cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jemen
Politikk og administrasjon
Stammene i Jemen er lite samarbeidsvillige med regjeringen, og er i liten grad hjelpsom og som oftest direkte hindrer staten i å gjennomføre flere oppgaver. Som oftest gjøres dette indirekte ved å knytte opp ressurser med å prøve å få kontroll over stammene. Stammetenkningen bidrar til at det allerede fragmenterte landet er enda vanskeligere å styre, og det er blitt påpekt at dette har skapt en god base for trening og rekruttering av Al-Qaida-terrorister.
Utenrikspolitikk
Jemen har imidlertid gode forbindelser til flere land. Især Djibouti, Pakistan, India og Somalia har Jemen gode forhold til. Forholdet til USA er anstrengt både med tanke på Jemens rolle i Al-Qaidas terrorplaner og i at USA ikke har noen militære eller kommersielle bånd til landet, og ettersom USA har liten støtte til Jemens president. Forholdet til Saudi-Arabia har stabilisert seg til en viss grad, men er fortsatt relativt anstrengt. Forholdet til Eritrea er også anstrengt. Jemens forhold til nabolandet Oman er godt etter at de to landene markerte grensene fort etter at Jemen ble samlet.
Lover og rettigheter
Jemens lover er basert på islamsk, tyrkisk og engelsk lovsystem, men også på stammelover. Landet er et av 58 land som praktiserer dødsstraff per desember 2010. Imidlertid er ikke Jemen forskjellig fra naboene sine; samtlige land på Den arabiske halvøy med unntak av Israel praktiserer dødsstraff.
Rygg
Ryggen eller baken er den delen av kroppen som strekker seg fra nakken til hoftepartiet på baksiden av kroppen. Ryggsmerter er en vanlig medisinsk tilstand. Ryggens sentrale bestanddel er ryggsøylen, som omslutter ryggmargen. Den har noe kurvatur og gir ryggen fasong.
Jemen
Lover og rettigheter
Den dømmende makt, da Høyesterett, kan ofte bruke Sharia i tillegg til eller som alternativ til lovsystemet som var en sammenfletting av det verdslige nord og det sosialistiske sør. Det amerikanske utenriksdepartement anser Høyesterett som svakt, korrupt og uselvstendig. De viser til
Menneskerettighetene anses å være i relativt dårlig forfatning i Jemen, og det har kommet fram bevis om tortur og mishandling av fanger. Jemen rangerer på 170.-plass av 178 land i Reportere uten grensers oversikt. Jemen anklages for vilkårlige arrestasjoner på pressefolk og menneskerettighetsforkjempere. Vilkårlige arrestasjoner eller forsvinninger av politiske dissidenter er også vanlig, og presse- og talefrihet er sterkt begrenset.
Jemen har dødsstraff for homofili.
Jemen anerkjenner ikke Den internasjonale domstolens obligatoriske jurisdiksjon i Jemen. Dette ble spesielt betent i etterforskningen av Farouk Abdulhak i forbindelse med drapet på Martine Vik Magnussen.
Næringsliv
Jemen har et stort underskudd på sin utenrikshandel, i stor grad fordi de importerer mye mat fra andre land. Jemens næringsliv etter sammenslåingen bar preg av en sammenslåing av de to ulike systemene; i Nord-Jemen var det i hovedsak vestlig og privatisert, i Sør-Jemen var det sosialistisk og statsstyrt. Den økonomiske utviklingen ble i begynnelsen også hemmet av at Jemen ble med på FNs sanksjoner mot Irak, som var Jemens klart største handelspartner. Ettersom Jemen støttet Irak politisk, greide de dermed også å fremmedgjøre seg fra andre potensielle samarbeidspartnere. Dette hadde også direkte følger i at 800 000 jemenitter, som vanligvis sendte hjem større summer fra arbeid i Saudi-Arabia, ble hjemsendt som følge av Jemens politiske allianse.
Deretter ble borgerkriger ytterligende ødeleggende for landet. Rundt tusenårsskiftet normaliserte Jemen forholdet til Saudi-Arabia.
Fiske er viktig særlig i Adenbukta. Andre næringsveier er bomullstekstiler samt lærvarer. Jemen produserer også sement. Jemens nasjonale flyselskap er Yemenia Airways.
På tross av en lang og kulturelt avansert historie, fire steder på UNESCOs verdensarv og gode bademuligheter, har ikke Jemen fått igang turisme å snakke om. Dette skyldes i stor grad de mange interne konfliktene, og at disse i senere tid har ført til at opprørere har tatt vestlige turister som gisler. I begynnelsen greide turistene seg uten å bli skadet, men i senere tid har dette forandret seg, og siden 2007 har 20 turister blitt drept av opprørere. I tillegg har pirater gjort reiser til Socotra vanskelig. Den 25. februar 2010 advarte Utenriksdepartementet mot å reise til Jemen med mindre det var strengt nødvendig, og denne advarselen er fortsatt, per februar 2011, gjeldende. Norge er ikke alene, blant annet har det amerikanske, det tyske og det britiske utenriksdepartement samme advarsel. Sverige advarer også mot strengt nødvendige reiser.
Samferdsel
Jemens infrastruktur er i hovedsak sterkt redusert som følge av indre stridigheter og piratvirksomhet. Landet har ikke et velutviklet transportsystem, ser man bort fra flyplassene.
Helse
I 1996 hadde 38 % av Jemens befolkning tilgang til helsetjenester, og 55 % hadde tilgang til rent vann. Jemens barnedødelighet lå på 5,5 % i 1996, og Jemen er dermed på 38.-plass på listen over høyest barnedødelighet.
Gjennomsnittsalderen i Jemen var på 63,36 år – med noe høyere for kvinner enn for menn. Jemens gjennomsnittsalder var den 174. høyeste, igjen inkludert ikke-selvstendige områder. Per 2022 er forventet levealder for befolkningen i Jemen på 67,51 år; for menn er den på 65,19 år, og for kvinner på 69,94 år.
Smittefaren i Jemen har vært høy, særlig for flekktyfus, Hepatitt A-virus og diaré, og slik var det fortsatt per 2020. Per 2020 var det også høy risiko for denguefeber, malaria, schistosomiasis (det vil si bilharzia) og polio.
Utdannelse
Jemen har et universitet i Sana i tillegg til flere tekniske høyskoler. Av Jemens skolebarn var det 29% som kom til femteklasse i perioden 1986–1993. Dette har utviklet seg, og forventet skolealder ligger på 11 år hos menn og 7 hos kvinner. Man antar at omtrent halvparten av befolkningen er lesekyndig, med en sterk overvekt (70 %) av menn.
