cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smart Aviation Company
Historie
Smart Aviation er medlem av Middle East Buisness Aviation Association (MEBAA).
Eierskap
Smart Aviations eiere:
Destinasjoner
Egypt:
Bjørn S. Delebekk
Bjørn Steinar Delebekk (født 1964 i Skjeberg i Sarpsborg) er en norsk prisbelønnet pressefotograf og journalist for avisen Verdens Gang.
Delebekk har arbeidet for VG siden 1991. Han har vært fotojournalist for VG under en rekke olympiske leker, både sommer og vinter, fotball-VM, fotball-EM, ski-VM, alpint-VM og Champions League. For sitt arbeid har han vunnet rundt 30 priser. «Pictures of the Year, International» i kategorien «sport, action» i 2015 og årets bilde i Norge i 1986 er blant største.
Star Wars Episode I: Jedi Power Battles
Star Wars Episode I: Jedi Power Battles er et action-eventyrspill utviklet og utgitt av LucasArts for PlayStation, Dreamcast og Game Boy Advance. Handlingen følger tidslinjen til filmen Star Wars Episode I: Den skjulte trussel.
Bjørn S. Delebekk
Karriere
Delebekk hadde sitt første fotooppdrag for Sarpsborg Arbeiderblad (SA) allerede som 14-15-åring, da han dekket en fotballkamp på Skjeberg. Hans mor arbeidet for SA og la til rette for at sønnen fikk noen oppdrag. Han gikk på St. Olav videregående skole i Sarpsborg og tok sin fotografutdannelse ved Norsk Pressefotografskole i Fredrikstad fra 1983 til 1985.
Star Wars Episode I: Jedi Power Battles
Spillerne kan velge mellom fem jedier fra prequel perioden, og de kan hoppe, løpe, slå og bruke kraften til å gjennomføre spillets ti oppdrag. Første oppdrag er på en av Handelsføderasjonens slagskip og det siste er mot Darth Maul under kampen om Naboo. Spillerens primærvåpen er en lyssabel som blir brukt til å nedkjempe bølger av fiender, og reflektere laserskudd. Mens kraften kan bli brukt som ett sekundærvåpen.
Bjørn S. Delebekk
Karriere
Han arbeidet freelance frem til han fikk fast jobb som pressefotograf i Dagbladet i 1986. Det året vant han pris som årets bilde for bildet «Den satt!». I 1991 ble han ansatt som sportsfotograf i VG og han har beholdt den samme arbeidsgiver siden.
Star Wars Episode I: Jedi Power Battles
Spilleren kan velge mellom en av fem Jedi-agenter som kan løpe, hoppe eller bruke Kraften gjennom spillets 10 nivåer. Karakterene som er tilgjengelige for spilleren er:
Karakterene har spesifikke lyssabel-stiler, krefter, svakheter eller andre styrker. Spillet inneholder både karakterer og nivåer som kan låses opp ved å gjennomføre spesifikke oppgaver i løpet av spillet. Opp til fire ekstra opp-låsbare karakterer er tilgjengelige, avhengig av plattform. Fire ekstra nivåer kan også låses opp etter hvert, som tilbyr spilleren unike minispill.
Handling
Spillet følger løst handlingen til Star Wars Episode I: Den skjulte trussel, og begynner i det to Jedi skal forsøke å forhandle frem en avtale mellom den korrupte Trade Federation og den kongelige regjeringen på planeten Naboo. Men dette møtet viser seg å være en felle, og de to Jediene må slå seg gjennom en mengde kamp-droider på Trade Federation-skipet. Jediene kommer etter hvert opp til planetens overflate, hvor de må kjempe seg gjennom sumpene som til slutt fører til gatene i Naboos hovedstad: Theed. I den påfølgende konflikten blir Jediene tvunget til å flykte med Naboos dronning Amidala og flere betrodde medlemmer av hoffet hennes.
Gruppen ankommer Tatooine, hvor de håper å skaffe nye deler for å reparere et romskip. Miljøet viser seg å være fiendtlig, og Jediene blir tvunget til å forsvare seg mot Tusken Raiders og et angrep fra en morder med mørk kappe - samtidig som alle delene de trenger blir anskaffet. Jediene tar seg til slutt frem til Coruscant, hvor en gruppe kriminelle angriper dem. Jediene er bekymret for planetens velferd og ikke finner noe håp hos det apatiske senatet. De vender tilbake til Naboo, for å frigjøre byen Theed fra handelsforbundets kontroll. Men fremgangen deres blir blokkert av Sith-lærlingen Darth Maul, som tidligere hadde forsøkt å drepe Jediene på Tatooine. Sithen engasjerer de to Jediene i kamp.
Mottagelse
Spillet fikk en positiv til blandet mottagelse ved utgivelsen. GameRankings og Metacritic gav spillet en score på 74,73% og 76/100 for Dreamcast versjonen; 56,96% og 58/100 For Game Boy Advance versjonen;  og 56,93% for PlayStation versjonen.
Tanymecus
Utseende
Middelsstore, avlange, gjerne matt gråbrune snutebiller med kort, bred snute.
Levevis
Larvene lever i jorden, av ulike slags røtter, mens de voksne billene gnager på blader og knopper av mange forskjellige planter. De voksne billene har et allsidig kosthold, og er sjelden knyttet til spesielle plantearter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord- og Mellom-Amerika, Palearktis, Afrika og Sørøst-Asia, men ser ut til å mangle i Sør-Amerika og Australia.
Tristar Air
Tristar Air var et flyselskap basert i Egypt. Flyselskapet opererte med fraktflyvninger mellom Kairo, Amsterdam og Tripoli, i tillegg til faste charterflyvninger. Flyselskapets hovedbase var Kairo internasjonale lufthavn. Flyselskapet ble etablert i 1998 og startet operasjoner i september samme år. Flyselskapet hadde 80 ansatte.
12. oktober 2015, mistet selskapet sitt eneste fly i en ulykke, og måtte avvikles.
Flyflåte
Tristar Air's flyflåte per januar 2011:
Anne-Sophie Pic
Anne-Sophie Pic (født 12. juli 1969) er en fransk kjøkkensjef som har ledet kjøkkenet på La Maison Pic i den franske byen, Valence i mer enn 15 år. I 2007 fikk hennes restaurant tre Michelin-stjerner. Hun stammer fra en gastronomisk familie. Det var hennes oldemor, Sophie Pic, som startet restauranten. Hennes bestefar fortsatte driften, han oppnådde 3 stjerner i Michelin-guiden. Restauranten ble deretter drevet av hennes far som også oppnådde tre Michelin-stjerner. Da Anne-Sophie Pic overtok driften 23 år gammel gjorde hun drastiske endringer i matkunsten. Hennes motto var at «maten måtte vise mer følelser». I 2007 fikk hun lønn for strevet da også hennes ledelse av restauranten førte til tre Michelin-stjerner. Hennes spesialitet er fisk, men under Bocuse d’Or Europa i Stavanger 2008 var hun dommer i kategorien kjøtt.
