cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lisa Gerrard
Tilbake til studio
I samme år kom The Silver Tree, hennes femte album, men hennes andre rene soloalbum (riktignok var Whale Rider et soloalbum, men det var føringer i det i forhold til filmen). Albumet fikk strålende kritikk, især i Australia, Dette var også Gerrards første album siden hun brøt med 4AD records.
Filmkarriere
Lisa Gerrard's for det første erfaring inne sammensatt musikken for en film, kom med det 1989 Spanske film El Niño de la Luna, regissert av Agustí Villaronga. Filmmusikken besto av flere sanger av Dead Can Dance og Lisa Gerrard dukket for første gang opp som skuespiller, der hun hjelper David, en foreldreløs med spesielle talenter, å rømme fra barnehjemmet. I tillegg til de tidligere nevnte filmene, lagde Gerrard filmusikken til kortfilmen A Thousand Roads, om indianere i New Mexico.
Dead Can Dance
Se Dead Can Dance
Referanser
<References/>
Galloway
Galloway (skotsk-gælisk: Gall-ghaidhealaibh eller Gallobha; lavlandsskotsk: Gallowa; latin: Gallovidia) er en region i sørvestlige Skottland bestående av grevskapene Wigtown og Kirkcubright. Navnet kommer fra skotsk-gælisk og betyr «fremmede gælere», og refererer til historisk gælere av blandet opphav, av både norrøn og gælisk opprinnelse, som en tid var dominerende området.
Galloway er begrenset av havet i vest og sør, fjellene Galloway Hills i nord, og elven Nith; grensen mellom Kirkcudbright og Wigtown er markert av elven Cree. Det har tidligere også vært under en administrasjon kalt Stewart, under betegnelsen Stewartry of Kirkcudbright (som strekker seg fra Nith til Cree, og er likeledes bundet av Galloway Hills i nord). Størrelsen og omfanget av Galloway har vært varierende i historiens gang.
Galloway er også navnet til en hardfødt rase av svarte, hornløse kveg som stammer fra regionen (og også til den mer karakteristiske Belted Galloway eller Beltie). har alltid vært noe isolert grunnet at det har 240 km med ulendt kystlinje og en stor ubebodd fjellkjede i nord.
Landbruk
Historisk har Galloway vært kjent for både sine hester og sine kyr, og melk og kjøtt er fortsatte betydelige industrier. Det er også betydelig tømmerproduksjon og del fiskerier. Kombinasjonen av fjell og nedbør har gjort Galloway velegnet for produksjon av vannkraft, noe som ble begynt i 1929. På begynnelsen av 2000-tallet har vindturbiner for vindkraftverk blitt opprettet for en rekke lokaliseringer ved vannskillet, og et stort antall vindkraftverk i havet utenfor kysten er planlagt for å øke Galloways produksjon av grønn energi.
Mick Harris
Michael John Harris (vanligvis kjent og kreditert som Mick Harris) (født 1967) er en britisk musiker. Han ble først kjent på 1980-tallet som trommeslager for forskjellige punk rock- og grindcore-band (spesielt det banebrytende grindcore-bandet Napalm Death). Han er av mange sett på som oppfinneren av blast beats, som senere har blitt en nøkkelkomponent innen ekstrem metal og grindcore. Fra midten av 1990-tallet har han imidlertid primært arbeidet innen ambient og elektronisk musikk, og hans hovedprosjekter er Scorn og Lull. Ifølge All Music Guide har Harris's «sjanger-overspennende aktiviteter gjort mye for å riste opp i hodene, forventningene og platesamlingene til grupper av publikum som tidligere har hatt et aggressivt motsetningsforhold.»
Biografi
Harris' platedebut var som Napalm Deaths andre trommeslager, og han ble med i gruppen etter at grunnleggeren Miles «The Rat» Ratledge forlot bandet i november 1985. Hans første live-opptreden med bandet var 18. januar 1986, da de åpnet for Amebix. Harris var den eneste bandmedlemmet som forble i den urolige gruppen gjennom mange endringer i besetningen, men han forlot dem til slutt i 1991, like etter turnéen for Harmony Corruption. Mens han var i Napalm Death spilte Harris også trommer for Doom og Extreme Noise Terror, og deltok i et sideprosjekt med Mitch Harris kalt Defecation, som laget én plate, Purity Dilution, gjennom Nuclear Blast.
Etter å ha sluttet i Napalm Death startet Harris bandet Scorn sammen med Napalm Deaths opprinnelige bassist og vokalist Nic Bullen. Scorn utga flere godt mottatte album og EPer tidlig på 1990-tallet, og dannet en unik fusjon av eksperimentell heavy metal, elektronisk musikk, og mørk dub-musikk. Bullen forlot Scorn i 1995, men Harris fortsatte å gi ut album under Scorn-navnet, og utforsket mørke og minimalistiske dub/trip hop-territorier, med fokus på ekstremt lave bassfrekvenser på høyt volum. Harris' arbeid forvarslet mange aspekter ved dubstep-moten midt på 2000-tallet.
Harris var involvert i mange andre prosjekter i tillegg til Scorn, blant annet Lull (hans rytmeløse mørke ambient-prosjekt) og Painkiller, og har samarbeidet med John Zorn, James Plotkin, Justin Broadrick, Bill Laswell, Mark Spybey og mange andre. Harris laget også en rekke drum and bass-utgivelser under navnet Quoit, og drev sitt eget eksperimentelle drum and bass-plateselskap, Possible, fra 1996-1998. Hed Nod, en sub-label av Disques Hushush, var eksklusivt tilegnet en serie av Harris' solo-sessions fra 1999-2001.
Paul Rader
Paul Alexander Rader (født 14. mars 1934) var Frelsesarmeens 15. general (verdensleder) i perioden 1994–1999.
Han ble offiser fra Cincinnati Citadel korps sammen med sin kone, Frances Kay Fuller
Sult
Sult er en betydelig mangel på inntak av næringsstoffer, og er den mest ekstreme form for feilernæring. Hos mennesket fører langvarig sulting (mer enn 1-2 måneder) til varig organskade og kan i verste fall lede til døden. Ordet sult kan også betegne følelsen av å være sulten.
Ifølge Food and Agriculture Organization hos FN, dør mer enn 25 000 mennesker av sult hver dag, og mer enn 800 millioner mennesker er kronisk underernært. Hvert sekund dør ett barn på verdensbasis av sult.
Italia under Sommer-OL 1932
Italia under Sommer-OL 1932. 112 mannlige sportsutøvere fra Italia deltok i tretten sporter under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Italia ble nest beste nasjon med tolv gull-, tolv sølv- og tolv bronsemedaljer. Kappgjengeren Ugo Frigerio var Italias flaggbærer under åpningsseremonien.