Kultur
Jemen har en rik historie med mange sivilisasjoner som har satt sitt merke på området. Ettersom alfabetet kom til Jemen ca. 800 f.Kr., har landet flere gamle skriftlige kilder og gjenstander. Dette, kombinert med de lange strendene, kunne ha vært et glimrende utgangspunkt for turisme, men på grunn av de stadige trefningene med separatistgrupper har dette vanskelig latt seg gjøre.
Sana har vært den arabiske kulturhovedstaden, og er et kulturelt sentrum i regionen. Byens poetiske sanger, al-Ghina al-San'ani, med tilhørende ritualer og seremonier, ble utnevnt av UNESCO til Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv.
Jemenittisk diett består i stor grad av kylling og lam, og langt mindre av storfe. Nasjonalretten er Saltah, en slags gryterett med kylling, lam eller av og til biff som base, og med diverse ingredienser, som varierer fra hushold til hushold. Matrettene er som oftest forskjellige gryteretter.
Fotball er populært, men landslaget har en svært beskjeden innsats. Sør-Jemen kvalifiserte seg én gang til Asiamesterskapet i fotball, men de tapte begge kampene. Dette er den eneste gangen Jemen har vært i et kontinentalmesterskap. Jemen har ikke et kvinnelandslag i fotball, i likhet med Saudi-Arabia og Oman, men i motsetning til resten av Den arabiske halvøy.
Khat
Forekomsten av tygging av det mildt narkotiske stoffet khat (Catha edulis) er svært hyppig i Jemen. Så mange som opp til tre fjerdedeler av voksne jemenitter tygger khat. Fattige jemenitter kan finne på å velge khat foran mat om de ikke har råd til begge deler, og store summer brukes på khat. Saften fra khat gir en amfetaminaktig opplevelse, og brukes av jemenittiske forretningsfolk, om enn det ikke forventes at utlendinger deltar i dette.
Kultur
Pier Paolo Pasolinis filmatisering av Dekameronen ble spilt inn i Jemen.
Den jemenittiske forfatteren og opposisjonspolitikeren Mansur Rajih kom til Norge i 1998, og har vært fribyforfatter i Stavanger. Diktene hans er oversatt til norsk av blant andre Tor Obrestad.
Oppføring på UNESCOs liste
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Jookbox Charade
Jookbox Charade er et musikkalbum utgitt av Vidar Busk i 2007 Albumet ble utgitt under navnet Vidar Busk & The Voo Dooz.
Pakhra
Pakhra (russisk: Пахра) er ei elv i Moskva oblast i Russland. Den er ei høyre sideelv til elva Moskva. Pakhra er 135 kilometer lang, med et nedbørfelt på 2 580 km². Middelvannføringen 36 kilometer fra munningen av 9,95 m³/s. Pakhra fryser over i november/desember og blir under isen til månedsskiftet mars/april. Største sideelver er Motsja og Desna. Byen Podolsk ligger ved Pakhras bredd.
Rur
Rur (familien Balanidae), også kalt vinkende engler, er gruppe små krepsdyr. De lever i kjegleformede, hvite skall av kalk som sitter fast på steiner og andre harde flater i tidevannssonen og ned til dyphavet. Det er beskrevet rundt 1220 arter, og de forekommer i alle hav over hele verden. Rur er blant de vanligste dyrene langs norskekysten.
Levevis, arter og utbredelse
Rur tilhører underklassen rankeføttinger (rankefotinger, Cirripedia). Som alle andre rankeføttinger, er rur hermafroditt (tvekjønnet). Dyret parer seg ved å stikke ut penis gjennom åpningen i skallet og befrukter andre individer. Rurens larver er frittsvømmende. Larvene begynner som nauplius og dyreplankton, og gjennomgår flere stadier før de slår seg ned på et fast levested og utvikler seg til voksne individer. Larvene tiltrekkes av stoffer som de voksne individene utskiller, og dette gjør at larvene havner på passende levesteder.
Den voksne ruren lever på steiner, skipsskrog, skjell, krabber, brygger og lignende. Når den først har satt seg fast, kan den ikke røre på seg mer enn noen få millimeter. Åpningen i skallet kan lukkes med to små kalkplater, slik at ruren kan holde vannet inne i skallet og unngå å tørke ut dersom den skulle bli tørrlagt. Rur lever av plankton, som den fanger ved hjelp av føtter (bøyelige tråder). Føttene brukes også for å tilføre friskt, oksygenrikt vann.
Rur danner et bredt, lyst belte fastvokst til fjellet. De kan tåle lange perioder med tørrlegging og med innfrysing i is om vinteren. Andre arter lever på dypere vann, og noen arter av rur opptrer som groeorganismer på skip og hvaler. Rur kan forårsake korrosjon når den sitter på skipsskrog.
Blant de mange artene er:
James Curtis Hepburn
James Curtis Hepburn (født 13. mars 1815, død 21. september 1911) var en amerikansk lege som senere i livet ble kristen misjonær. Han er mest kjent for å ha funnet opp Hepburn-systemet, en metode for å translitterere det japanske sproget til det latinske alfabetet.
Bakgrunn
Hepburn ble født i Milton i Pennsylvania 13. mars 1815. Han studerte ved Princeton University og senere ved University of Pennsylvania, før han utdannet seg til lege.
Liv som misjonær
Han bestemte seg deretter for å dra til Kina som misjonær, men måtte bli i Singapore i to år. Grunnene for dette var at Opiumkrigene var på vei og at utlendinger ble utestengt fra Kina. Etter fem år som misjonær dro han tilbake til USA og åpnet i 1845 et medisinsk senter i New York.
I 1859 dro Hepburn til Japan som medisinsk misjonær. Etter ankomst til Nagasaki i oktober flyttet han ganske snart til den nylig åpnede traktathavn Kanagawa. Der åpnet han sin første klinikk i april 1861 ved Sokoji-tempelet. Først bodde han i Jobutsuji i Kanagawa, et forfallent tempel som tidligere huset det nederlandske konsulat. Hepburn ble så den første protestantiske misjonær i Yokohama. Han grunnla senere Hepburn-skolen, som utviklet seg senere til Meiji Gakuin University. Hepburns japanske studenter besto blant annet av Furuya Sakuzaemon, Takahashi Korekiyo og Numa Morikazu.
Hepburn skrev en japansk-engelsk ordbok, som i dets tredje utgave brukte et nytt system for latinisering av japansk. Dette systemet ble senere kjent som Hepburn-systemet, eller Hepburn-romanisering, og er det mest brukte systemet for å romanisere japansk den dag i dag. Dette gjaldt særlig i den engelsksproglige delen av verden, ettersom Hepburn Romaji lå nærmest engelsk uttale blant de ulike romaniseringsmetodene.
