cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nederlands historie
Det konstitusjonelle monarki
Kong Vilhelm I (1815–1840) styrte ved en konstitusjon, skrevet av et antall framstående menn valgt av ham selv, og den ga ham bortimot uinnskrenket makt. Som en opplyst enehersker hadde han ingen vanskeligheter med å akseptere en del sosiale endringer fra de tidligere 25 årene, inkludert prinsippet om at alle er like overfor loven, skjønt han gjeninnførte estates som en politisk klasse, inkludert etableringen av et større antall av nye adelige. Stemmeretten var fortsatt begrenset og medlemskap i adelen var obligatorisk for å sitte i senatet. Han var også kalvinistisk intolerant for et katolsk flertall. Han kunngjorde «Den fundamentale lov for Holland» med en del endringer. Denne forkastet helt og holdent den gamle orden av alle ting i sørlige Nederland, undertrykte geistligheten som en orden, forbød privilegiene til den katolske kirke, og garanterte lik beskyttelse for alle religiøse overbevisninger i henhold til ånden til den franske revolusjonen, men det ble dårlig likt av de katolske biskopene i sør.
VM i RS:X 2019
VM i seilbrett 2019 ble arrangert i Torbole i Italia fra 22. til 28. september 2019.
Nederlands historie
Det konstitusjonelle monarki
Vilhelm I fremmet aktiv økonomisk moderasjon. Hans posisjon som monark var ambivalent, men hans enevelde var reelt, skjønt hans autoritet var delt med et lovgivende parti, valgt av ham selv og delvis av rike, innflytelsesrike borgere under en konstitusjon gitt av kongen. Regjeringen var i hendene på statens ministre. De gamle provinsene ble etablert på nytt, men kun i navnet. Regjeringen var nå fundamentalt enhetlig, og all autoritet fløt fra sentrum.
De første femten årene av kongedømmet viste framgang og blomstring da industrialiseringen fortsatte raskt i sør, fremmet av de lokale kullgruvene. Det var lite industri i de nordlige provinsene, de mange utenlandsk koloniene var blitt gjenopprettet og en meget profitabel handel fortsatte etter en stillstand på 25 år. Økonomisk liberalisme kombinert med moderat kongelig autoritært styre akselererte Nederlands tilpasning til de nye forholdene på 1800-tallet. Landet som helhet blomstret inntil det kom en krise i de sørlige provinsene.
Belgia bryter ut
Protestantene utgjorde kun en fjerdedel av befolkningen og de fleste av disse bodde i nord, rundt 2 millioner. De var få protestanter blant de rundt 3,5 millioner som bodde i de sørlige provinsene og som hovedsakelig var katolikker. Til tross for dette kontrollerte protestantene helt regjeringen og hæren. Katolikkene betraktet seg ikke som en integrert del av det forente Nederland, og fortrakk isteden å identifisere seg med middelalderens nederlandske kultur. Den fransktalende eliten i sørlige Nederlandene følte seg som annenklasses borgere. De primære faktorene som bidro til disse følelsene var religiøse (protestantiske nord og katolske sør), økonomiske (sør var industrien og i nord var handelen), og språklig (fransktalende sør var ikke bare Vallonia, men strakte seg også til det fransktalende borgerskapet i flamske byene).
I det katolske sør var kong Vilhelms politikk lite populær. De fransktalende i Vallonia avviste sterkt hans forsøk på å gjøre nederlandsk til felles språk i regjeringen. Flamlender i sør snakket en nederlandsk dialekt, flamsk, og ønsket nederlandsk velkommen med en fornyet interesse i nederlandsk kultur og litteratur. Andre flamlender, hovedsakelig det utdannende borgerskap, foretrakk å snakke fransk. Selv om katolikkene hadde juridisk likhet etter århundre som statskirken i sør, avviste de å være underlagt en regjering som var protestantisk i ånd og opphav. Svært få katolikker hadde høye embeter i staten eller i hæren. Politisk liberale i sør klagde dessuten på kongens autoritære metoder. Alle i sør klagde på underrepresentasjon i nasjonens lovgivende organer. Selv om sør var industrialisert og var mer velstående enn nord, fikk de samlede klagene motsetninger til å bli forent i en felles kamp. Utbruddet av julirevolusjonen i Frankrike i 1830 ble et signal for å handle, i begynnelsen for selvstyre for Belgia, som de sørlige provinsene nå ble kalt, og senere for fullstendig uavhengighet. Kong Vilhelm virret forvirret og hans halvhjertelige forsøk på å gjenerobre Belgia ble forpurret av både belgierne selv og av diplomatisk opposisjon fra de europeiske stormaktene.