Svart boks
Det motsatte av en svart boks er et system der de indre komponentene eller logikken er tilgjengelige for inspeksjon, som vanligvis kalles en hvit boks.
Üstra Hannoversche Verkehrsbetriebe
Üstra Hannoversche Verkehrsbetriebe driver den offentlige kollektivtrafikken i Stor-Hannover som partner i Großraum-Verkehr Hannover (GVH).
Üstra Hannoversche Verkehrsbetriebe driver et stort nettverk av sporveislinjer som kjører både i tunneler og på gateplan. Nettet består av tolv linjer; linje 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 og 17, samt 3 ekstralinjer; 10, 16 og 18.
Sporveisnettet åpnet 19. mai 1893. Det er normalsporet (1435 mm).
Steinar Grini
Steinar Grini (født 8. mai 1969) er en norsk høydehopper, og han representerer Spydeberg IL i friidrett. Grini er også en aktiv langløps-langrennsløper på Team KPMG ved siden av å være redaktør i Finansavisen. Hans personlige rekord er 2,23 meter, noe som plasserer ham på delt 4.-plass på statistikken gjennom alle tider. Rekorden ble satt 27. juli 1991 i Stjørdal.
Cuneo
Cuneo (piemontesisk Coni) er en by i Italia. Cuneo er hovedstad i provinsen Cuneo i regionen Piemonte og har om lag 55 000 innbyggere.
Byen ligger ved foten av De maritime Alpene ved elva Stura di Demonte der den renner ut fra Valle Stura. Nabokommunene er Boves, Cervasca, Vignolo, Beinette, Peveragno, Castelletto Stura, Caraglio og Tarantasca.
Sørgermansk mytologi
Sørgermansk mytologi eller kontinental germansk mytologi er en undergruppe av germansk mytologi (som også norrøn (nordlig) og angelsaksisk mytologi (vestlig) tilhørte) som går tilbake til sørgermansk polyteisme som ble praktisert i deler av Sentral-Europa i førkristen tid, fra før den gradvise innføringen av kristendommen i løpet av 500-tallet til 700-tallet, men ble delvis opprettholdt i muntlige legender, og middelhøytyske epos i løpet av middelalderen. Aspekter av kontinental germansk mytologi ble også videreført i en endret og mindre guddommelig form i europeisk folkeminne og eventyr. Dette omfatter mytologien til mange germanske folk og stammer:
Kilder
I motsetningen til nordgermanere, det vil si folk i Norden, og i en mindre grad angelsaksisk mytologi, er bevitnelsen av kontinental germansk hedendom ekstremt fragmentarisk. Foruten en håndfull inskripsjoner i eldre futhark (runer) er ekte kontinental germansk dokumentasjon den korte Merseburgerformelen på middelhøytysk. Mytologiske elementer er derimot bevart i senere litteratur, mest merkbart i middelhøytysk episk poesi, men også i tyske, sveitsiske og hollandske folkeminner. Historikerne har få bevis, men arkeologene har flere kilder å øse fra: graver, spor av hellige steder, treskulpturer, og amuletter. De skriftlige kildene består av stedsnavn og personnavn, og minnesteiner med runeskrifter reist av germanere i romersk tjeneste, men disse brukte romerske navn på de lokale gudene, slik skikken var – interpretatio romana, «å tolke romersk» – er det vanskelig å trekke bastante slutninger da gudene aldri kan være helt overlappende. Når germanernes hovedgud kalles for Merkur er det antagelig Odin det er snakk om.
De fleste detaljer om de kontinentale germanske gudene (se nedenfor) er hovedsakelig avledet fra hva vi vet om de tilsvarende norrøne gudene. Det er derfor mulig at en del trekk er nordiske eller lokale og blitt utviklet på et senere tidspunkt enn i gudenes mytologiske opprinnelse på det europeiske kontinentet. «Det er ikke innlysende at norrøne tekster kan brukes til å tolke sørgermanske kilder», slår den fremstående norske filologen Gro Steinsland fast. Det finnes dog en del andre tekster som har gitt informasjon.
I beskrivelsene av kultfeiringen kommer Tacitus stadig tilbake til at ofringene ble gjort ved regelmessige tidspunkter. Germanerne samlet seg i en hellig lund hvor de mente at guden oppholdt seg, «...og med en menneskeofring ferier de den barbariske ritens forferdelig begynnelse». Hvor etterrettelig Tacitus kan leses er også et åpent spørsmål. Hans fortelling er «tendensiøs på den måten at han har en hensikt med å fremstille germanerne som «edle barbarer» i kontrast til dekadansen som etter hans mening preget den samtidige romerske kulturen».
Nerthus beskrives som en terra mater – «moder jord» – og blir ført i en vogn som besøker alle de lokale stammene, og hun knyttes til vann. Denne kulten blir også bekreftet av flere arkeologiske funn hvor det er avdekket krigsbytte som er ofret til vann i innsjøer, blant annet i Danmark med Illerupfunnet.
Guder og helter
Fríge (Frigg) er kjærlighetsgudinnen, og Wodens hustru. Hun er en av de mektigste gudinnene, denne posisjonen ble truet kun av Freyja (Frøya). Hennes dag er fredag grunnet hennes assosiasjon til romerske Venus.
Reinhard Marx
Reinhard Marx (født 21. september 1953 i Geseke/Westfalen i Tyskland) er katolsk erkebiskop av München og Freising. Han ble utnevnt den 30. november 2007 av pave Benedikt XVI, som selv har vært erkebiskop av samme bayerske erkebispedømme tidligere. Reinhard Marx hadde inntil da vært katolsk biskop av Trier bispedømme. Trier er historisk mest kjent som fødebyen til Karl Marx, som også var opptatt av sosiale problemstillinger.
Sørgermansk mytologi
Guder og helter
Tiw (Ty) er krigsguden, og har gitt navn til tirsdag. Det er en del spekulasjon om han var en himmelgud og tidligere øverste gud som over årene ble erstattet av Woden.
Reinhard Marx
Bakgrunn
Reinhard Marx vokste opp som sønn av en låsesmedmester i Geseke i Westfalen. Han tok sitt abitur i 1972 ved Gymnasium Antonianum, og studerte deretter katolsk teologi ved det teologiske fakultet i Paderborn og i Paris.
