cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Trondheim hovedbrannstasjon
Trondheim hovedbrannstasjon ligger på Sluppen i Trondheim, nærmere bestemt like nord for Kroppanbrua langs E6. Den ble åpnet i 2014 og ligger på samme tomt som 110-sentralen for Sør-Trøndelag. Hovedbrannstasjonen lå tidligere i Kongens gate i Midtbyen.
Bygget stod ferdig høsten 2014 og har plass til åtte store brannbiler og tre små. I tillegg ligger administrasjonen her. Rundt 60 ansatte har sitt daglige virke ved stasjonen. Beredskapsbemanningen vil være maksimalt ti personer. 110-sentralen for Sør-trøndelag har også fått sitt hovedkvarter her. De flyttet inn i et nyoppført nabobygg i 2015. De to bygningene består til sammen av rundt 5900 kvadratmeter.
Byggekostnadene (med flytting) ble på 365 millioner kr. Sammen med 110-sentralen ble kostnadene totalt på 645 millioner. Alle byggene er tegnet av LINK arkitektur, mens Trondheim kommune var byggherre.
Den gamle hovedbrannstasjonen lå på hjørnet av Søndre gate og Kongens gate. Bygget ble oppført i to omganger: Søndre gate 3 1940-45 (arkitekt Sverre Pedersen) og Søndre gate 1 1945-53 (arkitekt Høye og Gulldah)l. Også den tidligere brannstasjonen lå her, fra midt på 1800-tallet.
Avdelinger
Hovedbrannstasjonen er én av totalt fire nye brannstasjoner i Trondheim som kom i drift i perioden 2013-2015. Alle de gamle stasjonene ble samtidig nedlagt. De tre mindre stasjonene ligger på Sandmoen, Ranheim og Nyhavna og har hver sin spesialfunksjon. Sentrum brannstasjon på Nyhavna ble åpnet i 2015 og er ment å dekke sentrum av Trondheim. Den utmerker seg spesielt ved at den har kapasitet til å slukke fra sjøen. Den har eget kaianlegg med direkte tilgang fra stasjonen, samt brannbåt og redningsdykkere.
Hazelwood kullkraftverk
Hazelwood kullkraftverk  var et kullkraftverk i La Trobe Valley i delstaten Victoria i Australia. Det ble nedlagt i 2017. Kraftverket hadde en installert produksjonskapasitet på 1600 MW fordelt på 8 kokere / turbiner à 200 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1964–1971. Hazelwood sto for 25 % av Victorias elektrisitetsforsyning.
Port Dickson gasskraftverk
Port Dickson gasskraftverk er et varmekraftverk i Port Dickson i delstaten Negeri Sembilan i Malaysia. Det har en installert produksjonskapasitet på 440 MW fordelt på 1 blokk á 4 generatorer uten kogenerasjon.
Alberto Estima de Oliveira
Alberto Estima de Oliveira (født 1. juli 1934 i Lisboa, død 1. mai 2008) var en portugisisk dikter. Han begynte å skrive poesi som 18-åring.
I mars 1957 dro han til Angola, der han bodde i Benguela og i Lobito. Med samfunnsomveltningene i 1975 kom han tilbake til Lisboa, men to år senere reiste han ut igjen, nå til Guinea-Bissau. Etter tre år i denne nylig uavhengige staten havnet han i 1982 i Macao, der han bodde inntil 2002 som leder av Companhia de Seguros de Macau.
Port Dickson gasskraftverk
I tilknytning til dette kraftverket finner vi også Tuanku Jafaar gasskraftverk på 715 MW.
Albert Lorenzen Angell
Albert Lortenzen Angell (født 4. november 1660, død 13. september 1705) var en norsk godseier, kjøpmann og embetsmann. Han var en av to borgermestre i Trondhjem, og fikk av kongen tittelen kanselliråd.
Angell ble født i Trondhjem som sønn av kjøpmann Lorentz Mortensen Angell (1626–97) og Margrethe Hansdatter Puls (1631–70). Han ble innskrevet ved Universitetet i København i 1678, men tok ingen eksamen. Han etablerte seg i stedet som kjøpmann i Trondhjem, og giftet seg i 1689 med den 17-årige Sara Hammond, som var av velstående, engelsk kjøpmannsslekt. Angell kjøpte flere sagbruk og ble en av de største trelasthandlere i Trondhjem. Han eide også jord- og skogeiendommer, og hadde aksjer i Røros Kobberverk.
Da Angell døde i 1705, drev enken forretningene videre. Angell ble bisatt i Angelslektens gravkrypt i Nidarosdomen.
Nueva Granada
Nueva Granada kan vise til:
Smith & Wesson Model 500
Smith & Wesson Model 500 er en femskudds revolver produsert av Smith & Wesson (S&W), kamret i kaliber .500 S&W Magnum.
Våpenet er bygget på S&W største ramme, X-rammen. Revolveren er påstått å være verdens mest kraftige serieproduserte revolver da den ble introdusert. I 2008 kom Politidirektoratet i Norge med forbud mot revolvere i kaliber over .455 (11,25 mm), noe som da gjelder denne revolveren. Forbudet kom med bakgrunn at det er uønsket med slike kraftige håndvåpen blant kriminelle, og at det påstås at det er en viss lekkasje av våpen til det illegale markedet fra private våpeneiere. Ca. 100 slike revolvere er solgt i Norge før forbudet kom.
Wang Lun
«Det rene vanns sekt»
Han var en mester i kampsporter og selvlært lege og underviste sine tilhengere i yoga, meditasjon og i evnen til å faste over svært lange perioder ved bare å drikke renset vann. Dermed ble hans gruppering kjent som «det rene vanns sekt», og i 1774 hadde den flere tusen medlemmer.
Opprørsleder
Han fortalte så sektmedlemmene at han selv var reinkarnasjonen av Maitreya og at han var bestemt til å bli Kinas keiser, og fikk dem med dem på et angrep på byen Shouzhang den 3. oktober 1774. Ved hjelp av forbundsfeller innenfor murene kom de seg inn byportene, tok kontroll over byen og plyndret dens skattkammer og kornlager.
Etter å ha holdt byen noen få dager forlot de den, og gikk til angrep på byen Yangku. Yangku inntok de med letthet, ettersom byens garnison hadde marsjert avsted for å komme Shouzhang til unnsetning – i den tro at den fremdeles var på Wangs hender. Etter Yangku fortsatte erobringstoktet til byene Tangyi og Liulin, og så marsjerte de til den store og strategisk viktige byen Linqing.
Før de kom frem, nedkjempet de med letthet de styrker som Qing-dynastiet sendte imot dem, og det bredte seg en overbevisning om at Wang Luns opprørere behersket magiske krefter. Mange av Linqings mandariner flyktet i redsel for «Den hvite lotus» allerede før opprørerne stod ved byens porter den 11. oktober.
