cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ridge Racer (videospill)
Ridge Racer er det første spillet i racerspillserien Ridge Racer. Det kom først ut til arkaden i 1993, men i 1994 kom det også ut til PlayStation.
Ridge Racer Type 4
Ridge Racer Type 4 er et racerspill i Ridge Racer-serien. Det kom ut i 1998 til PlayStation i Japan og 1999 i Nord-Amerika og Europa.
Jorge García (padler)
Jorge García (født 14. januar 1988) er en cubansk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 9 på K-1 1000 meter.
Esteban Andrada
Esteban Maximiliano Andrada (født 26. januar 1991) er en argentinsk fotballspiller som spiller for den meksikanske klubben.
Aun Andresen
Aun Andresen (født 1972) er en norsk tidligere kickbokser som representerte Oslo KBK og Fighter KBK.
Han vant fem NM-gull i perioden 2000–2009. Han er ansatt som landslagssjef i Norges Kickboxingforbund fra 2020.
Mimodromius
Mimodromius er en slekt av løpebiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i de neotropiske økosonen.
Athar Ali Tajik
Athar Ali Tajik (født 26. april 1982) er en norsk lege og politiker (H). Han har arbeidet som medisinsk fagdirektør i Statens undersøkelseskommisjon for helse- og omsorgstjenesten.
Marko Tomićević
Marko Tomićević (født 19. april 1990) er en serbisk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 10 på K-1 1000 meter.
Fotball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1970
Fotball under Sentralamerikanske og karibiske leker 1970. Fotball var en av flere sporter i de ellevte sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Panama by i Panama i perioden 28. februar til 13. mars 1970. Det var tiende gangen som fotball var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var kun en turnering for menn.
Athar Ali Tajik
I 2009–2017 jobbet han ved Stavanger Universitetssykehus. Han har også forskningserfaring og har publisert artikler i internasjonale tidsskrifter.
Tajik er 2. vararepresentant til Stortinget for Rogaland Høyre for 2021–2025. Han tilhører Sandnes Høyre.
NM i bryting 2016
NM i bryting 2016 ble arrangert i Kristiansund 21. mai. Arrangør var IL Braatt. Kongepokalen for menn ble vunnet av Felix Baldauf. Kongepokal for kvinner ble ikke utdelt.
Angelo De Martini
Angelo De Martini (født 24. januar 1897, død 17. august 1979 i Verona) var en italiensk syklist som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. Martini ble olympisk mester i banesykling under OL 1924 i Paris. Han var med på det italienske laget som vant 4000 meter forfølgelsesritt foran Polen og Belgia. De andre på laget var Alfredo Dinale, Aurelio Menegazzi og Francesco Zucchetti.
AMD Am2900
AMD Am2900 er en familie med integrerte kretser som ble lansert av Advanced Micro Devices (AMD) i 1975. De ble konstruert med bipolare transistorer i en 4-biters Bit slice topologi, og ble brukt som moduler som representerte ulike aspekter av en datamaskins styreenhet. En styreenhet for data, adresser og instruksjoner ble implementert med AMD Am2900 familien, og brikken Am2901 var den aritmetisk logiske enheten og «kjernen» i serien.
Kloner av 2901 og enkelte andre brikker ble produsert av Motorola, Raytheon, Cypress Semiconductor, National Semiconductor, NEC, Thomson, Signetics og Elektronika.
Francisco Cubelos
Francisco Cubelos (født 8. oktober 1992) er en spansk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 7 på K-1 1000 meter.
Taicona
Taicona er en slekt av løpebiller.
Utseende
Middelsstore, avlange og litt flate, metallisk fargede løpebiller. Hodet har store, utstående fasettøyne. Antennene er knapt halve kroppslengden. Pronotum er avrundet sekskantet, bredere enn langt. Dekkvingene er nokså jevnbrede med tydelige punktstriper.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Caprella temperativa
Caprella temperativa er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), og er utbredt i farvannene ved Japan, bl.a ved Ogasawara-øyene.
Rødlønn
Rødlønn (Acer rubrum), er en treart i lønneslekten, og er et av de vanligste trærne i den østre delen av Nord-Amerika. USAs skogvoktertjeneste regner Rødlønn som det vanligste treet i Amerika. Treet vokser i områder fra Lake of the Woods på grensen mellom Ontario og Minnesota i nord, østover til Newfoundland, sørover nær Miami, Florida, og sørvestover til den østre delen av Texas. Mange av karaktertrekkene, spesielt bladene, varierer mye. Et voksent tre har ofte en høyde på rundt 15 m. Blomstene, blad stilkene, grenene og frøene er røde. Om høsten får også bladene en sterk dyp rødfarge.
Rødlønn er en av de mest tilpasningsdyktige trærne i Nord-Amerika. Det vokser i alt fra sumper til næringsfattig tørr jord, fra havnivå til om lag 900 m. på grunn av sine attraktive høstfarger og flotte fasong, blir treet ofte brukt i landskapshager. Det blir også brukt til mindre produksjon av lønnesirup og tømmer av medium til høy kvalitet. Treet er statstreet til Rhode Island.
Beskrivelse
Selv om Rødlønn vanligvis er enkel å gjennkjenne, har det et varierende utseende. Det er et medium til stort tre, og når høyder av 35 m. Bladene er vanligvis 9 to 11 cm lange på et voksent tre. Diameteren på stammen kan variere fra 46 to 76 cm, avhengig av vekstforhold. Kronen sprer seg utover rundt 12 m. Et 10 år gammelt tre vil være om lag 6 m høgt. Trær som vokser i skoger har vanligvis ingen greiner før et stykke opp på stammen, mens trær som står alene blir kortere, tykkere og har rundere kroner. Normalt har kronen en oval form. Barken er lys grå og glatt på et ungt tre. Etter hvert som treet vokser, blir barken mørkere og sprekker. Det største kjente levende eksemplaret av Acer rubrum befinner seg i Armada, Michigan, er 38.1 m høyt og har en omkrets på 4.95 m.
Utbredelse og habitat
Rødlønn er et av de mest utbredte og tallrike trærne i Nord-Amerika. Den finnes i mange ulike skogtyper. Arter den kan vokse sammen med er fra nord til sør blant annet rødgran, balsamedelgran, weymouthfuru, sukkerlønn, amerikabøk, gulbjørk, gråbjørk, papirbjørk, sukkerbjørk, kanadahemlokk, virginiahumlebøk, stripelønn, tuja, Populus grandidentata, amerikaosp, svartask, Prunus pensylvanica, romhegg, rødeik, kvitalm, tulipantre, sølvlønn, sumptre og virakfuru.
