cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den Dansk-Norske Provinsial-Storloge
Den Dansk-Norske Provinsial-Storloge var en storloge innenfor frimureriet i Danmark-Norge som ble grunnlagt av greve Christian Conrad Danneskiold-Laurvig i 1749 i kraft av hans patent som engelsk Provinsial-Stormester av 10. februar 1749. Logen var formelt underlagt den engelske storloge av 1717 i London. Verken i danske eller norske arkiver finnes det likevel noen beretninger om rapporter til London-logen. På denne tiden omfattet frimureriet i Norge og København følgende loger:
Elisabeth Lindland
Utdannelse
Elisabeth Lindland har bachelorgrad i teater fra St. Olaf College i Minnesota og hovedfag i musikk fra Universitetet i Oslo.
Granerbakken
Granerbakken var en hoppbakke på Dokka i Nordre Land kommune i Innlandet. Den lå på vestsida av tettstedet, ca. 1,5 km nordvest for Dokka stasjon, og ble brukt under hovedlandsrennet (NM) i 1917. Bakken var eid av Nordre Land IF og senere Nordre Land IL.
Elisabeth Lindland
Konserter og sceneproduksjoner
Som frilans-musiker har hun hatt to hundre konserter for Rikskonsertene fra Svalbard til Qatar, og hatt show i Dyreparken og Tusenfryd. Hun har også spilt Rosa i Rosa og Benoni på Nordland Teater, og hatt roller i Sound of Music på Bryggeteatret og i kirkeoperaen Jesu siste dagar av Henning Sommerro med Teatret Vårt. Sammen med Stein Erik Tafjord i The Brazz Brothers har hun laget barneforestillingen Den magiske melodien for tuba og skuespiller. Hun medvirket i TV-serien Kaptein Sabeltann – Kongen På Havet (2011–2012), i rollen som Jenny Ben, moren til John Benløs. Hun har også spilt «Tante Bassa» i kveldsforestillingen Kaptein Sabeltann og havets hemmelighet.
Granerbakken
Historie
Nordre Land Idrætsforening ble stiftet i 1912 og satte året etter i gang med å bygge en hoppbakke som fikk navn etter grunneierens gård Graner. Bakken ble åpnet med landsrenn (nasjonalt renn) i januar 1915. Ola Grimsby fra Gjøvik hadde det lengste hoppet i åpningsrennet med 42 meter. To måneder senere forbedret Martin Stensrud, også han fra Gjøvik, rekorden til 45 meter. Da var hoppet blitt flyttet 3,5 meter lenger opp og gjort ca. 75 cm høyere. I et landsrenn i februar 1916 strakte Thoralf Strømstad fra Vestre Aker seg til 47 meter.
Sigurd Grønli (fotballspiller)
Sigurd Grønli (født 17. oktober 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Elisabeth Lindland
Kilden Dialog og SPOR-forestillingene
Fra 2015 har hun vært regissør og manusforfatter i det flerårige prosjektet Kilden Dialog i Kristiansand, som sammen med Kristiansand katedralskole (KKG), Kilden teater- og konserthus og Kristiansand symfoniorkester setter opp de såkalte SPOR-forestillingene. Prosjektet går ut på å la ungdom med og uten funksjonshindringer samarbeide med hverandre og med profesjonelle kunstnere om å skape en sceneproduksjon. Navnet «SPOR» henspiller på KKGs inkludering av kunst i undervisningen, ut fra den overbevisning at kunsten kan sette varige spor, både for den enkelte og for samfunnet, til beste for både individet og samfunnet.
Den første SPOR-forestillingen ble spilt i 2015, og det ble spilt nye forestillinger i 2017 og 2019. Høsten 2021 pågikk arbeidet med å forberede en ny forestilling i 2022.
Granerbakken
Historie
Hopprennet under hovedlandsrennet 18. februar 1917 ble skjemmet av et vanskelig føre som førte til mange stygge fall. Etter mildvær dagene før hadde det frosset på så bakken var steinhard, bortsett fra i overgangen til sletta, der mange av hopperne skar igjennom og falt. Josef Henriksen tangerte bakkerekorden på 47 meter. Etter mesterskapet fikk Granerbakken ry på seg for å være farlig. De neste fem årene ble ikke bakken brukt, og aktiviteten i Nordre Land IF døde ut.
Elisabeth Lindland
Kilden Dialog og SPOR-forestillingene
I 2020 skrev studenten Silje Adelheid Sagen en mastergradsoppgave om SPOR-produksjonene, som ble levert i forbindelse med Sagens studier innen kultur- og språkfagenes didaktikk ved Høgskolen i Innlandet.
Pseudotrechus
Utseende
En liten (2,2-2,5 millimeter), bred og nokså flat, blank, brunsvart løpebille. Hodet er rundet, fasettøyne og kjever nokså små, antennene tynne og rundt halve kroppslengden. Pronotum er mye bredere enn langt, med rundede ytterkanter, sterkt innbuktet foran slik at det ser nærmest skålformet ut sett ovenfra. Dekkvingene er kort ovale, nesten sirkelrunde, mye bredere enn forkroppen. De dekker ikke de bakerste bakkroppsleddene.
Elisabeth Lindland
Kilden Dialog og SPOR-forestillingene
I 2021 mottok Elisabeth Lindland sammen med Mette Midling-Jensen fra KKG, Agder fylkes kulturpris for arbeidet med SPOR.
Granerbakken
Historie
Vinteren 1922 var det prøvehopping i Granerbakken, men et fylkesrenn måtte avlyses på grunn av for få påmeldte. Samme år slo Dokka Idrætslag og Nordsinni Ballklubb (begge stiftet i 1919) seg sammen til Nordre Land Idrettslag, og fikk overta Granerbakken. Bakken kom i drift igjen med fylkesrenn i 1923. Om våren det året ble bakken noe ombygd og bakkeprofilen justert. Under landsrennet i 1924 satte Wiggo Christensen ny bakkerekord med 52 meter. Sverre Kolterud nådde 54 meter i 1929. Rundt 1930 ble to mindre hoppbakker, kalt Mellom-Graneren og Vesle-Graneren, bygd i nærheten av den store.
Pseudotrechus
Levevis
Arten lever i tuene til mauren Messor barbarus.
Elisabeth Lindland
Familie
Lindland er bosatt i Kristiansand. Hun er gift med Eivind Ljøstad og de to har tre barn sammen.
Granerbakken
Historie
Sommeren 1935 ble det gjort en større ombygging av bakken. Det ble satt opp et større stillas (fartsbru), hoppet ble flyttet 12 meter lenger opp, og kulen og unnarennet ble ombygd. Selv om Granerbakken nå hadde K-punkt 55 meter, økte ikke bakkerekordene tilsvarende. Leif Moon nådde 55 meter i et illegalt renn under 2. verdenskrig, Victor Clock hoppet 59,5 meter i 1951, og den siste bakkerekorden var 60,5 meter, satt av Kjell Kopstad 27. januar 1957.
