cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gyrinus
Levevis
Virvlene er rovdyr og spiser insekter som faller ned på vannoverflaten. Disse billene opptrer gjerne i grupper som svømmer rundt på vannoverflaten, og kan minne om radiobiler i et tivoli. Dersom de blir truet dykker de og gjemmer seg nær bunnen. Om en virvler blir fanget, skiller den ut et illeluktende stoff. Dette gjør billen usmakelig for rovdyr og virker også som et alarmstoff overfor andre virvlere.
Liste over øvrige arter
• Gyrinus aeneiceps Sturm, 1843
Junior-VM i alpint 2007
Super-G
Start: 1903 m, mål: 1380 m
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus aeneolus LeConte, 1868
• Gyrinus aequatorius Régimbart, 1883
Harald Liljedahl
Harald Liljedahl (født 19. november 1892 i Larvik, død 1940) var en norsk fagforeningsmann og organisator innen arbeideridretten.
Junior-VM i alpint 2007
Super-G
Porter: 37 <br style="clear:both;" />
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus affinis Dejean, 1821
Junior-VM i alpint 2007
Storslalåm
Dato: 8. mars, kl 08.30 (1. omgang), kl 11.30 (2. omgang
Harald Liljedahl
Liljedahl ble fagorganisert i 1911, og snart engasjert i den politiske ungdomsbevegelsen og Arbeiderpartiet. Der tilhørte han i årene rundt 1918 den radikale opposisjonen. I årene 1921–1922 var han også lokalredaktør for Sørlandets Social-Democrat.
Junior-VM i alpint 2007
Storslalåm
Sted: Flachau
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus ahlwarti Ochs, 1949
• Gyrinus amazonicus Ochs, 1958
Junior-VM i alpint 2007
Storslalåm
Start: 1320 m, mål: 960 m
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus americanus Melsheimer, 1806
Marit Melhuus
Marit Melhuus (født 11. september 1949) er professor i sosialantropologi ved Universitetet i Oslo. Tidligere var hun professor ved Senter for fransk norsk samarbeid ved Maison des Sciences de l'Homme (MSH) i Paris. Hun er utdannet ved Universitetet i Oslo. Graden dr. philos. forsvarte hun på grunnlag av et feltarbeid i Mexico som omhandlet kjønn, ære og skam og betydninger av Jomfruen av Guadalupe. Magistergraden (1978) var basert på et feltarbeid i Corrientes, Argentina. I senere år har hun vært opptatt av problemstillinger relatert til reproduksjonsteknologi, etikk og slektskap.
Harald Liljedahl
Fra 1925 til 1926 var han formann i Cigararbeidernes forening i Oslo. Han ledet også en langvarig streik ved Tiedemanns Tobakksfabrikk, der kampen mot streikebryteri var hard. I forbindelse med konflikten ble Liljedahl dømt til 90 dagers fengsel for «overfald paa en arbeidsvillig under optøierne» ved fabrikken. Da han slapp ut etter soningen ble han hyldet av tobakksarbeiderne på justisbygningens trapp.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus analis Say, 1825
• Gyrinus aquiris LeConte, 1868
Marit Melhuus
Melhuus var dekan ved Samfunnsvitenskapelig fakultet, Universitetet i Oslo, fra 1999 til 2002.
Junior-VM i alpint 2007
Storslalåm
Høydeforskjell: 360 m
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus aquisextanea Nel, 1989
Junior-VM i alpint 2007
Storslalåm
Porter: 44 (1. omgang), 41 (2. omgang) <br style="clear:both;" />
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus arctus Dejean, 1833
• Gyrinus argentinus Steinheil, 1869
Junior-VM i alpint 2007
Slalåm
Dato: 11. mars, kl 08.45 (1. omgang), kl 11.00 (2. omgang)
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus aubei LeConte, 1863
Store brystmuskel
Hos mennesker er store brystmuskel, eller musculus pectoralis major den største muskelen på overkroppens fremside. Muskelen er trekantet, med spissen av trekanten på overarmen, og basen midt på brystet. Den fester i ene enden på en stor overflate i sentrum av brystkassen og den andre enden i overarmens fremside. Festet på armen er plassert under deltamuskelen på akselen. Den store brystmuskelen tar seg blant annet av armens bevegelse fremover i det horisontale planet. Denne muskelen inngår i gruppen innvendig roterende muskler, sammen med brede ryggmuskel (musculus latissimus dorsi). I forskjell til lille brystmuskel (musculus pectoralis minor), tar denne muskelen seg av selve armens bevegelse og musculus pectoralis minor sikrer akselens posisjon skrått ned- og fremover.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus austriacus Dejean, 1821
• Gyrinus baeri Régimbart, 1907
Store brystmuskel
Når det gjelder idrett finnes det et antall sporter som utnytter, eller kan dra nytte av, velutviklede brystmuskler, og i denne gruppen inngår blant annet boksing, bryting, svømming, tennis, golf og bordtennis. En ubalansert trening kan gi problemer med visse deler av ryggen, da et snevert fokus på en spesifikk muskelgruppe gir en anatomisk ubalanse.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus bicolor Fabricius, 1787
Wheatland (Wyoming)
Wheatland er en by (town) i Wyoming i USA, som er administrasjonssete i Platte County. Byen hadde 3 627 innbyggere i 2010.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus bifarius Fall, 1922
• Gyrinus bolivianus Ochs, 1954
Wheatland (Wyoming)
BNSFs jernbanelinje passerer gjennom byen i nord-sydlig retning og brukes mest for godstrafikk.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus borealis Melsheimer, 1806
Junior-VM i alpint 2007
Slalåm
Porter: 46 (1. omgang), 67 (2. omgang) <br style="clear:both;" />
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus caledonicus Régimbart, 1883
Junior-VM i alpint 2007
Kombinasjon
Dato: 7./ 11. mars
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus cavatus Atton, 1990
• Gyrinus ceylonicus Régimbart, 1883
• Gyrinus chalybaeus Perty, 1830
• Gyrinus chalybeus Sturm, 1843
• Gyrinus circumnans LeConte, 1850
Junior-VM i alpint 2007
Medaljeoversikt
<br style="clear:both;" />
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus colasi Mouchamps, 1957
• Gyrinus colombicus Régimbart, 1883
• Gyrinus columbinus Dejean, 1833
Cyclocephalini
Cyclocephalini er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae). De fleste av artene hører til den artsrike slekten Cyclocephala.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus colymbus Erichson, 1837
Cyclocephalini
Utseende
Middelsstore (ofte rundt 10-20 millimeter, noen opptil 40 millimeter), ofte brunlige hornbiller, kroppen gjerne glatt og glinsende. De mangler horn, knøler eller groper på hodet og pronotum og kan derfor ligne mer på praktskarabider (Rutelinae) enn på hornbiller. Ulikt de fleste andre hornbiller er de ofte flerfargede, med rød/gul/brune og svarte partier. Kjønnene kan oftest skilles på at hannene har forstørrede forføtter, særlig er kloleddet og klørne store.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus compressus Sturm, 1826
• Gyrinus confinis LeConte, 1868
Cyclocephalini
Levevis
Larven lever i jorden og kan noen ganger gjøre en del skade ved å ete planterøtter. De voksne billene besøker gjerne blomster, og noen tallrike arter er viktige pollinatorer.