Økologi
Rødlønn lever sjelden lengre enn 150 år, og blir kjønnsmoden i en alder av 70 til 80 år.
Dyrking
Rødlønn er mye dyrket som pynt i parker og større hager, utenom der hvor jorden er for alkalisk og salt. I deler av Amerikas vestkyst er det et av de mest utplantede trærne. Grunnen til at det er så populært er at treet har en sterk utholdenhet, tidlig blomstring av røde blomster, og det røde løvfallet om høsten. Treet ble introdusert til Storbritannia i 1656 og like etter begynte dyrkingen. Der er det vanlig å finne rødlønn i parker, hager og noen ganger også i kirkegårder.
I urbane områder kreves det plass for treets røtter, men der det er plass, trives det bra. Treet tåler en del forurensning og veisalt. Som mange andre lønnearter kan røttene være aggressive og vil bryte seg gjennom asfalt. Om våren tiltrekker treet seg ekorn som spiser de nye bladene.
Se også
Lønneslekten.
Sas Plus/Sas Pussy
Sas Plus/Sas Pussy (stylet som SAS PLUS / SAS PUSSY) er en sang av den norske hiphop-gruppen Karpe (tidligere Karpe Diem), utgitt som en EP på Apen & Kjeften AS 22. februar 2019. På produksjon siden har Karpe med seg Nora Collective produsenten Aksel Axxe Carlson og Thomas Kongshavn fra Verdens Sterkeste Mann. Utgivelsen er den andre EP-en til Karpe etterfulgt av Glasskår fra 2004 (med unntak av MARS EP-en). Låten er på 29 minutter og 47 sekunder noe som er en ganske utradisjonell lengde for en EP.
Sas Plus/Sas Pussy mottok gode vurderinger fra musikkanmeldere. SAS Plus / SAS Pussy var per 2019 Karpes mest kritikerroste utgivelse.
23. februar 2019 toppet sangen Spotifys «Norway Top 50» hitliste med 285,320 streams om dagen.
Bakgrunn
18. februar 2019 begynte duoen å publisere små drypp med hint gjennom bilder og tekst om at noe var på gang. De brukte blant annet bilder av prinsesse Diana, perler, Farouk Al-Kasim, Per Sandberg, Bahareh Letnes og eldre bilder av SAS-fly. De forklarte senere at bildene representerer hva de tenkte på da de laget musikken. Om kvelden 21. februar publiserte de et bilde av plateomslaget med teksten «SAS PLUS / SAS PUSSY» ute om fem timer <3.
Plateomslaget er et bilde av en person med perler rundt halsen og tekst som blant annet lister opp sytten låter. Navnet på låtene en blanding av både norsk og arabisk. EP-en ble utgitt digitalt 22. februar 2019, og på vinyl 15. august på Apen & Kjeften AS.
Utgivelsen er på 29 minutter og 47 sekunder, og er vanskelig å sjanger-definere: det er ulike syn på om den skal kategoriseres som en låt, en EP, eller et 17 låter langt album i ett og samme spor. Chirag forklarte utgivelsen slik:"«Så vidt jeg har skjønt så er det ikke så vanlig å gi ut album på denne måten, et slags raphørespill. Du må gjøre det du selv synes er inspirerende, ellers tror jeg ikke det er sjans i havet for at andre synes det er spennende»."Ifølge dem selv var ikke planen å lage neste album som ett spor. Den ideen fikk de halvveis i prosessen da Chirag og Magdi forsto at overgangene hang sammen med tekstene i neste låt og det overordnede temaet.
Musikk
Sas Plus/Sas Pussy er en sammenhengende låt på 29 minutter og 47 sekunder, som gruppen selv definere som et «raphørespill». Teksten dreier seg mest om kjærlighet, relasjoner og klasseskille, men inneholder også noen stikk mot Karpes gamle plateselskap, Cosmos Music. De beskylder plateselskapet for blant annet pengerot i form av feilutbetalinger.
På albumet bidrar også unggutten Kaleb Isaac Ghebreiesus fra Stavanger, som er mest kjent fra duoen Isah & Dutty Dior. Bidraget hans består av blant annet melodilinjer og koringer. Chirag opplyste at de inviterte ham med for å «freshe» opp utgivelsen og gi den en ny energi. Axxe (albumets ene hovedprodusent) sørget for et samtidig lydbilde. Thomas Kongshavn var også sentral på produsentsiden. Lydbildet suppleres av små, dokumentariske klipp, som trekker lytteren ut av musikken og inn i prosessen bak musikken.
Duoen har på alle tidligere innspillinger vært opptatt av et lydbilde med høy kvalitet, fra et musikkstudio. Med denne utgivelsen eksprimenterte de med innspillinger fra hotellrom rundt om i Europa, for å skape et mer personlig lydbilde. De har eksplisitte referanser til et svært samtidig rap/urban-uttrykk, men også til egyptisk filmmusikk, nittitalls bhangra-pop som Bally Sagoo, og viral, hypermoderne auto-tunet punjabi-pop. Tekstene har elementer av arabisk, hindi, gujarati og engelsk blandet med norsk.
Omtale
Utgivelsen Sas Plus/Sas Pussy fikk gode omtaler hos de fleste musikkanmelderne. SAS Plus / SAS Pussy er per 2019 Karpes mest kritikerroste utgivelse.
Alternativ sporliste
Navn på spor og annen informasjon er hentet fra vinyl-omslag.
Turné 2019
Den 9. mars 2019 la Karpe ut på «Turné 2019», med tretti konserter både i Norge og i Europa på programmet. De holdt blant annet fire konserter på Rockefeller i Oslo, to i Studentersamfundet i Trondheim og to konserter på USF Verftet i Bergen.
Listeplassering
EP-en debuterte på VG-lista i uke 9 av 2019 på en 22. plass, og klatret opp til en tredjeplass den neste uken. Den 23. februar 2019, dagen etter utgivelsen, toppet sangen Spotifys «Norway Top 50» hitliste med 285,320 streams om dagen.
Østerrike rundt 2013
Østerrike rundt 2013 (tysk: 2013 Internationale Österreich Rundfahrt) var den 65. utgaven av Østerrike rundt, et sykkelritt som blir arrangert årlig. Starten gikk fra Innsbruck 30. juni, rittet endte i Wien 7. juli. Det 1115,2 km lange sykkelrittet er en del av europatouren i landeveissykling 2013, og er klassifisert som et 2.HC ritt.