Demokrati og industriell utvikling (1840-1939)
Personalunionen mellom Nederland og Luxembourg ble avsluttet i 1890 da Vilhelm III av Nederland døde, det siste nederlandske mannlige statsoverhode så langt, ettersom arveloven i Luxembourg forhindret at en kvinne kunne bli bli storhertuginne av landet.
Sosiale endringer
Som med resten av Europa kom det en gradvis endring av Nederland på 1800-tallet som gjorde det til et moderne, industrielt middelklassesamfunn. Antallet mennesker sysselsatt i jordbruket minsket mens landet gjorde en heltmodig innsats for å komme tilbake til sin tidligere posisjon innenfor shipping og handel. Nederland begynte utvikle ulike former for industrier innenfor tekstilproduksjoner og noe senere også det store industrikonglomeratet Philips (egentlig Koninklijke Philips Electronics N.V.), et av verdens største produsenter av forbrukerelektronikk. Rotterdam ble et betydelig senter for shipping og industri. Fattigdom og tigging forsvant også i stor grad samtidig som levestandarden for folket som helhet bedret seg.
Nederland forble et av de mest tolerante land i Europa i henhold til religiøs tro, dog hadde konservative protestanter innvendinger til liberaliseringen av Den nederlandske reformerte kirke på 1800-tallet, men de møtte motstand fra myndighetene da de forsøkte å etablere adskilte samfunn (katolikker og andre former for tro ble ikke rørt av myndighetene). En del protestanter utvandret til USA som en konsekvens av motstanden, men da århundret tok slutt hadde også den religiøse striden ebbet ut.
Et antall dyktige impresjonistiske nederlandske kunstmalere sto fram, men ingen fikk internasjonal anerkjennelse, unntatt Vincent van Gogh som tilbrakte det meste av livet i Frankrike, skjønt hans store berømmelse kom først etter hans tragiske død.
I den samme perioden frambrakte Nederland også en rekke kjente vitenskapsmenn, blant annet botanikeren Hugo de Vries, og en av de første genetikere, og fysikeren Hendrik Lorentz som delte nobelprisen i fysikk i 1902.
Fokus på koloniene
Mot slutten av 1800-tallet i en bølge av nyimperialisme forlenget Nederland sitt herredømme over Indonesia. I 1860 skrev forfatteren Multatuli (egentlig Eduard Douwes Dekker) den satiriske romanen Max Havelaar, en av de mest berømte bøker i nederlandsk litteratur og som fikk innvirkning på nederlandsk politikk ved sin nådeløse kritikk av Nederlands utbyttingen av Indonesia og av dets innbyggere.
Berlin Brandenburg lufthavn
Berlin Brandenburg lufthavn (IATA-flyplasskode BER, fullstendig navn Flughafen Berlin Brandenburg «Willy Brandt») er en lufthavn på grensen mellom delstatene Berlin og Brandenburg i Tyskland.
Nederlands historie
Fokus på koloniene
Nederland hadde ikke vært i en betydelig militær konflikt siden syvårskrigen (1756–1763), og militæret hadde gradvis blitt bygget ned. Da landet ikke lenger var en maktfaktor i europeisk politikk hadde landet gitt det meste av sin oppmerksomhet til sine oversjøiske kolonier i Indonesia. Det førte til langvarige og kostbare militærkampanjer mot den indonesiske Acehstaten. I Europa var nederlenderne var ikke i stand til å forsvare seg mot sterkere stater i tilfelle krig, og valgte derfor en nøytralitetspolitikk, et valg som påvirket nederlandsk engasjement i de to kommende verdenskrigene.