Sørgermansk mytologi
Guder og helter
Wonene tilsvarte vanene: Ingui Fréa (Yngve-Frøy) var en av de mest populære gudene etter Thunor og Woden. Han er fremfor alt en fruktbarhetsgud som fremmet overflod og fruktbarhet til høsten og avlingen, husdyrene og folkene selv. Selv om han var en fruktbarhetsgud var han også knyttet til krigføring, men denne var en defensiv i motsetningen til en offensiv som skaper strid og ødeleggelse. Fred var nødvendig for å skape en god høst og et produktivt samfunn mens meningsløs krigføring ødelegger alle forhåpninger om fred og overflod. Ynglingene, en kongelig ætt i Sverige, og indirekte også den norske, hevder å nedstamme fra ham.
Reinhard Marx
Prest
Den 2. juni 1979ble han presteviet av erkebiskop Johannes Joachim Degenhardt. Etter to års virke som kapellan i Arolsen studerte han videre, fra 1981 til 1989, ved Ruhr-Universität Bochum og Westfälische Wilhelms-Universität i Münster. 1988 ble han promovert til den teologiske doktorgrad i Bochum, der han under fundamentalteologen Hermann Josef Pottmeyers veileding presenterte arbeidet ''Ist Kirche anders? – Möglichkeiten und Grenzen einer soziologischen Betrachtungsweise''.
Sørgermansk mytologi
Guder og helter
Freo (Frøya) er sagt å ha vært den vakreste av alle gudinner og er derfor beskrevet som en kjærlighetsgudinne. Hun skal imidlertid ikke forveksles med Frige, og Freos rike er den erotiske kjærlighet mens Friges er den romantiske. Ved å være en gudinne av sprelsk lidenskap tar hun også sin halvpart av de døde fra slagmarken mens den andre halvparten tilhørte Woden. Som sin bror Fréa er hun knyttet til rikdom og overflod, men hennes rikdom er hovedsakelig kostbare metaller og edelsteiner. Hun er også magiens gudinne og den som lærte Woden seiðr (seid).
Reinhard Marx
Hjelpebiskop i Paderborn
Den 23. juli 1996 utnevnte pave Johannes Paul II han til titularbiskop av Petina og til hjelpebiskop i erkebispedømmet Paderborn. Han ble bispeviet av erkebiskop Johannes Joachim Degenhardt den 21. september samme år; medkonsekratorer var de to Paderborn-hjelpebiskoper Hans Leo Drewes og Paul Consbruch.
Biskop av Trier
Den 20. desember 2001 utnevnte pave Johannes Paul II til etterfølger av Hermann Josef Spital til 102. biskop av Trier. . Marx ble i 1999 formann for Deutsche Kommission Justitia et Pax («Rettferdighet og fred»), og dette oppdraget ble han fileget i for nok en femårsperiode i 2004. Den tyske katolske bispekonferanse valgte ham høsten 2004 til leder for sin kommisjon for samfunnsmessige og sosiale anliggender.
Erkebiskop av München
Pave Benedikt XVI utnevnte han 30. november 2007 til erkebiskop av München og Freising. I kraft av dette ble han også leder av Freisinger Bischofskonferenz.
Sørgermansk mytologi
Guder og helter
Eorðe, hvis navn betyr «jord», tilsvarende norrøne Fjorgyn, var også en hustru av Woden og den som fødte Þunor. Hun er også datteren av gudinnen Niht (norrøne Natt). Hennes ære er generelt passiv i motsetning til aktiv, skjønt hun ble også kalt for «mektig og kraftig». Hennes latente kraft kan antagelig bli bevitnet i hennes sønn Þunor.
Reinhard Marx
Kardinal
Den 20. november 2010 opptok pave Benedikt XVI erkebiskop Marx som kardinalprest med tittelkirken San Corbiniano i kardinalskollegiet. Frem til Rainer Maria Woelkis kreering i februar 2012 var kardinal Marx kardinalskollegiets yngste medlem.
Pave Frans kalte han i april 2013 til medlem av det kardinalråd som han hadde etablert for å råde ham i ledelsen av verdenskirken og med henblikk på en reform, av den romerske kurie forberede endinger av den organisasjonsplan som fremgiokk av den apostoliske konstituasjon Pastor Bonus.
Sørgermansk mytologi
Guder og helter
Eostre (Påske) er en lokal angelsaksisk gudinne som ifølge den kristne forfatteren Beda den ærverdige var knyttet til «vårens voksende lys» og legemliggjorde således antagelig renhet, ungdom og skjønnhet foruten tradisjonell gjenfødsel og fornyelse. Den nåværende kristne påskefestivalen er antatt å inneholde en del elementer av en før-kristen fest til ære for Eostre. Med unntak av Beda den ærverdiges redegjørelse finnes det ingen andre vitnemål for Eostre, skjønt Jacob Grimm forsøkte å konstruere en tilsvarende kontinental germansk gudinne ved navn Ostara.
Reinhard Marx
Kardinal
Tidsskriftet Herder-Korrespondenz rapporterte i oktober 2019 at innen rammene av den kommende kuriereform kunne kardinal Marx være aktuell som prefekt for det vatikanske økjonomiråd og som camerlengo.
Bispekonferansen
Den 12. mars 2014 ble kardinal Marx valgt til formann av Den tyske bispekonferanse, for en periode på seks år. Den 11. februar 2020 gjorde han bekjent at han ikke sod til disposisjon for gjenvalg. Den 3. mars 2020 valgte bispekonferansen Limburgs biskop Georg Bätzing til hans etterfølger.
Sørgermansk mytologi
Guder og helter
Niht, nevnt overfor, er nattens gudinne, og er også mor til Eorðe (Fjorgyn). Den norrøne Natt var datter av jotnen Narve. Hun ble gift tre ganger: først til Naglfari hvor hun fødte Auðr, andre gang til Annar hvor hun fødte Eorðe, og tredje gangen til Dag.
Reinhard Marx
Bispekonferansen
Fra 22. mars 2012 var kardinal Marx president for Commission of the Bishops' Conferences of the European Community (COMECE). ; i dette verv ble han i mars 2015 für nok en treårsperiode slik at han satt til mars 2018. Han hadde sittet i COMECE som delegert for Den tyske bispekonferanse siden mars 2006 og hadde fra mars 2009 vørt en av dens visepresidenter. Presidentembedet i COMECE er på maksimalt to perioder. I 2018 ble han etterfulgt av Essens biskop Franz-Josef Overbeck som tysk delegert. Ny president ble erkebiskopen av Luxembourg, Jean-Claude Hollerich, S.J.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Sørgermansk mytologi
Guder og helter
Sigel (tilsvarende norrøne Sol) var solens gudinne og hennes dag var antagelig etter romersk skikk søndag.
