cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jeffreys Bay
Jeffreys Bay (afrikaans: Jeffreysbaai; også kjent som J-bay) er en by i provinsen iMpuma-Koloni i Sør-Afrika. Byen ligger like ved hovedveien N2, omtrent én times kjøring sydvest for Port Elizabeth.
Vereeniging
Vereeniging er en by ved Vaal-elva i Gauteng-provinsen, Sør-Afrika, med et innbyggertall på mer enn 474 681 (2006). Byen er en del av det såkalte Vaal-triangelet og var tidligere en del av Transvaal-provinsen. Vereeniging er lokalisert syd i Gauteng, og er nabo med Vanderbijlpark (vest), Three Rivers (øst), Meyerton (nord) og Sasolburg (syd). Navnet Vereeniging kommer fra det afrikaanse/nederlandske ordet for «forening».
Det dominerende språket i Vereeniging er afrikaans, og deretter engelsk og sesotho. Byens motto er «Per Pacem ad Industriam» (gjennom fred til industri).
Like ved Vereeniging ligger også Sharpeville, som var åsted for Sharpeville-massakren i 1960.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1892, og mye av byens tidlige vekst var på grunn av nærliggende kull-gruver. Byen er antakeligvis mest kjent for å være stedet hvor Vereeniging-traktaten ble fremforhandlet, som gjorde slutt på den andre boerkrigen (1899–1902). Under denne konflikten ble det etablert en konsentrasjonsleir i området, av det britiske militæret.
Byen er i dag et av de viktigste industrielle områdene i Sør-Afrika, og leverer hovedsakelig jern, stål, rør, murstein, fliser og kalk. Det er også en rekke kull-gruver i området, med reserver på ca. 4 milliarder tonn (estimert). Lethabo kullkraftverk fra 1990 er et av verdens kraftigste målt i installert effekt.
Merja-Riitta Stenroos
Merja-Riitta Stenroos (født 1963 i Finland), er en finsk forfatter og professor.
Stenroos ble født i Finland, men flyttet til Skottland for studier. Hun skrev en avhandling om middelalderens dialekter i Herefordshire. Hun har en professorstilling ved Universitetet i Stavanger. Hun jobber i samarbeid med universitet i Glasgow, Skottland på et prosjekt som kalles The Middle English Grammar Project (MEG).
Freddy Krueger
Freddy Krueger er en antagonist i A Nightmare on Elm Street-filmene og dukker opp for første gang i regissør Wes Cravens film A Nightmare on Elm Street i 1984. Han er en seriemorder og hevngjerrig demon som bruker en hanske med barberhøvler for å drepe sine ofre i drømmene deres, noe som forårsaker deres dødsfall i den virkelige verden også. I drømmens verden er han en mektig kraft og fullstendig usårbar. Men når han blir trukket inn i den virkelige verden, har han normale menneskelige sårbarheter. Krueger ble oppfunnet av Wes Craven og ble spilt av Robert Englund i de første filmene. Men i en nyinnspilling fra 2010 ble Freddy Krueger spilt av Jackie Earle Haley. I 2011 dukket Freddy Krueger opp som en figur i videospillet Mortal Kombat.
Biografi
Ansiktet hans er vansiret og fullt av arr på grunn av store brannskader, og han går med en stripete, rød og mørkegrønn genser. Varemerket hans er en brun skinnhanske på hans høyre hånd med lange barberblader. Freddy dukker opp for første gang i A Nightmare on Elm Street fra 1984 som en seriemorder som blir arrestert, men som ikke blir rettsforfulgt på grunn av en formalitet. Han blir deretter jaktet ned av foreldrene til barna han drepte, og han blir sperret inne i det samme fyrrommet hvor han pleide å drepe sine ofre. Foreldrene dynker hele bygningen med bensin og setter den i brann, så Krueger blir brent levende. Hans fysiske form dør, men hans ånd lever videre i drømmene til en gruppe tenåringer som bor i hans gamle nabolag, og han dreper disse tenåringene ved å komme seg inn i drømmene deres. Han ble tilsynelatende ødelagt mot slutten av den første filmen, men den aller siste scenen avslører at han overlevde. Han fortsatte å angripe folk gjennom de neste filmene i serien.
I den tredje filmen, Dream Warriors, kommer mer av Freddys bakgrunnshistorie frem. Moren hans, Amanda Krueger, var en nonne som arbeidet ved et mentalsykehus som blir omtalt i filmene. Hun arbeidet ved en gammel og nedslitt fløy av et sykehus som ble brukt til å låse inne de farligste og mest sinnssyke kriminelle. Amanda ble ved et uhell låst inne sammen med de kriminelle, og hun ble gjeng-voldtatt flere ganger. Da hun endelig ble oppdaget og reddet ut, hadde hun blitt voldtatt hundrevis av ganger. Senere fikk hun sønnen Freddy som følge av dette, og dermed ble han en "uekte sønn av 100 sinnssyke". I 2003 dukket Freddy Krueger opp sammen Jason Voorhees fra filmen Fredag den 13de, i filmen Freddy vs. Jason - hvor begge karakterene står opp fra sine respektive dødsfall. Avslutningen av filmen er igjen tvetydig med hensyn til hvorvidt Freddy Krueger faktisk er død eller ikke. Til tross for at han ble halshugget, så blunker han fremdeles med øynene.
Robert Englund fortsatte sin rolle som Freddy Krueger i TV-serien Freddy’s Nightmares. Første episode ble sendt på TV i USA 9. oktober 1988. Det gjennomgående temaet i hver episode var karakterer som har forstyrrende drømmer og mareritt. TV-serien gikk i to sesonger på til sammen 44 episoder, og siste episode ble sendt 10. mars 1990. Selv om Freddy ikke har noen stor rolle i de fleste episodene, så skildrer den rettssaken mot ham og hans påfølgende død i hendene på foreldrene fra Elm Street etter frifinnelsen. I TV-serien blir Krueger frifunnet fordi politiet glemte å lese opp Miranda-advarselen. Men i de opprinnelige filmene ble Krueger frikjent fordi noen signerte en ransakelsesordre på feil sted.
Freddy Kruegers første opptreden i et videospill fra Nintendo er basert på A Nightmare on Elm Street fra 1989. Han har også dukket opp i flere tegneserier, som blant annet tar for seg forskjellige aspekter av Freddys bakgrunnshistorie. Robert Englund gjentar sin rolle som Freddy Krueger i episoden "Treehouse of Horror IX" i TV-serien The Simpsons. Denne episoden var en parodi på Nightmare On Elm Street-filmserien, med en karakter i The Simpsons som portretterer en skurk med mange likhetstrekk til Freddy Krueger. Freddys hanske med barberblader dukket opp i skrekkfilmen Evil Dead II: Dead Dawn i 1987, hvor hansken er plassert på en hylle over døren i et hus.
