cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jesse Vassallo
Jesus David «Jesse» Vassallo Anadón (født 9. august 1961 i Ponce, Puerto Rico) er en puertoricansk tidligere svømmer som internasjonalt konkurrerte for USA. Vassallo ble dobbelt verdensmester da han i 1978 tok gull på 200 m rygg og 400 m medley under langbane-VM i Berlin. Han tok også sølv på 200 m medley under det samme mestereskapet. I 1979 tok han to gull og én sølv under Panamerikanske leker i San Juan.
I 1978 ble Vassallo kåret til Årets svømmer i verden av det amerikanske magasinet Swimming World Magazine.
Radmila Drljača
Radmila Drljača (født 21. desember 1959), jugoslavisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Drljača vant en olympisk sølvmedalje håndball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun spilte på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i håndballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Det var seks lag som deltok og turneringen ble gjennomført med seriespill der alle lagene møttes en gang. Jugoslavia vant tre kamper og tapte en og spilte en uavgjort. Drljača spilte tre kamper i turneringen.
Arunas Gliaudelis
Arunas Gliaudelis (født 13. september 1982) er en litauisk terrengsyklist.
Robert Recorde
Robert Recorde (ca. 1512–1558) var en walisisk fysiker og matematiker. Han oppfant likhetstegnet (=).
Publikasjoner
Recorde publiserte en rekke arbeider innen feltene matematikk og medisin, hovedsakelig i formen av den dialog mellom professor og student, slik som:
Sherburne sier at Recorde også utgav Cosmographiae isagoge, og at han skrev bøker ved navn De Arte faciendi Horologium og De Usu Globorum et de Statu temporum. Recordes hovedbidrag til utviklingen av algebra var måten å systematisere dens notasjon.
RS 56 «Olav Ringdal jr.»
Skøyta ble donert av skipsreder Olav Ringdal som også ønsket at den skulle navngis etter hans sønn Olav Ringdal jr. som falt under andre verdenskrig.
Fartøyet har gjennomgått noen endringer underveis i sin tjeneste for Redningsselskapet. I 1972 ble hovedmotor skiftet og i 1973 ble dekkshus/styrehus skiftet og innredningen fornyet.
Frem til 1983 var «Olav Ringdal jr.» i tjeneste som redningsskøyte og berget 44 personer fra «den visse død», 15 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 592 fartøy.
Idag er «Olav Ringdal jr.» eid av Kjell-Morten Ronæs, og hjemmehørende på Bru hvor den brukes som charterbåt.
«Olav Ringdal jr.» ble i 2008 satt på Riksantikvarens liste over verneverdige fartøy, men statusen ble opphevet i forbindelse med eierskifte i 2017.
Differanse
Differanse er resultatet av en subtraksjon. Minuend minus subtrahend er lik differanse. Hvis minuend og subtrahend er like store, er differansen null.
Eurovision Song Contest 1956
Eurovision Song Contest 1956 var den første utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Finalen ble organisert av EBU og produsert av de sveitsiske vertskringkasterne Radiotelevisione svizzera (RSI) og Società svizzera di radiodiffusione (SRG SSR). Arrangementet ble offisielt kalt Gran premio Eurovisione 1956 della canzone europea og ble avholdt torsdag 24. mai 1956 i Teatro Kursaal i Lugano i Sveits. Programleder var den sveitsiske tv-programlederen Lohengrin Filipello, og Fernando Paggi ledet orkesteret. Svært få europeere hadde fjernsyn på denne tiden, og sendingen var derfor i stor grad lagt opp som en radiosending. Tv-opptaket fra finalen er heller ikke bevart, kun deler av vinnerfremføringen samt et lydopptak av det meste av sendingen.
Konkurransen var i stor grad inspirert av den italienske Sanremo-festivalen som hadde blitt avholdt årlig siden 1951. Den italienske kringkasteren Rai foreslo for EBU at man kunne lage en europeisk variant av sangkonkurransen, og en egen komité ledet av Marcel Bezençon, fikk fart på planene i februar 1955. Samme høst ga EBUs generalforsamling grønt lys for sangkonkurransen, og regelverket ble meislet ut de påfølgende månedene. Fortsatt er flere av reglene gjeldende, men den den første utgaven var unik på flere måter. Blant annet deltok hvert land med to låter, og avstemningen var hemmelig. Jurymedlemmene kunne også stemme på sangene fra sitt eget land.
Syv land med til sammen 14 melodier deltok. Hvert land hadde en jury bestående av to medlemmer som ga fra 1 til 10 poeng til hver melodi. Bare vinneren ble offentliggjort, de andre plasseringene forble ukjent. Finalen ble vunnet av vertsnasjonens Lys Assia med sangen «Refrain». Dette var Sveits' eneste seier frem til 1988, da Céline Dion vant i Dublin med «Ne partez pas sans moi».
Gryende europeisk tv-samarbeid
I 1950-årene var Europa fremdeles sterkt preget av etterdønningene etter andre verdenskrig. Vinteren 1950 inviterte britiske BBC 23 europeiske kringkastere til en konferanse i Torquay. Målet med konferansen var å legge til rette for bedre internasjonalt samarbeid og utveksling av tv- og radioprogrammer. Resultatet ble at kringkasterne 12. februar 1950 etablerte Den europeiske kringkastingsunion (EBU).
Utover i 1950-årene utviklet tv-samarbeidet seg sakte, men sikkert fremover. En av de første store begivenhetene var kroningen av dronning Elizabeth II i juni 1953. Kroningen ble overført direkte i Storbritannia samt Belgia, Frankrike, Nederland og Tyskland. Året etter var det flere nye internasjonale tv-overføringer over Eurovisjons-nettverket, blant annet blomsterfestivalen La Fête des narcisses i Montreux, en omvisning i Vatikanet og en Royal Navy-parade for dronning Elizabeth.
Den største begivenheten var imidlertid overføringen av Fotball-VM fra Sveits i 1954. Dette var første gang mesterskapet ble overført på fjernsyn. Den sveitsiske allmennkringkasteren SRG SSR betalte knapt noe til det sveitsiske fotballforbundet for rettighetene. Men SRG SSR-sjef Marcel Bezençon hadde lovet forbundet å kompensere evenuelt bortfall av billettinntekter, dersom folk heller valgte tv-skjermen fremfor tilskuerplass på stadion.