Hepburn reiste tilbake til USA i 1892, hvor han bl.a. bidro til å oversette bibelen til japansk. Den 14. mars 1905 ble han tildelt Den oppadstigende sols orden, tredje grad. Hepburn var den andre utlendingen som fikk denne æren.
Klutepapir
Klutepapir eller fillepapir er trefritt papir fremstilt av tekstilfibre som lin, jute, hamp og bomull. Da etterspørselen etter papir steg på 1800-tallet, ble cellulose som var utvunnet av trevirke den viktigste råstoffkilden for papir.
Klutepapir er solid og aldringsbestandig, og brukes til pengesedler og som dokumentpapir.
Finere, håndlagd papir kan også kalles bøttepapir, oppkalt etter det karet, bøtta, der papirmassen røres ut før den legges på rammer for tørking til ark.
Klutepapir kalles kludepapir på dansk, ragged paper på engelsk og lumpenpapier på tysk.
Kristian
Kristian og Christian er et mannsnavn avledet av det latinske navnet Christianus som er avledet av det greske ordet χριστιανός (khristianós) som betyr «tilhenger av Kristus».
Andre varianter av navnet er blant annet Cristian (rumensk), Kristján (islandsk), Christiaan (nederlandsk) Cristiano (italiensk) og Kristiano (esperanto), og Cristobál (spansk). Andre navnevarianter er Kristen, Krister, og Christer.
Utbredelse
Navnet er kjent i Norge fra 1300-tallet, men hovedsakelig brukt av utlendinger. Den nordiske formen Kristen var fra reformasjonen og fram til 1800-tallet en mer utbredt form av navnet. Kristian var blant de mest populære navnene på guttebarn født i Norge fra ca. 1880 og fram til ca. 1915 og igjen fra ca. 1975. Varianten Christian var blant de mest populære navnene ca. 1975–1990.
Kristian var per 1998 det sjette vanligste andrenavnet i dobbeltnavn på menn i Norge. De vanligste kombinasjonene var: Ole Kristian, Per Kristian, Hans Kristian og Lars Kristian.
I Sverige var Christian mest populært i 1970- og 1980-årene.
Kristján var et svært vanlig navn på Island på midten av 1800-tallet og under hele 1900-tallet.
Christian var et populært guttenavn i England i 1970-årene.
Christian har vært et populært guttenavn i USA siden 1990-årene.
Kristian er i dag et vanlig navn i Finland, Skandinavia og på Færøyene og Grønland. Christian er vanlig i Skandinavia, Finland, Frankrike og Belgia. Variantene Cristian i Chile og Spania og Kristján på Island er blant de mest brukte mannsnavnene i de respektive landene.
Kvinnenavn
Christian ble brukt som kvinnenavn i England på 1600- og 1700-tallet.
Christian og Kristian er i dag i brukt som kvinnenavn i USA, men svært sjeldent.
Kjente personer med navnet
Det er en mengde berømte menn med navnet Kristian eller varianter av det i de kristne delene av verden.
Kongelige og fyrster
I tillegg har en lang rekke danske konger hatt navnet Christian:
James Ellroy
James Ellroy (født Lee Earle Ellroy 4. mars 1948 i Los Angeles i California) er en amerikansk forfatter.
Ellroy er en bestselgende krimforfatter og essayist med en «telegraf-lignende» stil, der han utelater ord andre forfattere ville finne nødvendige og som ofte innebærer bruk av fragmenterte setninger. Bøkene hans er kjent for sin sorte humor og en «hardkokt» fremstilling av vold og autoritetsbruk. Andre kjennetegn er svært komplekse plots og et usedvanlig pessimistisk verdenssyn. Ellroy blir kalt «the Demon Dog of American crime fiction». Ellroy blir ofte sammenlignet med Raymond Chandler og Dashiell Hammet. Ellroy er selv stor beundrer av Hammets bøker, men har uttrykt skepsis til Chandlers forfatterskap.
Biografi
I 1958 ble hans mor, Geneva Hilliker, drept i El Monte, der hun og Ellroy hadde flyttet tre år tidligere etter skilsmissen fra Ellroys far, Armand. Det uløste drapet og en bursdagspresang fra hans far noen måneder senere, The Badge av Jack Webb (en bok satt sammen av sensasjonelle saker fra Los Angels-politets arkiv, ble avgjørende hendelser i hans liv. Han går nøye inn på dette i sin selvbiografi, My Dark Places.
My Dark Places ble påbegynt i 1994 etter at Ellroys venn, Frank C. Girardot, en reporter fra The San Gabriel Valley Tribune, fikk tilgang til etterforskningsnotatene angående drapet på Ellroys mor. I My Dark Places (og i etterordet til The Black Dahlia), tilstår Ellroy at han var seksuelt tiltrukket av sin mor og at han blant annet forsøkte å spionere på henne når hun hadde sex. Hans manglende evne til å akseptere eller forstå disse følelsene ledet ham til å projisere dem på et annet drapsoffer, Elizabeth Short, og gjennom sin oppvekst brukte han Short som et surrogat for sine motstridende følelser og lengsler.
Passeier
Passeier (eller Passeiertal; italiensk Val Passiria) er en dal i Syd-Tirol som strekker seg nordover fra Meran. Dalen er begrenset av Ötztal-Alpene i vest, Stubai-Alpene i nord og Sarntal-Alpene i vest. Dalens elv, Passer, munner i Meran ut i Etsch.
Kommunene som ligger i dalen er, nedenfra og opp: Dalen hører til distriktet Burggrafenamt og har til sammen 10 100 innbyggere. 99 % av disse snakker tysk, resten er italiensktalende.
Passeierdalen deler seg i to grener ved St. Leonhard. Den ene forbinder dalen mot nordvest over Timmelspasset med Ötztal i Nord-Tirol. Den andre danner forbindelsen til Sterzing via Jaufenpasset i nordøst.
Landbruk er dalens viktigste inntektskilde. I de høyereliggende kommunene er dette fremfor alt storfehold basert på seterdrift. Også turisme har fått en økende betydning.
Ulten
Ulten (italiensk Ultimo) er en kommune i Syd-Tirol, som omfatter størsteparten av Ultental. Ultental er en 40 km lang fjelldal i Ortlermassivet, som strekker seg i sydvest–nordøst-retning ned til Etschdalen ved Lana. Dalens elv heter Falschauer. Den har et tilsigsfelt på 300 km².
Mellom St. Pankraz og St. Walburg fins det en veiforbindelse mellom Ultental og Val di Non.