De neste ukene beleiret Wang Luns styrker byen, men Qing-forsvaret under Qin Zhenjun var for sterkt. Det ene angrepet etter det andre ble slått tilbake. Opprørerne kjempet innbitt lenge etter at slaget var tapt og tiden egentlig var inne for kapitulasjon eller flukt. Wang Luns unge konkubine Wu Sannian skal ha holdt Qing-soldatene stangen alene i timevis til hun til slutt ble overveldet og drept.
Den 31. oktober var Wang omringet. Fast bestemt på ikke å bli tatt levende satte han fyr på tårnet han befant seg i. Hans brente kropp måtte identifiseres ved hans sverd og armbånd.
Faraos sigarer
Faraos sigarer (orig. Les Cigares du pharaon) er et tegneseriealbum i Tintin-serien, skrevet og illustrert av belgieren Hergé. Det er det fjerde Tintin-albumet, og ble opprinnelig publisert i Le Petit Vingtième, barnebilaget til den belgiske avisen Le Vingtième Siècle, mellom desember 1932 og august 1934. Historien ble publisert som album i sort-hvitt i 1934, og i en nytegnet fargeversjon på 62 sider i 1955.
i Faraos sigarer reiser Tintin og Terry til Nord-Afrika, angivelig Egypt, men landskapet og arkitekturen minner mye om Marokko. Middelhavet og Midtøsten er også områder som er vikige i historien. Den unge reporteren Tintin havner i kamp mot en bande opiumsmuglere, samtidig som han må komme seg unna Dupontene som tror det er Tintin som har smuglet narkotika. Historien gir også en skildring av krigen(e) i Midtøsten. Det påfølgende albumet Den blå lotus, som hører til samme historie, foregår i Kina.
Amurand
Amurand (vitenskapelig navn Aythya baeri) er en fugl i andefamilien.
Det vitenskapelige navnet, og navnet på flere språk, er til minne om den estiske naturviteren Karl Ernst von Baer.
Operapop
Operapop, også kalt popera og klassisk crossover, er en undersjanger av popmusikk, der musikken har hentet tema og inspirasjon fra klassisk musikk. Ofte fremføres operapop med en operaaktig sangstil.
Bakgrunn
Ifølge musikkhistorikere oppstod operapopen i USA på begynnelsen av 1900-tallet, gjerne fremført av såkalte Tin Pan Alley-musikere. En viktig årsak var påvirkningen fra de mange italienske immigrantene til USA, som populariserte sangere som Enrico Caruso og introduserte humoristiske melodier sunget på italienske dialekter. Disse sangene brukte ofte et operaaktig repertoar for å understreke et «satirisk eller aktuelt poeng».
Musikksjangeren ble gjort ytterligere populært gjennom amerikanske vaudeville-oppsetninger, musikalske komedier, jazz og operetter – blant andre: Irving Berlins That Opera Rag, Billy Murrays My Cousin Caruso og Louis Armstrongs riffer på Rigoletto og Pagliacci. Undersjangeren tapte terreng utover i 1920-årene, men kom sterkt tilbake i rockemusikk-æraen mot slutten av 1900-tallet, med album som The Whos Tommy og Queens A Night at the Opera.
I 1986 fikk operatenoren Luciano Pavarotti en hit med Lucio Dalla-sangen «Caruso», som ytterligere skjøt fart i operapopens popularitet. Andre sangere som Andrea Bocelli, Josh Groban og Katherine Jenkins spilte også inn sangen. Særlig ble Bocelli snart en fremtredende skikkelse innen operapop. Utover i 2000-årene oppsto flere grupper som red på operapop-bølgen, blant andre Il Divo og Amici Forever som fikk suksess gjennom å blande «moderne pop med operastil». Spesielt sammensatte grupper som blant andre Three Tenors har nådd ut til et stort publikum og fått større kommersiell suksess en hva som vanligvis er tilfellet for operamusikk. Sjangerens popularitet ble illustrert under Eurovision Song Contest 2015, da den italienske operapop-gruppen Il Volo vant telefonavstemningen med sangen «Grande amore». Sangen ble imidlertid bare nummer seks hos juryene og endte på en tredjeplass sammenlagt.
.460 S&W Magnum
.460 S&W Magnum er en patron utviklet av Smith & Wesson for revolveren S&W Modell 460XVR. Patronen er hovedsakelig tenkt benyttet til jakt og metallsiluettskyting.
Nwal-Endéné Miyem
Endéné Miyem (født 15. mai 1988) er en fransk basketballspiller som spiller for klubben Bourges Basket. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok sølv med det franske landslaget.
ASEAN Para Games 2022
ASEAN Para Games 2022 (2022 ASEAN Para Games) er den ellevte utgaven av ASEAN Para Games, som er en internasjonal multisportkonkurranse for paraidrettsutøvere fra Sørøstasia. Lekene arrangeres fra 30. juli til 6. august 2022 i Surakarta i Indonesia.
Deltakerland
Alle 10 medlemslandene i ASEAN forventes å delta, samt Øst-Timor:
Idretter
ASEANs parasportsforbund besluttet i desember 2021 å inkludere 11 idretter i ASEAN Para Games 2022, men besluttet å utelate fotball, sykling, sittevolleyball og rullestolbasketball av økonomiske hensyn, da disse idrettene var vanskelig å skaffe fasiliteter for. Da lekene senere ble flyttet fra Vietnam til Indonesia ble fotball, sittevolleyball og rullestolbasketball tatt inn igjen.
Referanser
<References />
Terra Nova (Bahia)
Terra Nova er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Liddell kullkraftverk
Liddell kullkraftverk  er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 000 MW fordelt på 4 kokere/turbiner à 500 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1971–1973.
Terra Nova
Terra Nova kan vise til:
Rinnan stasjon
Rinnan stasjon er en nedlagt stasjon på Nordlandsbanen. Stasjonen ligger i Levanger kommune. Den ble åpnet 1. november 1904, omgjort til å kun være en holdeplass 1. juni 1968. 1. juli 2003 ble stasjonen nedlagt.
Sultan Ismail kraftverk
Sultan Ismail kraftverk er et varmekraftverk i Paka i delstaten Terengganu i Malaysia, om lag 100 km fra delstatshovedstaden Kuala Terengganu. Det har en installert produksjonskapasitet på 1136 MW fordelt på 8 gassturbiner og 4 dampturbiner, alle med kogenerasjon. Teknologien er levert av bl.a MHI og Toshiba.
Brenselkilden er primært naturgass, men også fyringsolje, begge deler levert av Petronas. Anlegget ble ferdigstilt for driftsstart i 1988. Operatør er et selskapet Tenaga Nasional Berhad.
