cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SOS Rasisme
Medlemsvekst og konflikt med AKP
Organisasjonen sentralt var svak og antall medlemmer var lavt. Mange lokallag gikk da sammen om en ny desentralisert ledelse, med Arbeidsutvalg både i Oslo, Haugesund/ Karmøy og Tromsø.
Arne Bonde
Arne Andreas Bonde (født 1924 i Ålesund, død 7. juni 2003 i Oslo) var en norsk journalist, redaktør, reklamemann og forfatter. Han er mest kjent for sin virksomhet som sjefredaktør i Verdens Gang (VG), hvor han var primus motor i omlegningen til tabloidiseringen av avisen. Han ble senere den første programdirektøren i NRK P2.
SOS Rasisme
Medlemsvekst og konflikt med AKP
På landsmøtet i 1995 ble Kjell Børge Øgård valgt til leder og det ble valgt ett Arbeidsutvalg med tilhold i Oslo. I tillegg ble det valgt et Økonomiutvalg med tilhold i Haugesund og et Flyktningutvalg med tilhold i Tromsø. Øgård ble senere ekskludert i november 1996. Forholdene som Øgård ble beskyldt for ble senere henlagt av politiet som «intet straffbart forhold». Øgård var medlem av AKP, og det oppsto konflikter mellom AKP og SOS Rasisme etter dette.
Arne Bonde
Bonde begynte sin journalistiske løpebane som syttenåring i Norsk Telegrambyrå. Under annen verdenskrig bidro han med stoff til den illegale pressen i Norge. Senere dekket han de siste allierte bombeangrepene på Berlin våren 1945.
SOS Rasisme
Medlemsvekst og konflikt med AKP
Mot slutten av perioden var det en god del aktivitet i det nynazistiske miljøet, som arrangerte konserter og drev en radiostasjon. August 1995 arrangerte de en stor konsert i Hokksund. SOS Rasisme arrangerte i samarbeid med en rekke andre organisasjoner en demonstrasjon, 3000 deltok i punktmarkeringen på Jernbanetorget og når det ble klart at demonstrasjonen var i Hokksund, tok rundt 400 av demonstrantene tog til Hokksund hvor de fortsatte demonstrasjonen fram til politisperringen.
Arne Bonde
Han ble ansatt i VG i 1952, da avisen slet med lave opplagstall og sviktende inntjening. Han overtok som avisens nyhetsredaktør i 1962 og som sjefredaktør i 1967. Ved hjelp av Schibsted, som var blitt overbevist om å overta avisen for én krone, ledet han VG frem til 1974, da publikasjonen var blitt Norges nest største avis, takket være en konsekvent tabloidisering av form og innhold.
SOS Rasisme
Oppslutning etter Benjaminsaken
SOS Rasisme engasjerte seg sterkt i MUF-sakene allerede i 2000. Det førte til etableringen av mange kurdiske lokallag. MUF-sakene har vært et viktig arbeidsfelt for disse gruppene, og de har arrangert flere høringer og demonstrasjoner.
Arne Bonde
Derefter arbeidet Arne Bonde i perioden 1975–77 i reklamebransjen som medeier og direktør i Thau Reklamebyrå, samtidig som han bidro med kommentarer til magasinet Farmand frem til 1982. Senere var han ansatt som forlagsredaktør i Ernst G. Mortensens Forlag fra 1977 til 82. I årene 1982–83 var han sjefredaktør i avisen Frisprog, som han også eide. I 1983 ble Arne Bonde ansatt som første programdirektør i NRKs radiokanal P2. Fra 1995 til 2001 var han redaktør i magasinet Kulturelt Perspektiv.
SOS Rasisme
Oppslutning etter Benjaminsaken
I tillegg har de kurdiske lokallagene i SOS Rasisme arbeidet for internasjonal anerkjennelse av at angrepene mot kurderne i Anfal-kampanjen og gassangrepet mot Halabja skal anerkjennes som folkemord. Angrepene skjedde mellom 1985 og 1989. Da gikk Saddam Hussein sitt regime i Irak til angrep på kurdere i Nord-Irak under ledelse av Ali Hassan al-Majid.
Arne Bonde
I sin tildels selvbiografiske bok Tabloid gir Bonde en innsikt i norsk presses utvikling efter krigen med spesiell vekt på VG og NRK.
SOS Rasisme
Oppslutning etter Benjaminsaken
I 2003 deltok SOS Rasisme på markeringen til Nätverket Mot Rasism mot Salemmarsjen på Rønninge torg i Salem i Sverige. Under demonstrasjonen gikk en gruppe maskerte demonstranter til angrep på politiet. Politiet sperret av hele torget, også demonstranter fra SOS Rasisme ble sperret inne på torget og hevdet senere at de var uskyldige i hendelsen. SOS Rasisme gikk hardt ut mot autonome etter demonstrasjonen.
Arne Bonde
Han var far til analytiker og journalist Aslak Bonde og farfar til Venstre-politiker Audun Gotaas Bonde.
SOS Rasisme
Politiske utspill
I 2004 ble organisasjonen kritisert etter Krystallnattmarkeringen i Oslo. Politiet viste bort blant andre Erez Uriely og Jan Simonsen da de var på vei for å delta i toget. I kjølvannet hevdet noen at markeringene av Krystallnatta fikk et preg av generell antirasisme og mister fokus på de historiske hendelsene. Det ble fra andre hold hevdet at SOS Rasisme lot pro-Israel-aktivister slippe til på markeringene. Organisasjonen hevdet at de «ikke ville gjøre Krystallnatta til en kampdag for eller mot staten Israel.»
I 2005 publiserte Fremskrittspartiet en innvandringskritisk valgbrosjyre. SOS Rasisme med en brosjyre der de koblet Frp til nazisme. Dette førte til at Siv Jensen ga uttrykk for undring over at de andre politiske partiene fant det riktig å tildele organisasjonen «betydelig pengestøtte». Jensen uttalte i den sammenheng at «organisasjonen ikke lenger kan tas alvorlig i den offentlige debatt». Leder i SOS Rasisme, Trond Thorbjørnsen, hevdet at Frp benyttet seg av «nazismens totalitære virkemidler: økonomisk og politisk knebling av meningsmotstandere». Året etter satte imidlertid SOS Rasisme spørsmålstegn ved å gi støtte til stiftelsen Human Rights Service, da de mener HRS «jobber for ekskludering», og at det er «absurd å med den ene hånda bevilge penger til integreringsarbeid, og med den andre hånda støtte de som jobber for ekskludering»
Samme år ble SOS Rasisme kritisert for kulturrelativisme. Skribenten Walid al-Kubaisi har anklaget SOS Rasisme blant annet for å «frede den muslimske innvandrerkulturens negative sider som tvangsekteskap og omskjæring». Organisasjonen har ikke svart direkte på denne kritikken, men har i sitt prinsipprogram et punkt der de sier at de «ønsker et samfunn uten undertrykking slik som kjønnslemlesting, «æresdrap», tvangsekteskap, voldtekt og kvinnemishandling, uansett hvor i verden gjerningspersonen kommer fra».