Eurovision Song Contest blir til
Inspirert av suksessen fra Fotball-VM var Bezençon ivrig etter å finne nye konsepter for å fremme det europeiske tv-samarbeidet og samtidig promotere EBU. I januar 1955 møttes EBUs programkomité i Monaco. Der skulle komiteen vurdere to tv-prosjekter: en europeisk sangkonkurranse inspirert av italienske Sanremo-festivalen og en by-konkurranse for amatørunderholdere. Komiteen droppet raskt det siste forslaget. I stedet gikk de inn for den internasjonale sangkonkurransen, der formålet var å «oppmuntre til produksjon av originale sanger og å stimulere, gjennom en internasjonal konkurranse, til vennskapelig rivalisering mellom låtskrivere».
Under EBUs generalforsamling i Roma 19. oktober samme år ga unionen endelig grønt lys for sangkonkurransen. EBU aksepterte også tilbudet fra sveitsisk fjernsyn om å arrangere den første finalen i sveitsiske Lugano. Sveits ble valgt på grunn av sin sentrale geografiske plassering i Vest-Europa. Sendingen var på mange måter et stort direktesendt eksperiment innen flernasjonal kringkasting, og Sveits hadde gode direktelinker til resten av Eurovisjons-nettet. EBUs hovedkvarter lå dessuten i Genève.
Syv land meldte seg på, og hvert land stilte med to sanger: Belgia, Frankrike, Italia, Luxembourg, Nederland, Sveits og Vest-Tyskland (omtalt som Tyskland i konkurransen). Danmark og Østerrike ønsket også å delta, men meldte seg ikke på innen tidsfristen. Historien vil ha det til at også Storbritannia ha misset tidsfristen, men i 2017 fortalte EBU at dette ikke var tilfelle. BBC hadde ingen planer om å delta i den første konkurransen, men laget i stedet sin egen nasjonale konkurranse: Festival of British Popular Songs. Den britiske sangkonkurransen ble en inspirasjon for EBU og førte til flere endringer i Eurovision Song Contest året etter. Storbritannia, Østerrike og Danmark debuterte alle i 1957.
Format
Ifølge regelverket var hvert deltakerland representert gjennom en nasjonal allmennkringkaster som var medlem av Den europeiske kringkastingsunion. Hver kringkaster skulle deretter sende inn to deltakermelodier med en maksimal lengde på 3 til 3,5 minutter. Melodiene måtte være originale og aldri ha vært utgitt tidligere. Kringkasterne kunne selv velge hvordan de plukket ut sine melodier, men EBU anbefalte sterkt at bidragene ble valgt ut gjennom en nasjonal finale tilsvarende norske Melodi Grand Prix.
Låtene og notene måtte være EBU i hende senest 10. mai 1956, kun to uker før finalen. I tillegg til notene måtte hver kringkaster også sende inn et lydopptak av låtene samt låtenes originaltekst og en oversettelse til engelsk eller fransk.
Beate Myrvold
Beate Myrvold (født 22. juli 1982 i Bærum) er en norsk kvinnelig fotballspiller. I toppfotballen spilte hun hele sin karriere i Røa.
Eurovision Song Contest 1956
Format
Sangene ble fremført direkte på scenen i Teatro Kursaal og ble akkompagnert av et 24-musikers orkester under ledelse av Fernando Paggi. De landene som ønsket det, kunne sende med sin egen dirigent. Orkestret var satt sammen av RSIs storband Radiosa og en strykerseksjon fra RSIs symfoniorkester. Orkesterprøvene begynte mandag 21. mai, tre dager før finalen.
Beate Myrvold
Myrvold begynte karrieren i Jutul IL, men kom over til Røa i midten av 1999-sesongen. På det daværende tidspunkt spilte Røa i 1. divisjon. Myrvold debuterte mot Gjelleråsen, og spilte hele kampen. I de to neste kampene scoret Beate Myrvold tre mål, og ble dermed fast i laget ut sesongen. I løpet av de tre første kampene i 2000-sesongen markerte Myrvold seg med fem mål og tre gule kort. Myrvold scoret til sammen 19 mål i opprykkssesongen, og var dermed lagets toppscorer. 2001-sesongen ble hard for både henne og resten av laget. Myrvold markerte seg som Røas første målscorer i Toppserien med et reduseringsmål mot Trondheims-Ørn. Myrvold spilte 15 av de 21 obligatoriske kampene, og scoret fire mål, noe som holdt til en delt andreplass på Røas toppscorerliste, ett mål bak Siri Nordby, som da spilte spiss. De to påfølgende sesongene var Myrvold i stor grad i kamp om plassen, og det ble flere kamper fra start eller byttet ut rett etter pause. På tross av en relativt beskjeden 2003-sesong, ble Myrvold tatt ut på U21-landslaget til åpent nordisk mesterskap.
Eurovision Song Contest 1956
Format
Hvert deltakerland stilte med to dommere som var til stede i Teatro Kursaal under sendingen. Dommerne satt i et eget rom i arenaen og fulgte sendingen via små tv-skjermer. De vurderte hvert bidrag, også låtene fra eget land, med en poengskala fra 1 til 10 poeng. De luxembourgske dommerne var forhindret fra å komme til Lugano, og EBU besluttet at de sveitsiske dommerne skulle stemme på Luxembourgs vegne.
Beate Myrvold
2004-sesongen var imidlertid Myrvolds store gjennombrudd i Toppserien. Med ni mål på nitten kamper ble hun toppscorer og en av de faste spilleren, ettersom det ble stadig færre utskiftninger. Myrvold kronet sesongen ved å sette inn 2-0 i cupfinalen mot Asker, i sin 99. offisielle kamp for Røa. Fra da av var Myrvold stort sett fast på laget, men hun scoret ikke så mange mål. Myrvold fikk med seg fire overtidsminutter i 2006-cupfinalen. I 2007-sesongen scoret hun sitt eneste hat-trick, mot Sandviken. Hun la opp som toppspiller etter sesongslutt og sitt andre seriemesterskap.
Eurovision Song Contest 1956
Format
Franco Marazzi hadde regien på sendingen, mens Rolf Liebermann var konkurransesjef og jurypresident med ansvar for teknisk produksjon og avstemningen.
Beate Myrvold
Myrvold spilte noe på rekruttlaget til Røa, før hun i 2010 gikk over til naboklubben Øvrevoll/Hosle. Den 7. september 2010 var hun med på å sikre laget opprykk til 2. divisjon.
Eurovision Song Contest 1956
Deltakende land og bidrag
Syv land debuterte i konkurransen, og hvert land stilte med to bidrag. Oversikt over bidrag, artist, låtskrivere, tekstens språk og oversettelse på norsk. Tabellen er sortert i alfabetisk rekkefølge etter deltakerland.