Casta (øl)
Casta er et meksikansk ølmerke som ble produsert av bryggeriet Especialidades Cervecera frem til 2005. Etter dette ble det solgt til FEMSA som er morselskapet til Cervecería Cuauhtémoc Moctezuma, hvor produksjonen av Casta foregår i dag.
Ceratorhina
Utseende
Middelsstore til ganske store, metallisk fargede gullbasser med forholdsvis lange bein. Hannen har et nokså langt, i spissen kløvet horn i pannen.
Systematisk inndeling
Disse artene blir ofte regnet til slekten Eudicella.
The Hidden Scar
The Hidden Scar er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Barry O'Neil.
Handling
Janet Hall begynner en romanse med Dale Overton, etter dødsfallet til Henry Dalton - som hun tidligere hadde fått et uekte barn sammen med. Først, på grunn av fortiden hennes, nekter Janet først å gifte seg med Dale.
Men etter å ha lyttet til en av prekenene hans om tilgivelse, samtykker hun - selv om hun sørger for at han vet minst mulig om fortiden hennes. Til slutt oppdager Dale imidlertid alt om forholdet hennes til Henry, og dette forårsaker en rekke problemer.
Serpugerði Stadion
Serpugerði Stadion er et idrettsanlegg på Færøyene. Stadionet ligger i Norðragøta på Eysturoy, og har adressen 520 Leirvik.
Stadionet er også et historisk monument på Færøyene. Anlegget har kunstgressbane og plass til 3000 tilskuere per 2020.
Tilskuerrekorden på 5637 ble satt under den færøyske mesterligafinalen (Meistaradeildin), der hjemmelaget spilte mot Ki Klaksvik.
Kunståret 1734
Fødsler
ved det keiserlige hoff ||align=center|ca. 75-77 ||align=center|1810/1811 ||
Loy Yang kullkraftverk
Loy Yang kullkraftverk  er et kullkraftverk med to enheter i Latrobe Valley i Victoria i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 3150 MW fordelt på 6 kokere / turbiner à 525 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1985–1987 (enhet A) og 1993–1996 (enhet B). Brenselstypen er brunkull (lignitt).
GoodReader
GoodReader er en PDF-leser for iPhone, iPad og iPod touch. Den er i bruk hos flere offentige virksomheter, som kommuner og skoler. Goodreader benyttes bl.a til lesing av møtedokumenter som behandles politisk og skolebøker.
Ashdod
Ashdod (hebraisk: אַשְׁדּוֹד – Ašdod) er en by i Israel. Byen ligger ved middelhavskysten 32 km sør for Tel Aviv og 20 km nord for Ashkelon og 53 km vest for Jerusalem. Ashdod, som tilhører Sørdistriktet, er Israels 6. største by med ca. 204 300 innbyggere (2008), og innbyggertallet vokser stadig.
Ashdod er en viktig regionalt industrielt senter. Havnen i Ashdod er den største i Israel hvor rundt 60 prosent av landets importerte varer ankommer. Ashdod er i dag en moderne og travel industriby med Israels største og viktigste havn. Med byggingen av et stort kraftverk, atskillige fabrikker og åpningen av havnen i 1965 har byen vokst kraftig. I Ashdod finnes det også elektronikkfabrikker, olje- og tekstilindustri samt annen tungindustri.
Den første dokumenterte bosetningen i Ashdod daterer tilbake til den kanaanittiske kulturen på 1600-tallet f.Kr., noe som gjør byen til en av de eldste i verden. Ashdod er nevnt 13 ganger i Bibelen. Ashdod har vært åsted for blodige slag siden bibelsk tid og i løpet av dens historie har byen var bosatt av filistere, israelitter, grekere, bysantinere, korsfarere, og arabere. Under uavhengighetskrigen i 1948 beskyttet egypterne det den gang arabiske området, inntil de ble slått tilbake og de opprinnelige innbyggere dro til Gazastripen.
Det historiske Ashdod, Tell Ashdod, ligger sørøst for dagens moderne by som ble etablert i 1956 på sanddynene ikke langt fra den historiske bosetningen. Ashdod ble inkorporert som by i 1968 med et landområde på rundt 60 km. Preget av moderne byplanlegging fulgte byens ekspansjon en utviklingsplan som lettet trafikkflyten og forhindret luftforurensning fra boområdene til tross for en voldsom befolkningsvekst.
Moderne byplanlegging
Tre industriområder ble plassert i tilknytning til havnen i den nordlige delen av byen, ved å dra nytte av at de mest vanlige sørlige vindene ville dra luftforurensningen vekk fra byen. Planleggingen var dog ikke uten problemer, blant annet den asymmetriske veksten av fattigere nabolag og den lange tiden før et sentralt forretnings- og administrasjonssenter kom på plass.
Byen ble planlagt for et maksimalt antall på rundt 250 000 innbyggere, og ytterligere områder ble reservert i sør for byen for framtidig utvikling og behov. Byens sørlige grense ble proklamert som et nasjonalt naturreservat, Ashdod Nitzanim sanddynepark.
Klima
Ashdod har et typisk middelhavsklima med varme somre, behagelig om våren og høsten, og kjølige, regnfylte vintre. Fuktigheten tenderer å være høy året rundt, og regn skjer hovedsakelig fra november til mars. Om vinteren går temperaturen sjelden nedenfor 5 °C og det er mer sannsynlig å være rundt 10–15 °C. Om sommeren er gjennomsnittet 27 °C. Det årlige gjennomsnittet med nedbør er 510 millimeter.
Demografi
I henhold til Israels statistiske sentralbyrå har Ashdod en befolkningsmengde på rundt 204 400 mennesker i 2009 (totalt 207 800), noe som gjør den til den sjette største byen i Israel. Den årlige befolkningsvekstene er på 2,6 prosent og andelen kvinner i forhold til menn er 1046 til 1000. Spredningen i alder er anslått som 19,7 prosent for de under 10 år, 15,7 prosent for alderen 10 til 19, 14,9 prosent fra 20 til 29, 19,1 prosent for de mellom 30 til 44, 19,1 prosent mellom 45 til 64, og 11,3 prosent var 65 år eller eldre. Befolkningen i Ashdod er generelt yngre enn det israelske gjennomsnittet på grunn av antallet unge par som bor i byen. Byens gjennomsnittlige inntekt per person i 2000 var 4821 shekel sammenlignet med landsgjennomsnittet på 6835.
