cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sigarett
Historie
Tidlig på 1500-tallet begynte tiggere i Sevilla å plukke opp sigarstumper som var kastet, rulle sigarrestene inn i papirbiter og improviserte på denne måten de første sigarettene for fattigfolk. Dette ble kjent som cigarrillos. På slutten av 1700-tallet ble cigarillos respektabelt og spredte seg til Italia og Portugal. Portugiserne brakte dem til Levanten og Russland. Under Napoleonskrigene ble franske og britiske tropper vant til dem og av franskmennene fikk de navnet sigaretter (cigarettes). Under Krimkrigen 40 år senere ble franskmenn og briter igjen kjent med tyrkiske sigaretter. Samtidig begynte sigarettene å bli populære i USA.
I begynnelsen var alle sigaretter håndlaget enten av røykeren eller i fabrikker. I 1880 fikk James A. Bonsack patent på en maskin som la tobakken på en papirremse og automatisk ble formet, limte og lukket rullen som så ble skåret opp i sigaretter. Maskinen ble importert til England i 1883. I årene etter utviklet sigarettindustrien seg i flere europeiske land.
Forbedringer i dyrking og behandling senket syreinnholdet i sigarettobakken og gjorde det lettere å inhalere. Dette bidro til en stor økning i sigarettrøyking i første halvdel av 1900-tallet. Under første verdenskrig ble fordommene mot at kvinner røkte brutt og røyking ble vanligere blant kvinner i Europa og USA.
I 1950- og 1960-årene kom medisinsk forskning som viste at sigarettrøyking var forbundet med helseskader, særlig med risiko for lungekreft, emfysem og hjertesykdom. Noen nasjoner satte i verk tiltak for å begrense røyking av sigaretter. I 1980- og 1990-årene fortsatte antall røykere å øke til tross for økende bevissthet om helserisikoen. Økningen fant særlig sted i den tredje verden.
Farum-saken
Ingen kommuner ønsket under kommunalreformen i 2007 å gå sammen med Farum kommune på grunn av Farum-saken og Farums dårlige økonomi, men både Værløse kommune og Farum kommune var så små at de ble tvunget sammen av forlikspartiene, dog med en økonomisk kompensasjon på 50 mill. danske kroner årlig frem til 2021.
I mars 2007 ble det besluttet å frede Flyvestation Værløse i nabokommunen Værløse som Farum slo seg sammen med i 2007. Stasjonen var gitt til den nye kommunen som del av den økonomiske kompensasjonen etter Farum-saken.
Frisprog
Frisprog var en avis som ble utgitt av Foreldreaksjonen mot samnorsk og senere uavhengig fra 1953 til 1986. De første redaktører var Margrethe Aamot Øverland og Sofie Helene Wigert, og senere ble Frisprog overtatt av Arne Bonde, André Savik og Stig Michaelsen. Avisen var innledningsvis først og fremst et kamporgan, men utviklet seg etterhvert til et organisatorisk uavhengig kulturorgan med hovedvekt på litteratur og annen kunst.
Fronton
Fronton, på engelsk kalt pediment, er et triangulært felt (gavl) som dannes mellom det øvre horisontale bjelkelaget som hviler på søylene (entablementet) og et saltak. Det er frontoner i klassisk, nyklassisk arkitektur, vanligvis i etterligninger av greske templer, og i barokken. Det mest framragende eksempelet på fronton finnes på Parthenontempelet på Akropolis i Athen, feltet her inneholder de vakreste skulpturelle detaljer. Tympanon eller det triangulære feltet innenfor frontonen, ble ofte dekorert med relieffskulpturer som viste motiver fra gresk og romersk mytologi, eller allegoriske figurer.
Special Constabulary
Spesialkonstabler (Special Constables) er ubetalte frivillige som normalt arbeider minst seksten timer i måneden, det vil si 200 timer i året. Mange arbeider betraktelig mer enn dette. Det gis en viss økonomisk kompensasjon gjennom lokale ordninger som varierer mellom de enkelte politidistrikter.
Spesialkonstabler avlegger ed på linje med regulære polititjenestemenn, og har de samme fullmakter. Forskjellen ligger i at deres jurisdiksjon er begrenset (se nedenfor). De arbeider sammen med regulære tjenestemenn, men har egen struktur og eget gradssystem. Hvert Special Constabulary ledes av en Commandant eller Chief Officer, som selv er spesialkonstabel.
Uniform
Spesialkonstabler bærer normalt samme uniform som den regionale styrken de er knyttet til. I noen avdelinger har nummeret som bæres på skulderen et spesielt nummer et ekstra nummer først, eller de har spesielle insignier som viser at de er spesialkonstabler. Det mest vanlige er bokstavene SC sammen med en krone og insignier som viser deres grad.
Tidligere bar mannlige spesialkonstabler i England og Wales ikke hjelm slik regulære konstabler gjør, men dette har nå blitt innført i en del styrker.
I noen styrker har spesialkonstablene et annet luemerke enn de regulære konstablene.
Utstyr
Spesialkonstabler bære samme utstyr som regulære konstabler. Standardutstyret er håndjern, batong, skuddsikker vest og CS-spray eller pepperspray.
Fullmakter og jurisdiksjon
Spesialkonstabler har samme fullmakter og ansvar som regulære konstabler, uansett om de er på vakt eller ikke. Forskjellen ligger i at deres fullmakter kun gjelder i det politisdistrikt de er knyttet til og i nabodistriktene. Regulære konstabler har politimyndighet i hele landet.
Det er tre avvik fra denne generelle regelen:
I løpet av 2006 vil antagelig dette bli forandret gjennom en lovendring, slik at også spesialkonstabler får full myndighet i hele landet.
Plikter
Konstablenes viktigste arbeidsområde er patruljer i lokalmiljøet, men det brukes også ofte ved større arrangementer som fotballkamper, karneval, parader og markeder.
Spesialkonstabler kan også knyttet til spesialistenheter innenfor sin politistyrke, som hundeavdelingen, dykkertjenesten eller trafikkpolitiet.
Aksept i samfunnet
Tidligere så svært mange på spesialkonstabler som hobby bobbies, hobbypolitimenn hvis viktigste rolle var å sørge for at ikke regulære polititjenestemenn måtte jobbe overtid. Etterhvert har de fått et mye tettere forhold til det regulære politiet, og sees av de aller fleste som et viktig tilskudd til et underbemannet politi. En betydelig andel av dagens rekrutter til politiet har gjort tjeneste som spesialkonstabel først, noe som anbefales av de som er ansvarlige for rekruttering. De fleste styrker har en nedre aldersgrense på 18 år.