Lag
18 lag ble invitert til å delta i rittet: ni UCI ProTeam, fire UCI profesjonelle kontinentallag og fem UCI kontinentallag.
Etappe 1
30. juni 2013 – Innsbruck til Kühtai, 134,9 km
Etappe 2
1. juli 2013 – Innsbruck til Kitzbüheler Horn, 157,4 km
Etappe 3
2. juli 2013 – Heiligenblut til Matrei, 119,7 km
Etappe 4
3. juli 2013 – Matrei til Sankt Johann, 146,0 km
Etappe 5
4. juli 2013 – Sankt Johann til Sonntagberg, 228,3 km
Etappe 6
5. juli 2013 – Maria Taferl til Poysdorf, 182,0 km
Etappe 7
6. juli 2013 – Podersdorf am See til Podersdorf am See, 24,1 km (tempo)
Etappe 8
7. juli 2013 – Podersdorf am See til Wien, 122,8 km
Atossa
Atossa (gammelpersisk: *Utauθa; avestisk: Hutaosā) (født 550, død 475 f.Kr.) var en dronning i akamenidedynastiet. Hun var datter av Kyros II – og muligens også hans hustru. Hennes mor var muligens Kassandane, men kan også ha vært den egyptiske prinsessen Nitetis. Atossa var antagelig også søster (eller halvsøster) av den persiske konge Kambyses II.
Atossa ble gift med Dareios I av Persia en gang i 522 f.Kr., etter at han – med hjelp fra adelsmannen Otanes – hadde beseiret tilhengerne av en mann som hevdet å være Bardiya (Smerdis), den yngre broren av Kambyses II.
Herodot skrev i sitt verk Historier at Atossa led av en blødende klump i sitt bryst. Hun tullet seg selv inn i laken og søkte en selvpåført karantene. Til sist klarte en gresk slave som het Demokedes å fjerne svulsten. Dette er det første kjente tilfellet av lidelsen mastitt.
Dareios I var allerede gift da han og Atossa giftet seg. Begge hadde mye å vinne ved å gifte seg. Hun var en ambisiøs og framtidsrettet kvinne og hun skjønte snart at hun var i stand til å realisere sine drømmer og sikre sin posisjon ved å akseptere den nye monarken som ektemann.
Atossa og Dareios I fikk fire sønner; den eldste sønnen fikk navnet Xerxes (Khashayar på persisk). Dareios hadde andre sønner fra et tidligere ekteskap. Atossa hadde stor innflytelse på sin mann, og 35 år gamle Xerxes ble kronprins til tross for at han ikke var kongens eldste sønn. De andre sønnene til Atossa fikk betydelige posisjoner i militæret og administrasjonen. Xerxes arvet senere tronen etter sin far. Atossa levde frem til Xerxes kom hjem fra felttoget mot Hellas i 479 f.Kr. der han først invaderte Hellas, og dernest ble slått av den greske flåten i slaget ved Salamis.
Referanser i litteraturen
Dramatikeren Aiskhylos gjorde henne til en sentral figur i sitt stykke Perserne. Atossa var også en betydelig figur i Gore Vidals roman Creation fra 1981.
I Siddhartha Mukherjees bok om kreftens historie, The Emperor of All Maladies (2010), har forfatteren tenkt seg at Atossa har gjort en tidsreise, fått flere diagnoser og behandlinger for sin brystkreft. Atossa har opp gjennom historien blitt assosiert med brystkreft.
Engelsk 2. divisjon 1929–30
'''Engelsk 2. divisjon 1929–1930''' var den 34. sesongen i Football Leagues 2. divisjon. vant og rykket opp til 1. divisjon sammen med som kom på 2.-plass.
==Tabell ==
Nedrykk fra 1. divisjon og opprykk fra 3. divisjon
De to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon og de to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon.
Engelsk 1. divisjon 1929–30:
Vinnerne av de respektive 3. divisjonene rykket automatisk opp til 2. divisjon.
Engelsk 3. divisjon nord 1929–30:
Engelsk 3. divisjon sør 1929–30:
Moncini
Moncini er en artsrik gruppe av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, mer eller mindre brunlige smygere, gjerne med små, hvite flekker på vingene. Gruppen omfatter noen påfallende tegnede arter, men de fleste er brune og relativt ensartet utseende med forholdsvis liten variasjon mellom dem. En av artene har derfor fått det lite flatterende navnet Inglorius mediocris ("den middelmådige u-gloriøse").
Levevis
De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Utbredelse
Moncini er en amerikansk gruppe, og de aller fleste av artene lever i den Neotropiske økosonen (Mellom- og Sør-Amerika).
Systematisk inndeling
Slektene står i alfabetisk rekkefølge, denne sier ikke noe om deres innbyrdes slektskap. Denne gruppen er definert ut fra molekylære fellestrekk, det er vanskelig å finne morfologiske trekk som forener disse slektene, som stort sett har et lite oppsiktsvekkende utseende.
Trond Stanghelle
Trond Stanghelle (født 1970) er en norsk tidligere kickbokser som representerte Fighter KBK.
Han vant fem NM-gull i perioden 2000–2008.
74181
74181 er en bit slice aritmetisk logisk enhet (ALU) som er implementert ved å bruke 7400-serien av Transistor–transistor logic integrerte kretser. Den var den første fullstendige ALU på en enkelt brikke, og ble brukt i mikroprosessorer i mange historisk viktige minidatamaskiner og annet utstyr.
74181 representerer et utviklingstrinn mellom 1960-årenes mikroprosessorer, som ble konstruert ved å bruke diskrete logiske porter og dagens mikroprosessorer som er implementert på en enkelt brikke. Selv om 74181 ikke lenger benyttes i kommersielle produkter, er den fortsatt referert til I lærebøker og tekniske papirer om datamaskinarkitektur.
Parque de los Deseos
Parque de los Deseos (spansk for «Ønskenes park») er en bypark i Medellín i Colombia. Den har et areal på 12 431 m², som først og fremst utgjøres av en åpen plass. Den ble anlagt av fundasjonen Empresas Públicas de Medellín med det formål å forbinde de besøkende med universet. Ulike elementer i parken representerer astronomiske objekter og elementene. På den åpne plassen avholdes det en rekke ulike arrangementer. Rundt Parque de los Deseos ligger Planetariet, og Plaza de la Música. Like i nærheten ligger også Universidad de Antioquia, Medellíns botaniske hage, Parque Explora, fornøyelsesparken Parque Norte og Universidad metrostasjon.