Ashdod, som mange andre byer i Israel, skylder mye av sin vekst til tilstrømning av innvandrere. De første større gruppene som kom til byen var jøder fra Marokko og jøder med forfedre i Egypt. På 1960-tallet kom det et stort antall immigranter fra Romania, fulgt av et større antall fra Georgia på 1970-tallet. Mer enn 60 000 jøder har innvandret til Ashdod fra det tidligere Sovjetunionen tidlig på 1990-tallet. Nyere demografiske tall antyder at rundt 32 prosent av byens befolkning er nye innvandrere, 85 prosent av disse er fra tidligere Sovjetunionen. I løpet av 1990-tallet ble et stort antall jøder av etiopisk avstamning blitt en del av byen og senere har det også kommet en rekke innvandrere fra Frankrike og Argentina. Mange av de indiske jødene som snakker marathi, Bene Israeli fra Maharashtra i India, har også bosatt seg her. Det har også kommet en rekke mennesker fra andre deler av Israel, særlig fra regionen Gush Dan.
Religion
Over 95 prosent av Ashdods befolkning er jødiske, og over 30 prosent av disse er meget religiøse. Til tross for det er byen generelt sekulær, skjønt det meste av byens ikke-jødiske befolkning er et resultat av blandete ekteskap. Det store haredisk samfunnet, eller såkalte ultraortodoks jøder, finnes hovedsakelig i nabolag 7 (Rova Zayin) som er særskilt dedikert til deres behov med talmud tora-skoler, cheder (tradisjonell grunnskole basert på jødiske verdier), mikvé (jødisk bad) og andre religiøse institusjoner. Rundt hundre familier er tilknyttet Pittsburgs harediske gruppe som ble etablert her i 1969 av storrabbiner Avraham Abba Leifer og fortsettes i dag av hans sønn, storrabbiner Mordechai Yissachar Ber Leifer.
Ashdod har mange synagoger som tjener ulike grupperinger innenfor jødedommen. Byen er også hjem for verdens største karaittsamfunn, rundt 5000 mennesker. Det er også en norsk protestantisk sjømannskirke, etablerte av pastor Per Faye-Hansen, som er gitt ærestildelingen Righteous Among the Nations («Rettferdige blant nasjonene»), for de som har hjulpet forfulgte jøder i krigsårene.
Industri
Ashdod er et av de viktigste industrielle sentrene i Israel. All industriell aktivitet i byen er lokalisert på nordsiden ved havneområdet, den nordlige industrielle sone og ved elven Lachish. Ashdods havn er den største i Israel og håndterer rundt 60 prosent av Israels havnefrakt. Den har blitt oppgradert på 2000-tallet og vil være stand til å tilby havneplass for på de aller største skipene (Panamax). Ulike kontorer for shippingselskaper er også lokalisert i havnen som i tillegg er lokaliseringen for kraftverket Eshkol A og en kullterminal.
Åpta misjonssenter
Åpta misjonssenter er en langkirke i Farsund kommune, Agder fylke. Byggverket er i betong og har 100 plasser.
Ashdod
Industri
Den nordlige industrielle sone er lokalisert ved Hovedveg 41 og omfatter ulike typer industri, blant annet et oljeraffineri (som er det ene av kun to i landet). Tungindustrisonen ligger sør for elven Lachish og var tidligere hovedindustrisenteret i Ashdod. I den siste tiden har fritidsanlegg for underholdning og lignende kommet til dette området. Det er fortsatt tradisjonell industri her, som blant annet et anlegg til Teva farmasøytisk industri, Ashtrom som produserer konstruksjonskomponenter, og Solbar som produserer olje fra soyabønner. Elta, en del av Israels luftkraftindustri, ligger i Ashdod, og produserer og utvikler radarutstyr, systemer for elektronisk krigføring, og signaletterretning.
Åpta misjonssenter
Herad kirke brant ned til grunnen i mai 1948. I etterkant raste en bitter strid om lokalisering av ny kirke. Ny Herad kirke ble oppført på det gamle kirkestedet i 1957, men i Indrebygda (Åpta) ble det samlet inn penger og nedsatt en byggekomité for kirke på stedet. Råbygget stod under tak 1962, men prosessen stoppet opp på grunn av pengemangel. I 1973 ble bygget overlatt til Det Norske Misjonsselskap, som fullførte det og vigslet det som Åpta misjonssenter i 1975.
Ashdod
Shopping
Historisk har hvert nabolag i Ashdod hatt sitt eget kommersielle senter. I 1990 da også kjøpesenter begynte utvikle seg i Israel ble den fremste kommersielle aktiviteten i Ashdod flyttet til disse. Det første kjøpesenteret som ble åpnet i Ashdod var Forum Center i den industrielle sonen. Restauranter, barer og nattklubber ble åpnet i området. I dag er dette senteret hovedsakelig benyttet for kontorer. Kjøpesenteret Lev Ashdod Mall, som åpnet i 1993, har blitt utvidet og oppgradert. Kjøpesenteret Ashdod Mall, markedsført i sin tid som byens største, har også blitt omdesignet siden åpningen i 1995. City Mall i Ashdod ble åpnet i 1996 i en bygning som også var kombinert som busstasjon, og fulgte således opplegget til Tel Avivs sentrale busstasjon og Jerusalems sentrale busstasjon. Sea Mall, en tre etasjes høy kjøpesenter i nærheten av myndighetenes kontorer, har fritidssysler som klatrevegg og kino.
Åpta misjonssenter
Adkomst til stedet er via fylkesvei 465 og fylkesvei 4102.
Ashdod
Veger
Ashdod ligger ved den historiske handelsvegen Via Maris. Hovedveg 4 ble utviklet langs denne ruten som går langs den sørlige kysten av Israel og fungerer som hovedforbindelsen nordover og mot Tel Avivs storbyområde, og til sør mot Ashkelon. Vegkrysset Ad Halom ble planlagt som hovedinngangen til Ashdod fra øst, men var dårlig planlagt og bygget, inkludert et jernbanespor som krysser mindre enn 100 meter fra skjæringspunktet til Hovedveg 4 og et farlig vegkryss med tilgangen til jernbanestasjonen, og har vært plaget av stor trafikkbelastning som heller ikke har lettet situasjonen.
Rurik
Rurik (født ca. 830, død ca. 879) var en delvis legendarisk og historisk væring som tok kontroll over Staraja Ladoga i dagens Russland rundt år 862 og bygget bosetning Holmgard (Rjurikovo Gorodisjtsje) i Novgorod.
Clémence Beikes
Clémence Beikes (født 19. oktober 1983) er en fransk basketballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok sølv med det franske landslaget.
Rurik
Navnet Rurik
Navnet Rurik kommer fra vestnorrønt Hrœrekr (Norge og Island; moderne norsk stavemåte Rørik), østnorrønt Hrø̄rīkʀ (Danmark og Sverige). Fra det norrøne navnet er det slaviske Rjurik avledet. Det samme navnet finnes forøvrig i engelsk Roderick, spansk og portugisisk som Rodrigo. I gammelgermansk framsto det som Hrodric og i gammelengelsk som Hroðricus. Det er blitt foreslått at navnet også finnes i det angelsaksiske diktet Beowulf som Hrēðrīk. Antakeligvis betyr navnet noe slikt som «høy hersker» eller «berømt hersker».
