cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kategori
Kategori (gresk κατηγορία, egenskap eller utsagn) er en betegnelse som primært brukes om en gruppe, der medlemmene i gruppen har fellestrekk, på en eller annen måte er like. Man bruker også beskrivelsen kategorisk, for å uttrykke absolutt væremåte, en adferd der man betingelsesløs og utvetydig markerer standpunkt. I kategorisk adferd utnyttes grupperinger: Har man først gruppert, er det lettere å skille og derpå foreta klare valg. Det å være kategorisk, forutsetter altså at man på forhånd har utviklet kategorier. Kategorisering er fundamanetalt for menneskets dagligliv, såvel som systematiske arbeid Det kan ha flere beslektede betydninger innen vitenskapen:
Arvid Udbjørg
Arvid Udbjørg (født 20. februar 1928 i Cartagena i Spania, død 27. august 2006 i Oslo) var en norsk grafiker. Han bodde i Bølerlia i Oslo fra 1950 til han døde.
Utdannelse
Udbjørg var elev hos billedhugger Elen Elster Christensen i Oslo fra 1948 til 1949. Deretter tok han Statens Håndverks- og Kunstindustriskole Oslo fra 1951 til 1955 før han fra 1957 studerte i London, først et år ved Slade School of Fine Art, siden et år ved Central School of Art and Craft.
Innkjøpt av
Udbjørg er innkjøpt av en rekke museer og offentlige intstitusjoner:
Kunstmuseet i København, Slade School of Fine Art, (som han var elev ved), Riksgalleriet, Utenriksdepartementet, Moss Faste Galleri, Statkraft, Oslo Kunstforening, Generalkonsulatet i Rio de Janeiro Brasil, Den Norske Ambassade Athen, Norges Bank, Oregon State University USA, Den Norske Ambassade Jiddah Saudi Arabia, Nordisk Artotek Island, Nasjonalgalleriet, Stavanger bibliotek, Bergen Billedgalleri, Freia A/S, Museum of Fine Arts Boston USA, Norsk kulturråd, Kolding kommunes bibliotek.
Arabisk mesterskap i friidrett 2017
Medaljetabell
{{legend|#ccccff|Vertlandet er markert i blått|border=solid 1px #AAAAAA}}
Red Girl Records
Red Girl Records er Melanie Chisholm (Melanie C) sitt eget musikk-selskap. Selskapet ble startet i 2004. Per dags dato er det kun Melanie C, som gir ut musikk i selskapet.
The Song Remains the Same
The Song Remains the Same er et konsertalbum og en konsert-film med det engelske hard rockbandet Led Zeppelin. Innspillingene ble gjort under bandets tre konserter i Madison Square Garden i New York i juli 1973. Kritikerne og bandet selv var ikke fornøyd med resultatet.
Albumet kom på 1.-plass på UK Albums Chart i Storbritannia, på 2.-plass på Billboard 200-listen i USA og på 21.-plass på VG-lista i Norge.
Sporliste CD
Disk 1:
Disk 2:
Finnøyfjorden
Finnøyfjorden er en fjordarm av Boknafjorden i Finnøy kommune i Rogaland. Den har en total lengde på 14 kilometer og ligger mellom Finnøy i vest, øyene Fogn, Bokn og Halsnøy i øst og Sjernarøyane i nord.
På østsiden av Finnøy ligger Judaberg, kommunesenteret på Finnøy, som er vestsiden av fjorden. Flere fergeruter krysser fjorden. Det sørlige går fra Ladstein på Finnøy og over til Fogn. Fra Fogn går det ferge til Judaberg på Finnøy, og fra her går det ferge videre til Øksnes på Halsnøy. Fra Halsnøy går det ferge til Eidssund på Ombo, og fra Eidssund går det ferge til Helgøy ved siden av Nord-Talgje.
Anti Tour
Anti Tour er den ellevte konsertturneen til den australske sangeren Kylie Minogue. Til forskjell fra Minogues tidligere turneer vil sangeren her utelukkende utføre B-sider, demoer og sjeldne spor. Turneen begynte den 18. mars 2012 i Melbourne, Australia.
Sergej Fedorovtsev
Sergej Anatoljevitsj Fedorovtsev, russisk Сергей Анатольевич Федоровцев (født 31. januar 1980 i Rostov-na-Donu) er en russisk roer som spesialiserer seg i dobbeltfirer. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 8. Han tok gull i øvelsen under Sommer-OL 2004.
Aldose
En aldose er et monosakkarid med kun én aldehydgruppe (-CH=O) per molekyl. Karbohydrater bestående av flere aldosemolekyler har generelt kjemisk formel Cn(H2O)n (n≥3). Den strukturmessig enkleste aldose er glyceraldehyd med tre karbonatomer. En aldose skiller seg fra en ketose ved at den har en karbonylgruppe på enden av karbonkjeden istendenfor på midten.
Gran Premio Costa degli Etruschi
Gran Premio Costa degli Etruschi er et relativt nytt italiensk sykkelritt som har pågått siden 1996. Rittet er kjent for sin dominans fra Alessandro Petacchi, som har vunnet seks år på rad fra 2005 til 2010. Endagsrittet kjøres ved etruskerkysten i Provinsen Livorno.
Comet Lake
Comet Lake er en 10. generasjons mikroprosessor som er basert på Intel Core. Den produseres av Intel ved hjelp av en 14 nm prosess, og er etterfølgeren til U-serien av Whiskey Lake på mobile datamaskiner og Coffee Lake på stasjonære datamaskiner. Comet Lake-U ble lansert dem 21. august 2019.
Carl-Eduard von Bismarck
Carl-Eduard von Bismarck (født 16. februar 1961 i Zürich) er en tysk konservativ politiker (CDU) og overhode for slekten Bismarck.
Etter abitur (artium) på gymnasiet i Wentorf i 1982, avtjente Bismarck verneplikten som offiserskadett. Fra 1985 utdannet han seg i økonomiske fag, og arbeidet mellom 1989 og 1992 som assistent for ledelsen i firmaet Investor Treuhand i Düsseldorf. Siden 1993 leder han også «Fürstlich von Bismarck'schen Verwaltung» i Friedrichsruh.
Han er sønn av fyrst Ferdinand von Bismarck og den belgiske grevinne Elisabeth Lippens. Han er tippoldebarn av statsmannen Otto von Bismarck og er Bismarck-familiens styrerepresentant i den statlige tyske Otto-von-Bismarck-Stiftung i Friedrichsruh.
