cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kwale
Kwale er en by som er hovedstaden i Kwale fylke i Kenya. Den ligger 30 km sørvest for Mombasa og 15 km fra kysten. Ved folketellingen i 1999 hadde byen 4200 innbyggere. Kwale er hovedbyen til Digo- og Durumafolket.
Fixture
Fixture er et engelsk ord som kan ha flere betydninger. På norsk kan mulige oversettelser (avhengig av kontekst) være fast inventar, armatur, holder, stikke eller jigg.
Heavy Hearts
Heavy Hearts er et musikkalbum med Cold Mailman, utgitt i.
Alle sanger var skrevet av Ivar Bowitz, og produsert av ham og broren Martin Bowitz. Bowitz' medvokalist var Catharina Sletner; blant gjesteartistene var vokalist Jenny Hval og samtidsmusikerne Kari Rønnekleiv og Ole-Henrik Moe. Musikkvideoene tilknyttet albumet var regissert av André Chocron. Musikkvideoen til «My Recurring Dream» ble beskrevet av  som den fjerde beste i hele verden i 2013. «Making use of cinematic techniques like time lapse and backwards film, the video is a technical marvel. It has blown virtually everyone away who has seen it», lød begrunnelsen til kritiker Jon Lisi.
Første singel fra Heavy Hearts «My Recurring Dream» ble sluppet med video i februar, og andre singel «Venetian Blinds» i mars. Sistnevnte fikk terningkast 5 i Avisa Nordland. Det ga også avisa til albumet: «Til tider døsig og laidback, men likevel full av energi. Slik er musikken til dette glimrende bandet. Man hører med én gang at det lønner seg å lytte mer og mer. Så sitter det etter hvert. Heavy Hearts gjør godt for hjertet.»
Audun Vinger i Dagens Næringsliv kalte albumet for «Vårens største positive overraskelse», «en real opptur fra start til mål; ambisiøs popmusikk i stort format». Dagbladet ga terningkast 5 idet anmelderen trakk fram stemning, mystikk og at det var «noe kjølig eksotisk» over albumet. Anmelderen roste klangen, gitar- og stemmebruken og arrangementene. Adresseavisen ga også 5 til «årets hittil beste og mest gjennomførte norske popalbum» med «knakende god popmusikk». «Albumet er like variert i uttrykk som det er jevnt i kvalitet», het det. Albumet hadde også flere lag som gjorde at det fantes mer der enn det man så ved første øyekast, signalisert blant annet ved et albumomslag som var ulikt, sett fra andre synsvinkler, og inkorporeringen av temamusikken fra Twin Peaks. Nordlys trakk lignende Twin Peaks-referanser, men mente at albumet som helhet var «en litt ujevn affære, men med svært høye og vakre topper». Også Hamar Arbeiderblad trakk fram at den skiftende stemningen i musikken ga et «noe varierende» resultat. Begge ga terningkast 4. Den samme karakteren ga Spirit og Gaffa.no.
VG trakk fram at dersom Cold Mailman hadde holdt på i en annen tid, med en sterkere økonomi i musikkbransjen, hadde låtene vært gode nok til å sikre hele karrieren til bandet. Samtidig var ikke albumet helt perfekt, grunnet «de snåle åttitallsrefererende tekstene, den i overkant monotont tunge helheten og følelsen av å høre de samme låtene flere ganger». Det gjorde Heavy Hearts «trivelig og fint – men ikke mer», og nok et terningkast 4. Seinere kom en ny femmer, denne gangen i Østlendingen med beskrivelser som «svært fengende», «svært behagelig» lydbilde, «ekstra dynamikk og variasjon», «herlig» og «lett å like».
Christopher von Tangen
Christopher Georges Johan von Tangen (født 29. juni 1877 i Paris, død 22. desember 1941 i Oslo) var en norsk diplomat, OL-fekter og kabinettsekretær hos Haakon VII.
Christopher var sønn av grosserer Jørgen Eeg von Tangen (1852–1933) og Julie Fougner (1854–1924). De var fra Bergen, men oppholdt seg i Paris på 1870-tallet der faren var kontorist og drev forretning. Senere flyttet familien til Kristiania, bosatt på Riis. Han Christopher ble i 1906 gift med Oslojenta og firmenning Petra Lorange (1883–1965).
Daniel Brata
Daniel Brata (født 29. februar 1984) er en rumensk judoka, som konkurrerer i vektklassen -100 kilo. Han ble tatt ut til å representere Romania under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i første runde.
Christopher von Tangen
Etter examen artium 1895 fra Sorbonne i Paris, og cand.jur. i 1901 jobbet han litt utenriks for det svensk-norske diplomatiet, og efter unionsoppløsningen 1905 for det helt norske diplomatiet. Faren hadde vært president for Norges Fekteforbund. Også Christopher kunne fekte og var medlem i Oslo Fekteklub, og deltok sågar i fekting for Norge under Sommer-OL 1912 som ble avholdt i svenske Stockholm. På denne tiden var han aktiv for UD i Oslo, men så i 1927 ble han kabinettsekretær for kong Haakon VII og skrev brevene for kongen. Også dattera Erna Julie (1915–2005) fikk jobb på slottet da hun i 1938 ble hoffrøken, men ble i 1945 gift med den britiske marineoffiser Roger Corbet-Milward (1915–1999).
Daniel Kelly (judoka)
Daniel Kelly (født 31. oktober 1977 i Melbourne) er en australsk judoka, som konkurrerer i vektklassen -100 kilo. Han ble tatt ut til å representere Australia under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i første runde.
Hyme
Hyme (norrønt: Hymir) er en jotun som opptrer i norrøn mytologi. Han er gift med gygeren (jotunkvinnen) Hrod (Hroðr) og far til Ty. Han eide en gryte som var en kilometer bred og som æsene ville ha tak i for å brygge øl i.
Hymeskvadet og Gylvaginning forteller at Tor ble med Hyme på fisketur, og at Tor rodde helt ut til der Midgardsormen var. Så egnet han fiskesnøret med et oksehode og ormen beit på. Da Tor hadde fått ormen helt opp i vannskorpa og skulle slå ham i hjel med hammeren, kappa Hyme snøret for Tor. Tor slo da Hyme i hjel.
Rørheim kraftverk
Rørheim kraftverk er et vannkraftverk på Ombo i Stavanger kommune i Rogaland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 150 meter i Rossåna.
Leon Levițchi
Bakgrunn
Han var sønn av Diomid Levițchi (eller Leu ), prest og lærer, og Zenovia Gârlea, barneskolelærer. Levițchi gikk på ungdomsskole i Tsjernivtsi og Hotin, og tok examen artium i Tsjernivtsi i 1937. Takket være sine gode skolekarakterer ble han belønnet med en reise til Norge.