Nøytralitet under den første verdenskrig
Feltmarskalk og greve Alfred von Schlieffen formet schlieffenplanen i 1905. Det var en plan for å invadere Frankrike ved å gå gjennom nøytrale Belgia og Nederland. I 1908 endret von Schlieffens etterfølger, Helmuth von Moltke (den yngre), planen. Han valgte å ikke invadere Nederland og isteden bevare Nederlands nøytralitet av den enkle grunn at Nederland var en viktig eksportør av store mengder varer til Tyskland. I tilfelle av krig ville landet være en stor ressurs for råmaterialer som gummi, tinn, kinin, olje, og ikke minst matvarer. Særlig havnene i Rotterdam var av stor betydning og utgjorde halvparten av all jordbruksimport i tiden før 1916. I 1917 gikk USA inn i krigen og Nederland ble hardt rammet av blokaden, om enn i mindre grad enn Tyskland. Av den grunn gikk den økonomiske viktigheten av Nederlands nøytralitet tapt.
Det var imidlertid også andre faktorer av betydning for at Nederland holdt seg nøytral, både for ententemaktene og sentralmaktene. Nederland kontrollerte munningene av tre elver, Schelde, Rhinen og Maas. Tyskland hadde interesser i Rhinen ettersom de rant gjennom industriområdene i Ruhr og var knyttet til den nederlandske havnen i Rotterdam. Storbritannia hadde en interesse i å holde andre nasjoner ute av Nederland slik at ingens interesser kunne ble fjernet eller endret. Om intet land invaderte Nederland, var det heller ikke behov for å gå til motangrep for å forsvare deres interesser i elvene. Å invadere Nederland var for risikabelt for begge sider.
Nederland var uansett påvirket av krigen. Soldater ble mobilisert og verneplikt ble innført til tross for hard kritikk fra opposisjonspartiene. I 1918 brøt det ut mytteri i militæret. Knappheten på mat ble omfattende grunnet kontrollen til de krigførende maktenes blokader av Nederland. Alle ville ha sin andel av hva Nederland produserte. Et resultat var at prisen på poteter steg brått ettersom Storbritannia krevde så mye fra nederlenderne. Det brøt ut matopprør enkelte steder i landet.
Berlin Brandenburg lufthavn
Lufthavnen er en utvidelse av Berlin-Schönefeld lufthavn og ligger derfor delvis samme sted. Den skulle opprinnelig åpne i 2011, men åpnet først 31. oktober 2020 etter en rekke utsettelser.
Nederlands historie
Nøytralitet under den første verdenskrig
Et stort problem var smugling. Da Tyskland hadde erobret Belgia betraktet ententemaktene landet som fiendtlig område og stanset all eksport til Belgia. Det ga muligheter for nederlandsk smugling, noe som førte til problemer med inflasjon og ytterligere matknapphet i Nederland. Ententemaktene krevde at nederlenderne stoppet smuglingen, og regjering innførte tiltak for å opprettholde sin nøytralitet. Regjeringen plasserte mange byer under «beleiringstilstand».
Den 8. januar 1916 ble en fem km lang sone langs grensen opprettet av myndighetene. I sonen kunne matvarer bare bli fraktet på hovedvegene og med en tillatelse. I tillegg ble et elektrisk gjerde strukket langs grensen mot Belgia, noe som førte til at mange flyktninger mistet livet.
Berlin Brandenburg lufthavn
Lufthavnen har to parallelle rullebaner, en på 4 000 meter og en på 3 600 meter. Disse betjenes av tre terminaler (1, 2 og 5). Kontrolltårnet på 72 meter betjenes av Deutsche Flugsicherung.
Nederlands historie
Mellomkrigstiden
Selv om både over- og underhuset i det nederlandske parlament ble valgt av folket, var det kun rike menn som hadde stemmerett. I 1917 kom det en endring da presset fra sosialistene førte til at alle menn uansett inntekt fikk stemmerett. I 1919 fikk også kvinner stemmerett.
Den verdensomspennende økonomiske depresjonen i 1929 og tidlig på 1930-tallet hadde en forkrøplede effekt på Nederlands økonomi, større enn for mange andre europeiske land. De langvarige virkningene i Nederland er ofte forklart med den meget strenge skattelovgivningen og regjeringens beslutning om å holde fast på gullstandarden langt lengre enn de fleste av landets handelspartnere. Depresjonen førte til stor arbeidsledighet og omfattende fattigdom, foruten også økende sosial uro. Nasjonalsosialismens framgang i Tyskland fikk innflytelse i Nederland, og det var voksende uro for militær konflikt, men de fleste nederlendere forventet at Tyskland ville igjen respektere Nederlands nøytralitet.