Bismarck ble i 1995 medlem av CDU og var viseformann for CDU-laget i kretsen hertugdømmet Lauenburg. Han var fra 25. april 2005 medlem av det tyske parlamentet, Forbundsdagen, etter at han rykket opp da Peter Harry Carstensen nedla sitt mandat for å bli statsminister i Schleswig-Holstein.
Helsingør-Hornbæk-Gilleleje Banen
Helsingør-Hornbæk-Gilleleje Banen (HHGB), også kalt Hornbækbanen, er en dansk jernbanestrekning på Nordsjælland. Strekningen er privateid, og drevet av Lokalbanen A/S. Banen trafikkerer strekningen Helsingør stasjon-Gilleleje stasjon, og ble åpnet den 22. mai 1906 og gikk da frem til Hornbæk. Strekningen Hornbæk – Gilleleje ble åpnet 11. juli 1916. Banens totale lengde er 24,9 km.
Banen betjenes med dieseldrevne tog av produsert av Alstom-Coradia av typen Lint 41. Dette er moderne lavgulvsvogner.
På strekningen kjøres også veterantog, som driftes av Nordsjællands jernbaneklub.
LINK Arkitektur
LINK Arkitektur AS (tidligere Lysaker Mølle og LINK Signatur) er et skandinavisk arkitektkontor med nær 500 medarbeidere i 15 byer i Danmark, Norge og Sverige. Fagdisiplinene omfatter arkitektur, interiørarkitektur, landskapsarkitektur, byutvikling, produktdesign og planutredning. LINK arkitektur er Multiconsult ASAs datterselskap for arkitekttjenester.
Historie
Dagens LINK arkitektur er et resultat av flere fusjoner og oppkjøp. De to firmaene som startet prosessen mot et landsdekkende selskap var Arkitektkontoret Lysaker Mølle AS på Lysaker og Maurseth & Halleraker AS i Bergen og på Stord.
Lysaker Mølle ble startet av Geir Odd Målsnes og Arve Nyhus i 1986. Maurseth & Halleraker oppstod i 1996 som en fusjon mellom Arkitektkontoret Maurseth NPA (startet i 1972) og Svein Halleraker AS (startet i 1990). LINK arkitekter AS ble etablert da de to kontorene fusjonerte 1. januar 2000.
I 2006 hadde selskapet vokst til nærmere 70 ansatte, med kontor på Lysaker, Bergen og på Stord. Etter en ny fusjon med Signatur arkitekter i Sandnes endret selskapet navn til LINK signatur AS. I tillegg ble to kontorer i Trondheim (Næss arkitekter og Svingen arkitekter) samt Atrium arkitekter i Alta kjøpt opp. Selskapet hadde nå seks kontorer med cirka 130 medarbeidere.
Frem til 2015 var aksjene i LINK arkitektur AS fordelt mellom Multiconsult AS (32,00 %), WSP sverige AB (20,00 %), Målsnes Invest AS (14,98 %), Tviberg AS (11,11 %), Paladio AS (11,11 %) og Onafyr AS (10,80 %).
Avdelinger
I Sverige har LINK arkitektur AB avdelinger i Falköping, Lidköping, Stockholm, Malmö, Trollhättan og Umeå.
I Danmark har LINK arkitektur avdeling i København.
Bygg
Selskapet står bak en rekke skoler som Nordahl Grieg videregående skole, kirker som Frøyland og Orstad kirke, boligprosjekter som Støperiet, næringsbygg som SUS Malmö. Akut -och Infektionsklinik og kulturhus.
Barna fra Frostmofjellet
Barna fra Frostmofjellet er en svensk film fra 1945, i regi av Rolf Husberg. Hovedrollene spilles av Hans Lindgren, Siv Hansson og Anders Nyström.
Handling
Historien finner sted i det nordlige Sverige på midten av 1800-tallet. Sju søsken mister begge foreldrene deres. Men for å unngå myndighetenes inngripen i tilværelsen deres, og måtte flytte til fattighuset, starter søsknene på egen hånd en veldig lang vandring over fjellene - i håp om å finne seg et bedre liv for dem alle sammen.
Den tolv år gamle Ante hadde tidligere lovet moren deres å ta vare på alle de yngre brødrene og søstrene hans, og underveis de får hjelp av melken fra geiten deres Gullspira.
Vitichi
Vitichi er en by i departementet Potosí i Bolivia.
Udatsjnyj
Udatsjnyj (russisk: Уда́чный) er en by i Republikken Sakha i Russland. Den ligger ved elva Markha (ei sideelv til Viljuj), rundt 970 km nordvest for Jakutsk. Innbyggertall: 15 698 (folketelling 2002).
Den ble grunnlagt som en bymessig bosetning i 1968. Bystatus ble innvilget i 1987. Økonomien er basert på utvinning av diamanter fra Udatsjnajagruven, som ble oppdaget i 1955.
Melanie Díaz
Melanie Díaz (født 7. mai 1996) er en puertoricansk bordtennisspiller.
Hun representerte Puerto Rico under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i første runde.
Årabrot
Årabrot er et norsk støyrock/alternativ rock-band fra Haugesund med base i Oslo.
Bandet ga i 2003 ut sin første album Rogues Gallery og har siden gitt ut flere musikkalbum og EP-er. De vant Spellemannprisen 2011 i klassen metal for albumet Solar Anus. De har i tillegg vært nominert til Spellemannprisen fire ganger: Spellemannprisen 2009 i klassen metal for The Brother Seed fra 2009, Spellemannprisen 2016 i klassene rock og årets album for albumet The Gospel fra 2016 og Spellemannprisen 2018 i klassen rock for albumet Who Do You Love.
Navnet Årabrot er hentet fra en søppelfylling i Haugesund med samme navn.
Lensahns amt
Lensahns amt (tysk: Amt Lensahn) er et amt i kretsen Østholstein i delstaten Schleswig-Holstein, Tyskland.
Inndeling
Lensahns amt er delt inn i 7 kommuner:
William Chetcuti
William Chetcuti (født 7. januar 1985 i Pietà) er en maltesisk skytter, som konkurrerer i trap. Han representerte Malta under Sommer-OL 2008, der han ble utslått i de kvalifiseringen som nummer 8. Chetcuti var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.
Sladderen går
Sladderen går (originaltittel: The Gorgeous Hussy) er et amerikansk historisk drama fra 1936 regissert av Clarence Brown med Joan Crawford og Robert Taylor i hovedrollen.
