cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Filippo Brunelleschi
Tidlig i livet
I 1401 deltok Brunelleschi i en konkurranse som gikk ut på å utforme nye bronsedører til baptisteriet i Firenze. I konkurranse med en annen ung gullsmed, Lorenzo Ghiberti, lagde han et forgyllet bronsepanel, der Isaks ofring ble avbildet. I 1403 ble Ghiberti kunngjort som vinner, i vesentlighet på grunn av hans overlegne tekniske dyktighet: Hans bidrag viste en mer sofistikert kunnskap om bronsestøpning; bidraget ble fullført i én enkelt del. Derimot var Brunelleschis bidrag omfattet av flertallige deler boltet til baksiden. Ghiberti fortsatte med å fullføre flere bronsedører til baptisteriet, hvis skjønnhet Michelangelo berømmet hundre år senere, der han sier «utvilsomt er disse paradisets porter», derav navnet Paradisportene, som de fremdeles er kjent under.
Arkitekten Brunelleschi
Brunelleschis utførte kuppelen (1417–1434) på domkirken Santa Maria del Fiore i Firenze, den første kuppelen som ble oppført i Italia siden antikken. Den gigantiske kuppelen, som er rundt 46 meter bred, skulle ha vært umulig å oppføre med gotikkens teknikker, men Brunelleschi hadde inngående kunnskaper om romernes modelleringsteknikker, gjennom formidlingen fra den romerske arkitekten og arkitekturteoretikeren Vitruvius. Brunelleschi kombinerte den antikke romerske arkitekturens teknikk med gotikkens spissform. Han valgte å bygge kuppelen som en dobbel skallform som var lettere, sterkere, og enklere å bygge enn alle foregående kupler.
I Firenze i 1420 ble det diskutert om det var mulig å plassere en kuppel på toppen av domkirken. Filippo Brunelleschi foreslo at den som kunne få et egg til å stå oppreist ville få oppgaven. Da de andre arkitektene ga opp, skal Brunelleschi ha knust det litt i den ene enden slik at det sto. sto. Da de andre arkitektene sa at det var noe de også kunne ha klart skal han ha svart «Ja, men dere gjorde det ikke!», og tilføyde at de også hadde kunnet oppføre kuppelen, hvis de hadde sett tegningen hans. Derav stammer uttrykket Columbi egg.
Ospedale degli Innocenti, «Hittebarnsherberge», (oppført 1421-1444) anses å være det første renessansebygget. I bygningens fasade har Brunelleschi gjenskapt den antikke arkitekturens formspråk, med slanke korintiske søyler og brede hvelvbuer. I gavlene har Andrea della Robbia utført medaljonger i farget terrakotta som fremstiller små spedbarn.
Oppfinnelse av sentralperspektivet
Det første kjente bilde med sentralperspektiv ble laget av Brunelleschi omkring 1415. Hans biograf, Antonio Manetti, beskrev dette berømte eksperimentet, hvor Brunelleschi malte baptisteriet i Firenze fra hovedporten av den uferdige katedralen. Lerretet var konstruert med et hull i forsvinningspunktet. Maleriet ble observert fra baksiden, og refleksjonen av bildet ble sett i et speil gjennom hullet, som gav illusjonen av dybde. Dessverre har maleriet siden gått tapt.
IPod nano
Den første generasjonen iPod nano ble lansert 7. september 2005, og kom i to farger; hvitt og sort. Rent kosmetisk virket den akkurat som storebroren iPod, bare mye mindre. Den 12. september 2006 ble andregenerasjons iPod nano lansert. Disse spillerne kom i mange forskjellige farger, og hadde en lagringskapasitet på henholdsvis 2, 4 og 8 GB. 2 GB-versjonen ble kun produsert i sølv, 4 GB-versjonen i grønt, blått og rosa, mens 8 GB-versjonen kun kom i sort. En rød utgave ble laget i samarbeid med veldedighetsorganisasjonen Product Red for å samle inn penger til bekjempelse av aids; denne kom med 4 og 8 GB lagringsplass.
Det er ikke bare fargen og lagringsplassen som er forskjellig mellom de to generasjonene. iPod nano kom i aluminium, slik som iPod mini gjorde i sin tid. Den var i tillegg litt tynnere enn den første generasjonen.
1. september 2007 lanserte Apple 3. generasjons iPod nano, med helt nytt design, og med mulighet for å spille av video.
Sommeren 2010 lanserte Apple 4. genrasjon iPod nano. Denne også med helt nytt disign, og det tradisjonelle klikkhjulet var erstattet med multi-touch.
Marine Le Pen
Marine Le Pen (født 5. august 1968 ved Neuilly-sur-Seine som Marion Anne Perrine Le Pen) er en fransk advokat og politiker. Fra 2011 til hun i 2021 gikk av for å stille som presidentkandidat, var hun leder for det politiske partiet Rassemblement national (tidligere Front national).
Bakgrunn
Marine Le Pen er den yngste av Jean-Marie Le Pens og hans første kone Pierrette Lalannes tre døtre. I 1976, da Marine var åtte år gammel, ble familien Le Pens bosted i Paris utsatt for et bombeattentat, mens barna lå og sov. Dette, sammen med den atmosfære av frykt og plaging fra medelever og lærere, er to forhold som hun har oppgitt som viktige for hennes utvikling under oppveksten.
Etter avslutning av jusstudier ved Université Panthéon-Assas i Paris, arbeidet hun som advokat fra 1992 til 1998. Noe av hennes arbeide gikk ut på å representere illegale innvandrere.
Marine Le Pen var gift med forretningsmannen Franck Chauffroy, som var engasjert i partiarbeidet. De fikk to barn. Etter skilsmissen giftet hun seg på nytt med FN-funksjonæren Éric Lorio.
Politisk karrière
Marine Le Pen har vært medlem av EU-parlamentet siden 2004 og tok i januar 2011 over som leder for Front national etter faren. Hun var en kandidat til det franske presidentvalget i 2012. I valget kom hun på tredjeplass i første valgomgang, med nesten 18 % av de avgitte stemmene.
I det franske parlamentsvalget i 2012, nådde hun andre runde i sitt distrikt i Pas-de-Calais, men tapte til slutt med snau margin.
Ved EU- og lokalvalget i mai 2014 ble Front national Frankrikes største politiske parti.
Presidentvalgkampen 2017
Marine Le Pen vil ha Frankrike ut av EU, euroen og de integrerte strukturene i NATO. Hun tok til orde for en tettere forhold til Russland under Vladimir Putin. Le Pen lovet pensjon ved fylte 60 år, høyere familie- og sosialytelser og konkurransebeskyttelser for franske produsenter, ved tollskranker og handelsbarrierer. Hun tok til orde for en «nasjonal prioritet» med tydelige fremmedfiendtlige undertoner. Endelig gikk hun inn for en total innvandringsstopp for å unngå problemene med terrorisme.