Forhold til Tjen folket
Rød Ungdom hevdet i april 2008 at Tjen folket betrakter SOS Rasisme som sitt «baseområde». Tjen folket bestred denne påstanden, og hevdet at Rød Ungdom har basert sine påstander på et oppkonstruert referat.
Rune Wiken
Rune Wiken (født 29. oktober 1980 i Haugesund, Norge) er en norsk fotballspiller.
SOS Rasisme
Forhold til Tjen folket
Tidligere Oslo-ordfører Svenn Kristiansen (Frp) uttalte i 2005: «Organisasjonen driver valgkamp for RV og den ekstreme venstresiden. (...) Men å prøve å fremstille organisasjonen for partipolitisk uavhengig som jobber mot rasisme er direkte feilaktig».
Rune Wiken
Rune Wiken er en hurtig og duellsterk spiller, og er god til å utfordre én mot én.
Fotballkarrieren startet på Avaldsnes, hvor han som 16-åring spilte fem kamper og scoret to mål, før han ble innlemmet i FK Haugesunds juniorlag.
SOS Rasisme
Forhold til Tjen folket
I 2009 kom det også frem at flere av toppene i SOS Rasisme også er styremedlemmer i Tjen Folket. Khalid Samili som var den første lederen av SOS Rasisme, sa i 2009 at han «ble skvist ut av kommunistene», at «SOS Rasisme i dag er styrt av hovedsakelig hvite kommunister» og videre at «det er et paradoks at det trolig er flere «svartinger» som er med i Frp enn i SOS Rasisme».
Rune Wiken
I august 2006 valgte Wiken å trappe ned med fotballen grunnet skader, og forlot dermed klubben for tredje gang. Sett bortifra ett års pause fra fotballen, samt et kort opphold i Lillestrøm, er han sammen med Jostein Grindhaug og Arild Andersen, den som hadde vært lengst i klubben. Han har dermed "overlevd" fem trenerskifter i FK Haugesund.
SOS Rasisme
Forhold til Tjen folket
I mai 2010 uttalte professor i sammenlignende politikk ved Universitetet i Bergen, Frank Aarebrot at koblingene mellom Tjen folket og SOS Rasisme var så sterke at troverdigheten til sistnevnte ble svekket. Denne uttalelsen kom som følge av en artikkel i Dagbladet, der det ble vist at mellom ni og elleve personer i ledelsen til SOS Rasisme har koblinger til Tjen folket. I artikkelen går det frem at åtte av de til sammen tjue tilsatte i SOS rasisme; seks av de ni som er tilsatte i mer enn 40 prosent stilling var tilknyttet Tjen folket og tre av de fire høyest lønnede personene skal være styremedlemmer i Tjen folket.
Akilles Alferaki
Bakgrunn
Alferaki ble født i 1846 i Kharkov i familien til godseier Nikolai Alferaki. Akilles' barndom var i Taganrog, i et praktfull slott bygget av hans far i Katolitsjeskaja-gaten og som nå tilhører historisk-etnografisk museum. Takket være grundig opplæring i hjemmet, bl.a. i musikkteori, var det mulig for ham å komme inn på det historisk-filologiske fakultetet ved universitetet i Moskva.
Rune Wiken
Meritter: 4 U18- og 4 U21-landskamper for Norge.
SOS Rasisme
Forhold til Tjen folket
Ovenfor Dagbladet avviste Ormåsen, som er leder for Tjen folket, anklager om kupp, og landsstyrerepresentant i SOS Rasisme, Monica Hauge Skaten, med bakgrunn i Arbeiderpartiet sa at det ikke var merkbart at det er mange Tjen folket-medlemmer i SOS Rasisme.
Neckar
Neckar er en elv i Hessen og Baden-Württemberg i Tyskland. Den har en lengde på 367 km og er en av de store sideelvene til Rhinen som den møter i Mannheim fra høyre. Neckar har sitt utspring i Schwarzwald, nær Villingen-Schwenningen i det vernede området Schwenninger Moos 706 moh. Herfra renner den gjennom Tübingen, Nürtingen, Esslingen, Stuttgart og Heilbronn.
SOS Rasisme
Forhold til Tjen folket
Av styremedlemmene i 2010 er fire personer knyttet til Tjen folket: Kjell Gunnar Larsen (SOS rasisme: Daglig leder, hovedkasserer og styremedlem – Tjen Folket: Styremedlem), Bjarne Stokke (SOS rasisme: Styremedlem, medlem økonomiutvalget – Tjen Folket: Styremedlem), Henrik Ormåsen (SOS rasisme: 1. varamedlem til arbeidsutvalget – Tjen Folket: Styreleder) og Kenneth Fuglemsmo (SOS rasisme: Medlem i landsstyret – Tjen Folket: Styreleder for ungdomsorganisasjonen «Revolusjonær Kommunistisk Ungdom»)
Akilles Alferaki
Bakgrunn
Musikk var yndlingsbeskjeftigelse for Alferaki, men han kunne ikke vie hele sin tid til musikk. Familiesituasjonen krevde at han flyttet til byen Taganrog hvor han bosatte seg på slutten av 1870-tallet.
Rune Wiken
Et av høydepunktene i karrieren for Wiken, var da han bar kapteinsbindet for Norge mot Finland på U21-landslaget. Utligningsmålet mot Viking i cupen på Stavanger stadion i august 2003, en kamp FKH senere vant, er et annet stort øyeblikk.
Neckar
Navnet Neckar kom via Nicarus og Neccarus fra det keltiske ordet Nikros, som betyr «vill elv» eller «vill mann». Siden ca. 1100 ble det transportert tømmer fra Schwarzwald på Neckar, f.eks. til Nederland og skipsverftene der. På 1800-tallet ble de tradisjonelle hestedrevne taubåtene erstattet av dampskip som brukte en 155 km lang kjede til å dra seg oppover elva. Jernbanen gjorde det mulig å transportere tømmer til havnen i Heilbronn, og tømmerfløting ble derfor bare praktisert i de nedre delen av Neckar etter 1899.
Eidsberg kirke
Eidsberg kirke (også kalt Østfolddomen) ligger i Eidsberg i Indre Østfold kommune i Østre Borgesyssel prosti, og er opprinnelig fra 1200-tallet. Kirken ligger ned mot Glomma ved siden av fylkesvei 124.