Handling
I 1823 driver major O'Neal og hans datter Margaret "Peggy" O'Neal et vertshus som politikere i Washington D.C. ofte besøker. Peggy er frittalende for en kvinne for sin tid, og når Tennessee-senator Andrew Jackson (spilt av Lionel Barrymore) besøker dem, refererer hun kjærlig til ham som "Onkel Andy"
Peggy er i hemmelighet forelsket i den velkjente Virginia-senatoren John Randolph, men følelsene hennes er tilsynelatende ubesvarte. Et nytt gjestgiveri drevet av "Beau" Timberlake åpner, og Beau blir snart forelsket i Peggy og frir til henne. Men hun nekter, fordi hennes romantiske følelser er forbeholdt John. Men John mener at hun er alt for ung, men begynner etter hvert å endre seg. Når han endelig innser at de begge er forelsket, får han imidlertid vite fra Beau at Peggy endelig har gitt samtykke til å gifte seg med ham.
John mener at Beau ville være en langt mer passende ektemann for henne. Men Beau dør bare noen få måneder senere. I 1828 kommer John tilbake fra å være minister til Russland. Samtidig blir Jackson valgt til USAs president midt i en kampanje med verbale angrep rettet mot hans kone Rachel, som han giftet seg med før skilsmissen fra hennes første ektemann var endelig. Rett etter valget dør Rachel etter å ha bedt Peggy om å ta seg av Jackson. Peggy blir snart hans fortrolige.
Du bestemmer – LO på din side
Du bestemmer – LO på din side var en kampanje som Landsorganisasjonen lanserte fram mot stortingsvalget i 2005.
Alle 850 000 medlemmene i LO fikk tilbud om å sende inn sine faglige og politiske krav om hvilket arbeidsliv og samfunn de ønsket. 44 000 medlemmer sendte i 150 000 innspill. På bakgrunn av disse kravene ble det så utarbeidet ti hovedkrav til de politiske partiene.
Egersund stasjon
Egersund stasjon ligger i Egersund i Eigersund kommune, 74,71 kilometer fra Stavanger på Jærbanen og 525,56 km fra Oslo på Sørlandsbanen. Stasjonen ligger 11,1 moh. Dagens stasjon ble åpnet i 1944 da Jærbanen fikk normalspor og ble koblet sammen med Sørlandsbanen på hele strekningen frem til Stavanger.
Den opprinnelige Egersund stasjon fra 1878 lå omtrent en kilometer fra dagens stasjon.
Egersund stasjon er endepunkt for lokaltogene fra Stavanger på Jærbanen.
Yves Raguin
Han ble jesuitt i 1930 og ble presteviet i 1942. Han kom deretter til Kina og var først ved Harvard-Yenching Institute 1946-1949 og så i Shanghai årene 1949-1953.
Sammen med andre jesuitter grunnla han i 1966 Ricci-instituttet i Taiwans hovedstad Taipeh, og var dets direktør til november 1996.
På hans tid ble arbeidet med den omfangsrike kinesisk-franske ordboken Le Grand Ricci avsluttet.
Pater Raguin skrev over 20 bøker innen sitt fagfelt.
Litteratur, kilde
Claude Larre, Yves Camus, Benoît Vermander: « La Vie du père Yves Raguin sj », Chine - Maduré - Madagascar - Jésuites en Mission, no 273, juin - juillet - août 1999
Torgeir Toppe
Torgeir Toppe (født 21.01.1972 i Bergen) er en norsk tidligere kajakkpadler som konkurrerte aktivt i første halvdel av 1990-tallet. Som aktiv representerte han bergensklubben Njørd Ro og Kajakklubb.
Toppe tok bronsemedalje i K-2 10,000 meter under VM i padling 1993 i København og VM i K-1 senior herrer maratonpadling i Cape Town 1998.
Toppe er barnebarn av stortingsrepresentant Steffen Ingebrigt Toppe.
Fiolettbåndet gulfly
Fiolettbåndet gulfly (Xanthia togata) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er vanlig nord til Troms i Norge.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 30 – 35 mm), kraftig, hovedsakelig sitrongult nattfly. Hodet og forkroppen er tett kledt med sitrongule hår, bortsett fra skuldrene som er brunfiolette. Bakkroppen er blekgul. Forvingen er noe tilspisset, sitrongul med et bredt, rødfiolett skråbånd i den ytre delen, langs ytterkanten med en rad små, rødfiolette flekker, lenger inne i vingen med to store, rødfiolette flekker ved framkanten og noen mindre flekker midt i vingen. Bakvingen er hvit.
Utbredelse
Arten finnes i Europa, og videre østover til Kina og Korea, dessuten i de nordlige delene av Nord-Amerika. I Norge er den vanlig i hele landet bortsett fra Finnmark.
Eburodacrystola
Eburodacrystola er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Arten lever i Bolivia og det østlige Brasil.
Olav Larssen
Olav Larssen (født 10. juli 1894 i Furnes i Ringsaker, død 5. juli 1981 i Oslo) var en norsk pressemann, politiker og motstandsmann, kjent som sjefredaktør i Arbeiderbladet i perioden 1949 til 1963.
Biografi
Etter folkeskole i Furnes ble Larssen typograflærling ved A. Sæthers Bogtrykkeri i Hamar. I juni 1913 begynte han som redaksjonssekretær ved den sosialistiske avisen Demokraten med senere statsråd og stortingspresident Christian Fredrik Monsen som redaktør. På høsten 1916 dro han videre til avisen Fremtiden i Drammen, før han i 1920 vendte tilbake til Hamar og ble sjefredaktør i Demokraten - som i 1923 skiftet navn til Arbeideren.
Begynnelsen av 1920-årene var preget av splittelse innad i den norske arbeiderbevegelsen, hvor sosialdemokratene brøt ut først i 1921, etterfulgt av kommunistene i 1923. Larsen og hans avis Arbeideren fulgte Norges Kommunistiske Parti. Larssen fungerte også i 1924-25 et halvt års tid som redaktør i NKPs sentralorgan Norges Kommunistblad i Kristiania.
Han så på seg selv som en moderat kommunist og var ikke komfortabel med situasjonen rundt det politiske miljøet som splittelsen hadde ført til. Da Arbeiderpartiet og sosialdemokratene igjen ble forent i 1927 meldte han seg ut av NKP og inn i Arbeiderpartiet. Samme år ble han også ansatt som redaktør i AP-avisen Hamar Arbeiderblad, en stilling han beholdt frem til 1935. Fra 1929 til 1935 var han representant for Arbeiderpartiet i bystyret og formannskapet i Hamar. Fra 1929 til 1932 satt han også i embetet som varaordfører, og fra 1932 til 1935 satt han som formann i skolestyret i Hamar.
I 1935 dro Larssen til Oslo hvor han ble ansatt i Arbeiderbladet som nærmeste medarbeider til den politiske redaktøren Martin Tranmæl, først som redaksjonssekretær og siden 1938 som nyhetsredaktør.