I 2011 mottok hun prisen for årets beste kvinnelige kjøkkensjef, Veuve Clicquot World’s Best Female Chef award av det britiske magasinet Restaurant. Det var første år prisen ble delt ut.
Hun ble uteksaminert fra ISG Paris.
Narinder Bragta
Narinder Bragta (født 15. september 1952 i India, død 5. juni 2021) var medlem av Himachal Pradesh Legislative Assembly for valgkreksen Jubbal-Kotkhai, fra 2017 til sin død av covid-19 i 2021.
Bragta satt første gang i denne lovgivende forsamling fra 2007 til 2012. Han tilhørte Bharatiya Janata Party.
Actinobolus radians
Actinobolus radians er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor (ca. 20 millimeter), avlang, blank, brun hornbille. Denne slekten har en noe mindre avlang kroppsform enn mange andre Phileurini. Hannen har et kort horn på hver side av hodet, forøvrig er kjønnene nokså like. Pronotum er rundet, med tett og kraftig punktering foran, glatt og blankt bak. Dekkvingene har dype punktstriper. Beina er kraftige.
Levevis
Larvene utvikler seg under barken på døde trær, mest løvtrær. De ser ut til å leve mest av andre insekter og vokser raskt, utviklingen tar ca. 4 måneder. De voksne billene er aktive rovdyr som dreper og spiser andre insekter, men de spiser trolig også en del frukt. De kan leve opptil tre år som voksne.
Systematisk inndeling
Navnet Actinobolus radians (publisert av Stein, 1867) har også vært brukt på en ciliat, men dette navnet er yngre og må derfor vike.
Harpaglossus
Harpaglossus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Licininae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 15 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Fasettøyne og kjever er ikke spesielt store. Pronotum er rundet, bredere enn langt. Dekkvingene er ovale.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrka og Asia.
Lyngveien (Oslo)
Lyngveien (1–37, 2–52B) er en vei i Oslo på Simensbråten i bydel Nordstrand. Veien starter i Vårveien og går forbi starten av Vardeveien hvor den deretter blir til en blindvei.
Navnet ble vedtatt i 1915.
Bolt
Bolt kan sikte til:
Broad River gasskraftverk
Broad River gasskraftverk er et varmekraftverk i Gaffney i delstaten Sør-Carolina i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 850 MW, fordelt på 5 like store blokker med moderne gassturbiner. Operatør er Calpine Corp.
Utstyret er vesentlig levert av General Electric. Anlegget ble bygget ut i årene 2000–2004. Brenselkilden er naturgass, og fyringsolje.
Belgia under EM i friidrett 1974
Belgia deltok med 21 utøvere under EM i friidrett 1974 som ble arrangert 2.–8. september 1974 i Roma. Belgia tok en medalje under mesterskapet.
Columbia Energy gasskraftverk
Må ikke forveksles med Columbia gasskraftverk i Missouri.
Columbia Energy kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Nord-Carolina i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 630 MW, fordelt på 1 blokk med 2+1 moderne gassturbiner. Operatør er Calpine Corp.
Utstyret er vesentlig levert av General Electric og Toshiba. Anlegget ble bygget ut i årene 2000–2004. Brenselkilden er naturgass.
Mans postvesen
Mans postvesen, engelsk Isle of Man Post, mansk Post Ellan Vannin, tidligere kalt for Isle of Man Post Office, betjener posttjenester som utkjøring, postbæring og postmottak på Man.
Mount Vernon (andre betydninger)
Mount Vernon kan være:
Mans postvesen
Historie
Mans posttjenester var opprinnelig en del av Storbritannias posttjeneste Royal Mail som hadde en daglig postforbindelse mellom Man og Storbritannia siden 1879. I 1966 begynte de britiske myndighetene planleggingen for å omgjøre posttjenestene til et privat selskap, og som en del av denne prosessen ble hver av kronbesittelsene gitt muligheten til selv å ta kontroll over posttjenestene på deres områder. Den 18. oktober 1967 besluttet Tynwald at de ikke ønsket å ta imot tilbudet, men bestemmelsen ble uansett tatt av de britiske myndighetene ved lov i 1969.
På Kanaløyene tok myndighetene imot tilbudet, og post og telekommunikasjonstjenester som var drevet av General Post Office ble overført i oktober 1969 for å danne Jerseys postvesen og Guernseys postvesen mens telekommunikasjoner ble overført til henholdsvis Jersey Telecom og Guernsey Telecoms.
Etter forhandlinger med Tynwald i 1972 hvor telefonsystemet ble ekskludert fra overføringen ble det enighet om at Man skulle, til sist, overta kontrollen av postadministrasjonen på øya. Som et resultat ble oppgivelsen fullført den 5. juli 1973 og Mans postvesen, Isle of Man Post Office Authority, ble dannet. De pengemidler som ble betalt for Royal Mails eiendeler, 148 624 engelske pund, ble omkoblet innenfor det første året fra overskuddet generert. Postvesenet fikk nytt navn som Isle of Man Post Office i februar 2002.
Telekommunikasjoner
Telekommunikasjoner forble ansvaret til britiske General Post Office fram til 1981 da British Telecom ble dannet. I 1987 ble telekommunikasjoner overført til det lokale selskapet Manx Telecom som opprinnelig var heleid underselskap av British Telecom, men ble deretter et underselskap av selskapet O2.
Frimerker
Frimerker med unik formgivning fra Man ble første gang utstedt i 1971 som en variant av «Machin»-designet, og siden 1973 har de vært de eneste gyldige frimerker på øya, og er ikke gyldig som frimerker i Storbritannia eller andre steder. Frimerker fra Man har blitt populære hos filatelister over hele verden.
Montelukast
Montelukast (merkevarenavn Singulair) er en leukotrienreseptorantagonist utviklet av Merck & Co for behandling av astma og allergisk rhinitt. Den er tilgjengelig som 5 og 10 mg tablett, 4 og 5 mg tyggetablett og som 4 mg granulat. Montelukast er et reseptbelagt legemiddel.
Mans postvesen
Postskatt
Når man sender post til Man fra andre steder blir Man behandlet som om øya var en del av Storbritannia, og post fra Storbritannia fortsetter å ta gebyr i henhold til Royal Mails innlandstjenester i Storbritannia. Postnummer ble imidlertid ikke introdusert på Man før i 1993 da øya fikk postnummer som postkode IM-området og som en utvidelse av Storbritannias postnummersystem.