Historie
Før dagens gotiske kirke stod det mest sannsynlig en steinkirke i romansk stil. Funn av granittkvadre i tårnmuren og skipets murer, i dagens kirke, tyder på at kirken kom til på midten av 1100-tallet. Rygge kirke i samme fylke kan gi noen indikasjoner på denne kirkens utseende. Fra den eldste kirken er det identifisert en kvaderstein med innhogd sjakkbrettmønster og en annen kvaderstein med runeinnskriften «Odinkar». Dette navnet er uvanlig i Norge, men kjent fra Danmark. Navnet kan vise til biskop Odinkar i Ribe, som Olav den hellige kalte inn for å drive misjonsarbeide i Viken. Der finnes også slike sjakkbrettkvadere. Det er i tillegg bevart et tympanonfelt med en hjort med et kors mellom hornene på høyre side. Den eldste kirken var delvis kledd med granittkvadere, grunnplanen på denne kirken er ikke kjent. Den romanske kirken ble revet rundt midten av 1200-tallet og erstattet av en kirke med vesttårn, skip og kor. Kirken som erstattet den romanske var i gotikk og bygget rundt 1250-1260.
Tårnets østmur har brannskadede steiner og det finnes 1,15 meter under gulvet i tårnfoten et kull- og sotlag, dette tyder på at kirken har brent i middelalderen, rundt år 1420.
Kirken gjennomgikk flere reparasjoner på 1600-tallet, blant annet tårntaket, skip- og kortaket, himlingen og gulvet fikk tilsyn.
I 1700 ble det ført opp et sakristi på kirkens nordre korside.
I 1722 kom Eidsberg kirke på private hender. Grunnen til dette var den dårlige økonomiske tilstanden hos kongemakten etter den store nordiske krigen ved starten av 1700-tallet. I det turbulente året 1814, ble kirken på et tidspunkt brukt som stall og magasinhus av svenske styrker. I 1848 kjøpte Eidsberg kommune kirken.
På slutten av 1800-tallet skjedde det mye i kirkelandskapet i Eidsberg. I 1878 ble både Trømborg og Hærland kirke ført opp, og med Eidsberg kirkes dårlige forfatning ville man også her gjøre noe. Etter at forslaget om å erstatte kirken med en trekirke falt med 29 mot 3 stemmer i kommunestyret, var det klart at et større oppussingsarbeide, etter tegninger av arkitekt Paul Due, skulle settes i gang.
Ombygningen, som ble utført 1880-1881, var svært omfattende. Kirken gikk fra å være en langkirke til å bli en korskirke. Koret og deler av skipet ble revet og erstattet med tverrarmer i tillegg til et mye kortere kor, med sakristi på hver side. Også tårnet ble bygget om. Arbeidet ble utført med moderne teglstein og kirken fikk et gotisk/nygotisk preg.
Neckar
Det er populært å sykle langs elva, særlig i sommermånedene. De bratte dalsidene blir brukt til dyrking av vindruer, hovedsakelig til å lage Trollinger.
Byer langs Neckar
Fra kilden til munningen i Rhinen:
SOS Rasisme
Forhold til Tjen folket
I 2010 siterte Dagbladet et foredrag holdt av Kjell Gunnar Larsen, hvor han beskrev hvordan SOS Rasisme skulle bygges opp til å være frontorganisasjon og vervebase for Tjen folket. Larsen uttalte bl.a. at «her kan vi svømme som fisken i vannet».
Medlemsjukssaken, tap av offentlig støtte, konkurs og straffesaker
Fra januar 2010 ble omfattende medlemsjuks avdekket i SOS Rasisme, som endte med at organisasjonen ble dømt til å tilbakebetale store verdier og deretter ble slått konkurs.
Talsmenn for SOS Rasisme uttalte i 2010 til media at SOS Rasisme ville saksøke LNU og hevdet at LNU uten saklig grunnlag hadde fratatt organisasjonen frifondstøtte. Ledelsen i SOS Rasisme hevdet at den behandlingen de hadde møtt fra LNU i denne saken minnet mest om Kafkas roman Prosessen. Organisasjonen oppfordret LNU til å levere en politianmeldelse. LNU uttalte at rådet er i dialog med politiet om saken.
I begynnelsen av mai 2010 ble det videre kjent at LNU, i tillegg til å trekke tilbake støtten for 2009 på 4,5 millioner, også krevde tilbake frifondstøtten som ble utbetalt for 2007 og 2008 (9,7 millioner kroner).
Det statlige Fordelingsutvalget valgte å holde tilbake støtten for 2010 og gjennomføre kontroll av medlemsmassen. Videre krever Oslo kommune 2,2 millioner kroner tilbakebetalt fra SOS Rasisme.
Klassekampen har hevdet at SOS Rasisme overførte flere millioner kroner, bl.a. offentlige støttemidler som egentlig skulle gått til lokal aktivitet, til et heleid selskap av SOS Rasisme som ifølge Klassekampen drev med eiendomsspekulasjon, Aktivisteiendom AS. SOS Rasisme opplyser at alle de aktuelle lokalene brukes til egen aktivitet, og at organisasjonen mener det er mer gunstig økonomisk å eie enn å leie lokaler.
Hovedkasserer Kjell Gunnar Larsen har hevdet at det er «høyreekstreme» som står bak vedtaket til LNU om å trekke støtten til SOS Rasisme. Dette følges opp av SOS Rasisme sentralt som mener å kunne dokumentere at det er nazister som står bak opplysningene som medførte trekk av støtte fra LNU.
I juli 2011 ble SOS Rasisme politianmeldt for bedrageri og falsk forklaring av staten ved Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet etter mistanker om systematisk juks med medlemstallene.
I 2011 ble SOS Rasisme saksøkt av LNU for omfattende medlemsjuks og misbruk av pengestøtten de har mottatt, med krav om tilbakebetaling av 9,7 millioner kroner. I oktober 2011 startet rettssaken i Haugaland tingrett. En LNU-granskning fant at organisasjonens reelle medlemstall var ca. 5 000, ikke 37 000 som organisasjonen hevdet.
Den 2. november 2011 tok Namsmannen beslag i SOS Rasismes eiendommer, herunder organisasjonens lokaler i Haugesund samt 100 prosent av aksjene i Aktivisteiendom AS.
Dom i saken ble avsagt 10. november 2011. SOS Rasisme ble dømt til å tilbakebetale 9 708 501 kroner til LNU, samt til å dekke LNUs saksomkostninger på 819 000 kroner. SOS Rasisme anket dommen i desember 2011 inn for Gulating lagmannsrett. SOS Rasismes advokat skrev i anken at organisasjonen ville bygge sin sak på de samme bevis og anførsler som i tingretten.