Andre verdenskrig
Da Norge ble angrepet av Tyskland i begynnelsen av april 1940 fulgte Larssen den norske regjeringen helt til Tromsø. Etter dette startet han en knottfabrikk i Oslo sammen med blant andre Sigurd Evensmo og andre pressekolleger. Fabrikken skulle fungere som skalkeskjul for den illegale motstandsavisen Bulletinen. I januar 1942 ble han arrestert av Gestapo på grunn av sin deltakelse i avisen. Han ble holdt fanget ved Møllergata 19 fra januar til april 1942, hvorpå han ble flyttet videre til Grini fangeleir. På Grini satt han frem til februar 1943, da han ble transportert sammen med andre fanger til fangeleiren Sachsenhausen i Tyskland. Frem til februar 1943 var han for øvrig også en periode i Veidal fangeleir i Kvænangen i Troms, hvor han sammen med andre fanger ble satt til å grave ut en veitunnel. Etter frigjøringen kom Larssen tilbake til stillingen i Arbeiderbladet, og fra 1946 til 1949 var han og Martin Tranmæl sideordnede redaktører. Etter at Tranmæl gikk av i 1949 ble Larssen valg til sjefredaktør på landsmøtet til Arbeiderpartiet. denne sentrale stillingen beholdt han helt til 1963.
Etter at han sluttet i avisa skrev han flere erindringsbøker basert på historiske begivenheter i Norge fra mellomkrigstiden og opp mot 1970-tallet. Olav Larssen døde den 5. juli 1981 i Oslo og etterlot seg fire barn av de var Randi Bratteli gift med Trygve Bratteli.
Kaffebar
En kaffebar er en kafé hvor grunnsortimentet er basert på ferskbrygget kaffe av forskjellige typer. I Europa har kaffebarene sin opprinnelse i Italia. Med tiden er slike barer blitt vanligere i større byer over store deler av verden. En person som jobber på kaffebar kalles gjerne barista.
Kaffebarkjeder
Verdens største hurtigkaffe-kjede er amerikanske Starbucks som ble startet på slutten av 1950-tallet. Starbucks serverer kaffen i pappkrus. Kjeden hadde per oktober 2020 virksomhet i 83 land.
Kaffebarer i Norge
I 2007 var det 132 kaffebarer i Norge. Noen av de største aktørene er listet nedenfor:
Fram til 2008 var også Kaffe & Krem en stor aktør i Oslo. Etter 12 år med tap ble de tre gjenværende kaffebarene solgt til Wayne's Coffee i 2008.
Dønnes-Rosen
«Dønnes-Rosen» er et skillingstrykk som Alf Prøysen presenterte i sin visespalte i «Magasinet for Alle» årgang 1955. Dette skulle være en kjærlighetsvise som hadde vært sunget på Nordlandskysten i over to hundre år, til melodien «En vise jeg vil skrive». Etterhvert kom det frem opplysninger om at visen muligens var adskilling yngre enn hva Alf Prøysen først hadde blitt fortalt.
Teksten
1.På Dønnes bodd en pike i syttenhundrede, hun var så fin og fager og hadde beilere, hun fikk nok ei den husmannsgutt hun elskede i lønn, thi hennes stolte fader fornektet hennes bønn.
2.Hun skulle ha en bonde, en gammel rik tyrann, hun gråt så bitre tårer for denne festemann. Det ble bestemt til bryllup i Dønnes stenkapell det var ved Sankthans tider en stille sommerkveld.
3.Og brudgom kom med følge fra Mo i Ranafjord, og landet ut i Steinsvik og kom til Dønnesjord. Da møtte brudens fader med flaske ut i hånd de drakk og turet lenge ja helt til morgenen kom.
4.Så opprant bryllupsdagen og bruden var så rank, hun hadde silkekjole og søljer som var blank. Og ingen så vel siden et ulikt par som dem en olding sjanglet dødstrett med brud til alteret frem.
5.Da vielsen var over de opp til Dønnes gikk, og gjestene de turet tok til med sterke drikk. Men bruden satt på kammer hun var så sår i sinn på husmannsgutten tenkte hun og gråt for gutten sin.
6.Og da det led på natten med gylden morgensol, hun samlede sitt brudeslør og ut av kammeret fór, hun kastet seg i Gåsedam hun tok sitt unge liv og hennes unge legeme omkranset ble av siv.
7.Omsider trådte brudgom i brudekammer inn, han ville favne bruden så fager og så fin. Han så kun tomme vegger og gjorde straks alarm, til slutt ble bruden funnet hun var da enda varm.
8.Hun lagdes i en kiste med brudekjolen på, og lå som om hun smilte med brudesløret på. Da sluttet drikkegildet og brudgom gikk i seng mens morgensolens stråler forgylte mark og eng.
9.Og bruden skulle hvile på Mo i sorten jord og brudgom tok da kisten og la på Ranafjord. Så røk det opp til kuling og hele følget sank, av bruden og av brudgom og følget ei man fant.
10.Nu hviler deres legem blant tang på slimet bunn men deres sjel er oppe i himlens skjønne lund. Og atter ligger havet så blankt i morgenyr det gjemmer deres legem til dommedagen gryr.
11.Du stolte mor og fader som barn i verden har, å la dem selv bestemme for kjærlighet er vár, og tving dem ei i sorgen til slutt at visne bort for dette liv på jorden det går så alt for fort.
Andronikos II Komnenos
Andronikos II Megas Komnenos (gresk: Ανδρόνικος Β΄ Μέγας Κομνηνός) født ca. 1240, død 1266, var keiser i Trapezunt-riket (Trebizond) fra 1263 til 1266. Han var utpekt av sin far Manuel I Megas Komnenos til å etterfølge ham som keiser, men hans regjeringstid ble kort da han døde allerede i 1266 av ukjent årsak. Den største begivenheten i hans regjeringstid var tapet av byen Sinope til seldsjukkene under Mu'in al-Din Suleyman (også kjent som Pervâne) i 1265. Erobringen av Sinope ga tyrkerne tilgang til den beste havnen i Svartehavet slik at de kunne bygge opp en flåtestyrke og konkurrere med Trapezunt om herredømmet på havet.
Bra
Bra eller BRA kan sikte til:
Andronikos II Komnenos
Andronikos var eldste sønn av Manuel I Megas Komnenos og hans første kone Anna Xylaloe som var er trapezuntisk adelskvinne. Ilisten over keiserne i Trapezunt før Alexios II Megas Komnenos utarbeidet av 1300-tallskronikøren Konstantin Loukites er Andronikos utelatt. Det er spekulert i at utelatelsen skyldes at Andronikos ble fjernet fra det offisielle keisergalleriet.