Apache Maven
Maven kan også bli brukt som byggesystem for prosjekter skrevet i C, Ruby, Scala og andre programmeringsspråk. Maven utvikles av Apache Software Foundation, hvor det tidligere var en del av Jakarta-prosjektet.
Cyclocephalini
Utbredelse
Slekten Ruteloryctes lever i Afrika, Peltonotus i Sørøst-Asia, forøvrig er alle medlemmene i denne gruppen amerikanske. Gruppen forekommer bare i tropiske og subtropiske områder.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus consobrinus LeConte, 1852
• Gyrinus continuus Régimbart, 1907
• Gyrinus convexiusculus Macleay, 1871
Bergens Turnforening
Bergens Turnforening er et idrettslag stiftet i Bergen i 1882. Foreningen holder til i Turnhallen i Vilhelm Bjerknesvei 22 på Slettebakken i bydelen Årstad. Foreningens aktiviteter er i tillegg til alminnelig turn, rytmisk gymnastikk, apparatturn, friidrett og orientering. Innenfor foreningen finnes også Oldermannslauget, Damenes Forturnerskap og Pensjonistgruppen. Turnhallen på Slettebakken eies av Bergens Turnforening, og finansieringen baserer seg på utleie både til treningsformål og andre arrangementer. Hallen har et brutto idrettsareal på 1 500 m². Hoveddelen av idrettshallen måler 44 x 23 meter. Her finnes i tillegg en 100 meters rett løpebane med fire baner. I 2. etasje er det sittetribune med plass til 177 tilskuere. Her er også flere møterom, styreværelse og arkiv.
Sigurd Jarlsson
Barndom og familie
Sigurds far, Erling Skakke, var gift med Kristin Sigurdsdatter, datter av kong Sigurd Jorsalfare. Kristin var mor til Sigurds eldre halvbror, kong Magnus Erlingsson. Sigurd var frillesønnen til Erling, altså født utenfor ekteskap. Snorre forteller at «Erling hadde fire frillesønner, en het Reidar, den andre Ogmund, og de hadde hver sin mor; den tredje het Finn og den fjerde Sigurd, og deres mor var Åsa den lyse; de var yngre». Sigurd omtales i Sverres saga som Sverres fostersønn. Sigurd skal ha vært lenge hos kong Sverre og blitt behandlet godt. Ellers vet vi ingenting om Sigurds barndom og ungdom.
Med øyskjeggene
Øyskjeggene ble dannet våren 1193, med Sigurd Magnusson, sønn av Magnus Erlingsson og nevø av Sigurd Jarlsson, som konge. Samme høst sluttet Sigurd Jarlsson seg til øyskjeggene og ble en av høvdingene deres. Året etter led øyskjeggene nederlag i slaget ved Florvåg, og Sigurd Magnusson ble drept. Sigurd Jarlsson var i Stavanger mens dette slaget pågikk. Da han fikk høre om nederlaget reiste han til Viken og siden til Danmark. Det er også bevart et runeinnskrift av Sigurd fra 1194 i Vinje kirke i Telemark. Gjengitt i norrøn språkform lyder innskriften: Oversatt til moderne norsk:
Med baglerne
I 1196 ble baglerpartiet reist i Danmark av motstandere av kong Sverre. De fleste var vikværinger. Hovedmennene var biskop Nikolas Arnesson og Reidar Sendemann. Kongsemnet deres var Inge Magnusson, en påstått sønn av kong Magnus Erlingsson (og dersom det stemte, nevø av Sigurd). Med i flokken var også Sigurd Jarlsson og «mange andre stormenn». I Norge stevnet baglerne til Borgarting og hyllet Inge Magnusson som konge. Deretter tok de kontroll over hele Viken og Opplandene. Sigurd og biskop Nikolas stjal penger som kong Sverre hadde gjemt i Mariakirken på Hovedøya, og drepte flere av Sverres sysselmenn.
Cyclocephalini
Systematisk inndeling
Denne undergruppen har tidligere ofte vært plassert i gruppen praktskarabider (Rutelinae), som de overflatisk ligner mer på enn på de fleste hornbiller.
Bergens Turnforening
Foreningen har siden 1905 hatt egen hytte på Ulriken, Turnerhytten, som er åpen for alle fjellvandrere lørdag og søndag. Siden 1918 har foreningen hatt eget symfoniorkester, Bergens Turnforenings Orkester. Fra 1918 har foreningen utgitt medlemsbladet «Ulriken», først for idrettsavdelingen, men fra 1925 for hele foreningen.