I Freddy Dead: The Final Nightmare skildres Freddys traumatiske barndom. Han viste psykopatisk atferd i ung alder og ble ofte mobbet på skolen. Han ble adoptert av en alkoholiker som heter Mr. Underwood, som lærte ham å torturere dyr og påføre seg selv smerte. Freddy dreper ham, og i voksen alder gifter han seg med en kvinne som heter Loretta. Han blir også far til en datter som heter Katherine. Når datteren kommer til verden prøver Freddy å leve et normalt liv, men hans morderiske natur vinner frem, og han myrder 20 barn mellom 1963 og 1966. Senere dreper han også sin egen kone etter at hun oppdager at han står bak drapene. I 1968 ble Freddy stilt for retten, men løslatt på grunn av en formalitet, som fører til hans død i hendene på foreldrene til ofrene hans. I hans siste øyeblikk kommer en demon som tilbyr ham udødelighet. Datteren hans, Katherine, ble adoptert og fikk navnet Maggie Burroughs.
Utseende
Freddy Krueger sitt fysiske utseende har i stor grad vært konsekvent gjennom alle filmene, selv om enkelte mindre endringer ble gjort. Han bærer en stripete, rød og grønn genser, mørke bukser og slitte støvler. Huden hans er full av arr og er vansiret som et resultat av at han ble brent levende, og han har ikke hår på hodet i det hele tatt, ettersom dette sannsynligvis brant opp. I den første filmen var det bare ansiktet hans som hadde brannskader, men arrene spredte seg over hele kroppen fra den andre filmen og utover. Blodet hans har en mørk eller grønnaktig farge så lenge han befinner seg i drømmeverden. I den andre filmen er det enkelte scener hvor Freddy blir vist uten hansken sin, men barberbladene stikker direkte ut fra fingertuppene hans.
Trond Hegna
Trond Hegna (født 2. oktober 1898 i Kristiania, død 20. januar 1992 i Oslo) var en norsk politiker (DnA/NKP) og pressemann. I mellomkrigstiden var han et av de sentrale medlemmene i den revolusjonære organisasjonen Mot Dag, og etter andre verdenskrig var han i flere perioder stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet.
Det var på oppfordring fra Trond Hegna at Nordahl Grieg skrev «Til ungdommen» i 1936.
Mot Dag og journalistvirksomhet
I 1918 begynte Hegna studier i filologi ved Universitetet i Oslo og meldte seg inn i Den Socialdemokratiske Studenterforening, Arbeiderpartiets studentorganisasjon. Det var her tidsskriftet og organisasjonen Mot Dag ble opprettet i 1921, og Hegna var med her fra begynnelsen av.
Han redigerte organisasjonens tidsskrift, som han gjennom hele dets eksistens var en sentral bidragsyter til, mellom 1926 og 1928, og han var formann for Det Norske Studentersamfund i 1924 og 1936. I årene 1924–1925 var han redaktør for Rjukan Arbeiderblad. Da Mot Dag gikk inn i NKP i 1927 var Hegna også en periode redaktør for Norges Kommunistblad. Han forlot partiet i 1929 sammen med de fleste medlemmene av Mot Dag. Mellom 1932 og 1936 var han også medredaktør av Arbeidernes Leksikon.
Da Mot Dag ble oppløst i 1936 gikk Hegna sammen med de fleste andre medlemmene inn i Arbeiderpartiet igjen. Mellom 1939 og 1940 var han redaktør av Vestfold Arbeiderblad, og i 1940 overtok han redaktøransvaret for 1ste Mai i Stavanger.
Andre verdenskrig, «Ingen nordmann til salgs!»
Da 1ste Mai ble stengt etter at avisen hadde trykket Hegnas kompromissløse leder «Ingen nordmann til salgs!» 28. september 1940 ble han arrestert av tyskerne. Han satt på Grini frem til 1943, der han tilhørte kretsen rundt Einar Gerhardsen, som han hadde kjent i en årrekke.
Etterkrigstiden
Etter krigen ble han medlem av Stavanger bystyre. Dessuten opptok han igjen redaktøransvaret i 1ste Mai, en stilling han hadde til 1958. Han var stortingsrepresentant mellom 1950 og 1965 og var i flere perioder formann for finanskomiteen. Han var også medlem av Arbeiderpartiets landsstyre mellom 1949 og 1953 og nestformann i Stortingsgruppa fra 1958.
Hegna var en av mange Mot Dag-medlemmer som ble sentrale innenfor Arbeiderpartiet i etterkrigsårene, men i motsetning til flere av disse markerte Hegna seg på venstrefløyen i partiet. Han var blant annet motstander av norsk medlemskap i EEC i 1972, men tilhørte dem som forble i partiet på tross av dette.
Forfattervirksomhet
Hegna skrev også en rekke bøker, alt fra bøker om Sovjetunionen til bygdebøker, og fungerte også som oversetter av skjønnlitteratur. Han var medredaktør for Arbeidernes Leksikon. I 1983 kom selvbiografien Min versjon.
Johannes Sandstad
Han er født på småbruket Myrsve på Ytterøy som sønn av Reidar og Olaug Sandstad. Foreldrene kjøpte gården Øver-Myr i 1962. Han gikk Frikirkens folkehøyskole på Fredtun ved Stavern og Lyngdal jordbruksskole. Han tok fireårig økonomisk utdannelse ved NLH. Deretter overtok han Øver-Myr på Ytterøy etter sine foreldre, og arbeidet i Sparebanken Midt-Norge, først på Ytterøy, så i Levanger. Sandstad ble senere banksjef og forpaktet bort gården. Fra 1994 til 2007 var han rektor ved Val landbruksskole, eid av Norsk Luthersk Misjonssamband, i daværende Nærøy kommune.
Sandstad kommer fra en politisk og religiøst interessert familie. Ytterøys siste ordfører Henrik J. Sandstad var hans morbror. Johannes Sandstad var medlem av Levanger kommunestyre og formannskap 1988–1994 og leder i hovedutvalget for undervisning 1992–1994. Sandstad var vara til Nord-Trøndelag fylkesting 1995–1999 og KrFs 2. vara til Stortinget fra Nord-Trøndelag 1997–2001, og møtte i en måneds tid for Arne Lyngstad. I 2007 ble han valgt inn i Nærøy kommunestyre.