Le Pen gikk videre fra første valgomgang i presidentvalget i Frankrike 2017. I andre valgomgang møtte hun Emmanuel Macron. Etter at 99,99 % av stemmene i andre runde var telt, ledet Macron med 66 % foran Le Pens 34 %.
Grønt skogfly
Grønt skogfly (Anaplectoides prasina) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den er funnet nord til Møre og Romsdal og dessuten i Nordland i Norge.
Sandbanke
Sandbanke er en ansamling av sand eller grus i en elv, kystsone eller elveutløp. Når den ligger ved en strand, kan den kalles en lido. Banken kan være med eller uten vegetasjon, og ofte vandrer den slik at den eroderes på en side og bygges ut på andre siden. Størrelsen kan variere fra noen meter til flere kilometer som barriereøyer langs hele kystlinjen. Sjøkart markerer slike landformer som grunner, men de er ofte vanskelige å lokalisere siden de flytter seg.
Grønt skogfly
Utseende
Et ganske stort (vingespenn 43 – 53 mm), slankvinget, grå-grønt nattfly. Arten kjennes lett på fargen. Forkroppen (thorax) og forvingen er grå med et sterkt grønnskjær. Vingen er spraglete med mer eller mindre tydelige, mørke tverrlinjer og av og til en lys flekk nær vingespissen. Nyre- og ringmerkene er svartkantede, men skiller seg ikke fra resten av vingen i farge. Bakvingen er grå. Hannen har en pensel av lange, gulhvite hår på bakkroppsspissen.
Sandbanke
Sandbanker dannes av tidevann, bølger eller strømning av vann fra elver o.l.
Grønt skogfly
Levevis
Den lever i løvskog. Larvene utvikler seg på ulike trær, busker og urter, blant andre blåbær (Vaccinium myrtillus), vivendel (Lonicera periclymenum) og tungras (Polygonum spp.). De voksne sommerfuglene flyr i juli – august.
Sandbanke
Barriereøy
En barriereøy er en lang og relativt smal øy som ligger parallelt med kysten. Den er bygget opp av sedimenter, hovedsakelig sand. Bak barriereøya, dvs mellom øya og fastlandet, ligger en lagune eller en myr el. hvor vi finner mer finkornet materiale. Øya virker som et skjold som beskytter fastlandet mot å eroderes på grunn av f.eks. store bølger.
Grønt skogfly
Utbredelse
Grønt skogfly er utbredt i hele den palearktiske sone bortsett fra Nord-Afrika, og i det meste av Nord-Amerika. I Norge forekommer den nord til Møre og Romsdal, dessuten er den funnet i Nordland.
Nordmarka skole
Nordmarka skole er en tilrettelagt 8–10 skole (ungdomsskole), med undervisningstilbud til elever som ønsker et altertnativ til den «vanlige» ungdomsskolen. Skolen er en selvstendig avdeling under Sollerudstranda skole. Skolen ligger på Bjørnholt i Nordmarka i Oslo.
Skolen gir eleven et skoleår balansert mellom teori og praktiske utfordringer i Nordmarka. Undervisningen er sentrert rundt skogen og Nordmarka, men fjellturer og en lengre tur til vannområdene rundt Dalsland i Sverige er også en del av tilbudet.
Skolen samarbeider med Løvenskiold–Vækerø, og bidrar i ryddingshogst og vedproduksjon med både moderne hjelpemidler og buesag og kløyvøks. Skiforeningen er også en samarbeidspartner til skolen, og elevene lærer hvordan Oslomarka tilrettelegges for friluftsliv.
Historie
Beboerne i Nordmarka lå langt fra skolene i byen, og i 1864 hadde barna i Nordmarka i gjennomsnitt 3 til 4 undervisningsdager i året. Tilbudet var en omgangsskole men etter at en lærer ble tilsatt økte undervisnignen til ni uker per år.. Den første skolen på Bjørnholt ble bygget i 1900. Bjørnholt var en sentral skogsgård med egen telefon. Hakkloa fikk eget skolebygg i 1917, men denne ble nedlagt etter som markagårdene ble fraflyttet.
Nordmarka skole deltok med egen fane på 17. mai 1955 i barnetoget i Oslo. Fanen var laget av Henny Løvenskiold, bestemoren til den nåværende eieren av Nordmarka, Carl Otto Løvenskiold (d.y.). Fanen var inspirert av Nordmarka og naturen der. En grønn gren av gran, omgitt av border i grønt og blått, med stjernebildet av Karlsvogna øverst.
Ceres (gudinne)
Ceres var i romersk mytologi datter av Saturn og Ops og gudinne for fruktbarhet og jordbruk; særlig korn – (derav det engelske ordet cereals for kornprodukter). Hun var også vernegudinne for morskjærlighet. Hun og datteren Proserpina var motstykker til de greske gudinnene Demeter og Persefone/Kore.
Grekerne hevdet at Demeters glede over å treffe igjen datteren Persefone hver vår, var årsaken til at all vegetasjon begynte å vokse. Denne tanken ble introdusert i Romerriket i det femte århundre f.Kr, og Ceres-kulten som grodde fram ble svært populær, særlig blant plebeierne (det lavere lag av folket).
Mange seremonier, opptog og ritualer var knyttet til korndyrkingen. Den store festen for Ceres ble kalt Cerealia, og ble feiret 12. til 19. april. Kvinnene gikk syngende i prosesjon, og ved hvert veikryss stemte de i med en klagesang, til minne om Ceres’ søken etter Prosepine. Også dødsritualer var knyttet til Ceres, for når kornet var høstet og vel i hus, så gikk naturen inn i vinterens dvale og død. Den viktigste Ceres-dyrkingen var knyttet til Ceres-templet på Aventinerhøyden i Roma, men hvor og hvordan Ceres-kulten først oppstod, er litt uvisst. Trolig var Ceres en gammel, italiensk jordbruksgudinne, og gudinne for morskjærlighet, og nær knyttet til jordgudinnen Tellus.
BMW M60
BMW M60 er en stempelmotor med åtte sylindere i V-form produsert av BMW mellom april 1992 og 1995. Motoren erstattet rekkemotoren BMW M30. M60 var på Wards 10 Best Engines-listen i 1995 og 1996. Motoren ble erstattet av BMW M62-motoren i 1996.
M60B30
M60B30 har et sylindervolum på 3 liter (2 997 cm³) og en effekt på 218 hk (163 kW) ved 5 800 omdreininger per minutt og 290 Nm (210 ft-lbf) ved 4 500 o/min. Sylinderne har en boring på 84 mm og en slaglengde på 67.6 mm, og kompresjonsforholdet er 10.5:1.