Fra 1937 til 1941 studerte han ved School of English Studies ved Universitetet i București sin avdeling for filologi og filosofi. Hans hovedfag var engelsk litteratur og språk, og hans hjelpefag var estetikk og litteraturkritikk.
Karriere
Under andre verdenskrig var han oversetter og tolk for det rumenske militæret.
Etter krigen begynte han å undervise i engelsk, først på gymnasnivå og deretter ved Universitetet i București, der han til slutt ble professor. Han gikk av med pensjon i 1980.
Alene, og sammen med Dan Duṭescu, har han oversatt Eminescu sine dikt til engelsk. Sammen med Andrei Bantaș, var Levițchi redaktør for den største engelsk-rumenske trykte ordboken (over 70.000 oppslagsord).
Han hadde to døtre.
Floreana
Floreana (spansk: Isla Floreana, Isla Santa María, eller Isla Floreana o Charles. Engelsk alternativt navn: Charles or Santa María Island) er en av øyene som utgjør Galápagos-arkipelet. Det er den sørvestligste av øyene i kantonen San Cristóbal. Øya har et areal på 173 kvadratkilometer og et folketall på 145. De fleste innbyggerne er bosatt i landsbyen Puerto Velasco Ibarra på nordkysten og de gjenværende i det vulkanske høylandet utenfor landsbyen.
I 1793 ble Galápagosøyenes først postkasse etablert på Floreana av hvalfangere, og den første fastboende på øygruppen bodde her fra 1807 til 1809. Øya var også den første til å bli kolonisert av ecuadorianere i 1832. På 1920- og 30-tallet kom det små grupper av norske og tyske utvandrere til øya. Et norsk aksjeselskap, La Colonia de Floreana, ble opprettet i 1923 for å organisere og finansiere norske bosetningsforsøk på øyene, og Casa Matriz var det første huset som ble oppført av nordmenn på Floreana. En fabrikk for hermetisering av fisk ble grunnlagt av norske immigranter i 1924, og lagt ned igjen etter ett par års drift. På begynnelsen av 1930-tallet ble øya rammet av en rekke uforklarlige dødsfall og forsvinninger. Episodene blir ofte omtalt som the Galapagos Affair. Dokumentarfilmen The Galapagos Affair: Satan Came to Eden fra 2013 er basert på disse forsvinningene.
Den lange bosetningshistorien har påvirket øyas dyre- og planteliv, og øyas egne rase av kjempeskilpadder ble utryddet i 1846.
Albrecht Graf von Bernstorff
Albrecht Theodor Andreas von Bernstorff (født 6. mars 1890 i Berlin, død 23. april 1945 i Berlin) var en tysk greve, diplomat og bankier som ble anklaget for medansvar for 20. juli-attentatet mot Adolf Hitler. Han ble drept av Gestapo i annen verdenskrigs siste fase.
Teerawat Homklin
Teerawat Homklin (født 13. oktober 1987) er en thailandsk judoka, som konkurrerer i vektklassen -100 kilo. Han ble tatt ut til å representere Thailand under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i første runde.
Giacomo Quarenghi
Giacomo Quarenghi (født 20. eller 21. september 1744, død 18. februar 1817) var den fremste og mest profilerte utøveren av Palladio-inspirert arkitektur i Det russiske keiserdømmet, spesielt i St. Petersburg. Han har blitt beskrevet som «den siste av Italias store arkitekter».
Karriere i Italia
Quarenghi ble født  i Rota d'Imagna i nærheten av Bergamo til en italiensk adelig familie. Quarenghis foreldre hadde bestemt at han skulle ha en karriere innen Rettsvesenet eller Kirken, men til å begynne med fikk han lov til å studere maleri i et Bergamo-studio under G. Reggi som selv var student av Tiepolo. Den unge Quarengi var godt utdannet og leste mye. Han reiste gjennom Italia og besøkte Vicenza, Verona, Mantova og Venezia. Han laget tegninger av de greske templene i Paestum (Loukomski 1928) og kom til slutt til Roma i 1763. Da var nyklassisisme blitt utviklet i de avanserte kunstneriske kretser. Han studerte maleri under Anton Raphael Mengs, deretter hos Stefano Pozzi, for senere å flytte for å studere arkitektur (1767-69) med en tradisjonalistisk sen-barokk arkitekt, Paolo Posi.
Han kom over en kopi av Andrea Palladios Quattro Libri d'archittetura. «Du kunne aldri tro», skrev han til sin venn og langvarige brevvenn Marchesi, «det inntrykk denne boken gitt. Så det slo meg at jeg hadde all grunn til å betrakte min egen kunnskap som dårlig på dette punktet» (av Loukomsky). Han vendte seg til den nye nyklassisistiske stil av Antoine Decrezet, en venn av Winckelmann og tidligere elev av Niccola Giansimoni, og han målte og tegnet Romas antikke bygninger.
I (1771-1772) studerte han verker av Palladio i Venezia. Quarenghi kom i kontakt med en britisk lord som var på sin dannelsesreise. Det var gjennom ham at arkitekten sikret seg et par mindre engelske oppdrag, for eksempel hagepaviljonger, skorsteinsstykker (Loukomsky 1928), og et alter for Henry Arundells private romersk-katolske kapell på New Wardour Castle. Tegninger av et sommerhus for lord Witworth ble utstilt i Venezia 1967. Hans første store arbeid (1771–7) var den indre gjenoppbyggingen av klosteret Santa Scholastica i Subiaco. For den venetianske kardinal Rezzonico, nevø av Pave Klemens XIII, utformet han en innredning for Musikk-Rommet i Campidoglio, og tegnet Clements grav (han ble senere henrettet av Antonio Canova).
Karriere under Katarina II
Quarenghis første viktig oppdrag i Russland var det engelske palasset i Peterhof, et storslått rektangulært byggverk med en korintiske portico. Strukturen som begeistret Keiserinnen voldsomt, ble sprengt av tyskerne under Andre verdenskrig og ble senere revet av den sovjetiske regjeringen. I 1783 slo Quarenghi seg ned med sin familie i Tsarskoe Selo, hvor han skulle føre tilsyn med byggingen av Aleksanderpalasset, det mest ambisiøse av hans arbeider til dags dato.