Stiftelsen
Stiftelsesdatoen til Bergens Turnforening er offisielt 5. mars 1882. Men den første «Bergens Turnforening» ble stiftet den 18. mars 1860 og nedlagt allerede i 1864. Dette blir ansett som foreningens tidlige historie. De holdt treningene sine i Eksersershuset på Engen, og hadde sin første offentlige turnoppvisning i Katedralskolen. Man antar at en av årsakene til at foreningen la ned sin virksomhet så tidlig var at en av foreningens stiftere, Wilhelm Munthe, forlot byen. Men det kan tenkes at også framveksten av skytterforeningen i byen, Bergen Vaabenøvelsesforening (senere Bergens skytterlag)
Organiseringen av idrettsforeninger i Norge startet omkring midten av 1800-tallet. På denne tiden hadde organisasjonslivet i Norge sterk framvekst. Dette gjaldt både avholdsbevegelsen, arbeiderbevegelsen og kvinnebevegelsen. Blant idrettsforeningene var Christiania Turnforening først ute i 1855. Siden fulgte de andre større byene etter. Formålet i starten var nasjonalpatriotisk. Man ville styrke befolkningens fysikk og utholdenhet, slik at de ble bedre rustet til å forsvare landet mot ulike trusler utenfra. Turnoppvisninger ble dessuten betraktet som god underholdning, og samlet store mengder skuelystne. Men noen folkebevegelse ble det ikke før noe senere.
I 1882 tok Johan Martens jr. og Halfdan Eenberg initiativet til en reetablering. Formålet skulle ifølge lovene være «ved legemsøvelser at udvikle og styrke legemet, samt vække sandsen for mandlige idretter». Videre kunne «enhver uberygtet person» over 14 år opptas som medlem. Johan Martens jr. satt som formann fra stiftelsen og fram til 1887, da Chr. Campbell Andersen tok over. Det ble etablert et forturnerskap som skulle ivareta den faglige kvaliteten og sikre opplæring innen turn, men beslutningsmyndigheten forble hos styret.
I 1890 tok Bergens Turnforening og Christian Campbell Andersen initiativ til å stifte et landsomfattende turnforbund, «Det norske turn- og Gymnastikkforbund», og fra 1899 til 1911 hadde forbundet sete i Bergen.
Den første kvinnelige formannen i Bergens Turnforening, Inger Iversen, satt i vervet ved 100-årsjubileet i 1982.
Turnsporten
I starten var turn en typisk lagsport. Turningen foregikk lenge etter et svensk system oppfunnet av Per Henrik Ling, og bestod av ytterst strenge gymnastiske øvelser. Etter hvert fikk foreningen sans for det tyske systemet, som tok i bruk apparater som ringer og trapes. Disse øvelsene trakk mer publikum, men var lenge forbudt i konkurransesammenheng. Oscar Lunde og Johan Martens jr. gikk sammen om å forene de to systemene. Dette resulterte i det såkalte norske systemet, som kom til å spille en stor rolle for utviklingen av turn i landet.
Man kunne ofte se lagturn ved både innendørs og utendørs arrangementer, også i Bergen. Men ut over 1920-tallet ble enkeltmannsturn mer populært. I turnsporten generelt kom fokus kom nå mer på den enkeltes prestasjoner, og den nasjonalpatriotiske faktoren ble svekket.
Etter Oscar Lunde kom kaptein Erling Wehn inn som trener i 1910. Fra 1931 ble han erstattet av Gottfred Glambek, som ikke hadde militær bakgrunn som de to foregående. Damene ble ledet av Inga Henrichsen og Ågot Kuhnle, og i 1921 kom Elisabeth Beyer inn som trener.
Etter andre verdenskrig ble byens muligheter til å drive eliteturn svekket. I tillegg kom andre publikumsvennlige idretter til å ta en del av oppmerksomheten. Bergensturnerne kom ikke skikkelig på banen igjen før på sekstitallet.
Styret
Styret sto sterkt fra starten i foreningen og hadde all beslutningsmakt. Det første styret hadde fem medlemmer, og i tillegg var det styrets oppgave å utnevne /avskjedige turnlærere, forturnere og underforturnere. I 1917 vedtok generalforsamlingen å opprette et råd bestående av utvalgte representanter som hadde foreningens høyeste utmerkelse, Ekekransen. Disse skulle fungere som et mellomledd mellom styret og eldre fortjente medlemmer. Det viste seg at rådet etter hvert fikk stor betydning for styrets avgjørelser på mange områder.
Idretts- og hyttelaget i foreningen hadde fram til 1925 hatt eget styre og regnskap samtidig som det utga foreningsbladet Ulriken, men dette året ble det slått sammen med hovedstyret. Formannen i idrettspartiet trådte da inn i styret på samme måte som de to overturnerne. I 1931 hadde styret åtte medlemmer idet de tok inn en kvinnelig «husinspektrise», og samme år ble generalforsamlingen erstattet av et representantskap.
Medlemmene
De som etablerte Bergens Turnforening kom fra byens mer ressurssterke lag. Det lå både innflytelse, nettverk og betydelige midler bak suksessen og sterke framveksten. Men aller størst betydning hadde engasjementet. Innen åtte år hadde de eget hus med internasjonal standard og utstyr, og nær 400 medlemmer fram mot 1890, da veksten økte enda kraftigere på grunn av at foreningen opprettet sine første damepartier og flyttet inn i eget hus i Kaigaten. Medlemstallet økte fra 530 i 1909 til 1 008 i 1913. Dette skyldtes først og fremst at den nye Turnhallen i Sigurdsgate ble tatt i bruk i 1910. Men det var oppgangstider i årene før første verdenskrig, og lett både å inndrive kontingenten, drive utleie og å få tildelt sponsormidler fra næringslivet. Fram mot andre verdenskrig vokste medlemstallet til stabilt ca 1 500.
Under andre verdenskrig la Bergens Turnforening ned driften for å slippe å handle under nazistene. Da freden kom økte medlemstallet til 2 700 det første året. Fra slutten av femtitallet og 1960 sank medlemstallet noe. I disse årene steg også antall kvinnelige turnere mens antall mannlige turnere sank. På syttitallet hadde Bergens Turnforening medlemsmasse fra hele storkommunen og til og med Askøy. Særlig yngre medlemmer kom fra bydelene utenfor sentrum.