Droppfot
Droppfot er betegnelse på manglende evne til å bøye ankel og tær oppad dorsalfleksjon). Sykdomstilstander som kan medføre dette kan være av nevrologisk muskulær eller anatomisk, ofte med betydelig overlapning mellom de forskjellige tilstandene.
Kjennetegn
Droppfot er en meget sjelden tilstand som kjennetegnes ved en klappende gange på grunn av redusert eller bortfalt evne til dorsalfleksjon i ankelen (å bøye foten mot leggen). Personen vil kompensere for dette ved å løfte låret ekstra høyt når han går, som om man går opp en trapp. Personer med droppfot vil kunne ha problemer med å gå på hælene, bøye oppad i ankelen og gå med et normal hæl-tå mønster.
Pasienter med unormal oppfatning av signaler som stimulerer hudfølelsen (dysestesi) kan ha en liknende gangart, men har ikke droppfot. Den ekstreme smerten forårsaket av det minste trykk på føttene kan sammenlignes med å gå barføtt på glovarm sand.
Behandling
Den grunnleggende tilstanden må om mulig behandles. Dersom et nukleusprolaps i ryggraden er årsaken til droppfot bør det vurderes om det bør opereres.
I noen tilfelle kan trening bedre tilstanden og funksjonen.
Det finnes flere typer skinner og ortoser som motvirker droppfot.
Det er forsøkt med nervestimulering av nervus peroneus. Dette har vært vellykket for noen MS- og hjerneslagpasienter.
State of the art
State of the art er et engelsk uttrykk som kan oversettes med «det beste man kan få til med tidens mest moderne teknologi/ferdigheter.» Begrepet er første gang kjent brukt i reklame i 1910.
«Art» betyr i denne sammenhengen «fag», og «state» betyr «status» eller «tilstand».
Berit Backer
Berit Backer (født 3. august 1947, død 7. mars 1993) var en norsk sosialantropolog, tilknyttet Institutt for fredsforskning 1978-82. 7. mars 1993 ble Berit Backer drept i sitt eget hjem av en asylsøker fra Kosovo, som i 1987 fikk avslag på sin asylsøknad. Backer var på drapstidspunktet ansatt som saksbehandler i Utlendingsdirektoratet og behandlet domfeltes asylsøknad. Drapsmannen ble idømt sikring, men fikk senere norsk statsborgerskap og oppholdstillatelse i 2001.
Tilskudd til tros- og livssynssamfunn
Tilskudd til tros- og livssynssamfunn er en tilskuddsordning som ble opprettet i 1969 som i dagligtale omtales som statsstøtte til religiøse organisasjoner. Ordningen er hjemlet i lov om tros- og livssynssamfunn (trossamfunnsloven) og administreres av Statsforvalteren. Fra januar 2021 er det kun Statsforvalteren i Oslo og Viken og Statsforvalteren i Agder som behandler saker etter trossamfunnsloven for tros- og livssynssamfunn utenom Den norske kirke. Trossamfunnsloven stiller blant annet krav om at tros- eller livssynssamfunnet skal ha minst 50 tilskuddstellende medlemmer for å få støtte. I 2022 var satsen for å beregne statstilskuddet 1 353 kroner per medlem.
Historie
Gjennom mange århundrer ble kirkeskatt innkrevd i Norge, og frem til Dissenterloven kom i 1845 var det ikke tillatt å danne trossamfunn utenfor Den norske kirke. I 1891 ble det så innført en ordning om at borgere med medlemskap i andre trossamfunn kunne slippe å betale kirkeskatten, og dette ble praktisert ved skattefradrag.
Lov om trudomssamfunn og ymist anna av 1969
I 1969 ble Lov om trudomssamfunn og ymist anna vedtatt av Stortinget. En av endringene var at konseptet med fratrekk av kirkeskatt ble snudd. Kirkeskatten ble igjen innført som obligatorisk for alle borgere, men ethvert trossamfunn kunne i stedet søke om tilskudd basert på innbetalt kirkeskatt fra sine egne medlemmer. Samtidig ble det mulig for ikke-religiøse livssynsorganisasjoner å søke om tilskudd.
Beløpet som gis i tilskudd regnes ut ifra de midler det offentlige bevilger til Den norske kirke pr. medlem. Dette beregnes ut ifra alle registrerte medlemmer uavhengig av alder eller skatteevne. Etter tusenårsskiftet lå dette beløpet på ca. 600 kr.
Da loven ble innført var det for å gjeninnføre likhetsprinsippet i skattelovgivningen. I praksis var det fortsatt en gruppe som fortsatt måtte betale skatt for å "subsidiere andres tro", nemlig dem som verken var registrert som medlem i Den norske kirke eller andre trossamfunn. Denne gruppen ble antatt å være så liten at den ikke ble burde vies spesielle hensyn i lovgivningen, og siden statskirken heller ikke opererte med noe medlemsregister den gangen var det også umulig å fastslå hvor stor denne gruppen var.
Lov om tros- og livssynssamfunn av 2020
I 2020 ble lov om tros- og livssynssamfunn vedtatt av Stortinget. Den erstattet Lov om trudomssamfunn og ymist anna fra 1969. Den nye trossamfunnsloven trådte i kraft 1. januar 2021. Forskrift om registrering av og tilskudd til tros- og livssynssamfunn og forskrift om tildeling og tilbaketrekking av vigselsrett i tros- eller livssynssamfunn ble også innført og gjaldt fra samme dato.
Misbruk av ordningen
Den Katolske Kirke i Norge brukte i perioden 2010 til 2014 telefonkatalogen for å velge ut navn som virker "katolske", for eksempel ved at de så ut til å være polske eller spanske. Så slo de opp personnummer for disse personene, førte dem opp i medlemsregisteret, og krevde statsstøtte for disse påståtte medlemmene. I en e-post går det fram at "i overkant av 67 000 personer er blitt lagt inn i registeret vårt av fem personer som vi vet alle i større eller mindre grad har benyttet telefonkatalogen som en av kildene". Oslo Katolske Bispedømme er dømt til å måtte betale tilbake urettmessig tilskudd, og lignende saker finnes for de andre bispedømmene. Den Katolske Kirke i Norge kan totalt måtte betale tilbake over 100 millioner kroner av mottatt støtte.