Post sendt fra Man til Storbritannia er fløyet over Irskesjøen og går inn i poststrømmen av første klasse hos Royal Mail for neste dags utsendelse.
Man er et medlem av Postadministrative samarbeidet for små land i Europa (Small European Postal Administration Cooperation, SEPAC).
Yell
Yell (skotsk: Yell; norrønt: Jala) er en av de nordlige øyene i på Shetland i Skottland. Øya er Shetlands nest største etter Mainland, med en lengde på 27 kilometer og en bredde på 11 kilometer og et samlet areal på 212 km². I folketellingen for 2011 hadde den en vanligvis bosatt befolkning på 966. De største bosetningene er Burravoe, Mid Yell, Cullivoe, Gloup, Gutcher og Ulsta. Yell er den tredje mest folkerike i øygruppen (femtende av alle øyene i Skottland), etter Mainland og Whalsay.
Øya har fergeforbindelser over Yell-sundet, fra Ulsta til Toft på Mainland, i sør og over Bluemull-sundet, fra Gutcher til Belmont på Unst, i nord. Fergeforbindelsene er en del av veien A968, som knytter den nordlige delen av Shetland til Mainland. Fra Gutcher går det også ferge til Hamars Ness på Fetlar.
Naustdal kirke
Naustdal kirke (Naustdal kyrkje) er en langkirke fra 1891 i Naustdal kommune i Vestland fylke.
Yell
Øyas grunnfjell er i stor grad sammensatt av krystallinsk skifer med tekstur nord-sør, som ble løftet opp under den kaledonske fjellbyggeperioden. Torv dekker to tredjedeler av øya til en gjennomsnittlig dybde på 1,5 meter.
Naustdal kirke
Byggverket er i tre og er sognekirke i Naustdal sogn i Sunnfjord prosti. Adkomst til stedet er via Rv5 og Rv611.
Yell
Yell har vært bebodd siden neolittisk tid, det vil si yngre steinalder eller bondesteinalderen, og et titalls rundhus (broch) har blitt identifisert fra før den norrøne perioden. Norrønt eller norsk styre varte fra 900- til utpå 1300-tallet da skotsk overherredømme overtok. Den moderne økonomien på øya er basert på småbruk, fiske, transport og turisme. Øya hevder å være «hovedstaden for oter på de britiske øyer» og har et mangfoldig fugleliv, inkludert hekkebestander av storjo og tyvjo. Noen ganger dukker det også opp hvaler og delfiner opp utenfor kysten.
Naustdal kirke
Naustdal Kirke er tegnet av arkitekt Adolf Schirmer og rommer 650 personer, noe som gjør den til den største kirken i Sunnfjord prosti.
Yell
Bemerkelsesverdige bygninger på øya er blant annet Old Haa of Brough fra 1600-tallet i Burravoe, et tidligere kjøpmannshus som nå er omgjort til museum og besøkssenter. Det finnes mange folkeeventyr og moderne litterære referanser til øylivet på Yell.
Naustdal kirke
Dagens kirke erstattet en steinkirke fra rundt 1150 som var blitt for liten. Steinkirken i Naustdal var blant de aller siste middelalderkirkene i Norge som ble revet. Korbuen i kleberstein fra gamlekirken ble tatt vare på og står som port i muren rundt kirken og kirkegården, mens altertavlen fra 1675 og prekestolen fra 1671 befinner seg i Bergen Museum.
Yell
Geografi
Yell er 31 kilometer lang, med en maksimal bredde på 12 kilometer, og blir feid rundt av svært heftige tidevann. Øya strekker seg nordover til innenfor 15 kilometer fra den nordvestlige delen av Unst. Den er delt av bare det smale sundet Bluemull fra sørvest for Unst. På østsiden er kysten generelt lav og sandete, men det er en omfattende steinete og til dels stupbratte kyst i vest som stiger sakte til høyder på 61–122 m. Den er syv eller åtte bukter som danner naturlige havner. Øya deles nesten i to hvor de store buktene Whale Firth og Mid Yell nesten møtes.
I tillegg til disse store fordypningene er det en rekke tomboloer (sandstrekninger) som forbinder halvøyer med øya. Mange av disse er svært skjøre, og kan ekstremt lett skades av menneskelig erosjon, eller kraftige stormer, skape nye øyer – eller gjenopplive gamle.
Det er relativt lite jordbruksland, men kysten bidrar til fiske. Mye av det indre av Yell er dekket av et terrengdekkende myr, ofte så mye som 3 meter tykt, som er et resultat av 3000 år med avleiringer. Torven holder på mye vann, men eroderes lett, særskilt når den kommer nær kysten. En del bekker har gravd seg dypt ned og her er det et vell av ville blomster og fugler som hekker i fred.
Som med alle øyene på Shetland som helhet, kan Yell sees på som en barriere mellom den nordlige enden av Nordsjøen (mot øst) og Atlanterhavet (mot vest). Mot nordøst ligger Norskehavet, og Polhavet ligger flere hundre km mot nord.
Zymologi
Zymologi (av gresk zyme 'surdeig', og logos 'ord'), også kalt gjæringsfysiologi, er forskning på fermentering. Det inngår under biokjemiske studier. De som studerer zymologi kalles zymologer.
Ordet zymologi ble tidligere brukt om alle gjæringsprosseser, men brukes nå mest om gjæring i alkoholholdige drikker.
Yell
Pattedyr
Yell hevder å være det fremste stedet for oter på de britiske øyer. Stranden er lavtliggende og torvjorden er myk, noe som gjør den ideell for oterne å grave ganger. De lange dagene om sommeren gjør også det mer sannsynlig å oppdage disse stort sett nattaktive skapningene i dagslys enn på det britiske fastlandet. Hugh Miles’ naturdokumentar The Track of the Wild Otter ble filmet på stedet ved Burra Ness ved munningen av Busta Voe; den fikk priser og ble produsert for BBC.
Øya har sin egen underart av skogmus, i likhet med noen av de andre øyene på Shetland, og på Hirta, den største øya i St Kilda.
Fugler
En bestand av rødnebbterne, lokalt kjent som tirricks (trykk på siste stavelse; et onomatopoeisk ord), migrerer til Shetland fra Antarktis om sommeren. Ettersom svaler noen ganger blir sett på som bebudere av sommeren andre steder, i Yell og Shetland, er det rødnebbterne som fyller denne rollen.