Sandstad var fylkesråd for miljø, helse og fornyelse 2007–2011 og leder i Nord-Trøndelag KrF 2010–2012. Han ble ikke nominert på 1.-plassen på Kristelig Folkepartis fylkestingsliste, i konkurranse med Britt Tønne Haugan, men ble kumulert inn som partiets eneste representant i 2011. Sandstad var fylkesvaraordfører og nestleder i fylkestingets komité for plan og økonomi 2011–2015. Han søkte ikke renominasjon til fylkestinget foran valget i 2015.
Carl Johan Teatret
Carl Johan Teatret var en teaterscene i Oslo. Det var 1893-95 lokalisert i Tivoli (Oslo), ledet av Olaf Hansson, med blant andre Gengangere, Før avskeden og Balkonen på programmet, samt Kalle Løchen i staben.
Maarten van Dulm
Maarten Hendrik van Dulm (født 4. august 1879 i Arnhem, død 25. april 1949 i Wassenaar) var en nederlandsk marineoffiser, - og fekter som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Carl Johan Teatret
Teatret reåpnet 3. september 1939 med Eigil Beck og AS Comedia som ny eier, ny ledelse og oppsetningen Whole Town med Hauk Aabel. Av skuespillere nevnes Frank Robert 1939 (debut) til 1941, Stig Egede-Nissen 1940-42, Arne Bang-Hansen 1941-45, Axel Thue 1942, Alice Mürer Siem  1942 (debut), Espen Skjønberg, og Jack Fjeldstad var her 1942-44. Musikken var ofte skrevet av Carsten Carlsen, mannen til Lalla Carlsen som spilte her 1940-43. Under den andre verdenskrig ledes det av Ellen Isefjær som i starten ønsket å drive en mer litterær scene, og beveget seg bort fra alle farsene. I mai 1944 ga de en dags lønn og inntekt til de lidende i Bergen.
En kabaret med den danske Lulu Ziegler var trekkplaster ved åpningen av nyoppussede lokaler (ofte kalt Paletten) den 14. september 1945, Fridtjof Mjøen var kunstnerisk leder. Calle Moseby var også inne i ledelsen etter frigjøringen, men byens teatre flyttet mye rundt denne tiden, og Carl Johan Teatret ble 1946-50 en del av Studioteatret med turneen «To og to er tre» som første oppsetning med musikk av Kristian Hauger og Leif Enger. Etter Studioteatret opphørte i 1950 var det frem til 1952 anneksteater til Det Nye Teater.
Etter en ombygging til 200 000 kroner åpnet det 25. september 1952 med forestillingen Himalaya, det var Oslo Kinematografer ledet av Kristoffer Aamot som nå drev det til kinovisning. Landets første vising av tredimensjonal film (polaroide briller) var her, den 18. januar 1953, med tegnefilmer av Norman McLaren, britiske landskapsfilmer og litt ballett. Det hadde sitt opphørt i april 1982 da bygget skulle rives.
Perkins County (Sør-Dakota)
Perkins County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota. Det administrative hovedsete (county seat) er Bison.
Fylket ble opprettet 3. november 1908 fra deler av Butte County og fikk fulle rettigheter (organisert) 9. februar 1909.
Erez
Erez er en grenseovergang lengst nord i Gaza på grensen til Israel. Den er åpen for palestinere, egyptere og representanter for internasjonale hjelpeorganisasjoner.
Staffan Larsson
Staffan Larsson er navnet til flere personer:
Parintins
Parintins er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Kosuke Hagino
Kosuke Hagino (født 15. august 1994) er en japansk svømmer. Han representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der han vant bronsemedalje på 400 meter medley.
Staffan Larsson (1927–1994)
Staffan Larsson (født 2. august 1927 i Gäddede, død 8. oktober 1994) var en svensk forfatter fra Uppsala. Han debuterte med diktsamlingen Gallerrum i 1948. Han har blant annet oversatt og bearbeidet salmen «Hur mäktig är den sabbat» som finnes i den svenske salmeboken fra 1986 og i Salmer 1997.
Klerikal fascisme
Klerikal fascisme er en betegnelse på karakterisere politiske bevegelser som kombinerer religion, i særdeleshet katolisisme, med en autoritær eller totalitær ideologi som blir beskrevet som fascistisk.
Eksempler på diktatorer og politisk valgte bevegelser som har blitt karakterisert som klerikalfascistiske inkluderer den kroatiske Ustasja-bevegelsen, António de Oliveira Salazar i Portugal, Maurice Duplessis fra Quebec, Engelbert Dollfuß i Østerrike (austrofascismen), Jozef Tiso i Slovakia, Getúlio Dornelles Vargas i Brasil.
Kanadahagtorn
Kanadahagtorn (Crataegus flabellata var. flabellata) er en art i hagtornslekta innenfor rosefamilien (også kalt eplefamilien eller kjernefruktfamilien). Det er en 2 - 5 meter høy, løvfellende busk med en svært tettgrenet vekstform. Årsskuddene er lysebrune, men greinene ellers purpur-røde. Den er sjelden i Norden, normalt gjenstående eller forvirret ved hager og kulturmark. Den kommer opprinnelig fra det nordøstre Nord-Amerika.
Bladene er 2-7 cm store, eggformede med mange spisse fingre/lapper og tydelig sagtagget rand langs hele bladet. Tornene er hele 4 - 8 cm lange.
Blomstene er 15-18 mm store og hvite. De har 10 støvbærere med gule knapper på. Fruktene er drøyt 1 cm store, rundeog mørkerøde med fire kjerner (steiner).
Arten er dyrket eller forvillet, og dessuten gjenstående sjelden i Sør-Norge, oftere i Danmark og sørlige Sverige. Den blomstrer i Norge i juni.
Hybrider og varianter
Varianten Hekkhagtorn (Crataegus flabellata var. grayana) skilles fra kanadahagtorn ved at det er hele 20 støvbærere, med røde knapper ytterst i stedet for gule. Tornene er også noe kortere. Den kommer opprinnelig fra sørlige Nord-Amerika.
Kanadahagtorn danner ikke kjente hybrider med andre hagtornarter i Norden.
Opisthius richardsony
Opisthius richardsony er den eneste arten i slekten Opisthius. Den er en av billene i delgruppen (underfamilien) rovløpere (Nebriinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World. Den finnes i USA og Canada.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Gus og Jack
Gus og Jack er to mus som opptrer i Disney-tegneserier og tegnefilmer. De er små, og Gus er tykk mens Jack er tynn. De var første gang å se i tegnefilmen Askepott fra 1950. Senere har de med jevne mellomrom vært med i Donald Duck & co sammen med Bestemor Duck. De oppholder seg på gården hennes, der de ofte er til hjelp, men noen ganger til bryderi.