Som Katarinas hoffarkitekt gikk Quarenghi i gang med å produsere en enestående rekke av bygninger for Keiserinnen; hoffets sommerhus, broer, teatre, hospitser, et marked, en bank-bygning, interiørutsmykninger og utforming av hager. Hans prosjekter ble oppført så langt borte fra hovedstaden som Novhorod-Siverskyi i Ukraina, der en katedral ble bygget etter hans tegninger.
I Moskva var han ansvarlig for gjenoppbygging av middelalderens Røde plass i en moderne neo-palladistisk stil. Grev Nicholas Sjeremetev engasjerte ham til å forestå en teaterhall i Ostankino-palasset og en halvsirkelformet kollonnade for Sjeremetev-hospitalet. De fleste av Quarenghis bygg ment for Moskva ble senere ble realisert med betydelige endringer av andre arkitekter, som tilfellet var med Gostiny Dvor (1789-1805), Katarina-palasset (1782-87) og Sloboda-palasset (1790-94).
Karriere under Paul og Alexander
Keiser Paul mislikte alt som var kjært for sin mor og Quarenghis arkitektur var tydeligvis i denne kategori. Etter at Keiseren tok Malteserordenenen under sin beskyttelse, sluttet også Quarenghi til denne ordenen og var dens offisielle arkitekt frem til 1800. Hans oppdrag ble mindre hyppige på grunn av den monotone rytmen av høytidelig søyleganger og ren klarhet i symmetriske komposisjoner som dukket opp. Den var mislikt av de hoffmenn som hadde funnet Quarenghis design så herlig et tiår tidligere.
Under slike omstendigheter, da han besøkte Italia i 1801 og fikk en triumferende velkomst, viet han sin oppmerksomhet til akvareller, opplivende konvensjonelle arkitektoniske vistas med vanlige scener fra hverdagen. Han har også utgitt flere bøker om neo-palladisk design (1787, 1791, 1810) og utarbeidet forseggjorte tegninger for dekorative vaser, kapiteler for søyler og metallarbeid for keiserlige boliger, spesielt Vinterpalasset.
Da Alexander I av Russland I ble avsatt, var Quarenghi igjen på høyden av sin individualitet og stil. I 1805 ble arkitekten korresponderende medlem av det Det russiske kunstakademiet. Hans tegning av Anitsjkovpalassets Collonnade fikk imidlertid kraftig kritikk fra det vitenskapelige etablissement for det ble oppfattet som feil bruk av klassisk stil. Quarenghi forsvarte seg i et brev til Canova og uttalte at «god forstand og dømmekraft bør ikke være slaver av allment aksepterte regler og modeller».
Giacomo Quarenghi ble tildelt den russiske ordenen Sankt Vladimirs orden av Første Grad i 1814. Etter 1808 levde han i stor grad som pensjonist og som kjendis. Han hadde tretten barn med to koner, noen valgte å forbli i Russland, mens andre returnerte til Italia. Han døde i en alder av 72 år i St. Petersburg.
Da 150-årsjubileet for hans død ble markert i 1967, ble restene av Quarenghis legeme flyttet fra Volkov Kirkegård til Necropolis i Aleksandr Nevskij-klosteret. En byste av arkitekten ble reist mellom Assignation-bredden og Bank-broen i St. Petersburg.
Bydels-Buddha
Bydels-Buddha antas å delvis være en nøkkelroman for Kureishi. Den tar utgangspunkt i livet til en ungdom med indisk far og engelsk mor i forstedene syd for London. Med et lett, muntlig språk og en episodisk fortellerstil beskrives hovedpersonen, England, innvandrerbefolkningen, rasisme, autentisitetens illusjon og de unges lengsel etter å komme seg ut av forstedene og inn i byen.
Hartvig Knudssøn Bille
Hartvig Knudssøn Bille til Møllerup (også Hartwich) (født rundt 1575, død 1642–1649) var en dansk embetsmann som var lensherre i Nordlandenes len i Norge i årene fra 1604 til 1618.
Da Bille tiltrådte, var de mange små len i Nordland og Troms slått sammen. Dette for at staten skulle få større kontroll over nordområdene i en tid med krig, uår og stadige rivaliseringer mellom Danmark-Norge og Sverige. Han var spesielt engasjert med å administrere beskatningen av den samiske befolkningen, befeste norske interesser, og bekjempe svenske skattefogder på norsk territorium. Bille mobiliserte også et omfattende forsvar mot et eventuelt svensk angrep i Nord-Norge under Kalmarkrigen (1611–1613).
Familie og bakgrunn
Hartvig Bille var i henhold til Dansk adelskalender født rundt 1575 som sønn av Knud Bille til Billeskov av den danske uradelsslekten Bille. Hans mor var Hilleborg Christophersdatter Gyldenstierne, født 18. mai 1548 på Wedellsborg.
Hartvig Bille ble gift med Anne Nielsdatter Kaas, som var født i Aarhus. Hun stammet fra adelslekten Kaas, og det er videre kjent at hun ble begravet den 26. juli 1650. Sammen fikk de barna Niels (født 6. januar 1620 i København, død 22. desember 1643 i Roma), Hilleborg (år for fødsel og død ukjent) og Karen (år for fødsel ukjent, død etter 1662 i barselseng).
Det er kjent at Hartvig Bille gikk på skole i Herborn 1594, at han i 1597 studerte ved universitetet i Genève, og at han i årene 1598–1604 var sekretær i Danske Kancelli, før han i 1604 ble lensherre i Nordlandene. Det er ikke kjent når han døde, men har var i live i 1642, og død i 1649.
Bakgrunn for Kalmarkrigen
Etter Sveriges uttreden av Kalmarunionen i 1523 hadde landet ligget inneklemt av Danmark-Norge, med adgang til Nordsjøen bare via munningen av Göta älv. Her lå Älvsborg festning (i nærheten av det nåværende Göteborg), hvor Danmark, Norge og Sverige støtte sammen. Sverige hadde derfor behov for adgang til havet via det nordlige Norge.
Christian IVs strategi under rivaliseringen mellom Danmark-Norge, Sverige og Russland var å styrke tilstedeværelsen i Nord-Norge. Styrkingen av nordområdene hadde flere hensikter: Kontroll av den nye handelsveien mellom Russland og Vest-Europa via Kvitsjøen, noe som også gjorde Holland og England interessert i nordområdene, kontroll av naturressurser og skattelegging av samene i Nord-Norge. Denne rivaliseringen varte i over 200 år, der Danmark-Norge og Sverige utkjempet flere kriger. I denne tiden ble tredveårskrigen utkjempet på kontinentet, som egentlig var en serie kriger, der de fleste land i Europa var involverte. Selv om Norge knapt deltok i de europeiske krigene, ble altså befolkningen indirekte involvert gjennom økt skattetrykk.