Lite er kjent fra hans korte regjeringstid. Trapezunt fortsatte sin blomstringstid som handelssenter slik det hadde vært under forgjengerens regjering. Det er bevart introduksjonsbrev fra grev Karl I av Anjou som ble overlevert av handelsmenn fra Marseille i 1263 og 1264.
Sable Island
Sable Island er ei sandøy utenfor kysten av Nova Scotia i Canada. I tidligere tider var øya fryktet som farlig farvann med mange skipsforlis og ble kalt «Atlanterhavets kirkegård». Øya er kjent for den innførte hestepopulasjonen, Sable Island-ponni. I 2013 ble øya nasjonalpark. Den er en del av Halifax kommune.
Navn
Øyas navn stammer fra sanddynene den består av. På Jacopo Gastaldis kart over Ny-Frankrike fra rundt 1550 er den kalt Isola della rena.
Geografi
Sable Island ligger på Sable Island-banken, ved kanten av kontinentalsokkelen. Øya er den eneste delen av sokkelen utenfor det østlige Nord-Amerika som stikker opp av havet.
Øya ligger 161 km sørøst for Canso ved Cansostredet, som skiller Cape Breton fra Nova Scotia-halvøya, og 290 km fra provinshovedstaden Halifax. Sable Island er 42 km lang og har halvmåneform. På det bredeste er den 1,3 km.
Sable Island er en rest etter ei større sandøy. I løpet av istiden for 18000 år siden, da utstrekningen av iskappen var på sitt største, fantes det mange øyer dannet av sedimenter i dette området utenfor østkysten av Nord-Amerika. De fleste har blitt til banker, blant annet Georgesbanken, Emeraldbanken, Banquereaubanken og De store bankene. Sable Island er den eneste resten av det som den gang var ei mye større øy, kanskje 250 km lang og 80 km bred.
På sørkysten formes øya av sand som skylles opp av havbølgene. Havstrømmene former øya slik at den forlenges i nordøstlig retning. På nordkysten er havstrømmene svakere og forlengelsen av øya i sørvestlig retning går saktere. I hver ende av øya fins det sandflater som er to til seks kilometer lange. De heter East Spit og West Spit.
Langs øya strekker det seg to oppbrutte rygger av sanddyner. Den nordligste av disse går opp i 26 meters høyde, mens den i sør når opp i 12 meter.
Regnvann bidrar til at øya har en ferskvannslinse som flyter på saltvann. Vann fra ferskvannslinsen danner dammer og vann, særlig vest på øya. I forsenkingen mellom de to sanddynene fantes det en gang en stor og grunn brakkvannsinnsjø som gradvis er fylt opp av sand og gjengrodd. Restene av Lake Wallace er rundt én kilometer lang.
Plante, dyre- og fugleliv
Rundt en tredel av øya er dekket av vegetasjon. 190 plantearter er registrert. Det er særlig salttolerante vekster som klarer seg på øya. Trær fins ikke. Marehalm av slekten Ammophila og andre vekster stabiliserer dynene.
Verdens største havertkoloni holder til på Sable Island, der ungene kastes fra sist i desember til tidlig i februar. Steinkobbebestanden har gått ned på grunn av hai og konkurransen fra den store havertpopulasjonen. Steinkobbene yngler fra midten av mars til midten av juni. Det finnes også ringsel og klappmyss, men disse formerer seg ikke på øya. En gang fantes det også en populasjon av atlanterhavshvalross.
Øya er tilholdssted for fugl, særlig måker og snipefugler. Også rosenterne holder til på Sable Island. Totalt 350 fuglearter er registret og 16 av disse hekker på øya. Øyas egen underart av musespurv (Passerculus sandwichensis princeps) hekker bare her.
I ferskvannsdammene på øya lever det killifisk, stingsild og amerikansk ål. Det fins også spesielle biller, sommerfugler og nattsvermere.
Av de rundt 600 artene virvelløse dyr på øya er seks endemiske, blant disse er bladbillearten Trichlochmaea sablensis. Sable Island er det eneste stedet i Canada der den flygeudyktige skyggebillearten Ephalus latimanus lever.
Sable Island-ponni
Hest ble innført rundt 1738 og har etablert seg med en forvillet populasjon som varierer mellom 150 og 400 individ. Sable Island-ponniene beiter på vegetasjonen på øya, men spiser også tang og tare som skylles opp på strendene.
Hestene er de eneste landlevende pattedyrene på øya. I 1962 ble hestene fredet.
Klima
Øya er det mest vindfulle sted i Nova Scotia. Det er mye tåke. Sommertemperaturen når sjelden mer enn 25 grader. Vintertemperaturen ligger normalt mellom -5 og 5 grader og faller sjelden under -13 grader.
Historie
Det første dokumenterte europeiske besøket på øya fant sted da portugiserne utforsket området tidlig på 1500-tallet. Øya er med på et kart av Pedro Reinel fra 1505. Fiskere fra Europa drev torskefiske ved øya fra første halvdel av 1500-tallet. I tillegg til det gode fisket, var det på Sable Island også mulig å fange sel og hvalross. Utforskeren Humphrey Gilbert, som tapte skipet «Delight» i det første kjente forliset ved sable Island, omtaler et koloniseringsforsøk fra rundt 1550.
Frankrike forsøkte seg sent på 1500-tallet også med en koloni, men uten at forsøket var vellykket. I 1598 tok Troilus de Mesgouez, marki de La Roche, med seg 40 fanger til øya for å kolonisere den. De tolv som overlevde ble reddet i 1603.
På 1600- og 1700-tallet ble det gjort flere nye forsøk på å kolonisere øya, uten det store hellet. Det ble også forsøkt å innføre husdyr, som kveg, gris, sau og hest. Bare hestene etablerte seg. På grunn av alle skipsforlisene, holdt folk som berget vrakgods også til på øya.
Joseph Frederick Wallet Des Barres kartla Nova Scotia og loddet også havdypet ved Sable Island. I 1784 utga han A chart of Nova Scotia. Dette kartet ble kjent for sin kvalitet og hans målinger av havdybden ble brukt av sjøfarende de påfølgende 75 årene.
«Atlanterhavets kirkegård»
Øya ligger like ved de rike fiskefeltene på De store bankene og i ruten for skipstrafikken mellom Nord-Amerika og Europa. Mange skip har derfor gjennom tidene passert Sable Island, som på grunn av storm og tåke var et farlig sted for skipsfart. Siden det første forliset i 1538 har mer enn 350 skip forlist ved Sable Island. Øya har derfor også vært kjent som «Atlanterhavets kirkegård».