Historie
Rurik forble ved makten fram til han døde i 879. Hans etterfølgere (Rurik-ætten) flyttet hovedstaden fra Novgorod til Kyiv, og grunnla således Kyivvriket som fungerte fram til år 1240 da mongolene invaderte Øst-Europa. Et antall adelige familier er på farsiden etterkommere fra Rurik, skjønt den siste Rurikid til å styre Russland, Vasilij IV, døde i 1612.
Det er en stor gravhaug fra 800-tallet i Novgorod oblast som ligner meget på tilsvarende gravhauger i Gamle Uppsala eller i Norge. Oppfinnsomt beskyttet mot gravrøvere gjenstår det ennå å drive arkeologiske utgravninger av haugen. Den lokale befolkningen viser til haugen som Ruriks grav.
Omdiskutert opprinnelse
Selv om noen historikere fremhever de legendariske røttene til legenden om Rurik og således avviser at han er en reell historisk figur, er hans etniske røtter av større kontroversiell debatt i Øst-Europa.
I henhold til Nestorkrøniken var Rurik en av ruserne, en væring som kom fra Norden, mest sannsynlig fra Sverige. I løpet av de siste årene har arkeologer stort sett bekreftet både krøniken og den norrøne innflytelsen rundt Novgorod. Det ble avdekket at bosetningen i Ladoga faktisk ble etablert på midten av 800-tallet. Keramikk, verktøy og husholdningsartikler, bygninger og lignende gjenstander fra dagliglivet på denne tiden sammenfaller med det samme mønsteret som i Jylland i Danmark.
Noen slaviske historikere har argumentert at opptegnelsene om at Rurik ble invitert av de finske og slaviske stammene til å styre dem er lånt fra et hypotetisk norrønt manuskript av en krønikeskriver som i utgangspunkt var positivt innstilt mot Norden. Eksempelvis beskriver Nestorkrøniken at Rurik kom til de slaviske landene sammen med to brødre, Sineus og Truvor, og sendte disse to til å styre henholdsvis de to byene Beloozero og Izborsk. Istedenfor å forbinde Sineus til «Signjotr» og Truvor til «Torvald» har de slaviske historikerne spekulert om krønikeskiveren har lest i det hypotetiske norrøne manuskriptet og har misforstått hva han har lest: De norrøne ordene «sine hus» og «tru voring» (med trofast vakt) for brødrene Sineus og Truvor.
Det er en annen teori om at Rurik kan ha vært av både norrøn og slavisk opprinnelse. Dette grunnes i en opptegnelse om at det var vanlig med ekteskap mellom væringer og slaviske kvinner. Denne teorien er basert på informasjon fra den første moderne historikeren i Russland, Vasilij Tatisjtsjev (som selv var en Rurikid) som hevdet at Rurik var avledet fra venderne. Tatishchev gikk så langt som å navngi Ruriks mor, Umila, dennes mor som Gostomysl, og en fetter, Vadim. De som antar at Tatishchev handler i god tro peker på at han har basert sine informasjoner på en nå tapt opptegnelse, den legendariske Ioachimkrøniken.
20. serierunde i Eliteserien 2021
20. serierunde i Eliteserien i fotball for menn 2021 startet lørdag 25. september og avsluttet søndag 26. september. .
Ashdod
Veger
Et nytt vegkryss ble åpnet i 2009, og hadde til hensikt å fortsette motorvegseksjonen av Hovedveg 4 ytterligere sør ved å fjerne lett trafikk fra denne forbindelsen, og dessuten fungere som gradvis adskillelse fra jernbanen.
Den andre hovedvegen i området er Motorveg 41 som har tjent byen fra begynnelsen av dens moderne historie. Denne vegen går fra vest til øst mot Gedera og er hovedtransportforbindelsen til havnen i Ashdod og de industrielle sonene, og knyttes til Hovedveg 4 med et innkjøringsanlegg.
Tog
Forbindelsen med passasjertog til Ashdod åpnet i 1992 etter istandsettingen av den historiske jernbanen til Egypt. Jernbanestasjonen i Ashdod er ved Israels jernbanes linje Binyamina/Netanya – Tel Aviv – Ashkelon og står i nærheten av vegkrysset Ad Halom. Stasjonen ble oppgradert i 2003 da en ny terminalbygning ble bygget. Stasjonen er moderne, men skikkelig vegtilgang kom først til den 23. september 2008 da en ny veg til stasjonen ble åpnet.
Det er også tungtrafikk i området. Havnen i Ashdod har sin egen jernbanelinje som har en egen terminal for frakt av pottaske (kaliumkarbonat) som kommer fra området Sodoma og blir eksportert utenlands.
Styre
Ashdod fikk bystatus i 1968. Byrådet har 24 valgte medlemmer, og en av dem er ordfører. Borgermesteren er valgt for fem år og utpeker seks underordnede. Den nåværende borgermesteren, Yehiel Lasri, ble valgt i 2008 og overtok etter Zvi Zilker som hadde sittet i stolen siden 1989. Innenfor byrådet er det flere fraksjoner som representerer de ulike befolkningsgruppene. Hovedkvarteret til Ashdods bykommune og borgermesterens kontor er rådhuset, som har fått en ny bygning lokalisert i byens fremste kultur- og forretningsområde.
Kultur og kunst
Det andalusiske orkester i Israel, Israeli Andalusian Orchestra, som framfører musikk fra spanske Andalucía, en blanding av vestlig og arabisk musikk, er lokalisert i Ashdod. Orkesteret fikk Israel-prisen i 2006. Musikkonservatoriet ACADMA er også basert i Ashdod. Opprettet i 1966 under overoppsyn av Utdannelseministeriet, er det rundt 600 musikkstudenter i ulike emner som får profesjonell musikkutdannelse. MonArt er et kunst- og kultursenter som har kunstskoler, verksteder, framføringer og hendelser. Teater og konserter blir framført ved flere kulturelle hendelser; de viktigste blir satt opp ved konsertlokalet Yad LaBanim. Et nytt konserthus med 2000 seter i kultursenteret er snart ferdigstilt. Korin Maman Museum har en fast arkeologisk utstilling kalt for «Den filistiske verden» foruten også stadig nye kunstutstillinger av forskjellig art. Ashdods kunstmuseum ligger i MonArt-senteret og 13 utstillingshaller. I et arkitektonisk ekko av franske Louvre går inngangen til museet gjennom en pyramide av glass.