Lokaler og idrettsarenaer
I starten fikk Bergens Turnforening trene i gymnastikksalen i Latinskolen mot at lærer og kaptein Oscar Lunde fikk være instruktør. Med støtte fra kommunale myndigheter og næringslivet i byen bygget foreningen sin første egne turnhall ved hjelp av innsamlede midler i 1890. Det ble tatt i bruk i 1891, og var tegnet av arkitekt Schak Bull. Bygget lå i det sørlige hjørnet av dagens Jernbanestasjon med adresse Kaigaten 40. Den velutstyrte turnsalen målte 390 m², og var ideell også når det handlet om lys og ventilasjonsforhold. I kjelleren var det salonggeværbane, og utenfor var det opparbeidet plass til turn i det fri. Bygget kostet 72 000 kroner. ) Hallen ble ekspropriert og revet etter at myndighetene bestemte at Bergensbanens endestasjon måtte ligge på eiendommen, og turnforeningen flyttet ut i 1908.
Etter nøye overveielse kjøpte foreningen tomt til ny turnhall på den såkalte Sukkerhusengen, eller Paulsenmarken som den også ble kalt. Bygget sto ferdig i 1910, og var tegnet av arkitekt Egill Reimers. Den nye Turnhallen fikk adressen Sigurdsgate 6, og hadde tre turnsaler. Hallen kom til å bli et samlingspunkt for turnidretten i Bergen i nesten åtti år. Foreningen leide ut lokaler til både Lagmannsretten, Heibergs gutteskole og en av byens første kinoer. Dessuten kom det inntekter fra utleie til stevner, møter og forsamlinger. Etter at bosetningsmønsteret i storkommunen Bergen endret seg på syttitallet, søkte mange unge til idrettsklubbene utenfor byen. Bydelene fikk også moderne idrettsanlegg etter hvert. I 1989 ble bygget solgt, da foreningen flyttet til den nye Turnhallen på Slettebakken. Idretten i Bergen har gjennom tidene slitt med å finne egnet plass for utendørs trening. Den 25. mai 1890 holdt Bergens Turnforening landets andre nasjonale turnfest på Bergenhus festning. Studentenes gymnastikk- og fekteforening vant, mens Trondhjems Turnforening kom som nummer to. Under denne turnfesten ble det stiftet et nasjonalt turnforbund som etter kort tid samlet foreningene i de store byene. Hverken anlegget på Møhlenpris eller Skansemyren holdt mål. I mars 1911 ble det holdt et møte der 600 idrettsfolk møtte opp for å diskutere forholdene. Man diskuterte mulighetene for baner både på Grønneviksøren og Haukelandsmyren, men ingen av dem ble realisert den gang. I 1915 kunne ikke det Vestlandske turnstevnet avholdes på grunn av baneforholdene. På tyvetallet ble både Skansemyren idrettsplass og idrettsplassen på Møhlenpris opprustet, slik at store arrangementer igjen kunne holdes i Bergen.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus costaricensis Ochs, 1935
• Gyrinus crassus Aubé, 1838
• Gyrinus curtus Motschulsky, 1866
European Open 2021
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn på hardcourt.
Tanja Mayer
Tanja Mayer (født 2. juli 1993) er en sveitsisk bobkjører. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 8.
Bergens Turnforening
Aktivitetene
I 1897 holdt Bergens Turnforening den første orienteringsløpet i Bergen. Dette ble vunnet av Johan Blytt. Men det tok mange år før sporten slo gjennom i Bergen. Høstmarsjene som Viking arrangerte var populære i en årrekke, men bedømmingen av idretten var vanskelig fordi dommerne ikke hadde regler til å kunne skille mellom vandring, gange og løp, og i årene som kom ble kappgang som sport utviklet. Først på trettitallet kom orientering tilbake på idrettskartet. Odd Rasdal og John Systad (Viking) og Kaspar Slaatrem (BT) var de første store stjernene innen orientering i Bergen.
Oldermannslauget ble stiftet i 1926, og var en gren av foreningen, bestående av eldre medlemmer av herrenes forturnerskap. Formålet var å sørge for at de gjennom samvær og godt kameratskap skulle bidra til å føre foreningens tradisjoner vedlike og opprettholde foreningens videre framgang. Styret ble kalt «Qvint». Oldermannslauget har, og har hatt, stor betydning for det sosiale fellesskapet.
Turnerhytten
Johan N. L. Blytt og kamertene hans i foreningen bygget sin første hytte, «Valhall» på Ulriken i 1890-årene, men den ble fort for liten. Den første Turnerhytten foreningen bygget lå ved Vassdalsvannet på byfjellet i Bergen, og ble innviet den 28. februar 1908, etter to år med byggeaktiviteter. Den ble et populært fritidsmål for både medlemmene og andre besøkende. Dette skulle være et senter for skisporten i foreningen. Nyheten om at Fana kommune hadde vedtatt å bygge ut Sædalsvassdraget til drikkevannsformål i 1938, og at hytten dermed ville bli ekspropriert, ble mottatt med stor forbitrelse. Spesielt fordi hytten for en stor del var bygget på dugnad. Fram mot nedrivingen i 1955 ble hytten lite brukt, og sto til forfalls. I dag finnes kun ruinene igjen.
Krigsutbruddet i 1940 gjorde at planene om ny hytte ble forsinket. Men allerede i 1945 var arbeidet med ny hytte tegnet av arkitekt Aage Blich, i gang. Den var for det meste bygget ved hjelp av dugnad. Høsten 1950 sto den klar, og ble et samlingspunkt for foreningen i mange år. I 1978–1980 ble det nødvendig å overlate driftsansvaret til Bergen Turlag. I 1981 ble Turnerhyttens Venner opprettet, med medlemskap åpent for alle. Den 15. september 1985 ble hytten offer for lynnedslag og brant til grunnen. Hytten ble gjenoppbygget av Bergens Turnforening, og arbeidet startet i 1987. I 1988 stod foreningen tredje hytte ferdig, og ble organisert som en stiftelse fra 1991. Venneforeningen ble nedlagt i 2002.
Utmerkelser
I 1959 etablerte turnforeningen en konkurranse om en pokal kalt «Bergenskruset» for å fremme konkurranseturn. Med den nye treneren, Lui Håland, på første del av seksti-tallet, fikk sporten et oppsving. I 1962 ble Tore Lie, født 1945, Norgesmester i klasse C, og i 1965 nummer tre i kampen om Bergenskruset. Han vant siden fem NM i mangekamp fra 1973 til 1977 og kongepokal.