Pseudotrechus
Utbredelse
Arten forekommer i det sørlige Spania, i Marokko og Algerie.
Øvsttunheimen
Øvsttunheimen er et somatisk sykehjem i Solåsen på Øvsttun i Fana bydel i Bergen kommune.
Granerbakken
Historie
Trestillaset i Granerbakken var etter hvert i så dårlig forfatning at bygningskontrollen sommeren 1956 la ned forbud mot å bruke bakken. Idrettslaget reparerte stillaset slik at distriktsrennet 1957 kunne gjennomføres, men tilstanden var likevel dårlig. Det siste rennet i storbakken var kretsmesterskapet i 1959. Mellom-Graneren var i bruk til 1965, Vesle-Graneren til 1968. I 1960 og 1961 ble det lagt planer for utbygging av bakken til K60, med et nytt stillas av jern, men planene ble ikke realisert. Rundt 1990 ble stiftelsen Granerbakkens Venner dannet, med mål om å etablere et moderne hoppanlegg i Granerbakken, men heller ikke dette initiativet ble det noe av.
Øvsttunheimen
Sykehjemmet var oppført av Fana kommune i 1958, tegnet av Øystein Nestaas. Fra 1978 til 1988 ble sykehjemmet drevet fylkeskommunalt, og seinere igjen kommunalt. Bygget var delvis ombygd i 2002 og har i dag 74 pasientplasser.
Johan Lauritzen
I 1914 startet han i jobb ved Lier stasjon og i 1915 ble han stasjonsbetjent ved samme stasjon. I 1920 tok han utdannelse som telegrafist ved Jernbaneskolen, deretter startet han som telegrafist i Lier, hvor han i 1930 ble kontorist. I 1938 ble han forflyttet til administrasjonen for vognkontoret i Drammen, der han ble stasjonsmesterfullmektig i 1947.
Lauritzen startet i politikken i 1922 da han ble varamann i Lier herredstyret, fra 1932 ble han fast medlem i herredstyret og formannskapet. Han var i tre perioder ordfører i Lier, først i tidsrommet 1935–40, deretter i 1945–47 og 1952–55. Han var også formann i styret for den fylkeskommunale Husmorskole på Sjåstad, medlem av elektrisitetsverkets styre, kommunens representant i Lierbanen og senere i det nystiftede A.s Lierruten. Han var formann i Lierbanen fra 1935 til 1943 og i styret for A.s Lierruten fra 1943 frem til sin død i 1894. Da han i 1955 gikk av som ordfører ble han hyllet og overrakt en æresgave som tilsvarte et års ordførergodtgjørelse.
I sin siste ordførerperiode ble han handikappet etter en lengre periode med sykdom. Lauritzen gikk av med uføretrygd nyttår 1957.
Dumerilia
Dumerilia er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Middelsstore, avlange smeller. Hodet et svart, pronotum og dekkvinger rødlige. Antennene er utvidet fra det tredje leddet. Undersiden er svart med blålig glans.
Levevis
Larvene lever i jorda. Hannene flyr gjerne om natten og kommer til lys, hunnene er oftest ikke flygedyktige.
Svenska Skidspelen
Svenska Skidspelen er et årlig skiidrettsarrangement som første gang ble arrangert i Sundsvall i 1947. Siden 1959 er konkurransene hovedsakelig blitt arrangert fast i Falun.
Svenska Skidspelen besto i mange år av renn i langrenn, kombinert og skihopping. Kombinert ble siste gang arrangert i 1999 (et renn i 2002 måtte avlyses), og spesielt hopp sist i 2002, og siden da har kun langrenn stått på programmet. Tidligere har flere andre idretter også vært en del av Svenska Skidspelen. Blant annet var det renn i alpint i 1950-1953 (arrangert i Åre) og skiskyting i 1984. I 1986 inngikk VM i skiskyting for kvinner i Svenska Skidspelen. I 1987 og 1988 sto skiorientering på programmet. Vasaloppet var en del av Svenska Skidspelen i 1952.
Siden verdenscupene i de nordiske grenene ble innført på 1970- og 80-tallet, har rennene i Svenska Skidspelen inngått i dem. Ski-VM ble arrangert i Falun i 1954, 1974 og 1993, og tok da Svenska Skidspelens plass. I 1980 var 20 km langrenn for kvinner under Svenska Skidspelen VM-øvelse, fordi denne øvelsen ikke var en del av OL i Lake Placid. VM ble igjen arrangert i Falun i 2015.
Skirennene i Falun blir arrangert på Lugnet skistadion (Riksskidstadion). Noen ganger har renn måttet flyttes til andre steder på grunn av snømangel.
Svenska Skidspelen organiseres av aksjeselskapet Svenska Skidspelen AB, som er heleid av Föreningen Svenska Skidspelen (FSS). FSS består av 11 skiklubber: Falu IK, Korsnäs IF, OK Kåre, Sågmyra SK, Envikens IF, Bjursås SK, Sundborn GoIF, Grycksbo IF, Dalregementets IF, Holmens IF og Domnarvets GoIF. Domnarvets GoIF kom inn da Slätta SK i 2010 trakk seg fra FSS.
Skiklubben Falun-Borlänge SK het tidligere Svenska Skidspelens SK.
Arrangørsted
{|
Indias sentralbank
Indias sentralbank (engelsk The Reserve Bank of India (RBI); hindu भारतीय रिज़र्व बैंक) er Indias sentralbank, og ble grunnlagt 1. april 1935. Senere plasserte banken hovedkontoret sitt i Bombay (Mumbai). Banken var først privateid, deretter nasjonalisert i 1949, og er i dag fullstendig kontrollert av Indias regjering.
Mitsubishi Colt
Mitsubishi Colt er en bil som i dag blir produsert av Mitsubishi Motors på NedCar fabrikken i Nederland. Colt-navnet ble første gang tatt i bruk på en serie småbiler på 1960-tallet, det ble videre brukt på eksportversjonen av Mitsubishi Mirage kombi på 80- og 90-tallet.
Lauren Bruce
Lauren Bruce (født 23. mars 1997) er en newzealandsk friidrettsutøver som konkurrerer i sleggekast.
Mitsubishi Colt
Colt-navnet ble også brukt av Chrysler Corporation, Mitsubishis samarbeidspartner gjennom flere år, da de importerte andre generasjons Mitsubishi Galant som Dodge Colt og Plymouth Colt til det amerikanske markedet.
Lauren Bruce
I 2021 representerte hun New Zealand på sleggekast under Sommer-OL 2020 i Tokyo, og ble slått ut kvalifiseringen med et bestekast på 67,71 m.