Geografisk og regionalt
Hjertet til de sørgermanske områdene lå i de nordeuropeiske lavlandene i dagens Tyskland. Den geografiske avgrensningen kan ikke bli klart definert, men ble dannet i kontaktsoner hvor det ble synkretisme med andre mytologiske tradisjoner, blant annet keltisk mytologi i Gallia (dagens Frankrike) og romersk mytologi i møte med romerne som plasserte de store elvene som Rhinen som grense mot germanerne. Det store slaget ved Teutoburgerskogen i år 9|9 e.Kr. hvor romerne tapte tre legioner – nær 30 000 mann – i ett eneste slag stanset den romerske erobringen nordover.
Antagelig var også forhistorisk felles germansk mytologi dannet og preget av kontakt og blanding med keltisk mytologi. Slik områder er antagelig Nederlandene i vest (med gallo-romersk kultur), Alpene i sør (med alpekulturen), Jylland i dagens Danmark (med norrøn mytologi), og Sentral-Europa, tilsvarende hovedsakelig dagens Tsjekkia, Ungarn, Polen, og Slovakia (baltisk og slavisk mytologi).
Østgermansk innflytelse strekker seg enda lengre sør, vest og øst til Italia, Den iberiske halvøy, Sarmatia, Dakia og Illyria, men har kun etterlatt seg meget fragmentariske spor, og trekke en felles eller enhetlig kultur og trosforestillinger blir meget spekulativt.
Litteratur
Südgermanische Gottheiten
Arkansas
Arkansas er en delstat i USA.
Gianfranco Pandolfini
Gianfranco Pandolfini (født 16. februar 1920 i Firenze, død 3. januar 1997 i Firenze) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Arkansas
Geografi
Arkansas er en av sørstatene som grenser mot Missouri i nord, Oklahoma og Texas i vest, Louisiana i sør og mot Mississippi og Tennessee i øst. Østgrensen består av Mississippielven.
Nordvest i Arkansas er fjellområdet Ozark. Ellers har Arkansas mye skog og fruktbare sletter. Hovedstad og største by er Little Rock som ligger midt i delstaten.
Gianfranco Pandolfini
Pandolfini ble olympisk mester i vannpolo under OL 1948 i London. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Ungarn og Nederland. Italia vant alle tre kampene i finalerunden, som besto av fire lag; de vant over både Belgia og Nederland med 4-2 og vant over Ungarn med 4-3 fra gruppespillet, et resultat som ble tatt med til finalerunden. Pandolfini spilte fem kamper i OL-turneringen som ble avviklet i perioden 29. juli til 7. august 1948. Hans eldre bror Tullio spilte også på laget, han spilte to kamper.
Arkansas
Historie
Den opprinnelige befolkningen i Arkansas bestod av stammene Quapaw, Caddo, Cherokee og Osage.
Staten ble sluppet inn i unionen 15. juni 1836 som den 25. i rekken. Slaveri var på den tiden tillatt i staten. Da den amerikanske borgerkrigen brøt ut i 1861 ventet Arkansas med å slutte seg til konfederasjon til Lincoln beordret angrep på Sør-Carolina. Arkansas ble gjenopptatt i unionen i 1868.
Bill Clinton, som var president mellom 1993 og 2001, ble den første presidenten fra Arkansas. Han var guvernør i Arkansas i periodene 1979–81 og 1983–93.
Økonomi
Jordbruk er viktig i Arkansas, med variert produksjon. Det produseres blant annet fjærkre, soyabønner, bomull, ris og svin. Med 23,4 millioner kyllinger (2006) er Arkansas en av de fremste kyllingprodusentene i USA.
Staten har også en variert industri med matvareproduksjon, maskin-, og papirindustri. Vannkraftproduksjonen er ubetydelig, de viktigste energikildene er kullkraft (24,1 mrd kWh) og kjernekraft (15,2 mrd kWh i 2006).
Den største bedriften med hovedkvarter i Arkansas er butikkgiganten Wal-Mart som er basert i Bentonville helt nordvest i staten.
Kilde: The World Almanac 2008, side 45 og 555-587.
Politikk
Arkansas er som de fleste andre sørstater forholdsvis konservativ, men Det demokratiske parti var forholdsvis høyreorientert og sto lenge ganske sterkt her. Fra og med valget i 2010 endret dette seg og delstaten domineres nå av Det republikanske parti. Begge setene i senatet holdes av republikanere, det samme gjør alle de fire plassene i representantenes hus. Begge kamrene i delstatsforsamlingen har overveldende flertall av republikanere, og alle delstatsverv innehas av partiet.
I presidentvalgene i 1992 og 1996 gikk staten til sin demokratiske guvernør Bill Clinton, men siden 2000 har staten gått republikansk.
Fylker
Arkansas består av 75 fylker (counties):
Stamvei
Stamvei eller stamveg var i Norge frem til 31. desember 2009 en hovedvei mellom distrikter eller innenfor et distrikt. Begrepet ble 2010 erstattet av riksvei.
Historikk
Stamveinettet utviklet seg gradvis fra 1984. Senere ble nettet utvidet flere ganger, blant annet ved at alle europaveiene ble opptatt som stamveier.
Regionreform av riksveinettet
Etter at forvaltningsreformen trådte i kraft 2010 ble øvrige riksveier overført til regionene (fylkene) og ble fylkesveier. De eneste riksveiene man da hadde, var stamveiene. Dermed ble det ingen forskjell på riksvei og stamvei og følgelig ikke lenger behov for begrepet stamvei.
Kjennetegn
Stamveiene var skiltet med skilt med grønn bakgrunn. Alle europaveier var stamveier, i tillegg var en del riksveier helt eller delvis klassifisert som stamvei av samferdselsdepartementet etter godkjenning i Stortinget. Stamveier hadde generelt høyere veistandard enn andre riksveier, selv om de kan ha mindre trafikk. Den minste veibredden på en stamvei utenfor tettbebygd strøk var ifølge veinormalen 8,5 meter. Det gjaldt for nybygde veier. Eksisterende stamveier kunne være ned til 5 meter brede. Stamveiene ble finansiert av egne budsjettmidler, og veiforkjempere ønsket derfor gjerne at «deres» vei skulle bli klassifisert som stamvei for å utløse bevilgninger til utbedring og standardheving.
Kriterier for stamveier
For å bli opptatt som stamvei i Norge måtte vegen tilhøre minst én av følgende kategorier:
Sverige
I Sverige er stamvei på samme måte som i Norge betegnelse for de viktigste veiene i landet. De finansieres også her av egne budsjettmidler. Alle europaveier og enkelte riksveier er stamveier. I motsetning til i Norge har stamveier i Sverige ikke egne skilter. Det dreier seg om følgende veier:
Andre statlige veier finansieres av statlige penger som fordeles per län og besluttes lokalt, omtrent som i Norge. Navnene riksväg og länsväg er nå kun navn og har ikke med budsjetter å gjøre.