Sendingen
Finalen ble arrangert i kasinokomplekset Teatro Kursaal torsdag 24. mai 1956. Sendingen startet klokken 21.00 og varte til 22.40 sentraleuropeisk tid. Deltakerlandene stilte med to låter hver, til sammen 14 bidrag. Startrekkefølgen ble trukket på forhånd, men landene kunne bestemme selv hvilket av sine to bidrag som skulle fremføres først.
Den sveitsiske tv-programlederen Lohengrin Filipello ledet finalen. Dette er fremdeles eneste gang sendingen har blitt ledet av mann alene, og kun én av to utgaver uten en kvinnelig programleder; i 2017 ledet tre menn konkurransen. Det skulle også gå 22 år før det igjen var en mannlig programleder i Eurovision Song Contest – da Léon Zitrone ledet finalen sammen med Denise Fabre i 1978.
Etter at de 14 sangene var fremført, gikk juryene i gang med å kåre vinneren. Hvert deltakerland hadde to dommere på plass i Teatro Kursaal. Unntaket var Luxembourg som fikk innvilget at de sveitsiske dommerne stemte på deres vegne. De tolv jurymedlemmene bedømte hver låt, også bidragene fra sitt eget land, med poeng fra 1 til 10.
Mens dommerne ga sine poeng var pausenummeret en opptreden med gruppen Joyeux Rossignols som plystret melodien «Aubade d'oiseaux». Deretter kom Les Trois Ménestrels på scenen og fremførte «Guerre de Troie». Etter dette kom jurypresident Rolf Liebermann på scenen og kunngjorde enkelt og greit at «Refrain» og Lys Assia hadde vunnet. Assia kom deretter på scenen for å fremføre vinnermelodien én gang til. Da hun skulle synge, glemte hun i gledesrusen teksten og måtte be orkesteret starte på nytt.
Sendingen varte i 1 time og 40 minutter, under halvparten så lenge som dagens finaler.
Resultat
Det komplette resultatet fra konkurransen er ikke kjent, og det finnes heller ikke i EBUs arkiver. Fans og historikere har gjort flere forsøk på å rekonstruere avstemningen ved å intervjue jurymedlemmene, men dette har heller ikke resultert i et troverdig resultat.
Dagen etter finalen skrev den italienske avisen La Stampa at Sveits' vinnerbidrag hadde fått 102 poeng, men dette har aldri blitt bekreftet av arrangøren eller EBU. I et intervju med det italienske magasinet Settimana Radio TV etter konkurransen, uttalte SRG SSR-sjef Stelio Molo at det kun skilte 2 poeng mellom «Refrain» og andreplasen, og at de øvrige låtene også lå tett bak. Heller ikke Molos uttalelser har EBU kunnet bekrefte eller avkrefte. Under er deltakerne, med vinneren markert med gul bakgrunn.
Dirigenter
Mens Fernando Paggi var sjefdirigent, hadde flere av landene med sin egen dirigent. Under er en liste over deltakerlandenes dirigenter, listet etter startrekkefølgen.
Kommentatorer og sendinger
Alle deltakerlandene overførte finalen direkte, i tillegg til de «passive deltakerne» Danmark og Østerrike. Britiske BBC viste bare siste halvdel av konkurransen direkte. Under er en oversikt over kommentatorer under Eurovision Song Contest 1956.
Noter
<references group="lower-alpha" />
Laura de Sade
Laura de Sade, også kjent under pikenavnet Laura de Noves (født 1310 i Avignon, død 6. april 1348) var gift med grev Hugues II de Sade.
Hun er blitt utpekt som den Laura som humanisten og kanniken Francesco Petrarca beskrev i sine kjærlighetsdikt. En helt sikker identifikasjon foreligger imidlertid ikke. Laura fikk stor innflytelse på Petrarcas liv og diktning, men det finnes lite sikker kunnskap om henne.
Liv og virke
Laura de Sade fikk elleve barn med Hugues II de Sade: Paul, Audebert, Hugues III (stamfar til slekten de Sade; hertil hørte marki de Sade), Pierre, Jacques, Joannet, Philippe, Augière, Ermessende, Marguerite og Garsende.
I 1348 døde Laura som offer for svartedauden. Merkelig nok skal det ha skjedd på samme dato og time som første gang Petrarca fikk øye på henne.
Etterliv
Da kong Frans I av Frankrike reiste gjennom Avignon i 1533, lot han Lauras grav åpne. I kisten ble det funnet et blyskrin som inneholdt en medaljong og en italiensk sonett. Denne røpet angivelig at dette var levningene etter kvinnen Petrarca hadde gjort berømt. Kongen skal da ha skrevet enda et epitafium på ottave rime, la dette i medaljongen, la denne og sonetten tilbake i blyskrinet, og lot graven forsegle igjen.
Under den franske revolusjon ødela revolusjonære minoritterkirken i Avignon der Laura de Sade lå begravd. Hennes slektning markis de Sade (1740-1814), som ved denne tid fortsatt nøt frihet og politisk innflytelse under navnet Louis Sade, forsøkte forgjeves å få hennes levninger flyttet til en krypt under slektens slott Lacoste, som i nyere tid er blitt kjøpt og restaurert av Pierre Cardin.
Erstatningsansvarsloven
Loven fastslår at det er mulig å kreve erstatning for to kategorier av skader:
Dream Police
Dream Police er et norsk hardrock band fra Fredrikstad, stiftet i 1989. De spiller røff og hard rock, sterkt influert av blues.
Bandet ble oppløst i 1992, men hadde en gjenforeningskonsert i 2009 og har siden spilt sammen ved flere anledninger. Siden 2019 har de gitt ut ny musikk og holdt flere konserter i Norge.
Bandmedlemmene har gjort mye forskjellig i utenom Dream Police. Gitarist Trond Holter spiller også gitar i det norske glamrockbandet Wig Wam, og er der kjent under artistnavnet «Teeny». Vokalist Odd René Andersen er for de aller fleste mest kjent som en av Norges beste soulsangere gjennom tidene. Og trommeslager Ole Petter Hansen har spilt med flere norske og utenlandske internasjonale artister.
Bryopsocidae
Bryopsocidae er gruppe små insekter som tilhører gruppen støvlus (Psocoptera). De er ikke parasitter men lever av ulikt dødt organisk materiale, alger og soppsporer.
Utseende
Små til middelsstore (2-3 mm) støvlus, vingene er fullt utviklede eller forkortede. På forvingene er det hår på årene og langs ytterkanten, bakvingens årer er hårløse. Årene Rs og M er delvis sammenvokst nær roten av vinge. Areola postica (celle ved vingens bakkant) er ikke forbundet med M. Hos hunnen har bakkroppen et mørkt og hardt område på oversiden nær spissen.