Regjeringen i Nova Scotia bygde i 1801 den første av en rekke redningsstasjoner på øya. Sandbankene og det grunne havet ved øya gjorde at skip gikk på grunn langt fra øya og redningsforholdene var vanskelige, med fire–fem timers rotur for redningsmannskapene for å nå ut til de skipbrudne. Ved utgangen av århundret fantes det en hovedstasjon, fire mindre redningsstasjoner, to fyr (reist i 1873) samt utkikstårn. Redningsmannskapene etablerte seg med familiene sine på øya. I 1890 fikk øya en meteorologisk stasjon og i 1905 kom en Marconi-stasjon.
Etter andre verdenskrig kom det forbedringer i navigasjonssystemene slik at forlis ble sjeldnere. Redningsstasjonene ble nedlagt i 1959. Det siste fyret ble automatisert i 1987. Etter et forlis i 1947, skjedde det ikke noe havari før en 12 meters seglbåt gikk på grunn i 1999.
Naturgass og nasjonalpark
På 1960-tallet begynte leteboring etter olje. Det ble ikke funnet olje ved boring på land, men naturgass er funnet på sokkelen like utenfor øya. I 1995 startet Sable Offshore Energy Project for å hente opp gass og i desember 1999 startet produksjonen. Rørledning langs havbunnen ble lagt til fastlandet i Nova Scotia.
Mye av aktiviteten på land på Sable er konsentrert omkring Main Station, ved den meteorologiske stasjonen. Kystvakten har også etablerte seg, blant annet med drivstofflager for helikoptre. Rundt seks personer holder til på øya året rundt, mens besøkende forskergrupper og andre er innom for kortere perioder på opp til tre måneder.
Sable Island National Park Reserve ble etablert i 2013. Den ble nasjonalpark nummer 43 i Canada. Nasjonalparken omfatter Sable Island og havet rundt øya, slik at olje- og gassvirksomhet er forbudt ut til én nautisk mil fra land.
Forvaltning
Sable Island er en del av Halifax kommune.
Tin-Tin Ho
Tin-Tin Ho (født 3. september 1998) er en britisk bordtennisspiller.
Hun representerte Storbritannia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble utslått i første runde.
Oldenburglands amt
Oldenburglands amt (tysk: Amt Oldenburg-Land) er et amt i kretsen Østholstein i delstaten Schleswig-Holstein, Tyskland. Amtets administrasjon ligger i Oldenburg in Holstein, men denne byen er ikke en del av amtet.
Inndeling
Oldenburglands amt er delt inn i 7 kommuner:
Ingá
Ingá er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Punilla (provins)
Punilla er en av de tre provinsene i Ñuble-regionen i Chile.
Jens Stoltenberg
Jens Stoltenberg (født 16. mars 1959 i Oslo) er en norsk politiker (Ap) som siden 1. oktober 2014 har vært generalsekretær i NATO. Han var tidligere Norges statsminister 2000–2001 og 2005–2013, Norges finansminister 1996–1997, Norges energi- og næringsminister 1993–1996 og leder i Arbeiderpartiet fra 2002 til 2014.
Stoltenberg var med sine 41 år Norges yngste statsminister noensinne da han tiltrådte i 2000.
Han var AUF-leder fra 1985 til 1989 og statssekretær fra 1990 til 1991. Han var stortingsrepresentant for Oslo fra 1991, da han først trådte inn som vara, til 2014, da han fikk permisjon for å bli generalsekretær i NATO. I februar 2022 ble han utnevnt til Norges sentralbanksjef. Han skulle ha tiltrådt i desember 2022, men trakk seg fra stillingen i mars samme år, da han forlenget avtalen med NATO til 2023, som følge av Russlands invasjon av Ukraina.
Stoltenberg har blitt beskrevet som en «pragmatisk kompromissmaker uten sterke ideologiske føringer», og kan regnes til «den tredje vei» innen det moderne sosialdemokratiet.
Blant mål og prioriteringer i Stoltenbergs politiske karrière er høy sysselsetting og stabil økonomi gjennom moderat oljepengebruk og inntektspolitisk samarbeid, politisk samarbeid og flertallsregjeringer med andre partier og arbeid for internasjonale avtaler for å redusere utslipp av klimagasser. I internasjonalt klimaarbeid har Stoltenberg blant annet inntatt en sentral rolle for å finansiere globale klimatiltak, verne skog og bringe dette inn i klimaforhandlingene.
Stoltenberg har et sterkt engasjement for vaksinering av barn i den tredje verden mot barnesykdommer. Som styremedlem i GAVI-stiftelsen 2002–2005 utviklet han et samarbeid med Bill Gates, som i 2011 resulterte i offisielle norske pengebidrag til vaksineringsprosjektene.
Bakgrunn og yrkeskarriere
Stoltenberg gikk grunnskole ved Rudolf Steinerskolen i Oslo og i Bærum og videregående skole ved Oslo katedralskole i 1978. Han slet med både lesing og matematikk i grunnskolen, men har uttrykt at han likevel ikke opplevde skolegangen som spesielt vanskelig. I årene 1979–1980 avtjente han førstegangstjenesten, først ved Infanteriets øvingsavdeling på Evjemoen i Aust-Agder, deretter som journalist i Soldatnytt, et magasin for vernepliktige soldater utgitt av Tillitsvalgtsordningen i Forsvaret. Deretter studerte han sosialøkonomi ved Universitetet i Oslo, hvor «Osloskolen» – en variant av Keynes' teorier – stod sterkt. Stoltenberg har omtalt seg selv som keynesianer. Han ble i 1987 uteksaminert som cand.oecon. med god karakter (2,28). Hovedoppgaven Makroøkonomisk planlegging under usikkerhet handlet om strategier for optimal utvinning og bruk av inntekter fra oljeutvinning. Oppgaven ble utgitt som internt notat i forbindelse med Statistisk sentralbyrå sitt oljeøkonomiprosjekt i 1985, ti år etter Oljemeldingen.
Stoltenberg frilanset som journalist i Arbeiderbladet 1979–1981, arbeidet som konsulent i Statistisk sentralbyrå 1989–1990 og som timelærer i samfunnsøkonomi ved Universitetet i Oslo 1989–1990. I Statistisk sentralbyrå arbeidet Stoltenberg blant annet med å teste og anvende det sentrale modellverktøyet for makroøkonomiske kort- og langtidsberegninger – MODAG og MSG.
AUF-tiden
Stoltenberg har vært medlem av Arbeiderpartiet siden han var 14 år. I 1973 var han med på å reetablere et lokallag av Arbeidernes ungdomsfylking (AUF) på Majorstua i Oslo. I 1978 ble han innvalgt i sentralstyret i Norges Gymnasiastsamband (NGS), som en av de første AUF-erne siden 1960-årene. Han var sentralstyremedlem i AUF fra 1979, nestleder fra 1983 og leder fra 1985 til 1989.