Finland
I Finland er Stamväg (svensk) eller Kantatie (finsk) navnet på veier med nummer 40-99 og skiltes med skilt med gul bakgrunn.
Veiene med nummer 1-29 er Riksväg/Valtatie og har rød bakgrunn.
Pin grid array
Pin grid array (PGA) er en type innpakning for integrerte kretser, spesielt mikroprosessorer.
PGA
På en PGA er den integrerte kretsen montert inne i et stykke av keramikk, hvor den ene siden er dekket helt eller delvis av et firkantet felt med metallpinner. Pinnene kan bli satt inn i hull i kretskortet eller loddet på plass. Det er nesten alltid 2,54 mm mellom hver pinne. For en viss mengde pinner, okkuperer denne type innpakning mindre plass enn eldre typer, slik som DIL/DIP.
PGA-varianter
PPGA
Plastic pin grid array (PPGA) ble laget av Intel for å brukes med deres Pentium-prosessorer. De er ofte brukt på hovedkort med nullkraftsskokler for å beskytte pinnene.
FCPGA
Flip-Chip Pin Grid Array ble, i likhet med forrige variant, også laget av Intel. Denne typen innpakning ble brukt på visse Celeron, Pentium III og Pentium 4-prosessorer. Intel gikk over fra PPGA til FCPGA på Celeron 533 (uoffisielt kalt 533A). Disse prosessorene passer i hovedkort med Socket 370 eller Socket 478. Den er lik PPGA, bortsett fra at silisiumkjernen er vendt oppover og varmeavlederen er blottet. En versjon kalt FCPGA2 har en varmespreder over silisiumkjernen. Den er brukt på nyere Pentium III-prosessorer og de fleste Pentium 4 og Celeron-prosessoren som bruker socket 478. FCPGA2 ble senere avløst av LGA 775.
Ceramic Pin Grid Array har prosessoren festet til en varmeledende keramisk plate som er gjennomboret av pinnene som så blir koblet til sokkelen. Socket A Athlon og Duron fra AMD bruker denne typen.
OPGA
Organic Pin Grid Array har prosessoren festet til organisk plast som er gjennomboret av pinnene som så blir koblet til sokkelen. AMD Athlon XP bruker denne typen.
Teaterverkstedet Ganddal
Teaterverkstedet Ganddal er en organisasjon som består av tre teater- og revygrupper. Teaterverkstedet Ganddal startet opp høsten 1999 i Ganddal bydel som ligger i Sandnes. Den gang var det kun som et barne- og ungdomsteater. Navnet Teaterverkstedet Ganddal forkortes gjerne til TVG. Tidligere besto Teaterverkstedet også av to kor og en dansegruppe.
Barne og-ungdomsteateret
Dette er grunnstøtte til TVG når det ble startet høsten 1999. Idag er det 19 medlemmer fra 6 til 18 år som står på scenen. Forestillingene tar plass på Ganddal bydelshus en gang i året, som regel første helga i februar. Arbeidet med stykket blir allerede påbegynt før sommerferien, men starter ikke for fullt før høsten. En instruktør ble i starten alltid leiet inn, men de siste årene har en instruktør-kvartett tatt over som instruktører på permanent basis. I tillegg var det før danseinstruktører fra gamle Lundehaugen videregående skole involvert. Teateret bruker et eget band som sitter på scenen som består av gitar, bass, trommer og keyboard. Normalt pleier det være tre forestillinger, men det hender det spilles ekstraforestillinger. Dette kan ha flere grunner, ekstraforestillinger kan forekomme på grunn av festivaler, at de blir innleid til arrangement, eller for at de tre "normalt" oppsatte forestillingene er utsolgt.
Barne- og ungdomsteateret er familiedrevet, der skuespillerne sine foreldre og søsken hjelper med alt rundt forestillingene, det være seg billettsalg, PR, skaffe sponsorer, kostymeproduksjon, kulisser, rekvisitter og matlaging.
Revygruppen
Dette er teaterverkstedets eget "seniorteater". De kaller seg "KAOS - Kreativ, Arrangement og Show". De startet opp våren 2006, og består av ti skuespillere fra 40 år og oppover. Som band her har de Broken China. Her spilles det litt mer på "voksne" ting i stykkene. Revygruppa lager kun stykker basert på humor. Forestillingene spilles på KinoKino Sandnes i midten av oktober. Det spilles normalt fire forestillinger, men som barne og -ungdomsteateret kan det komme ekstraforestillinger.
Skavank
Høsten 2009 startet de eldste ungdommene i barne- og ungdomsteateret en egen gruppe som de selv valgte å navngi Skavank. 9. april 2010 spilte de deres første forestilling som de kalte "Skavank Søker Jobb". Etter dette har det blitt satt opp flere forestillinger, blant annet "Skavank søker gjenværende passasjerer" som også ble satt opp på Sandnes Brygge. De bytter på å spille forestilling med KAOS; KAOS setter opp forestilling oddetallsår, Skavank i partallsår. De årene de ikke selv spiller forestilling hjelper de hverandre med blant annet kostymer og scenografi.
Per 2019 var det åtte medlemmer i Skavank, i alderen 22 og opp.
Kafé Biå
Høsten 2007 startet TVG en kafé kalt Kafé Biå. Dette er en egen kafé for utviklingshemmede. Dette blir avholdt på Ganddal bydelshus annen hver mandag. Ideen kom av en lignende kafé på Bryne med navnet Kafé Humlå. Med et ønske fra Sandnes kommune om å utvide kafétilbudet ble det også startet en på Ganddal. Kaféen drives av medlemmer i Teaterverkstedet.
Barne og-ungdomskoret
Koret startet opp som et rent barne- og ungdomskor i 2004, men ble splittet i 2005 på grunn av stor pågang og for stor aldersforskjell. Derfor ble det til at barnekoret og ungdomskoret ble to kor. Barnekoret var fra første til fjerde klasse, mens ungdomskoret var fra femte klasse og oppover. Korene har opptrådt ved anledninger som julegrantenning på Ganddal til CCC – Children Color Culture som var en del av Stavanger 2008 i Sandnes. Koret ble avsluttet i 2015 grunnet manglende instruktør.
Dansegruppen
Gruppen startet opp høsten 2008 og var ny i Ganddal bydel. Opptrådde i lag med koret, men ble i likhet med koret lagt ned i 2015.