Levevis
Disse støvlusene lever i fuktig skog. De er regnet som sjeldne.
Utbredelse
De to artene som er kjent finnes bare på New Zealand.
Nina Jensen (sanger)
Nina Hansine Josefine Jensen (født Borgen 6. mars 1881 i Fredrikstad) var en norsk sanger og sangpedagog.
Familie
Nina Jensen var datter av handelsborger Syver Borgen (f. 1845) og Josefine Olsen (1845-1891). Hun ble i 1906 gift med Oskar Jensen (f. 1879), forvalter av Christiania Banks låneavdeling.
Utdannelse
Nina Jensen studerte sang hos Arne van Erpecum Sem i noe mindre enn et år, før hun i noen måneder var elev av fru Hedenskou. Deretter påbegynte hun sin solistkarierre. Senere hadde hun studieopphold i Wien og Berlin.
Liv og virke
Nina Jensen utmerket seg i overveldende grad med sin debutkonsert i Aulaen 17. mars 1925. Hun høstet strålende kritikker i mange aviser, og den kjente kritikeren Hjalmar Borgstrøm skrev blant annet følgende i Aftenposten: ''Stemmen, en stor, klangskjøn sopran, er av oppsiktsvekkende kvalitet, dertil er teknikken meget godt befæstet. Foredraget tydet paa langt fremskreden musikalsk modenhet, og fru Jensen sang med stor hengivelse, Den umiddelbare sangglæde gjorde især i behandlingen av Wagner et stort indtryk.''
Nicolay Lange-Nielsen
Nicolay Lange-Nielsen (født 2. september 1960) er en norsk skuespiller, bosatt i Oslo. Han er sønn av Sissel Lange-Nielsen og Trygve Lange-Nielsen.
Nicolay Lange-Nielsen ble uteksaminert fra Statens Teaterhøgskole i 1987. Han har vært tilknyttet en lang rekke norske teater og teatergrupper, og var i fra 1995–1996 ansatt ved Nationaltheatret.
Nina Jensen (sanger)
Liv og virke
Denne umiddelbare suksessen gjorde Nina Jensen svært etterspurt som konsertsangerinne, og i tiden som fulgte opptrådte hun i en rekke norske byer. En periode medvirket Jensen i en sanggruppe kalt Kunstnerkvartetten, sammen med Doris Haglund, Olav Sverénus og Alf Due ).
Nicolay Lange-Nielsen
Han har hatt roller i en lang rekke dramaserier- og programmer på NRK, deriblant Offshore og Blodsband. Han spilte rollen som hotellsjef Ragnar Lunde i Hotel Cæsar på TV 2 i perioden 1998–2003. Han hadde også regi på noen episoder av Hotel Cæsar.
Nina Jensen (sanger)
Liv og virke
Under andre verdenskrig var Jensen nærmest fraværende fra konsertscenen, men hun vendte tilbake i 1946.
Nina Jensen virket også som sangpedagog, og blant hennes elever var Olav Werner.
Vesna Radović
Radović vant en olympisk sølvmedalje i håndball under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Hun var målvakt på det jugoslaviske laget som kom på andreplass i håndballturneringen for damer bak Sovjetunionen. Det var seks lag som deltok og turneringen ble gjennomført med seriespill der alle lagene møttes en gang. Jugoslavia vant tre kamper, tapte en og spilte en uavgjort. Radović spilte tre kamper som målvakt i turneringen.
Nicolay Lange-Nielsen
Nicolay Lange-Nielsen er utdannet cand.mag. fra 1998, og har studert litteraturvitenskap, teatervitenskap og medievitenskap ved Universitetet i Oslo.
Vesna Radović
Fire år senere, under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, spilte hun alle fem kampene som målvakt på det østerrikske laget som kom på sjetteplass i håndballturneringen.
Assad Siddique
Assad Siddique (født 1975) er en norsk skuespiller som har medvirket i både TV-serier og filmer. I 2013 fikk han rollen som Harshad Kapoor i Hotel Cæsar.
Siddique er utdannet som eiendomsmegler fra BI, men fant fort ut at meningen med livet hans var å underholde gjennom skuespill og foretok et karriereskifte i 2003. Dog begynte hans TV-karriere allerede på slutten av 1980-tallet, som programleder i første sesong av «Midt i smørøyet», og har vært å se i et bredt utvalg av tv- og filmproduksjoner (deriblant Hotel Cæsar på TV 2).
Cyphonocephalus smaragdulus
Cyphonocephalus smaragdulus er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Montabaur
Montabaur er en turistby og administrasjonsby i Westerwaldkreis i den tyske delstat Rheinland-Pfalz. Byen er samtidig administrasjonsby for Verbandsgemeinde Montabaur, med 24 kommuner, og er utpeget til lokalsentrum.
Cyphonocephalus smaragdulus
Utseende
En middelsstor, metallisk grønn gullbasse, hannene har litt forlengede bein (særlig forbeina) og to nokså lange, oppoverkrummede horn på hodet, disse er forgreinede i spissen.
Montabaur
Inndeling
Montabaur har ut over hovedbyen syv landsbyer med lokalråd (Ortsbezirke).
Cyphonocephalus smaragdulus
Levevis
Larvene utvikler seg mellom råtnende plantemateriale, for eksempel i morkne stokker og oppsamlinger av visne blader. Puppestadiet er ganske langvarig hos denne arten. De voksne billene kommer gjerne til overmoden frukt og steder der det flyter ut sevje fra sår i trær.
Montabaur
Nabokommuner
Nabokommuner er (med klokken fra nord): Dernbach, Staudt, Heiligenroth, Großholbach, Girod, Steinefrenz, Heilberscheid, Nomborn, Daubach, Stahlhofen, Untershausen, Holler, Niederelbert, Arzbach, Kadenbach, Neuhäusel og Hillscheid
Cyphonocephalus smaragdulus
Utbredelse
Arten er utbredt i India (Mysore).
Systematisk plassering
Slekten ble tidligere plassert som en underslekt av Narycius. Identiteten til denne arten er noe uklar, noen kilder regner den som en fargevariant av Narycius opalus.
Fjellgata
Fjellgata finnes en rekke steder:
Burundi under Sommer-OL for ungdom 2010
Burundi deltok under Sommer-OL for ungdom 2010 fra 14. til 26. august 2010 i Singapore. Troppen bestod av fire utøvere.