Invasjon og okkupasjon
Ved utbruddet av den andre verdenskrig i 1939 erklærte Nederland seg på nytt som nøytralt. Men den 10. mai 1940 angrep Tyskland både Nederland og Belgia, og tok raskt hele landet. Nederlands hær besto av 35 moderne pansrede kjøretøyer, ingen tanks, 135 fly og 280 000 soldater, mens Tyskland angrep med 159 tanks, 1200 moderne kampfly og rundt 150 000 soldater.
Berlin Brandenburg lufthavn
Bakgrunn
Arbeidene ble påbegynt 5. september 2006 og det var planlagt å åpne lufthavnen 3. juni 2012. Den 8. mai 2012 ble det kunngjort at åpningen var utsatt med minst to måneder. Grunnen var at brannvernteknikken ikke kunne fungere tilfredsstillende innen den planlagte åpningsdatoen. Lufthavnen skulle erstatte Schönefeld lufthavn sammen med Berlins øvrige lufthavner Tegel lufthavn (stengt i november 2020) og Tempelhof lufthavn (stengt i oktober 2008).
Nederlands historie
Invasjon og okkupasjon
Motstanden til den nederlandske hæren viste seg langt vanskeligere enn tyskerne hadde forutsett: den nordlige angrepet ble stoppet, det midterste ble bremset ved Grebbeberg og mange av fallskjermtroppene ble drept og tatt til fange i den vestlige delen av landet. Mer enn 2000 av general Kurt Student elitetropper ble ført til England som krigsfanger. Generalen selv ble skutt og var uvirksom i årevis. Kun i sør brøt forsvaret sammen, men den ene overgangen over elven Maas ved Rotterdam ble holdt av nederlenderne. Den 14. mai hadde krigføringene i mange steder opphørt og den tyske hæren møtte lite eller ingen motstand, men Luftwaffe bombet Rotterdam, den nest største byen i Nederland, ble rundt 900 mennesker drept, de indre bydeler ødelagt og 78 000 mennesker ble gjort hjemløse.
Berlin Brandenburg lufthavn
Bakgrunn
17. mai 2012 erklærte Berlins regjeringssjef Klaus Wowereit at lufthavnen skulle tas i bruk 17. mars 2013. Senere ble åpningsdatoen satt til 27. oktober 2013. Den 6. januar 2013 ble det offentliggjort at lufthavnen ikke kunne åpnes til planlagt tidspunkt, på grunn av graverende, «nesten grufulle» problemer. Lufthavnen ble til slutt tatt i bruk 31. oktober 2020, mens Berlin–Tegel internasjonale lufthavn ble stengt som planlagt 8. november samme år.
Nederlands historie
Invasjon og okkupasjon
Som følge av bombingen og de tyske truslene om utsette Utrecht for det samme kapitulerte Nederland den 15. mai, unntatt provinsen Zeeland i sør hvor franske og fransk-marokkanske styrker sto side ved side med de nederlandske. Den kongelige familie og en del av hæren flyktet til Storbritannia. En del av kongefamilien dro videre til Ottawa i Canada fram til Nederland ble frigjort. Prinsesse Margriet Francisca ble født den 19. januar 1943 i kanadisk landflyktighet.
Holocaust i Nederland
Rundt 140 000 jøder bodde i Nederland i begynnelsen av krigen. Forfølgelsen av nederlandske jøder begynte kort tid etter okkupasjonen. Ved slutten av krigen var det kun 40 000 jøder som fortsatt levde. Av de rundt 100 000 jøder som ikke klarte å skjule seg var den rundt 1000 som overlevde krigen.
Berlin Brandenburg lufthavn
Adkomst
Flughafen Berlin Brandenburg stasjon er en underjordisk jernbanestasjon innenfor flyplassområdet. Den vil betjene internasjonal fjerntrafikk, regiontrafikk og S-Bahn-trafikk. Regiontrafikken blir supplert med busslinjer.
Fijis lokale myndigheter
Fiji er inndelt i fire deler (divisjoner) som igjen er delt opp i provinser. Divisjonene har liten makt og er mer som en samling av provinser. Øya Rotuma som ligger 465 kilometer nord for Viti Levu har større selvstyre, men blir offisielt regnet som en del av det østre området av statistiske hensyn. Kommuner har blitt opprettet rundt Suva, Lautoka og ni andre landsbyer med byråd og borgermester.