Prosjekter
I 2006 arrangerte Teaterverkstedet Ganddal i samarbeid med Rogaland Amatørteater (RAT) en teaterfestival hvor det deltok 13 teatre fra rundt omkring i hele Norge. Festivalen ble holdt på Sandnes kulturhus pinsehelgen og Per Inge Torkelsen var konferansier.
I 2014 arrangerte Teaterverkstedet Ganddal sin tredje teaterfestival, denne gangen på KinoKino Sandnes. Også denne gang var det involvert mange teatergrupper fra hele Rogaland.
ME!® Entertainment
ME!® Entertainment er TVGs eget filmteam. Hovedoppgaven til teamet er å lage backstagefilm om hva som skjer bak scenen gjennom året. Teamet består av Marius Hegre og Erlend Birkeland(ME). Det har til nå blitt utgitt to filmer, en i 2007 og en i 2008.
Backstage på ein måde
Filmen ble spilt inn i perioden november 2006 til februar 2007 og hadde råmaterialer på over tre timer. Råmaterialene ble kortet ned til en film på 23 minutter og 48 sekunder. Filmen viser den hva som egentlig skjer bak scenen.
Backstage for livet
Filmen ble spilt inn i perioden august 2007 til februar 2008 og hadde råmaterialer på over 5 timer men ble kortet ned til en film på nesten en og halv time. Filmen omfatter hvor hektisk og krevende det er å være skuespiller og i tillegg skrive alle tekster og sanger selv helt fra bunnen av. Den viser i også arbeid som blir jobbet med helt fra bunnen av til det blir framført på scenen. Som bonusmateriell inneholder den trailer for filmen og en liten ekstra filmsnutt som aldri ble vist på premieren.
Aaron Sorkin
Bakgrunn
Etter filmen Den amerikanske presidenten (med Michael Douglas som den amerikanske presidenten) gjenstod det store mengder dialog, og Sorkin utviklet materialet til TV-serien Presidenten, som den første sesongen ble belønnet med 13 Emmy-priser. Serien fikk en Emmy for beste dramaserie de fire første sesongene. Sorkin skrev selv de fleste avsnittene disse fire sesongene, men forlot serien i 2003.
Før Presidenten skapte Sorkin også den kritikerroste, men kortlivede serien Sports Night.
Sorkin er unik i TV-bransjen i og med at han skriver nesten samtlige avsnittsmanus selv. Dette gir seriene en viss kontinuitet og en felles stil. Han er også kjent for å levere manusene sent, noe som tvinger filmteamet til å arbeide overtid.
15. april 2001 ble Sorkin tatt i en tollkontroll ved Burbanks flyplass med blant annet marihuana og kokain i håndbagasjen. Han ble senere beordret til å fullføre et avvenningsprogram.
Under den fjerde sesongen av Presidenten fikk han som mange betraktet som seriens hovedperson, spilt av Rob Lowe, stadig mindre plass, og Lowe forlot snart serien. Da sesongen var slutt, sluttet også to av seriens produsenter, Sorkin og Thomas Schlamme.
Høsten 2006 begynte Sorkins og Schlammes nye TV-serie Studio 60 on the Sunset Strip å bli sendt på NBC, som også sendte Presidenten. Blant skuespillerne har mange vært med i Sorkins tidligere serier, blant andre Matthew L. Perry, Bradley Withford og Amanda Peet. Pilotavsnittet fikk gjennomgående gode kritikker. Seersuksessen uteble imidlertid, og det gikk rykter om at serien skulle legges ned. NBC bestemte seg imidlertid for å kjøpe en hel sesong, siden serien hadde godt gjennomslag bant høyt utdannede seere, som oppfattes som er viktig målgruppe.
Sorkin mottok Oscar for beste filmatisering for manuset til The Social Network (2010), basert på boken The Accidental Billionaires av Ben Mezrich.
Jakobs protoevangelium
Jakobs protoevangelium eller Jakobs barneevangelium er et apokryft evangelium som forteller om under rundt Jesu fødsel, jomfru Marias fødsel og liv. Skriftet er den eldste kjente forekomsten av fortellingene om Anna, Marias mor og grunnlag for helgenlegendene knyttet til henne og til Maria, og har slik «hatt stor betydning i kirkehistorien».
Evangeliet er antagelig skrevet mellom år 150 og 200. Det eldste kjente manuskriptet har tittelen '''Marias fødsel. Jakobs åpenbaring'''. Tittelen Jakobs protoevangelium ble etablert i løpet av 1500-tallet, i den latinske formen Protoevangelium Jacobi. Den Jakob det er tale om er Jesu bror, og han opptrer også som jeg-person i evangeliet.
Teksten består av 24 kapitler og en avslutning. De åtte første kapitlene skildrer Anna, Joakim og Marias fødsel. Den neste tredjedelen skildrer bebudelsen, budskapet til Josef, og deres familieetablering. Den tredje delen skildrer fødselen, Herodes' drap på guttebarn og under rundt dette.
Innholdet i dette skriftet, og i andre barndomsevangelier som Tomas' barneevangelium, ble på 700/800-tallet samlet i en utbrodert legendeform i Pseudo-Matteus’ evangelium.
En oversettelse av Einar Thomassen ble utgitt i samlingen Apokryfe evangelier i serien Verdens Hellige Skrifter i 2001.
Mormaer av Moray
Mormaer av Moray betyr «jarl av Moray» (fra middelirsk Muireb eller Moreb; middelalderlatin Muref eller Moravia; moderne gælisk Moireabh) var et herredømme (eller småkongedømme) i høymiddelalderens Skottland som gikk til grunne ved kong David I av Skottland i 1130. Middelalderens Moray hadde ikke det samme territorium som dagens distrikt som nå er konsentrert rundt en lite område ved Elgin. Middelalderens Moray var sentrert rundt både nedre Sprey-dalen og rundt Inverness og de nordlige delene av Great Glen, og omfattet sannsynligvis opprinnelig også Buchan og Mar, og foruten Ross.
Morays status
Njåls saga omtaler mormaer og konger i nordlige Skottland fra slutten av 900-tallet i form av jarl Melsnatr (Máel Snechtai) og kong Melkofr (Máel Coluim) av «Skottland». Begge er datert fra perioden 976 til 995. Imidlertid er det ingen konge ved navn Máel Coluim som styrte i Skottland i akkurat denne perioden, men Njåls saga var ikke skrevet som en historisk guide for detaljer utenfor Island og Norge.