Andre fugler som regelmessig besøker Yell er blant annet storjo og tyvjo, ulike terner, ærfugl, småspove, smålom, myrsnipe, heilo, bergirisk, vipe og dvergfalk. Skjærene Eigg, og Ern Stack i nordvest for Yell, er det siste kjente hekkestedet på Shetland for havørn, som ble registrert der i 1910.
Naustdal kirke
Kirkeskipet er bygd av Ragnar Kristiansen (Florø) i 2004, og var en gave fra Sparebanken Sogn og Fjordane.
Yell
Flora
Yell har mange av de vanlige plantene som finnes i nord-europeisk myrlandskap, særskilt lyng i overflod, blant annet to kjøttetende planter, tettegress og soldugg. En betydelig studie av floraen til Yells tørre steinvegger ble utført i 1986–87. Lav, særskilt Ramalina-arter, var de plantene som ble funnet oftest.
Kløftene på øya, som Daal of Lumbister, gir et viktig miljø for noen av de få trærne på øya, ettersom de er uberørt av sauebeite. Før menneskelig bosetning synes det som om Yell til en viss grad var skogkledd, i det minste med dvergtrær og busker. I juvet på spissen av Gloup Voe finnes det steinnype og leddved. Siden torven til en viss grad bevarer gamle planter og pollen, på grunn av sin anaerobe (krever ikke oksygen) natur, er det mulig å få en viss følelse av den tidligere vegetasjonen på øya. For eksempel er det kjent at det for 40 000 år siden, før siste istid kom, og sannsynligvis enhver menneskelig bosetning, vokste eik, furu og røsslyng her. Restene av disse plantene har blitt bevart i lag av gammel torv, som igjen ble begravd av steinleire som ble etterlatt av morene fra istiden.
Opprinnelsen til navnet
Yell er et av stedsnavnene på Shetland som ikke umiddelbart lar seg forklare. Navnet Yell er registrert på 1300-tallet som Iala, og kan være av brittonsk (keltisk) opprinnelse, avledet fra *iala, som betyr «ufruktbart land» (sammenlign med Iâl i Wales). I urnordisk kan Jala eller Jela ha hatt betydningen «hvit øy» med henvisning til strendene. I norrønt hadde Gjall i betydningen «karrig». Naboøya Unst kan også ha vært med opprinnelse fra før norrøn tid. I 1586 ble Yell registrert som «Yella». I tidlig moderne tid ble det skrevet som Zell (sammenlign med «Zetland»), en feilaktig transkripsjon av Ȝell, hvor første bokstav er yogh. Shetland stammer fra «Hjaltland», og «Ȝ» ble brukt for å symbolisere startlyden i den gamle uttalen. Dette gjør en annen mulig forklaring plausibel, knyttet til de norrøne ordene hjalli eller hjallr, terrasse i en fjellside eller en avsats, stillaser, især de som brukes til tørking av fisk. «Hjell» er gjeldende skrivemåte og uttale på norsk, og «hjallar» er besittende entall eller nominativ flertall i norrønt.
Tidlig historie
Yell har vært bebodd siden yngre steinalder (neolittisk tid). En petrosomatoglyff eller forsteinet fotavtrykk ved North Yell, opp ved Hena, 30 x 10 cm er lokalt kjent som «Wartie» og ble brukt lokalt for å vaske i dugg eller regnvann, og å stå i den skulle bli kvitt av vorter. I den legendendariske forklaringen ble den laget av en kjempe som satte den ene foten her og den andre på Westing på Unst.
Det er identifisert tolv rundhus i stein, som britiske arkeologer betegner som brocher, fra oldtiden. Det er bevis som tyder på at det var relativt sett en betydelig befolkning før den norrøne tiden. Et av rundhusene er Burra Ness Broch. Bare en del av muren gjenstår på sjøsiden. Denne strekker seg til rundt 3 meter i høyden. Det er spor etter jordvoller på landsiden, og rester av en struktur som kan ha vært en vaktcelle. Det er også rester av en bygdeborg eller en liten befestning fra jernalderen ved Burgi Geos. Samfunnet Burravoes navn er avledet fra norrøne Borgavágr («Borgvågen»), hvor «borg i navnet henviser en broch i nærheten. Det arkeologiske begrepet broch er avledet fra norrøne/norske borg.
Flere stedsnavn på Yell avslører tilstedeværelsen av den keltiske kirken, hvis eremitter var kjent for de norrøne nordboerne som papar. Eksempler på navn tilknyttet disse er blant annet Papil Ness, Loch of Papil og Papil Bay. Det er imidlertid uklart om disse navnene alle er fra før norrøn tid, eller om disse kristne eksisterte sammen med de hedenske nordboerne etter at de bosatte seg på øyene. Det er bevis på et tidlig kloster tilhørende Céilí Dé, på engelsk kalt for culdees, et eremittiske klostersamfunn fra Irland ved Birrier vest for Yell, nær West Sandwick. Birrier var nesten helt sikkert i kontakt med en annen klosterbosetning rett overfor, over sundet Yell Sound, ved Kame of Isbister på halvøya Northmavine på Mainland. En gudstjeneste ble holdt i 2000 ved Birrier for å minnes to årtusener med kristendommen.
En steinhelle med et kors fra North Yell kan også være fra denne perioden, men den har siden gått tapt. Det antas å være tilsvarende som en stein på øya Bressay.
Norrøn tid
Yell Sound er nevnt i Orknøyingenes saga at orknøyjarlen Ragnvald Kale Kolsson sammen med sine høvdinger hadde en stor hær, «men ikke for mange», som ankom Hjaltland (Shetland) omtrent midt på sommeren, men fant ikke fienden, og med sterke vider seilte de istedenfor til Ålesund (her Yell Sound).
I den senere norrøne perioden blomstret kristendommen og fundamenter til rundt 20 kapeller fra denne perioden er identifisert.
Den primære arven etter de norrøne nordboerne er en overflod av stedsnavn av norrøn opprinnelse. For eksempel er «Dalsetter» en kombinasjon av dalr som betyr en «dal» og setr som betyr «sæter». «Gossavann» er en kombinasjon av gás («gås»), á (liten elv) og vatn (vann/innsjø) anglisert som «water». Andre vanlige norrøne elementer på Yell er blant annet «firth» (fjörðr, «fjord») som i Whale Firth, «voe» (vagr, «vågen») som i «Gloup Voe», «sound» (sund) som i «Bluemull Sound» og «-a(y)» (øy) som i nærliggende Hascosay og Linga.
Hansahandel og tidlig moderne tid
Selv om det meste av Shetlands hanseatiske handel ble drevet fra Scalloway, var Burravoe et av de viktigste av de andre hanseatiske sentrene i øygruppen.