Danielopolina
Danielopolina er en slekt innenfor Thaumatocyprididae, som igjen er en familie (med respektiv overfamilie) av underordenen Halocypridina av ordenen Halocyprida innenfor gruppen Myodocopa, en gruppe muslingkreps som er små krepsdyr. Gruppen har hatt minst 13 anerkjente arter, men i nyere taksonomi (per 2017) har de fleste artene blitt flyttet ut til andre slekter under familien Thaumatocyprididae.
Gruppens arter har et sjette par med bein, mens Cladopina-artene ikke har et synlig sjette beinpar. Gruppens arter for øvrig mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Antennen sitter på et feste som mangler den nebb-liknende utveksten (rostrum) som vi finner hos Myodocopida. Dessuten er 5. og 7. ledd av underkroppen annerledes enn hos Myodocopida. Individene er som regel meget små. Alle artene i gruppen lever i saltvann.
Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på morfologi snarere enn molekylær analyse. En moderne oppdatering som angis her, følger stort sett oppdelingen i Catalogue of Life:, mens detaljene, slektene og artene her følger WoRMS-databasen.
Jacob Rosted
Jacob Rosted (født 1750, død 1833) var rektor ved Oslo katedralskole fra 1803 til 1832. Rosted ble ansatt ved katedralskolen som hører i 1777, og fra 1782 var han konrektor. Rosted var bibliotekar for Deichmanske bibliotek da det åpnet for publikum i 1785.
En katalog over bibliotekets bøker ble utgitt av Rosted i 1790. Da Deichmanske seinere ble flyttet til katedralskolen, ble han ansvarlig for både dette og skolens eget bibliotek. Fra 1792 var Rosted redaktør for Topografisk Jiournal, og senere for Hermoder, som var et av landets første litterære magasin. I tillegg er han kjent som Niels Henrik Abels og Henrik Wergelands rektor. I 1810 utga han boken Forsøg til en Rhetorik, som kom i ny og revidert utgave i 1824. Boken regnes som et hovedverk i norsk retorisk historie, og ble gjenutgitt i 2007 (ved Amund Børdahl). Rosted regnes som en av de første nordmenn som befattet seg systematisk med retorikk som fagområde, og han hadde lært faget blant annet hos engelskmannen Hugo Blair.
Rosteds gate i Oslo er for øvrig oppkalt etter Jacob Rosted.
Jalandhar
Jalandhar (tidligere navn Jullunder) er en by i den nordlige delstaten Punjab i India. Byen ligger 80 km sørøst for Amritsar. Innbyggertallet var i 2001 beregnet til ca. 709 250 innbyggere. Jalandhar er et samferdselsknutepunkt i Punjab, og byen har et handelssenter for jordbruksprodukter fra omegnen. Det er varierende industri i byen, men det er spesielt produksjon av tekstilvarer (silke), tobakksvarer og sportsutstyr byen er kjent for. Ellers finnes det et stort utvalg av kunsthåndverk. Jalandhar er sete for en del av Punjab-universitetet.
Torneutopsis
Torneutopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En middelsstor, kraftig, blank, brunlig trebukk, det er nokså stor forskjell på kjønnene. Hannen er mindre og smalere, ensfarget rødbrun til svart bortsett fra at dekkvingene er lysere. Hunnen er større og bredere, lysere rødlig, dekkvingene er svarte, gjerne med et par røde flekker, bredest bak midten. Antennene er kraftige og sagtakkede hos begge kjønn, litt over halve kroppslengden. Pronotum er avrundet uten tenner på sidene. Dekkvingene er nesten parallellsidige, rundet i spissen. Beina er nokså korte.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Guyana og Brasil.
Richard MacLennan
Richard MacLennan (født 11. mars 1991) er en canadisk skøyteløper som konkurrerer både i hurtigløp på skøyter og kortbaneløp fra Sault Ste. Marie, Ontario. Han vant sølv i junior-VM på 500 meter i 2009, og vant to 500 m-løp, 1,000 m og 1,500 m under et toppstevne for nordamerikanske juniorer i Calgary i november 2009. Han ble også canadisk juniormester i liten firkamp i januar 2009.
MacLennan ble nummer seks på 500 m i et canadisk uttaksløp til verdenscupen 2009/10 og slo verdensrekordholder Jeremy Wotherspoon med 0,01 sekund. Han ble også nummer seks på 1,000 m. Verdenscupdebuten ga en 17.-plass på 1,000 m i Berlin, hans hittil beste resultat, og nummer 8 og 20 i B-gruppa på 500 m. Uka etter fikk han gå 1,000 m i Heerenveen, men hadde rykket ned til B-gruppa, og ble nummer 12 der på en svakere tid enn i Berlin.
Håkon Nordhaug
Håkon Nordhaug (født 30. desember 1917 i Kina, død 18. oktober 2007 i Molde) var en norsk offiser. Som pensjonist bosatte han seg i Molde etter at han hadde vært sjef ved Møre forsvarsdistrikt / Møre infanteriregiment nr. 11 fra 1975 til 1981.
Biografi
Håkon Nordhaug gjennomgikk Hærens krigsskole i London under andre verdenskrig. Han har også tatt Senior Officers Course, Infantry School, USA, Forsvarets høgskole, samt en rekke faglige kurs.
Han har vært tilknyttet Skyte- og vinterskolen for infanteriet, Elverum, var kontorsjef ved Forsvarets overkommando i 1956 til 1960. Han ble så utnevnt til oberstløytnant og tjenestegjorde som sjef ved Alta bataljon fra 1960 til 1963. Siden var han tilknyttet Forsvarsstabens operasjonsavdeling, Oslo. Han var også stabsoffiser ved Nordkommandoen, Kolsås. Siden ble han hovedlærer fra Hæren og senere oberst og sjef ved Transport og forsyningsavdelingen, Forsvarets overkommando. Han var også en periode stabsoffiser, International Military Staff i Brussel, Belgia.
Fra 1966 til 1973 var han også redaktør av Norsk Militært Tidsskrift.
Judo under Sommer-OL 2012 – 63 kg kvinner
Kvinnenes judo – 63 kg under Sommer-OL 2012 i London vil finne sted den 31. juli på ExCeL London.
Norgesmesterskapet i boksing 1959
Norgesmesterskapet i boksing 1959 ble arrangert 6. mars i Sentrum kino i Oslo.
Kongepokalen ble vunnet av Roy Askevold. Forbundspokalen ble vunnet av Dagfinn Næss.
Georg Roksvåg
Georg Roksvåg (født 28. februar 1997) er en norsk skuespiller fra Jeløy i Moss.