Fred C. Koch
Fred Chase Koch (født 23. september 1900 i Quanah i Texas i USA, død 17. november 1967 i Bear River nær Ogden i Utah) var en amerikansk kjemiingeniør og entreprenør som grunnla et oljeraffinerifirma som senere ble Koch Industries, det nest største privateide selskap i USA.
Tidlig liv og utdannelse
Fred C. Koch ble født i Quanah i Texas som sønn av en nederlandsk innvandrer, Harry Koch. Faren Harry begynte å arbeide som trykkerilærling i den nederlandske byen Workum og et års tid i ulike trykkerier i Nederland og Tyskland før han kom til USA i 1888. og ble etterhvert eier av avisen Tribune-Chief. Fred C. Koch gikk på Rice Institute i Houston fra 1917 til 1919, og ble uteksaminert fra Massachusetts Institute of Technology (MIT) i 1922, hvor han oppnådde en grad i ingeniørkjemi.
Forretningskarriere
Koch startet sin karriere i Texas Company i Port Arthur i Texas, og ble senere sjefingeniør ved Medway Oil & Storage Company på Isle of Grain i Kent i England. I 1925 slo han seg sammen med en klassekamerat fra MIT, P.C. Keith, ved Keith-Winkler Engineering i Wichita i Kansas. Etter at Keith forlot selskapet i 1925, ble selskapet omdøpt til Winkler-Koch Engineering Company.
I 1927 utviklet Koch en mer effektiv termisk krakkingprosess for å omdanne råolje til bensin. Denne prosessen førte til større avkastning og gjorde det lettere for små selskaper å konkurrere. De store oljeselskapene saksøkte øyeblikkelig for påståtte overtredelser av patenter og drev 44 saksmåler mot Koch. Koch vant dem alle, unntatt ett. Denne dommen ble senere trukket da det ble avslørt at dommeren hadde blitt bestukket. Denne rettstvist drev Winkler-Koch bokstavelig ut av USA i flere år, og måtte drive sin forretning utenlands, inkludert Sovjetunionen hvor Winkler-Koch bygde de første enhetene for krakkingen mellom 1929 og 1932. Selskapet bygde også installasjoner i land utenfor Europa, eksempelvis Midtøsten og Asia. Tidlig på 1930-tallet var selskapet vert for sovjetiske teknikere i trening, og den kontrakten som Koch signerte med stalinistregjeringen ble belønnet med fem millioner dollar. Det er løst regnet verd 62 600 000 i 2009-dollar.
Politiske synspunkter
I løpet av sin tid i Sovjetunionen kom kapitalisten Koch til å avsky kommunismen og Josef Stalins regime, og skrev i sin bok A Business Man Looks at Communism (1960) at han fant Sovjetunionen som «et land med sult, elendighet og terror». I løpet av tiden i Sovjetunionen reiste han rundt utenfor byene sammen med sin ledsager Jerome Livshitz som ga Koch hva han kom til å kalle en «liberal utdannelse i kommunismens teknikker og metoder», og Koch ble voksende overbevist om at USA måtte stå imot den sovjetiske trusselen.
Familieliv
Fred C. Koch giftet seg emd Mary Robinson i Kansas City i 1932. De fikk fire sønner: Frederick (født 1933), Charles (født 1935), David (1940-2019) og William (født 1940).
Michael Mayr
Michael Mayr (født 10. april 1864 i Adlwang i Oberösterreich, død 21. mai 1922 i Waldneukirchen i Oberösterreich) var en østerriksk historiker og politiker i Det kristeligsosiale parti. Fra 7. juli 1920 var Mayr Statskansler, og fra ikrafttredelsen av Østerrikes forfatning 10. november 1920 også Forbundskansler i Østerrike til 1. juni 1921.
Amphimenes
Utseende
Små til middelsstore, avlange og litt flate, mørkbrunlige løpebiller, beina gjerne rødlige. Hodet har små til nokså store fasettøyne, antennene er variable i lengden. Pronotum er rundet, litt bredere enn langt. Dekkvingene er litt rundede med fine punktrader.
Levevis
Slekten lever i skog. Noen av artene ser ut til å leve på bakken, de mangler flygevinger, andre lever oppe i trærne og er flygedyktige.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia, fra Myanmar i vest til Japan i øst.
Caprella imaii
Caprella imaii er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), blant annet i farvannene ved Japan.
Arten kan bli 5–6 mm lang.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Jessica Smith
Jessica Smith er navnet til flere personer:
Carl Cato Cindahl
Carl Cato Cindahl (født 1974) er en norsk tidligere kickbokser som representerte Stavanger KBT og Fana KBK.
Han vant fire NM-gull og tre NM-sølv i perioden 2000–2005.
Air Italy (2005)
Air Italy var et flyselskap med hovedkontor i Gallarate i Italia. Selskapet opererte rutetrafikk til Brasil og Kenya for turoperatører i Europa og uavhengige kortdistansereiser. Flyene gikk hovedsakelig fra flyplassene i Napoli, Torino, Verona eller Milano Malpensa.
Historie
Flyselskapet ble etablert i 2005 (eid av BV Asset Management (40%), Giuseppe Gentile (40%) og Pathfinder Corporation (20%)) og kom i drift 29. mai samme år med et fly fra Torino til Budapest. I slutten av 2006 kjøpte et uavhengig investeringsselskap en 40% andel i Air Italy. En bevilgning på 280 millioner euro ble brukt til å bestille tre brukte Boeing 767-fly i 2007 og 2008 for tjenester til fritidsdestinasjoner i Afrika, Det indiske hav og Karibia.
I 2007 etablerte Air Italy Euro Mediterranean Airlines, et datterselskap med base i Egypt, som i utgangspunktet opererte en Boeing 757-200 som senere ble erstattet av en Boeing 737-800. Samme år ble Air Italy Polska etablert som det andre datterselskapet med base i Polen. I 2011 ble Air Italy Polska omdøpt til Air Polen. I september 2009 skulle Euro Mediterranean Airlines bli omdøpt til Air Italy Egypt, men mot slutten av året hadde selskapet forsvunnet på grunn av økonomiske vanskeligheter.