Styrket forvaltning av Nordlandenes len
Bille etterfulgte Claus Urne som lensherre i Nordlandene i 1604. Urne og Bille ble utnevnt til lensherrer for å styrke forvaltningen av Nord-Norge. Fra før av bestod Nord-Norge av en rekke små len. Nå ble smålenene fra Helgeland til opp til Troms slått sammen til Nordlandenes len for å få sterkere kontroll. Spesielt for å unngå svenske forsøk på å få egen bosetning på Finnmarkskysten, samt andre krav. Et annet tiltak var at de to lensherrene i Nord-Norge skulle bo permanent i landsdelen. Dermed ble de nektet frihet til å bo sør i Norge slik det tidligere hadde vært vanlig.
Ikke bare var det opptakt til krig mellom Danmark-Norge og Sverige, det var også langvarig krise i Nord-Norge gjennom hele 1600-tallet. Det som preget denne tiden, har sammenheng med sterk befolkningsutvikling på 1500-tallet; dette kom sammen med dramatisk klimaforverring på slutten av 1500-tallet. For befolkningen betydde dette at avlingene slo feil på grunn av våte og kalde somre. Fiske, reindrift og fangst ble også vanskeligere med hardere vintre. Med krig, handelsblokader, økte kornpriser og opprustning ble det behov for økte skatter og omlegging av statens styrende organer. Blant annet ble bygdetingene underlagt statens kontroll, og fogdene som før var lensherrens tjenere, ble tjenestemenn for kongen. Staten fikk sterkere kontroll, mens bondeeliten mistet politisk og økonomisk makt.
Lensherrens etablering på Bodøgård
Da Bille kom til Bodø, var det meningen at han skulle bo på Sør-Hernes (omentrent der dagens Bodø lufthavn ligger). Fra kongen hadde han pålegg om å bosette seg i Bodø. Imidlertid ville han heller bo på Bodøgård, noe som krevde at en ny residens ble oppført. En mann av så høy rang måtte ha en stor herregård og et tilsvarende stort gårdsbruk. For å bygge og drive residensen måtte bønder i lenet bidra med tømmer og transport av dette, i tillegg til at de i ettertid måtte skaffe store mengder fyringsved. Imidlertid var plikt til å skysse øvrigheten, såkalt føringsplikt, det mest forhatte arbeide bøndene ble pålagt. For å skysse lensherren trengtes rundt ti rokarer. Føringsplikten var hardt arbeid og tok verdifull tid. Bønder som satt godt i det, kunne sende sønner, tjenestefolk eller husmennene for å utføre føringsplikt, men dermed var også denne arbeidskraften tapt for flere dager.
Flytting av samiske bosetninger
Fjordområder i Salten og Ofoten var definert som finnefjorder, altså at det her bodde sjøsamer. I andre områder kan det virke som om det slettes ikke fantes samer. Fogdene i Lofoten og Vesterålen innberetter til statholder Axel Gyldenstjerne i 1591 at det ikke noen gang hadde bodd samer der. Men siden spørsmålet fra Gyldenstjerne var kommet opp på bakgrunn av grenseforhandlinger, kunne det ha vært viktig å ikke nevne noe om samisk tilstedeværelse. Svenskene kunne nemlig komme til å bruke samisk tilstedeværelse som begrunnelse for krav om rettigheter til kystområder. Ved å underslå samisk tilstedeværelse kunne en tilbakevise at «svenskesamene» hadde forbindelse til havet. Bille skriver i 1609 at «lappene» driver sjøfiske hverken på kysten i Helgeland, Salten eller Senja. Mange år senere gjør Bille i en redegjørelse til myndighetene i 1619 oppmerksom på at «finner» allikevel finnes i Lofoten og Vesterålen. Disse betalte skatt som nordmenn, men brukte egen klesdrakt. Også nyere forskning tyder på at det var samer i disse områdene.
For å befeste sin posisjon i Tysfjordområdet, der det var mange samer med svensk opphav, ga den svenske Kong Karl IX beskjed til sine lappefogder i oktober 1606 om at det skulle bygges en svensk kirke og tilhørende prestegård her. Planen ble kjent i København allerede i desember 1606, og Christian IV skrev i et brev til sine lensherrer at et slikt kirkebygg straks måtte ødelegges om det ble reist. Denne kirkebyggingen ble det heller aldri noe av.
I et brev av 1609 til København gjorde Bille rede for at han forsøker å flytte samer fra kyststrøkene og inn mot det som var «rette finnefjorder». Dette for å unngå at skatteoppkrever fra Sverige skulle komme langt ut på norsk territorium. Imidlertid kom det instrukser fra København om å evakuere samene ut mot øyene for å beskytte dem mot svensker i tilfelle krig.
Før Kalmarkrigen brøt ut, klaget svenske myndigheter over at samer i fjordområdene mellom Tysfjord og Malangen ble flyttet ut til øyene. Kongen befalte fortsatt flytting etter at krigen brøt ut. Hensikten var å unngå svenske skattekrav overfor samene i fjordene. Ute på øyene var det lettere å hevde norsk suverenitet; her vurderte en at svenskene ikke ville forsøke å gjøre seg gjeldende. Bille fikk utvalgte øyboere til å påta seg forsvarsoppgaver. Inne i fjordene der det var lange avstander mellom bebyggelsen, benyttet Bille den brente jords taktikk. Her var det samenes gammer som gikk opp i røyk, dette for at svenske oppkrevere ikke skulle få nytte av dem. Han foreslo for Kongen at samene for fremtiden ikke skulle få lov til å bosette seg i fjordene.
Skatteinnkreving fra samene
I 1604 greide svenske fogder å kreve inn skatt i Tysfjord, Efjorden og Røttangen. I alt 78 personer fra Tysfjord er nevnt i den svenske skattelisten. De to neste årene lyktes de ikke med å kreve inn skatt. Årsaken til dette er beskrevet i et brev fra svenske styresmakter til Bille: Da fogden og hans menn kom til Tysfjord, hadde samene ødelagt skyssbåtene. Senere hadde ekspedisjonen lyktes med å skaffe andre båter, men da samlet samene seg for å skyte etter dem. Årsaken til dette kan være at svenskene gikk frem med stor brutalitet da de krevde inn skatt året før: «Da haver de Svenske imot alle våres Vilje og med Vold gått ind i Våre Hus og foretaget oss fattige Finder Skatt, som ikke uti manns Minne i over hundre Aar tilforn har vært utgitt.» Ved skatteinnkrevingen i 1607 ble det mer snakk om plyndring av samenes bosteder: «...men ettersom finnerna var alle bortrymde, måste vi tage i gårderna hva vi kunne finna.» De var da innom 96 bosteder hvor de tok med seg løsøre av alle slag.