Roksvåg har utdanning fra Musikk, dans og drama på Kirkeparken videregående skole og valgte å slutte da han fikk rollen som Kai Lundby i tv-serien Hotel Cæsar.
Knallkvikksølv
Knallkvikksølv eller kvikksølvfulminat er et stoff med kjemisk formel Hg(CNO)2. Stoffet er et fast, gråbrunt krystallisk pulver. Knallkvikksølv er eksplosivt i luft, men når det oppbevares under vann er det stabilt. Tørt knallkvikksølv er følsomt for sjokk, friksjon og varme. Ved antenning deflagrerer stoffet raskt og spaltes til kvikksølvdamp, karbonmonoksid og nitrogengass
Fremstilling
Knallkvikksølv fremstilles ved å først reagere kvikksølv med konsentrert salpetersyre og deretter tilsette etanol. Det ble første gang framstilt i år 1800 av Edward Charles Howard.
Egenskaper og bruksområder
Knallkvikksølv vil begynne å dekomponere ved omkring 100 °C, men overskuddsvarmen fra reaksjonen vil fort øke temperaturen til dekomponeringen blir eksplosiv, derav navnet «knallkvikksølv». Dekomponering kan også skje ved fysisk påvirkning, for eksempel gjennom et slag fra en metallgjenstand. Stoffet ble tidligere brukt i tennhetter til patroner og i eldre tid til kruttlapper og andre friksjonsbaserte sprengmidler. Stoffet er nå tatt ut av bruk på grunn av stoffets giftige egenskaper og siden produktene også er giftige og miljøfarlig
Vitalij Petrov
Vitalij Aleksandrovitsj Petrov (russisk: Виталий Александрович Петров, født 8. september 1984 i Vyborg) er en russisk Formel 1 racerfører, som for tiden kjører for teamet Caterham F1. I Russland blir han kalt «Vyborgraketten» (russisk: Выборгская Ракета). Petrov var den første russiske føreren til å konkurrere i Formel 1-verdensmesterskapet.
Tidlig karriere
I motsetning til de fleste toppførerne begynte ikke Petrov sin karriere med gokart, ettersom det var veldig lite motorsport der han bodde. Han begynte å konkurrere i den russiske Lada Cup i 2001 og ble i serien også for 2002. Han dominerte mesterskapet og vant alle rundene og satte en uslåelig rekord med 500 poeng av 500 mulige.
I 2003 begynte Petrov å konkurrere i det italienske mesterskapet av Formel Renault, hvor han kjørte for Euronova Racing og endte sesongen på 19.-plass totalt. Han kjørte også noen runder i Formel Renault 2,0 Eurocup. Han avsluttet året med en 4.-plass i den britiske Formel Renault-vinterserien, hvor han også vant et løp. Han debuterte også i Euro Formula 3000 i det siste løpet i 2003-sesongen, som gikk på Circuito di Cagliari på Sardinia den 2. november.
I 2004 konkurrerte Petrov hovedsakelig i åpningssesongen for det russiske Lada Revolution-mesterskapet. Han startet alle løpene fra pole position, men endte til slutt på andreplass i mesterskapet. Han kjørte også noen løp i Formel Renault og Euro F3000.
Petrov ble i Russland også i 2005, hvor han vant Lada Revolution-mesterskapet med ti seiere og den russiske Formel 1600-serien med fem seiere.
I 2006 kjørte Petrov i Euroseries 3000 med Euronova Racing. Han kom på tredjeplass i mesterskapet, med ni pallplasseringer på atten løp, og førsteplass på Hungaroring, Mugello, Silverstone og i Barcelona. Han deltok også i et løp i F3000 International Masters på Masaryk Circuit i Brno, hvor han tok pole position.
GP2
I 2006 debuterte Petrov i GP2-mesterskapet for David Price Racing. Han erstattet den franske føreren Olivier Pla, som mistet støtten fra sin sponsor Direxiv fra og med løpet på Hockenheimring i Tyskland.
I 2007-sesongen gikk han over til Campos Grand Prix, hvor han fikk Giorgio Pantano som teamkamerat. Han oppnådde fem poengplasseringer på 21 løp og tok sin første seier i Valencia, og endte sesongen på 13.-plass sammenlagt.
I 2008-sesongen av GP2 Asia endte Petrov på tredjeplass bak Romain Grosjean og Sébastien Buemi, og han vant løpet i Malaysia
I GP2-hovedserien for 2008 endte Petrov på 7.-plass sammenlagt, fortsatt for Campos, med en seier på gatebanen i Valencia.
I 2008/09-sesongen av GP2 Asia kom han på femteplass, med en seier i sprintløpet på Sepang-banen,.
Også for 2009-sesongen ble han værende i laget, som nå var omdøpt til Barwa Addax, og endte på andreplass i mesterskapet bak den dominerende Nico Hülkenberg, og vant hovedløpene på Istanbul Park og Valencia Street Circuit.
2010: Renault
Forut for Formel 1-sesongen 2010 ble Petrov nevnt som en mulig fører i både Sauber, Renault F1 og Campos. Han ble bekjentgjort som Renault-fører den 31. januar, og ble med det den første russiske føreren i Formel 1-verdensmesterskapet. Han signerte en ettårig avtale, med opsjon på ytterligere to. Han var veldig nær ved å skrive under for Campos, men følte at Renault var det beste valget for han. Han nevnte også at han ikke var støttet av noen større sponsorer fra Russland, bare hans far og noen av hans venner. Petrov uttrykte at hans mål var å begynne å ta poeng rundt midten av sesongen. Hans teamkamerat for debutsesongen var Robert Kubica, som i likhet med Petrov – som er 185 cm høy – er en av de høyeste førerne i startfeltet. Etter å ha kvalifisert seg til 17. startposisjon endte Petrovs første løp tidlig, da teamet fant ut at det var en skade i hjulopphenget til høyre fronthjul, noe han selv mente sannsynligvis var forårsaket av at han hadde truffet en banekant for hardt. Da han ble nødt til å bryte kjempet han med Rubens Barrichello om en tiendeplass og et poeng i mesterskapet.
Han fullførte sitt første løp i Kinas Grand Prix, og scoret samtidig sine første F1-poeng da han kom inn på 7.-plass. I samme løp ble han også lagt merke til for sine forbikjøringer av Michael Schumacher og Mark Webber i kraftig regnvær. I Tyrkia oppnådde han 9. startposisjon i kvalifiseringen, men en kollisjon med Fernando Alonso nær slutten av løpet gjorde at han punkterte og måtte gjøre en pitstop. Da han kom ut på banen igjen satte han løpets raskeste runde, og fullførte løpet på 15.-plass.