Truls Pedersen i 27 landskamper, i VM og EM. På åttitallet drev Geir Skeie det til VM i 1979 og 1980. Damene på sin side fikk på 1960-tallet landslagstreneren John Sletten som trener. Sammen med Ragna Sørensen drev han fram talenter som Ellen Bergersen, Jill Kvamme, Berit Otteraaen og Elin Nordtvedt som alle tok medaljer i NM. Jill Kvamme ble nordisk mester i frittstående turn i 1965. Hun flyttet til Oslo og var på landslaget sammen med Unni Holmen i en årrekke. Kristi Hauge overtok hennes plass med deltakelse i VM i 1973.
Orientering har også tradisjonelt stått sterkt i Bergen etter andre verdenskrig. Bergens Turnforening har hatt en rekke store idrettsutøvere på dette feltet. Åge Hadler var i den norske eliten fra seksti-tallet. I 1966 vant han verdensmesterskapet 2 1/2 minutt foran finnen Ailo Tepsell.
Innen friidrett markerte ikke Bergens Turnforening i særlig stor grad. Her var det Turn og Idrettsforeningen Viking som dominerte i byen. Men med Johan Christian Evandt fikk foreningen notert flere verdensrekorder i stille lengde og høyde på femtitallet. Eliteutøvere har vært en stor inspirasjonskilde for barn og unge som har glede av idrett i Bergen.
Arkivet
Det historiske arkivet etter Bergens Turnforening er oppbevart ved Bergen Byarkiv
Sigurd Jarlsson
Med baglerne
Året etter drepte Sigurd Sverres bror Hide i Tønsberg. Sigurd var også med biskop Nikolas i slaget på Strindfjorden ved Amborneset i 1199, hvor birkebeinerne og kong Sverre slo baglerhæren. Det siste vi hører om Sigurd Jarlsson, er at han og Inge Magnusson i 1201 var med en stor hær «oppe i landet». Om hans videre liv og død finnes det ingen kilder. Kong Sverre døde av sykdom året etter.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus cylindricus Dahl, 1823
• Gyrinus deceptorius Ochs, 1949
• Gyrinus dejeani Brullé, 1832
• Gyrinus dentipennis Macleay, 1825
• Gyrinus dichrous LeConte, 1868
• Gyrinus dicrus Melsheimer, 1806
• Gyrinus duplicatus LeConte, 1850
• Gyrinus elevatus LeConte, 1868
• Gyrinus ellipticus Dejean, 1833
• Gyrinus elongatus Marsham, 1802
• Gyrinus emarginatus Dejean, 1821
• Gyrinus exstriatus Say, 1837
• Gyrinus feminalis Mouchamps, 1957
• Gyrinus finitimus Mouchamps, 1957
• Gyrinus fittkaui Ochs, 1963
• Gyrinus fraternus Couper, 1865
• Gyrinus galapagoensis Dyke, 1953
• Gyrinus gayi Solier, 1849
• Gyrinus gehringi Chamberlain, 1929
• Gyrinus gestroi Régimbart, 1883
• Gyrinus gibber LeConte, 1868
• Gyrinus gibbulus Dejean, 1833
• Gyrinus gibbus Aubé, 1838
• Gyrinus grandis Sturm, 1817
• Gyrinus guianus Ochs, 1935
• Gyrinus gulosus Dahl, 1823
• Gyrinus haasi Ochs, 1933
• Gyrinus hoppingi Leech, 1938
• Gyrinus ignitus Régimbart, 1895
• Gyrinus impatiens Aubé, 1838
• Gyrinus impressicollis Kirby, 1837
• Gyrinus japonicus Sharp, 1873
• Gyrinus laevicollis Ochs, 1949
• Gyrinus laevigatus Dejean, 1821
• Gyrinus lateralis Dejean, 1833
• Gyrinus latilimbus Fall, 1922
• Gyrinus leathesii Curtis, 1839
• Gyrinus lecontei Fall, 1922
• Gyrinus libanus Aubé, 1838
• Gyrinus limbatus Say, 1825
• Gyrinus lineatus Dejean, 1821
• Gyrinus longiusculus LeConte, 1850
• Gyrinus longulus Ochs, 1967
• Gyrinus luctuosus Régimbart, 1883
• Gyrinus luederwaldti Zimmermann, 1923
• Gyrinus madagascariensis Aubé, 1838
• Gyrinus marginatus Dejean, 1833
• Gyrinus marginellus Fall, 1922
• Gyrinus merganser Gemminger & Harold, 1868
• Gyrinus mergus Say, 1837
• Gyrinus microtuberculatus Hatch, 1951
• Gyrinus mithrae Zaitzev, 1908
• Gyrinus modestus Dejean, 1833
• Gyrinus monrosi Mouchamps, 1957
• Gyrinus natalensis Régimbart, 1892
Dryoctenes
Dryoctenes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus neptunus Melsheimer, 1806
• Gyrinus nigellus Ochs, 1954
• Gyrinus niponensis Brinck, 1941
Dryoctenes
Utseende
En middelsstor, kraftig, lyst gråbrun trebukk. Antennene er kraftige innerst, tynne i spissen, noe kortere enn kroppen hos hunnen og rundt en og en halv gang så lange som kroppen hos hannen. Pannen har et par litt uregelmessig formede, svarte flekker. Pronotum er omtrent sekskantet, mye bredere enn langt, med en kraftig, utstående tann på hver side. Midtfeltet er vanligvis svart, denne svarte flekkens form er ganske varierende. Dekkvingene har markerte, rundede "skuldre" og er jevnt tilsmalnende bakover, med to fine, opphøyde lengderibber og to noe uregelmessige, ofte avbrutte, svarte tverrbånd.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus nitidulus Dahl, 1823
Dryoctenes
Levevis
Larvene lever i død ved.