Brukt i:
M60B40
M60B40 har et sylindervolum på 4 liter (3 982 cm³) og en effekt på 286 hk (213 kW) ved 5 800 omdreininger per minutt og 400 Nm (295 ft-lbf) ved 5 100 o/min. Sylinderne har en boring på 89 mm og en slaglengde på 80 mm. Motoren hadde også en smidd veivaksel fremfor M60B30s støpte aksel.
Brukt i:
Nikasil-problematikk
BMW benyttet Nikasil, en legering av aluminium, nikkel og silisium som sylinderforinger i M60-motorene. Nikasil reagerer med det høye svovelinnholdet i bensin av lavere kvalitet, som i deler av USA. Reaksjonen som dannes gjør skade på den øverste delen av sylinderen, hvor det er mest kontakt mellom bensinblandingen og sylinderforingen. Disse skadene forårsaker lav kompresjon i forbrenningskammeret.
Den eneste løsningen på dette problemet er å erstatte sylinderforingene med Alusil-foringer, som ikke reagerer på svovel på samme måte. Etter at problemet ble avdekket utstedte BMW en utvidet seks år/160 000 km garanti for reparasjon av disse skadene uten kostnad for bileier.
M60B30: M60B40:
Ralph Lauren
Ralph Lauren (født Ralph Rueben Lipschitz 14. oktober 1939 i The Bronx i New York) er en amerikansk klesdesigner.
Bakgrunn
Hans foreldre var jødiske Frank og Frieda Lipschitz, som hadde innvandret fra Pinsk, nå i Belarus. Han bodde i samme nabolag som Calvin Klein, men det er usikkert om de noen gang møttes mens de bodde der.
Lauren gikk på Salanter Academy Jewish Day School, fortsatte på MTA (Marsha Stern Talmudical Academy), og etter det fikk han sin eksamen fra DeWitt Clinton High School i 1957.
Videre gikk ferden til handelsskolen Baruch School of Business og Baruch College hvor han droppet ut etter to år. Han tjenestegjorde i den amerikanske hæren fra 1962 til 1964.
I 1968 ble Lauren gift med Ricky Low-Beer og de fikk tre barn hvorav to sønner og en datter: Andrew Lauren, David Lauren og Dylan Lauren.
Karriere
Lauren gikk aldri på moteskole, men jobbet for Brooks Brothers. I 1967 med åpnet han en slipsforretning med økonomisk støtte fra Norman Hilton, hvor han solgte egendesignede slips med merket Polo. Samme år kjøpte han fra Brooks Brothers rettighetene til dette nerket og gjorde seg selvstendig. Lauren konsentrerte seg deretter ikke lenger bare om slips, men utviklet komplette kleskolleksjoner for menn. I 1970 vant han Coty Award og begynte året etter også med samkolleksjoner.
I 1972 fikk han i oppdrag å kreere klær for filmen The Great Gatsby. Samme år presenterte han en kolleksjon for poloskjorter, som fikk den logoen som senere er blitt påført nesten alle Lauren-produkter.
I NBC-TV-serien Venner for livet jobbet Rachel Green for selskapet til Ralph Lauren. Ralph Lauren spilte seg selv i to episoder av serien.
Juksebilder
Høsten 2009 ble Ralph Laurens kritisert for bruk av manipulerte bilder. Først ut var et bilde av modellen Filippa Hamilton, hvor både hoftene og midjen var smalere enn hodet, noe som i virkeligheten er fysisk umulig. Ralph Lauren truet først med å saksøke kritikerne, men kom senere med en beklagelse.
Ikke lenge etterpå ble det oppdaget nok et manipulert bilde, denne gangen av modellen Valentina Zelyaeva.
Vikunja
Vikunja (Vicugna vicugna), gjennom spansk fra quechua wik'uña, er et kameldyr som lever på Altiplano i det sørlige Peru, deler av Bolivia, nordre Chile og nordvest i Argentina. Den største bestanden finnes i Peru. Guanako og vikunja er de eneste ville kameldyrartene i Sør-Amerika. Dens nærmest slektning er alpakka. Vikunjaen hevdes å ha verdens mest eksklusive ull, selv om det egentlig ikke er ull, men hule pelshår med en tykkelse på kun 12-14 µm.
Beskrivelse
Arten eksisterer som to underarter, en nordlig (V. v. mensalis) og en sørlig (V. v. vicugna). Skillet mellom underartene går ved cirka 18o sør. DNA-studier viser at den nordlige underarten er nærmest beslektet med alpakka og trolig er en progenitor for denne.
Atferd
Vikunjaen lever i familiegrupper på 6–10 dyr med et dominerende hanndyr sammen med hunndyr og ungdyr. Flokken hviler på ei høyde over beiteområdet. De lager gjødningshauger på ca. 4 meter i diameter. Paringstida er på høsten, svangerskapstida er på rundt 11 måneder og kalven dier i opp til 10 måneder. Dyra er kjønnsmodne etter 2 år og kan nå en levealder på 15–20 år. Unge hanndyr lever i ungkarsflokker større enn de vanlige familieflokkene. Naturlige predatorer er puma og andesrev. Kondorer dreper normalt ikke selv, men eter åtsel fra døde vikunjaer.
Annet
Hvert individ produserer 200–250 gram ekstremt fin ull årlig, til en kilopris av ca. USD 400–600 (2002). Også inkaene verdsatte vikunjaen for ullkvaliteten. Det skal har vært forbudt for andre enn herskerne å bære klær av vikunjaull.
Både den gang og i dag var vikunjaen verna av lovverket, men i en periode gikk det for seg mye ukontrollert krypskyting, slik at populasjonen falt til omkring 10 000 dyr på 1960-tallet. Etter at ble det satt inn vernetiltak både i Peru og Chile, har bestanden kommet opp mot 200 000 dyr igjen, hvorav cirka 120 000 i Peru. Selv om tallet virker komfortabelt, er arten klassifisert som sårbar av Verdens naturvernunion og som truet av U.S. Fish and Wildlife Service.
Lønsdal stasjon
Lønsdal (pitesamisk: Luonos, lulesamisk: Luonosvágge) stasjon på Nordlandsbanen ligger i Lønsdalen i Saltdal kommune i Nordland. Stasjonen ble åpnet 10. desember 1947, og var Nordlandsbanens endepunkt frem til 1. desember 1955. Stasjonen ligger 511.8 moh og er betjent av togekspeditør.
Et hotell ligger i nærheten av stasjonen. Området ved stasjonen er også et populært hytteområde med blant annet Bodø og Omegns Turistforenings hytte Lønsstua som brukes som utgangspunkt til fjellturer på Saltfjellet.