Liste over tros- og livssynssamfunn som mottar tilskudd
Regjeringen publiserer årlig en liste over antall tilksuddstellende medlemmer i tros- og livssynssamfunn. Nedenfor er en liste over de samfunnene utenom Den norske kirke som mottok tilskudd i 2022. Det kan allikevel hende at samfunnet ikke fikk utbetalt tilskudd, for eksempel fordi samfunnet ikke hadde sendt inn regnskap for foregående år.
Bokstaven i kolonnen trosretning betyr at samfunnet tilhører følgende retning:
K (kristendom)
I (islam)
J (jødedom)
A (humanistisk/agnostisk/ateistisk)
B (buddhisme)
Å (åsatro)
N (New Age-lignende)
S (sikhisme)
T (annet teistisk)
Hunjiang (Baishan)
Hunjiang (forenklet kinesisk: 浑江区; tradisjonell kinesisk: 渾江區; pinyin: Húnjiāng Qū) er et bydistikt i byprefekturet Baishan i provinsen Jilin i Folkerepublikken Kina.
Innen 22. februar 2010 het distriktet Badaojiang (forenklet kinesisk: 八道江区, pinyin: Bádàojiāng Qū).
Det har et areal på 1.388 km² og teller 330.000 innbyggere (2004). Det er administrasjonssentrum for Baihan.
Administrative enheter
Det består av åtte subdistrikter og fire storkommuner.
Subdistrikter:
Kommuner:
Jørgen Grave
Jørgen Grave (født 28. mars 1909 i Drangedal, død 21. januar 1988) var en norsk politiker for Kristelig Folkeparti. Han gikk et år på Vestmar folkehøgskole 1926–1927 og to års predikantkurs på Indremisjonsselskapets bibelskole 1933–1935.
Han var på Stortinget fra Telemark fra 1954 til 1957, men falt ut perioden etterpå. Fra 1961 til 1965 var han igjen KrFs representant fra Telemark. Før han ble valgt inn på Stortinget, var han medlem av Drangedal kommunes kommunestyre fra 1947–1957.
Utenfor politikken var Jørgen Grave reisesekretær i Det norske lutherske Indremisjonsselskap, og fra 1958 til 1961 var han redaksjonssekretær i For Fattig og Rik. Han jobbet også i Vårt Land og var redaktør for et par kristelige aviser.
Bolsjoj Kamen
Bolsjoj Kamen (russisk: Большо́й Ка́мень, direkte oversatt: Stor stein) er en lukket by som ligger helt sør i Primorskij Kraj i Russland. Den ligger på østsida av Ussuribukta. Innbyggertall: 38 394 (folketelling 2002), 65 621 (folketelling 1989), areal: 40 km².
Middeltemperaturen i januar er −14°C, og i juli +24°C. Midlere nedbør er 900 mm.
Økonomi
Bolsjoj Kamen er hjemby for flere bedrifter som er involvert i reparasjon og bygging av atomubåter. Mesteparten av befolkningen er ansatt ved disse bedriftene. Byen har syv joint-venture selskaper, som alle spesialiserer på skip, shipping og havfiske.
James Buster Douglas
James «Buster» Douglas (født 7. april 1960 i Columbus i Ohio i USA) er en amerikansk tungvektsbokser. Han ble verdensmester da han i 1990 overraskende vant over den ubeseirede tungvektsmesteren Mike Tyson
Da Douglas møtte Tyson den 10. februar 1990 i Tokyo i Japan var oddsen hos bookmakerne 42-1 i Tysons favør. Men Douglas overrasket og dominerte kampen fra start, skjønt i åttende runde ble han gulvet av en uppercut fra Tyson. Han var oppe på ni, og klokken ringte før Tyson fikk fullført. Etter kampen protesterte teamet til Tyson. De mente dommeren hadde startet tellingen for sent og at Douglas skulle vært tellet ut og tapt kampen på knockout, men protesten ble avvist. I tiende runde var det Tysons tur til å møte gulvet for første gang i sin boksekarriere. Han klarte ikke å komme opp før dommeren hadde telt til ti, og Douglas var sensasjonelt ny verdensmester.
Med tårefulle øyne dediserte Douglas sin dramatiske seier til sin mor, som kort tid før kampen døde av kreft. Etter kampen snakket han om sin religion og sa at han ikke fryktet Tyson. Gud var den eneste han fryktet. Likevel han klarte ikke å følge opp suksessen, og de nærmeste månedene trente han lite, og han la på seg. Da han senere på året møtte Evander Holyfield i tittelkamp var han langt fra den formen som han var i da han beseiret Tyson. Holyfield vant på knockout i den tredje runden, og Douglas tid som verdensmester var over.
I 1982 bokset Douglas mot Steffen Tangstad. Kampen endte uavgjort.
Douglas bokset 46 kamper som profesjonell. Han vant 38, hvorav 35 på knockout, tapte 6 og 1 endte uavgjort.
Bestla
Bestla er i den norrøne mytologien ei gyger (jotunkvinne) som er hustru til Bor, og mor til Odin, Vilje og Ve. Hun omtales som datter til jotnen Bolthorn og søster til Mime. Jotunavstamningen til Odins mor er mytisk viktig, og den preget ham på mange vis.
Otjozondjupa (region)
Otjozondjupa er en region i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 143,903.
Waterberg er et landemerke i regionen.
Grootfontein, Otavi, Otjiwarongo og Okahandja er bundet sammen av jernbane og stamveien som går fra sør til nord.
Regionen består av seks valgkretser:
Showbiz (Tom Mathisen & Herodes Falsk-album)
Showbiz er et musikkalbum utgitt av Tom Mathisen & Herodes Falsk i 1988. Produsent: Marius Müller. Albumet inneholder filmmusikken til filmen Showbiz eller hvordan bli kjendis på en-to tre!. Albumet og filmen er et harselas over musikkbransjen, musikkpresse og selvopptatte artister.
Verdt å nevne at «Kemner Nilsen» er en parodi på «I'm the Urban Spaceman» av Bonzo Dog Doo-Dah Band - et band både Mathisen og Falsk var store fans av, og «En bitte, bitte liten gjennomsiktig» opprinnelig er den velkjente «Itsy Bitsy Teenie Weenie Yellow Polkadot Bikini». Dette albumet markerer også starten på en rekke låter som gjorde narr av kristendommen, med låten «Et mirakel, hipp hurra». Mange mente de var blasfemiske.
Kjærlighetens høysang
Kjærlighetens høysang er kapittel 13 i Paulus' første brev til korinterne i Det nye testamente i Bibelen.