Befolkningen er tysktalende (99 %). Det italienske navnet Ultimo ble funnet opp under Syd-Tirols italienisering på 1920-tallet. Det bygger på en forvansking av Ulten. Mens det opprinnelige navnet ser ut til å være avledet av et gammelt personnavn, er det italienske navnet nokså villedende (ultimo = «det siste»).
Tomas Northug
Tomas Northug (født 19. april 1990) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Strindheim IL. Han fikk sitt gjennombrudd i 2010 da han ble juniorverdensmester i sprint. Han debuterte i verdenscupen i Drammensprinten med en 30.-plass samme år.
I mai 2017 informerte han om at han la opp som langrennsløper.
Han er bror av langrennsløperne Petter Northug og Even Northug. Petter og Tomas har vært venner og treningskamerater i oppveksten. På samme måte som sin storebror hadde Tomas Northug et godt taktomslag og en sterk spurt.
Idrettskarriere
Northug ble i 2009 tatt ut til å representere Norge i juniorverdensmesterskapet (Junior-VM) som ble arrangert i Praz de Lys Sommand i Frankrike i perioden 1.-6. februar 2009. Tomas Northug ble tatt ut til å gå både 10 km fristil, sprint klassisk (1,5 km), 20 km fellesstart med skibytte og 4x5 km stafett. Best gikk det på stafetten, der det ble bronse. Han fikk 9.-plass på sprinten, 10.-plass på 10 km og 13.-plass på 20 km.
I januar 2010 kom det definitive gjennombruddet da Northug ble juniorverdensmester i sprint i Hinterzarten i Tyskland foran en annen nordmann, Pål Golberg. I tillegg fikk han gull på 4 x 5 km stafett, sammen Didrik Tønseth, Pål Golberg og Finn-Hågen Krogh.
Som følge av gullet i junior-VM fikk Northug sjansen til å prøve seg i verdenscupen da det ble arrangert prøve-VM i Oslo i mars 2010.
Northug vant Skandinavisk Cup 2012/13 og var dermed sikret deltakelse i rennene i verdenscupen i langrenn 2013/14 fram til jul 2013. Han deltok også ved U23-VM på ski 2013 i Liberec i Tsjekkia. Der ble han slått ut i semifinalen på sprinten, og endte på 11.-plass.
I januar deltok han ved Ski-NM 2014. I NM del 1 på Lillehammer vant han gull på 3 x 10 km stafett sammen med John Kristian Dahl og Petter Northug. På sprinten endte han på 5.-plass i løpet, og 4.-plass i NM, siden britiske Andrew Musgrave vant selve løpet. I NM del 2 på Vågå i mars fikk han bronse på lagsprinten, sammen med storebror Petter.
Den 17. januar 2015 vant han sin første verdenscupseier, da han vant sprinten i Otepää i Estland.
I Ski-VM 2015 deltok han i sprint, og gikk seg fram til finalen etter tredje beste tid i prologen, førsteplass i sin kvartfinale og andreplass i sin semifinale. I finalen kom han sist i mål, og kom dermed på 6.-plass.
Grimnesmål
Grimnesmål, norrønt Grímnismál, også kalt Grimnismål er et visdomsdikt fra Odins munn, i norrøn mytologi i Den eldre Edda. Den finnes bevart i Codex Regius og manuskriptet AM 748.
Handling
Grimnesmål rammes inn av en prosafortelling.
Frigg og Odin oppfostrer de to kongssønnene Agnar og Geirrød (norrønt Geirrøðr). Frigg tar seg av Agnar og Odin Geirrød. Deretter seiler de hjem, men Geirrød hopper i land først og støter båten ut igjen og sier: «Far du dit trolla tar deg». Når faren deres dør, blir Geirrød konge.
Når Odin skryter av sin fostersønn, påstår Frigg at han er gjerrig på maten når gjester kommer på besøk.
Odin reiser forkledd for å undersøke saken, men Geirrød blir narret til å tro at en trollmann har kommet for å forvandle ham. Når Odin, som kaller seg Grimne, kommer til Geirrøds gård blir han fanget og bundet over et bål. Etter at Geirrøds sønn Agnar har gitt ham vann å drikke kveder han. Når kvadet er ferdig forstår Geirrød at det er Odin han har fanget og reiser seg for å befri ham, men han faller over sitt eget sverd og dør.
Et vers i Grimnesmål handler om Hugin og Munin, Odins to ravner.
Storstadion
Storstadion  er hjemmebanen til Sandefjord Ballklubb og tidligere hjemmebane for Sandefjord Fotball. Banen ble åpnet i 1969, og den moderne publikumsrekorden på stadion i hvalfangerbyen er på 6920 (5. juli 2006). Arenaen har kapasiteten på ca. 7000 plasser. Av disse er 2000 sitteplasser, men uten tak.
Nytt stadion
Sandefjord Fotball bygde et nytt stadion ved Pindsle hvor navnerettigheten ble kjøpt opp av Komplett.no, og heter nå Komplett.no Arena. Åpningskampen var 21. juli 2007 mot Lyn. Sandefjord Fotballs siste kamp på Storstadion var den 1. juli 2007 mot Lillestrøm.
Drømspel
Drømspel er en prisbelønt norsk-svensk film fra 1994. Den var regissert og produsert av Unni Straume, som også skrev manuset, basert på August Strindbergs ekspresjonistiske livssynsdrama Ett drömspel fra 1902. Filmens sjefsfotograf var Harald Paalgaard, som mottok flere priser for sin innsats i denne produksjonen.
Produksjonen
Medprodusenter var Bente Erichsen, Lars Jönsson og Peter Aalbæk Jensen. Scenografien var ved Carle Lange.
Produksjonen fikk 9,8 millioner i støtte fra Statens Filmproduksjonsutvalg, og fikk også svensk produksjonsstøtte. Totalt kostet filmen 14 millioner å produsere.
Opptakene ble gjort i Odda og Tyssedal på våren 1993, og avsluttet i Oslo og London i desember samme år.
Mottakelse
Dreamplay hadde verdenspreimiere i avdelingen Un certain regard (smalere kunstfilm) på Filmfestivalen i Cannes den 16. mai 1994. Filmen var Straumes andre i Cannes. Den var Norsk filminstitutts mest distribuerte film i 1994, og ble invitert til festivaler i Marseille, Edinburgh, Figueira La Paz (Portugal), Warszawa, Gent, Vancouver, São Paulo, Puerto Rico, Göteborg, Cambridge og Montreal. Etter kinolanseringen i august ga VG filmen fem stjerner, og karakteriserte den som «en vellykket Strindberg-filmatisering». I Bergen gikk den for fulle hus. Den ble likevel landets minst sette film i 1994, med totalt 7 500 besøkende på norske kinoer.
