiden 1955 til 2009. Hans yngre bror Hideo Hatoyama (1884–1946) var en fremtredende jussprofessor, som mot slutten av sitt liv også ble medlem av underhuset.
Den fremste familiemedlemmet i tredje generasjon var Iichirō Hatoyama, sønn av Ichirō Hatoyama. Iichirō Hatoyama var administrativ visefinansminister, den ledende administrative stilling i finansdepartementet, før han ble innvalgt i overhuset og tjente som utenriksminister fra 1976 til 1977. Iichirō Hatoyama er far til Yukio Hatoyama og Kunio Hatoyama, begge framtredende politikere i Japan, og fjerde generasjon i dynastiet Hatoyama. Yukio Hatoyama ble valgt til landet statsminister i september 2009.
Nicholas Evans
Nicholas Evans (født 26. juli 1950 i Worcestershire i England, død 9. august 2022 ) var en britisk forfatter som skriver populære romaner, størst suksess er hans debut med Hestehviskeren.
Liv og virke
Han tilbrakte barndommen sin på landet i England hvor han så amerikansk western på TV, red selv på hest og leste bøker av blant andre Jack London. Før han begynte på utdanningen sin, dro han til Afrika for å drive med frivillig arbeid. Han studerte journalistikk på Universitetet i Oxford, han arbeidet en stund innen TV og film industrien og som manusforfatter hjemme og i utlandet.
Han har skrevet blant annet Hestehviskeren (1995; på norsk i 1996, oversatt av Stig Aspaas) og I ulvenes nærhet (1999).
Hans roman, Hestehviskeren (original: The Horse Whisperer, var på tiendeplassen over bestselgende romaner i USA i 1995, i henhold til The New York Times. Med 15 millioner kopier solgt, er den en av de mest solgte romaner gjennom tidene. I Storbritannia var boken listet på BBCs Big Read i en undersøkelse i 2003 som hadde det mål å finne «nasjonens best likte bok». Boken ble filmatisert i 1998 som Robert Redford regissert og selv hadde hovedrollen i, sammen med skuespillerne Kristin Scott Thomas, Scarlett Johansson og Sam Neill.
Evans var gift med den skotske sangeren og låtskriveren Charlotte Gordon Cumming.
Fossveien (Hønefoss)
Fossveien (1–13) er ei ganske kort gate i sentrum av Hønefoss. Gata strekker seg mot nord fra Søndre torv og nordvestover fra Hønefoss bru (gata) og Sentrumskvartalet til den møter Arnemannsveien. Gata preges i dag av forretningsbygg med butikker og kontorer langs vestsiden og et nytt, større forretnings- og boligkompleks på østsiden (der det tidligere var en stor offentlig parkeringsplass og drosjeholdeplass).
Fossveien var opprinnelig en smal og bratt bakke som gikk langs kanten av Hønefossens søndre løp, kalt «Veslefossen» eller «Litlefossen». Hagbart Thisted (1847–1938) satte opp den såkalte Thistedgården i Fossveien 1 i årene 1898–1900. Den fikk en liten del av fasade vendt mot Søndre torv, mens resten av bygget strakk seg langs Fossveien. I 1904 ble «Thisteds elektriske mølle» oppført i Fossveien 3. Denne bygningsmassen har siden blitt kjent som «Møllegården». Thisteds mølle var byens eneste mølle og malte korn for bøndene i distriktet, samt at den var handelsmølle for kjøp og salg av korn. Langs Fossveien lå det dessuten flere garverier. Fra 1906 og fram mot våre dager fantes også Hønefoss brannstasjon i Fossveien, men denne ble relokalisert til nye lokaler i Dronning Åstas gate 12 i Dalsbråten.
Dragon: The Bruce Lee Story
Dragon: The Bruce Lee Story er en amerikansk biografisk actiondrama- og kampsportfilm fra 1993 basert på livet til skuespilleren og kampsportlegenden Bruce Lee.
Filmen ble godt mottatt av kritikerne og ble en moderat publikumssuksess.
Handling
En biografisk film om kampsportlegenden Bruce Lee, som i hovedsak tar for seg livet hans fra han startet karrieren i USA og til hans død.
Om filmen
Filmen ble godt mottatt av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 82% på Rotten Tomatoes (august 2011). Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner.
Aftenpostens anmelder beskrev den som en «blek biografi» og mente at Lees personlighet ikke kom frem.
Filmen innbrakte $63,5 millioner på verdensbasis, hvorav $35 millioner i USA. Produksjonskostnadene var på $14 millioner.
Ilja Averbukh
Ilja Iziaslavovitsj Averbukh (russisk: Илья Изяславович Авербух; født 18. desember 1973 i Moskva), russisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.
Averbukh vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Sammen med sin kone Irina Lobatsjova kom han på andreplass i isdans, bak Marina Anissina og Gwendal Peizerat fra Frankrike.
Averbukh ble verdensmester i kunstløp 2002, i parløp sammen med Irina Lobatsjova.
12 svenske topper
12 svenske topper er et musikkalbum med diverse artister, utgitt i 1970.
Vouarana
Vouarana  er en planteslekt i såpebærfamilien (Sapindaceae). Den tilhører hovedgruppen i familien, dvs. den store underfamilien Sapindadeae som omfatter ca. 135 av familiens anslått 140 arter.
Baron von Münchhausen
Baron von Münchhausen, egentlig Hieronimus Karl Friedrich Freiherr von Münchhausen (1720–1797) var en tysk friherre (baron), offiser og anekdoteforteller.
Bakgrunn og skrøner
Münchhausen deltok som tysk kavaleriløytnant og kyrassér i russisk tjeneste i felttoget mot tyrkerne i Det ottomanske riket i 1740 og 1741. Han ble i 1750 beskikket til rittmester.
De fantasifulle historiene om baron von Münchausen har blitt filmatisert flere ganger, blant annet i Josef von Bákys storslagne fargefilm Münchhausen (1943), i Karel Zemans eksperimentelle Baron Prášil (1961) og i Terry Gilliams The Adventures of Baron Munchausen (1988).
Münchhausens opplevelser er blitt behandlet i billedkunsten nesten like ofte som den spanske klassikeren Don Quijote, men den endelige visuelle stilen skyldes særlig en eventyrutgave fra 1862 illustreret av franskmannen Gustave Doré.
Norsk utgave
Første norske utgave av Münchausens historier kom i 1887 under tittelen Baron von Münchhausens vidunderlige historier og eventyr. Den inneholdt 151 illustrasjoner av Gustave Doré.