Gélas
De bruker deuetypene ugni blanc, folle blanche og bacco, og har spesialisert seg på bl.a. årgangsarmagnacer, der de også angir hvilken drue armagnacen er produsert av, og fra hvilken eiendom den kommer fra.
I tillegg til egne vinmarker kjøper de også inn fra andre produsenter.
Historie
Huset ble grunnlagt i 1865 av Baptiste Gélas.
De har en unik samling armagnac; hvert år siden 1887 har de tatt vare på armagnac fra årets produksjon, så de sitter på et lager med årgangsarmagnacer fra 1887 til i dag. De eldste årgangene selges for mellom 3000 og 5000 euro (2007).
Huset drives i dag av 4. generasjons etterkommere av grunnleggeren. Fra grunnleggeren har huset gått i arv til han sønn Louis, deretter Pierre, og fra 2001 Philippe. Dette gjør Gélas til det siste av de store gjenlevende familieeide armagnachusene.
Sansesystem
Sansesystem beskriver de deler av et nervesystem som formidler signaler fra individets mottaksapparat (reseptororganer) for inntrykk fra indre eller ytre miljø til behandling og eventuell reaksjon i andre deler av nervesystemet. Ikke all sansning er bevisstgjort til enhver tid. Egenskapen å bruke sanser er tradisjonelt bare tillagt faunaen. Måten systemene er bygget opp og fungerer på, vil variere med hvilke arter man snakker om.
Noe forenklet kan man si at sansene er den del av nervesystemet som inkluderer syn, smak, følesansen, hørsel og lukt.
Menneskets sanser
Mennesket og andre dyr har seks spesialsanser: Syn, hørsel, smak, lukt, berøring samt likevektssansen (som blir ivaretatt av likevektsorganet i øret). I tillegg har man ulike sansereseptorer i nervesystemet som registrer blant annet trykk og berøring av huden, temperaturforandringer, blodtrykket og fare for vevsskade, noe som oppleves som smerte. En reseptor kan være en del av en nervecelle eller en selvstendig sansecelle.
Syn
Lys fra omgivelsene ledes gjennom hornhinnen og pupillene til netthinnen. Netthinnen inneholder tallrike spesialiserte sanseceller, som kalles for fotoreseptorer. Signalene bli ledet fra netthinnen til synsbarken i hjernen, som er hovedansvarlig for at synsopplevelsen er bevisst.
Hørsel
Lyder i omgivelsene blir oppfattet av øret, og blir fanget opp av øremuslingen. Lydbølger ledes via trommehinnene og knoklene i mellomøret (hammeren, stigbøylen og ambolten), via det ovale vindu, og til sneglehuset. Sneglehuset inneholder hårceller, som registrerer lydbølgene. Signalene fra hårcellene ledes til hørselsbarken i hjernen, slik at vi oppfatter lyd.
Hawarøyene
Hawarøyene er en øygruppe i Persiabukten mellom Qatar og Bahrain. Både Bahrain og Qatar gjorde krav på øygruppa, og Den internasjonale domstolen i Haag avgjorde i 1999 at store deler av øygruppa tilhørte Bahrain. Bahrain gjorde også krav på deler av fastlandet til Qatar, men fikk ikke medhold i saken. Qatar fikk betydelige havområder og ressurser.
Nakhi
Nakhi eller (pinyin etter det kinesiske navnet) naxi (forenklet kinesisk: 纳西族; tradisjonell kinesisk: 納西族; pinyin: Nàxī zú) er en av 56 folkegrupper som offisielt sett har sitt hjem i Kina.
Sansesystem
Lukt
Øverst i nesehulen er det er et kvadratcentimeter stort område av slimhinnen med tallrike nerver, som fungerer som luktreseptorer. Ulike kjemiske forbindelser i luften vi puster inn aktiverer ulike nerver, noe som gjør at vi kan skille mellom forskjellige lukter. Signalet blir ført til et område av hjernebarken som er ansvarlig for bevisste luktopplevelser.
Nakhi
De fleste nakhi bor i Yunnan-provinsen i sørvestlige Kina, hvor de er en av 25 minoriteter. Det blåkledde folket er blant annet kjent for kvinnenes overtredende rolle i samfunnet, og barna var blant annet morens eiendom. Det fins mellom 260 000-300 000 nakhi og sentrum for nakhi-kulturen er byen Lijiang, som står på UNESCOs liste over verdens kulturarv. Det sies at nakhiene nedstammer fra tibetanske nomader.
Sansesystem
Smak
Spesielle sanseceller i smaksløkene kan binde seg til bestemte kjemiske forbindelser i maten. Vi kan bare skille mellom fem ulike smaker: søtt, surt, salt, bittert og umami. Når vi likevel opplever mange flere smaker, er grunnen kombinerte sanseimpulser fra både lukt- og smakssansen. Dette er også forklaringen på hvorfor maten smaker mindre når vi er forkjølet. Når vi spiser er det også allment antatt at synsinntrykk spiller inn, slik at måltider ikke sjelden blir en totalopplevelse. (Både smak og lukt oppleves annerledes i stummende mørke, eller med bind for øynene).
Nakhi
Nakhi-folkets sjamaner bruker tradisjonelt et eget bildeskriftspråk kalt dongba (en slags hieroglyfer). Til tross for at det er et relativt enkelt skriftspråk finnes det i dag ikke mange nakhi som kan skrive med det.
Sansesystem
Likevektssansen
Hodets stilling og bevegelser registreres av hårceller i likevektsorganet, som ligger rett ved siden av sneglehuset. Hårceller i buegangene er festet i en «geleaktig» masse, og når vi beveger på hodet, flytter denne massen på seg slik at hårene bøyes. Bueganene registrerer derfor hodets bevegelse. I en annen del av likevektsorganet registreres hodets stilling i forhold til tyngdekraften. Disse signalene blir sendt gjennom nerver til både hjernebarken, lillehjernen, hjernestammen og til nerver i ryggmargen som kontrollerer den muskulaturen vi bruker for å holde oss oppreist. Områder i hjernebarken setter sammen sanseinformasjonen slik at vi opprettholder balansen.
John Talbot, 2. jarl av Shrewsbury
'''John Talbot, 2. jarl av Shrewsbury''' (født ca. 1413, død 10. juli 1460) var en engelsk adelsmann, ridder av Hosebåndsordenen og soldat. Han var sønn av John Talbot, 1. jarl av Shrewsbury og Maud Neville, 6. baronesse Furnivall.