På 1600-tallet ble det nederlandske østindiske skipet «Lastdrager» vraket på Yell, og den overlevende Jan Camphuis skrev siden positivt om sine opplevelser på øya. Han merket seg øyboernes raushet og vennlighet mot ham mens han var der, noe han mente var uforholdsmessig i henhold til deres fattigdom. Yell er nevnt av Martin Martin i A Description of the Western Islands of Scotland fra 1695, hvor han bemerket at «det er tre kirker og flere små kapeller på den».
Pastor Crutwell uttalte på 1700-tallet at på Yell «innbyggerne har rikelig med drivstoff, fanger enorme mengder småfisk og lever komfortabelt.»
Moderne historie
John Williamson, en selvlært lege fra Shetland som var mer kjent under sitt tilnavn Johnnie Notions, utviklet og administrerte inokulering for kopper til tusenvis av pasienter på Shetland i løpet av slutten av 1700-tallet, også på Yell, selv om det var mange steder hvor folk var skeptiske.
Horst Carlos Fuldner
Horst Alberto Carlos Fuldner Bruene (født 16. desember 1910 i Buenos Aires, død 1992 i Madrid) var en argentinsk-tysk SS-Hauptsturmführer og en nazistisk agent i Argentina. Han var en nøkkelfigur i arbeidet med å organisere flukten av krigsforbrytere fra Nazi-Tyskland etter krigen.
Yell
Moderne historie
I New Statistical Account fra 1841 bemerket ministeren for Fetlar og Nord-Yell at selv om smugling nesten helt hadde forsvunnet, hadde lokalbefolkningen «falt i en avskyelig vane med å røyke tobakk». Samme år observerte ministeren for Midt- og Sør-Yell en økning på 50 % i den lokale prisen på svart storfe på grunn av introduksjonen av en dampbåttjeneste hver fjortende dag fra Lerwick til Leith som hadde muliggjort eksport av husdyr til det skotske fastlandet. Fisket på Yell fikk et spesielt grusomt tilbakeslag da 53 fiskere ble drept i en storm utenfor Gloup i 1881. Det er et minnesmerke over dem på dette stedet.
Jim Arve Røssevoll
Jim Arve Røssevoll (født 9. mars 1972) er en norsk lokalpolitiker som representerer Arbeiderpartiet. Han er ordfører i Sula kommune i Møre og Romsdal fra 2015.
Yell
Moderne historie
Tyskerne har hevdet at under første verdenskrig pleide undervannsbåtene deres å gjemme seg i bukten Whale Firth – dette er mulig på grunn av den svært lave befolkningen i området.
Under andre verdenskrig bombet Luftwaffe postkontoret i Gutcher i et forsøk på å forstyrre kommunikasjonssystemet. Den 19. januar 1942 styrtet et Catalina-fly i bakken over Burravoe. Syv av flyets ti passasjerer ble drept og en av propellene kan sees utenfor Old Haa-museet.
Horst Carlos Fuldner
Under krigen tjenestegjorde han som tolk i Den blå divisjon, en divisjon med spanske frivillige som kjempet sammen med tyske styrker på Østfronten. I mars 1945 ble han sendt av Heinrich Himmler på et spesialoppdrag til Madrid, etter å ha fått gjenopprettet sin tidligere grad i SS.
Yell
Moderne historie
miniatyr|Daggri og Dagalien på[Ulsta miniatyr|Burravoe Like etter andre verdenskrig stengte den gamle stasjonen for etterbehandling av sild på Grimister; dette skulle bli en i en lang rekke av økonomiske vanskeligheter, blant annet tap av fiske.
Horst Carlos Fuldner
Etter at krigen var over skjulte han seg i Spania, før han tok seg til Argentina i 1947. Der ønsket presidenten, Juan Perón, å redde flest mulig nazister fra å potensielt bli stilt for retten for krigsforbrytelser i Europa. Da Fuldner returnerte til Argentina i 1947 ble han en del av en gruppe som var etablert av Perón for å få nazister til Argentina, der de ikke risikerte å bli straffeforfulgt for forbrytelsene de begikk under krigen.
Yell
Moderne historie
Mellom 1953 og 1964 utførte fastlegen Robert Hope-Simpson en møysommelig forskning hvor han fulgte opp alle kjente tilfeller i et isolert samfunn. Han kunne derfor slå fast at helvetesild (herpes zoster) er reaktivering av tidligere ervervet vannkoppervirus (varicella).
Horst Carlos Fuldner
Som en del av dette arbeidet hadde Fuldner hovedansvaret for den tyske immigrasjonen til Argentina og bidro til at krigsforbrytere som Adolf Eichmann, Josef Mengele, Erich Priebke, Josef Schwammberger og Gerhard Bohne kom seg til landet. Frem til Eichmann ble bortført av agenter fra Mossad i 1960 bidro Fuldner til å å holde han skjult, skaffe han jobb og steder han kunne bo.
Yell
Moderne historie
I 1961 sank et sovjetisk spionskip utenfor Yell; vraket ble funnet av løytnant George Wookey, som også hadde undersøkt vraket som inspirerte Whisky Galore (populær bok og film) i Ytre Hebridene. Det var et undercover-oppdrag for sivilklær; Wookey fant vraket 27 m nede i klart vann.
Horst Carlos Fuldner
Fuldner hjalp tilsammen rundt 300 nazister med å flykte fra Europa til Argentina etter krigen.
Yell
Moderne historie
Tilbakeslaget kom i løpet av 1960-tallet da Yell kom i en blindgate. Det var i 1965 at den orknøyske romanforfatteren Eric Linklater uttalte at Yell var «øygruppens problembarn» på grunn av dens økonomiske plager og gryende avfolking. Noen skyldte dette på øyboernes «sosiale egalitarisme», troen på likhet, som visstnok hindret noen i å bli en «leder eller entreprenør»; Haswell-Smith er uenig, men mener at «å lufte saken ser ut til å ha hjulpet.» Det er absolutt bemerkelsesverdig at de bittesmå avsidesliggende Out Skerries så ut til å være rikere og at Whalsay var flinkere til å beholde befolkningen. Yell var verken i nærheten av Lerwick som Bressay eller koblet til fastlandet som Burra eller Muckle Roe. En del folk på Yell pendler for å jobbe på Sullom Voe, men siden dette ser ut til å være en nedadgående bransje gir dette ikke håp for framtiden. I motsetning til naboøya Fetlar, har Yell aldri hatt store avviklinger, bare noen lokale, og har lenge hatt flere eierskap. Forfatteren Jim Crumley, selv en nykommer fra Dundee, merket seg vanskelighetene Yell står overfor i boken Among Islands (1994) ved både avfolking og gjenbefolkning.