Karl-Otto Apel
Karl-Otto Apel (født 15. mars 1922 i Düsseldorf, død 15. mai 2017 i Niedernhausen i Hessen ) var en tysk filosof. Filosofien hans er preget av både språkanalytisk (Wittgenstein, Peirce) og hermeneutisk (Heidegger) filosofi, og tok gjerne anti-relativistiske posisjoner, spesielt innen etikken.
Han sto for en type diskursetikk og også en språkpragmatisk, intersubjektiv transcendentalfilosofi (transcendetalpragmatikk).
Aasa Helgesen
Aasa Helgesen (født Røinesdal, 11. februar 1877 i Bjelland ved Mandal, død 29. april 1968) var den første kvinnelige ordfører i Norge. Hun var ordfører i Utsira kommune i Rogaland fra 1926 til 1928.
Da hun ble valgt til ordfører i 1926, var dette en nyhet som gikk verden rundt, og det ble sendt gratulasjonstelegrammer fra en rekke internasjonale kvinneorganisasjoner. Hun var også den første kvinne i Norge som deltok i fylkestinget.
Aasa vokste opp på husmannsplassen Røinesdal i Vest-Agder, tok tjeneste hos en bonde, men fikk hjelp til å reise til Kristiania og jordmorutdanninga der. Hun var ferdig utdanna i 1902, og fikk året etter arbeid som jordmor på Utsira. Der møtte hun fiskeren Sivert Helgesen, og de ble gift i 1907. Sivert var borte store deler av året, og som eneste helsearbeider på øya tok ikke Aasa bare i mot vel 400 barn som jordmor, hun virket også i blant som lege.
Da Utsira ble selvstendig kommune, ble 11 kvinner og 1 mann valgt inn i kommunestyret - og Aasa ble ordfører, som etterfølger etter - og seinere etterfulgt av - ektemannen.
Magdalena Gwizdoń
Hun debuterte i verdenscupen i Östersund i 1995. I 1999 fikk hun sin første plassering blant de 10 beste.
I sesongen 2004/2005 kom hun på seierspallen for første gang med en andreplass i sprint og en tredjeplass på normaldistansen (15 km). Hennes hittil største prestasjon er seieren i sprinten under verdenscupløpene i Östersund i desember 2006.
Harry Haraldsen
Harry Haraldsen (født 19. november 1911, død 28. mai 1966) var en norsk skøyteløper og syklist. Han var en av Norges beste løpere i åra før krigen, men fikk som de øvrige av hans generasjon karrieren avbrutt av krigen. Han gikk for Oslo Skøiteklub.
På skøyter ble Haraldsen nr. 3 i EM på Frogner stadion i 1936, og i EM samme sted to år seinere ble han nr. 2. Under det uoffisielle VM på Bislett i februar 1940 ble han nr. 2; beste plassering i et offisielt VM var 4.-plass i 1935. I 1940 ble han norgesmester på skøyter.
Haraldsen deltok i OL i Garmisch-Partenkirchen i 1936, med en 7.-plass på 1500 m som beste resultat. Han deltok også i Sommer-OL 1936 i Berlin, med 14.-plass i 1 000 meter temporitt på sykkel.
Haraldsen var blant initiativtakerne til idrettsboikotten i 1941. Han avsluttet den internasjonale karrieren med 1940-sesongen, men deltok i nasjonale stevner i de første etterkrigsårene. Han var også trener og vaktmester på Frogner stadion, og medforfatter av boken Norges flagg på seiersmasten.
Personlige rekorder
42,9 – 1.31,1 – 2.15,7 – 4.56,7 – 8.34,2 – 17.54,5
Carlisle
Carlisle (kumbrisk: Caer Lue; skotsk-gælisk: Cathair Luail ) er en by og administrasjonsby i Cumbria i det nordvestlige England. Den ligger omkring 16 km fra grensen til Skottland, og utgjør hoveddelen av distriktet City of Carlisle. Byen er administrasjonssenter både for distriktet og grevskapet, og var tidligere administrasjonsby for grevskapet Cumberland. Ved folketellingen i 2001 utgjorde befolkningen i Carlisle 71 773 innbyggere, og hvor 100 734 bodde i den større byområdet. Ti år senere, ved folketellingen i 2011, hadde byens befolkning vokst til 75 306, med 107 524 i det større byområdet.
Beskrivelse
Sentrum er kompakt og dominert av historiske bygninger, inkludert et slott, et godt museum, en katedral, meget godt bevarte bymurer og en rettsbygning som er av arkitektonisk interesse.
Ettersom Carlisle er den engelske byen som er nærmest grensen til Skottland ble den i perioden hvor de to var separate kongedømmer, et viktig militært støttepunkt. Festningen Carlisle Castle, som står nokså intakt, ble bygd i 1092 under ledelse av Vilhelm Rufus. Maria av Skottland ble fengslet der, og den er fortsatt den offisielle basen til King's Own Border Regiment. På grunn av stadige flyttinger av grensene under de skotske frigjøringskrigene har byen et skotsk preg.
Tullie House museum forteller historien om grenseområdet, inkludert mye om Hadrians mur, som går like nord byen. Museet er prisbelønt for sine utstillinger.
Carlislekatedralen ble påbegynt som et augustiner-kloster (Mariaklosteret) i 1122. Den ble omgjort til en domkirke i 1133. Den har det største østvinduet (i koret) blant europeiske katedraler. Vestenden av kirkeskipet ble revet av Oliver Cromwell i 1650 for å skaffe stein til å forsterke festningen.
Det viktigste fotballaget i byen er Carlisle United FC.
Kassenkanalen
Kassenkanalen er en 200 meter lang kanal som forbinder Isefjærfjorden og Kvanneidfjorden (Blindleia) i Lillesand kommune. Kanalen har en minimumsdybde på 1,5 meter, og fri seilingshøyde under veibroa er 6 meter.
Kanalen følger traséen til en gammel bygdevei og ble gravd og sprengt ut midt på 1990-tallet. Den ble åpnet av daværende miljøvernminister Thorbjørn Berntsen i 1995.
På høyre side, rett før broa, er det en statue av et troll, kalt Kassetassen. Han er kjent gjennom bøkene til Gabriel Scott.