Talbot holdt også andre adelstitler som 11. baron Strange av Blackmere, 2. jarl av Waterford, 7. baron Furnivall og 8. baron Talbot. Han ble slått til ridder i 1426 ved Leicester sammen med 35 andre unge adelsmenn av barnekongen Henrik VI av England. I løpet farens levetid tjenestegjorde han som rikskansler i Irland. Han støttet huset Lancaster og tjenestegjorde som engelsk riksskattmester fra 1456 til 1458, foruten at han ble gjort til ridder av hosebåndsordenen i 1457. Han ble drept i slaget ved Northampton i 1460.
I 1460 var Talbot og hans bror Christopher blant de som ble drept i slaget ved Northampton under rosekrigene, kjempende for saken til Henrik VI. Han ble etterfulgt av sin sønn John, som ble den 3. jarl av Shrewsbury.
Tidlig liv
Talbot er en av få familier i det engelske aristokrati som sporer sin opprinnelse og sitt etternavn fra de normanniske erobrerne av England fra 1066. Navnet Richard Talbot opptrer i Domesday Book fra 1086.
Som den eldste sønn og arving til baroniet Furnivall ble John Talbot født på Sheffield Castle hvor hans mor bodde. Mens han fortsatt var en gutt i 1426 ble han slått til ridder av Henrik VI. Han ble gitt herregården Worksop i 1435-1436, æternas maternis, tilhørende hans mor i hennes egen levetid. Han skrev sitt testamente ved Sheffield året etter at han hadde giftet seg med Elizabeth, datter av James Butler, 4. jarl av Ormonde og Joan de Beauchamp. Hans besteforeldre på morssiden var Richard FitzAlan, 11. jarl av Arundel og Elizabeth de Bohun. Elizabeth var datter av William de Bohun, 1. jarl av Northampton.
Diplomat, hoffmann og politiker
John Talbot ble oppfostret av sin mor i West Riding og eiendommene rundt Sherwoodskogen mens hans far var bortimot hele tiden vekke i Irland og Frankrike. Han tjenestegjorde i Frankrike i 1434 og 1442, og ble gjort til rikskansler av Irland av sin far i den 12. august 1445, noe han forble inntil den nye visekonge, hertugen av York, dukket opp i Dublin i 1447. Han fikk en uforsonlig uvenn i York. Ved sin fars død i slaget ved Castillon den 17. juli 1453 i Gascogne, som avgjorde hundreårskrigen ved at England tapte alle sine besittelser i Frankrike, unntatt Calais, etterfulgte Talbot sin far som jarl. Han ble også medlem av Det kongelige råd, hvor han var tidvis tilstede fra 15. mars 1454.
Etter at han ble jarl fikk Talbot den sikkerhet han trengte for å snakke om Yorks oppførsel som guvernør i Irland, og under Yorks protektorat, allierte han seg med sin svoger, James Butler, 5. jarl av Ormond, som var en trofast til huset Lancasters sak og støttet Margaret av Anjou. I 1454 ble Talbot ble utpekt til å vokte havet i nord. Han trakk seg i slutten av juli 1455, kort tid etter det første slaget ved St. Albans, som var det første slaget som ble utkjempet i rosekrigene. Talbot selv deltok ikke, men var på vei til å slå seg sammen med kongen.
Da dronning Margaret avskjediget yorkisten Henry Bourchier, 1. jarl av Essex, som riksskattmester den 5. oktober 1456, var Shrewsbury (Talbot) som tok hans plass. Han fikk en rekke utmerkelser, blant annet ble han gjort til ridder av Hosebåndsordenen i mai 1457. Den 30. oktober ble han imidlertid erstattet som riksskattmester av en mer framtredende støttespiller for Lancaster, James Butler, den 30. oktober 1458, og Shrewsbury fikk isteden en del mindre begunstiger og pensjon fra landområder tidligere tilhørende hertugen av York. Ikke lenge etter deltok han i slaget ved Northampton den 10. juli 1460. Slaget ble en katastrofe for Lancaster-hæren. Shrewsbury forsøkte å beskytte kongen, men ble sammen med sin yngre bror Christopher og andre adelsmenn, slått ihjel og kong Henrik VI ble deretter tatt til fange.
Shrewsbury ble gravlagt sammen med sin mor i priorinneklosteret i Worksop.
Ekteskap og barn
Threwsbury ble gift to ganger. Hans første hustru var Catherine, datter av Edward Burnell. De fikk ikke barn. Det har også vært hevdet at de ikke ble gift, men at det var en kontrakt om ekteskap.
Han ble deretter gift med Elizabeth Butler. De fikk sju barn sammen:
Emisk og etisk
Emisk og etisk er et begrepspar som blir brukt i samfunnsvitenskapene: antropologi, sosiologi, etnologi, folkloristikk etc.
En emisk synsvinkel innebærer at man ser kulturen eller et kulturelt system innenfra og at man beskriver det på en måte som innbyggerne selv kjenner igjen og oppfatter som riktig.
En etisk synsvinkel betyr at man ser kulturen eller systemet utenfra. Forskeren benytter seg av teoretiske modeller og begreper. Dette ordet må ikke forveksles med etikkbegrepet etisk.
Den emiske synsvinkelen er altså kulturspesifikk, mens den etiske er kulturuavhengig. For å forstå en kultur, må man ha en emisk tilnærmelse, men i sammenliknende kulturforskning er den etiske synsvinkelen nødvendig
Begrepene ble introdusert av den amerikanske lingvisten Kenneth Pike, som mente at de lingvistiske begrepene fonemisk (phonemic) og fonetisk (phonetic) kunne brukes for å beskrive menneskelig adferd generelt. Emisk og etisk er avledet av disse begrepene.
Antropologene Ward Goodenough og Marvin Harris utviklet begrepene videre.
Eksempel: Dansevise, drikkevise og lokk er emiske begreper, mens gruppestyrkende sang og arbeidsropsang er begreper skapt ut ifra en etisk synsvinkel.
Pentelikon
Pentelikon, eller Penteli, (gresk: Πεντέλη, Πεντελικόν eller Πεντελικό Όρος) er et fjell i regionen Attika i Hellas. Det ligger nordøst for Athen og sørvest for Marathon, og hovedveien mellom Athen og Stavros og Marathon går forbi fjellet. Fjellet ligger ca. 16 km fra Athens sentrum. Herfra ble det i antikken under Perikles bragt marmor til bygningene på Akropolis, blant annet for Parthenon og Propylaea. Den dag i dag framstilles det marmor herfra.