Siden filmen om Askepott foregår i et tidligere århundre, skulle det egentlig være umulig at Gus og Jack kan opptre på gården til Bestemor Duck i "nåtiden"; kanskje man må tenke seg at de "nåtidige" Gus og Jack egentlig er etterkommere av musene som levde på Askepotts tid.
College of St. Scholastica
College of St. Scholastica  er et privat, katolsk universitet i Duluth i delstaten Minnesota, USA. Det ble grunnlagt i 1912.
Liste over elver i Finnmark
Elver og vassdrag i Finnmark
Finnmark er Norges største fylke, og den store utstrekningen gir store regionale forskjeller, også i vassdragsnaturen. Langs kysten i nordvest ligger høye fjell og dype fjorder, med de korte og strie elvene som er så typisk for store deler av norskekysten. Øst for Hammerfest avløses dette av næringskyst, hvor viddelandskapet innafor møter havet ved bratte klipper. Landskapet er også lavere og elvene slakere, og munner ofte ut i havet gjennom smale daler.
På Finnmarksvidda har det bølgende landskapet små høydeforskjeller, og elvene renner rolig og stille gjennom vidstrakte myr- og skogstrekninger, kun avbrutt av enkelte stryk. Mesteparten av vidda dreneres av to store vassdrag, Altaelva og Tana, som begge har intrikate dreneringsmønster med utallige innsjøer og vann. Mellom disse to vassdragene ligger Lakselva, som drenerer deler av den nordlige Finnmarksvidda.
Mellom vidda og den ytre kysten ligger fylkets fem store fjorder, Altafjorden, Porsangen, Laksefjorden, Tanafjorden og Varangerfjorden, med store og vidstrakte halvøyer mellom dem. Fra det viddepregede landskapet på disse halvøyene renner mange mellomstore elver ned mot fjordene. Blant disse er Repparfjordelva, Stabburselva, Børselva, Storelva og Adamselva. Til Varangerfjorden renner også de store elvene Neidenelva og Pasvikelva, som begge har mesteparten av sine nedbørfelt i Finland.
Liste over elver
Hver linje inneholder elvas navn og hvor den munner ut. Sideelver er innrykket i forhold til hovedelva. Sideelver er listet i den rekkefølge de munner ut i hovedelva, regnet fra munningen til kilden. Lista er begrenset til elver med nedbørfelt over 20 km² eller middelvannføring over 1,00 m³/s.
For bedre oversikt er lista delt opp i tre avsnitt: Et for området vest for Nordkapp, et for strekningen fra Nordkapp til og med Tana og et for Varanger. Større vassdrag er skilt ut i egne avsnitt.
Lista omfatter kun elver som helt eller delvis ligger i Finnmark.
Aker boligbyggelag
Aker boligbyggelag (ABBL) var et boligbyggelag som ble etablert i den tidligere kommunen Aker i 1946. Etter andre verdenskrig ble Oslos grenser endret og kommunen ble slått sammen med Aker kommune som lå mellom Oslo og det øvrige Akershus, etter et Stortingsvedtak 7. juli 1947. Dette førte blant annet til at ABBL ble innfusjonert i Oslo Bolig- og Sparelag i 1948.
AABL startet med blokkbebyggelse på Høybråten og småhusbebyggelse på Flaen, og rakk også å åpne «Amalienborg» ved Trondheimsveien i 1948 før fusjonen.
Munir Mangal
Munir Mangal (født 1950 i distriktet Tsamkani i provinsen Paktia i Afghanistan, død 2. mai 2020 i Kabul) var en afghansk general og politiker. I 2016 gjorde han tjeneste som stedfortredende innenriksminister og var øverstkommanderende for det afghanske nasjonale politi.
Liv og virke
Mangal fikk sin utdannelse og siden sin militære utdannelse i Kabul. Deretter studerte han militære fag i Sovjetunionen.
I 1972 begynte hans offiserskarriere som løytnant i en artilleridivisjon i Kabul-området. Han steg i gradene og stod til tjeneste for de som hadde makten i Kabul. Etter ar amerikanerne inntok Kabul i 2001 gjorde han en innsats ved som korpskommandør å gjenoppbygge den afghanske hær. Som kommandør for den nasjonale politi kjempet han mot Taliban. I 2010 var han i en periode landets innenriksminister. I 2016 gikk Mangal ut av aktiv tjeneste.
Han døde 2. mai 2020 av covid-19 i sitt hjem i Kabul.
Tre (andre betydninger)
Tre eller TRE kan referere til:
Sunndal Bygdemuseum
Sunndal Bygdemuseum og Leikvin Kulturminnepark ligger på Grøa i Sunndal kommune, ca 10 km fra Sunndalsøra på veg mot Oppdal langs riksvei 70.
Sunndal Bygdemuseum har en omfattende samling av bygninger og gjenstander fra eldre bondekultur i Sunndal, og en rik presentasjon av Sunndals vakre folkekunst, også omtalt i bokverket Fortidskunst i Norges bygder. I samlingene finnes flere minner fra «engelsktida» i slutten av forrige århundre og særlig legendariske Lady Barbara Arbuthnott. Musikkspillet Lady Arbuthnott - Frua på Elverhøi, skrevet og komponert av Stig Nilsson og Lars Ramsøy-Halle, omhandler hennes liv i Sunndalen, og fremføres årlig under Sunndal Kulturfestival medio juni.
Parken omfatter videre Phillipshagen – en vakker rhodondendronhage, Gravfeltet på Løykja – et av de største vikinggravfelt i landet, og Løykja gravplass – som fortsatt er i bruk, og der bl.a. Barbara Arbuthnott og hennes sønn James er gravlagt.
Grønn Byggallianse
Grønn Byggallianse (GBA) er et miljønettverk bestående av de største utbyggerne og forvalterne i Norge.
Alliansen er en arena for aktive utbyggere som ønsker å være i front på miljøområdet. GBA er et kompetanse- og informasjonssenter for medlemmene og myndighetenes sparringpartner i byggenæringen innen miljøspørsmål. 40 av Norges største eiendomsaktører, med en bygningsmasse på over 25 millioner kvadratmeter, er pr januar 2011 medlemmer i Grønn Byggallianse.
GBA samarbeider med foreningen Norsk Eiendom og er partner i FutureBuilt som jobber med klimavennlig arkitektur og byutvikling i Oslo, Bærum, Asker og Drammen.
Medlemmer
Disse er medlemmer i Grønn Byggallianse per september 2016:
Potter County (Sør-Dakota)
Potter County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 2,329 innbyggere.