I november 2011 iverksatte Haugaland og Sunnhordland politidistrikt etterforskning mot SOS Rasisme for bedrageri og falsk forklaring, på bakgrunn av statens politianmeldelse av organisasjonen. SOS Rasisme ble i desember stevnet av Staten ved Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet, med krav om tilbakebetaling av 6,8 millioner som Staten mener organisasjonen har jukset til seg.
24. februar 2012 gjennomførte politiet razzia i SOS Rasismes hovedkontor i Haugesund i etterforskningen av medlemsjuks. SOS Rasisme mente seg utsatt for en «hekseprosess». Politiet beslagla datamaskiner og flere esker med dokumenter.
Akilles Alferaki
Borgermester
Alferaki ble valgt som Taganrogs borgermester i 1880. I 1881 stadfestet Taganrogs bystyre at budsjettet skulle bli dobbelt så stort som før. Mesteparten ble brukt på beplantning langs gatene, brolegging og for utvikling av grunnundervisning i skolene. På denne tiden ble også de første bulevardene anlagt.
Alferaki foreslo også mange nye prosjekter, noen av disse ble også igangsatt. Eksempelvis ble det reist et monument til ære for Peter den store på tohundreårsdagen for Taganrog. Alferakis' henvendelse til innenriksministeriet bidro til å skaffe penger.
Musikk
Aktiviteten som byens borgermester kunne ikke holde Alferaki fra hans hovedinteresse – musikken. Han deltok aktivt i virksomheten med Taganrogs musikk-dramatiske forening (grunnlagt i 1883). I løpet av 1880-tallet ble også de første musikkforeninger og symfoniorkester dannet i byen.
I 1888 flyttet Alferaki til St. Petersburg hvor han kunne vie mesteparten av sin tid til musikk. Han skrev mer enn hundre romanser og to operaer: «Kupalas datter» og «Skogens tsar».
Alferaki døde i 1919 i Petrograd som da var navnet på dagens St. Petersburg.
Eidsberg kirke
Historie
Til kirkens 750-årsjubileum i år 2000 stod et nytt 25 stemmers orgel klart.
Bygget
Ved inngangen til kirken støter man på en portal. Portalen består av tørr og hard kleberstein fra Indre Østfold. Buen øverst på de to søylene i portalen bæres av to mennesker som. Over portalen finnes en figur over St. Olav, som kirken er viet til. En annen ting man kan bite seg merke i er to innhugne kors på venstre side av portalen. Portalen skriver seg fra siste halvdel av 1200-tallet. Inne i selve kirken finnes spor av en gjenmurt sydportal, som kom til syne i 1959, under oppussingsarbeidet.
Over portalen finner man et originalt vindu som under restaureringene på 60-tallet ble satt inn med et glassmaleri laget av glassmester Haugland. Dette glassmaleriet kom til som en testamentarisk gave fra husmann Julius Johansen Skaltorp som ville at også våpenhuset, hvor fattigfolkets kister ble henvist ved gravferder, skulle prydes.
SOS Rasisme
Medlemsjukssaken, tap av offentlig støtte, konkurs og straffesaker
29. februar 2012 kom det frem at SOS Rasismes advokater truet med å fratre oppdraget som advokater fordi de ikke hadde fått betalt. Advokatene krevde over en million fra SOS Rasisme. I mars 2012 begjærte advokatene at Namsmannen tok utlegg på over en million kroner fra SOS Rasisme for å dekke kravene.
I oktober 2012 ble SOS Rasisme dømt i et sivilt søksmål i Haugaland tingrett til å tilbakebetale 6,8 millioner kroner samt betale saksomkostninger til staten ved Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet for å ha oppgitt uriktige medlemstall. Dommen ble avsagt som fraværsdom, ettersom SOS Rasisme ikke møtte i retten. Regjeringsadvokaten førte saken på vegne av staten. Denne dommen er nå rettskraftig.
I november 2012 avviste Gulating lagmannsrett SOS Rasismes anke over dommen fra november 2011, der organisasjonen ble dømt til å betale 9 708 501 samt saksomkostninger til LNU. Anken ble avvist fordi SOS Rasisme lot være å betale ankegebyret. Dommen er dermed rettskraftig.
4. mai 2013 ble SOS Rasisme begjært konkurs og advokat Jens Otto Haugland ble oppnevnt som bestyrer av konkursboet.
I april 2014 ble Kjell Gunnar Larsen, som var daglig leder frem til konkursen, arrestert av politiet og siktet for underslag av over 15 millioner kroner, hvitvasking, boforringelse og bounndragelse i forbindelse med konkursen i SOS Rasisme.
I juli 2015 oversendte politiet siktelser mot ti tidligere aktivister og ansatte i SOS Rasisme for grovt bedrageri, grov økonomisk utroskap, bounndragelse og hvitvasking av flere millioner kroner. Straffesakene er forhåndsberammet til å vare åtte uker i Haugaland tingrett, med oppstart 11. januar 2016.
I september 2015 tok statsadvokaten i Rogaland ut tiltale mot åtte tidligere ledere i SOS Rasisme for grovt bedrageri med strafferammer på inntil 9 års fengsel.
2. november 2016 ble åtte tidligere ledere og ansatte i SOS Rasisme dømt til fengselsstraffer for bedrageri i forbindelse med medlemssjukssaken. Blant de dømte var SOS Rasismes siste daglige leder Kjell Gunnar Larsen og SOS Rasismes siste styreleder Trond Thorbjørnsen.
«Nye SOS Rasisme»
I mars 2012 annonserte SOS Rasisme at organisasjonen hadde etablert en ny juridisk enhet med navnet Nye SOS Rasisme. Dette skjedde som en direkte konsekvens av de økonomiske kravene og bedragerietterforskningen mot organisasjonen som medlemsjukssaken medførte. Nye SOS Rasisme ble formelt etablert av enkelte av de eksisterende lokallagene i «gamle» SOS Rasisme, og beholdt logoen og programmet til «gamle» SOS Rasisme. I en pressemelding hevdet organisasjonen at «i snart tre år har enkelte myndigheter og medier drevet en regelrett heksejakt på gamle SOS Rasisme». Daglig leder Kjell Gunnar Larsen åpnet for at «gamle» SOS Rasisme kan bli nedlagt. Ifølge Dagbladet dominerer kommunistpartiet Tjen Folkets medlemmer, akkurat som i «gamle» SOS Rasisme, den nye organisasjonen.