Som leder i AUF bidro Stoltenberg til at AUF ikke lenger var på kollisjonskurs med moderpartiet i samme grad som tidligere. AUFs motstand mot norsk medlemskap i NATO ble første gang vedtatt i 1969, og standpunktet ble stadfestet på hvert landsmøte frem til 1987, da det ble erstattet med et mål om «nærkamp» internt i NATO for et blokkfritt og atomvåpenfritt Europa. På det samme landsmøtet ble hans forslag om å godta karakterer i videregående skole nedstemt. I ledertida var han også visepresident i IUSY (Den sosialistiske ungdomsinternasjonale).
Stoltenberg var leder for det regjeringsoppnevnte Mannsrolleutvalget fra 1986 til 1987 og medlem frem til 1990. Han var blant annet med på å gjennomføre arbeidet med fedrekvote og har senere forsvart den.
I 1995 ble det kjent at en rekke ungdomsorganisasjoner hadde oppgitt for høye medlemstall, og dermed mottatt for mye offentlig støtte. Den første avsløringen kom i VG 2. mars 1995 og gjaldt Oslo AUF. Saken omfattet til sist 24 ungdomsorganisasjoner, som ble anmeldt for bedrageri i en eller annen form. Etter klager ble tiltalen mot AUF og de fleste andre organisasjonene frafalt på grunn av bevisets stilling. I januar 1998 kom medlemsjukset likevel opp for retten, da det ble reist tiltale mot fire tillitsvalgte i Oslo AUF. Stoltenberg var innkalt som vitne. Han vedgikk å kjenne til en praksis som ble kalt forskuttering, men avviste at han visste noe om fiktive innbetalinger. De fire tiltalte ble alle dømt for bedrageri.
1990-årene
Fra 1990 fikk Stoltenberg stadig tyngre partiverv; leder i Oslo Arbeiderparti 1990–1992 og nestleder i Arbeiderpartiet 1992–2002. Han var statssekretær i Miljøverndepartementet 1990–1991 under Thorbjørn Berntsen. Fra denne posisjonen ledet han Arbeiderpartiets miljøutvalg.
Stoltenberg ble ved stortingsvalget 1989 tredje vararepresentant til Stortinget fra Arbeiderpartiet i Oslo. Han møtte fast for Bjørn Tore Godal 1991–1993. I 1993 ble han valgt inn på eget mandat, og han ble siden gjenvalgt frem til valget i 2013. Han var leder i Stortingets energi- og miljøkomité fra 1997 frem til han ble statsminister i 2000.
Stoltenberg var nærings- og energiminister under Gro Harlem Brundtland 1993–1996. Han var en periode nestleder i Forum for verdiskaping. På denne tiden deltok han også i diskusjonene om energi- og oljepolitiske saker i en uformell «oljegruppe» hvor næringslivsledere og Ap-politikere møttes i regi av Finn Kristensen. I Thorbjørn Jaglands regjering (1996–1997) var han finansminister.
Han var medlem av Forsvarskommisjonen av 1990 fra januar til desember 1990.
Maktkampen med Thorbjørn Jagland
På Arbeiderpartiets landsmøte i november 1992 ga Gro Harlem Brundtland beskjed om at hun ønsket å gå av som partileder. Valgkomiteen under ledelse av LO-leder Yngve Hågensen fikk dermed et uventet komplisert oppdrag. Nestleder Gunnar Berge ønsket ikke å stille, så Stoltenberg og Thorbjørn Jagland ble dermed de mest sentrale lederkandidatene. Mens Oslo Arbeiderparti og AUF støttet Stoltenberg, hadde Jagland støtte fra LO. Det så lenge ut til å gå mot en kampvotering mellom de to, men Stoltenberg trakk sitt kandidatur – «av familiære grunner» – kort tid før landsmøtet skulle votere. Dermed endte maktkampen med at Jagland tok over ledervervet. I etterkant kom det frem at Hågensen hadde vurdert at Stoltenberg ikke var moden for et så tungt verv.
Jagland gikk av som statsminister etter å ha satt et ultimatum på 36,9 % oppslutning ved Stortingsvalget 1997. Valgnederlaget fikk deler av partiet til å ønske omkamp om ledervervet, men ett år etter valget lå Ap på sterke 40 % på meningsmålingene. Jaglands posisjon i partiet var derfor i liten grad truet. Samtidig hadde Stoltenberg mistet mange av sine viktigste støttespillere, og Hill-Marta Solberg og Trond Giske ble like ofte nevnt som partiets neste leder.
Nærings- og energiminister
Stoltenberg fikk sin første statsrådspost høsten 1993, da han overtok ledelsen av Nærings- og energidepartementet etablert samme år, i Gro Harlem Brundtlands tredje regjering. En viktig oppgave var å avklare Norges forhold til EU når det gjaldt oljepolitikken. Unionen var i ferd med å utvikle et oljedirektiv, og det var forhandlinger om hvordan dette – med grunnlag i EØS-avtalen – skulle implementeres i Norge, som var områdets eneste store oljeproduserende land med de særlige interesser dette medførte. Stoltenberg og regjeringen valgte å ikke kreve unntak fra oljedirektivet. I stedet ble regjeringen enig med EU om et spesielt tillegg til den norske tiltredelseserklæringen til Maastricht-traktaten. Stoltenberg mente at dette ville være en tryggere og mer varig løsning enn unntak fra et direktiv som senere kunne endres.
I 1994 la Stoltenberg frem en stortingsmelding om olje- og gasspolitikken. Her ble det åpnet for leteboring i Skagerrak og utenfor Nordland, noe som provoserte miljøbevegelsen. Meldingen inneholdt også et forslag om nye regler for leting i Barentshavet. Stoltenberg argumenterte i denne sammenheng med at det ville være riktig å hente ut oljen mens vi visste hva den var verdt. Den ville være til liten glede for fremtidige generasjoner om den ble liggende til den «blir like verdiløs som kullet».
Senere i perioden gikk Stoltenberg også inn for bygging av gasskraftverk i Norge, noe han hadde vært mot da han var statssekretær i Miljøverndepartementet i 1990. Det nye standpunktet ble begrunnet med at man burde se Norden som et felles energiområde, og at et norsk gasskraftverk ville kunne erstatte finske og danske kullkraftverk og svenske atomkraftverk. I 1990 hadde målet vært å stabilisere norske CO₂-utslipp på 1989-nivå innen 2000. Det mest verdifulle feltet på norsk sokkel, Trollfeltet, åpnet sin produksjon 19. juni 1996.