Mitsubishi Colt
1960 -tallet
Mitsubishi introduserte Colt-navnet i 1962 på Colt 600. Bilen ble levert med en NE35A 594 cm3 luftkjølt, tosylindret rekkemotor. På dette tidspunkt eksisterte ikke Mitsubishi Motors, og bilene ble produsert av firmaet Mitsubishi Heavy Industries.
Indias sentralbank
Ledelsen i Indias sentralbank består av styret (central board) under ledelse av direktøren (governor), som pr oktober 2016 er Urjit Patel. Han overtok etter Raghuram Rajan 4. september 2016. RBI har 31 filialer rundt om i India.
Mitsubishi Colt
1980 og -90-tallet
Colt-navnet ble i denne perioden brukt på kombiutgaven av Mitsubishi Mirage i de fleste land bilen ble eksportert til, også i Norge.
2003
I 2003 ble en ny Colt lansert av Mitsubishi i Japan. Den var designet av Olivier Boulay og bygd på samme plattform som Smart Forfour. En europisk modell ble satt i produksjon på NedCar-fabrikken i Nederland året etter. Den ble levert med bensinmotorer i størrelsene 1,1, 1,3, 1,5 og 1,5 turbo, senere kom den også med en 1,5 DI-D turbodieselmotor med ladeluftkjøler produsert av Mercedes-Benz. Standard girkasseen var 5-trinns manuell, på motoralternativene 1,3, 1,5 og 1,5 DI-D var det også mulig å velge en 6-trinns automatgirkasse (AMT) med elektrisk clutch.
Colt Plus
I 2004 ble modellen Colt Plus lansert i Japan. Dette var en lenger utgave av standard Colt.
Maha Haddioui
Hun representerte Marokko under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 59 i kvinnenes turnering.
Instituto Cervantes
Instituto Cervantes eller Cervantes-instituttet er en organisasjon etablert i 1991 av de spanske myndighetene. Formålet er å fremme bruken av spansk som internasjonalt andrespråk, støtte spanskundervisning og fremme spansk og latinamerikansk kultur i ikke-spansktalende land.
Instituttet har sitt navn fra forfatteren Miguel de Cervantes (1547–1616). Den spanske kongen, Felipe VI er ærespresident for instituttet, som (pr 2016) har 76 avdelinger rundt om i verden. Det er ingen avdeling i Norge, men en i Stockholm.
Sammen med tilsvarende kulturinstitutt for andre språk – Goethe-Institut, Instituto Camões, Alliance française, Società Dante Alighieri og British Council – mottok instituttet i 2005 Fyrstinnen av Asturias' pris for kommunikasjon og humaniora.
Mitsubishi Colt
Colt Plus
I mars 2007 ble Colt Plus lansert i Taiwan. Denne hadde mange likhetstrekk med Japan-modellen, men ble levert med en annen motor. Den hadde en 1,6L SOHC motor, og var den eneste av Colt Plus som ble levert med denne motoren.
Ralliart Version-R
30. mai 2006 lanserte Mitsubishi en ny Colt Ralliart Version-R i Japan. Den ble levert med 4G15 motor med MIVEC og turbolader, ved 6.000 o/min leverte den 153 HK og på 3.500 o/min hadde den et dreiemoment på 210 Nm. Motoren er den samme som er brukt i den europeiske Colt CZT, men yter litt mer.
Bilen ble også levert med et stivere chassis og Recaro bøtteseter fra Lancer Evolution VIII MR.
Mitsubishi Colt MIEV
I 2006 ble Colt MIEV vist for første gang. MIEV er forkortelse for Mitsubishi In wheel motor Electric Vehicle, bilen var en ny type bil med en elektrisk motor på hvert hjul.
Utviklingen av Mitusbishis MIEV-teknologi ble annonsert i mai 2006 da Mitsubishi viste fram en ren el-versjon av Colt. Testbilen var produsert med to 20 kW «in wheel»-motorer, disse hadde et moment på 600 Nm på hvert av bakhjulene. Colt MIEV hadde en toppfart på 150 km/t og kunne kjøre en distanse på 150 km på en ladning.
2009 Facelift / ClearTech
Mitsubishi lanserte i 2009 en ny Colt. Modellen hadde fått et nytt design på front og hekk. Fronten ble designet med såkalt «jetfighter-grill», designet på denne har likhetstrekk til Mitsubishi Lancer Sports Sedan som ble lansert i 2007. 2010 modellen av Mitsubishi Outlander og Mitsubishi ASX fikk også samme design på front.
I 2009 kom også Colt ClearTech som var en modell med ekstra fokus på utslipp og miljø. Bilen ble levert med Auto Stop & Go (AS&G) system. Funksjonen til systemet er å stanse motoren når bilen ikke er i bevegelse, som i stans ved lyskryss. Når clutch blir trådd inn for å sette bilen i gir, starter motor på ny. ClearTech-navnet ble av Mitsubishi også benyttet på flere modeller, der det ble satt fokus på miljø.
Hôtel de Brienne
Hôtel de Brienne er et hôtel particuliere (bypalass) i det sentrale Paris bygd på 1700-tallet. Det ligger som nr. 14 til gaten rue Saint-Dominique i det 7. arrondissement i Paris. Det huser den franske forsvarsminister og hans stab, skjønt forsvarsministeriets infrastruktur i stor grad er lagt til Balard helt sør i Paris.
Flyrs flyflåte
Flyrs flyflåte bestod i desember 2021 av 5 leasede fly. Det norske flyselskapet Flyr etablerte ved oppstarten i 2021 en flåte bestående av kort- og mellomdistanseflyet Boeing 737-800. Flyrs første fly LN-FGA ble mottatt den 4. juni. 2021.
Øvsttunvegen
Øvsttunvegen (2-14, 3-9, 13-15, 18-42, 21-29) er en vei på Øvsttun i Fana bydel i Bergen kommune. Veien går nordover fra Elvenesveien og er cirka 800 meter lang.
Øvsttun kirkegård ligger på vestsiden av Øvsttunvegen.
Navnet ble vedtatt i 1949.
Brorskap
Et brorskap (engelsk: fraternity   fra latin frater: bror eller broder, derav brorskap eller broderskap ) er en organisasjon, et samfunn, en klubb eller broderorden som tradisjonelt består utelukkende menn som er bundet sammen av ulike religiøse eller sekulære mål. I vestlige land er brorskap et konsept som har utviklet seg i kirkelig kontekst, særlig med gjennom den katolske kirkens munkeordener i middelalderen. Utover i middelalderen ble det dannet også andre typer brorskap og laug. Frem mot moderne tid oppstod frimurerordener, Odd Fellows og tilsvarende losjer for menn, sammen med gentlemen's clubs, studentforeninger («fraternities») av typen som fortsatt er utbredt i USA    , med videre. Begrepet «brorskap» har på 1900-tallet og 2000-tallet blitt tatt i bruk av svært ulike grupper med svært ulike mål. Også enkelte avholdsorganisasjoner har kalt seg brorskap eller holdt forestillingen om et «brorskap» eller forbrødring som et ideal for organisasjonens medlemmer.