Sport
Ashdods fotballag er FC Ashdod og representerer byen i Ligat ha'Al, det øverste nivået i israelsk fotball. Laget er resultatet av en sammenslåing av de to tidligere bylagene Hapoel Ashdod og maccabi Ironi Ashdod. I sesongen 2005-2006 kvalifiserte laget seg for UEFA-cupen. Hjemmestadion er Yod-Alef Stadium som rommer 7420 tilskuere.
Byens fremste basketlag er Maccabi Ashdod hvor mennene spiller i første nivå mens kvinnene spiller i sin øverste divisjon.
Ashdod har vært vert for mange nasjonale og internasjonale storturneringer, blant annet den årlige Ashdods internasjonale sjakkfestival. Byen har også et cricketlag, en sjeldenhet i Israel. Det blir spilt og organisert av mange innbyggere av indisk herkomst.
Ashdods strender er et møtested for ulike former for vannsport, blant annet brettseiling og undervannsdykking. Ashdod Marina har mange tilbud i seilsport.
Ashdod har frambrakt flere kjente sportsnavn:
Oldtiden
Stedet Ashdod i bronsealderen og jernalderen var en tell (hebraisk for høyde, arkeologisk betegnelse for høyde med bosetning) rett sør for dagens moderne by. Den ble utforsket av arkeologer i ni sesonger i tiden 1962 og 1972. Arbeidet de første få årene ble ledet av David Noel Freedman fra Pittsburghs teologiske presteseminar og Moshe Dothan. De gjenværende sesongene ble drevet av Dothan og Israels myndigheter for fortidsminner.
Menneskelig bosetning i Ashdod går tilbake til tidlig steinalder, paleolitikum. Ashdod er nevnt i ugarittiske dokumenter, språket til oldtidens kanaanitter. Mot slutten av 1200-tallet f.Kr. erobret og ødela havfolkene byen. Ved slutten av 1100-tallet styrte filistere, kanskje etterkommere av havfolkene, byen. I løpet av deres styre blomstret byen og var et medlem av filistiske pentapolis, fem byer. De andre var Ashkelon, Ekron, Gat, og Gaza.
Rurik
Hrörek av Dorestad
Den eneste Rurik eller Rørik som opptrer i vesteuropeiske krøniker over samme tidsepoke, er Hrörek av Dorestad, en småkonge fra den danske handelsbyen og kaupangen Hedeby. Siden 1800-tallet har det vært forsøk på å identifisere ham med væringen Rurik i den russiske krøniken.
Rørik av Dorestad ble født rundt år 810 eller 820. Frankiske krøniker nevner at han mottok land i Friesland fra keiser Ludvig den fromme. Deretter satte han igang med å plyndre de omliggende områdene: han tok Dorestad (ved dagens Wijk bij Duurstede i provinsen Utrecht) i 850, erobret Hedeby i 857 og plyndret Bremen i 859. Keiseren ble rasende og tok fra ham alle posisjoner i 860. Etter dette forsvinner denne Rørik fra vestlige kilder for en betydelig tid, og det er på dette tidspunktet, i 862, den russiske Rurik dukker opp i Russland, bygger festningen i Ladoga og senere flytter til Novgorod. Rørik av Dorestad dukker igjen opp i frankiske krøniker i 870 da hans frisiske landområder igjen blir tilbakeført til ham av Karl den skallede. I år 882 blir han nevnt som død. Til sammenligning nevner Nestorkrøniken at den russiske Rurik dør i 879.
Ashdod
Oldtiden
I 950 f.Kr. ble Ashdod under farao Siamuns erobring av regionen. Byen ble ikke oppbygd igjen før til minst 815 f.Kr. Rundt hundre år senere, rundt 715 f.Kr., ble den erobret på nytt av kong Sargon II av Assyria. som ødela byen og forviste innbyggerne. De jødiske beboerne ble tvunget til bosatte seg i Media etter at de hadde feilet i å gjøre opprør mot de assyriske undertrykkerne. Nedtegnelser indikerer at 27 290 jøder ble tvunget til bosette seg i Ecbatana (Hamadan) og i Susa i sørvestlige Persia (i dagens Iran). En figur ved navn Asdûdu ledet et opprør bestående av filistere, judanere, edomitter og moabitter mot Assyria etter forvisningen av kong Akhimeti som Sargon II hadde installert istedenfor hans bror Azuri. Gat (Gimtu) tilhørte kongedømmet Ashdod på denne tiden.
En assyrisk general Tartan fikk kontroll over Ashdod i år 711, og tvang ‘tronraneren’ Yamani på flukt. Mitinti var konge på samme tid som den assyriske kongen Sankerib, og Akhimilki under styret til Asarhaddon av Assyria. Farao Psamtik I av Egypt er rapportert for å ha beleiret den store byen Azotus (enten Gaza eller Ashdod) i hele 29 år, i henhold til Herodot; den bibelske referansen til levningen av Ashdod (Jeremia 25:20; jf. Sefanja 2:4) er tolket som en hentydning til denne hendelsen.
Byen ble absorbert av et annet nederlag i 605 f.Kr. da Nebukadnesar II erobret den. I 539 f.Kr. ble byen gjenoppbygd av perserne, men ble erobret i krigene til Aleksander den store.
I henhold til Nehemjas bok synes det som om innbyggerne av Ashdod representerte hele nasjonen til filisterne på 500-tallet f.Kr., språket til de Ashdod (som den yngre generasjonen av jøder er beskrevet å ha tilpasset seg) kan ganske enkelt ha vært en filistisk dialekt. Hugo Winckler forklarer dette ut ifra det faktum at Ashdod var den av de filistiske byene som lå nærmest Jerusalem.
Bibelske referanser
I henhold til Det gamle testamente ble Ashdod i løpet av 900-tallet, sammen med alle kongedømmene i Filistia, et underherredømme av kongedømmet Israel under kontrollen av kong David. Judeas krav på Ashdod er nevnt i Josvas bok 15:46.
I Første Samuelsbok er Ashdod nevnt blant de fremste filistiske byene. Etter filisternes erobringen av Paktens ark fra israelittene, ble den tatt til Ashdod hvor den ble plassert i et tempel for Dagan. Den nesten morgen ble Dagon funnet ødelagt foran den, og etter at han var blitt satt tilbake på sin plass, ble han den nesten morgenen igjen funnet veltet og ødelagt. Folket i Ashdod ble smittet av byllepest, og en horde av mus ble sendt over landet.
I Jesajaboken ble en assyrisk general ved Tartan sent av Sargon og fikk kontroll over Ashdod i år 711. Erobringen av byen av kong Ussia av Juda kort tid etter 815 f.Kr. er nevnt innenfor teksten til Andre Krønikebok 26:6 og i Sakarjas bok 9:6 som snakker om falske jøder. Apostlenes gjerninger i Det nye testamente viser til Azotus (det hellenistiske navnet på Ashdod) som stedet hvor Evangelisten Filip gikk rundt etter konverteringen av en etiopisk evnukk.