Utbredelse
Arten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus nitidus Dahl, 1823
• Gyrinus obliquus Walker, 1858
Kauaihonningeter
Taksonomi
Inntil nylig var arten i slekten Moho klassifisert i familien honningetere. Men en studie fra 2008 som tar utgangspunkt i fylogenetiske analyser av DNA fra museumseksemplarer, viser at disse slektene ikke hører til honningetere, men til en gruppe med sidensvanser, palmetrast og silkefugler. Det er foreslått en egen familie, Mohoidae, for disse to utdødde slektene.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus oblongus Dejean, 1833
• Gyrinus obtusus Say, 1834
• Gyrinus oceanicus Régimbart, 1883
Fylkesvei 6330
Fylkesvei 6330 går mellom Mørreaunet i Åfjord og Follafoss i Steinkjer. 38,7 km av veien går gjennom Åfjord, 25,0 km gjennom Steinkjer kommune.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus olivaceus (Dejean, 1833)
Moderne femkamp under Sentralamerikanske og karibiske leker 2002
Moderne femkamp under Sentralamerikanske og karibiske leker 2002. Moderne femkamp var en av flere sporter i de nittende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i San Salvador i El Salvador i perioden 19. til 30. november 2002. Det var første gangen som moderne femkamp var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var to øvelser, individuell- og lagkonkurranse for menn. Mexico ble beste nasjon, de vant begge gullmedaljene.
Ricki and the Flash
Ricki and the Flash er en amerikansk dramakomedie fra 2015. Filmen er regissert av Jonathan Demme, skrevet av Diablo Cody, og har Meryl Streep i hovedrollen.
Fylkesvei 6330
Veien går fra Mørreaunet til Osa, videre langs sørsiden av Storvatnet og følger Sørdalen mot Straumsetervatnet, fortsetter til Follaelva og føkger denne sørover til Follafoss.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 besto veien av fylkesvei 55 (Sør-Trøndelag) og fylkesvei 203 (Nord-Trøndelag).
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus opalinus Régimbart, 1883
• Gyrinus orientalis Régimbart, 1883
Sakarias Jonsson Skancke
Sakarias Jonsson Skancke (født 4. oktober 1601 i Innvik, død 22. januar 1689 i Seljord) var en norsk geistlig, som var sogneprest i Seljord 1633–1689 og prost i Øvre Telemark prosti 1653–1683. De første kirkebøkene i Seljord er fra hans tid som sogneprest, og inneholder en utførlig selvbiografi. Han var en av de 87 representantene for den norske geistlige standen som undertegnet Enevoldsarveregjeringsakten, Danmark-Norges nye forfatning, i august 1661.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus ovatus Klug, 1829
Sakarias Jonsson Skancke
Han ble født på Langved prestegård og var sønn av prost i Nordfjord Jon Mogensen Skancke, som ble halshugget i 1617. Hans morfar var biskop i Bjørgvin Anders Foss. Etter privatstudier hos den senere biskop Niels Paasche i Bergen ble han student ved Københavns Universitet i 1623. I 1628 ble han kapellan hos presten Knud Bang i Nordfjord, senere hos presten Peder Pedersen i Alstahaug, og var huslærer hos presten Zacharias Christophersen Holck i Romsdal. Han ble residerende kapellan til Solum og Melum i 1631 og ble 5. mai 1633 sogneprest i Seljord, der han virket i 56 år frem til sin død. 4. august 1653 ble han også valgt til Peder Povelsson Paus' etterfølger som prost i Øvre Telemark.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus parcus Say, 1834
• Gyrinus parvulus Dejean, 1833
• Gyrinus patruelis LeConte, 1850
Sakarias Jonsson Skancke
Sakarias Jonsson Skancke har et stort antall etterkommere i Seljord.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus pectoralis Villa & Villa, 1833
• Gyrinus pernitidus LeConte, 1868
• Gyrinus peruvianus Régimbart, 1907
• Gyrinus piceolus Blatchley, 1910
Ricki and the Flash
Handling
Hovedpersonen «Ricki», spilt av Meryl Streep, er frontfiguren i rockebandet «The Flash» på kvelden, og kassadame på et supermarked om dagen. En dag ringer hennes eksmann Pete, spilt av Kevin Kline, og forteller at datteren Julie står midt i et ekteskapsbrudd og er i en dyp krise. Pete mener Julie trenger moren sin. Ricki går med på å dra tilbake til Indianapolis, der hun en gang brente alle broer, forlot familien og dro til Los Angeles for å satse på drømmen om å bli rockestjerne. I Indianapolis viser det seg at både Julie og hennes to brødre (spilt av Sebastian Stan og Nick Westrate) bærer nag til moren, som de mener har latt dem i stikken siden de var ganske små.
Rickis datter Julie spilles av Mamie Gummer, som i virkeligheten er Meryl Streeps eldste datter.
Ferhat Pehlivan
Ferhat Pehlivan (født 20. august 1988) er en tyrkisk bokser, som konkurrerer i lett fluevekt. Han ble tatt ut til å representere Tyrkia under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i kvartfinalen.