Medlemmer av slike sammenslutninger blir av og til omtalt og tiltalt som bror eller – vanligvis i religiøs sammenheng – broder, frater eller friar. Eksempelvis kalles både medlemmer av Den Norske Frimurerordenen og medlemmer av Den norske druideordenen for «losjebrødre».
Dynevoll
Dynevoll (2-3) er en vei på Øvsttun i Fana bydel i Bergen kommune. Veien går vestover fra Øvsttunveien og er cirka 200 meter lang.
Øvsttun kirkegård ligger på begge sider av veien.
Navnet ble vedtatt i 1949.
Suolojohka (Sør-Varanger)
Suolojohka (nordsamisk) er ei elv i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den er ei tilløpselv til Gallokelva. Elva har utspring på østsiden av høydedraget Ruovdečuolda og renner i hovedsakelig østlig retning. Elvas løp består av en rekke mindre innsjøer, hvorav den største er Holmvatnet (Suolojávri), med korte elvestrekninger mellom. Den munner ut sørvest i Gállotjávri og er 21,7 kilometer lang.
Tromsdalen videregående skole
Tromsdalen videregående skole er en offentlig videregående skole i Tromsø kommune i Troms. Skolen ligger i bydelen Tomasjord i administrasjonssenteret og byen Tromsø, rett i nærheten av Tromsøbrua og Ishavskatedralen. Skolen er landets største innenfor idrett med totalt cirka 350 elever på ulike idrettsfaglige varianter.
Eksterne lenker
Tromsdalen videregående skole
Norges herrelandslag i volleyball
Norges herrelandslag i volleyball er det norske landslaget i volleyball for menn som konkurrerer for Norge under Sommer-OL, Volleyball-VM og Volleyball-EM. Landslaget er rangert som nummer 65 på FIVBs verdensranking.
Tropp
Troppen som representerte Norge i kvalifiseringen til EM i volleyball for menn 2023.
Trener: Assistentrener: Assistentrener/Fysioterapeut:
Rue Saint-Dominique
Rue Saint-Dominique er en gate i 7. arrondissement i Paris. Den har tidligere båret navnene Chemin de la Longue Raye (1355), Chemin des Treilles (1433), Chemin Herbu (des Moulins à Vent) (1523), Chemin de l'Oseraie (1527), Chemin du Port (1530), Chemin des Vaches (1542), Chemin de la Justice og Chemin des Charbonniers. Navnet rue Saint-Dominique fikk den i 1643 - etter et dominikaner kloster som ble etablert noen år i forveien nær gatens østre ende (nå absorbert av Boulevard Saint-Germain), og hvis eneste gjenværende rest er église Saint-Thomas-d’Aquin på Place Saint-Thomas-d’Aquin (kalt Place des Jacobins til 1802).
I 1670 ble Jeanne Baptiste d'Albert de Luynes født i nr 33, i Hôtel de Luynes. Det er senere blitt revet.
Kopihonningeter
Kopihonningeter (Meliphaga analoga) er en fugl i slekten Meliphaga i familien honningetere. Den er endemisk til Ny-Guinea.
Roodenburgia witjesi
Roodenburgia witjesi er en bille av slekten Roodenburgia som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Kopihonningeter
Underarter
Det er beskrevet fem underarter av kopihonningeter :
Roodenburgia witjesi
Utseende
Middelsstore, slanke, mørkbrune trebukker med litt bronseaktig glans. Antennene er ganske tynne og litt kortere enn kroppen. Pronotum er uten tenner på sidene. Dekkvingene er tilsmalnende bakover, litt tilspissede.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Arten er utbredt i Papua Ny-Guinea.
Finn Varde Jespersen
Finn Varde Jespersen (født 4. april 1914, død 6. juni 1944) var en aktiv orienteringsløper mot slutten av 1930-årene og norsk bombeflyger under andre verdenskrig. Han deltok først i kamper under den tyske invasjonen av Norge våren 1940. Etter den norske kapitulasjonen i juni 1940 flyktet han via Finland, Sovjetunionen og Japan til Canada hvor han ble elev og etterhvert instruktør ved den norske flyskolen Little Norway ved Toronto.
Jespersen tjenestegjorde så ved RAF Transport Command, søkte seg deretter til fronttjeneste og ble etterhvert pilot i det britiske flyvåpenets RAF Bomber Command med grad av løytnant. Han omkom under et bombetokt over Frankrike i forbindelse med den allierte invasjonen av Normandie den 6. juni 1944.
Han skrev dagbok i perioden april 1940 til desember 1940, fra krigsutbruddet til han var nesten fremme i Little Norway. Dagboken ble utgitt i 1983, og er beskrevet som et av de mest detaljerte kildeskriftene fra de norske soldatene i 1940.
Utdanning og idrett
Finn Varde Jespersen ble født i Kristiania (Oslo). Han var sønn av ingeniøren og OL-turneren Per Mathias Jespersen og Anna Jespersen født Johnsen, begge opprinnelig fra Skien. Han tok realartium ved Ris skole i 1932, og studerte senere bygningsingeniørfag i Dresden, men avbrøt studiene i 1937 og gikk ett år på Otto Treiders Handelsskole. Han arbeidet som funksjonær i det norske datterselskapet av det nederlandske elektronikkselskapet Philips fra 1937 til krigsutbruddet.
På 1930-tallet var han en aktiv idrettsmann og konkurrerte i orientering for IL Heming. I 1940 nevnes han i Familieboken som en av Norges fem beste orienteringsløpere. Han var på det norske landslaget i den tredje skandinaviske cup i september 1939, hvor kun svensker og nordmenn deltok grunnet reiserestriksjoner for finnene etter utbruddet av andre verdenskrig. Jespersen kom på tredjeplass individuelt. Av annen idrett deltok han i hopprennet i student-VM i Oslo i 1937, hvor han fikk en fjerdeplass, i Birkebeinerrennet i 1940 og han var skiinstruktør for Skiklubben Sport og aktiv på ski i Heming.
I sesongen 1940 vant han en konkurranse i Finland foran de finske orienteringsløperne Börje Malmström, Jan Gripenberg og Birger Lönnberg. Dette resultatet har blitt beskrevet som den første noterte norske seier i orientering i Finland.