Samisk trolldom
Kong Christian IV sendte den 20. februar 1609 et brev til lensherrene Bille og Gagge angående politikken overfor samene. Brevet er i syv punkter, der det siste punktet omhandler forholdsregler mot samenes trolldomskunster. Det ble hevdet at samenes trolldom var av en så avskrekkende karakter at fromme folk ikke kunne tørre å bo i nærheten av dem. Dette kunne bety at den norske befolkningen kunne få problemer med å få fotfeste i området. Lensherrene fikk derfor beskjed om at de hadde ansvaret for å bekjempe dette. Kongen beordret at samer som ble avslørt i å drive med trolldom, skulle dømmes til døden uten nåde. Trolldommen som ikke kunne bevises, men der det var mistanke, skulle føre til utvisning av samer.
I sitt brev av 22. juli 1609 sendt fra Bodøgård forteller Bille om tre samer som hadde gjort folk på en gård i Troms syke. De syke var tilstede under rettssaken som vitner. De tre samene ble dømt til døden for trolldom. Sannsynligvis ble de dømt til brenning på bål, som var det vanlige for slike forbrytelser. Dette var den første dødsdommen for trolldom som er dokumentert i Troms. Historiker Rune Blix Hagen mener det opplagt måtte være politiske motiver bak dette; den ene dødsdømte var nemlig den svenske samelensmannen Oluf Amundsen.
Hagen har spesielt sett på konfliktene som oppstod på 1600-tallet da kolonisering av samiske utnyttelseområder ble gjort. Innlemmingen av urbefolkningen i det Dansk-Norske riket fikk brutale og smertefulle utslag ut over på 1600-tallet. En forestilling om femtekolonnister med djevelske motiver blant samene resulterte i en klappjakt på indre fiender. Hagen karakteriserer denne jakten som uten sidestykke i norsk historie. Fra slutten av 1500-tallet til utgangen av 1600-tallet ble 37 samer i Nord-Norge anklaget for trolldom, 28 av disse (20 menn og 8 kvinner) ble dømt til døden.
Krigsforberedelser under Kalmarkrigen
I et kongebrev av 1611 går det frem at svenske fogder vinteren 1610/1611 hadde dratt gjennom Nordlandenes len med 80 mann for å kreve inn dobbel skatt fra samene. Blant annet skal en Mester Daniel ha streifet rundt med bevæpnede menn for å kreve inn skatter av samene og hevde den svenske kongens myndighet. Bille blir refset for ikke å ha greid å organisere hardere motstand mot inntrengerne.
Bille forsøkte denne vinteren å få satt opp sperringer i fjellovergangene. Han fikk satt opp veter (for vardebrenning) og vakter ved disse, for å varsle angrep. Bille opplyser videre at han har fått utrustet 14 skip for å vokte fjordene. Han klager over at utskrivningen av mannskap til disse skipene ville føre til tapte skatteinntekter. Faren med et svensk angrep om vinteren var at den mannlige befolkningen i Nordland da var på lofotfiske, og at det er vintermørke. På den annen side er forsvarsevnen også redusert om sommeren når mennene er på bergensfart. Bille anmoder på bakgrunn av dette om å få ordentlige soldater tilsendt. Uansett kom det ikke til noe angrep mot Nord-Norge under krigen fra 1611 til 1613. Etter krigutbruddet i 1611 greide heller ikke de svenske skatteinnkreverne å komme tilbake. Etter Kalmarkrigens slutt i 1613 ga Sverige opp å få tilgang til kyststrøkene i Nord-Norge.
Suat Hayri Ürgüplü
Suat Hayri Ürgüplü (1903–1981) var en tyrkisk diplomat, jurist og politiker som var statsminister i Tyrkia i 1965.
Suat Hayri Ürgüplü ble født i Damaskus, som den gang var en del av Det ottomanske riket. Han var sønn av politikeren Ürgüplü Hayri Efendi, en geistlig embetsmann som hadde en sentral rolle i den Ung-tyrkiske bevegelsen. Ürgüplü utannet seg som jurist og arbeidet som dommer før han gikk inn i politikken. Han var også diplomat og var i perioden 1952–1960 Tyrkias ambassadør i Bonn, London, Madrid og Washington, DC. Han var også i en periode Tyrkias representant ved Europa-rådet.
Ürgüplü ble innvalgt i det tyrkiske parlamentet i 1939 og satt der med noen opphold frem til 1972. Ved valget i 1961, da de militære gav makten tilbake til de sivile, stilte han seg som uavhengig og ble valgt inn i senatet ved hjelp av Rettspartiet. Han fungerte som senatspresident fra 1963 og frem til han ble statsminister i februar 1965. Han måtte gå av etter et valgnederlag i oktober samme år. Han stilte som statsministerkandidat på ny våren 1972, men trakk kandidaturet etter at president Cevdet Sunay forkastet hans ministerliste.
Testjigg
En testjigg er en innretning eller et oppsett som skal konsekvent teste funksjonalitet ved et produkt. Testjigger brukes for testing av elektronikk og fysisk utstyr, mens man ofte snakker om testmiljø ved testing av programvare.
Elektronikk
Ved testing av elektronisk utstyr som kretskort, elektroniske komponenter og mikrobrikker brukes testjigger for å holde utstyret på plass under testing og la det bli testet for kontrollerte elektroniske testsignaler.
Programvare
Innen programvaretesting kan man bygge et testmiljø som er et system som skal tilfredsstille de forutsetningene systemet skal ha. For eksempel er Ruby on Rails et vevrammeverk som bruker YAML til å initialisere en database med kjente parametere før man kjører en test. Dette gjør at tester kan repeteres, hvilket er en viktig funksjon i et effektivt testrammeverk.
Fysisk testing
Ved fysisk testing er en jigg gjerne et apparat for å holde eler støtte testobjektet under testen. Jiggens påvirkning på testresultater er et viktig og pågående forskningstema.
Aleksej Sarana
Aleksej Vasiljevitsj Sarana (Алексей Васильевич Сарана; født 26. januar 2000 i Moskva) er en russisk stormester i sjakk, som ble internasjonal mester i 2016 og stormester året etter.
Sarana deltok under EM i sjakk 2018, hvor han endte på en 22.-plass med poengsummen 7½/11 (+4–0=7).