Hver provins har et provinsråd som lager vedtekter og bestemmer skattesatser som igjen må godkjennes av et av regjeringens departementer. Departementet må også godkjenne Roko Tui som er lederne av provinsrådene. Roko Tuien er tradisjonelt en ratu, som er en fijiansk høvdingtittel, men i de senere årene har også vanlige personer blitt godkjent som Roko Tui
Berlin Brandenburg lufthavn
Adkomst
Lufthavnen er tilknyttet veinettet via et eget kryss på motorveien A 113. Gods- og persontrafikk skilles i et trafikknutepunkt et stykke øst for terminalen. Det har blitt innrettet 10 000 parkeringsplasser for kunder og 5 000 for ansatte.
Nederlands historie
Holocaust i Nederland
Nederland, og Amsterdam i særdeleshet, var et betydelig jødisk senter fram til den andre verdenskrig, så mye at Amsterdam ble kalt for «Jerusalem i vest». I henhold til resten av befolkningen var nederlandske jøder en relativt liten andel av befolkningen og hadde en sterk tendens til integrering. En av de som ble drept av nasjonalsosialistene var Anne Frank som etter sin død ble verdenskjent på grunn av hennes dagbok som ble skrevet achterhuis («bakhuset») mens hun og hennes familie holdt seg i skjul. Dagboken ble siden funnet og utgitt av hennes far, Otto Frank, den eneste familien som overlevde.
Motstand og samarbeid
Misnøyen mot tyskerne vokste etter hvert som okkupasjonen ble strengere og fikk mange nederlendere til å gå inn i motstandsbevegelsen i de siste årene av krigen. Samarbeid med fienden var heller ikke uvanlig. Mange tusen unge nederlendere meldte seg frivillig til krigstjeneste ved den russiske fronten med Waffen-SS, og mange nederlandske selskaper arbeidet for tyskerne.
Krigen i nederlandske Vest-India
Den 8. desember 1941, dagen etter angrepet på Pearl Harbor, erklærte Nederland krig mot Japan. Den nederlandske regjeringen i landflyktighet i London hadde i lang tid samarbeidet med London og Washington for å stoppe oljeleveransene til Japan. Japanske styrker invaderte nederlandske Vest-India den 11. januar 1942. Nederlenderne overga seg den 9. mars etter at japanske tropper gikk i land på Java. Nederlandske borgere og alle med nederlandsk avstamming ble tatt til fange og plassert i arbeidsleirer eller internert. Som i hjemlandet greide mange nederlandske skip, fly og militærpersonell å komme seg til trygt område, i dette tilfellet i Australia hvor de igjen kunne delta i kampen mot fienden.
Falske håp og hungervinter
I Europa, etter at de allierte gikk i land i Normandie i juni 1944 var framgangen langsom inntil Operasjon Overlord, eller slaget om Normandie, ble avsluttet i august 1944. Tysk motstand brøt sammen i Vest-Europa og de allierte hærene hadde rask frammarsj mot den nederlandske grensen. Første kanadiske hær og andre britiske hær drev krig på nederlandsk jord fra september og framover. Den 17. desember begynte en dristig handling kalt for Operasjon Market Garden for å erobre broene over de tre betydningsfulle elvene i sørlige Nederland. Til tross for desperat kjemping av amerikanske, britiske og polske styrker, greide de ikke å erobre broen ved Arnhem som gikk over Neder Rijn.
Områdene sør for elven Rhinen ble frigjort i perioden september-desember 1944, inkludert provinsen Zeeland, som ble frigjort i oktober og november i slaget ved Schelde. Det åpnet Antwerpen for shipping for de allierte. Den første kanadiske hæren holdt en strategisk linje langs elven Maas fra desember 1944 og ut februar 1945.
Frigjøringen
Frigjøringen av Arnhem begynte den 12. april 1945 og gikk etter planen da de tre infanteribrigadene til 49. divisjon gikk skrittvis gjennom byen. Innenfor fire dager var Arnhem, da i ruiner, helt under alliert kontroll.