I mars 2012 skrev Dagbladet med referanse til anonyme kilder at personer med tilknytning til SOS Rasisme og tillitsverv i organisasjonen hadde vært med på å bygge opp den høyreekstreme organisasjonen Norwegian Defence League (NDL) samt hadde flertallet i ledelsen i NDL, og således var med på å vedta demonstrasjonen 9. april 2011 på Kontraskjæret ved Akershus festning; som ble en fiasko for NDL, da nesten ingen medlemmer møtte opp. Derimot hadde SOS Rasisme møtt opp med flere titalls demonstranter og fikk stor oppmerksomhet. Årsaken til infiltrasjonen av NDL skal ha vært for å skape et aktivt fiendebilde.
I september 2012 trakk «Nye SOS Rasisme» sin talsperson Kim Kopperud seg fra organisasjonen, og meldte seg ut av SOS Rasisme og Tjen folket. Han uttalte at han ikke så forskjell på «gamle» og «nye» SOS Rasisme. Kopperud sa at «det er Tjen Folket som styrer SOS Rasisme – og Nye SOS Rasisme. Linja er at du gjør som du blir bedt om av ledelsen i Tjen Folket».
Medlemsutvikling 1987–2008
For grunnlagsåret 1992 oppfylte ikke organisasjonen kravene til statsstøtte, og rapporterte heller ikke inn medlemstall til fordelingsutvalget. Siste halvdel av 90-tallet lå organisasjonen stabilt på fire til fem tusen medlemmer. Fra 2000 har organisasjonen opplevd sterk vekst fram til 2006. Medlemskontingenten på dette tidspunkt lå på 10 kr for personer utenfor Oslo, og 50 kr for personer bosatt i Oslo.
Med tellende medlem menes person under 26 år ved utgangen av året.
SOS Rasisme ble gransket for måten de vervet medlemmer i 2009 i forbindelse med offentlige tilskudd basert på blant annet medlemstall. Carl F. Gjerdrum i Fordelingsutvalget har ifølge NTB uttalt «det høres ut som de har en måte å verve medlemmer på som er på kanten av loven».
KPMG utarbeidet en rapport som viste at totalt halvparten av de spurte i Trondheim, Haugesund og Molde ikke visste at de var registrerte som medlemmer i SOS Rasisme i 2008. En kontroll viste også at 200 oppførte medlemmer ikke eksisterte i folkeregisteret, og det ble derfor krevd tilbakebetaling av offentlig støtte.
Eidsberg kirke
Bygget
Går man litt til høyre for portalen vil man på den søndre tårnveggen finne et granitthode ca. 8 meter oppe. Dette hodet symboliserer høyden på den kjempen som ifølge legenden skal ha vært med på byggingen av kirken. Videre forteller sagnet at kjempen stod for tømmeret og at han vasset over Glomma og til «Mørkja» Skiptvet for å hente det. Han bar visstnok 12 tømmerstokker på ryggen, mens den trettende ble brukt som vandrerstokk.
I våpenhuset vil man finne flere steiner funnet i området rundt kirken, et kistelokk av stein man fant under gulvet under restaureringen i 1960 og en minnetavle over de falne i Eidsberg under 2. verdenskrig finnes også. I tillegg til dette står det en kirkeklokke fra 1528, som ble brukt helt opp i 70- årene da den fikk en sprekk som ikke lot seg reparere. Klokken ble omstøpt av Friderich Meier i 1730 og bærer utydelig latinsk påskrift: «Gjennom hundre og tre ganger ti år har jeg lydt, tre ganger seks har jeg vært stum mens jeg atter omsmelter klinger. Hans Smidt (er) s(o)g(ne)prest. Jeg er kreve(t av) I (anus) Colstrup O(le) Hersætter T(rond) Foss».
Inventar
I taket på våpenhuset henger det en domsengel, fra før-reformatorisk tid, i tre. Engelen bærer basun og tavle med slik innskrift. «Staar op i død oc komer for dom»
Veien opp i selve tårnet og til klokkene går gjennom en steintrapp i tårnmuren. Klokketårnet inneholder i dag 3 klokker. Klokken som står i våpenhuset ble i 1978 erstattet av Tønsberg-verksted O. Olsen og er den største klokken i tårnet. På denne klokken står: «Land, land, land, hør Herrens ord.» Den mellomstore klokken, som i tillegg er den eldste, står det: «H. Iver Seffersøn soneprest thil Esberch och Thore Seffersøn ann 1625». Den siste og minste klokken stammer fra samme verksted som den største, og ble laget i 1863. Den bærer inskripsjonen: «Jeg ringer støvet i graven favn. Gud favne sjelen i Jesu navn».
Utenom døpefonten er det alteret som er eldst, og skriver seg fra ca. 1600. Den enkel i sin utforming med listeornamentikk fra renessansen. Det man finner over alteret derimot er langt mer spektakulært. Altertavlen, som ble skjenket av Pastor Hans Bertelsen Mulen, som var prest i Eidsberg, og Jens Nielsen Biering, kom til i 1651. Altertavlen ble laget av Christopher Ridder ved en av de mest anerkjente billedhuggeriene på den tida. Stilen for tavlen er renessansen, men detaljene skriver seg fra bruskbarokken. Nederst på tavlen ser man korsfestelsen med Moses og Aron på hver side. Over dette kan vi se oppstandelsen, før man på topp avslutter man med himmelfarten. Flere av apostlene kan sees på sidene av tavlen i tillegg til Salvator Mundi (Kristus) på toppen som verdens frelser.
Prekestolen i kirken stammer fra 1661 og er også laget av Christopher Ridder. I himlingen henger det en due som symboliserer Den hellige ånd som hviler over presten. Ellers på himlingen kan man se kvinneskikkelser som viser til dydene: Kjærlighet, ydmykhet, håp, tro, utholdenhet og fromhet. De fire evangelistene og Salvator Mundi og finner man foran på selve stolen. Under stolen henger det en drueklase som viser til at prestens forkynnelse skal bære frukt.
Et epitafium (minnetavle) over Hans Bertelsen Mule og familie fra 1658 henger over døren til barnesakristiet. Epitafet stammer fra 1658 og bærer påskriften: «Salig ere de døde som døe i Herren. Ja ånden siger at de hvile aff deris arbeide. Apoc. 14 Jesu Guds søns blod, gjør os rene aff alle synder. 1. Joh.1.». Under står det i tillegg en latinsk inskripsjon som er delvis visket ut. Koret har to glassmaleriet som er inndelt i to felt med en av evangelistene i hvert av dem. Disse glassmaleriene stammer fra ombyggingen av kirken i likhet med de andre glassmaleriene i kirken og sakristiene. I disse glassmaleriene finner vi symboler som alfa og omega, lammet og davidsstjernen.