Turraeanthus
Turraeanthus  er en planteslekt av tropiske planter i mahognifamilien (Meliaceae), som tilhører ordenen Sapindales. De vokser i tropene. Artene er i det alt vesentlige busker og eviggrønne løvtrær.
Homburgbanen
Homburgbanen (Homburger Bahn) er en tysk jernbanestrekning som går mellom Friedrichsdorf og Frankfurt am Main. Den ble åpnet i 1860 med endestasjon i Homburg, derav navnet. Strekningen Frankfurt – Friedrichsdorf er i dag del av Frankfurts S-bane. Strekningen Friedrichsdorf – Friedberg trafikkeres av lokaltog.
I 1895 ble jernbanen mellom Homburg og Usingen satt i drift, denne gikk fra en ny stasjon, Homburg neu, som lå rundt 250 m syd for Homburg stasjon. Stasjonene hadde forbindelse via et skiftespor. I 1901 ble også forbindelsen til Friedberg satt i trafikk. Disse stasjonene ble erstattet av den nåværende stasjonen i 1907, slik at en hadde en gjennomgående forbindelse. I 1912 hadde hele strekningen mellom Frankfurt og Friedberg fått dobbeltspor. Etter andre verdenskrig ble det ene sporet mellom Friedrichsdorf og Friedberg etter hvert fjernet på grunn av manglende trafikk.
Stig Wennerström
Bakgrunn
Stig Wennerström var sønn av major Gustaf Wennerström og Ester Berggren. Han giftet seg i 1939 med Ulla-Greta Carlsson, datter av konsul Eric Carlsson og Helga Andersson.
Militær
Under andre verdenskrig var han flyattaché og tjenestegjorde i Moskva i perioden 1940-41. Etter krigen var han i Moskva i årene 1949-52 og i Washington i 1952-57. Han var arveprins Gustaf Adolfs adjutant i årene 1938-47. I tillegg var han virksom som lærer ved den svenske flykrigshøyskolen og den kongelige sjøkrigsskolen.
Det fantes to høyt verdsatte svenske GRU-agenter i denne perioden, en hadde kodenavnet Ørnen (Wennerström), i tillegg var det også en agent som gikk under kodenavnet Getingen («vepsen»). Vedkommendes identitet er aldri blitt klarlagt.
Allerede i 1943 fikk den svenske Säkerhetspolisen (Säpo) mistanke om at Wennerström arbeidet i tysk tjeneste, og i 1947 ble det funnet indikasjoner på at han hadde inngående kontakter med Sovjetunionen, men dette kunne ikke tilstrekkelig bevises.
Avslørt som spion
Mot slutten av 1950-tallet ble spaningen mot Wennerström intensivert, og hans hushjelp ble vervet som agent for Säpo. I juni 1963 meldte hun at hun hadde funnet noen gjemte filmruller. Filmene viste seg å inneholde bilder av graderte dokumenter og Wennerström ble pågrepet noen uker senere, 20. juni 1963.
Han ble dømt til livsvarig straffarbeide, men 6. oktober 1973 bestemte regjeringen Palme å omgjøre straffen til 20 års fengsel, noe som medførte at han kunne prøveløslates etter at halve straffen var sonet. 6. september 1974 belsuttet riksdagen å innvilge prøveløslatelse.
Han skrev sine memoarer etter løslatelsen. Han begrunnet sine handlinger med at han bidro til å opprettholde terrorbalansen og derigjennom freden.
Innflytelse
Den svenske rockegruppen Reeperbahn (med blant andre Olle Ljungström) har skrevet en melodi med tittelen «Kalla kriget» som handler om Stig Wennerström.
Lena Adelsohn Liljeroth
Lena Elisabeth Adelsohn Liljeroth (født 24. november 1955 i Spånga) er en svensk politiker for det konservative partiet, Moderaterna. Hun har vært medlem av Sveriges Riksdag siden 2002 og kulturminister i Regjeringen Reinfeldt siden 2006. Fra 1. januar 2007 ble hun også sjef for det nye Kulturdepartementet (kulturpolitikken var frem til da lagt til Utbildnings- och kulturdepartementet). Hun er bosatt i Stockholm.
Hun har vært medlem av det moderate partiet siden hun var 14 år, og ble innvalgt i bystyret i Stockholm i 1998. Etter at hun ble valgt inn i Riksdagen, var hun medlem av kulturutvalget frem til 2006.
Hun er gift med Ulf Adelsohn, tidligere partileder for Moderaterna. De ble introdusert av Carl Bildt og giftet seg i 1981.
Liste over tyske biler
Liste over tyske biler prøver å vise hver tyske bil noen gang laget av en produsent.
Audi
Maybach, Lamborghini (eies av VW), Bugatti (eies av VW), Bentley (eies av VW) (1909-1939; 1965- )
BMW
(1916- )
Mercedes-Benz
(1926- )
Opel
(1898- )
Porsche
(1931- )
Volkswagen
(1937- )
Asa av Juda
Asa var ifølge Bibelen en konge i tostammeriket Juda i den tidligere delen av kongetiden. Historien om ham står i 2. Krønikebok fra kapittel 14 – 16.
Asa var sønn og etterfølger av Abia. Asa viste seg å være en fremragende styresmann og en som tjente Gud. Han gjorde mye for å fremme tilbedelsen og han fjernet avgudene. Da det ble krig med kong Serah fra Nubia, gikk han til kamp og vant.
Senere i sin regjeringstid sies det imidlertid at han begynte å oppføre seg dårligere. Da det ble en kamp mellom ham og tistammerikets konge Basja, stolte han ikke på Gud. Isteden inngikk han et kompaniskap med Arams konge Ben-Hadad. Da kom det en profet til ham og irettesatte ham. Men han ville ikke høre på profeten og fikk ham satt i fangenskap.
Det fortelles til slutt i 2. Krønikebok 16 om hans storslåtte begravelse.
Geriljamarkedsføring
Geriljamarkedsføring betegner strategisk bruk av ukonvensjonelle og billige markedsføringsmetoder. Markedsføringen kan for eksempel skje ved hjelp av graffiti, klistremerkekampanjer eller flash mobs. Geriljamarkedsføring er nøye planlagt og målrettede, men forbrukerne og målgruppen vil ofte oppleve dem som uventede og spontane hendelser. Målet med geriljamarkedsføring er å skape en unik, engasjerende og tankevekkende reaksjon fra målgruppen. Begrepet ble skapt og definert av Jay Conrad Levinson i boken Guerrilla Marketing. Begrepet er senere blitt referert til i markedsføringslærebøker.