Den hellenistiske perioden
Byen hadde en blomstringsperiode under det greske navnet Αzotus (Άζωτος) i hellenistisk tid som varte fram til det Makkabeeropprøret 167–160 f.Kr. I løpet av opprøret kom Judas makkabeeren til byens porter, men erobret ikke byen. Isteden etterlot han oppgaven til sin bror Jonathan Apphus som erobret den i 147 f.Kr. og som da ødela Dagans tempel. I henhold til den jødiske historikeren Josefus hadde Alexander Jannaios av Judea herredømme over byen. Den romerske hærføreren Pompeius ga byen tilbake dens uavhengighet og fikk gjenoppbygd dens murer, men den var underlagt styret til Herodes den store og Salome. Keiser Vespasian måtte senere ta byen tilbake med makt.
Til tross for Ashdod lå rundt 6 km fra kysten har både geografen Klaudios Ptolemaios og Josefus beskrevet den som en maritim by. Denne underlige beskrivelsen kan ha sin årsak til at Ashdods kontrollerte en adskilt havneby ved kysten kalt for Azotus Paraliyus, eller Ashdod-Sea («Ashdod-ved-sjøen»). Byens prominens fortsatte inn på 600-tallet da en festning ble bygget i Azotus Paraliyus som forsvar mot den bysantinske marinen. I vest på skogkledd høyde som byen sto på er det spor av oldtidens havn Kal'at Al Mina. Den ble bygget av Fatimid-kalifatet i den arabiske tiden (640-1099). Den har fire tårn, et i hvert hjørne.
Den arabiske tiden
Byen kom under muslimsk styre på siste halvdel av 600-tallet, og ble da kalt for Isdud. Geografen Ibn Khordadbeh refererte til den som Azdud og beskrev den som en poststasjon mellom al-Ramla og Gaza. Fatimidene etablerte en kystfestning og en landsby på Telt Ashdod.
Osmansk styre
Landsbyen lå ved Via Maris, oldtidens handelsvegen, og det fremmet byens viktighet under osmansk (tyrisk) styre. I 1596 ble den administrert av Gazas nahiya («underdistrikt») under en liwa (distrikt) av Gaza. Befolkningen utgjorde da rundt 413 mennesker. Landsbybeboerne betalte skatt på hvete, bygg, sesam og frukt, foruten også av geiter og bikuber.
På 1800-tallet ble Isdud beskrevet som en landsby som strakte seg utover den østlige delen av en lav høyde, dekket med hager. En khan eller karavaneserai (vertshus og herberge for karavaner av kjøpmenn) i ruiner sto sørvest for landsbyen. Dets hus var på en etasje høy med murer bygget i soltørket murstein. Det var to hovedkilder til vann: en dam og en murt brønn. Begge var omgitt av lunder med daddelpalmer og fikentrær.
På begynnelsen av 1900-tallet var landsbyen kjent som Esdūd og befolkningen hadde da vokst til rundt 5000 mennesker som arbeidet med jordbruk og handel.
Under det britiske mandatet
Under det britiske mandatet for Palestina i mellomkrigstiden og under den andre verdenskrig hadde Isdud to grunnskoler, en for kun gutter som ble åpnet i 1922, og en for piker som ble åpnet så sent som 1942. På slutten av krigen hadde gutteskolen 371 elever mens pikeskolen hadde kun 74 elever. Isdud hadde en arabisk befolkning på rundt 4910 mennesker i samme tidsrom.
Selvstendighetskrigen og opprettelsen av staten Israel
Landsbyen Isdud ble okkupert av den egyptiske hæren den 29. mai 1948 og ble Egypts nordligste posisjon i den arabisk-israelske krig 1948. Mens israelerne feilet å erobre territorier og hadde store tap, endret Egypt sin militære strategi fra offensiv til defensiv, og stoppet således opp deres framgang nordover. Egyptiske og israelske styrker hadde sammenstøt i områdene rundt landsbyen, men egypterne klarte ikke å holde på Ad Halom-broen over elven Lachish. Israelske styrker omringet byen under «operasjon Pleshet» og bombet den fra luften. I frykt for å bli helt omringet trakk egypterne seg tilbake den 28. oktober 1948 og mesteparten av innbyggerne i byen flyktet. De som ble igjen ble drevet sørover av de israelske forsvarsstyrkene.
I 1949 etablerte en moshav, israelsk samfunn, Bnei Darom, seg nord for Isdud, og to til kom i 1950, Sde Uziyahu og Shtulim, og i 1953 ble Gan HaDarom etablert. I 1953 kom overlevende og planleggere til de øde sanddynene nær munningen av elven Lakhish for å velge et sted til å bygge en ny kraftstasjon sør i Israel, noe som ble Eshkol A. Arbeidere bodde da i de regionale bosetningene Rehovot og Gedera.
Den moderne byen Ashdod ble grunnlagt i 1956. Den 1. mai 1956 godkjente den daværende finansministeren Levi Eshkol etableringen av byen Ashdod. Ashdod Company Ltd., et datterselskap av City-Builders Company Ltd., ble opprettet i denne hensikten av Oved Ben-Ami og Philipp Klutznick. De første bosetterne var 22 familier som hadde utvandret fra Marokko i november 1956, og en annen gruppe med jødiske flyktninger fra Egypt kom også til. I juli 1957 bevillet myndighetene en konsesjon bestående av 24 km, rundt 32 km fra Tel Aviv, til Ashdod Company Ltd., for å bygge den moderne byen Ashdod. Byggingen av den nevnte kraftstasjonen ble fullført i 1958 og omfattet 3 enheter: 2 enheter på 50 megawatt og en enhet på 45 megawatt og med anlegg for destillering av sjøvann.
Det første lokalråd ble oppnevnt i oktober 1959. Dov Gur ble utpekt som den første lederen av lokalrådet på vegne av innenriksministeriet. En domstol i byen ble opprettet i 1963. Byggingen av byens havn begynte i april 1961 og åpnet i november 1963, men kom først i virksomhet i november 1965 med det svenske skipet «Wiengelgad».
Byens store befolkningsvekst begynte i 1991 med en stor innvandring av immigranter fra Sovjetunionen (senere Russland) og Etiopia, og en likeledes storstilt utvikling av byens infrastruktur. Fra 1990 til 2001 mottok byen mer enn 100 000 nye innbyggere, en vekst på enestående 150 prosent.
Carabidomemnus
Carabidomemnus er en slekt av løpebiller.