Fra 1520 finnes det en alterkalk i sølv (omarbeidet i 1661), og fra 1856 alterkalk og disk i sølv. Det finnes to dåpsfat, det største antageligvis fra begynnelsen av 1600-tallet, mens man i 1703 skaffet seg det minste. Fra første halvdel av 1200-tallet finner man fragmenter fra et emaljert og forgylt (i kobber) relikvieskrin. Fragmentene er, sammen med deler fra Tønsberg og Valdres, en del av det relikvieskrin ved Universitetets Oldsaksamling. Nederst i kirken står figurer av Adam og Eva. Figurene stod opprinnelig ved oppgangen til den fornyede prekestolen, men etter ca. 100 år borte fra kirken står de i dag nederst.
De to lysestakene for kirkelys og den sjuarmede lysestaken i sølvplett tilhører nygotikken. Da kirken ble ombygd kom alterringen, benkene, flere av stolene og galleriet vi ser i dag. Arkitekt Ole Stein tegnet kirkestolene fra 1932. Arkitekt Karl Høie forærte kirken tre store, to små lysekroner og fire lampetter i messing, i tillegg til å gi hovedkirken elektrisk oppvarming og flomlys (1946). Julius Johansen Skaltorp ga i 1935 elektrisk varme til koret. I 1935 ble også en messingkanne til dåpsvannet gitt kirken fra Eidsberg Kvindeforening.
I de senere år har det blant annet kommet lysglobe (1999) og et godt høyttaleranlegg med teleslynge.
Andre bygninger tilknyttet kirken
Etter tegninger av arkitekt O. Stein ble det i 1932 ført opp et kapell liggende vest for kirken med apsis mot syd. Kapellet ble murt opp med tegl på en sokkel av granitt. Over inngangen ser man et rundt glassmaleri med korsmotiv av glassmester G.A. Larsen fra Oslo. De andre glassmaleriene, som også er laget Larsen, har lysmotiv i vinduene og korsmotiv i koret. I det apsidale koret finner man et veggmaleri av Rolf Klemmetsrud, også han fra Oslo. Veggmaleriet viser korsfestelsen, Gudsøye, due, kronet engel og Kristus i mandorla.
I 1985 ble Kirkestua åpnet der hvor kirkestallen tidligere hadde ligget. Store deler av arbeidet ble utført på dugnad og bygget brukes i dag til konfirmantarbeid, barnekor, barnearbeid og andre kirkelige aktiviteter. Flere foreninger i området benytter seg også av den, i tillegg til at den leies ut til private arrangementer.
Ved siden av Kirkestua ligger et telthus. Like over veien finner man Eidsberg prestegård.
Prester ved Eidsberg kirke
*prost
Colombia under Sommer-OL 1960
Colombia deltok med 16 utøvere under sommer-OL i Roma 1960.
Kiel
Kiel (uttales "k-il") er en havneby nord i Tyskland med 246 306 innbyggere (2016). Det er hovedstaden og største byen i delstaten Schleswig-Holstein. Byen har et universitet med sterk tilknytning til maritime emner og var lenge vertsby for den tyske hovedmarinebasen.
Geografi
Kiel ligger på begge sider av Kielfjorden, som danner en naturlig havn ved Østersjøen. Vannskillet mellom Nordsjøen og Østersjøen går gjennom de sørlige bydelene, slik at de to elvene i byområdet, Schwentine og Eider, munner ut i henholdsvis Kielfjorden og Nordsjøen. I bydelen Holtenau ligger den østlige inngangen til Kielkanalen (Nord-Ostsee-Kanal). Området er preget av moreneåser, som øst for byen danner det Holsteinske Sveits.
Historie
Kiel ble grunnlagt av greve Adolf IV av Holstein mellom 1233 og 1242. Kun ved Kiel berørte Sachsens territorium Østersjøen – området nord for Levensau var dansk, og øst for Schwentine, bak Limes Saxoniae, lå Wagrien, som var et slavisk område. Dermed var Kiel en av de nordligste byene i Det hellige romerske rike av den tyske nasjon.
Befolkningsutvikling
I 1885 hadde Kiel mer en 50 000 innbyggere. I 1900 var folketallet 100 000, og Kiel ble storby. Fram til 1910 ble tallet mer enn fordoblet til 211 000. Det største antallet innbyggere hadde byen i desember 1942 med 306 000. I 2006 bodde 230 918 mennesker i Kiel
Kristendom
Opprinnelig tilhørte Kiel erkebispedømmet Bremen, og lå under bispedømmet Schleswig. Etter at reformasjonen nådde byen i 1526, ble Kiel overveiende protestantisk og tilhørte Den evangelisk-lutherske landskirke i Schleswig-Holstein som i 1977 ble del av Nordelbische Evangelisch-Lutherische Kirche.
I tillegg til den Selbständige Evangelisch-Lutherische Kirche, finnes den Danske Kirke i Sydslesvig, den Evangelisch-Freikirchliche Gemeinde, den Evangelisch-methodistische Kirche, den Freie evangelische Gemeinde, den Pfingstkirche, den Apostolische Gemeinschaft og Adventistene.
I 1891 ble den første katolske kirken etter reformasjonen bygget. Kiel tilhører den 1993 grunnlagte erkebispedømme Hamburg.
Dessuten er Den nyapostoliske kirke, De siste dagers hellige (mormoner) og Kristensamfunnet representert i byen.
Dagens befolkningen er ca. 48 % protestantisk og 7 % katolsk.
Jødedom
Det foreligger ingen historiske bevis for at det bodde jøder i Kiel før slutten av 17. århundre. Det var Christian VII som hjalp jøder å bosette seg i Kiel. I 1782 ble det første bedehuset grunnlagt. I 1933 hadde menigheten rundt 600 medlemmer. Under krystallnatten i 1938 ble den daværende synagogen ødelagt, men på det tidspunktet hadde allerede halveparten av byens jøder flyttet fra byen. De fleste av dem som fremdeles var i byen i 1939, ble deportert og drept av nasjonalsosialister.
I 1961 bodde bare 27 jøder fremdeles i Kiel, men etter 1989 førte innvandring fra Øst-Europa til at menigheten vokste til omtrent 400. Siden 2004 er det 2 jødiske menigheter i Kiel.
Islam
Den første muslimske menigheten i Kiel ble grunnlagt 1978. I dag har tallet vokst til 10 menigheter. Sommeren 2004 ble byens første moské ferdigstilt.
Politikk
Opprinnelig var byens øverste en fogd som ble innsatt av landsherren. Ved siden av fogden hadde Kiel tidlig et bystyre som etter 1315 i større grad utøvde makt i byen. Bystyret kalles i dag Ratsversammlung og dets formann Stadtpräsident, mens Oberbürgermeister betegner rådmannen. Siden 2003 velges også denne direkte av befolkningen.