Begrepet «geriljamarkedsføring» brukes i dag ofte løselig om en rekke undergrupper, blant annet:
Opprinnelig var det små og mellomstore bedrifter (SMB) som drev geriljamarkedsføring. I dag er det blitt stadig mer vanlig at også store bedrifter tar i bruk slike metoder.
Lysbotn kraftverk
Lysbotn kraftverk er et vannkraftverk i Helvetesdalen på Senja i Troms og Finnmark fylke.
Kraftverket utnytter et fall fra inntaksmagasinet i Nedre Fossvatn (utgjør sammen med Øvre Fossvatn Lappegamvatnet) til Lysvatnet Nedre Hestvatn og Svartholvatnet er magasiner for verket. Magasinkapasitet er på 21,59 GWh.
Rørgata ned til stasjonen gjennomgikk en totalrenovering i 1991. Da ble alt mesteparten av det gamle treverket i rørgata byttet ut med glassfiber, mens noen deler enda består av treverk og stål. Samtidig ble kraftstasjonen revet og bygd opp på nytt.
Det er installert en horisontal francisturbin på 5,4 MW. Gjennomsnittlig årsproduksjon er på 28 GWh.
Eier og operatør er Troms Kraft Produksjon AS.
Sikring (jus)
Sikring var en straffereaksjon og frihetsberøvelse for alvorlige forbrytelser, der vedkommende person på grunn av sinnslidelser ble ansett å være en fare for samfunnet ved å senere kunne begå de samme handlinger som vedkommende var dømt for.
Maksimal sikringsdom var 10 år.
Sikring kunne brukes som en straffereaksjon alene, men mest vanlig var å tildele straffen i tillegg til en ordinær fengselsdom. I Lilandsaken ble for eksempel Per Liland dømt til livsvarig fengsel og 10 års sikring.
Robert Normann
Robert Uno Normann (født 27. juni 1916 på Sundløkka i daværende Borge kommune, nå Fredrikstad, død 20. mai 1998) var norsk gitarist, og han regnes som en av jazzgitarens pionerer.
Jazzgitarens Greta Garbo
Normann var selvlært utøver på trekkspill og tenorsaksofon, men etter hvert med gitar som hovedinstrument. Han var en av swingepokens mest ettertraktede solister i Norge, og også en pioner på elektrisk gitar. Sin første el-gitar satte han istand allerede i 1939 ved å konstruere en pickup av koppertråd, magneter og bek, stjålet fra offentlige telefoner, fortalte Normann i et intervju med Jon Larsen.
Spillestil
Normanns spillestil kan forlede noen til å tro at Django Reinhardt var inspirator, men etter eget utsagn lyttet han aldri til innspillingene med den franske gitaristen, men til amerikanske musikere som Teddy Wilson og Leon Chu Berry, samt diverse trekkspillere. Fra 1955 var han mindre aktiv i jazzsammenheng, blant annet på grunn av betydelige alkoholproblemer.
Fjernsynsinnspillinger
Normann var en av de første som startet med trickinnspillinger i Les Paul-stil. I Normanns repertoar finnes også konsertnummer for trekkspill, arrangert for og fremført på gitar. Normann ble eksponert gjennom pauseprogram produsert for NRK fjernsynet i 1971 og -74. Som studiomusiker er Normann foreløpig registrert med deltakelse i nær 1300 produksjoner (Kilde: Robert Normanns Diskografi – Seksjon «Øvrig Diskografi»), og hadde i perioden 1968-82 musikalsk ansvar for flere oppsettinger for Riksteatret. Han har tonesatt flere visetekster, blant annet av Alf Prøysen, og har ellers komponert musikk for film og teater og småstykker inspirert av jazz og norsk folkemusikk.
Pensjonist
Normann trakk seg tilbake som aktiv musiker i 1982, og viet sine interesser til småbruk og oppfinnelser, som spente fra spesialkonstruert borkrone til automatisk eggvender og «evighetsmaskin» (Kilde: Galleridokumentasjon. Avsnitt «Dokumentasjon» – «Perpetum Mobile, bygd av Robert Normann»). Inspirert av gjenutgivelsene på Hot Club Records, produsert av gitaristen Jon Larsen, gikk Robert Normann i 1992 studio, for siste gang, med musikk han kalte «Syv stubbær for én gitar og trommer». Hans faste bassist Håkon Nilsen var nå borte, og Robert erstattet ham ved å plassere en mikrofon med oktavboks over de tre laveste gitarstrengene. Den i sin tid legendariske slåsskjempen trakk seg etterhvert mer og mer bort fra omverdenen, og levde sine siste tiår i isolasjon i Kvastebyen i Skjeberg i Østfold, derav Knut Borges karakteristikk «jazzens Greta Garbo».
Organisasjonen «Robert Normanns Venner»
Robert Normanns Venner ble stiftet i 1999, med det formål å samle og videreformidle informasjon om Robert Normanns kunstneriske virke. Foreningen hadde tidligere tilhørighet i Sarpsborg i Østfold, men ligger i dag under Normann Records, som drives av familien Normann med Wenche Normann som daglig leder.
Kuriosa
I visa Tanta til Beate av Lillebjørn Nilsen refereres det til en jazzkafé i Oslo i eldre tider, "Da hun og Ole Willy syns det var så billig på Angleterre,/og Robert Normann visste hvordan Django spelte". Django er en referanse til sigøynermusikeren Django Reinhardt.
Xylocarpus
Xylocarpus  er en planteslekt i mahognifamilien (Meliaceae), som tilhører ordenen Sapindales. De vokser i tropene fra østlige Afrika i vest, via Indiahavet til Sørøst-Asia til Stillehavet inkludert Tonga. Artene er i det alt vesentlige eviggrønne løvtrær (mangrovetrær).
Rydårboken
Rydårboken (latin: Annales Ryenses) er en årbok fra middelalderen fra Ryd kloster ved Flensborg fjord skrevet i siste halvdel av 1200-tallet.
Boken omhandler Danmarks historie fra sagntiden til 1288. Den er utarbeidet som en fedrelandshistorie fra sagntiden til 1288, og gir en kort sammenhengende fortelling om hver konge.
Fra kong Dan til Svend Estridsen har beretningen nærmest krønikeform, men fra og med år 1157 skifter teksten karakter og blir til en årbok. Denne oppbygging følger eksemplet fra Lundeårboken. I begge avsnitt utnyttes eldre kilder (bl.a. fra Saxo Grammaticus og klostrene i Sorø og Colbaz), men det er også en del stoff, som ikke kjennes fra andre steder.
I årboken finnes også den første dokumentasjon av franciskanernes ankomst til Danmark.