Hæstiréttur Íslands
Hæstiréttur Íslands (Islands høyesterett) startet sin virksomhet 16. februar 1920 jf. lov nr. 22/1919. Høyesterett er Islands øverste domstol, som inkluderer to avdelinger der enten tre eller fem dommere deltar i forhandlingene i hver enkelt sak. Antall høyesterettsdommere er tilsammen ni.
Pauini
Pauini er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Roberts County (Sør-Dakota)
Roberts County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota.
Alida
Alida Garpestad er en norsk musiker og låtskriver.
Hun har arbeidet med artister som Morten Harket, Kylie Minogue, Katy Perry, Alesso, Sofia Carson, Jamie, Robin Schulz.
Telemundo
Telemundo er en amerikansk fjernsynskanal eid av NBCUniversal. Kanalen startet sendinger i 1984.
University of Mumbai
University of Mumbai er et offentlig universitet i Mumbai i India. Det ble grunnlagt i 1857 som University of Bombay og skiftet navn i 1996. Universitetet har to campuser og har i tillegg til virksomheten i Mumbai også aktivitet i Thane, Raigarh, Ratnagiri og Sindhudurg. Det tilbyr utdanninger på bachelor-, master- og doktorgradsnivå.
I 2013 rangerte avisen India Today University of Mumbai som det femte beste universitet i India.
Sjy
Sjy er smakfull kraft av kjøtt, fisk eller grønnsaker som er et resultat av en stekeprosess og som kan brukes som saus eller basis for saus. Stekepannen/brettet med sjyen kan kokes ut (deglasseres) med vann og så smakssettes væsken med krydder. Dette gir en tyntflytende saus. Sjyen kan også videreforedles med ingredienser som vin, fløte, smør, krydder og jevning – og sjy gir altså grunnlaget for nærmest utallige variasjoner over temaet saus.
De nederlandske Antiller under VM i friidrett 2009
De nederlandske Antiller deltok under VM i friidrett 2009 fra 25. til 23. august i Berlin med en utøver.
Gerd Siegmund
Gerd Siegmund (født 7. februar 1973 i Dresden) er en tysk tidligere skihopper.
Sjy
Sjy kommer av det franske ordet jus (samme som i juice) som betyr saft.
Nazcakulturen
Nazcakulturen var en søramerikansk indianerkultur som blomstret i perioden ca. 300 f.Kr.–800 e.Kr. i området der Ica- og Nazcaprovinsene i Ica-regionen i Peru ligger i dag. Kulturen har skapt de viden kjente nazcalinjene og imponerende undergrunnsakvedukter som fremdeles er i funksjon. Nær der akveduktene er åpne for turister, finnes et utkikkspunkt der en kan se en bygning som er bygd etter inka erobringen. På ørkensletten med linjene finnes et seremonielt senter, Cahuachi, der en kan se utover pampasen.
Gerd Siegmund
Han debuterte i verdenscupen med 56.-plass (av 70 deltakere) i storbakken i Zakopane 17. januar 1990. Han vant ett verdenscuprenn individuelt, i normalbakken i Thunder Bay 26. mars 1994. Dagen før var han på det tyske laget som vant lagkonkurransen i storbakken samme sted. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 13 i sesongen 1993/94.
Gerd Siegmund deltok i VM i 1993 og 1995. Han var på det tyske laget som tok sølvmedalje i lagkonkurransen i Thunder Bay i 1995. I det samme mesterskapet fikk han sine beste individuelle plasseringer, med 10.-plass i storbakken og 11.-plass i normalbakken. Han var med i OL på Lillehammer i 1994, der han ble nummer 11 i normalbakken.
Nazcakulturen
Keramikk
Nazcakeramikk deles inn ni faser. Omkring år 200 f.Kr. ved slutten av tørkeperioden i tidlig horisont, startet nazca I. Keramikk fra denne æraen rommer det mytiske fra paracaskulturen, men legger til figurative modeller av ting som frukter, planter, mennesker og dyr. Realismen fikk økende vekt i de kommende faser, II, III og IV, som også omtales som de monumentale faser. Pottemakeri fra disse periodene favner om et uttrykk der hovedtegningene legges på en hvit eller sterkt rød bakgrunnsfarge. Neste fase, nazca V, får bildet av naturalistiske mennesker og overnaturlige vesener. Fase VI og VII legger til militære uttrykk og skjelner mellom vanlige mennesker og den sosiale elite. I disse to fasene ser en også en begynnende påvirkning fra moche. Til slutt, i fase VIII, kommer komplette atskilte figurer og en rikholdig ikonografi som frendeles ingen har dechiffrert.
Lecanodiaspididae
Lecanodiaspididae er en familie med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.
Nazcakulturen
Tekstiler
Kulturen er også kjent for tekstilene den har etterlatt seg. Nazca kom i gang med å benytte ull fra lama og fra alpakka tusen år før kulturene på nordkysten fant å verdsette ull fra kameldyrene En trur at kilden for ull lå i Ayacucho-regionen. Motivene som kom til syne i pottemakarkunsten kom først i tekstilene. Tekstilene fra nazca- og paracaskulturene er blitt vel konservert i det tørre klimaet i området og sammenfatter det meste av hva vi vet om tidlige tekstiler i regionen.
Annen informasjon
Nazcakulturen eksisterte samstundes med mochekulturen i det som i dag er nordre del av Peru.
Lecanodiaspididae
Utseende
De voksne hunnene er flate, ovale insekter. Antennene er forholdsvis velutviklede, kjegleformede med flere ledd, mens beina er redusert til små, sklerotiserte plater. Sugesnabelen er 1- eller 2-leddet. Kroppen er dekket av et papiraktig voks-skjold, på farge gulhvitt til rødbrunt. Skjoldet har en opphøyd lengdekjøl i midten og 7-9 tverr-kjøler. Analåpningen sitter bakerst og er gjerne omgitt av en opphøyd kant.
Utbredelse
Familien forekommer i alle økosoner, med flest arter i Sørøst-Asia. I Europa finnes det bare én art i sør.
Brand (film)
Brand (russisk: ) er et russisk stumfilmdrama fra 1915 i regi av Pavel Orlenev.
Pavel Orlenev satte opp Ibsens Brand på en slik måte at noen av scenene ble spilt av levende skuespillere og noen ble presentert kinematografisk. Teateranmelderne var kritiske. Emmanuil Biskin bemerket:
"Jeg har vondt av Orlenev, som er oppriktig i sin entusiasme, men jeg tror at dette prosjektet er dømt til å mislykkes. Du kan ikke lime levende og dødt materiale. Du kan ikke sammenveve psykoorganisk spenning med lerretets sjelløse kaldhet. Hva nå enn den tekniske fullkommenheten til en slik kombinasjon er, vil den aldri bli en levende bindekraft mellom bildet og overgangen til en virkelig bevegelses fleksibilitet."