Fagopplæring
Innen videregående opplæring er den yrkesfaglige utdanningen i Norge organisert gjennom ti yrkesfaglige utdanningsprogram. Fagopplæringen består av en kombinert opplæring i skole og i gjennom praksis i en bedrift innen det faget eleven utdannes i. Hovedmodellen bygger på to års opplæring i skole og to år som lærling i bedrift. Fylkeskommunene har hatt ansvaret for fagopplæringen siden 1981, da fylkeskommunene overtok ansvaret for de fleste videregående skolene. Det har hele tiden vært et tett samarbeid mellom skoleverket og partene i arbeidslivet om innhold og opplæringstilbud.
Den organiserte fagopplæringen har røtter langt tilbake i tid, fra middelalderens laugsvesen til etablering av tegneskoler og tekniske aftenskoler fra midten av 1800-tallet, og etablering av yrkesskoler fra 1940. Fra 1976 ble fagopplæringen slått sammen med gymnas og andre videregående skoleformer til videregående skoler slik vi kjenner det i dag. Fagopplæringen reguleres i dag av opplæringsloven fra 1998.
Kuben yrkesarena i Oslo er størst størst på fagopplæring i Norge, med 1800 elever i videregående opplæring og nær 1000 studenter tilknyttet Fagskolen Oslo.
Laugsvesenet
Yrkesopplæringen har sine røtter tilbake til middelalderens håndverkere og laugsvesen. Opplæringen foregikk i verkstedene under mesternes veiledning, og ble regulert av laugene. I Norge vokste laugsvesenet fram fra andre halvdel av 1500-tallet og varte i over 300 år, fram til 1870.
Laugsvesenet var på grunn av den strenge reguleringen omstridt, og ble avviklet i løpet av 1800-tallet. Næringsfrihet ble nedfelt som prinsipp allerede i grunnloven, og ble ytterligere styrket gjennom videre lovgivning utover 1800-tallet. Håndverksloven av 1839 gav bygdehåndverkere anledning til å arbeide fritt i byene. Og ved håndverksloven av 1866 ble det fritt for alle norske statsborgere over 21 år, inkl. ugifte kvinner, å starte næringsvirksomhet i håndverksfag. Laugene ble avskaffet fra og med 1870, ved lov av 1866.
De første skolene på 1800-tallet
På 1800-tallet oppstod skoler som var beregnet på lærlinger og svenner. De første var søndagsskolene, som kunne kombineres med jobb som lærling. De ga undervisning i lesning, skriving, kristendom, regning, geografi, samfunnslære, historie, brevskriving og så videre Det ble opprettet søndagsskole i Christiania i 1802 og i Trondheim i 1802. Etter hvert som allmueskolen ble bygget ut, slik at den ga den nødvendige allmennkunnskap for både by og land, mistet søndagsskolene sin betydning.
Enn annen skoletype som oppstod, og som skjøt fart etter 1850, var tegneskoler. Det ble etablert tegneskoler beregnet for håndverkere i flere byer. Først ute var Christiania (1818), Bergen (1824) og Trondheim (1852). Stortinget bestemte i 1848 at tegneskolene skulle få statsstøtte, og i løpet av 1860-70-årene fikk alle byene tegneskoler. Undervisningen foregikk på kveldstid, over en periode på 6-8 måneder. Fagene var av praktisk karakter; regning, geometri, tegning, matematikk og fysikk.
Etablering av tekniske skoler på slutten av 1800-tallet
Fra 1870-årene ble tegneskolene omorganisert til tekniske aftenskoler. Skolene hadde større fagkrets og mer undervisningstid enn tegneskolene hadde hatt. Først ute var Christiania og Bergen, og rundt århundreskiftet var 18 tekniske skoler i virksomhet. Skolene ga teoretisk teknisk undervisning på kveldstid, og var ment i kombinasjon med jobb som lærling. De tekniske aftenskolene ble en viktig del av fagopplæringen i flere tiår. Ved yrkesskoleloven i 1940 skiftet aftenskolene navn til lærlingskoler.
I tillegg til de tekniske aftenskolene ble det opprettet elementærtekniske skoler (tekniske fagskoler). Tre skoler ble etablert på slutten av 1800-tallet; Porsgrunn 1885, Bergen 1887 og Christiania 1893. Skolene hadde både ulikt innhold og varighet. Det ble også opprettet tekniske skoler, som var av mere polyteknisk art. Slike skoler kom i Trondheim 1870, Christiania 1873 og Bergen 1875. Dette var skoler som bygde på middelskoleeksamen, og som varte 3-4 år. På høyere nivå ble etablert en teknisk skole i Horten, knyttet til marinen, allerede i 1954. Men det var med etableringen av Norges tekniske høyskole (NTH) i Trondheim i 1910 at den høyere tekniske utdanningen var på plass.
Det var staten som var pådriver og i hovedsak finansierte de nye tekniske skolene. I tillegg fantes det enkelte private tiltak. I 1898 ble det tekniske skolestellet ble lagt inn under Kirke- og undervisningsdepartementet, mens det tidligere var underlagt Indredepartementet.
Fagopplæringen ca. 1900 – 1940
De tekniske skolene som ble etablert på slutten av 1800-tallet, kom som følge av industrialiseringen og økt behov for teknisk kompetanse og faglært arbeidskraft. Man så også etterhvert behovet for en mere strukturert opplæring, og rundt 1900 var det debatt rundt dette, både i departementet og innen næringslivet selv. Debatten dreide seg om både skoletyper og opplæringens innhold. Viktig inspirasjon kom blant annet fra Tyskland og særlig München. I 1905 ble det nedsatt en komité, Fagskolekomitéen, som skulle se nærmere på dette. Komitéen mente at den grunnleggende fagopplæringen burde være bred, og at de teoretiske og praktiske fag burde knyttes nærmere sammen. Skolene skulle utdanne både dyktige fagarbeidere og gode samfunnsborgere. Selv om dette synet ikke fikk gjennomslag i Stortinget, hadde komiteen reist en prinsipiell debatt som har preget fagopplæringen siden.
Komiteens forslag ble behandlet i Stortinget i 1911, og det ble fattet viktige vedtak for framtidens fagopplæring. Det ble fastsatt en normalplan for de tekniske aftenskolene, og gitt retningslinjer for opprettelse av kortvarige praktiske håndverksskoler; faglige forskoler og verkstedskoler. Det ble også foretatt en justering av de tekniske skolene, de skulle være toårige på mellomtrinnet. Man fikk nå en inndeling av den faglige og tekniske utdanningen i Norge i et elementært nivå, et mellomnivå og et høyskolenivå (med opprettelsen av NTH i 1910). Denne strukturen ble i hovedsak stående fram til 1945, da den nye loven om yrkesskoler trådte i kraft.