Økonomi
Yells næringer omfatter fiske, fiskeoppdrett, oppdrett (inkludert kommersiell jordbærproduksjon i drivhus, hovedsakelig for det lokale markedet på Shetland), torvskjæring, transport og turisme.
Dupleks (kommunikasjonsteknologi)
Dupleks (eller duplex) i et kommunikasjonssystem er et punkt-til-punkt-system mellom to enheter som kan kommunisere med hveradre i begge retninger samtidig. Telefon er et eksempel på et slikt system. Begge parter kan snakke samtidig, og høre hva den andre sier. Dette krever at det er en toveis kommunikasjonskanal mellom dem.
Yell
Økonomi
Landsbyen Cullivoe fikk bygget en ny dypvannshavn i 1991, men den generelle nedgangen i fiskebestandene i Nordsjøen og Nord-Atlanteren har ikke gjort den nyttig for fiske. Den kan imidlertid fylle viktig rolle innen transport.
Dupleks (kommunikasjonsteknologi)
Duplekssystemer brukes i mange kommunikasjonsnettverk, enten for å tillate toveis kommunikasjon, eller for å gjøre det mulig å monitorere og fjernstyre utstyr.
Yell
Økonomi
I januar 2008 ga investeringsselskapet Shetland Development Trust et lån verdt 11 000 pund til Global Yell Ltd, for å utvikle «kreative industrier», da i første omgang til tekstilveving og musikk.
Dupleks (kommunikasjonsteknologi)
Systemer som ikke behøver duplekskapasitet, bruker isteden simplekskommunikasjon, der det kun kan sendes i én retning. Eksempler på dette er kringkasting av radio og TV, garasjedøråpnere, babymonitorer, trådløse mikrofoner, radiostyrte biler og overvåkningskamera.
Yell
Økonomi
«Verdens første fellesskapseide kraftgenerator fra tidevanns» ble operativ i løpet av april 2014 i sundet Bluemull Sound. Turbinen er en 30 kW enhet fra Nova Innovation. North Yell Development Council mente at prosjektet kunne gi et betydelig bidrag til den lokale økonomien.
Dupleks (kommunikasjonsteknologi)
Halv dupleks
Et system med halv dupleks (HDX) tillater kommunikasjon i begge retninger, men kun i én retning av gangen. Når en av enhetene sender må den andre vente til den første er ferdig, før den selv kan sende. Et eksempel på halv dupleks er walkietalkie, der man sier «Over!» for å si fra at man er ferdig med å sende for å forsikre seg om at ikke to forsøker å sende på samme frekvens samtidig.
Full dupleks
Et system med full dupleks (FDX) tillater kommunikasjon i begge retninger samtidig. Dette krever to kanaler mellom partene. For radiosystemer kan man benytte to frekvenser, slik at man sender på én og mottar på en annen frekvens. Dette kalles også frekvensdelt dupleks (FDD), og muliggjør også bruk av enkle repeatere.
Tidsdelt dupleks (TDD) er en metode for å skille utgående og innkommende signaler ved å tildele tidsluker for sending og mottak. Dette gjør at en link med halv dupleks oppleves som full dupleks. Et eksempel på et system med tidsdelt dupleks er DECT.
Full dupleks med tale kan skape ekko fordi den mottatte lyden kan fanges opp av mikrofonen og sendes tilbake til senderen. Slikt ekko fjenes med ekkokansellering, en metode innen signalbehandling som fjerner det innkommende signalet fra det utgående. Dette kan utføres med programvare eller med elektronikk.
Fylkesvei 5506
Fylkesveg 5506 går mellom Lerøy kai og Austrheim kirke i Austrheim kommune.
Før Hoplandsjøen ferjeleie ble flyttet til Sævrøyna 1989 var strekningen mellom Austrheim kirke og Hoplandsjøen kai del av riksvei 568.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 421 (Hordaland).
Det kinesiske biemuseum
Det kinesiske biemuseum (kinesisk: 中国蜜蜂博物馆, pinyin: Zhongguo mifeng bowuguan, engelsk: China Honey Bee Museum) ligger i Beijings bydistrikt Haidian i Beijings botaniske hage i Xiangshan (de velduftende åser), vest for Wofotempelet. Det ble bygd i 1993 og er tilknyttet Bieforskningsinstituttet til det kinesiske akademi for landbruksvitenskapene (中国农业科学院蜜蜂研究所馆, Zhongguo nongye kexueyuan Mifeng yanjiusuo).
Utstillingshallen er på 150 kvadratmeter og er delt i tre utstillingsrom, med over 500 fotografier og mer enn 700 utstillingsstykker om bienes tilblivelse, med fossiler, om apikulturens historie, forholdet mellom mennesket og honningbiene, Kinas apikultur, honningbienes biologi, apikulturteknologi, bestøvning, bieprodukter og bieterapi, bedrifter og forskningsresultater innen den kinesiske apikultur, og lignende.
Jasper gasskraftverk
Jasper gasskraftverk er et varmekraftverk i Jasper County i delstaten Nord-Carolina i det østlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 875–1 002 MW, fordelt på 1 blokk med 3+1 moderne gassturbiner på 198–400 MW hver. Operatør er South Carolina Electric & Gas.
Utstyret er vesentlig levert av General Electric, Alstom og Nooter. Anlegget ble bygget ut i årene 2000–2004. Brenselkilden er naturgass.
Marquee Moon
Marquee Moon er debutalbumet til Television. Marquee Moon ble hyllet som et mesterverk da den kom ut, og er fortsatt å regne som et særdeles imponerende album. Marquee Moon preges av poetiske tekster, en vegg av duellerende og avanserte gitarpartier, minimalistisk produksjon og lange sanger. Albumet etablerte Television som et av de ledende new wave-bandene.
Symreveien (Oslo)
Symreveien (1-9, 2-12) er en vei i Oslo på Simensbråten i bydel Nordstrand. Veien er en blindvei som går ut fra Vardeveien.
Vevring kirke
Vevring kirke (Vevring kyrkje) er en langkirke fra 1846 i Naustdal kommune i Sogn og Fjordane.
Byggverket er i tre og har 225 plasser. Det er tegnet av Hans Ditlev Franciscus Linstow.
Kirken er sognekirke i Vevring sogn i Sunnfjord prosti.
Pusselbitar
Pusselbitar er en svensk-finsk miniserie i tre deler fra 2001 regissert av Simon Kaijser. Manuset ble skrevet av Pernilla Oljelund. Serien ble laget av Sveriges Television i samproduksjon med Finlandssvenska Televisionen. Norskfødte Jon Rekdal har skrevet musikken og norske Kirsti Eline Torhaug spiller rollen som Cathrine Gramer.