Den latinske tekst er kun overlevert i en enkelt avskrift fra middelalderen, mens der kjennes hele tre avskrifter på dansk fra samme tid. De danske tekstene avviker dog en del fra hverandre. Boken har kommet til å spille en vesentlig rolle for yngre årboksarbeider og historieskrivning, f.eks. blir den benyttet av Arild Huitfeldt i hans verk Danmarks Riges Krønike.
Alvik tunnelbanestasjon
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje), Nockebybanan og Tvärbanan. Den ligger mellom stasjonene Kristineberg og Stora Mossen.
Den ble tatt i bruk 26. oktober 1952 da strekningen Hötorget – Vällingby tunnelbanestasjon ble innviet. Samtidig ble Nockebybanan en tilknytningslinje med bytte direkte over plattform.
Stasjonen består av to utendørs plattformer. De ytre sporene brukes for tunnelbanen, og de indre for Nockebybanens sporvogner.
Abia av Juda
Abia (eller Abijam; hebraisk: אֲבִיָּה, ʼĂḇiyyāh, «min far er Jahve»; gresk: Αβια; latin: Abia) var ifølge Den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) den fjerde kongen av huset David og den andre kongen i kongedømmet Judea. Han var sønn av Rehabeam og sønnesønn av Salomo.
Familie
Andre krønikebok 12:16 forteller at «Så gikk Rehabeam til hvile hos sine fedre. Han ble gravlagt i Davidsbyen, og hans sønn Abia ble konge etter ham.» Samme kilde forteller at hans mor het Mikaja og var datter av Uriel fra Gibea, men Første Kongebok hevder at «Hans mor het Maaka og var datter av Absalom» Abia rapporteres i både Kongebøkene og i Krønikebøkene som beslektet med Asa av Juda. Det er klare selvmotsigelser i de bibelske redegjørelsene om Abias familie. Et antall teorier har blitt foreslått for å forklare dem,  men ingen forklaring har sammenfattet alle tilgjengelige kilder eller vist seg fullstendig overbevisende. Abia hadde fjorten hustruer og produserte 22 sønner og 12 døtre.
Abias styre
Som følge av Rehabeams død ble han etterfulgt av sin sønn Abia som konge av Judea. I henhold til Andre Krønikebok skjedde det i det attende regjeringsåret til Jeroboam, som styrte i det nordlige kongedømmet Israel. Abia styrte i tre år, og hans regjeringstid var et anstrengende og ikke vellykket forsøk på å bringe de ti jødiske stammene i nordlige Israel tilbake til deres troskap.
Som følge av at Abia ble konge, samlet han en stor hær og marsjerte nordover for å gjenforene Israel med Judea. Han holdt en tale på «Semarajim-fjellet i Efraims fjelland», men samtidig ble han omringet av Jeroboams styrker, som talte hele 800,000 utvalgte menn. Abia hadde selv 400,000 utvalgte menn. Begge disse antallene synes ekstremt overdrevet eller ment symbolsk. Likevel vant Abia en overveldende seier, og erobret de israelittiske byene Betel, Jesjana og Efron og de tilknyttede landsbyene. Til tross for seieren ble ikke de to kongerikene forent.
Kronologiske avvik
I henhold til Andre Krønikebok ble Abia konge av Judea i det attende regjeringsåret til Jeroboam og styrte i tre år. I henhold til dette har bibelforskeren William F. Albright datert hans styre til 915–913 f.Kr. Edwin R. Thiele har justert dateringen til 914/913 – 911/910 f.Kr. Som forklart i sin artikkel om Rehabeam inneholder Thieles kronologi for de første kongene i Juda en indre inkonsekvens som senere forskere korrigerte ved å datere disse kongene et år tidligere.
Shi (poesi)
I sistnevnte snevrere betydning omfatter shi de to formene gushi og jintishi. Motivet i diktene er høyst varierende; særskilt vanlige er kanskje vemod, landskapskildringer og fredfullt landliv, men også bitende samfunnskritikk forekommer, rettet for eksempel mot krigens gru, eller korrupsjonen ved hoffet. For de dannede samfunnsklassene i keisertidens Kina var det selvsagt at man skulle være godt kjent med shi-poesien. Det har også inngått i de keiserlige embedseksamener å forfatte shi-dikt.
Gushi
Gushi (古詩; Gŭshī) eller gutishi (古體詩, Gŭtǐshī – «gammelvers») er vers med enten fem eller syv stavelser (skrifttegn) i hver rad. Ordet brukes særlig for å få frem at et dikt ikke er en jintishi.
Jintishi
Jintishi (近體詩, jìntǐshī) er det versemål som fremfor alle andre ble anvendt for korte, impresjonistiske dikt, svært ordknappe og sterkt konsentrerte. Diktene kan derved minne om japanske haiku, skjønt de sistnevnte driver konsentrasjonen enda lenge. Versteknisk følger jintishi ytterst detaljerte regler – det er altså vanskelig å skrive jintishi, og blant annet derfor har disse dikt i over tusen år i Kina blitt ansett å utgjøre den aller ypperste lyrikken.
Historie
Jintishi ble utviklet under Tang-dynastiet (618–907) fra den eldre formen gutishi. En nyhet var at man tok hensyn til det kinesiske språkets ordtoner og bygde opp versskjemaer for disse. Fra sin tilkomst og helt til det frie vers' gjennombrudd under 1900-tallet kan jintishi sies å ha vært betraktet som det fremste versemålet i kinesisk lyrikk. Også etter den klassiske kulturs sammenbrudd i samband med Fjerde mai-bevegelsen i 1919 har man nå og da forfattet jintishi. For eksempel publiserte Kinas kommunistiske partis mangeårige formann Mao Zedong flere dikt skrevet på dette versemålet. Jintishi fikk betydning også utenfor Kina; i Vietnam ble den under navnet Đường luật like dominerende som i Kina, og i Japan har muligens haikuen blitt utviklet fra den enstrofige jintishien.
På 1900-tallet kom sjangerens strenge metrikk-regler til å bli opplevd som en tvangstrøye som man så gjorde opprør mot. Også selve språket ble nå foreldret; jintishi hadde alltid blitt forfattet på klassisk kinesisk, og diktenes begrensede lengde var avpasset for dette korthuggete språket. Men i den nye talespråkslitteraturen som vokste fram strakk ikke versets format til. Ikke desto mindre regnes jintishi, særskilt de fra Tangdynastiet, som en umistelig del av Kinas litterære arv. Det lille formatet, og de strenge reglene har gjort at man har sammenlignet jintishien med et lite maleri, der man innen en trang men kunstfullt utført ramme tegner et øyeblikksbilde av tilværelsen.
Særlig kjente for sine jintishi er Li Bai (Li Po), Du Fu (Tu Fu), Wang Wei, Meng Haoran og Bai Juyi (Po Chü-i), samtlige fra 700- og 800-tallet.