Kampene i Norge i 1940
Utpå vinteren 1940 var Finn Varde Jespersen i ferd med å melde seg som frivillig på finsk side i vinterkrigen, men våpenstillstanden satte en stopper for det. Forberedelsene han hadde gjort kom derimot til nytte ved den tyske invasjonen av Norge i 1940. Den 11. april gikk Jespersen sammen med flere andre på ski inn i Nordmarka fra Frognerseteren for å slutte seg til norske styrker. På kvelden dagen etter møtte de og sluttet seg til en gruppe ved Vestenden under ledelse av løytnantene (senere oberst) Haakon Harlem og Carsten Lütken. Gruppen ble dagen etter transportert til Brandbu, fikk utstyr ved hærens depot der og ble satt opp som 13. kompani av Vestoppland infanteriregiment nr. 6 (IR 6) (Kp. 13/IR 6), senere kjent som «Sørkedalen kompani», med løytnant Harlem som kompanisjef. . Kompaniet ble forlagt på bedehuset på Brandbu for oppøving. I mellomtiden ble Jespersen sammen med 5 andre, blant dem Andreas Aubert og Lars Bergendahl, satt inn i patrulje i Nordmarka. De var lett bevæpnet, men soldatene var stort sett svært gode skiløpere.
Grunnet den tyske fremrykkingen måtte de norske styrkene trekke seg tilbake fra Hadeland den 17. april, uten at «Sørkedalen kompani» ble varslet om det. Kompanisjef Harlem fryktet imidlertid at de skulle bli etterlatt og omringet, og sendte derfor Finn Varde Jespersen på en spesialpatrulje for å skaffe sikre opplysninger om kampsituasjonen. Jespersen fikk beskjed om at de norske styrkene var beordret å trekke seg tilbake til områdene nord for Hadeland, og i løpet av natten vendte han tilbake og varslet kompaniet, som i siste liten kom seg ut av den tyske knipetangsmanøveren. Sammen med kompaniet forlot Jespersen Nordmarka og ble transportert med bil til Eina.
Dagen etter, den 18. april, fikk kompaniet ordre av kompanisjef løytnant Harlem at oppgaven var rekognosering og sikringstjeneste mellom Randsfjorden og jernbanelinjen Bleiken-Kutjern. Under en patrulje den 19. oppdaget Jespersen tyske styrker ved veien langs Randsfjorden, men problemer med å samle kompaniet førte til at det ikke ble utført noe angrep. Et par dager etter, ved Gjervika, kom deler av kompaniet i kamp med en tysk kolonne på vei mot Gjøvikfronten, og en rekke tyske soldater ble drept eller skadet, uten tap på norsk side. Grunnet manglende kontakt med andre norske styrker og matmangel trakk Jespersen sammen med hoveddelen av kompaniet den 21. april nordover, i retning Lillehammer. På grunn av tysk fremrykking ble det bestemt at kompaniet skulle deles opp og trekke nordover i små grupper. De som ønsket å oppgi striden, ble stilt fritt til det.
Nicole Broch Larsen
Nicole Broch Larsen (født 14. mai 1993) er en dansk profesjonell golfspiller.
Finn Varde Jespersen
Kampene i Norge i 1940
Jespersen fortsatte på ski mot Lillehammer med noen få kamerater fra orienteringsmiljøet. Den 25. april traff Jespersens flokk andre enheter fra IR 6 og staben i Gausdal. Etter å ha hvilt ut ble Jespersen sammen med andre gode skiløpere satt til sikringstjeneste på fjellet mellom Østre og Vestre Gausdal, i forbindelse med kampene i Gausdal. Den 30. april kapitulerte den norske hovedstyrken i Gausdal, mens Jespersen sammen med noen kamerater fortsatte for å forsøke å slutte seg til norske styrker lenger nord. Den 5. mai hadde Jespersens gruppe på ski kommet seg til Gjendebu og fikk der nyheter om at kampene i Sør-Norge var avsluttet.
Hakan Yakin
Hakan Yakin (tyrkisk: Hakan Yakın) (født 22. februar 1977 i Basel) er en tidligere tyrkisk-sveitsisk fotballspiller. Han spilte offensiv midtbane for en rekke klubber i Sveits, Frankrike, Tyskland, Tyrkia og Qatar. Han fikk også 87 landskamper og 20 landslagsmål for. Etter å ha lagt opp ble Yakin trener for FC Zug 94 sitt U-15 lag.
Finn Varde Jespersen
Kampene i Norge i 1940
Jespersens gruppe bestemte seg for å trekke i sivil og dra tilbake til Oslo, for der eventuelt å reise videre og slutte seg til norske styrker i Nord-Norge. På vei tilbake til Oslo ble gruppen tatt til fange av tyske soldater på Fagernes. De ble transportert med tog under tysk bevoktning, men klarte å rømme da toget gjorde et stopp ved Fall stasjon. Etter en strabasiøs tur gjennom tung snø uten ski kom Jespersen seg til Brandbu og dro så fra Jaren stasjon den 9. mai med tog til Oslo. Vel tilbake i Oslo fant Jespersen det kvalmende at jevnaldrende kampdyktige bekjente ikke hadde meldt seg til tjeneste. Sammen med likesinnede begynte han snart å planlegge å reise til Nord-Norge og av Johan Grøttumsbråten fikk han informasjon om en vei han kunne benytte for å komme over til Sverige. Etter litt over en uke i Oslo dro Finn Jespersen den 18. mai sammen med sin søster og far via Sverige for å slutte seg til norske styrker i Nord-Norge.
Nicole Broch Larsen
Hun representerte Danmark under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 36 i kvinnenes turnering.
Bondesvea
Bondesvea er en bydel på Hamars vestkant, Bondesvea lå opprinnelig under Storhamar, og tilhørte Vang kommune fram til 1946. Hamar kommune vedtok imidlertid å kjøpe området allerede i 1917. Området var da skogbevokst, og ble først senere utbygd. Bondesvea grenser til Storhamar i nord og Hamar sentrum i øst og går helt ned til Mjøsa. Dovrebanen går gjennom Bondesvea. Bondesvea Vel ble dannet i 1943.
Finn Varde Jespersen
Kampene i Norge i 1940
Den 20. mai hadde de tre kommet seg over grensen, ble oppdaget av svenske soldater og etter forhør satt fri og reiste med tog fra Charlottenberg til Stockholm. De tre tok middagstoget fra Stockholm 23. mai og gikk så over grensen ved Torneträsk. Etter å ha kommet ned til nærmeste norske hus ble de hentet av militærpoliti fra Setermoen. De ble registrert og reiste de dagen etter videre via Målselv til Tromsø, hvor de ankom 27. mai og ble gående og vente på å bli fordelt. Vel fremme i Tromsø ble Jespersen gående uvirksom, siden det ikke var noe organisert apparat for å ta imot frivillige fra Sør-Norge. Etter noen dager dro Jespersen derfor til Målselv og oppsøkte Ole Reistad, sjef for Hærens flyvåpen i Nord-Norge, da han hadde hørt at Reistad skulle etablere en flyskole. Reistad rådet Jespersen til å dra til Setermoen, ettersom styrker til fronten ved Narvik ble satt opp der, noe Jespersen gjorde. Den 7. juni fikk Jespersen melding om at han skulle til fronten ved Narvik dagen etter, men dagen etter fikk de beskjed om at de allierte hadde trukket sine styrker ut og de norske styrkene i Nord-Norge hadde kapitulert.