Donge
Donge er en rundt 35 km lang elv i provinsen Noord-Brabant i Nederland. Den har ingen tydelig definert kilde, men oppstår ved at grunn- og regnvann fra et større område samles til en bekk. Donge oppstår i grenseområdet mellom Alphen og Baarle-Nassau der den går gjennom naturområder før den passerer gjennom et bymessig område ved Tilburg. Deretter passerer den gjennom gamle industriområder ved Dongen til den sammen med Bergsche Maas munner ut i Amer ved Geertruidenberg. I Nederland beskrives Donge som en beek, en bekk eller liten elv
Christophorus Clavius
Christophorus Clavius (født 25. mars 1538 i Bamberg i Tyskland, død 6. februar 1612 i Roma) var matematiker, astronom og jesuittpater på 1500-tallet. I samtiden ble han kalt «matematikernes konge». Han ble fremfor alt berømt for sitt arbeid ved det vatikanske stjerneobservatorium, et arbeid som førte til utviklingen av et nytt kalendersystem. I ettertiden er dette systemet kalt den gregorianske kalenderen, oppkalt etter pave Gregor XIII.
Liv og virke
Clavius het opprinnelig Christoph Schlüssel - skjønt noen mener det var Christoph Clau eller Klau. Likesom skikken var blant mange av de tyske lærde på den tiden, latiniserte han navnet. Både Schlüssel og Clavius betyr «nøkkel».
Clavius trådte inn i jesuittordenen i 1555 og fikk sin utdannelse innen ordenen. Han studerte ved Universitetet i Coimbra i Portugal, der det er mulig at han hadde kontakt med den berømte matematiker Pedro Nunes (Petrus Nonius). Ved jesuittenes Collegio Romano i Roma studerte han teologi og underviste deretter matematikk der i en betydelig periode. Clavius forfattet flere matematikkbøker og bidro slik til matematikkens utvikling og fremme. Han inspirert mange jesuitter og andre av sine studenter til å gå dypt inn i matematikken og fremmet fagets utvikling i mange land. Slik inspirerte han for eksempel Franciscus Aguilonius til å etablere en høyere læreanstalt i matematikk i Flandern. Og en rekke av Kinamisjonens jesuitter hadde sittet under hans lærestol, for eksempel Matteo Ricci og Alexandre de Rhodes.
En vidt utbredt kommentar til den euklidske geometri stammer fra ham.
Christophorus Clavius var ikke alene i arbeidet med kalenderreformen. Den kalabriske doktor/astronom Aloysius Lilius gjorde det vesentligste arbeidet, og Clavius forberedte etter hans død det endelige forslaget med de siste modifikasjoner. Arbeidet munnet ut i at paven innførte den gregorianske kalenderen i 1582. Her dreide det seg i det vesentligste om å sørge for at det målte år virkelig tilsvarte det astronomiske år. Vårjevndøgn (primær-equinox) skulle atter falle på 21. mars, slik det var fastlagt av det første konsil i Nikea i 325. Frem til 1582 gjaldt den (etter Julius Cæsar oppkalte) julianske kalender, som i forhold til årets reelle lengde var elleve minutter og fjorten sekunder for langt. I løpet av 128 år summerer denne lille feilen seg til ett fullt døgn.
Man bestemte nå å modifisere fireårsperiodiseringen av skuddårene: Blant de år som avsluttet et århundre (år som 1300, 1400 eller 1500), skulle i fremtiden bare de år være skuddår som lot seg dele på 400 (år som 1600, 2000, 2400 og så videre). Dermed er 400 år i den gregorianske kalender tre dager kortere en i den julianske. De overtallige ti dager som var vokst frem etter konsilet i Nikea lot man fjerne fra kalenderen, slik at torsdag den 4. oktober 1582 ble fulgt av fredag den 15. oktober.
Clavius medvirket også til teorien for prostaferese, en regnemetode som var en forløper for logaritmene.
Verker i utvalg
Clavius samlede matematiske verker (5 bind, Mainz, 1612) er tilgjengelige online.
Opprustning
Opprustning vil vanligvis bety at et land raskt bygger ut sine militære styrker og som begrep er det sterkt knyttet til perioden før første verdenskrig, til 1930-årene og til den kalde krigen. Opprustning blir ofte av omverdenen opplevet som krigsforberedelser, men kan også ha en avskrekkende virkning på motstanderes mulige aggressive ambisjoner.
Første verdenskrig
Før første verdenskrig ble begrepet opprustning for eksempel brukt om våpenkappløpet mellom Storbritannia og Tyskland. Tyskland utviklet våpenet sine og det likte ikke den daværende stormakten Storbritannia, så dermed begynte landene med våpenkappløp. Før første verdenskrig var det en rask oppbygging av de militære styrkene i flere sentrale europeiske land som Storbritannia, Tyskland og Frankrike, men også i nøytrale småstater som Sverige.
Mellomkrigstiden og andre verdenskrig
Etter Tysklands nederlag i første verdenskrig ble det en rask nedbygging av de fleste europeiske lands militære styrker, sikkerhetssituasjonen ble ansett som så god at man valgte å redusere forsvarsbudsjettene kraftig. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i Tyskland i 1933 begynte Tyskland en massiv militær opprustning, det førte til at andre europeiske nasjoner etterhvert forsøkte å svare med tilsvarende egen militær opprustning.
Den kalde krigen
Da andre verdenskrig sluttet med Tysklands og Japans nederlag i 1945 ble det en ny og kortvarig nedrustningsperiode inntil den kalde krigen satte inn mot slutten av 1940-tallet og varte til slutten av 1990-tallet.
Knut
Knut er et mannsnavn med opprinnelse i det norrøne ordet knútr som betyr «knute». Knútr var den norrøne, og Knut den gammeldanske og gammelsvenske formen av navnet.
Knut har navnedag 13. januar i Sverige og Finland og 7. januar i Norge. Knud har navnedager 7. januar og 10. juli i Danmark. Nuutti har navnedag 13. januar i Finland.
Utbredelse
Knut var det sjuende mest brukte mannsnavnet i Norge på første halvdel av 1600-tallet. Knut har vært blant de mest populære døpenavnene i Norge fra slutten av 1800-tallet og fram til ca. 1970, med en topp i 1945.
Knut er i dag et vanlig navn i Norge og Sverige, mens Knud er vanlig i Danmark.
Fylkesvei 158 (Rogaland)
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 4370 og fylkesvei 4372.
Produksjonsavdelingen
Produksjonsavdelingen, forkortet med FLO/P, er en avdeling i Forsvarets logistikkorganisasjon og er inndelt i 8 geografiske baser, med en stabsledelse på Kjeller:
De geografiske basene er plassert i/på:
FLO/P håndterer alt av vedlikeholds- og forsyningstjenester innen de geografiske basene. I tillegg yter de tjenester som skytebaneadministrasjon, post, bolig og vakt og sikringstjenester.