Aljeh Jurenja
Aljeh Jurenja (belarusisk: Алег Юрэня; født 21. mai 1990) er en belarusisk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 6 på K-1 1000 meter.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble nummer 12 i K-1 1000 meter.
Fagopplæring
Fagopplæringen ca. 1900 – 1940
Den første verkstedsskolen ble opprettet i Kristiania i 1910 – Forskolen for Jern- og metallarbeidere i Kristiania. Skolen kom til å danne mønster for utviklingen av verkstedskoler ellers i landet. Skolen ga en planmessig opplæring, slik at elevene ble direkte forberedt til arbeid i verksted og industri. Et halvt år i skolen ga elevene ett års fratrekk i læretiden. Det var industriens behov som ble vektlagt, og spesielt de mekaniske fagene. Skolen var støttet både av stat og kommune.
I 1913 kom en ny lov håndverkslov, som samlet alle de nye håndverksbestemmelsene. Loven fastsatte at alle som skulle utøve håndverksfag, måtte gjennomgå læretid og avlegge svenne- eller fagprøve. Dette styrket behovet for en planmessig opplæring. Loven gjaldt for alle byer og ladesteder, samt flere herredskommuner. Loven regulerte fagopplæringen fram til ny lov kom i 1940.
I 1920-årene var flere komiteer i arbeid for å se på fortsettelsesskolen (det vil si den videregående opplæringen) mere generelt. Men dette førte ikke til vesentlige endringer for fagopplæringens del. På 1930- tallet fikk imidlertid fagopplæringen ny fokus. Det var kriseår med stor arbeidsledighet, og det måtte settes i verk tiltak. I 1933 ble Yrkesopplæringsrådet for håndverk og industri etablert, bestående av medlemmer fra håndverk, industri, LO og departementet. De ga råd og faglig hjelp i forbindelse med fagopplæring og ble en viktig pådriver for yrkesopplæringen de neste 40 årene. Det er ved dette rådets arbeid at begrepet yrkesopplæring først tas i bruk. I 1936 fikk rådet i oppdrag fra Kirke- og utdanningsdepartementet å utarbeide forslag til ny lov om yrkesskoler. Rådet foreslo å etablere et helt nytt skoleslag, adskilt fra folkeskolen og allmennskolen, med fokus på det rent yrkesfaglige.
Lov om yrkesskoler i 1940
I 1940 kom Lov om Yrkesskoler for håndverk og industri. På grunn av krigen ble imidlertid ikke loven iverksatt før i 1945. Nå ble alle tekniske skoler og undervisningstilbud i tekniske fag samlet inn under en felles lov, og det ble etablert moderne yrkesskoler i Norge. Loven skiller mellom skoler før læretiden - verkstedskoler, i læretiden - lærlingskoler, (det vil si de tidligere tekniske aftenskolene) og etter læretiden - formanns- og verksmesterskoler. Skoler som hadde alle tre avdelinger skulle hete Yrkesskoler for håndverk og industri (§ 2). I tillegg regulerte loven skoler som ikke var en del av den ordinære yrkesopplæringen: Elementærtekniske skoler, med formål å gi allmenndannende og elementær teknisk undervisning, og de praktisk-teoretiske tekniske fagskolene (§§ 45, 46). Loven regulerte også de tekniske skolene, som ga kompetanse for tekniske stillinger på mellom- og høyere nivå (Kap. VI). Inndelingen av yrkesopplæringen som ble fastsatt i 1940-loven, ble stående fram til Lov om videregående opplæring kom i 1974.
Yrkesskolene kunne være både kommunale, interkommunale eller statlige (§ 4). I tillegg kunne bedrifter, institusjoner eller organisasjoner drive yrkesskole. Alle skolene kunne få statsbidrag. Hver skole skulle ha et styre (§ 18), og «vedkommende regjeringsdepartement» utgjorde skolens overstyre (§ 16). Overstyret fastsatte normalplan for undervisning og eksamen, og kunne foreta endringer i skolens fagkrets. Yrkesopplæringsrådet, bestående av representanter fra «de praktiske næringer», skulle bistå overstyret (§ 17). Partene i arbeidslivet var dermed sikret fortsatt stor innflytelse over fagopplæringen.
Fagopplæringen 1945 – 1974
Etterkrigstida var preget av et omfattende plan- og utredningsarbeid innen skolesektoren generelt, og dette gjaldt også for yrkesopplæringens del. Lov om yrkesskoler ble iverksatt i 1945. Samme år ble Plankomitéen nedsatt som en oppfølging av loven. Komitéen leverte seks innstillinger på to år, hvorav den ene var Landsplan for den videre utbygging av yrkesskolestellet i byer og landdistrikter. Blant forslagene var at all nyrekruttering til fagene skulle gå gjennom yrkesskolene og at lærlingskolen skulle gå over fra å være kveldsskole til å bli dagskole en dag i uka. Det ble også påpekt at mange skoler hadde dårlige lokaler og utstyr. I 1948 kom stortingsmelding om håndverk og industri, der plankomitéens arbeid ble lagt til grunn.
I 1950 ble det vedtatt en ny lov om lærlinger. Loven regulerte lærlingordningen i sin helhet; hvilke fag ordningen gjaldt, krav til bedrifter, krav og rettigheter for lærlinger, lærlingkontrakter, arbeidstid og bestemmelser om fag/svenneprøver. Etter loven skulle det stedlige arbeidstilsynet føre register over lærlingene (§ 25). Lærlingskolene ble nå på dagtid, som følge av lovens arbeidstidsbestemmelser. Fagprøven skulle avlegges for en prøvenemnd (§ 16). Det skulle også opprettes lærlingnemnder i kommunene som skulle føre tilsyn med yrkesopplæringen i kommunen (§ 24). Det ble også opprettet et statlig organ – Lærlingrådet – som skulle føre tilsyn med lærlingordningen på nasjonalt plan og være rådgivende for departementet (§ 26).
Planarbeidet fortsatte videre på 1950- og 60-tallet. Plankomitéen av 1958 ledet til en stortingsmelding (St. meld. 56 1959-60), som blant annet foreslo en kraftig økning av kapasiteten ved yrkesskolene. En ny stortingsmelding i 1965 (St. meld. 97 1964-65) pekte på en videre utbygging. I 1964 overtok fylkeskommunene ansvaret for de fleste videregående skolene. Yrkesskolene hadde tidligere i hovedsak vært kommunale, men kunne også være statlige, fylkeskommunale eller private. I 1968 startet det opp prøveklasser med tekniske fagskoler. Dette var en utdanning på mellomtrinnet, med krav om 9-årig skole samt minst to års praksis fra arbeidslivet eller gjennomgått verkstedsskole.