Gyrinus
Liste over øvrige arter
• Gyrinus picipes Dejean, 1833
• Gyrinus pleuralis Fall, 1922
• Gyrinus plicifer LeConte, 1852
• Gyrinus politus Sturm, 1826
• Gyrinus praemarinus Lomnicki, 1894
• Gyrinus praemorsus Sturm, 1826
• Gyrinus priscus Lesne, 1927
• Gyrinus propinquus Ochs, 1954
• Gyrinus pugionis Fall, 1922
• Gyrinus pulcher Sturm, 1826
• Gyrinus punctipennis Régimbart, 1907
• Gyrinus pygolampis Modeer, 1776
• Gyrinus racenisi Ochs, 1953
• Gyrinus regimbarti Peyerimhoff, 1931
• Gyrinus rockinghamensis LeConte, 1868
• Gyrinus rugifer Régimbart, 1883
• Gyrinus rugosus Oygur and Wolfe, 1991
• Gyrinus ryukyuensis Satô, 1971
• Gyrinus sachalinensis Kamiya, 1936
• Gyrinus sayi Aubé, 1838
• Gyrinus schaumii White, 1847
• Gyrinus schneideri Ochs, 1956
• Gyrinus schoenfelderi Ochs, 1954
• Gyrinus schoutedeni Ochs, 1928
• Gyrinus sculpturatus Mjöberg, 1905
• Gyrinus sericeolimbatus Régimbart, 1883
• Gyrinus siolii Ochs, 1958
• Gyrinus smaragdinus Régimbart, 1891
• Gyrinus splendens Ochs, 1949
• Gyrinus splendidus Dejean, 1821
• Gyrinus stagnalis Dahl, 1823
• Gyrinus suaveolens Melsheimer, 1806
• Gyrinus subcostulatus Moroni, 1977
• Gyrinus subductus Ochs, 1967
• Gyrinus superciliaris Régimbart, 1892
• Gyrinus suspiciosus Ochs, 1930
• Gyrinus szechuanensis Ochs, 1929
• Gyrinus tauricus Dejean, 1833
• Gyrinus tenuistriatus Régimbart, 1883
• Gyrinus thurtarus Ali & Jasim, 1989
• Gyrinus toxopeusi Ochs, 1955
• Gyrinus tsingtaoriensis Cheo, 1934
• Gyrinus turbinator Sharp, 1882
• Gyrinus unidentatus Dejean, 1821
• Gyrinus urinator Illiger, 1807
• Gyrinus velox Dahl, 1823
• Gyrinus ventralis Kirby, 1837
• Gyrinus vernalis Motschulsky, 1859
• Gyrinus vicinus Dejean, 1833
• Gyrinus vindilicus Lesne, 1927
• Gyrinus violaceus Régimbart, 1883
• Gyrinus vollmari Gistel, 1834
• Gyrinus wallisi Fall, 1922
• Gyrinus woodruffi Fall, 1922
• Gyrinus zimmermanni Franck, 1932
The Man from U.N.C.L.E. (film)
The Man from U.N.C.L.E. er en amerikansk actionkomedie fra 2015. Filmen er regissert av Guy Ritchie, skrevet av Ritchie og Lionel Wigram, og har Henry Cavill, Armie Hammer, Alicia Vikander, Elizabeth Debicki, Jared Harris og Hugh Grant i hovedrollene.
Filmen er basert på TV-serien med samme navn, som gikk fra 1964 til 1968.
Handling
Tidlig på 1960-tallet slår CIA-agenten Napoleon Solo og KGB-agenten Illya Kuryakin seg sammen for å delta i et felles oppdrag mot en mystisk kriminell organisasjon som arbeider for å spre atomvåpen.
Oryctoderini
Oryctoderini er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). De hører til underfamilien hornbiller (Dynastinae).
Utseende
Denne gruppen mangler horn eller knøler på hodet og pronotum og ser derfor ikke ut som typiske hornbiller. Noen arter har tidligere blitt regnet til underfamilien praktskarabider (Rutelinae). De er robuste biller med kraftige bein, gjerne noe glinsende.
Moderne femkamp under Sentralamerikanske og karibiske leker 2006
Moderne femkamp under Sentralamerikanske og karibiske leker 2006. Moderne femkamp var en av flere sporter i de 20. sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Cartagena i Colombia i perioden 15. til 30. juli 2006. Det var andre gangen som moderne femkamp var med i lekene. Det var individuelle- og lagkonkurranser for både menn og kvinner. Det var første gangen som kvinner deltok i moderne femkamp i de sentralamerikanske og karibiske leker. Mexico ble beste nasjon, de vant alle fire gullmedaljene.
Oryctoderini
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sørøst-Asia, gjennom Indonesia til Oseania.
Aleksandar Aleksandrov (bokser)
Aleksandar Aleksandrov (født 31. oktober 1984) er en bulgarsk bokser, som konkurrerer i lett fluevekt. Han ble tatt ut til å representere Bulgaria under Sommer-OL 2012 i London, der han ble slått ut i kvartfinalen.
Fabienne Meyer
Fabienne Meyer (født 28. november 1981) er en sveitsisk bobkjører. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 8.
Christin Senkel
Christin Senkel (født 31. august 1987) er en tysk bobkjører. Hun representerte landet sitt i Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 7.
Harry Maguire
Jacob Harry Maguire (født 5. mars 1993 i Sheffield) er en engelsk fotballspiller som spiller for Manchester United.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland. Han scoret på hodet i Englands kamp mot Sverige i kvartfinalen.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Privat
Den 21. august 2020 ble Maguire arrestert på Mykonos av gresk politi etter et slagsmål utenfor en bar. Den 25. august ble han dømt til 21 måneder og 10 dager betinget fengsel for legemsfornærmelse, å ha motsatt seg pågripelse og for forsøk på bestikkelse. Maguire hevdet han trodde han ble forsøkt kidnappet da politiet var kledd i sivil og ikke identifiserte seg. Han har anket dommen.
Verneområder i Agder
Verneområder i Agder er ei liste over naturverneområder, vernetype, vernedato og verneomfang (målt i dekar) som finnes i Agder fylke. Lista er sortert alfabetisk innenfor hver kommune, mens kommunerekkefølgen er i henhold til kommunenumrene.
Risør
Verneområder i Risør kommune (4201):
Grimstad
Verneområder i Grimstad kommune (4202):
Arendal
Verneområder i Arendal kommune (4203):
Kristiansand
Verneområder i Kristiansand kommune (4204):
Lindesnes
Verneområder i Lindesnes kommune (4205):
Flekkefjord
Verneområder i Flekkefjord kommune (4207):
Gjerstad
Verneområder i Gjerstad kommune (4211):
Vegårshei
Verneområder i Vegårshei kommune (4212):
Tvedestrand
Verneområder i Tvedestrand kommune (4213):
Froland
Verneområder i Froland kommune (4214):
Lillesand
Verneområder i Lillesand kommune (4215):
Birkenes
Verneområder i Birkenes kommune (4216):
Åmli
Verneområder i Åmli kommune (4217):
Iveland
Verneområder i Iveland kommune (4218):
Evje og Hornnes
Verneområder i Evje og Hornnes kommune (4219):
Bygland
Verneområder i Bygland kommune (4220):
Valle
Verneområder i Valle kommune (4221):
Bykle
Verneområder i Bykle kommune (4222):
Vennesla
Verneområder i Vennesla kommune (4223):
Åseral
Verneområder i Åseral kommune (4224):
Lyngdal
Verneområder i Lyngdal kommune (4225):
Hægebostad
Verneområder i Hægebostad kommune (4226):
Kvinesdal
Verneområder i Kvinesdal kommune (4227):
Sirdal
Verneområder i Sirdal kommune (4228):
Noter
Flere av verneområdene går på tvers av kommunegrensene og opptrer derfor flere enn en gang i listen. Noen av verneområdene går også på tvers av fylkesgrensene og kan derfor opptre på andre fylkeslister enn denne.