Et eksempel på jintishi
Slik kan en jintishi se ut, med skrivetegn, i transkripsjon og i norsk oversettelse:
Overnatting ved De-floden, av Meng Haoran.
Eller på flytende norsk:
Rytme, rim og annet
En jintishi har enten fire eller åtte rader. Den åtteradige formen kan man om man vil oppfatte som tostrofet, men de to strofene har ikke helt samme oppbygning. Alle rader i en jintishi har like mange stavelser, enten fem eller syv, og det fins en cesur, en naturlig pause, før tredje stavelse fra radens slutt. Til forskjell fra i japanske vers er det lett å telle stavelsene, for på kinesisk utgjør hvert skrifttegn en stavelse. Hver rad er en avsluttet frase; kinesiske vers arbeider ikke med versbindinger eller uventede setningsslutt midt i en rad.
I den tostrofige varianten skal rad tre og fire være av lik oppbygning – man sier at de oppviser parallellisme – og likeså skal rad fem være parallell med rad seks. Mer presist innebærer parallellismen at radene har samme grammatiske oppbygning. Dersom for eksempel stavelse 1 og 2 i den ene raden er et adverb skal også stavelse 1 og 2 i annen rad være adverb; dersom stavelse 3 i den ene raden er subjekt skal også stavelse 3 i den andre raden være subjekt og så videre. Naturligvis er det bra om radene ligner hverandre også i innhold.
Selv i enstrofet – altså fireraders – jintishi kan parallellisme forekomme, men det er ikke nødvendig. I diktet Overnattning vid De-floden ovenfor har vi parallellisme mellom rad 3 og 4.
Jintishi benytter sluttrim likesom europeisk vers, det vil si de rimende ordene slutter på samme vokal og konsonant. Rimet ligger på den siste stavelsen i partallsradene, ofte også på siste stavelse i diktets første rad. Man har et og samme rim gjennom hele diktet, også i den tostrofige varianten. Rimene i de gamle diktene er ofte ikke helt rene når man leser med nåtidsuttale, det har skjedd lydforskyvninger siden Tang-dynastiet. I Overnatting ved De-floden er rimordene xīn og rén.
Tonesystemet
Tonereglene i jintishi svært innviklede. I virkeligheten dreier det seg om to skjemaer uten samband med hverandre. Det ene skjemaet berører radens nestnestsiste og siste stavelse, det andre berører stavelser med partall, altså nummer 2 – 4 – 6. Kinesisk verslære regner bare med to toner; den ene kalles jevn (平, píng) og den andre skrå (仄, zé). Dette er en forenkling sammenlignet med det talte språk: Middelalderkinesisk fra Tang-tiden hadde i virkeligheten fire forskjellige toner, men når det gjaldt poesi ble en av tonene regnet som jevn og de øvrige tre som skrå. Når man idag leser de gamle diktene med samme uttale som i nåtidens mandarin, kan man for det meste lett avgjøre om et ord hadde jevn eller skrå tone. Ord som i mandarin har første eller andre tone (skrevet med makron ā respektive akutt aksent á) bruker nemlig i verslinjen å ha jevn tone, og ord med tredje eller fjerde tone (bue ǎ respektive accent grave à) i mandarin har skrå toner i verslinjen. Systemet blir imidlertid klusset til av at en del ord som hadde skrå tone (nærmere bestemt ord som i middelalderen sluttet på klausul) har kommet til å få første eller andre tone i dagens mandarin.
Toneskjemaet i stavelsene 2-4-6
I disse stavelser alternerer tonene. Første rad har enten vekslingen jevn–skrå–jevn  eller skrå–jevn–skrå. Strofens siste rad har i disse stavelser samme toneskjema som første rad, mens strofens to indre rader har de motsatte tonene. Dersom radene bare har fem stavelser strykes naturligvis stavelse 6 fra skjemaet.
I Overnatting ved De-floden har dog rad 1 uventat nok zhōu – yān, altså to jevne stavelser, så her har forfatteren brutt reglene, noe som faktisk forekommer ofte. Dersom vi imidlertid later som om yān har skrå toner så stemmer resten av verset. Rad 2 har mù (skrå) – chóu (jevn), rad 3 kuàng (skrå) – dī (jevn) og rad 4 qīng (jevn) – jìn (skrå).
Kents Hill, Monkston and Brinklow
Kents Hill, Monkston and Brinklow er et verdslig sogn i Milton Keynes. Det ble opprettet i 2001, da distriktet ble delt inn i sogn.
Shi (poesi)
Toneskjemaet i stavelsene 2-4-6
Om diktet har to strofer, har stavelsene 2–4–6 akkurat samme skjema i andre strofens rader som i første strofens.
Kents Hill, Monkston and Brinklow
Sognet omfatter som navnet sier Kents Hill, Brinklow og Monkston, og er avgrenset av Chaffron Way, Broughton Brook, Newport Road, Groveway, Brickhill Street, Standing way og elven Ouzel.
I den vestlige delen av Kents Hill finner man Open University, og i Brinklow finner man et lite industriområde som domineres av Waitroses distribusjonssenter. Ellers består sognet for det meste av bolig- og naturområder.
Demning
En demning eller dam er en barriere for å hindre, omdirigere eller senke strømmen til rennende vann. Dette danner som regel et reguleringsmagasin eller vannreservoar som kan tappes av og brukes til irrigasjon eller kraftproduksjon. Betegnelsen stem brukes over store deler av Norge om eldre og mindre demninger tilknyttet bekkekverner og sagbruk. Små dammer med overløp kalles også terskler eller grunndamer, og brukes særlig for å skape vannspeil i elver med liten vannføring. De fleste dammer har damluker hvor vannet kontrollert kan tappes ut (f.eks inn til et vannkraftverk). Nederste del av dammen kalles damfot, mens toppen kalles damkrone.
Det er mer enn 45 000 – 50 000 demninger av mer enn 15 meters høyde i verden, og de regulerer om lag 60 % av verdens større vassdrag. Av disse befant 22 000 eller 46 % seg i Kina i 2003, fulgt av USA (14 %), India med over 4 300 demninger (9 %), Japan (6 %), Spania (3 %), Canada (2 %), Sør-Korea, Tyrkia (1 %), Brasil, Frankrike, Sør-Afrika, Mexico, Italia, Storbritannia og Australia. Fra selvstendigheten i 1947 til år 2000 økte antallet større demninger i India fra 300 til 4 300. Av samtlige elver i verden antas halvparten å være oppdemmet.