Kritikerens verste frykt ble virkelig: Resultatet ble motsatsen av hva Orlenev hadde intendert. Istedenfor å fjerne konrasten mellom scenekonvensjonene og de på lerretet forsterket Orlenevs tekstuelle mutanter dem.
Orlenev erindret sin turné til Odessa, hvor han inkluderte filmsekvenser, i memoarene fra slutten av 1920-årene:
"Kombinasjonen av kino og scene var ikke ordentlig planlagt og ble en fiasko. Men jeg stoler aldri på mine første steg i ethvert foretak og jeg fortsetter å forsøke stivsinnet for å få det jeg ønsker. Etter Odessa turnerte vi med den samme Brand i omtrent tre måneder. Vi tjente gode penger."
Avisa Teatr var dog misfornøyd med resultatet:
"Halvdelen av scenene spilles som vanlig, men den andre halvdelen kun vises på lerretet som en kinematografisk forestilling. Men den andre halvdelen, printet på sjelløs film, er like blek som den første halvdelen, den talte delen, er levende."
Skruegeit
Skruegeit (Capra falconeri) kalles også markhor og er en art i slekten geiter (Capra), som videre inngår i tribuset sauer og geiter (Caprini) i kvegfamilien (Bovidae). Arten er knyttet til steinet grunn og fjellformasjoner og karakteriseres av at begge kjønn bærer skrudde horn og hakeskjegg. Den består som tre underarter, hvorav to med varianter. Som art er skruegeit ifølge IUCNs rødliste nær truet, men bestanden har av sikkerhetsårsaker ikke blitt oppdatert siden 2015. Totalantallet har imidlertid vært økende. Skruegeit regnes som én av to progenitorer til tamgeit (C. hircus).
Gerd Siegmund
Han var med i VM i skiflyging i 1994 og 1996, med 26.-plass i Planica i 1994 som beste plassering.
N2 (Sør-Afrika)
N2 er en av Sør-Afrikas riksveier og er hovedveien langsmed kysten mot Det indiske hav. N2 begynner i Cape Town i Western Cape og går igjennom byer som Port Elizabeth og East London i Eastern Cape og Durban i KwaZulu-Natal, helt til den ender i Ermelo i Mpumalanga.
Andre større byer langsmed N2 er blant annet Somerset West, Grabouw, Caledon, Swellendam, Mossel Bay, George, Knysna, Humansdorp, Grahamstown, King William's Town, Bhisho, Mthatha, Kokstad, Port Shepstone, KwaDukuza, Empangeni og Piet Retief.
Gerd Siegmund
Hans siste verdenscuprenn var i Trondheim 10. mars 2000.
Etter at han la opp som skihopper, har han vært ekspertkommentator for skihopping på TV, først i ARD, senere sammen med hovedkommentator Dirk Thiele i Eurosport.
Skruegeit
Biologi
Skruegeiter lever i tørre fjellrike og alpine områder. Dette inkluderer normalt fjell- og steppeørken og bratte fjellskråninger, der fjellformasjonene består av store steiner, klipper og dype revner. Dette er typisk er områder som det er lett og raskt å gjemme seg for predatorer. Dyra finnes som regel ikke over tregrensen. Geitene danner grupper på opp til ni dyr, inkludert avkommet. Bukkene lever stort sett solitært, utenom i brunsten. Paringene skjer på vinteren og kjeingen skjer som regel i tidsrommet april–juni. Geita går drektig i 135–170 dager og føder normalt 1–2 og bare sjelden tre killinger, som normalt avvennes gradvis rundt 5–6 måneder gamle. Arten jaktes på av ulv, snøleopard, gaupe og kongeørn, som spesielt tar kje. Forventet levetid ligger rundt 12 år.
Skruegeit har tydelig kjønnspreg, i det bukkene blir betydelig større enn geitene. Artens fysiske mål og eksteriør varierer mellom underartene, og i noen grad også mellom varianter av samme underart. Kroppslengden utgjør normalt cirka 132–186 cm, avhengig av kjønn og underart.
C. f. falconeri (med var. cashmirensis)
Nominatformen (C. f. falconeri) kalles også astorskruegeit og er sterkt truet av utryddelse. Dette er den fysisk største av de tre underartene. En lokal variant av denne underarten kalles kasjmirskruegeit (var. cashmirensis). De to variantene skiller seg gjennom ulik utbredelse og ulikt utformede horn, men er ellers ganske like fysisk. Underarten har i snitt størst kroppslengde og en skulderhøyde rundt 65–107 cm, avhengig av kjønn. I tillegg kommer en kort hale med cirka 8–20 cm. Bukkene veier typisk 91–102 kg og har skrudde horn som måler omkring 80–160 cm. Astorgeitebukkens horn skrur lite og vokser først rett opp og så bredt utover til sidene (U-formede). Kasjmirskruegeitebukken horn skrur mer og vokser skrått rett oppover som en bred V. Geita er ganske lik blant de to variantene og veier typisk rundt 45–50 kg og har skrudde horn som er formet som bukkenes, men som måler kun opp mot cirka 36 cm. Vinterpelsen har lang og grov ragg, men svært lite underull. Hannene utvikler lang gulbeige man som vokser fra haken, kinnene, nakken og skuldrene og nedover fronten til i bakkant av de fremre ekstremitetene. Kinnskjegget blir sort under haken. Pelshårene på kroppen hos bukkene er sorte i tuppene (grislet), mens grunnfargen er gråbeige. Sommerpelsen er mer beige. Geitas kroppsfarge er mer rødlige beige og mangler grisling på dekkhårene. Hun bærer et kort, nesten sort hakeskjegg.
Astorskruegeit og kasjmirskruegeit hører naturlig hjemme i Afghanistan, Pakistan og India. Astorskruegeit er utbredt i skråningene til Nanga Parbat og langs begge breddene av elven Indus og dens bielver, blant dem elvene Gilgit, Astor og Hunza (elv)1Hunza, oppstrøms fra Jalkot til Tungas nær Skardu nedstrøms, i Gilgit-regionen i Nord-Pakistan. Kasjmirskruegeit er utbredt i Laghman-provinsen og i områdene rundt elva Bashgul i Afghanistan. I Pakistan er den utbredt langs elva Kunar i Chitral-distriket. I India er den utbredt Shamsberi, Kaj-i-Nag og Pir Panjal.