Oppe på fjellsiden ligger Daou Penteli-klosteret, som det er det eneste riktig store monastiske anlegget i Hellas utenfor Athos. Fjellets høyeste punkt er toppen Pyrgari med en høyde over havet på 1 109 meter. Store deler av fjellet er dekket med skog, opp til 60 eller 70 prosent, og kan bli sett fra sørlige Athen (Attika), Pediasletten, Parnithafjellet, og de sørlige delene av Athens nordlige forsteder. Det går hus rundt fjellet, særlig Vrilissia, Penteli, Ekali, Dionysos og nord for Gerakas.
Taylor Swift (album)
Taylor Swift er debutalbumet til Taylor Swift, utgitt i 2006 av Big Machine Records. Albumet solgte i løpet av ett år hele 40 000 eksemplarer og fikk 6.-plass på Billboard -lista.
Sporliste
Denne versjonen ble gitt ut i Canada og USA.
Markus Kiesenebner
Kiesenebner begynte karrieren på et av hjembyens lag, FC Linz, og spilte deretter på LASK Linz når det to lagene i byen gikk sammen i en fusjon. Senere forflyttet han seg til Austria Wien når LASK Linz rykket ned i 2001. Der hadde han derimot problemer med å få etablert seg på laget. I 2002-03 sesongen og 2003-04 sesongen spilte han for SV Pasching. Der gjorde han det bra, og Austria Wien kjøpte han derfor tilbake i 2004.
Markus Kiesenebner har spilt tolv ganger for landslaget til Østerrike og debuterte i 2004. Han har scoret et mål for landslaget.
Han signerte 1. juni 2007 for Lillestrøm. Da han forlot Lillestrøm gikk han til SC Rheindorf Altach.
Ski (kommune)
Ski var en kommune i Follo i daværende Akershus. Kommunen grenset i nord til Oslo, i øst til Enebakk, i sør til Hobøl og i vest til Ås og Oppegård. Administrasjonssentrum for kommunen var byen Ski.
Ski kommune ble opprettet i 1931, men opphørte å eksistere fra 1. januar 2020, da Ski ble slått sammen med Oppegård til Nordre Follo kommune.
Etymologi
Navnet «Ski» kommer fra den gamle formen Skeidi som er avledet av ordet skeid. Skeid betyr et sted der man holder kappløp eller kappriding. De tre hestehodene i kommunevåpenet symboliserer denne opprinnelse.
Førhistorisk tid
For 11 000 år siden var det strandlinje på Stunner i Ski kommune, og der ble det funnet en steinalderboplass. Stunnerfunnet oppbevares på Historisk museum. Det er også funnet rester fra den senere Nøstvet-kulturen fra rundt 5000 og 4000 f.Kr. Kommunen har også mange fortidsminner fra jernalderen, deriblant flere gravhauger
Nyere tid
Jernbanestasjonen i Ski ble åpnet i 1879 da Østfoldbanen (Smaalensbanen) sto ferdig. Dette førte til at stasjonsbyen Ski etter hvert ble kommunens befolkningsmessige og økonomiske sentrum. Frem til 1931 het kommunen Kråkstad, men ble så delt i Ski og Kråkstad. 1. januar 1964 ble Ski og Kråkstad igjen slått sammen under navnet Ski.
Geografi
Skis høyeste topp var Tømmeråsen (313 moh), mens selve Ski-byen ligger cirka 128 meter over havet. Like øst for Ski-byen ligger Ski flyplass, og lenger sørøst finnes Granerud skytebane. Videre øst for denne, nær gransa til Hobøl/Indre Østfold, ligger Hjellsåsen med et tolv meter høyt utsiktstårn.
Byen og tettstedet Ski
De sentrale deler av tettstedet Ski fikk sommeren 2004 bystatus og ble hetende Ski-byen. Ski er et knutepunkt på Østfoldbanen, og en stor del av stedets vekst skyldes nettopp denne funksjonen som en viktig stasjonsby. Ski har utviklet seg til regionssenter for Follo-området.
Tettsteder i tidligere Ski kommune
Tettstedet Oslo strekker seg inn tidligere Ski kommune. Dette gjelder bebyggelsen på Langhus, som tidligere ble regnet som et eget tettsted.
Kommunen besto ellers av tettstedene:
Næringsliv
Hovednæringen i Ski kommune var handels- og industrinæring. Kommunen var den største arbeidsplassen med 1241 årsverk (i 1999).
Mange av Skis innbyggere pendler til Oslo i forbindelse med jobb.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted var parkområdet ved Rådhuset i Ski.
Vennskapsbyer
På begynnelsen av 1950-tallet startet de nordiske kommunene Gladsaxe i Danmark, Solna i Sverige og Ski et vennskapssamarbeid. I 1980 kom kommunen Birkala i Finland med i samarbeidet.
Ski Ishall
Ski Ishall er den 14. ishallen som ble bygd i Norge. Den ble åpnet 3. desember 1987 og er hjemmebane for ishockeylaget Ski Icehawks. Hallen har 600 ståplasser for publikum i tillegg til en kafé og et garderobeanlegg.
Lionel Hampton
Lionel Leo «Hamp» Hampton (født 20. april 1908 i Louisville, Kentucky, død 31. august 2002) var en amerikansk jazzmusiker, komponist og bandleder.
Hårsekkmidder
Hårsekkmidder er små, parasittiske midder som lever rundt hårsekkene på mennesker og andre pattedyr. Mennesket har to arter, Demodex folliculorum som lever i hårsekkene, og Demodex brevis som er knyttet til talgkjertlene ved hårsekkene. Begge arter finnes helst i ansiktet i øyevipper og øyenbryn, men kan dukke opp over hele kroppen.
Middene er mellom 0,1 og 0,4 mm lange, og har åtte leddelte bein for å bevege seg med. Kroppen er avlang, og dekket med skjell for å forankre seg i hårsekken.
Midden lever av hudrester og fett som den finner i hårsekkene. Fordøyelsessystemet er så effektivt at midden ikke har noen endetarmsåpning.
Livsyklusen er på ca. to uker. Midden skifter vert gjennom kontakt med hår, øyenbryn og fett fra nesen. Det finnes hårsekkmidd rundt brystvortene på kvinner. Derfra kan de lett krype over til panna på diende barn, og slik får de fleste sine første hårsekkmidd.