I Ungarn kvalifiserte Petrov på 7.-plass, foran sin respekterte teamkompis Robert Kubica. Han kom i mål på femteplass, som var hans beste plassering til da. I Belgia startet Petrov på 23.-plass, etter at han ikke fikk satt en tid på kvalifiseringen på grunn av en krasj på den første treningsomgangen. Han klatret 14 plasser under skiftende værforhold og fullførte som nummer ni, hans tredje poengplassering på rad. Petrov måtte bryte på første runde i Japan etter å ha kollidert med Nico Hülkenberg, og krasjet ut av løpet fra en syvendeplass i Korea. I sesongens siste løp i Abu Dhabi kvalifiserte han på 10.-plass, foran Kubica på elevte. I løpet gikk Petrov inn i pit under en tidlig safety car-periode, noe som flyttet han oppover på lista da førerne foran han senere gjorde sine pitstop. Fernando Alonso og Mark Webber kom begge ut bak han og de ble liggende bak Petrov uten å klare å komme forbi han helt til slutten av løpet, noe som igjen medførte at Sebastian Vettel ble F1-verdensmester det året.
Petrov endte 2010-sesongen på 13.-plass i mesterskapet, med 27 poeng.
2011: Lotus Renault GP
Etter 2010-sesongen var over sa Renaults teamsjef Éric Boullier at det var en god sjanse for at Petrov forsatt skulle kjøre for dem også i 2011. Den 22. desember 2010 skrev han under en ny to-årig kontrakt med Renault. Forut for sesongstarten ble teamnavnet endret til «Lotus Renault GP» etter en sponsoravtale med Lotus Cars. Lagets førstefører Robert Kubica ble alvorlig skadet i en rallyulykke, og Petrov fikk dermed Nick Heidfeld som ny lagkamerat til starten av sesongen.
Fullstendige GP2-resultater
(Forklaring) (løp i fet skrift indikerer pole position, og løp i kursiv indikerer raskeste runde)
Fullstendige GP2 Asia-resultater
(Forklaring) (løp i fet skrift indikerer pole position, og løp i kursiv indikerer raskeste runde)
Calopsocidae
Utseende
Ganske store (4-6 mm), oftest brunlige støvlus med uvanlig brede vinger. Noen arter er nokså fargerike. Antennene består av 13 ledd. Føttene er to-leddete. Forvingen har tallrike små-årer som danner et kniplingsaktig nettverk. Vingeårene har to eller flere rader av hår. Ved spissen av forvingen er den kantet med hår som krysser hverandre. Vingens forkant er fortykket ved vingemerket. Cellen areola postica (ved bakkanten av forvingen) er forbundet med åren M ved en tverr-åre.
Vitalij Petrov
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde) Noter til tabellen:
Calopsocidae
Levevis
Disse støvlusene lever mellom løvvreket på trær, blant annet palmer.
Utbredelse
Familien finnes i Asia, i Australia og på øyene i Stillehavet.
Systematisk inndeling
Systematikken innen gruppen støvlus følger. Calopsocidae bør kanskje regnes som en spesialisert gruppe innen familien Pseudocaeciliidae.
Radmila Savić
Radmila «Rada» Savić (født 18. juni 1961 i Beograd), jugoslavisk håndballspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Det Frie Forskningsråd
Det Frie Forskningsråd (DFF) er et dansk forvaltningsorgan som fordeler midler til forskning og gir forskningsfaglig rådgivning til regjeringen og Folketinget. DFF hører under Styrelsen for Forskning og Innovation som igjen hører under Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser.
DFFs styre har ni medlemmer, hvorav formannen er Jens Christian Djurhuus og nestformannen Peder Andersen.
Under DFF er fem faglige forskningsråd:
Juul Hansen
Juul Hansen (født 23. juli 1913, død 11. desember 1981) var en norsk tekstforfatter. Blant sangtekstene han forfattet var den norske teksten til Yngve Stoors «En sjømanns jul på Hawaii».
Over 400 verker kom fra hans penn. Som sangtekstforfatter brukte han ofte pseudonymet «Jacob Hjelte». Gjennombruddet kom da han med Haakon Tveten (som brukte pseudonymet «H. Conn») fikk utgitt «Mor, kjære mor» sunget av Ivar Ruste i 1941.
Sangtekster (utvalg)
Nedenfor følger et utvalg av sangtekster forfattet av Juul Hansen. I mange tilfeller dreide det seg om en utenlandsk sang som Hansen forfattet en norsk tekst til.
Tinius
Tinius er et norsk mannsnavn dannet som en variant av Tinus, en kortform av det romerske navnet Martinus, som igjen har opprinnelse i Martis, genitivsformen av navnet på den romerske krigsguden Mars. Gudenavnet kan muligens være utledet av latinske mas, «hann», som i genitiv blir maris.
Tinius er også et tysk etternavn.
Utbredelse
Navnet Tinius er sjeldent, og er svært lite brukt utenfor Norge. Formen Tinus er noe brukt i Danmark og Sverige.
I folketellingen i Norge fra 1801 var det ingen personer med navnet Tinius. I folketellingen fra 1865 hadde 22 personer navnet, hvorav 10 bodde i Kongsberg, og i 1900 var det 30 personer med navnet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Kaare T. Pettersen
Kaare Torgny Pettersen (født 28. juli 1954) er en norsk voldsforsker,full professor i to ulike fagområder: Sosialt Arbeid (HiØ) og profesjonskunnskap om vold og overgrep (USN). Han har vært Professor emeritus siden 2022. Han er utdannet sosionom (Diakonhjemmet) med grunnfag i psykologi (UiB) og mellomfag i sosiologi (HiVe). Han har videre en hovedfag i sosialt arbeid (Cand Polit ved HiO) fra 2000 og en doktorgrad (Philosophiae doctor, PhD) i sosialt arbeid (NTNU) fra 2009. Han har blant annet arbeidet med vitenskap, samfunn, vold og etikk. Kaare T. Pettersen har vært ansatt ved Avdeling for helse- og sosialfag ved Høgskolen i Østfold (HiØ) siden 2002, hvor han deltok i oppstart av sosionomutdannelsen (2002), videreutdanning i Tiltak mot seksuelle overgrep mot barn (2009) og Vold i nære relasjoner (2011). Dette er også hovedfokus for hans undervisning og forskning ved Høgskolen i Østfold. Han har ledet avdelingsstyret ved Avdeling for helse- og sosialfag og innehatt forsknings- og utredningskoordinatorfunksjon ved samme institusjon. Han har vært professor ved Høgskolen I Østfold (HiØ) siden april 2016. I februar 2017 tiltrådte han stilling som professor i profesjonskunnskap om vold og overgrep ved Høgskolen i Sørøst-Norge (HSN). Stillingen er spesielt innrettet mot volds- og overgrepsproblematikk i barnehagelærerutdanningen, grunnskolelærerutdanningene, praktisk pedagogisk utdanning og de kommende lektorutdanninger for grunnskolen. Stillingen er også knyttet til videreutdanningsstudiene «Vold i nære relasjoner, menneskerettigheter og profesjonsetikk», «Sorg og traumer – når krisen rammer barn og unge» og «Seksuelle overgrep i et livsløpsperspektiv». Ansvar for å undervise, veilede og bidra til utvikling av studiekvaliteten på de ovennevnte utdanningstilbudene, samt bidra til å styrke forskning innenfor vold og overgrep ved HSN. I tillegg til fullt fullt professorat ved HSN har han hatt stilling som professor II ved HiØ siden mai 2017.