Habitatet ligger i bratte fjellskråninger i nedre og mellomstore høyer med temperert barskog og tilstøtende alpine enger. Bestanden ble i 2011 vurdert til omkring 3 000 individer.
C. f. heptneri
Bukharaskruegeit (C. f. heptneri) er kritisk truet av utryddelse og den mellomste underarten i størrelse. Den er noe kortere kortere (bukkene måler omkring 150 cm i snitt) i kroppslengde enn nominatformen, men har en tilsvarende lang hale. Skulderhøyden utgjør normal 86–90 cm blant bukkene, mens vekten ligger rundt 80–90 kg. Bukkens horn er kortere og måler typisk 75–82 cm, men de skrur mer og V-formen er noe trangere enn for kasjmirskruegeita. Geitas horn ligner bukkens og kan måle opp mot 38 cm. Vinterpelsen er mørkere enn hos nominatformen og manen stopper nederst på brystet og er ikke like utpreget. Grunnfargen er mørkere og mer grå enn hos nominatformen, mens sommerpelsen er mer beige. Geitas kroppsfarge er mer rødbrun og mangler grisling på dekkhårene. Hun bærer et kort hakeskjegg.
Bukharaskruegeit hører naturlig hjemme i Afghanistan, Tadsjikistan og Usbekistan. I dag finnes den kun i to eller tre spredte populasjoner i Kugitangfjellene, i grensestrøkene mellom Turkmenistan og Usbekistan, i et område mellom elvene Pyandsj og Vakhsj i Tadsjikistan, og i den nordvestre delen av Darwashalvøya i Afghanistan, nær grensen mot Tadsjikistan.
Habitatet ligger i tørre områder med steppefjell og regioner med lite uberegnelig nedbør, stort sett fra 600 og opp til 3 600 moh i Himalaya, der det vokser krattskog med einer og bjørk og finnes klipper, men ikke dyp snø. Bestanden ble på 1990-tallet vurdert til omkring 700 individer. Senere undersøkelser (i perioden 2011–2013) antyder imidlertid at bestanden trolig teller omkring 1 680 individer totalt.
C. f. megaceros (med var. jerdoni)
Kabulskruegeit (C. f. megaceros) er sterkt truet av utryddelse og den minste av underartene. Den inkluderer også suleimanskruegeit (var. jerdoni), som skiller seg gjennom ulik utbredelse og formen på horna. Bukkene har en gjennomsnittlig kroppslengde på 132 cm og en skulderhøyde på cirka 89–91 cm. Halens mål er like de andre underartene, men bukkenes vekt er i snitt kun cirka 68 kg. Geita veier typisk 32–50 kg. Bukkene har imidlertid formidable horn, som i lengde tilsvarer nominatformens. Kabulskruegeitebukkens horn er V-formede og minner om bukharaskruegeitebukkens, men de skrur mer og er generelt mørkere. Suleimanskruegeitebukkens horn vokser rettest av alle variantene og skrur også mest. Hora er tilnærmet perfekt rette. Geitene har horn som vokser i en bred V og kun måler 15–18 cm. Vinterpelsen minner om nominatformens, men har mer innslag av sølv langs sidene. Bukkene utvikler ikke man, men hakeskjegget er sort og meget rikelig. Geitas kroppsfarge er mer rødlig blakk og mangler grisling på dekkhårene. Hun bærer et kort, sort hakeskjegg.
Kabulskruegeit og suleimanskruegeit hører naturlig hjemme i Afghanistan og Pakistan. Varianten kabulskruegeit finnes kun i områdene Kabul Gorge og Kohe Safi i Kapissa-provinsen, samt i noen små isolerte lommer mellom disse. I 1987 fantes varianten også i områder nær Mardan og Sheikh Buddin i Safed Koh-fjellene, samt muligvis også mellom Pezu og elva Gumal. Varianten suleimanskruegeit finnes kun i Pakistan, sør for elva Gumal og hovedsakelig i Suleimanfjellene og Torgharhøydene i Toba-Krakarmassivet i Zhob-distriktet, samt i Takatuhøydene i Quetta-distriktet.
Habitatet ligger stort sett under 3 000 moh og består i hovedsak av fjellørken med spredt tilgang på gress, urter og krattvekster. Bestanden ble er vurdert til færre enn 2 000 individer i Pakistan og kanskje så få som 50–80 individer i Afghanistan. En nyere undersøkelse antydet i 2011 at det bestanden i Pakistan trolig var på 2 829 individer, men antallet av C. f. jerdoni i Afghanistan er fortsatt høyst uavklart.
Inndeling
Inndelingen følger Bovids of the World: antelopes, gazelles, cattle, goats, sheep, and relatives av Castelló (2016).
Fylkesvei 2936
Fylkesvei 2936  går mellom Hovesvingen og Dengerud i Ål. Veiens lengde er 2,6 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 247.
Bundesliga 2017–2018
Bundesliga 2017–2018 var den 55. sesongen i Bundesliga. Regjerende mester var Bayern München, og de nyopprykkede lagene er VfB Stuttgart og Hannover 96. Bayern München sikret tittelen 7. april 2018, med fem kamper igjen å spille. Hamburger SV og 1. FC Köln rykket ned; Hamburger SV rykket ned fra Bundesligaen for første gang i klubbens historie, og dermed var det ingen lag igjen som har spilt i Bundesligaen alle sesonger.
Little Man Tate
Little Man Tate er en amerikansk dramafilm fra 1991, regissert av Jodie Foster. Filmen handler om det syv år gamle geniet Fred. Moren hans Dede er en enkel kvinne uten bakgrunn til å fylle sin sønns behov, men er likevel det eneste mennesket Fred har noe forhold til. Ting forandrer imidlertid seg da barnepsykologen Jane Grierson kommer inn i bildet, og inviterer gutten til et sommerseminar. Adam Hann-Byrd spilte geniet Tate, Foster spilte moren Dede, mens Diane Wiest spilte psykologen Jane. Filmen fikk god kritikk, og gav en fortjeneste på 25 millioner dollar. Dette var Fosters regi-debut.
Handlingsreferat
Dede Tate er en ung arbeiderklasse-kvinne som oppdrar sin syv år gamle sønn, Fred. Sønnen viser alle indikasjoner på å være et geni. Han kan lese og løse matematikk på bemerkelsesverdig nivå. Men hans intellekt har gjort ham ensom fra klassekameratene ved skolen han går ved. Fred får oppmerksomhet fra Jane Grierson, et tidligere vidunderbarn og nå en psykolog som driver en skole for mer begavede barn. Jane ber om tillatelse fra Dede til å la Fred begynne ved hennes skole, og utvikle hans intellektuelle evner som en vanlig skole ikke kan.