Reisen til Canada
Jespersen bestemte seg for å dra til Storbritannia, helst via Tromsø, alternativt via Finland, og han returnerte til Tromsø samme kveld, en halv time for sent til å følge med sin søster Turid som reiste med DS «Gro». Etter noen dager i Tromsø dro han via Alapmoen og videre med en frakteskute mot Finland og passerte grensen den 15. juni 1940. Jespersen reiste til Helsingfors, hvor en liten gruppe nordmenn ventet på å komme seg videre. De håpet å kunne reise med båt fra Petsamo, men utreise den veien ble stoppet av finske myndigheter. I påvente av at reisen skulle ordne seg tok Jespersen strøjobber og løp orientering, hvor han vant 4 av 7 store løp den sesongen.
I november 1940 fikk Jespersen mulighet til å reise og dro sammen med noen andre nordmenn østover. Under reisen med Den transsibirske jernbanen fra Moskva gjennom Sovjetunionen observerte Jespersen en rekke flyplasser og han ble fortalt av en russer at noen av flyskolene hadde tyske instruktører, noe som passer med utstrakt tysk-sovjetisk samarbeid under Molotov–Ribbentrop-pakten i årene 1939–1941. Jespersen og hans følge kom den 24. november 1940 til Vladivostok. Den 1. desember fikk Jespersen og de andre flyktningene gå ombord det japanske skipet «Amakusa Maru». Fartøyet avseilte ved midnatt 2. desember slik at den japanske besetningen og passasjerene ikke kunne se byens forsvarsverk. Den 4. desember var fartøyet fremme i Japan og Jespersen og hans tre norske bekjente reiste snart videre. Den 29. desember 1940 ankom Jespersen den norske flyskolen Little Norway i Toronto, Canada.
Little Norway og RAF
Etter fullført rekruttskole begynte Finn Varde Jespersen på flygerutdanning ved den norske treningsleiren Little Norway i Toronto den 1. februar 1941. I september samme år fikk han flygervingen. En lagkamerat fra IL Heming, Per Bergsland, var i samme kull. Det var også Marius Eriksen og Helner Grundt Spang.
Jespersen tjenestegjorde fra januar til oktober 1942 som instruktør ved Little Norway, hvor den første av hans elever var Per Hysing-Dahl.
Fra november frem til september 1943 var han ved en norsk enhet i RAF Transport Command, 45. Group, som var stasjonert på RCAF Station Lachine i Québec. Derfra transporterte han bombefly, blant annet Liberator. Han deltok på syv slike fergeflygninger fra flyfabrikker i USA og ut til avdelingene, deriblant to til Britisk India. Finns søster Turid bodde i Montreal, og hun hadde giftet seg med den norske flyveren Fritz Thoresen, som var ved samme avdeling som broren, og Jespersen besøkte søsteren mellom turene.
I begynnelsen av november 1943 ble han overført til RAF Bomber Commands treningsbase RAF Upper Heyford i England. I mars 1944 var han ved RAF Wigsley, en opptreningsbase for fire-motors bombefly i Nottinghamshire. I slutten av april 1944 ble Jespersen beordret til Pathfinder-skvadronen No. 97 Squadron RAF, på den tiden stasjonert ved RAF Coningsby i Lincolnshire.
Skvadronen var oppsatt med Avro Lancaster bombefly. «Pathfinder-skvadronene» var helt sentrale i Bomber Commands taktikk og vanligvis var det kun meget erfarne mannskap med fullført periode på tretti operative tokt som ble tatt ut til denne tjenesten, men enkelte ferske som hadde utmerket seg under trening ble etterhvert også inkludert. Jespersen og hans besetning fikk svært gode skussmål ved avsluttet opptrening, så gode at de ble innkalt til Flyvåpnenes Felleskommando og møtte admiral Hjalmar Riiser-Larsen. Jespersen fløy først to tokt som ekstramannskap sammen med et erfarent mannskap. Det første toktet mot jernbaneknutepunktet ved Amiens i Frankrike var uten større hendelser, mens det andre, som var rettet mot industri i Braunschweig i Tyskland, var mer dramatisk.
Den 27. mai fløy Finn Varde Jespersen det første toktet som sjef på eget bombefly. Toktet gikk mot de tyske kystbefestningene ved Saint-Valery-en-Caux like vest for Dieppe, og var et ledd i de alliertes forsøk på å ødelegge deler av Atlanterhavsvollen før invasjonen av Normandie, ettersom det tyske kystartilleriet utgjorde en alvorlig trussel mot de allierte fartøyene ved den forestående landgangen.
Noen dager senere, natten mellom 5. og 6. juni, var Jespersen og hans besetning på et nytt bombetokt mot tyske kanonstillinger ved Cherbourg. Bombingen var opptakten til slaget om byen som en del av invasjonen av Normandie. Toktet, som tok av rett før klokken 3 om natten den 6. juni, var en del av den siste bombingen av de tyske stillingene før invasjonsstyrken gikk i land i Normandie. Toktet var vellykket, da de tyske batteriene ved Saint Pierre du Mont og La Pernelle ble satt ut av funksjon og ikke kunne skyte mot invasjonsflåten.
Dette toktet endte med at flyet ble skutt ned. I tillegg til løytnant Finn Varde Jespersen besto besetningen av fire andre nordmenn, en brite og en canadier, og alle ble drept: 27 år gamle sersjant og navigatør Christian Andreas Münster fra Borre, 22 år gamle sersjant og bombesikter Knut Baade Magnus fra Bergen, 24 år gamle sersjant, telegrafist og skytter Kåre Pedersen fra Gjerpen, 28 år gamle sersjant og skytter John Ernst Herlof Evensen fra Oslo, sersjant og mekaniker Gerald John James Ashpole fra Storbritannia og løytnant og skytter William Robert McCutcheon fra Canada. Den tyske jagerflyveren som skjøt dem ned var Helmut Eberspächer. Flyvraket ble funnet ved Bayeux.
Utmerkelser
Jespersen ble tildelt Haakon VIIs 70-årsmedalje 5. april 1943 og post mortem tildelt Krigsmedaljen.
Minnesmerke
Den 6. juni 2014, ved 70-årsmarkeringen for invasjonen, ble det i landsbyen Osmanville i Normandie avduket en minnesten over Jespersen og hans besetning. Forsvarssjef Haakon Bruun-Hanssen og generalinspektør for Luftforsvaret Per Egil Rygg var tilstede.
Kilder
Dagboka dekker perioden april til desember 1940; den er supplert med et etterord av Berg som dekker perioden fra desember 1940 til juni 1944, to brev fra Jespersen til søsteren Turid i 1944 og noen andre dokument.