Kanadierne dro deretter rett videre inn i landet, konfronterte og beseiret et tysk motangrep ved Otterlo og motstand fra nederlandsk SS-styrker ved Ede. Den 27. april ble det inngått en midlertidig våpenhvile noe som tillot at mathjelp til sultende nederlandske sivile kunne bli distribuert i områder under tysk kontroll (Opersjonene Manna og Chowhound). Den 5. mai 1945 overga general Blaskowitz de tyske styrkene i Nederland betingelsesløst, signerte overgivelse til den kanadiske general Charles Foulkes ved Wageningen. Den femte mai er i dag årlig feiret i Nederland som frigjøringsdag. Tre dager senere overga Tyskland seg betingelsesløst, og således avsluttet krigen i Europa.
Den umiddelbare etterkrigstiden
Umiddelbart etter krigen var nederlenderne et traumatisk folk med en økonomi i ruiner, en ødelagt infrastruktur og flere ødelagte byer, blant annet Rotterdam, Nijmegen, Arnhem og deler av Haag.
Arthur Seyss-Inquart, den tyske kommisjonæren i Nederland, ble stilt for retten ved Nürnberg, anklaget for forbrytelser mot menneskeheten og siden henrettet.
I den tidlige etterkrigstiden gjorde Nederland stadige forsøk på å utvide sitt landområde ved å annektere nærliggende tysk område. De større annekteringsplanene, den såkalte Bakker-Schut-planen, ble avvist av USA, men London-konferansen i 1949 ga tillatelse for Nederland til utføre en mindre annektering. Det meste av dette området ble likevel gitt tilbake til Tyskland den 1. august 1963.
Operasjon Svarte tulipan var en plan i 1945 av den nederlandske justisminister Hans Kolfschoten om å forvise alle tyskere fra Nederland. Operasjonen varte fra 1946 og fram til 1948 og førte til at 3691 tyskere (15 prosent av tyskere boende i Nederland) ble deportert. Operasjonen begynte den 10. september 1946 i Amsterdam hvor tyskere og deres familier ble tatt fra deres hjem midt på natten og gitt en time på å samle sammen 50 kg med bagasje. De fikk lov til å ta med kun 100 gylden i kontanter. Resten av det de eide ble beslaglagt av den nederlandske stat. De ble fraktet til en konsentrasjonsleirer i nærheten av den tyske grense. Den største av disse var Mariënbosch i nærheten av Nijmegen.
Flom og flomkontroll
Det siste betydelig oversvømmelse i Nederland skjedde i februar 1953 da en stor storm førte til at flere diker brøt sammen sørvest i Nederland. Mer enn 1800 mennesker druknet i flommen. Den nederlandske regjeringen besluttet deretter å starte en storstilt program («Deltaprosjektet») for beskytte landet mot framtidige oversvømmelser. Prosjektet tok mer enn tretti år å fullføre. I henhold til nederlandske myndigheter er sjansen for en betydelig oversvømmelse noe sted i Nederland en i 10 000 år. Som en følge av katastrofen ved orkanen Katrina i USA i 2005, besøkte en amerikansk politikerdelegasjon Nederland for å studere Deltaarbeidene og nederlandske ingeniører ble invitert til en høring i den amerikanske kongressen for å fortelle om Nederlands virkemidler for å beskytte lavtliggende områder.
Tilknytning til Europa
Det europeiske kull- og stålfellesskap (ECSC) ble grunnlagt i 1951 av seks medlemsland: Belgia, Nederland, og Luxembourg (Benelux-landene), og Vest-Tyskland, Frankrike og Italia. Hensikten var å samle stål- og kullressursene i medlemslandene, og støtte økonomien til de deltagende landene. En sideeffekt var at ECSC bidro til minske spenningen mellom landene som nylig hadde vært fiender. Med tiden vokste det økonomiske samarbeidet, flere medlemsland kom til og omfanget ble utvidet, og ble til sist Det europeiske fellesskap, og senere Den europeiske union. I de senere år har nederlenderne ofte vært drivkraften bak integreringen av europeiske land i unionen. Nederland deltok aktivt i introduseringen av eurovalutaen i 1999.
Avkolonisering og multikulturalisme
På midten av 1900-tallet hadde utviklet nye organisasjoner og lederskap i nederlandske Vest-India. Under Nederlands såkalte Etniske politikk (Ethische Politiek) hadde landet bidratt til å skape en utdannet indonesisk elite. Disse grunnleggende endringene førte til en indonesisk nasjonalisme. Den økende politiske bevisstgjøringen og den japanske okkupasjonen hadde underminert nederlandsk styre og endte med at nasjonalistene proklamerte uavhengighet den 17. august 1945, kun to dager etter at Japan hadde overgitt seg.