Skolekomitéen av 1965 («Steen-utvalget») utredet hele den videregående opplæringen og ga tre innstillinger i perioden 1967-70. Dette var første gang man hadde en samlet gjennomgang av videregående opplæring i Norge, og arbeidet ledet fram til en samling av all videregående opplæring under en felles lov - Lov om videregående opplæring i 1974.
Reform 74 – Reform 94
Den nye loven om videregående opplæring trådte i kraft i 1976. De ulike videregående skoletypene ble nå lagt inn under samme lov. Loven bygget på idéen om at den videregående skolen skulle bli en felles og allsidig skole for alle elever. De etterfølgende tiårene ble også en enestående utbyggingsperiode for videregående skoler i Norge. Den kombinerte skolen, med allmennfag og yrkesfag under samme tak, ble malen.
I 1980 kom Lov om fagopplæring, som avløste lærlingloven av 1950. Denne loven står som en milepæl i fagopplæringens historie. Flere fagområder kom nå inn under loven, tilskuddene til lærebedriftene økte og flere fikk lærlingkontrakter.
Elevene skulle gå to år på skole og ett år som lærling (eventuelt et ekstra år med lærlinglønn). Skolen ga teoriutdanning, mens bedriften ga praktisk opplæring, og fagbrevet var målet for all yrkesopplæring. Det skulle opprettes yrkesopplæringsnemnder i alle fylker med tilhørende sekretariater, og det skulle opprettes opplæringskontorer, det vil si samarbeidsorgan mellom flere bedrifter med opplæringsansvar. Det kunne også opprettes opplæringsringer, det vil si to eller flere bedrifter inngikk samarbeidsavtale for i fellesskap å påta seg opplæringsansvar. På sentralt hold ble Rådet for fagopplæring i arbeidslivet (RFA) opprettet, der partene i arbeidslivet hadde en sentral rolle. Rådet skulle bistå departementet med faglige råd og ta initiativ til å fremme fagopplæringen. Rådet skulle ha representanter fra partene i arbeidslivet og fra departementet. Mer enn halvparten av medlemmene skulle representere arbeidslivet, med likt antall medlemmer fra arbeidsgiver- og arbeidstakersiden. RFA ble nedlagt i 2004 og erstattet av Samarbeidsråd for yrkesopplæringen (SRY). Videre skulle vært enkelt fag ha et faglig opplæringsråd. Rådene skulle ha 50/50 representanter fra partene i arbeidslivet.
Det var stor optimisme knyttet til fagopplæringen på 1980-tallet. Men mot slutten av 1980-tallet sank rekrutteringen av lærlinger, blant annet på grunn av konjunkturer i arbeidslivet. Dette vakte bekymring både i skolekretser og i næringslivet. I 1990 inngikk NHO og LO en felles erklæring der man ønsket å samarbeide om utfordringene - Felles erklæring om fag og yrkesopplæringen i skole og arbeidsliv. Partene forpliktet seg her til å skaffe lærlingeplasser, under forutsetning av at grunnopplæringen foregikk på skolen. Man mente også at allmennkunnskap og yrkesteori måtte få større plass i opplæringen. Denne erklæringen var et viktig felles «løft» og ble en hjørnestein i Reform 94.
Med Reform 94 ble opplæringen i arbeidslivet for alvor en del av den videregående opplæringen. Det ble nå et forpliktende samarbeid mellom offentlig og privat sektor, mellom skole og bedrift. Hovedmønsteret skulle fortsatt være to års opplæring i skole og ett år i bedrift (kunne være to år, men da med lærlinglønn siste år), men den teoretiske delen av yrkesopplæringen ble nå styrket. Yrkesutdannelsen ga fag- eller svennebrev som tidligere. Og det ble nå også mulig å oppnå generell studiekompetanse ved å bygge videre på gjennomført yrkesutdannelse. I 1998 kom Lov om grunnskolen og den vidaregåande opplæringa (opplæringslova), som er felles lov for hele skoleverket.
Fagopplæringskontor
Alle fylkeskommuner har et administrativt fagopplæringskontor. Kontorets formål er å bistå søkere i kontakt med lærebedrift og formidling til læreplass. Blant tiltakene er kurs og veiledning i CV-skriving og presentasjonsteknikk, med også speeddating og bedriftsbesøk. Kontorene arbeider også med å rekruttere og beholde lærebedrifter, samt stimulere disse til å ta inn flere lærlinger. Arrangementer som fag- og yrkesmesser er gjerne administrert av fagopplæringskontorene.
Prøvenemnd
Ved håndverksloven av 1913 ble det bestemt at lærlingene skulle avlegge svenneprøve, også benevnt fagprøve, for en egen nemnd (§ 29) - en prøvenemnd. I byene og ladestedene ble nemndas medlemmer valgt av magistraten, fra 1922 av politimesteren, byfogden eller byskriveren. I landkommunen valgte herredsstyrene prøvenemndene, som da ble kommunale. Prøvens utfall skulle føres i egen protokoll, svennebrevet utstedes etter retningslinjer fra departementet (§ 30). Ved lærlingloven av 1950 ble prøvenemndene kommunale også for byenes del. Det ble da bestemt at fagprøven kunne avlegges på yrkesskolen, men fortsatt bedømmes av en prøvenemnd.
Ved fagopplæringsloven av 1980 ble det bestemt at yrkesopplæringsnemnda skulle oppnevne prøvenemnder for det enkelte fag som det var prøvekandidater i (§ 22). Flere fylkeskommuner kunne eventuelt samarbeide om prøvenemnder. Sammensetning og funksjon ble fastsatt i forskrift om fagprøve og svenneprøve. Ordningen med prøvenemnder ble videreført i opplæringsloven av 1998 (§ 12-3).
Yrkesutvalg
Lov om videregående opplæring av 1974 videreførte bestemmelsene om yrkesutvalg. Fylkesskolestyret skulle opprette rådgivende yrkesutvalg ved skoler som ga yrkesopplæring (§ 24). Bestemmelsen om yrkesutvalg ble videreført i Lov om fagopplæring av 1980. Det var nå yrkesopplæringsnemnda som skulle oppnevne rådgivende yrkesutvalg for det enkelte fag eller fagområde (§ 7). Prøvenemnda kunne alternativt fungere som yrkesutvalg. Departementet kunne fastsatte reglement for yrkesutvalgenes sammensetning og virksomhet (§ 7). Dette ble gjentatt i opplæringsloven av 1998 (§ 12-3).