Nørrebros Runddel metrostasjon
Nørrebros Runddel er en undergrunnsstasjon på Københavns metro. Stasjonen ligger ved Nørrebros Runddel, på hjørnet mellom Jagtvej og Nørrebrogade. Området var tidligere en del av Assistens kirkegårds Avdeling G, og Metroselskapet måtte derfor flytte litt av kirkegården for å gjøre plass til stasjonen. Det skapte noe kontrovers da dette ble kjent, da enkelte mente det var respektløst og uetisk å flytte rundt på lik.
Nørrebros Runddel stasjon ligger i takstsone 1.
Første byggetrinn startet den 5. oktober 2009 med ledningsarbeider og arkeologiske utgravninger. Selve utgravningen skulle begynne i starten av 2011 og stasjonen ble forventet å stå ferdig i sin helhet rundt 1. januar 2015. Den ble imidlertid ikke åpnet før september 2019.
Jerzy Popiełuszko
Jerzy Popiełuszko (født 14. september 1947 i Okopy nær Suchowola i Polen som Alfons Popiełuszko, død 19. oktober 1984 ved Włocławek) var en polsk katolsk prest som var aktiv i Solidaritet-bevegelsen, og som ble myrdet av Służba Bezpieczeństwa, det kommunistiske hemmelige politiet.
Bakgrunn
Han var sønn av Marianna og Wladyslaw som oppdro ham i den katolske tro og som polsk patriot. Da han var ferdig med skolen i 1965 begynte han på presteseminaret i Warszawa og innledet sine teologiske studier.
Prest
Etter å ha avtjent en militærtjeneste i en spesialenhet for prestestudenter, hvor myndighetene gjorde alt for å undergrave prestestudentenes tro og moral, fikk han fortsette studiene og ble presteviet 28. mai 1972 av kardinal Stefan Wyszyński, erkebiskop av Warszawa og polsk primas. Som prest virket han først i menighetene i Zabki, Anin, Zoliborz i Warszawa og ved katedralen i Warszawa.
Jerzy Popiełuszko var en karismatisk prest som først arbeidet som sjelesørger for stålarbeiderne i Warszawa. Han var en kompromissløs antikommunist, og i sine prekener kritiserte han kommunistregimet og oppfordret folk til å protestere mot undertrykkelsen. Den katolske kirke var på denne tiden den eneste organisasjonen som til en viss grad kunne ytre kritikk noenlunde åpent. Popiełuszkos prekener ble kjent i hele Polen for sin kompromissløse holdning mot regimet. Sikkerhetspolitiet forsøkte flere ganger å true ham til taushet. Da det ikke lyktes ble han arrestert i 1983, men løslatt etter at kirken grep inn.
Kobberalderen
Kobberalderen eller æneolitikum er en periode mellom steinalderen og bronsealderen, blant annet i Egypt, Kaukasus og store deler av Europa. Kobber ble først og fremst brukt i smykker og prydgjenstander, og som verdifullt byttemiddel.
Jerzy Popiełuszko
Drap, etterspill
Tre offiserer fra den polske sikkerhetstjenesten bortførte ham 19. oktober 1984 og torturerte ham til døde. Liket ble dumpet i et vannreservoar ved Włocławek, og ble funnet 30. oktober samme år.
Gjerningsmennene ble oppdaget, fordi Popiełuszkos sjåfør klarte å flykte, og merket seg bilnummeret. Saken førte til en oppbragt offentlighet, og general Wojciech Jaruzelskis regjering valgte å stille de tre offiserene for retten. Retten slo imidlertid fast at de tre hadde handlet på eget initiativ og uten ordrer fra høyere hold. I 2004 ble det funnet dokumenter som viste at Jaruzelski i 1984 mistenkte sin innenriksminister Mirosław Milewski for å ha gitt ordre til drapet. Milewski hadde imidlertid sterk støtte i den russiske etterretningstjenesten KGB.
Kobberalderen
Kobber ble tatt i bruk svært tidlig, for mer enn 10 000 år siden, men det var først med oppfinnelsen av herding av kobberet at metallet fikk virkelig nyttig anvendelse i noen redskaper. Generelt var det likevel for mykt til redskapsbruk, og oppfinnelsen av bronselegering omkring 3500 f.Kr i det nordvestlige Iran og østlige Tyrkia innebar en betydelig teknisk nyvinning, som innleder bronsealderen på ulikt tidspunkt ettersom det nye metallet gjorde sitt inntog.
Periodeproblem
En annen betegnelse for kobberalderen eller æneolitikum er chalkolithikum (gresk khalkos + lithos «kobber + stein»), men europeisk arkeologisk faglitteratur forsøker å unngå bruken av dette begrepet til fordel for kobberalder, men arkeologer i Midtøsten har en tendens til å bruke det.
Jerzy Popiełuszko
Drap, etterspill
I Norge har polske katolikker reist en byste av Popiełuszko på Mariaholm kurs- og konferansesenter ved Øyeren.
Helligkåring
Popiełuszko ble saligkåret av den katolske kirke som martyr 6. juni 2010 i Warszawa.
13. september 2015 ble det meldt at en plutselig og varig helbredelse i september 2012 av en leukemisyk pasient kan bli godkjent som et mirakel og danne grunnlaget for hans helligkåring
Kobberalderen
Periodeproblem
Framkomsten av metallurgi skjedde først i den fruktbare halvmåne hvor den ga grunnlag for bronsealderen på 3000-tallet f.Kr. Det var en uavhengig og begrenset oppdagelse av kobber- og bronsesmelting av inkaene i Sør-Amerika og mesoamerikanske sivilisasjoner i vestlige Mexico.
Jerzy Popiełuszko
I populærkulturen
I 1988 laget Agnieszka Holland filmen To Kill a Priest, basert på hans liv.
I 2009 laget Rafał Wieczyński filmen Popiełuszko.
Kobberalderen
Periodeproblem
Kobberalderen i Midtøsten og Kaukasus begynte sent på 4000-tallet f.Kr. og varte i minst tusen år før tidlig bronsealder overtok. Overgangen i Europa skjedde omtrent tusen år senere, mellom slutten på 3000-tallet og slutten på 2000-tallet f.Kr.
I henhold til den finske forskeren Asko Parpola er de keramiske likhetene mellom sivilisasjonene i Indusdalen, sørlige Turkmenistan og nordlige Iran i løpet av 4300-3300 f.Kr. av kobberalderen antyder en betydelig mobilitet og handel.