Den rådmannen Angelika Volquartz (CDU) var den første kvinnen i denne stillingen i byens historie.
Ola Rognskog
Ola Rognskog (født 11. april 1961) er en norsk lokalpolitiker (Sp) som fra 2007 til 2019 var ordfører i Halsa kommune. Fra 2015 var han også leder av Nordmøre regionråd. Han har også vært styreleder i Felleskjøpet Nordmøre og Romsdal.
Kiel
Politikk
Partiene i Ratsversammlung er: SPD og Bündnis 90/Die Grünen har avtalt å samarbeide.
Ola Rognskog
Rognskog var medlem av kommunestyret og formannskapet i Halsa kommune fra 1999 til 2003 og igien fra 2007. Han er gårdbruker og bor i grenda Betna i Halsa kommune.
Kiel
Våpen
Kiels våpenskjold er det såkalte "holsteinske neslebladet" i sølv på rødt med en mørkegrå båt. Dette sølv-neslebladet på rød grunn er våpenet til grevene av Schauenburg og Holstein. Den murede båten symboliserer byrettet (ved bymuren) og beliggenheten som havneby.
Økonomi og infrastruktur
Kiel er tjenesteytelsessted. 78,5 % av alle ansatte i Kiel jobber i tertiærnæringer, 21,4 % i sekundærnæringer og 0,2 % i jordbruk.
Utsikten over Kiels skyline er preget av store portalkraner, noe som vitner om at byen er en viktig verftsby. Dessuten finnes maskinfabrikker og andre industrier, for eksempel EDB- og kontormaskinfabrikasjon. Kiel er også Tysklands viktigste cruiseskiphavn. Inntil 60 meter høye ferger (bl. a. MS Color Fantasy) og cruiseskip preger byens havneområde.
Skipsfart
Kiel er et viktig fergested ved Østsjøen
Passasjer/frakt-ferger seiler til I Kiel ligger østenden av Nord-Ostsee-Kanalen (Kiel-Kanalen). Siden Kieler fjorden skiller østlige og vestlige bydeler fra hverandre, kjøres ferger på fjorden som del av kollektivtrafikken.
Veier
Ved motorveiene A 210 og A 215 er Kiel knyttet til A 7/E 45 Hamburg–Danmark. Andre hovedveier er B 4, B 76, B 202, B 404, B 502 og B 503.
I Kiel begynner den 2004 åpnet fergeruten Deutsche Fährstraße (Tysk fergerute) til Bremervörde som knytter sammen omtrent 50 forskjellige ferger, broer, sluser, demninger og maritime museer; kjennemerkene er svevefergene i Rendsburg og på Osten.
Kollektivtransport
Kommunal kollektivtransport betjenes av busser av Kieler Verkehrsgesellschaft (KVG) og ferger av Schlepp- und Fährgesellschaft Kiel (SFK). Regional busstrafikk betjenes av Autokraft.
Nå betraktes det som feil å ha innstilt trikken i 1985. Det finnes planer om å bygge en bybane, men uklar finansiering har forsinket dette.
Jernbane
Sentralstasjonen ble renovert 1999–2006. Det er kun strekningen mot Neumünster–Hamburg som er elektrifisert. Som fjerntog kjøres daglige ICE mot Regionaltog kjøres minst hver time mot
Flytrafikk
Flyplassen Kiel-Holtenau har hatt noen forbindelser en stund til oktober 2006, men fordi flyplassen Hamburg-Fuhlsbüttel ligger bare en times kjøring fra Kiel, viste de seg ikke å være rentable. Utvidelsen er blitt forkastet i mellomtiden.
Media
I Kiel ligger både NDRs og ZDFs regionalstudioene for Schleswig-Holstein. Kommersielle radiostasjoner er R.SH (Radio Schleswig-Holstein), NORA (Nord-Ostsee-Radio) og Delta Radio. Åpne kanaler er TV-stasjonen Kiel.tv og Radiostasjonen 101.2 KielFM.
Fra Kiel-Nord sender den britiske hærens radiostasjon, British Forces Broadcasting Service (BFBS).
Den lokale dagsavisen heter Kieler Nachrichten og utgis av Kieler Zeitung Verlags- und Druckerei KG-GmbH & Co.
Bybilde
Kiel er preget av nærheten til havet. Den første byen ble grunnlagt på halvøya mellom fjorden og Lille kielen. Den nordlige landtilgangen var sikret av borgen. Byen var dannet regelmessig med torget i midten og åtte veier fra dets hjørner i rett vinkel til hverandre.
I århundrer sto Kiel i skyggen av andre østersjøbyer (først og fremst Flensburg og Lübeck), men ble talt som en av Holsteins største byer og har vært medlem av hansaen lang tid. Kun ved slutten av 1700-tallet begynte byen å utbre seg ut over halvøya. Når Kiel ble skilt fra Danmark i 1864 og ble litt senere til prøyssisk krigshavn, begynte byen å vokse i alle retninger, raskere enn de fleste byer i Tyskland. Villabydeler oppsto i nord, mens rundt sentrum ble det bygårder. På østbredden ble Europas største verft og flere arbeiderkvarterer bygd. Trangheten i sentrum førte allerede i 1920-årene til planer for å ombygge byen. Planene ble realisert etter andre verdenskrig som hadde ødelagt hele byen. I 1950- til 1970-årene ble byen omgjort til en mer moderne og åpen by. Byens sentrum ble integrert, mens man avsto fra å rekonstruere historiske bygninger. I dag betraktes oppheving av små veier og store vare-, parkerings- og kontorhus mer kritisk. En kan si at Kiel har et sentrum, men ingen gamleby.
Kieler Woche
Kieler Woche arrangeres hvert år i siste juni-uken. Det er verdens største seilarrangement og Nord-Europas største omreisende tivoli.
Den føderale republikken Jugoslavia
Den føderale republikken Jugoslavia (serbisk: Савезна Република Југославија, montenegrinsk: Savezna Republika Jugoslavija) var en føderal stat bestående av republikkene Serbia og Montenegro. Den eksisterte fra 1992 til 2003, da den ble erstattet av den løsere føderasjonen Serbia og Montenegro.
Bakgrunn
Den føderale republikken Jugoslavia (FRJ) ble dannet 28. april 1992 av Serbia og Montenegro, de to gjenværende republikkene fra den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia.