96–98 % av alle mennesker er bærere av denne midden – med opptil 25 eksemplarer i hver hårsekk. Hårsekkmidden må sies å være en svært veltilpasset parasitt, ettersom den nesten aldri forårsaker symptomer. I enkelte tilfeller, der immunforsvaret er svekket, kan populasjonen av midd øke sterkt, noe som forårsaker en tilstand kalt demodikose. Tilstanden kjenntegnes med kløe, betennelse og andre hudproblemer.
Det er lett å se på sine egne hårsekkmidder ved å nappe ut et hår fra øyenvippene eller øyenbrynet, og legge det under mikroskop.
En beslektet art (Demodex canis) lever på hunder. De fleste hunder lever med sine midder i harmoni, men noen hunder har et immunsystem som ikke klarer å kontrollere middene. Forøvrig er de fleste pattedyr vert for ulike arter hårsekkmidd.
Hårsekkmidd
Hårsekkmidd/øyenvippemidd er også kjent under de medisinske termene «Demodex folliculorum» og «demodicid». De er mikroskopiske midd som bor i hårsekkene som øyenbryn og øyevipper. De er svært vanlige og utbredt hos personer med tørr hud. Sminke, slik som øyenskygge og maskara, kan forverre en middinfeksjon hvis den ikke fjernes grundig. En hårsekke kan inneholde så mange som 25 øyenvippemidd. Hver midd kan leve opp til to og en halv uke.
Fysiske kjennetegn
Demodex folliculorum er usynlig for det blotte øye. Midden har åtte bein som er rundt 0,3 til 0,4 mm lange. Det er umulig å føle tilstedeværelsen av disse middene.
Midd er tokjønnede. Det er vanlig for hunnmidd å bo i én hårsekk hele livet og de kan legge opptil 25 egg hver. Disse modnes til larver som vokser i ca to uker. Demodex folliculorum ernærer seg av hudceller, og er som regel ufarlige.
Diagnose
En infeksjon kan diagnostiseres av en medisinsk spesialist. Siden disse midd er små og ikke kommer ut når det er lyst, kan de bare bli observert under et mikroskop med minimal belysning. Ofte er laboratorietester nødvendig for å utelukke andre medisinske tilstander som akne og lus.
Symptomer er kløende hud, hår- og øyenvippetap eller -skjørhet, rosacea og øyeirritasjon.
Torshovdalen
I juni 2014 ble skulpturen «HODET N.N.» av Marianne Heske avduket på platået midt i parken, som en del av prosjektet «Skulpturstopp».
Historie
I forbindelse med utbyggingen av Torshov, sørget bygartner Marius Røhne for at dette området ble skånet for utbygging i reguleringsplanen fra 1934. Torshovdalen gikk her inn i et sammenhengende parkmessig belte og turveier gjennom byen. Begrunnelsen var den tids begynnende tenkning om behovet for lys, frisk luft og tilgang til natur for byens befolkning med den positive virkningen dette har for folkehelsen. Kjøp og utforming av området tok imidlertid tid og ble forsinket av okkupasjonen under andre verdenskrig.
Skateboardramp
Torshovdalen-rampen ligger nederst i dalen mellom Mailundveien og Rosenhoffgata. Rampen er er bygget i treverk og er totalt 14,4 meter bred. Den består av to sammensatte ramper med ulik lengde og bueradius. Den eldste rampen er ca. 2 meter høy, 6 meter bred og har en bueradius på ca. 2,30 meter. Det nyeste påbygget er 1,2 meter og 1,50 meter høy, 8,4 meter bred med 2,10 meter bueradius. Forhøyelsen på 1,50 meter utgjør 2,2 meter av rampens bredde.
Det nyeste påbygget ble bygget i juli og august 2010 av Grünerløkka Skateboardklubb. Rampen ligger på nivå med den gamle slik at de to fungerer som en ramp.
Buntebånd
Buntebånd, også kalt strips eller buntningsklamme, er bånd forsynt med en skrallemekanisme og brukes til å stramme rundt noe med. De ble opprinnelig laget for å holde sammen ledningsbunter, men har siden fått mange andre anvendelsesområder. De brukes enda til som håndjern i noen land. Buntebånd lages nesten alltid i plast, som regel nylon, men de finnes også i rustfritt stål. Buntebånd har noen av de samme bruksområdene som teip.
Buntebåndet har en fortanning på innsiden av båndet. I den ene enden av båndet er det en skrallelås, som båndet tres inn i. Ettersom båndet strammes, vil en kloa inne i låsen som ligger an mot fortanningen gjøre at båndet blir låst. Buntebåndet kan derfor ikke uten videre løsnes. Noen buntebånd er forsynt med en liten hendel som gjør det mulig å åpne denne sperren.
Folk flest
Folk flest var en norsk visegruppe (klassekamp) dannet i Trondheim på 1970-tallet.
Medlemmer
På platene medvirket dessuten Hege Rimestad, Jon Christensen, Bent Patey, Tor Halmrast, Knut Stensholm, Mette Grindstad og Tina Austad som studiomusikere på enkelte av sangene.
Rabenau (Sachsen)
Rabenau er en by i den vestlige delen av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen og forvaltningssete i bykommunen Stadt Rabenau. Byen har 4 561 innbyggere (31. desember 2008).
Rabenau var en by i Kreis Freital fra 1952 til 1990, og i Landkreis Freital fra 1990 til 1996. Fra 1994 til 2008 var den en del av Weißeritzkreis. Siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.
Ar Rifa’ wa al Mintaqah al Janubiyah
Ar Rifa' wa al Mintaqah al Janubiyah var en tidligere kommune i Bahrain. Kommunen utgjorde en stor del av Bahrains sydlige del. I 1991 ble kommunen delt i to; Madinat Hamad, en liten del nordvest i kommunen ble en egen kommune.
Norges Handelsstands Forbund
Norges Handelsstands Forbund (NHF) var en arbeidsgiverorganisasjon som skulle ivareta den private handelens interesser. Medlemmene var organisert i lokale handelsstandsforeninger. Forbundet ble stiftet som Den Norske Handelsstands Fællesforening i 1889, og ble omorganisert og gitt nytt navn i 1919. I 1990 gikk forbundet inn i Handels- og Servicenæringens Hovedorganisasjon (HSH).
Oscar Jacobsen
Oscar Jacobsen (født 1. januar 1850 i Vågå, død 6. august 1902 i Kristiania) var driftsbestyrer ved Statsbanene og statsråd i Johan Sverdrups regjering.