Handling
Serien handler om sykkelbudet Joel som finner kjærligheten i form av Marika. Hun har en midlertidig jobb på kontoret til et bemanningsforetak. Når Joel har fattet mot til å by henne ut er hun ikke lenger der. Hans foreldre Björn og Marianne skal skilles etter at Björn har vært utro med en elev på trafikkskolen hvor han er lærer. Marianne er knust i begynnelsen, men blir trøstet av Björns bror Hans, og han trøster henne så godt at hun forelsker seg i ham.
Chrysolampra
Chrysolampra er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia og Australia.
Sarasota
Sarasota (uttales IPA: /ˌsærəˈsoʊtə/) er en by i Sarasota County på den sørvestlige kysten av Florida i USA.
Joshua Kenny
Joshua Kenny er britisk sportsskytter som tok bronse i Standard-divisjonen i 2018 IPSC Shotgun World Shoot. Tidligere på 2015 IPSC Shotgun World Shoot tok han gullmedalje i Standard Junior-kategorien. Han har også vunnet flere store haglestevner, inkludert UKPSA British Masters i 2015 og 2016, British Open i 2015 og 2016, og IPSC Central European Shotgun Open i 2016. Han ble britisk ungdomsmester i 2013, 2014 og 2015.
Sarasota
Innenfor grensene til byen er Sarasota Bay og flere øyer mellom Mexicogulfen og Sarasota Bay, blant andre Lido Key and Siesta Key som er kjent for sine fine strender.
Ifølge folketellingen var det 840 innbyggere i 1910, og i 2019 hadde Sarasota 51 917 innbyggere. Byens areal er på 67.2 km² hvor 38.6 km² er land, og 28.6 km² (42.58%) er vann.
Pokémon Channel
Pokémon Channel (japansk: ) er et videospill utviklet av Ambrella og utgitt av Nintendo til GameCube i 2003. Målet i spillet er å hjelpe Professor Oak å forbedre og promotere TV-kanalen hans ved å se på sendinger sammen med en Pikachu. Spillet er en oppfølger til Nintendo 64-spillet Hey You, Pikachu!
Handling
Spillet åpnes med en gruppe Magnemite - magnet-lignende Pokémon som kan levitere - som leverer en TV til spillerens hjem. Etter å ha slått på TV-en, ser det ut til at professor Oak ber spilleren om hjelp. Oak har funnet på et nytt TV-nettverk for trenere og deres Pokémon å glede seg over, og han ønsker at spilleren skal fungere som en beta-tester. Professoren får dem til å se en episode av en anime som kalles for «Pichu Brothers in Party Panic!» og introduserer deretter spillets grunnleggende funksjoner.
Spilleren hører deretter en Pokémon gråte utenfor, som viser seg å tilhøre en Pikachu og to andre skapninger: reptilen Treecko og Torchic - en fugl. Oak bestemmer seg for å la Pikachu være en annen beta-tester. Etter å ha gjennomført noen få oppgaver, går spilleren tilbake til Oak, og professoren bemerker at Pikachu har oppført seg bemerkelsesverdig bra.
Men den overspente Pikachu bruker sitt Thunderbolt-angrep på fjernsynet, og ødelegger hele apparatet. Når erstatningen for TV-apparatet ankommer neste morgen, bemerker professoren at spillerens seertall har gitt liv til hele nettverket. Den tredje dagen åpner med Pikachu sovende i et skap, og Oak uttrykker glede over Pokémons voksende tilknytning for spilleren. Ettersom dagene går fortsetter Oak å rose spillerens investering i nettverket, noe som har blitt en stor suksess.
Ismail Ahmed Ismail
Ismail Ahmed Ismail (født 10. september 1984 i Khartoum) er en sudansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp.
Under junior-VM 2002 ble Ismail nummer 5 på 800 meter. Han deltok også i VM 2003 i Paris, men kvalifiserte seg ikke til finalen. I det afrikanske mesterskapet i 2004 tok han bronsemedalje på 800 meter, og under OL 2004 i Athen ble han nummer åtte i finalen.
I 2006 ble han nummer to i det afrikanske mesterskapet, og karrierens høydepunkt kom under OL 2008 i Beijing. Ismails sølvmedalje var den første medaljen Sudan hadde vunnet i noe OL.
Han bar sitt lands flagg under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.
Sverre Fehn
Olav Sverre Fehn (født 14. august 1924 på Kongsberg, død 23. februar 2009 i Oslo) var en norsk arkitekt.
Fehn drev arkitektpraksis i Oslo og var professor ved Arkitekthøgskolen fra 1971 til han gikk av med pensjon i 1995. Hans stil har blitt karakterisert som «poetisk modernisme», og blant hans viktigste arbeider regnes Villa Schreiner (1959–1963) i Oslo, Hedmarksmuseet (1967–1969) på Hamar, Villa Busk (1987–1990) i Bamble og Norsk Bremuseum (1992–1995) i Fjærland.
Oppvekst og tidlig karriere
Hans foreldre var henholdsvis politifullmektig og farmasøyt, og Sverre Fehn vokste opp på Kongsberg og (fra 1936) i Tønsberg, hvor faren ble politimester. Han ble utdannet arkitekt ved Statens arkitektkurs i Oslo 1946–1949 og ble tidlig preget av læreren sin, Arne Korsmo.
I 1952–1953 oppholdt han seg i Marokko, og året etter studerte han hos den franske arkitekten Jean Prouvé i Paris. Der ble han også kjent med Le Corbusiers arbeid. I 1952 dannet han og Arne Korsmo sammen med syv andre unge arkitekter gruppen PAGON, som gikk inn for ny, modernistisk arkitektur.
Gjennombruddet sitt fikk Fehn sammen med Geir Grung i 1955 med det modernistiske Økern aldershjem.
Karriere 1960-2009
Arbeidet med Storhamarlåven på Hedmarksmuseet, som blir regnet som Fehns hovedverk, strakte seg fra 1967 til 1979. Her restaurerte han en gammel låve, og innredet den til utstillingslokaler for museet, dels ved å eksponere ruinene av en bispeborg fra middelalderen, og dels ved å skape rom til nyere museumsutstillinger. Arbeidet karakteriseres ved hvordan Fehn har forent fortiden med den moderne uttrykket: «For å kunne gripe fortiden og videre komme i dialog med den er det nødvendig å ha klar forankring i moderne arkitektur, hevder Fehn. Fortid og nåtid må spille mot hverandre. Arkitektonisk uttrykker Fehn dette ståstedet ved at han hele tiden legger til og ikke forsøker å kopiere det gamle eller lage en fortidsfiksjon. En slik tilnærmingsmåte understreker fortidsminnets autentisitet.»