Under VM i hurtig- og lynsjakk 2022 ble han først nummer 16 i hurtigsjakk, før han avsluttet mesterskapet med en 7.-plass i lynsjakk.
Henrik Loholt Kristiansen
Henrik Loholt Kristiansen (født 4. januar 1999) er en norsk fotballspiller som spiller for, på lån fra.
Pär Zetterberg
Karriere
Zetterberg vant seks belgiske ligagull og tre greske. Han ble årets fotballspiller i Belgia to ganger, i 1993 og 1997. Han fikk den svenske Guldbollen i 1997. Han lider både av astma og diabetes, noe som gjør hans prestasjoner enda mer bemerkelsesverdige. Han fikk ikke mer enn fem gule kort i hele karrieren (det siste i 1994)
Zetterberg hadde, til tross for stor suksess på klubblaget, en mer brokete karriere på det svenske herrelandslaget. Han spilte i VM-kvalifiseringen, men mistet på grunn av en skade sluttspillet i Verdensmesterskapet i fotball 1994. Han spilte deretter mer regelmessig på landslaget, men Sverige kvalifiserte seg hverken til sluttspillet i EM 1996 eller VM 1998. Da Sverige igjen kvalifiserte seg til EM 2000 hadde Zetterberg avsluttet sin landslagskarriere. Zetterberg hadde et kortvarig comeback i 1999, men kom på kant med landslagstrenerne og takket deretter nei til videre landslagsspill.
Zetterberg spilte sin siste kamp på proffnivå for Anderlecht 5. mai 2006. Han fortsatte som talentspeider for klubben.
Kuosnajärvi
Kuosnajärvi (enaresamisk: Kuošnâjävri, skoltesamisk: Kuosnajäuʹrr) er en innsjø i Enare kommune i Finland. Den ligger 20 kilometer sørvest for Sevettijärvi. Kuosnajärvi har utløp mot nord til innsjøen Välijärvi og er den sørligste av en 17 kilometer lang rekke av sjøer som ligger på praktisk talt samme høyde, og er en del av hovedvannstrengen til Kuosnajoki, ei sideelv til Neidenelva.
På sørbredden av sjøen ligger landsbyen Supru. Regionalvei 971 følger østsida av sjøen.
Telenești (distrikt)
Telenești er ett av Moldovas 32 distrikter. Distriktets areal er 849km². I 2012 hadde Telenești 73 900 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Telenești.
Geografi
Distriktet ligger sentralt i landet og grenser til distriktene Șoldănești og Florești i nord, Rezina i nordøst, Orhei i sørøst, Călărași og Ungheni i sør og Sîngerei i nordvest.
Byer og kommuner
Distriktet består av én by (Telenești) og 30 kommuner:
Variabel sporvidde
Et variabel sporvidde system tillater jernbanevogner i et tog reise over et sporbrudd mellom to ulike sporvidde. Det kalles også sporviddevekselsystem. Toget som skal krysse sporbruddet, måtte utrustes med spesielle variable sporviddeaksler (VGA, variable gauge axle på engelsk) som kan skifte sporvidde ved å låse opp hjulene, kjøres inn i en sporviddeveksel som enten blir smalere eller bredere, så hjulene flytte seg i akslene inntil man kan låse dem på nytt. Dette spesielle utstyret installeres i togene for det interne jernbanenettet i Spania, eller til internasjonal jernbaneforbindelser mellom land med ulike sporvidde som mellom Spania og Frankrike, Polen og Litauen eller Ukraina og mellom Sverige og Finland.
Det finnes forskjellige alternativ for overføring av gods og jernbanemateriell som skift av hjulaksler, boggiskift og rulleskamler i tillegg til variable sporviddeaksler.
Oversikt
Alle variable sporvidde-systemene med unntak av SUW 2000 og Rafil Type V er ikke kompatible med hverandre.
Sporviddevekslene
Alle VGA systemer er avhengige av sporviddeveksler som tillater justering av hjulene til den bestemte sporvidden, det skjer ved at man setter ut jernbaneskinner som gradvis varieres i bredde mellom sporbruddene, i kombinasjon med andre skinneelementer og spaker som kan flytte, støtte og låse opp eller låse fast de variable hjulene. I det spanske Talgo RD-systemet blir hjulene sprøytet med vann for å smøre metalloverflatene, så man unngår varmeutvikling og slitasjeproblemer. Sporviddevekselen for Talgo-RD er 20 meter lang og 6 meter bred.
Motorvognsett og tog med spesialbygde lokomotiver kan føres gjennom sporviddevekselen uten avkobling, men internasjonal tog som trekkes av lokomotiver i fjerntrafikk må derimot kobles fra sine lokomotivene, så det måtte foretas lokomotivskift for at toget skal videre. Som regel skal den ankommende lokomotivet skyve toget inn på sporviddevekselen og på den andre siden vil et annet lokomotiv koble til seg de innkommende vognene.
Canada
Sporviddevekselsystemer med justerbare hjulaksler var i en kortvarig periode benyttet av jernbaneselskapet Grand Trunk Railway i 1860-tallet i Canada. Fem hundre vogner var utstyrt med et system basert på teleskopiske aksler med brede hubber som presse ut eller inn hjulet gjennom sporviddevekselen når disse ikke er låst. Formålet med systemet var å kunne kjøre samme tog på 1 676 og 1 435 mm spor uten omlastning, men det vist seg å være uegnet under intense trafikk i vintervær med mye snø.
Finland og Sverige
I 1999 ble det installert en sporviddeveksel i byen Torneå på den finsk-svenske riksgrensen for overgang til den svenske byen Haparanda for godsjernbanevogner med VGA aksler. Det var opprinnelige to ulike sporviddeveksler på hver side av grensen, den finske i Torneå er av type Rafil fra Tyskland mens den svenske i Haparanda er av type Talgo-RD fra Spania. Den spanske sporviddevekselen ble fjernet ettersom den ikke fungerte godt i vintertid med isdannelse, så kun den finske er igjen.
Japan
Siden innføringen av høyhastighetstogtrafikken Shinkansen i 1960-tallet hadde det japanske landet to ulike sporvidder, normalspor på 1 435 mm og kappspor på 1 067 mm. Etter hvert som Shinkansen-nettverket utvider seg blir kompatibilitetsproblemet større med tiden. I 1990-tallet startet japanerne et prosjekt kalt Kikan Kahen Densha på japansk eller Gauge Change Train på engelsk, for å utvikle fram et levedyktig transportmiddel som kan benytte begge sporvidder for høyhastighetstrafikk fra 130–140 km/t på kappspor til 270–300 km/t på normalspor.