Metallutvinning til statusobjekter
Kobberalderen var en tidlig fase av bronsealderen og antyder en tidsepokes teknologiske grunnlag i samfunnet. Kobberalderen markerer menneskets første stadium i å bruken av metall. Utnyttelsen av kobbermalm og produksjonen av mer effektive redskaper av kobber kom i gang, noe som førte til at samfunnet ble endret. Sammen med utvinning av kobber begynte også utvinning av gull som vanligvis ble funnet sammen med kobber i naturen. Mykheten i kobber, på linje med gull og sølv, gjorde det uunngåelig at de ikke ville bli bearbeidet, men i likhet med edelmetallene, på grunn av deres fysiske vesen, ble kobber i liten grad benyttet til annet enn å skape smykker og pyntegjenstander. Om kobber økte eierens sosiale status gjaldt det i enda større grad med gull.
Etter 3000-tallet f.Kr. skjedde det en betydelig endring i teknologi og sosial organisasjon i samfunnene i Midtøsten. Lokal industri var mulig med fast bosetning, og fast bosetning var mulig på grunn av tidlig jordbruk. Kunnskap om å utvinne og bearbeide kobber ble fulgt av behovet for å leve i større landsbysamfunn. Ulikhetene i naturressurser og befolkningstetthet betød at ulike regioner utviklet seg ulikt. Kobberalderen indikerte absolutt ikke en stabil og heller ingen spesiell lineær utvikling i menneskehetens historie. Arkeologene synes enige om at det var ingen «ekte» kobberalder. Steinindustrien opphøret absolutt ikke med oppdagelsen av kobber, men ble fortsatt tilvirket gjennom hele perioden. Det var først med oppdagelsen av bronse at metallet fikk en teknologisk innflytelse på samfunnet.
Europa
På Ötzi, levningene etter et menneske datert fra omtrent 3300 f.Kr. som ble funnet i Alpene i Italia i 1991, ble det funnet en kobberøks og som var konstruert med detaljerte utsmykninger. Det gjør det mulig å konkludere at utvinningen av kobber har eksistert i Europa for minst 5300 år siden, og antagelig mer enn 500 år tidligere enn før antatt.
Kunnskapen om bruken av kobber hadde spredt seg mer omfattende enn bruken av metallet i seg selv. Den europeiske stridsøkskulturen benyttet steinøkser som var modellert etter kobberøkser, og som i konkurransen med redskaper av metall etterlignet båndranden etter støpeformen ved å skjære denne ut i stein.
Norden og Norge
Omtrent 1000 år senere enn folk i sørøstlige Europa og rundt Svartehavet begynte å utvinne kobber kom de første metallredskapene til Norden i den eldre bondesteinalderen, en gang rundt 3500 f.Kr. I Norge var jordbruk såvidt kommet i gang, hovedsakelig rundt Oslofjorden. Det er funnet svært få kulturobjekter. Både kobber og bronse synes ikke å ha blitt utvunnet i Norge og alt metall ble importert, men nyere forskning antyder en mulig kobberutvinning i Fron i Gudbrandsdalen på begynnelsen av 1300-tallet e.Kr. Det betyr at malmen eksisterte i forhistorisk tid, men at kunnskapen for utvinne den manglet hos de første nordmenn.
Egypt
Kobberalderen i Egypt varte bemerkelsesverdig langt inn i Egypts mellomrike. Bronse kom først i omfattende bruk først i det 18. egyptiske dynasti.
Sør-Asia
De sørasiatiske beboerne i Mehrgarh i dagens Pakistan hadde en betydningsfullt neolittisk kultur mellom år 7700-3300 f.Kr. Her finnes de tidligste sørasiatiske bevisene for jordbruk med hvete og bygg, og husdyrhold med kyr, sauer og geiter. Beboerne fabrikkerte også redskaper av lokal kobbermalm
Øst-Asia
På 4000-tallet f.Kr. begynte det å dukke opp kulturgjenstander av kobber i østlige Asia på steder og kulturer som Jiangzhai og Hongshan-kulturene. Men metallgjenstandene var ikke i omfattende bruk. I Hongshan har det blitt utgravd små ringer av kobber.
Amerika
Kobberalderen i Amerika begynte sannsynligvis for alvor mellom år 100 og 200 e.Kr. Lokal kobber ble utgravd og brukt i omfattende grad, og selv det var bronse i Sør-Amerika kom denne utviklingen sent i gang, omtrent ved europeernes inntog. Man kan si at både i Nord- som Sør-Amerika gikk utviklingen bortimot direkte fra kobberalderen og over i jernalderen uten mellomperioden bronsealder. Den såkalte «gamle kobberkomplekset» («Old Copper Complex»), lokalisert i dagens Michigan og Wisconsin i USA, benyttet en del kobber for kulturobjekter samtidig som stein fortsatt var gjeldende. Disse ble hovedsakelig benyttet til smykker og statusobjekter, og har blitt datert så tidlig som fra muligens år 4000 f.Kr. og fram til år 1000 f.Kr.
Valdemar Magnusson
Valdemar Magnusson (født første halvdel av 1280-tallet, død 16. februar 1318 i fangenskap på Nyköpingshus, begravd i Storkyrkan i Stockholm) svensk prins, hertug av Finland 1302. Valdemar var sønn av Magnus Ladulås og Helvig av Holstein.
Valdemar ble ved sin eldste bror Birger Magnussons kroning i 1302 opphøyd til hertug av Finland. Hans liv ble nært forbundet med hans eldre bror hertug Erik Magnusson av Södermanland som hadde stor innflytelse på Valdemar og ble hans skjebne. Da Erik ble arrestert var Valdemar sammen med ham og begge døde som kong Birgers fanger på Nyköpingshus i 1318.
Valdemar giftet seg første gang 2. desember 1302 med Kristina Torgilsdatter, datter av marskalken Torgils Knutsson og Birgitta, men lot seg skille fra henne den 9. september 1305 under påskudd av at de var dåpssøsken. Den reelle grunnen var nok at Valdemar ikke hadde fordeler av å være forbundet med Torgils Knutssons familie og ønsket andre dynastiske forbindelser gjennom ekteskap. Torgils Knutsson ble for øvrig henrettet samme år.
Valdemar giftet seg andre gangen i Oslo 29. september 1312 med prinsesse Ingeborg Eriksdatter av Norge. Ingeborg var datter av tidligere kong Erik Magnusson, sønn av kong Magnus Lagabøte, og eldre bror av Håkon Magnusson som ble konge etter Eirik. Samtidig som Valdemar ble gift med norskekongens niese, giftet hans bror seg med norskekongens datter, Ingebjørg Håkonsdatter det samme året.
I 1316 fikk han sannsynligvis en sønn med Ingeborg. Denne sønnen døde som barn.