Utseende
Middelsstore, avlange, blanke, brunrøde løpebiller. Antennene er kraftige, med et stort, rundt, flatt ytre ledd, antennene består tilsynelatende av bare to ledd, eller antennen kan være flat og åreformet, tydelig bestående av flere ledd. Hodet er sekskantet, pronotum firkantet med en dyp tverrfure i midten, dekkvingene utvidet bakover uten punktrader.
Levevis
Paussini er sterkt knyttet til maur og lever i maurtuer (obligate myrmekofiler).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
S&W Model 460XVR
S&W Model 460XVR (X-treme Velocity Revolver) er en revolver i kaliber .460 S&W Magnum, produsert av Smith & Wesson (S&W).
Design
Revolveren er bygget på X-rammen til S&W. Siden den er kamret for .460 S&W Magnum patroner kan man også skyte .454 Casull og .45 Colt patroner da de er i samme kaliber, men kortere.
Rock am Sogn
Rock am Sogn 07 ble avholdt den 17. og 18. august. Disse artistene spilte: Lukas Kasha, Tommy Tokyo, Truls and the Trees, Center of the Universe, Onkel Negerslem, Binärpilot, Sally Suicide, The Lipstick Association, Mindy Misty, Kavaleriet, Dylan Mondegreen, Tr-Ond and the Suburban Savages, The Ketil Blix-Nilsen Show, Hierophantom, Pilemil, Tveit am Boks ft. Hoi.
Lorenzo Henrie
Lorenzo James Henrie (født 29. juni 1993 i Los Angeles) er en amerikansk skuespiller. Han har spilt i filmer og serier som Ghost Whisperer, Star Trek og CSI: Miami. Han er også kjent som David Henries lillebror.
Rock am Sogn
Rock am Sogn 08 var 22. og 23. august og da spilte Maranata, Next Life, The March of Echoes, Mamma, jeg blör, The Holy Tongue, Koppen, Siv Sperati and the Chamberettes, Outmen, Thinguma jig*Saw, Therese Aune, Soniq Obscurata, MØLLER, Boks am Sogn: Sønner av Thors Vrede.
I 2009 blir det Rock am Sogn igjen den 21. og 22. august.
Rockamsogn.no:
Sportsklubben Ceres
Sportsklubben Ceres ble stiftet 25. september 1921 og er et fleridrettslag for sykling, langrenn og triatlon og hurtigløp på skøyter.
Munmorah kullkraftverk
Munmorah kullkraftverk  er et kullkraftverk i delstaten New South Wales i Australia. Det har en installert produksjonskapasitet på 1200 MW fordelt på 4 kokere / turbiner à 300 MW, hver. Anlegget ble ferdig 1967–1969.
Sportsklubben Ceres
SK Ceres er medlem av Norges Idrettsforbund gjennom Akershus Idrettskrets. Klubben er også medlem av særforbundene Norges Cykleforbund, Norges Skiforbund, Norges Skøyteforbund og Norges Triathlonforbund (her som egen gruppe da det ikke er egne kretser for denne grenen i Norge), gjennom henholdsvis Akershus cyklekrets, Akershus skikrets og Akershus og Oslo skøytekrets.
The Hidden Valley
The Hidden Valley er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Ernest Warde.
Handling
Valkyrien er en gudinne som har blitt tatt til fange av en gruppe ville innfødte i Sør-Afrika.
Fabiana Gripa
Fabiana Kuestner Gripa (født 15. april 1981) er en brasiliansk håndballspiller.
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 2004 i Athen, hvor hun ble nummer 7 med det brasilianske landslaget.
Maximum Ride
Serien handler om den fjorten år gamle jenta Maximum Ride (Max). Max og «flokken» hennes, Fang, Iggy, Nudge, The Gasman og Angel er 98% menneske og 2% fugl, slik at de har vinger og kan fly.
Maximum Ride: The Angel Experiment
Max, Fang, Iggy, Nudge, Gasman og Angel er hybrider mellom mennesker og fugler, som forsøker å leve i skjul. Men når Angel blir bortført, leter resten av flokken etter henne. Men underveis møter de en rekke problemer, deriblant naturkatastrofer og de ondskapsfulle forskerne et eksperimentelt laboratorium kalt "The School"
Maximum Ride: School's Out Forever
Flokken reiser til Washington D.C. hvor de håper å finne svarene på deres egen opprinnelse. De blir tatt inn av en tidligere FBI-agent, og plassert i et vanlig skolesystem for å leve som normale barn. Men når skolen blir angrepet, må flokken flykte igjen. Max møter en morderisk klone, Max II, og dette fører til en konflikt. Flokken lærer flere detaljer om skaperne deres: Itexicon Corporation.
Maximum Ride: Saving the World and Other Extreme Sports
Flokken må stoppe Itexicon Corporation, som planlegger å ødelegge halvparten av verdens befolkning. Guttene og jentene i flokken splittes etter en uenighet, og de arbeider fra separate vinkler for å ta ned Itexicon - og redde hele verden. Max får vite at Jeb Batchelder, en vitenskapsmann med mystiske og ukjente motivasjoner, er hennes biologiske far.
Maximum Ride: The Final Warning
Offentlige tjenestemenn ber flokken om å hjelpe et team av forskere med å studere forurensning i havene rundt Antarktis. Men der blir ett par medlemmer av flokken deres tatt til fange av Uber-direktøren, og fraktet til Florida. Resten av gjengen forsøker å redde dem, og beseire denne kjeltringen midt under en orkan. I mellomtiden innleder Max og Fang et romantisk forhold.
Maximum Ride: Max
Denne gangen blir flokken angrepet av en gruppe bioniske roboter (kalt "M-Geeks") samtidig som regjeringen ønsker flokkens hjelp for å finne ut hva som ødelegger hundrevis av skip, og dreper millioner av fisk, utenfor kysten av Hawaii. Moren til Max forsvinner også. Max, Fang og resten av gjengen reiser med ubåt, redder moren til Max, og blir samtidig venn med noen undersjøiske monstre.
Fang: Maximum Ride
Flokken reiser til Afrika hvor de møter Dr. Hans Gunther-Hagen, en tidligere Itexicon-arbeider. De møter også Dylan, en annen menneske-fuglehybrid designet for å være Max sin perfekte andre halvdel. Dylan slutter seg til flokken, selv om de alle er på vakt mot de egentlige motivene hans. Angel overtar ledelsen for hele flokken. Han sparker ut Max og Fang, som han påstår er alt for fokusert på deres personlige forhold. Fang blir kidnappet av Dr. Hans og eksperimentert på videre - før flokken kommer for å redde ham. Han dør et øyeblikk, før Max gjenoppliver ham. Etter å ha kommet tilbake til hjemmet deres, bestemmer Fang seg for å forlate gruppen permanent - og heller grunnlegge sin egen flokk.