Kosovo
Krigen i de vestlige delene av den tidligere republikken hadde blitt avsluttet i 1995 med Dayton-avtalen. Men i Kosovo, sør i staten, ønsket den kosovoalbanske majoriteten uavhengig fra den føderale republikken. Gjennom hele 1990-årene forsøkte ledere for Kosovos albanske majoritet å få uavhengighet gjennom forhandlinger og ikke-voldelige midler. I 1996 etablerte radikale albanere KLA, Kosovos frigjøringshær, som utførte væpnede operasjoner i provinsen. Den jugoslaviske reaksjonen var militær maktbruk mot den sivile befolkningen, noe som fikk mange kosovoalbanere til å flykte fra hjemmene sine.
Etter at 45 sivile albanere ble drept i landsbyen Racak, og den mislykkede Rambouillet-avtalen tidlig i 1999, begynte Kosovokrigen. I krigen gjennomførte NATO flere flyangrep mot mål i Serbia og Montenegro, og etter to måneder trakk Miloševićs regjering sine styrker vekk fra Kosovo. Fra juni 1999 var provinsen kontrollert av fredsbevarende styrker fra NATO og Russland, og FN etablerte en midlertidig administrasjon i Kosovo.
Milošević-regimet faller
Da Milošević avviste resultatet av den første valgrunden i nye valg for det føderale presidentskapet i september 2000, førte dette til store demonstrasjoner i Beograd 5. oktober. Protestene førte til og regimets autoritet kollapset. Opposisjonens kandidat, den reformerte nasjonalisten Vojislav Koštunica, tok over som Jugoslavias president 6. oktober 2000.
31. mars 2001 ble Milošević arrestert og utlevert til den internasjonale krigsforbryterdomstolen i Haag som den første statslederen i verdenshistorien. Han hadde allerede i 1999, mens Kosovokrigen pågikk, blitt tiltalt for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten. Rettssaken i Haag pågikk til Milošević ble funnet død på cellen etter å ha sittet fem år i varetekt.
Jugoslavia oppløses
I mars 2002 ble myndighetene i Serbia og Montenegro enige om en statsforfatningsreform som ga langt mindre makt til det føderale nivået. Et føderalt parlament og en føderal regjering fortsatte å eksistere, men beholdt stort sett bare seremonielle oppgaver. I 2002 begynte Serbia og Montenegro å opptre som to uavhengige stater, og det ble etablert en tollgrense mellom de to republikkene.
4. februar 2003 sluttet Jugoslavia å eksistere også i navnet, da det føderale parlamentet i Beograd vedtok å endre navnet på føderasjonen til Serbia og Montenegro. Samtidig ble den offisielle styreformen endret fra føderasjon til «statsunion».
Staten Serbia og Montenegro eksisterte imidlertid bare i tre år. 21. mai 2006 holdt Montenegro folkeavstemning om delrepublikken skulle løsrive seg fra statsunionen. 55,4 prosent stemte for en løsrivelse.
3. juni 2006 erklærte Montenegro seg selvstendig, mens Serbia erklærte seg selvstendig to dager senere. Siden da har Montenegro og Serbia eksistert som selvstendige nasjoner. Serbia ble siden ytterligere oppløst, da Kosovo i februar 2008 erklærte uavhengighet fra Serbia. Selvstendighetserklæringen er imidlertid omstridt, og en rekke land – blant andre Serbia og Russland – anerkjenner ikke Kosovo som en selvstendig stat.
15. august
15. august er den 227. dagen i året, 228. i skuddår. Det er 138 dager igjen av året.
Navnedag
Margot, Mary, Marielle.
Fødsler
Se flere som er født 15. august i Kategori:Fødsler 15. august.
Dødsfall
Se flere som døde 15. august i Kategori:Dødsfall 15. august.
Nanhe
Nanhe (kinesisk: 南和县; pinyin:  Nánhé Xiàn) er et fylke i provinsen Hebei i Folkerepublikken Kina. Det er underlagt byprefekturet Xingtai.
Befolkningen er 303.676 (1999).
Stratford International stasjon
Stratford International stasjon er en stasjon på høyhastighetslinjen High Speed 1 og er en av endestasjonene på Docklands Light Railway i det østre London. Stasjonen ble åpnet i 2009 da høyhastighetslinjen ble tatt i bruk, ferdigbygd var den allerede i 2006. Tilknytningen til Docklands Light Railway ble åpnet 31. august 2011, stasjonen ble dermed forbundet med Londons kollektivnett.
Stasjonen ligger rundt 370 m fra knutepunktstasjonen Stratford, et lite stykke innenfor grensene til Olympiaparken i London. Stasjonen va derfor et knutepunkt i forbindelse med Sommer-OL 2012, høyhastighetstoget Javelin gikk i pendeltrafikk med et tog fra St. Pancras hvert 7. minutt.
Opprinnelig var det planlagt at det internasjonale toget Eurostar skulle stoppe ved stasjonen, dette ble imidlertid skrinlagt på grunn av liten etterspørsel, og fordi den ligger forholdsvis nær St. Pancras stasjon. Stratford International blir derfor kun betjent av innlandstog, til tross for navnet.
Ny-Ålesund By- og Gruvemuseum
Blant utstillingene er Roald Amundsens polarferder i 1920-årene, hverdagslivet frem til nedleggelsen av gruvedriften, et tannlegekontor og en rekonstruert gruvegang. Museet omfatter også en innredet gruvearbeiderbolig fra begynnelsen av 1960-årene.
Mashonaland West
Mashonaland West er en provins i Zimbabwe. Den har et areal på 57 441 km² og en befolkning på rundt 1,2 millioner innbyggere (2002). Chinhoyi er provinsens hovedstad.
Feide
I middelalderen var en feide en lokalt begrenset krigstilstand mellom fyrster, byer eller enkeltpersoner, for eksempel Grevefeiden. En rekke av islendingesagaene handler om slektsfeider. Et alternativ til feideføring var blodpenger (eller mannebot), hvor drapsmannen betalte penger til den dreptes familie for å avverge blodhevn.
Feider forekommer fortsatt mellom slekter eller andre grupper i visse kulturer, der det også finnes faste sedvaner og regler for hva som utløser en feide, hvordan det føres og endes.
Kollstraumen bru
Kollstraumen bru er ei veibru på fylkesvei 801 i Bindal kommune i Nordland. Brua krysser den smale Kollstraumen, en sidefjord til Sørfjorden, som igjen er en sidefjord til Bindalsfjorden. Kollstraumen bru er ei hengverksbru bygd i 1971; den leder rett inn i den korte Kollstraumen tunnel, og er 137 meter lang.
Kollstraumen bru og tunnel ble i 2002 foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Riksantikvaren fredet brua og tunnelen 17. april 2008.
.de
.de er Tysklands nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Navnet er basert på det tyske navnet for Tyskland (Deutschland).