Prosjektet strakk seg over tid med tre prototyper inndelt i hver sin generasjon. Den tredje og siste generasjon som ikke har blitt retirert, leveres til Kumamoto-depotet i Kyushu i mars 2014 for et testprogram som opprinnelig skulle avsluttes i 2017 om det ikke oppsto komplikasjoner. Til tross for at testene hadde blitt avblåst, er det fremdeles en politisk vilje om å introdusere GCT på Kyushu Shinkansen i senest 2025.
Polen
For internasjonal jernbanetrafikk til Litauen og Ukraina utviklet polakkene sitt egne sporviddevekselsystem, SUW 2000 som deretter brukes for sløvgående tog som daglige nattog og godstog, som dermed kan bruke normalspor og bredspor (1 520 mm). Systemet vist seg å være tidsøkonomisk effektiv, ettersom boggiskift og omlastning ville ha forbrukt mer tid i sammenligning.
Spania
Den spanske jernbanen er den største brukeren av sporviddevekselsystemer med justerbare hjulaksler i verden ved å ha to forskjellige sporvidde, det iberiske sporet på 1 668 mm for allmenn trafikk og normalsporet for høyhastighetstrafikk. To forskjellige sporviddevekselsystemer har blitt utviklet, Talgo RD-systemet som opprinnelig var beregnet på internasjonale passasjerfrakt over den fransk-spanske grensen med lokomotivtrukket tog og BRAVA-systemet utviklet av CAF for motortogsett.
I senere tid blir disse sporviddesystemene eksportert til andre land, spesielt Talgo som allerede i 1950-tallet hadde utviklet sitt egne system basert på sitt unike konsept med ensligakselvogner med frittstående hjuler. RENFE, den spanske statsjernbanen, hadde valgt å bruke begge systemer fremfor å velge den ene ettersom Talgo RD-systemet er beregnet på motorløse vogner mens BRAVA-systemet kan brukes i motoriserte vogner som i en motorvogn. I den spanske høyhastighetstrafikken finnes det to ulike togtyper med hver sitt system, RENFE Serie 130 bygd av Talgo med lokomotiv og RENFE Serie 120 bygd av CAF som motortogsett.
Se også
3-skinnespor
Hestesport under Paralympiske sommerleker 2016
Ridning under Paralympiske sommerleker 2016 ble arrangert fra 11. til 16. september 2016, i Markopoulo Olympic Equestrian Centre i Rio de Janeiro i Brasil.
Kyle Vashkulat
Kyle Vashkulat (født 24. juli 1990) er en amerikansk judoka, som konkurrerer i vektklassen -100 kilo. Han ble tatt ut til å representere USA under Sommer-OL 2012 i London, der han ble slått ut i første runde.
Friidrett under Sommer-OL 2016 – 1500 meter menn
Semifinale 2
Bustos fikk en plass i finalen etter gjennomgang av video der en dommer fastslo at han ble hindret av en annen konkurrent, etter regel 163.2a.
Boy A
Boy A er en britisk dramafilm fra 2007 som er basert på Jonathan Trigell sin kritikerroste roman med samme navn. Filmen hadde premiere under Toronto Film Festival i 2007. Filmen ble regissert av John Crowley, og hovedrollen spilles av Andrew Garfield. På nettstedet Rotten Tomatoes har 59 anmeldelser gitt filmen en gjennomsnittskarakter på 7,4 av 10.
Sammendrag
Filmen starter når Eric Wilson (Andrew Garfield) blir løslatt fra fengsel - og han blir tildelt ett nytt navn, Jack Burridge.
Hans fortid blir fortalt gjennom en rekke flashbacks. Det begynner med at Eric Wilson blir venn med bråkmakeren Philip Craig, etter at Philip redder ham fra noen bøller. Det blir senere avslørt at Philip hadde blitt utsatt for seksuelle overgrep begått av hans eldre bror. En dag begynner Philip å krangle med en ung jente fra samme barneskole, i en park. Hun kritiserer oppførselen deres, og kaller dem "avskum" når hun ser Philip ødelegge ett skilt med en kniv. Philip kutter opp armen til jenta med lommekniven. Deretter griper han tak i jenta, og han drar henne under en bro. Når Philip mister kniven plukker Eric den opp, og følger etter dem under broen. Jenta blir drept, men det kommer ikke frem hvem som egentlig drepte henne eller hvordan.
Eric (kalt Boy A under rettssaken) og Philip blir satt i politiets varetekt som følge av drapet på jenta. Philip dør kort tid senere, muligens fra selvmord. Men Eric mener at Philip kan ha blitt drept av andre ungdomsforbrytere i fengsel. Eric blir løslatt fra ungdomsfengsel når han blir myndig, og han møter rehabiliteringsarbeider Terry (Peter Mullan). Eric, sjenert og ivrig etter å bli en god borger igjen, starter et nytt liv under navnet Jack Burridge. Han finner seg en jobb, og blir god venn med kollega Chris (Shaun Evans). Han forelsker seg i en annen kollega, Michelle (Katie Lyons), og en dag redder han og Chris en liten jente som ellers ville ha dødd etter en alvorlig bilulykke. En artikkel i en avis skildrer ham som en helt, og den inkluderer et bilde av både Eric og Chris. Eric ønsker å være helt ærlig med kjæresten Michelle og avsløre sin fortid til henne, selv om Terry oppfordrer ham til ikke å gjøre det fordi han mener at dette er for farlig. Terry er redd for at folk kan angripe Eric fordi det er en belønning på £20.000 for å finne ham.
Rehabiliteringsarbeideren har også problemer sin egen sønn, og en dag oppdager denne sønnen Erics sanne identitet fra gamle avisartikler fra rettssaken mot ham. I tillegg finner han finner informasjon om Eric på farens datamaskin, og han avslører dette til det en avis. Som et resultat mister Eric jobben, og hans beste venn Chris distanserer seg fra ham. Kort tid senere blir kjæresten Michelle savnet, og Eric blir mistenkt for å være involvert i forsvinningen. Men senere blir det avslørt at hun hadde stengt seg inne i sitt eget hjem, sønderknust av avsløringen at Jack faktisk er Eric. Eric forsøker gjentatte ganger å kontakte Terry, men kommer bare til telefonsvareren hans. Han flykter fra sitt eget hjem for å unngå journalister og reiser til Blackpool. Etter å ha lagt igjen farvel-meldinger i talepostkassen til Terry og Chris, så avslutter filmen med Eric stående over kanten på en høy bro.
Filosofiåret 1667
Filosofiåret 1667 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1667.