Moray ble styrt av et gælisktalende dynasti, den mest kjente av disse herskerne er kanskje Macbeth, som styrte fra 1040 til 1057. Disse herskerne var tidvis tiltalt som Ri som hadde betydningen (små)konge eller mormaer (jarl), eller eventuelt øverste steward (kansler), men å overføre titler fra en epoke til en annen gir ikke alltid overlappende innhold. Både norrøne og irske kilder beskriver herskeren av Moray før 1100-tallet ikke bare som «konge», men også som «konge av Skottland». Det betyr at herskerne i Moray betraktet seg selv som de viktigste herskerne i nordlige Britannia, og det fester tvil til de sørlige konger i Albas krav på monopolisert kongelig herredømme over områdene nord for det engelske kongedømme.
Tradisjonelle skotske kongelister som overser dette kan bli sett på som et produkt fra triumferende sørlige kongene som til slutt maktet å overvinne sine nordlige rivaler under kong David I. Det betyr at det er misvisende å kalle Moray for kun et mormaerdom (herredømme). Herskerne i Moray er blitt kalt for dux i en latinsk kilde. Alle latinske kilder (unntatt en noen tidlige gæliske som ikke har tatt bryet med å oversette) har alle oversatt mormaer som Comes (tilsvarer greve eller jarl) og det signaliserer en betydningsfull hersker, kanskje en utnevnt vasall for en annen konge som ikke hadde sikker kongelig status, men fungerte i praksis som en konge (jfr. Hertugdømmet Normandie).
Opprinnelse
Kongedømmet Morays opprinnelse er ikke klart. De tradisjonelle opptegnelser forteller at Cenél Loairn tok Moray ved å reise opp Great Glen fra nordlige Dál Riata og erobret det nordlige Pictavia (Piktland) fra de innfødte piktere. Legenden slår dermed fast at det to beslektede Cenél nGabráin og Cenél Loairn av Dalriada ynglet og dupliserte seg selv i det nye kongedømmet Alba. Historikerne tviler derimot på at kongedømmet Alba er et resultat av en erobring fra Dál Riata.
Fortriu
Kongedømmet Fortriu er tradisjonelt blitt sett på som et kongedømme beliggende i sentrale Skottland, tilsvarende kongedømmet til de sørlige pikterne. Ny forskning ved Alex Woolf har avvist denne forestillingen. Den eneste basis for det tradisjonelle synet er at det har funnet sted en kamp i Strathearn hvor menn fra Fortriu har deltatt. Problemet er at det er to steder som heter Strathearn, en i sør og en i nord og samtidig gjør Den angelsaksiske krønike det klart at Fortriu lå nord for Mounth i det området som fikk besøk av Columba. Berchans profeti forteller at kong Dub ble drept på slettene i Fortriu. En annen kilde, Krønike om kongene av Alba forteller at kong Dub ble drept ved Forres, et sted i Moray. Et tillegg til Melrose-krønikene slår fast at kong Dub ble drept av menn fra Moray i Forres. Ved å legge kildene på hverandre er Fortriu derfor sentrert i nordlige Skottland og spesifisert i Moray.
De første herskerne i nord
Ulster-annalene forteller at Gallaib Erenn og Alban (vikinger fra Irland og Alba) dro til Fortriu og «herjet landområdene til pikterne». Krønike om kongene av Alba bekrefter dette ved å fortelle at det skjedde i det tredje året i kong Konstantin I av Skottlands regjeringstid.
Derimot kan norske kilder sett mer lys på de første herskerne av Moray. Snorre Sturlasons Sagaene om de norske kongene forteller at en gang mellom 889 og 892 allierte Torstein den røde seg med Sigurd, og i prosessen ved å erobre Caithness og Sutherland drepte de en skotsk jarl ved navn Máel Brigte. Det blir bekreftet av både Orknøyingenes saga og Landnámabók. Sistnevnte saga nevner også en annen jarl ved navn Máel Duin som er far til en annen mann ved det fascinerende navnet Erp (også kjent som en figur i piktisk mytologi, tilsvarende til skotske Ead). Chronicon Scotorum forteller om en mann kalt Áed (skrevet Ead) som kalles for rí Cruithentuaithe (= konge av Piktland) som blir drept av sønnesønnene til Ivar. Ulster-annalene legger til at Ivar, sønnesønnen til Ivar, ble drept av Fír Fortrenn (menn fra Fortriu). De to hendelsene er enten den samme eller meget nært relatert, og viser til hva som har skjedd i Moray. Disse kildene setter noen navn på de lokale lederne, men er ikke nødvendigvis for Moray som helhet, ettersom Moray (= Fortriu) er fortsatt et kjerneområde i Skottland. Kanskje kan angrepene eller invasjonene fra de norrøne settes i sammenheng med skotske erobringer i sør som en nøkkelforklaring på hvorfor Albas maktsenter i sør skiftet.
Framkomsten av Muireb
Benjamin Hudson postulerer at Giric mac Dúngail og hans bror Causantin mac Dúngail som Cenél Loairn-herskere (av Moray), men det er få solide holdepunkter for dette. I opptegnelsene blir Giric drept av menn fra Fortriu. Om det er forstått som å være sørlige Piktland vil de sammenfalle med Hudsons forslag, men Fortriu betyr ikke det.
Morggán
I Genelaig Albanensium, en liste fra 1000-tallet med skotske genealogier vedlegger konsistent til Senchus Fer nAlban, navnet Morggán opptrer stødig i begge genealogiene til både Mac Bethad mac Findláich og Máel Snechtai mac Lulaich. Tigernach-annalene forteller at tre skotske mormaere var i krig med en fra Leinster-slekten kalt Uí Failge, og med tre møter inntil hans død. En av disse var Donnchad mac Morggáin (Donnchadh mac Morgaínd). Book of Deer forteller om en prominent slekt fra Buchan kalt Clann Morggáin (= barn av Morggán) som betyr at en historisk person ved navn Morggán var mektig nok på 900-tallet til å danne en klan på 1000-tallet. Det er derfor svært sannsynlig at Morggán er avgjørende for å forstå nordlige Skottland på midten av 900-tallet. Det kan være at denne personen bygde opp kongedømmet i Moray uavhengig av sør eller overtok det, skjønt det bør merkes at både Mac Bethad og Lulach nedstammer fra Ruadrí, Morggáns sønnesønn (se slektstavle). Ruadrí er det navnet som er stamfar til alle kjente hersker i Moray på 1000-tallet.
Cellach
Krønike om kongene av Alba forteller at kong Máel Coluim (942/3–954) «dro inn i Moray og drepte Cellach»; den samme kilden forteller at kong Máel Coluim ble drept av menn fra Moray. I tillegg bekrefter Melrose-krønikene dette. Det kan være at denne Cellach var mormaer of Moray, men det kan ikke bekreftes med sikkerhet ettersom kildene ikke nevner hans tittel. Tigernach-krønikene nedtegner navnene på to mormaer som begge heter Cellach som ble drept i Irland i 976, men om Krøniken om kongene av Alba ikke tar helt feil kan disse to ikke være den samme Cellach, og heller ikke sønn av denne Cellach. Cellach styrte øyensynlig noen deler av nordlige Skottland, men han var ikke nødvendigvis konge elle mormaer av Moray.