Fehn var professor ved Arkitekthøgskolen (1971–1994), og en periode også rektor. Her utførte han «en fremragende pedagogisk innsats, og han har på denne måte bidratt kanskje mer enn noen annen til den faglige utvikling hos unge norske arkitekter de seneste 20–30 år.»
I løpet av sin karriere tegnet Fehn bare 13 boliger: Fra Villa Schreiner (1959–1963) til Villa Kiese og Villa Busk, som begge ble ferdigstilt i 1990. «Til tross for det relativt beskjedne antallet er Fehns eneboliger klassiske. Den kanskje mest berømte av dem, Villa Busk på Bamble, er allerede fredet.» Fehn har selv karakterisert Villa Schreiner som en «Hommage au Japon»: «Alle var opptatt av Japan og Østen på den tiden. Jeg tegnet Villa Schreiner i en tid som var preget av en mer beskjeden holdning. Den japanske arkitekturen var preget av tomme rom, enkelhet og fleksibilitet. Samspillet mellom ute og inne, måten ‹naturrommet› dannet hovedtema for både bolig og bysamfunn på, er en holdning som har virket ansporende i mitt arbeid - ikke minst i forhold til Villa Schreiner.» Villa Busk (1990), som Fehn tegnet for platedirektøren Terje Welle Busk, ble fredet allerede i 1993 for å bevare et viktig eksempel på samtidens arkitektur. Bygningen har blitt karakterisert som en «ridderborg»,
I arbeidene med Aukrustsenteret og Norsk Bremuseum viste Fehn en «regional orientering med fokus på materialer og overflater.» : på bremuseet skifertaket, på Aukustsenteret bruken av spontekking og rekken av furustammer. «Sverre Fehn er en universell arkitekt med regionale røtter, en poetisk modernist som bestandig utgår fra stedet - det lokale landskap og bebyggelse - når han får en byggeoppgave.»
Fehns siste større arbeider ble samtidig de første han utførte i Oslo sentrum: restaureringen av Gyldendalhuset i Universitetsgaten, og et tilbygg til Arkitekturmuseet på Bankplassen. Ved arkitekturmuseet skapte Fehn et moderne tilbygg til Christian Heinrich Grosch' bankbygning fra 1830, og museet blir derved i kraft av sine lokaler et minnesmerke over to store norske arkitekter.
Arbeider
Som Fehns hovedverker regnes blant annet hans viktigste arbeider nevnes Villa Schreiner (1959–1963) i Oslo, Hedmarksmuseet (1967–1969) på Hamar, Villa Busk (1987–1990) i Bamble og Norsk Bremuseum (1992–1995) i Fjærland ; og også Aukrustsenteret (1996) i Alvdal og Ivar Aasen-tunet (2000) i Ørsta.
Fylkesvei 5504
Fylkesveg 5504 går mellom Mastrevik og Mastrevik kai i Austrheim kommune. Veien er 535 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 420 (Hordaland).
Melchior Lotter
Melchior Lotter (den yngre) (eller Lotther) (født 1470 i Aue i Sachsen, død 1. februar 1549 i Leipzig) var tysk boktrykker i Wittenberg og Leipzig; han trykket de første utgaver av Luthers begynnende oversettelser av Bibelen, fra 1521. Lotter hadde også tidligere befattet seg med bibeltrykk. I 1516 produserte hans trykkeri Psalteren (Salmenes bok): «Psalterium Davidis cum hymnis ex originali haud modica diligentia emendatum.»
«Lutherbibelen»
Det var Melchior Lotter som trykket den første utgaven av Martin Luthers tyske oversettelse av Det nye testamente (begynnelsen til «Lutherbibelen») i september 1521. Han utgav også de første av de mange senere opplag som raskt ble nødvendige, inntil Hans Luffts trykkeri overtok denne store ordren.
Lotter trykket også lenge de forskjellige oversettelser av Det gamle testamente etterhvert som han ble ferdig med dem.
Den første trykte bibel på et skandinavisk språk
Han utgav også bibeltrykk for andre land. I 1524 kom Det nye testamente på dansk, oversatt fra latin: «Thette ere thet Nøye testamenth paa danske ret effter latinen vdsatthe.»
Dette illustrerte nytestamente var det første som ble trykket på dansk, og det første på et skandinavisk språk overhodet. (Sveriges første nytestamente utkom i 1526.) Selv om kolofonen sier at boken ble trykket i Leipzig, hadde boktrykkeren i årene 1519–25 flyttet trykkeriet fra Leipzig til Wittenberg for å kunne samarbeide tettere med Luther.
Idag (2004) kjenner man kun til 41 eksemplarer av dette nytestamentet.
Den første fullstendige danske bibel kom ikke før i 1550, da en «luthersk» oversettelse ved Christiern Pedersen (ca. 1480–54) ved kong Christian IIIs dekret ble fastlagt som alle undersåtter, både i Danmark og i Norge. Men denne utgaven ble trykket i København.
Teateråret 1991
Teateråret 1991 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1991.
Tucson
Tucson (uttales ) er den nest største byen i delstaten Arizona i USA. Den er også sete for fylket Pima County. Folketellingen i 2004 satte befolkningen innenfor bygrensene til 521 605, og til 931 210 for Tucson og omegn.
Geografi
Byen har et areal på 505,3 km², og ligger 728 m over havet. Den er omgitt av fem fjellkjeder – Santa Catalina-fjellene og Tortolita-fjellene i nord, Santa Rita-fjellene i syd, Rincon-fjellene i øst, og Tucson-fjellene i vest. Byen ligger langs Santa Cruz-elven, et elveleie som er tørt mesteparten av året, men som det tidvis strømmen vann gjennom i kortere perioder under monsunen.
Tucson ligger langs I-10 motorveien som går til Phoenix og Los Angeles i nordvest, og til El Paso og Jacksonville i øst. I-19 motorveien starter i Tucson og går ned til Nogales ved grensen til Mexico.
Historie
Tucson ble trolig først besøkt av paleoindianere som kom dit for rundt 12 000 år siden. Nyere arkeologiske utgravinger ved Santa Cruz-elven har funnet en landsby som er 4 000 år gammel. Fra rundt 1200 f.kr. til 50 e.kr drev de lokale innbyggerne med jordbruk. De hadde omfattende vanningsanlegg, og plantet mais, bønner og andre vekster. I tillegg sanket de lokale vekster og drev med jakt. Hohokam-indianerne bodde i området rundt 600–1450 e.kr.