Fred blir senere innskrevet ved et universitet, hvor han studerer kvantefysikk. Samtidig som hans mor, tante og søskenbarn reiser til Florida på sommerferie. Jane blir bedt om å ta med Fred til en diskusjon på et TV-program om begavede barn. Fred deltar, men får problemer i løpet av debatten. Han hevder at moren hans er død, og resiterer et barnslig dikt (en ord-for-ord-repetisjon av et dikt fra en av hans tidligere klassekamerater fra barneskolen) før han tar med mikrofonen og går ut av studio. Dede blir vitne til noe av dette, når programmet sendes på TV, og flyr tilbake til New York i håp om å fikse problemene med sønnen hennes.
Olivia de Havilland
Olivia Mary de Havilland (født 1. juli 1916 i Tokyo i Japan, død 25. juli 2020 i Paris ) var en amerikansk skuespiller. Hun vant to Oscar og var flere ganger nominert. Hun hadde fremtredende roller i flere filmer med Errol Flynn, blant annet Kaptein Blood (1935) og Robin Hoods eventyr (1938). Hun hadde også en sentral rolle i Tatt av vinden.
Hun var skuespilleren Joan Fontaines storesøster. I 1941 ble de begge to nominert til en Oscar for beste kvinnelige hovedrolle – Joan vant.
Skuespiller
Under de Havillands første år på college i 1934 gjorde hun scenedebut i en amatørteateroppsetning av William Shakespeares En midtsommernatts drøm og ble valgt av Max Reinhardt til å spille Hermia i filmversjonen. Hun tegnet senere en syvårskontrakt med Warner Brothers i 1936, fordi hun ikke var myndig måtte kontrakten godkjennes av en domstol. I 1943 gikk hun til sak mot Warner fordi hun mente de hadde forlenget kontraktsperioden ulovlig. Warner tapte saken etter å ha anket helt til Californias høyesterett. Warner klarte å få henne svartelistet i Hollywood for en periode. Dommen (kjent som de Havilland-regelen) medvirket til at «studiosystemet» ble brutt slik at skuespillerne ble selvstendige forretningsfolk.
Olivia de Havilland spilte vevre og skjønne heltinner i en lang rekke filmer og var en av Hollywoods største stjerner i 1930- og 1940-årene. Blant annet spilte hun i filmer sammen med den tids største og stiligeste filmhelt, Errol Flynn. Bland disse filmene var Kaptein Blood (1935), Den tapte eskadron (1936), Robin Hoods eventyr (1938) og De døde med støvlene på (1941). En av hennes mest kjente roller er som Melanie Hamilton Wilkes i Tatt av vinden, noe som var et avvik fra hennes vanligvis passive rolleskikkelser.
Da hun deretter vendte tilbake til Warners krevde hun bedre og mer dramatiske roller, noe som førte til at selskapet avstengte henne i seks måneder. Hun saksøkte da filmselskapet og gikk seirende ut av det. Etter at å ha vært borte fra filmen i tre år gjorde de Havilland et comeback 1946 i rollen som Josephine Norris i filmen Hennes egen sønn, for hvilken hun ble belønnet med en Oscar. Hun fikk nok en Oscar i 1949 for rollen som Catherine Sloper i filmen Arvingen. I 1955 giftet hun seg med Pierre Galante, redaktør for det franske tidsskriftet Paris Match og flyttet til Frankrike.
De Havilland fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame i 1960. President George W. Bush belønnet henne med National Medal of Arts i 2008.
Hun ble nominert til Oscar for rolletolkningene sine i filmene Tatt av vinden (1939), La det ikke bli dag (1941) og Hennes annen verden (1948).
Goniocheniini
Goniocheniini er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utseende
Nokså små, bredt ovale skjoldbiller, gjerne matt brunlige eller svarte. Hodet er dekket av pronotum. Antennene er tynne. Kroppen kan være nokså flat, etter ha en spiss, tornelignende knøl foran på dekkvingene.
Levevis
Både larver og voksne lever på planter og eter fra dem. Disse lever på ulike tofrøbladete planter.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
Hispinae inkluderer noen ganger gruppen (underfamilien) skjoldbiller, da som stammen Cassidini, i denne oversikten er den holdt utenfor, og plassert inn i som søstergruppen skjoldbiller. Andre klassifikasjoner plasserer denne gruppen (som Hispini) som en undergruppe av skjoldbillene.
Lidia Șimon
Lidia Elena Șimon (født 4. september 1973) er en rumensk tidligere maratonløper.
Șimons første store internasjonale mesterskap var OL 1996 i Atlanta, der hun endte på sjetteplass. Under VM 1997 og 1999 tok hun bronsemedaljer. Medalje ble det også under OL 2000 i Sydney, der hun tok sølvmedaljen etter japanske Naoko Takahashi. Året etter, i VM 2001, opplevde Șimon sin store mesterskapstriumf da hun vant VM-gull i maraton.
Det nordeuropeiske lavlandet
Det nordeuropeiske lavlandet er et geomorfologisk område i Europa. Det består av lave sletter mellom Det sentraleuropeiske høylandet i sør og Nordsjøen og Østersjøen i nord. Høyden på lavlandet er mellom 0 og 200 meter. Det meste av området benyttes til jordbruk, men det er også myrområder, lyngheier og innsjøer. På kysten av Nordsjøen finner man myrland og Vadehavet, et stort tidevannsområde.
Politisk er det nordeuropeiske lavlandet delt mellom Belgia, Nederland, Tyskland, Danmark og Polen. Store elver er, fra vest til øst, Rhinen, Ems, Weser, Elben, Oder og Wisła.
Historisk, og særlig i middelalderen, ble den vestlige delen av området kalt Nederlandene, opprinnelig Niederdeutschland (overført – nedertysklandene).
Det nordeuropeiske lavlandet er forbundet til Den østeuropeiske slette, som inneholder de store slettene i Russland, og som grenser til Uralfjellene i øst. Sammen danner de Den europeiske slette.
Hedrum kirke
Hedrum kirke er en romansk steinkirke fra middelalderen bygget omkring 1100 i Hedrum i Larvik, Vestfold. Byggverket er i stein og har 218 plasser. Kirken har vernestatus fredet.
I Borgartingsloven er Hedrum kirke nevnt som en av seks fylkeskirker i Viken, området rundt Oslofjorden. Det kan ha stått en kirke i Hedrum i 1060, og den var antakelig en trekirke. Steinkirken regnes for å være bygget i første del av 1100-tallet. Lokalt har man festet seg ved 1060, og markerte 900-årsjubileum i 1960, og 950-årsjubileum i 2010.