Av verdens demninger regnes 300 som gigantiske. Verdens demninger kan magasinere 15 % av den globale avrenningen av ferskvann, mens enkelte elver får mer enn 100 % av sin gjennomstrømming regulert av demninger, slik at avrenningen til havet er lavere enn gjennomstrømmingen lengre oppe. Elver som har mer enn 100 % av vannstrømmen regulert er: Manicouagan (Canada), Colorado (USA), Rio Negro (Argentina), Volta (Ghana), Eufrat-Tigris, og Mae Khlong (Thailand).
Demninger har ofte miljøkonsekvenser, med oversvømming av biotoper ovenfor dammen, og uttørking av våtmarker samt tap av fruktbarhet i jordbruk nedenfor. Dessuten øker forekomsten av malaria nær større demninger.
Type dammer
Menneskelige anlagte dammer blir klassifisert etter bygningstype, beregnet bruk og høyde. Basert på type og bygningsmateriale er dammer klassifisert som tømmer-, mur-, betong- og fyllingsdammer, med flere underkategorier. Av fyllingsdammer finnes både jord- og steinfyllingsdammer. Av betongdammer finnes hovedsakelig buedammer, platedammer, lamelldammer og gravitasjonsdammer.
Det er imidlertid ikke bare mennesker som bygger demninger. Bevere (Castor), som er store gnagere, anlegger nemlig også dammer, og beverdemningene kan anta betydelige dimensjoner. I Wood Buffalo nasjonalpark i Alberta, Canada, ble det ved en tilfeldighet i 2007 oppdaget en enorm beverdemning, som viste seg å måle hele 850 m.
Bruk av dammer
Beregnet bruk inkluderer vann til irrigasjon, drikkevann, vannkraft, forenkle navigasjon, parker, lage habitat for fisk og dyr, flomkontroll eller kontrollere spillvann fra industrien (f.eks gruver). Få dammer brukes til alle formålene, men det finnes noen flerbruksdammer som brukes til mer enn en.
I Norge ble dammer tidligere bygd for å skaffe vann til bl.a. bekkekverner, sagbruk, mølledrift, jernverk, gruvedrift, tømmerfløting og isproduksjon. Disse dammene ble som regel bygd av tre (tømmerkistedammer) eller hogde steinblokker (murdammer). Mange av murdammene står fortsatt, bl.a. Farrisdammen ved Larvik som ble bygd i perioden fra 1758 til 1765.
Høydemessig deles de inn i tre grupper, lavtrykkstasjoner som har ett fall på opptil 70 meter, mellomtrykk som har fallhøyde fra 60 til 250 meter, høytrykkstasjoner er vannkraftverk med en fallhøyde på over 250 meter.
Ofte lages det tunneler fra andre innsjøer som går til inntaksmagasinet for å øke kraftproduksjonen ved kraftverket uten å måtte bygge et nytt kraftverk.
Enkelte ganger blir også diker bygget rundt deler av for å hindre flom i områdene rundt magasinet. Diker brukes også for å gjøre områder under vann til landområder, dette har blitt brukt flere ganger i Nederland gjennom historien.
En overløpsdemning er designet for å flomme over og blir brukt i flomkontroll. Dammer som ikke tåler overtopping, og hvor et dambrudd vil få negative konsekvenser for mennesker, miljø eller eiendom, må være utstyrt med flomløp.
Omløpsdammer
Omløpsdammer er demninger hvor bare deler av vannet blir ført vekk fra det opprinnelige elveleiet.
Fangdam
En fangdam er primært et tiltak for å fange opp og hindre at erodert jord og næringsstoffer kommer ut i nedstrøms vann og vassdrag. Det bør betraktes som et sekundærtiltak eller «siste skansetiltak» når alle andre tiltak på et jorde er utført. Fangdammer er mest aktuelt i åkerbruk hvor partikkelavrenningen er et problem, men også i intensive husdyrdistrikter hvor tråkk på beiter er betydelig, og hvor avrenning etter spredning av husdyrgjødsel er et problem. Tiltaket er spesielt effektivt hvis fosforinnholdet (P-AL) i dyrkingsjorda oppstrøms dammen er høyt.
Tømmerkistedam
Tømmerdammer ble mye brukt i tidlige faser av den industrielle revolusjonen grunnet byggetiden og den lette konstruksjonen. De brukes sjelden i moderne tid grunnet den begrensede levetiden og den begrensede byggehøyden for slike konstruksjoner. Tømmerdammer er delt inn i to typer: Tømmerkistedammer er bygd opp av tømmerstokker på samme måte som laftede hytter. Den andre typen er bygget av planker, noe som gir mange forskjellige konstruksjonsmuligheter. Tømmerdammer i form av pinner og små stokker i tillegg til gjørme og steiner blir brukt av bevere.
Fyllingsdammer
Fyllingsdammer er laget av komprimert jord, og har to hovedtyper: stein- og jordfylte. Fyllingsdammer baserer seg på tyngdekraften på samme måte som gravitasjonsdammer (massivdammer) baserer seg på betongens vekt for å holde den stabil.
Steinfylte dammer er bygget opp av steinmasser i ulike soner. Typen masse bestemmes av bruken, kjernen er ofte laget av asfalt, betong eller morenestein. Deretter er det en filtersone av grus, før det blir større og større steiner etter som du kommer lenger ut i demningen (ut fra kjernen).
Jordfyllingsdam
En jordfyllingsdam består enkelt sagt av en jordvoll rett over elven eller innsjøen som skal demmes opp. Forhold mellom høyde og bredde for sidene er typisk 1:3, og demningen blir dermed svært bred. For en 25 meter høy demning kan bredden i bunnen bli 250 meter. Ofte er det nødvendig med en tetningskjerne for at den skal bli tilstrekkelig tett. Det er også nødvendig å steinsette demningen for å unngå at vannet eroderer hull gjennom den. Jordfyllingsdammen er billig og egner seg om den kan gjøres lav.
Steinfyllingsdam
Steinfyllingsdammen er som navnet sier bygget av stein og er en gravitasjonsdam. Den har sterkt skrånende vegger både mot vannsiden og luftsiden. Ofte brukes sprengt stein fra kraftanleggets vanntunneler. I kjernen er det en kjerne for å gi tetting, og som kan være laget av morenegrus og -sand eller asfaltkjerne. En annen løsning er såkalt frontaltetting, det vil si at det er lagt et tettende lag over demningens vannside. Denne må også være solid for å motstå bølger og is. Tettingen lages av betong, treplanker, asfalt eller asfaltbetong. Prinsippet for steinfyllingsdammen er at hver stein og hvert sandkorn holdes på plass av massene rundt. I en fylling av morenekjerne er det en langsom transport av vann tvers gjennom, men fordi massene i midten er svært fine blir strømningsmotstanden stor og lekkasjen tilsvarende liten.
Betongdammer
Betongdammer kan i hovedsak deles i gravitasjonsdammer, platedammer og hvelv/buedammer.