Kommunal vei
Per 1. januar 2013 var det i Norge km offfentlige veier. Disse besto av km (11,3 %) riksveier,  km (47,2 %) fylkesveier og  km (41,5 %) kommunale veier.
Dominic Dugasse
Dominic Dugasse (født 19. april 1985) er en seychellisk judoka, som konkurrerer i vektklassen -100 kilo. Han ble tatt ut til å representere Seychellene under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i første runde.
Øystein Sundes diskografi
Øystein Sundes diskografi er en diskografi over utgivelser av Øystein Sunde.
Ramadan Darwish
Ramadan Darwish (født 29. januar 1988) er en egyptisk judoka, som konkurrerer i vektklassen -100 kilo. Han ble tatt ut til å representere Egypt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i første runde.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han utslått i åttendedelsfinalen.
Promenaden (Oslo)
Promenaden (5–19, 8– 28) er en vei på Nordre Skøyen i bydel Østensjø i Oslo. Den går fra Skøyenbakken til Låveveien.
Reichskommissariat
Reichskommissariat (norsk: Rikskommissæriat, engelsk: Realm Commissariat) er en tysk betegnelse for en type administrativ myndighet som ledes av en rikskommissær. Selv om denne typen forvaltning også ble brukt under det tyske keiserriket er det mest forbundet med de territoriale enhetene Nazi-Tyskland opprettet i flere okkuperte land under andre verdenskrig. Rikskommissariatene var i juridisk forstand lokalisert utenfor det tyske riket. Disse områdene var under direkte kontroll av sivil forvaltningen (rikskommissæren). Rikskommissærene fungerte som guvernører på vegne av og direkte representant for Adolf Hitler i deres tildelte territorier.
Kauslands båtbyggeri
Kauslands båtbyggeri var et båtbyggeri som holdt til på Kleppholmen i Øygarden kommune. Byggeriet ble startet i 1942 av Lasse Berentin Kausland og var i drift til 1987.
Reichskommissariat
I de fleste territoriene som ble erobret av tyskerne ble de lokale administratorene og byråkratene presset til å fortsette med deres daglige arbeid, men under tysk tilsyn. Gjennom krigen opprettholdt rikskommissæriatene i Vest- og Nord-Europa den administrative strukturen som eksisterte i landene før okkupasjonen, mens i Øst-Europa ble det opprettet helt nye administrative strukturer.
Kauslands båtbyggeri
Båtbyggeriet lå i Kleppevik på en festet tomt (jf.bnr. 36). Broren til Lasse, Sigurd Kausland var med fra 1946 til 1950-tallet. Byggeriet var derfor kjent som brødrene Kauslands båtbyggeri.
Reichskommissariat
Intensjonen bak opprettelsen av alle disse enhetene var en fremtidig plan for opprettelsen av et storgermansk rike (Grossgermanisches Reich) som skulle strekke seg fra Nordsjøen til Uralfjellene, der Tyskland skulle være sentrum.
Et overordnet embede som skulle ta seg av integreingen av folketyske, det vil si etnisk tyske boende utenfor Tysklands gamle grenser, var embedet som Reichskommissar für die Festigung deutschen Volkstums, som ble innehatt av Heinrich Himmler.
Kauslands båtbyggeri
Kauslands båtbyggeri bygget trebåter, plastbåter og aluminiumsbåter opp til 65 fot og utførte mange reparasjoner. På det meste var det 13 menn i arbeid. Etter andre verdenskrig gikk mye av arbeidet i reparasjoner og ombygginger. Driften ble avviklet i 1987.
Båttyper
I 1980-årene ble det bygget aluminiumsbåter ved verftet. Båtene ble kalt «Pondus», og ble i hovedsak solgt til oppdrettere og entreprenører.
Den mest kjente båttypen fra byggeriet er imidlertid plattgatteren, som var en solid båt som var meget rask for sin tid. Plattgatterne ble bygget i forskjellige størrelser, og brukt som familieturbåter, arbeidsbåter og skyssbåter, som for eksempel «Nordvik».
Båter (utvalg)
Kauslands Båtbyggeri bygget rundt 350–400 båter totalt. Listen nedenfor er ufullstendig; byggeåret står først.
Oseaniamesterskapet i landhockey for menn
Oseaniamesterskapet i landhockey for menn ble arrangert første gang i 1999 i Australia, og blir arrangert annenhvert år.
Mesterskapet blir arrangert av Oceania Hockey Federation.
Øst-Tyskland under VM i friidrett 1983
Øst-Tyskland deltok under VM i friidrett 1983 (utendørs) fra 7. til 14. august 1983 i Helsingfors i Finland.
Rikke Nissen
Ulrikke Rikke Eleonore Nissen (født 16. mars 1834 i Trondheim, død 10. januar 1892 i Kristiania) var en norsk pioner innen sykepleie. Hun underviste i sykepleie og var lærebokforfatter.
Familie
Rikke Nissen var datter av kjøpmann Martinius Nissen (1800-1836) og Ida Susanne Hagerup (1808-1885). Hun var søster av Bolette Gjør. Skolepioneren Hartvig Nissen var hennes onkel.
Diakonisseanstalten i Christiania
Rikke Nissen anses som en av grunnleggerne av sykepleievirksomheten i Norge. I 1868 åpnet Diakonisseanstalten i Christiania som Norges første sykepleierutdanning, med Cathinka Guldberg som forstanderinne. Rikke Nissen tilbragte årene 1868-1870 på studiereise i Tyskland for å besøke forskjellige diakonissehus der, og i 1870 ble Rikke Nissen ansatt som såkalt «læresøster». Hun fikk altså ansvaret for å undervise i sykepleiefaget.
Ved diakonissehuset i Neuendettelsau hadde hun erfart at diakonissene selv kunne lede sin institusjon og sin virksomhet. Dette mente Rikke Nissen var den riktige måten å organisere driften på, og dette synet holdt hun fast ved, selv om det ikke ble slik hverken i Christiania eller ved de andre norske diakonissehusene som ble etablert i hennes tid. Forstanderinnen Cathinka Guldberg var riktignok ansvarlig for den daglige driften i Christiania, men hun rapporterte til forstanderen, som var prest og altså mann. Rikke Nissen ble Guldbergs stedfortreder, og innordnet seg den gjeldende rangordningen selv om hun mente at den var prinsipielt feil.
Diakonissehuset i Bergen
I 1877–1888 var Rikke Nissen «husmor» ved diakonissehuset i Bergen.
Forfatter og redaktør
Rikke Nissen var en dyktig skribent, og hun utga flere bøker i tillegg til at hun startet et fagblad for de norske diakonissene.