International Peace Institute
International Peace Institute (IPI, tidligere International Peace Academy) er en uavhengig tankesmie basert i New York. IPI spesialiserer seg mot multilaterale tilnærminger til freds- og sikkerhetsspørsmål og samarbeider tett med FNs sekretariat og medlemsland. IPIs fremste mål er å fremme effektive internasjonale svar på nye problemer og kriser gjennom forskning, analyse og politikkutvikling.
IPI fikk kritikk i sin tid av egen styreleder, tidligere australsk statsminister Kevin Rudd, fordi fler millioner i økonomisk støtte var mottatt fra den overgrepsdømte amerikanske finansmannen Jeffrey Epstein.
Terje Rød-Larsen var leder for IPI fra 2005 til 29. oktober 2020. Han trakk seg etter at koblinger mellom han og Epstein ble kjent. Han skal ha mottatt donasjoner fra Epsteins stiftelser på vegne av organisasjonen, samt skyldig Epsteins dødsbo minst 130 tusen dollar. IPIs visepresident, Adam Lupel, overtok etter Rød-Larsen.
Mannen i månen
Mannen i månen refererer til en hvilket som helst av mange antydninger til bilder av et menneskeansikt, hode eller kropp som spesielle tradisjoner gjenkjenner i månens skive ved fullmåne. Bildene er komponert av de mørke områdene som utgjøres av månehavene og de lysere områdene. Forskjellige kulturer gjenkjenner andre figurer, for eksempel en kanin. Det psykologiske fenomenet som gjør at man tolker inn ansikter eller figurer på månen kalles pareidoli.
På den nordlige halvkule er en vanlig vestlig oppfatning av ansiktet at øynene er Mare Imbrium og Mare Serenitatis, nesa er Sinus Aestuum og munnen er Mare Nubium og Mare Cognitum. En eldre europeisk tradisjon ser figuren av en mann (Maria Serenitatis, Tranquillitatis, Fecunditatis og Nectaris bærende på en bred byrde (Mare Vaporum og Lacus Somniorum) på ryggen. Han sees ofte sammen med en liten hund (Mare Crisium).
Konvensjonaliserte illustrasjoner av mannen i månen sett i vestlig kunst viser ofte et meget enkelt ansikt i fullmånen, eller en menneskeprofil i månesigden, og korresponderer ikke med faktiske merker på månen.
"Mannen i månen" kan også referere til en mytologisk karakter som sies å bo på eller i månen, men som ikke nødvendigvis er representert ved merkene på måneskiven. Et eksempel er Yue-Laou, fra kinesisk tradisjon.
Mauihonningeter
Mauihonningeter (Moho bishopi) er en utdødd fugl i slekten Moho, eneste slekt i familien Mohoidae. Den levde på øyene Maui og Molokai på Hawaii og døde ut omkring 1904.
Taksonomi
Inntil nylig var arten i slekten Moho klassifisert i familien honningetere. Men en studie fra 2008 som tar utgangspunkt i fylogenetiske analyser av DNA fra museumseksemplarer, viser at disse slektene ikke hører til honningetere, men til en gruppe med sidensvanser, palmetrast og silkefugler. Det er foreslått en egen familie, Mohoidae, for disse to utdødde slektene.
Maria Carolina Benda
Maria Carolina Benda (1742–1820) var en tysk sanger, pianist og komponist.
Liv og virke
Benda var kammersanger ved hoffet til hertuginne Anna Amalie av Sachsen-Weimar-Eisenach og medlem av hertuginnens weimarske Liebhabertheater som ble ledet av Johann Wolfgang von Goethe. Benda opptrådte under teatrets oppførelser og skrev enkelte lieder med klaverakkompagnement, eksempler på sangtitler er:
Ved hertuginnens hoff ble Maria Carolina Benda kjent med hoffkapellmester, pianist og komponist Ernst Wilhelm Wolf, og giftet seg med ham 28. august 1770. Hertuginnen bekostet bryllupet, da hun ville sikre seg at begge musikerne ble værende i Weimar.
Oahuhonningeter
Oahuhonningeter (Moho apicalis) er en utdødd fugl i gruppen Moho, i familien Mohoidae. Den levde på øya Oahu på Hawaii og døde ut omkring 1837.
Taksonomi
Inntil nylig var arten i slekten Moho klassifisert i familien honningetere. Men en studie fra 2008 som tar utgangspunkt i fylogenetiske analyser av DNA fra museumseksemplarer, viser at disse slektene ikke hører til honningetere, men til en gruppe med sidensvanser, palmetrast og silkefugler. Det er foreslått en egen familie, Mohoidae, for disse to utdødde slektene.
St. Petersburg Open 2021
St. Petersburg Open 2021 var en tennisturnering, og del av ATP-touren 2021 som fant sted i St. Petersburg i Russland fra 11. til 16. oktober 2021.
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn på hardcourt.
Dobbel menn
🇬🇧 Jamie Murray / 🇧🇷 Bruno Soares slo 🇰🇿 Andrey Golubev / Hugo Nys, 6–3, 6–4
Vainosjoki
Vainosjoki (enaresamisk: Vannjiikeessimjuuhâ, skoltesamisk: Vainosjokk) er ei elv i Enare kommune i Lappland i Finland. Den er en del av Neidenvassdraget. Elva har utløp fra innsjøen Vainosjärvi og renner nordover til Kirakkajärvi, hvor den munner ut i østenden av sjøen gjennom to separate løp, som ligger med 1,5 kilometers avstand fra hverandre. Fra vestenden av Kirakkajärvi fortsetter vassdraget gjennom en drøyt 100 meter lang elvestubb til den nordøstre enden av Sevettijärvi.
Hovedelva, regnet fra Vainosjärvi til Sevettijärvi, er 10,9 kilometer lang, hvorav strekningen fra Vainosjärvi til Kirakkajärvi utgjør 7,6 km. Hele vassdraget, fra kildene sørvest for Vainosjärvi til munningen i Sevettijärvi, er 17,6 kilometer langt.