Brudd med Alba
Det er et anerkjent fakta at det skjedde et brudd mellom Moray og sørlige Alba. Med Máel Coluim Is ekspedisjon er første gang dette bruddet blir nevnt i kildene. Tidligere synes det som om kongene av Alba hadde et godt forhold til Moray, en del av dem var sannsynligvis også født der. Både Melrose-krønikene og Krønike om kongene av Alba forteller at Domnall II mac Causantín, den første konge som blir nevnt som ri Alban istedenfor Rex Pictorum (= konge av pikterne), eller Ri Fortrenn (= konge av Fortriu) døde, tilsynelatende fredelig, ved Forres i Moray. Om det skjedde et brudd skjedde det senere, men det skjedde ikke i løpet av regimet til Domnalls etterfølger Causantín. Det skjedde i løpet av regimet til Causantíns etterfølger Máel Coluim I (nevnt overfor). Máel Coluim I var sønn av Domnell II.
Den eneste konklusjonen er at Cellach eller hans overherre hindret Máel Coluim å ta makten i nord, derfor konflikten. Det var sannsynligvis ikke en sønn som nedstammet fra Domnall II eller Causantín II ettersom genealogien av Máel Snechtai ikke sporer deres linje tilbake noen av dem. Kanskje var det et medlem av Cenél Loairn som hadde giftet seg inn i den såkalte Cenél nGabráin. Máel Snechtais genealogi (se tabell) antyder at den mannen var enten Domnall eller hans far Morggán. Er dette hvorfor Mac Bethads genealogi ikke går lengre enn Morggán? Svaret er antagelig ja.
Sammenlignbare moravisk og skotsk genealogi
Tabellen nedenfor er en sammenligning mellom genealogier som tilsynelatende ble benyttet av kongene av Muireb og av kongene i (sørlige) Alba. Begge sporer deres forfedre tilbake til Ercc. Alle tre, forresten, er i manuskriptet kalt for konger av Alba.
Herakles’ tolv storverk
Herakles' tolv storverk (gresk: δωδέκαθλος, dodekathlos) er en serie episoder med botsøvinger av helten Herakles som inngår i gresk mytologi. Disse episodene ble senere samlet til en fortløpende fortelling, og etableringen av en fastlagt syklus av tolv stordåder tilskrev grekerne til et episk dikt, i dag tapt, som ble skrevet av Peisander, datert til rundt 600 f.Kr.
Sammenhengen
I et øyeblikks galskap fremkalt av Hera, drepte Herakles sin kone, sine barn og sin brors barn. Oraklet i Delfi sa at han som straff for dette måtte utføre ti oppgaver, som skulle gis til ham av hans erkefiende og halvbror Eurysthevs (som var blitt konge i Mykene i hans sted). Herakles greide å utføre alle oppgavene, men Hera sa til Eurysthevs at to av oppgavene måtte anses som mislykkede fordi Herakles hadde mottatt hjelp for å utføre dem. De la til to nye oppgaver, og Herakles greide å utføre disse også. Tilsammen fikk han altså tolv oppgaver, som senere blir omtalt som Herakles' tolv storverk.
Den tradisjonelle rekkefølgen på dådene, i henhold til Bibliotheke:
Tarrakarrain
Tarrakarrain er et mannskor fra Averøy. Koret ble startet 25. mars 2005.
Den 1. september 2007 satte Tarrakarrain verdensrekord i verdens dypeste underjordiske konsert. I Eiksundtunnelen, 287 meter under havoverflaten, stemte mannskoret i. Ideen kom fra et annet mannskor, Quernes Mandssangerforening som også er fra Averøy som holdt konsert i Freifjordtunnelen, 130 meter under havet, men også av at Katie Melua sang i bunnen av Troll A-plattformen. Rekorden ble satt før Eiksundtunnelen ble åpnet for trafikk.
Dirigent for koret er Jørun Enzenbach.
Donau-Iller-Nahverkehrsverbund
Donau-Iller-Nahverkehrsverbund (DING) står for den offentlige kollektivtrafikken i Ulm, Biberach, og Neu-Ulm i Bayern. Selskapet ble opprettet 1. januar 2003 ved at 34 selskaper kom under DING. I 2005 fraktet DING 59,2 millioner mennesker.
Lagtingets kontrollkomité
Lagtingets kontrollkomité (færøysk: Landsstýrismálanevndin) er den fagkomiteen som behandler saker relaterte til kontroll av regjeringen samt konstitusjonelle spørsmål på Lagtinget på Færøyene. Kontrollkomiteen teller tre medlemmer.
Medlemmer
Medlemmer i perioden 2011–2015:
Medlemmer i perioden 2008–2011:
Katorga
Katorga (russisk: каторга, fra middelaldersk og moderne gresk: κάτεργον / katergon, = «å tvinge») var betegnelsen på en type straffeleirer som fantes i Russland fra 1600-tallet. I disse leirene ble fanger sendt til fjerne steder i landet og tvunget til å utføre arbeid.
Etter revolusjonen i 1917 ble ordningen med slike leirer videreført i Gulag-systemet.
Minatitlán
Minatitlán er en by og en kommune i den meksikanske delstaten Veracruz. Byen er viktig for oljeproduksjon i Mexico, og et av Pemex sine oljeraffineri befinner seg i denne byen. I 2005 hadde kommunen 151 983 innbyggere, mens byen hadde 152 907. Kommunen har et areal på 4 123,91 km².
Mye av byen ligger på gjenvunnet og tørrlagte våtområdet og mange nye hus som ble bygget på disse områdene har en tendens til å synke opptil flere meter før de setter seg. Mye av det omliggende og ikke kultiverte landområdene er myrer og våtområder, særlig mot nordøst i retning av Coatzacoalcos.
I Minatitlán et oljeraffineri, Refinería Gral. Lázaro Cárdenas, som ble opprettet i 1906, og det første av sitt slag som ble opprettet i Latin-Amerika. Siste endelse i navnet er en hyllest til tidligere president Lázaro Cárdenas del Río som nasjonaliserte Mexicos oljeressurser. Raffineriet gjennomgikk en utvidelse som begynte i 2003 for å bringe kapasiteten opp til 240 000 fat per dag, en økning fra tidligere på 185 000 fat per dag. Den lokale økonomien er i stor grad avhengig av oljeindustrien og handel.