Lærlingnemnder
Ved lærlingloven av 1950 ble det opprettet lærlingnemnder i de kommunene som drev yrkesopplæring (§ 24). De skulle føre tilsyn med yrkesopplæringen i kommunen og påse at loven ble fulgt. De oppnevnte og førte tilsyn med prøvenmndene og ga årlige rapporter til det statlige Lærlingrådet. Lærlingnemnda ble valgt for fire år av formannskapet/herredsstyret. Ved lov av 1980 ble lærlingnemndene avløst av lokale yrkesopplæringsnemnder og rådgivende yrkesutvalg med sekretariat tilknyttet fylkesskolesjefens administrasjon. Yrkesutvalgene kunne benyttes som rådgivende organer for lærlingnemndene. De kommunale formannskapene valgte medlemmene i yrkesutvalgene.
Lærlingrådet
Et statlig lærlingråd ble opprettet ved lærlingloven av 1950 (§ 26). Rådet var underlagt departementet, og førte tilsyn med lærlingordningen og skulle påse av loven ble overholdt. Halvparten av rådets medlemmer skulle representere de næringene som loven omfattet, med likt antall fra arbeidsgiver- og arbeidstakersiden. Det ble også opprettet riksyrkesutvalg for de enkelte fag (§ 27). Disse var rådgivende for lærlingrådet innenfor de ulike fagområdene. Lærlingrådet var ankeinstans for lærlingnemndene.
Yrkesopplæringsnemnda
Ved fagopplæringsloven av 1980 ble det opprettet yrkesopplæringsnemnder 1980 i alle fylker (§ 7). Oppnevnelsen ble foretatt av fylkestinget, eventuelt delegert til fylkesutvalget (§ 7). Nemnda skulle ha 7 medlemmer, oppnevnt av partene i arbeidslivet og fylkeskommunen, samt en lærlingrepresentant. Nemndas funksjonstid var den samme som fylkestingets, og den skulle ha sitt eget sekretariat med leder (§ 7). Yrkesopplæringsnemnda hadde på vegne av fylkeskommunen det administrative ansvaret for gjennomføring av fagopplæringsloven, samt et utviklingsansvar for fagopplæringen. Nemnda godkjente lærebedrifter (§ 4), formidlet elevene til disse (§ 3) og utstedte fagbrev/svennebrev på grunnlag av bestått fagprøve/svenneprøve (§ 19). Departementet kunne gi forskrifter om nemndas virksomhet.
Inntaksnemnd
Iht. Lov om videregående opplæring av 1974 skulle Fylkesskolestyret velge en nemnd som skulle ta seg inntaket av elever til den videregående skolen (§ 7).
Styre
Yrkesskolene skulle etter yrkesskoleloven av 1940 ha et særskilt styre (§ 18). Skolenes overstyre var vedkommende departement (§ 16). Styret bestod av medlemmer fra overstyret, kommunestyret, yrkesutvalgene, lærerrådet samt skolens rektor. Av medlemmene skulle over halvparten representere de praktiske yrkene skolen underviste i, med representanter fra både arbeidsgiver og arbeidstakersiden.
Forskjellige skoler eller grupper av skoler kunne ha samme styre. Overstyret fastsatte da styrets sammensetning. Overstyret fastsatte også styrets sammensetning for interkommunale skoler. Styret skulle føre tilsyn med skolens virksomhet og påse at den utførte sine oppgaver på best mulig måte. Styret skulle gi bestemmelser for blant annet undervisningstid, elevtall, lokaler, materiell, styrer og lærerpersonale, fordel friplasser og stipend. Styret ga innstilling til tilsetting av styrer og faste lærere, og hadde tilsettingsmyndighet for andre lærere. Videre skulle styret sende trykt årlig melding om skolens virksomhet til Overstyret og kommunestyret. Når det gjaldt spørsmål vedrørende det enkelte yrke, skulle styret samarbeide med yrkesutvalgene. Ved Lov om videregående opplæring av 1974 ble det fastsatt at Fylkesskolestyret var styre for de skolene fylkeskommunen drev, deriblant yrkesskoler (§ 24).
Rederiet (romanserie)
Rederiet er en romanserie av Øystein Antonsen. Serien omhandler fire kvinneskjebner ved Flosta i Sørlandet på 1890-tallet. Den første boken kom ut den 2. mai 2016, og serien er på 40 bøker. Det er en avsluttet serie som ble utgitt av Bladkompaniet.
Karaim
Karaim er et tyrkisk folk som bor i Litauen, Polen og Ukraina som snakker språket karaim. De er etterkommere av et gammelt folkeslag, karaitter, og er nå nesten utdødd. Deres religion er særegen, nærmest å regne som en gren av jødedommen.
I 2001 var det 273 karaim i Litauen og 133 i Polen. Karaims kulturelle sentrum er i dag Trakai i Litauen. Det er færre enn 50 personer som snakker karaimspråket i dag (2022).
Opprinnelse
Karaimenes etniske identitet er delvis basert på deres tyrkiske språk og delvis på deres religion.
Livet i Litauen
Vytautas instruerte karaimene om å vokte det fyrstelige slott, hvor tilgangen kun kunne skje via en bro fra karaimenes eget bodistrikt. Selv i dag er alle husene ved Karaimu Gatvę ('Karaimgata') av tre, malt i grønt og gult, og med tre vinduer ut mot gaten (i motsetning til litauiske hus som vanligvis har to). At deres hus hadde tre vinduer ut mot gaten ble forklart med at dette viste deres rikdom, mens et fjerde vindu ble ansett som for prangende og iøynefallende.
VM i bordtennis 1947
VM i bordtennis 1947 (verdensmesterskapet i bordtennis) ble arrangert i Paris i Frankrike i 1947.
Karaim
Livet i Litauen
Til å begynne med jobbet karaimene som slottsvakter. For at karaimene skulle bli fastboende, fikk de samme rettigheter av kong Kasimir IV i 1441 som innbyggerne i Magdeburg, de såkalte Magdeburg-rettighetene som var modellen for selvstyre på den tiden. De kom mer og mer til å drive med jordbruk og hagearbeid, hesteoppdrett og diverse håndverk, og til slutt dannet de en middelklasse mellom aristokratiet og livegne som drev jorda.
Karaims sjef var en 'vaitas' valgt av gruppen, som var deres representant i kontakt med de polsk-litauiske kongene.