Gåseflå kraftverk
Det utnytter et fall på 15 meter fra dammen til Iveland kraftverk for minstevannføring i Otra.
Installert effekt er 240 kW. Årsproduksjon er 1,8 GWh.
Tilbakeblikk
Tilbakeblikk er et prosjekt som drives av Norsk institutt for skog og landskap. Prosjektets formål er å skape bevissthet, engasjement og debatt omkring landskap og landskapsendringer gjennom presis gjenfotografering av motiver fra gamle landskapsfotografier. Gjenfotograferingene baserer seg stort sett på fotografiene til landskapsfotografene Axel Theodor Lindahl og Anders Beer Wilse, postkortarkivet til Aune Forlag AS, samt bildematerialet til Oskar Puschmann, en av fotografene som arbeider med prosjektet.
Tilbakeblikk ble først opprettet i 2005 av Norsk institutt for jord- og skogkartlegging, på bakgrunn av den europeiske landskapskonvensjonen. I utgangspunktet tok prosjektet form av en fotoutstilling som ble vist frem på forskjellige steder i Norge i anledning hundreårsjubileet for landets selvstendighet. Siden bildegrunnlaget for utstillingen var langt større enn det var plass til å vise frem, utgav også prosjektet en bok og etablerte en nettside med gjenfotograferte landskapsbilder.
Per Anders Sigvard Wahlstedt
Per Anders Sigvard Wahlstedt (født 1950 i Helsingborg) er en svenskfødt psykolog med spesialisering i arbeids- og organisasjonspsykologi. Han er utdannet cand. psychol. fra Norge (1982), hvor han også har hatt sin yrkeskarriere. Før psykologeksamen arbeidet han som bygningsarbeider, fra 1975 til 1980.
Delta (militær enhet)
Delta er en militær organisasjonstype, introdusert av U.S. Space Force i juni 2020.
Per Anders Sigvard Wahlstedt
Wahlstedt har i hovedsak hatt sitt virke i Kristiansand, hvor han har vært ansatt i Statens vegvesen, i spesialisthelsetjenesten og som organisasjonskonsulent. I perioden 1992 til 2002 var han direktør for Sentralsykehuset i Vest-Agder. Fra 2003 til 2013 var han klinikksjef for psykisk helse og rusmiddelavhengighet i Sørlandet sykehus. Han avsluttet sitt arbeid ved sykehuset med å arbeide internasjonalt frem til 2015. Wahlstedt var tidlig ute med anvende organisasjonspsykologisk kompetanse i en stilling som toppsjef i et stort sykehus. Som Klinikksjef har han vært i spissen for systematisk kvalitetsarbeid og for å ta i bruk pasienterfaringer i utviklingen av tjenestene.
I tillegg til sine stillinger, har Wahlstedt hatt styreverv. Han har ledet Norsk Helsenettverk for utvikling, og har vært president i European Health Management Association. Han var også medlem av styret for Haydom Lutheran Hospital i Tanzania i en årrekke. Han har hatt ulike verv i Norsk Psykologforening, og satt i Sentralstyret fra 1989 til 1992. Anders Wahlstedt driver i dag enkeltmannsforetaket Organisasjonspsykolog Anders Wahlstedt, og er fortsatt engasjert i Norsk Psykologforening.
Delta (militær enhet)
Et delta er organisert rundt en konkret funksjon — operasjoner, basestøtte, opplæring, etc. Innenfor et delta er det skvadroner fokusert på konkrete oppgaver. Organisasjonstypen delta er langt på vei tilsvarende ving i flyvåpen.
Sjefen for et delta er en offiser med grad på nivået OF‑5.
Ramnefjellet
Ramnefjellet er et fjell i Lodalen i Stryn kommune i Vestland. Det har en høyde på 1779 meter over havet. Ramnefjellet utgjør den østre delen av en fjellrygg som strekker seg vestover via Hyrna (1 777 moh.) til toppunktet på Ramnefjellbreen (1 856 moh).
Spyridoula Karydi
Spyridoula Karydi (født 30. januar 2001) er en gresk friidrettsutøver som konkurrerer i lengdehopp og tresteg.
Hun ble U20-europamester i tresteg i 2019, og er fire ganger gresk mester i tresteg utendørs og innendørs.
2017
Karydi kom på fjerdeplass i lengdehopp under U18-balkanmesterskapet i friidrett 2017, og samme år deltok hun i Sommer-EYOF 2017 (European Youth Olympic Festival), der hun kom på tiendeplass i lengdehopp, men hun nådde ikke finalerunden i tresteg.
2018
Hun deltok i U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2018, og fikk der sølv i tresteg og bronse i lengdehopp. Under U18-balkanmesterskapet i friidrett 2018 utendørs fikk hun sølv i begge hoppøvelsene. Hun vant lengdehopp og tresteg under det greske U20-mesterskapet i friidrett 2018, og hun fikk gull i tresteg og sølv i lengdehopp under det greske U18-mesterskapet.
2019
Hun deltok igjen i U20-balkanmesterskapet i friidrett innendørs 2019, og fikk denne gangen sølv i lengdehopp og gull i tresteg. Hun satte personlig rekord i begge øvelsene, med 6,10 meter i lengdehopp og 13,25 meter i tresteg.
2021
Under det greske mesterskapet i friidrett innendørs 2021 fikk hun gull i tresteg og sølv i lengdehopp. Hun deltok i EM i friidrett innendørs 2021, og fikk der ellevte beste resultat i kvalifiseringsrunden (13,69), men gikk ikke til finalerunden. Hun vant tresteg under Gresk mesterskap i friidrett 2021, og vant med det sin andre nasjonale tittel utendørs, og sin fjerde totalt. Hellas deltok i 1. divisjon (First League) under Lag-EM i friidrett 2021, og Karydi kom der på tredjeplass i lengdehopp.
Hun deltok i Balkanmesterskapet i friidrett 2021, og fikk der sølv i tresteg bak Neja Filipič fra Slovenia. Hun fikk også sølv i tresteg under U23-EM i friidrett 2021, der hun kom på niendeplass i lengdehopp.
Algerie under Paralympiske sommerleker 2020
Algerie deltok under Paralympiske sommerleker 2020 i Tokyo, Japan, fra 24. august til 5. september 2021.
Før lekene i Tokyo 2020 hadde Algerie vunnet 73 medaljer (23 gull, 18 sølv og 32 bronse) fra de 6 sommerlekene det hadde deltatt i siden 1992.
Ramnefjellet
Fjellet er mest kjent for rasulykkene i Loen i 1905 og 1936. Med kun 30 års mellomrom raste deler av fjellsiden i Loenvatnet. Flodbølgen som oppstod, raserte to bygder innerst ved vannet og tok henholdsvis 61 og 74 menneskeliv. I fjellsiden kan man fortsatt se de lysere feltene etter fjellblokkene som raste ut.