Bakgrunn
Kaare Torgny Pettersen er født i Brooklyn, New York, USA. Faren, Torgny Olav Pettersen, jobbet som sveiser og moren, Ulla Hilma Gurine Pettersen (født Johnsson) var hjemmearbeidende under oppholdet i USA. Foreldrene (Fra Rygene og Arendal) emigrerte til USA 1950 og flyttet en rekke ganger innen staten New York. I USA var han student blant annet på Warwick Valley High School og Fort Hamiliton High School. Familien flyttet tilbake til Norge i 1970 hvor Kaare T. Pettersen gjennomførte artium på Arendal Gymnas. Han giftet seg med Aud (født Selåsdal) i 1975 og etter militærtjeneste (HMKG) og studier i Bergen (UiB/Psykologi) og Oslo (Diasos/Sosionom) flyttet paret til Sandefjord i 1981 hvor de bodde sammen med sine tre barn, Kristine, Anette og Eirik. Han har innehatt lederstillinger innen sosialomsorg og barnevern i flere kommuner i Sør-Norge (1981-2002). Han har også arbeidet som selvstendig næringsdrivende som sosionom (1989-1994) og ledet Kirkens SOS i Vestfold (1988-1989).
Interesse for overgrepsproblematikk
I 1981 begynte Kaare Torgny Pettersen å engasjere seg med voldsproblematikken og holdt på 80-tallet over 500 forelesninger i hele landet om hvordan mediavold påvirker barns oppvekst. Han ble engasjert av en rekke kommuner for å kartlegge utleie og salg av ulovlige videogram, bl.a. Oslo kommune som på bakgrunn av hans rapport i 1989 vedtok kommunale konsesjonsordninger rettet mot videomarkedet. I 1990 ble han videre engasjeret av Justisdepartementet for å utrede salg av barnepornografi i Norge. Kartleggingen viste at barnepornografi var både produsert og omsatt i Norge, og ikke lenger etter dette ble det vedtatt en lov som gjorde det forbudt å være i besittelse av barnepornografi i Norge. I regi av Incestsenteret i Vestfold har Pettersen vært co-terapeut for gruppebehandling av personer som har begått seksuelle overgrep (1990-1996). Pettersens deltok med stort engasjement i mediadebatten på 1980- og 1990-tallet i forhold til vold og overgrepsproblematikk.
Utdannelse
Pettersen er utdannet sosionom fra Diakonhjemmets Sosialhøgskole (1981), og tok Cand Mag graden i 1983 (med sosiologi og psykologi i fagkretsen). I 2000 tok han hovedfag i sosialt arbeid (Cand. Polit. grad) ved NTNU/HiO i sosialt arbeid med avhandlingen ''Veier i selvforståelse: Noen grunnlagsproblemer i sosialt arbeid. HiO-hovedfagsrapport 2001 nr 4.''
I 2009 forsvarte han sin Doktorgradsavhandling (Philosophiae doctor) ved NTNU: ''An Exploration into the Concept and Phenomenon of Shame within the Context of Child Sexual Abuse. An Existential-Dialogical Perspektive of Social Work within the Settings of a Norwegian Incest Centre''. Offentlig forsvar av avhandlingen fant sted under disputasen ved NTNU 9. oktober 2009.
Publikasjoner
Pettersen, Kaare Torgny (2016). Psykisk helsearbeid ved norske incestsentre. Tidsskrift for Psykisk Helsearbeid. 2016, 1-2: 15-23. 9 sider.
Østfold fylkeskommune. (2014). Sosial ulikhet i helse. Samlet dokument: Kronikker utarbeidet under prosjektet HEPROGRESS høsten 2011 - høsten 2012. Kaare T. Pettersen kronikkbidrag: "Den skjulte byrden" Kampen for anerkjennelse for de med psykiske problemer; Å forholde seg til 22. juli rettssaken; Lavinntekt og psykisk helse; Fattigdom blant barn er økende; og Sosial ulikhet i sykefravær. Hva kan arbeidsgivere gjøre? 49 sider.
Pettersen, Kaare Torgny (2013). Working with dignity: A study of the work done within Norwegian incest centres. Social Work & Social Science Review, 16: 101-112. 17 sider.
Pettersen, Kaare Torgny (2013). A study of shame from sexual abuse within the context of a Norwegian Incest center. Journal of Child Sexual Abuse. September 2013. 22 sider.
Pettersen, Kaare Torgny (2012). Strategies for coping with health risks in the aftermath of childhood sexual abuse within the context of a Norwegian incest center. I Knutsen, Karen Patrick, Sigmund Kvam, Peter Langemeyer, Anastasia Parianou & Kåre Solfjeld (red), ''Narratives of Risk. Interdisciplinary Studies.'' Münster: Waxmann, side 465-481.
Pettersen, Kaare Torgny (2010). Å forske på skam og seksuelle overgrep. Tidsskrift for Norsk Forening for Klinisk Sexologi. 4:3-5.
Pettersen, Kaare Torgny (2009). An exploration into the concept and phenomenon of shame within the context of child sexual abuse. An existential-dialogical perspective of social work within the settings of a Norwegian incest centre. Norwegian University of Science and Technology Doctoral theses 2009: 184. 460 sider.
Pettersen, Kaare Torgny (2009). Å leve etisk er å velge seg selv. I Lundstøl, John (red), ''I dannelsens tegn. Profesjonell selvforståelse i arbeid med mennesker.'' Oslo: Gyldendal Akademisk.