I 1995 og 1996 var Stoltenberg i Aserbajdsjan. Han inngikk her en samarbeidsavtale, og kom med uttalelser om finansiering av norsk velferd ved oljeutvinning i utlandet.
Finansminister
I 1996 ble Stoltenberg finansminister i Thorbjørn Jaglands regjering. Regjeringen satt i ett år, og gikk av etter stortingsvalget 1997.
Et hovedanliggende for Stoltenberg i perioden var å sikre en stabil kronekurs gjennom et stramt statsbudsjett. På Arbeiderpartiets landsmøte i november 2006 spissformulerte han det slik: «Hvem som helst kan bruke penger. Det er verdens enkleste sak. Det er ikke alltid lett å la være å bruke penger. Det er det vi skal gjøre nå.» Dette viste seg imidlertid vanskelig, og verdien av kronen varierte sterkt gjennom året. I juli 1997 valgte Norges Bank – med regjeringens samtykke – å heve dagslånsrenten for første gang på fem år. Det ble også vurdert om kronen skulle knyttes fast opp mot den nye europeiske valutaen Euro.
En konkret sak som vakte debatt, var avgjørelsen om å fravike gevinstbeskatning ved fusjonen mellom Aker og RGI, som særlig ville kunne være gunstig for Kjell Inge Røkke. Stoltenberg måtte som finansminister ta stilling til flere saker som angikk norsk bankstruktur. Den største saken gjaldt fusjon mellom Kreditkassen (med staten som største aksjonær) og Storebrand. Fusjonsplanen var støttet av Stoltenberg, men ble avvist av Kjell Inge Røkke og Jens P. Heyerdahl (Orkla), som hadde store aksjeposter i Storebrand. Fusjonen ble dermed ikke noe av. En forventet fusjon mellom Postbanken og Kommunalbanken ble det heller ikke noe av.
I forholdet til EU var en sentral sak et vedtak i ESA om at den differensierte arbeidsgiveravgiften i Norge delvis var i strid med EØS-avtalen, noe Stoltenberg var uenig i. Saken endte med at ordningen bortfalt, men at Norge fikk beholde en kompensasjonsordning for kommunene som mistet differensiert arbeidsgiveravgift.
I hans senere statsministertid skulle en av Stoltenbergs viktige saker bli store endringer i pensjonssystemet. Men også i finansministerperioden skjedde det endringer, da ordningen med pensjonssparing med skattefradrag ble utvidet. Stoltenberg mente i 1997 at det ikke ville være behov for endringer i folketrygdens regler før 2050. Et element i sikringen av folketrygden var beslutningen om å åpne for å plassere Oljefondets midler i utenlandske aksjer.
Statsminister og partileder
Vel én måned etter Stoltenbergs tiltrådte som parlamentarisk leder, valgte Bondeviks sentrumsregjering å gå av på et kabinettsspørsmål om utbygging av gasskraftverk, og Arbeiderpartiet overtok regjeringsmakten med et klart mindretall i Stortinget bak seg.
Jens Stoltenbergs første regjering
Stoltenberg-regjeringen ville også ha økt innsats for modernisering og effektivisering av offentlig sektor. Allerede i 1989 hadde Hermansen-utvalget tatt opp eldre forslag om en bedre organisering av offentlig sektor. På årsmøtet i Østfold Arbeiderparti i mars 2000 advarte statsministeren mot å gjøre privatisering til et spørsmål om ideologi. Sykehussektoren var noe av det første som ville bli analysert. Signalene vakte uro i partiorganisasjonen og fagbevegelsen. I Oslo var hovedparolen 1. mai 2000 «Forsvar velferdsstaten – kamp mot nedbygging og privatisering».
I et foredrag i juni 2000 lanserte Stoltenberg den såkalte sykehusreformen, en plan om å overføre sykehusene fra fylkeskommunene til selvstendige økonomiske foretak eid av Staten. På landsmøtet høsten 2000 fikk denne planen støtte. LO motsatte seg foretaksmodellen, men aksepterte statlig overtakelse av sykehusene. Den nye loven om helseforetak ble vedtatt i Stortinget sommeren 2001 med virkning fra 1. januar 2002. Loven gikk ut på at staten skulle fra 2002 ha hele ansvaret for sykehusene og spesialisthelsetjenesten. Det ble opprettet seks regionale helseforetak – fem fra 1. juli 2007 – som eiere av sykehusene.
Stoltenberg og partileder Thorbjørn Jagland ønsket i 2000 å kunne å sende en ny søknad om medlemskap i EU. Landsmøtet ga åpning for dette i et kompromiss som sa at «en ny søknadsprosess kan startes opp i neste stortingsperiode med sikte på en søknad tidligst i 2005–2006», altså i løpet av den påfølgende stortingsperioden.
Regjeringen innførte handlingsregelen for bruk av midler fra Oljefondet. Den gikk ut på at statsbudsjettet kunne ha et underskudd i størrelsesorden tre prosent av kapitalen i SPU ved inngangen til budsjettåret når inntektene fra oljevirksomheten ble holdt utenfor. Handlingsregelen var på 4 prosent frem til februar 2017, da den ble redusert til 3 prosent.
Regjeringen inngikk avtalen om inkluderende arbeidsliv (IA-avtalen) med partene i arbeidslivet ved LO, NHO, YS, HSH, KS, staten ved Arbeids- og administrasjonsdepartementet og Akademikerne 3. oktober 2001.
Stoltenbergs regjering gikk av etter Stortingsvalget 2001, og ble etterfulgt av Kjell Magne Bondeviks andre regjering. Stoltenberg gikk tilbake til Stortinget som parlamentarisk leder og medlem i Stortingets utenrikskomité og valgkomiteen.
Partileder
Ved stortingsvalget 2001 gikk Arbeiderpartiet fra 35 til 24,3 prosent av stemmene sammenlignet med 1997-valget. Valgresultatet ble partiets dårligste siden stortingsvalget 1924. I 2002 gikk Jagland av som partileder. Det ble først sagt at striden skulle avgjøres ved partiets landsmøte i 2004, men i 2002 trakk Jagland seg med henvisning til helseplager.
Blant Stoltenbergs rådgivere som partiledere og medarbeidere i regjeringen, var blant andre Karl Eirik Schjøtt-Pedersen, Stein Hernes, Jan-Erik Larsen, Lars Erik Flatø, Rita Skjærvik, Hilde Singsaas og Mina Gerhardsen. Reklamemannen og vennen Kjetil Try var også en mye brukt rådgiver.