Det er fortsatt fare for at deler av fjellsiden kan rase, men Lovatnet i rasområdet er fylt med masse fra de to foregående rasene, slik at det ikke er forventet at den kan medføre tilsvarende flodbølger.
Rutger Bregman
Rutger C. Bregman (født 1988) er en nederlandsk historiker og forfatter. Han har utgitt fire bøker om historie, filosofi og økonomi. Boken Utopia for realister har blitt oversatt til tretti språk, blant annet norsk. Bregmans arbeid har vært omtalt av BBC, The Washington Post, The Guardian. Sistnevnte beskriver Bregman som "Nederlands vidunderbarn for nye ideer" og av TED Talks som "en av Europas mest fremtredende unge tenkere". Foredraget «Poverty isn't a lack of character; it's a lack of cash» (Fattigdom er ikke mangel på karakter; det er mangel på penger), ble valgt av TED kurator Chris Anderson som et av de ti beste foredragene i 2017.
Utdanning
Bregman tok sin bachelorgrad i historie ved Universitetet i Utrecht i 2009. Mastergraden i historie tok Bregman i 2012, dels i Utrecht og dels ved University of California, Los Angeles. Bregman hevder også å ha undervist i historie ved Utrecht Universitet fra 2009 til 2011.
Karriere
Bregman planla å bli en akademisk historiker, men begynte i stedet å arbeide som journalist. Bregman har skrevet boken Utopia for realister: Gratis penger til alle, 15 timers arbeidsuke og en verden uten grenser, som kom i norsk oversettelse i 2017. Han er spaltist i den nederlandske nettavisen De Correspondent, og har to ganger blitt nominert til European Press Prize for arbeidet. I 2013 mottok Bregman den årlige bokutmerkelsen fra tenketanken Liberales for den mest bemerkelsesverdigee nederlandske sakprosaboken De geschiedenis van de vooruitgang (Fremgangens historie). Som student var Bregman medlem av det kristne studentforbundet SSR-NU.
TED Talks
I hans presentasjon for TED, "Fattigdom er ikke mangel på karakter; det er mangel på penger", argumenterer Bregman for en borgerlønn som løsning for å avslutte fattigdom.
Andre aktiviteter
Etter talen i Davos ble Bregman intervjuet av den amerikanske Fox News-programlederen Tucker Carlson. Bregman fortalte der at USA "lett kan slå ned på skatteparadiser" hvis de ønsket det, men at Fox News aldri ville dekke historier om skatteunndragelse begått av de velstående. Bregman sa at Carlson selv hadde mottatt "skitne penger" i tiden som "senior fellow" hos CATO Institute, en tenketank som er "finansiert av Koch milliardærene"—Charles Koch og David Koch. Han sa at Carlson og andre Fox News ankere er "millionærer lønnet av milliardærer"—med henvisning til Fox-sjef Rupert Murdoch og, i Carlsons tilfelle, Koch-brødrene. Bregman fortalte Carlson at "det Murdochene ønsker at du skal gjøre [på Fox News] er å gjøre innvandrere til syndebukker, i stedet for å snakke om skattesystemet". Carlson ble provosert av dette, og intervjuet ble aldri sendt. Bregman besluttet derfor å legge ut en kopi av seansen som ble filmet i kontrollrommet av studioet Bregman ble intervjuet i. Klippet ble formidlet av NowThis News på YouTube på februar 20, 2019. I juli hadde videoen 2,349,846 visninger.
Viktige temaer
Gjennomgangstemaene i Bregmans arbeider er borgerlønn, reduksjon av arbeidsuken og åpne grenser.
Almira
Almira, Königin von Castilien (HWV 1) eller Der in Krohnen erlangte Glückswechsel, er Georg Friedrich Händels første opera.
Händel kom til Hamburg i 1703 som fiolinist og cembalist ved teateret i Gänsemarkt. Hans første opera, annonsert som syngespill, til tross for at den ikke har dialog med tale, ble uroppført 8. januar 1705 og dirigert av Reinhard Keiser. Den er sannsynligvis komponert månedene før premieren. Librettoen ble skrevet av italieneren Giulio Pancieri i Venezia i 1691. Händel benyttet en oversettelse av Christian Feustking.
Operaen var en suksess og den ble framført tjue ganger før den ble erstattet av Händels neste opera Nero, hvor musikken ikke finnes bevart. Det første framføringen i moderne tid fant sted ved Händelfestspillene i Bad Lauchstädt 4. juni 1994.
Peter von Hahn
Peter von Hahn (russisk: Pjotr Aleksejevitsj Gan, Пётр Алексеевич Ган, født 1798, død 1873 i Stavropol) var en russisk offiser av tysk, adelig herkomst. Peter von Hahn nedstammet fra grevene Hahn von Rottenstern-Hahn i Basedow i Mecklenburg, som emigrerte til Russland på 1700-tallet. Slekten settes i sammenheng med korsfarerne.
Han var sønn av generalløytnant Alexis Gustavovitsj von Hahn og grevinne Elizabeth Maksimovna von Prosen.
Som kaptein i beredent artilleri giftet han seg i 1830 med den 16 år gamle Helena de Fadeyev. Hun var datteren til prinsesse Yelena Dolgoruki (1789–1860) og Andrej Mikhailovitsj Fadeyev (1789–1867), som var tsarfamiliens rådgiver i Kaukasus, guvernør i Saratov og senere i Tbilisi.
Vera Fadeyev, som var den yngre søsteren til Helena de Fadeyev, giftet seg senere med Julius Witte. Sammen fikk de sønnen Sergej Juljevitsj Witte, som ble russisk finansminister, og deretter statsminister under tsar Nikolaj II av Russland.
Da den militære aksjonen i Polen var avsluttet, møtte han madame Hahn og «Lolo» (som var hennes kjælenavn på datteren Helena) i det sørlige Russland, hvor han som medlem av tsarens kadettkorps ledet flere militære angrep mot fjellstammene i Kaukasus.
I 1843 døde hans kone Helena, 28 år gammel, og Hahn innså snart at militærleirene i det sørlige Russland var et svært uegnet bosted for små piker. Han fikk derfor eskortert Helena Petrovna og Vera til besteforeldrenes hjem.
En kort tid før 1848 pensjonerte oberst Hahn seg, og trakk seg tilbake fra de væpnede styrkene. Han var bosatt i nærheten av St. Petersburg, da hans yngste datter Helena Petrovna den 7. juli 1849 giftet seg med Nikifor Vasiljevitsj Blavatsky, som var viseguvernør i Jerevan. Ekteskapet varte bare i tre måneder, og Helena Petrovna rømte fra sin ektemann. Hennes bestefar sendte henne tilbake til faren Peter von Hahn, men hun lyktes å rømme på nytt sammen med en båtkaptein, og «etterlot hennes far rasende ved dokkene i Odessa». Helena Petrovna kontaktet deretter ikke sin familie før ti år var gått.