Han satt i venstreregjeringen som sjef for Arbeidsdepartementet fra 5. mars 1888 til 12. juli 1889. Fra 28. august til 30. september 1888 ledet han også Indredepartementet.
Mellom 1893 og 1897 satt han i hovedstyret for partiet Centrum.
Oscar Jacobsen var ingeniør ved byggingen av Smaalensbanen i 1875 og amtsingeniør i Hedmark fra 1878. Fra 1889 var han driftsbestyrer ved Norges Statsbaner. Han var medlem av komiteen som utredet elektrisk jernbanedrift.
Han var sønn av distriktslege Nils Lauritz Severin Jacobsen og hustru Johanne Georgine f. Jørgensen. Han ble i 1875 gift med Laura Sofie Dahl (1854–1923).
MS «Solundir» (1989)
MS «Solundir» er en hurtigbåt som gikk i rute for Fjord1 Fylkesbaatane fra 1993 til 2009 mellom Bergen og Sogn og Fjordane.
Båten var byggenummer 1593 fra Kværner Fjellstrand og ble levert som «Leopardo» i 1989 Cat Lines i Valencia i Spania. Den var sertifisert for 267 passasjer. I Spania gikk båten i rute i området mellom Barcelona og Mallorca.
I 1993 ble båten solgt til Kristiansund og døpt om til «Ocean Bird». Senere dette året ble hun solgt til Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane der hun ble omdøpt til MS «Solundir». «Solundir» gikk i rute Bergen-Flåm om sommeren. Resten av året gikk den i rutene Bergen-Selje og Bergen-Sogndal.
Varmeprodusentenes Forening
Varmeprodusentenes forening er den norske interesseorganisasjonen for produsentener av ildsteder og omramminger. Foreningen ble opprettet oktober 2001 og har medlemsbedriftene: Granit-Kleber, Jøtul, Nibe, Nordpeis og Scan.
Ulriksdal
Ulriksdal er et kongelig slott i Sverige, som ligger cirka 10 km nordvest for Stockholm. Slottet som opprinnelig het Jakobsdal, er et trefløyet anlegg, og byggingen av slottet begynte i 1642 og det sto helt ferdig i 1645. Slottet tilhørte først riksråd Jacob De la Gardie, og ble oppbygd til barokkstil omkring 1680 av Nicodemus Tessin. «Riksenkedronningen» Hedvig Eleonora kjøpte slottet i 1669, og døpte det i 1684 om til Ulriksdal.
Slottet har senere blant annet vært i bruk som sommeresident for kong Karl XV, det har vært enkesete for dronning Sofia, og det har vært kronprinsboligen til Gustav IV. Slottet ble åpnet for publikum i 1985.
Chaim Herzog
Chaim Herzog (חיים הרצוג)‎ (født 17. september 1918 i Belfast i Irland, død 17. april 1997 i Jerusalem) var Israels sjette president (1983–1993).
Phytoecia cylindrica
Hundekjeksbukk (Phytoecia cylindrica) er en bille som tilhører familien trebukker (Cerambycidae). I motsetning til de fleste andre trebukker utvikler ikke larvene seg i busker og trær, men i planter i skjermplantefamilien. I Norge finnes den på Sør-Østlandet.
Utseende
En liten til middelsstor (6–14 mm), slank, sylindrisk, svart trebukk, kroppen helt uten metallglans. Et godt kjennetegn er de oransje forbeina på det ellers ensfarget svarte insektet. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Hodet er nokså stort, litt bredere enn pronotum, som er omtrent kvadratisk. Dekkvingene er tydelig bredere enn pronotum, med markerte skuldre, en tanke tilsmalnende fra skuldrene bakover. De er grovt og tett punktert og nokså matte. Mellom- og bakbeina er svarte, på forbeina er den ytre delen av lårene og hele leggene oransje.
Levevis
Dette er en av forholdsvis få trebukker i vår fauna som har larver i urter. Denne artens larver lever inne i stenglene på skjermplanter, særlig i hundekjeks, men også i gulrot, skvallerkål og bjørnekjeks. Arten har av og til gjort noe skade ved frødyrking av gulrot. Hunnen gnager et par dype furer i stengelen og legger et egg nedenfor disse. Gnagene gjør at den delen av planten som er ovenfor gnaget, visner, det er derfor lett å se hvor hunnen har lagt egg. Larven lever inne i den hule stilken og også i alle fall den øvre delen av røttene på planten. Larveutviklingen tar omtrent tre måneder, uvanlig kort tid for en trebukk, men tilpasset vertsplantens levetid. De voksne billen påtreffes i nærheten av næringsplantene i juni-juli.
Caligulas storskip
Caligulas storskip er et transportskip som ble funnet som skipsvrak ved utbyggingen av Leonardo da Vinci internasjonale lufthavn i Fiumicino ved Roma i Italia i 1950-årene. Fiumicino, som betyr «lille elv», var en havn nord for det antikke Romas viktige havn Ostia Antica ved munningen av elven Tiberen. Skipet ble datert til ca. 37 e.Kr. ved bruk av dendrokronologiske dateringsmetoder.
Phytoecia cylindrica
Utbredelse
Den er utbredt i Europa og det vestlige Sibir. I Norge finnes den i sørøst, det er også spredte funn nord til Nordland.
Caligulas storskip
Skipsvraket var formodentlig etter en stor romersk pram eller lekter som hadde en lengde på 95 meter og en bredde på 21 meter. Dette er større enn noen av kornskipene, som handlet med Egypt og lastet 1000 tonn. Skrogplankene var 10 cm tykke og skipet kan ha vært i stand til å laste 1300 tonn. Det er mulig, men ikke bevist, at det ble bygd transport av obelisken fra Egypt i år 37 e.Kr på ordre av keiser Caligula, og som fortsatt står ved Petersplassen i Roma. Det er antatt at romerne kopierte egyptiske skip som seilte på Nilen til et spesielt havgående skip for transporten fra Egypt til Roma.
Plinius den eldre referert til transporten av obelisken fra Egypt til Roma som en enestående hendelse i sitt historieverk Naturalis Historiae og hvor skipet er beskrevet som «den mest vidunderlige konstruksjon som noen gang er sett på havet» og obelisken «ble brakt til Ostia». Etter å ha gjort sin tjeneste var den gigantiske lekteren ikke lenger nødvendig og skipet ble «senket for byggingen av havnen som han [keiseren] bygde der. Og så var det dessuten nødvendig å bygge andre fartøyer for å frakte disse obeliskene oppover Tiberen.»