Nederlandske Vest-India hadde lenge vært en verdifull ressurs for Nederland og landet fryktet derfor uavhengighet. Den indonesiske nasjonalrevolusjonen fulgte da Indonesia forsøkte å sikre sin uavhengighet i møte med nederlandsk diplomatisk og militær opposisjon. Økende internasjonalt press førte til sist at Nederland trakk seg ut og formelt anerkjente Indonesias uavhengighet den 27. desember 1949. Den vestlige delen av Ny-Guinea forble under nederlandsk kontroll som Nederlandsk Ny-Guinea fram til 1961 da Nederland overførte overherredømmet til dette området til Indonesia.
I løpet av og under den indonesiske nasjonalrevolusjonen forlot rundt 300 000 mennesker, hovedsakelig såkalte «indoer» (nederlandsk-indonesiske euroasiere), Indonesia for Nederland. Denne vanskelige, komplekse, og forvirrete masseinnvandringen ble kalt for repatriering («hjemsendelse»), men flertallet av disse hadde aldri vært i Nederland tidligere. Innvandringen skjedde i fem adskilte bølger i en periode på 20 år. Det omfattet indoer (mange som hadde tilbrakt krigsårene i japanske konsentrasjonsleirer), tidligere soldater fra sørlige Molukkene og deres familier, nederlandske borgere, inkludert papuanske tjenere og deres familier, og andre indoer som hadde blitt igjen, men siden angret sin beslutning på å ha tatt indonesisk statsborgerskap.
Selv om det opprinnelig ble antatt at tapet av nederlandsk Vest-India ville føre til en økonomisk nedgang har faktisk nederlandsk økonomi fått en usedvanlig vekst (delvis grunnet støtten fra Marshallhjelpen) på 1950- og 1960-tallet. Faktisk var behovet for arbeidskraft så stort at innvandring ble aktivt oppmuntret, først fra Italia og Spania, og deretter i stadig større antall fra Tyrkia og Marokko.
Surinam ble avkolonisert den 25. november 1975, denne gangen oppmuntret av den nederlandske regjering, delvis ettersom Nederland ønsket å demme opp for strømmen av innvandring fra Surinam, delvis ettersom det å være å kolonimakt var blitt en politisk belastning. Imidlertid stemte hundretusener av innbyggerne i Surinam mot avkoloniseringen med sine føtter, og skapte således et surinamisk samfunn i Nederland som i dag er omtrent like stort som befolkningen i deres opprinnelige hjemland.
På grunn av innvandringen fra de nevnte områdene, fra De nederlandske Antiller og fra mange andre steder i verden er Nederland blitt et multikulturelt samfunn.
Scelidacne
Scelidacne er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Nederlands historie
Liberalisering
1960- og 1970-tallet var en tid med store sosiale og kulturelle endringer, slik som den raske ontzuiling, avpillarisering, et begrep som beskrev forfallet i de tidligere religiøse og klassemessige tilhørighetene og skillelinjene. Ungdom og studenter i særdeleshet avviste tradisjonelle skikker og presset for endringer i saker som kvinners rettigheter, seksualitet, militær nedrustning, og miljøspørsmål. I dag er Nederland betraktet som et liberalt samfunn med tanke på landets rusmiddelpolitikk og dets legalisering av eutanasi (dødshjelp). Inngåelse av ekteskap mellom homofile har vært lovlig siden 1. april 2001.
Som en følge av valget i 1994 hvor kristendemokratene CDA tapte en betydelig andel av sine representanter, kunne de sosialliberale demokratene 66 (D66) doble seg i størrelse og danne en koalisjon med arbeiderpartiet (PvdA) og med folkets parti for frihet og demokrati (VVD). Denne purpurkoalisjonen, kalt således ettersom det var en blanding av sosialistisk rødt med liberalt blått, markerte det første fraværet av kristendemokratene på tiår. I løpet av purpurårene, en periode som varte fram til framgangen til den populistiske politikeren Pim Fortuyn, adresserte regjeringen saker som tidligere ble vurdert som tabu under den kristeninfluerte regjeringen. På denne tiden introduserte den nederlandske regjeringen en rekke enestående lovgivninger basert på et toleranseprinsipp (gedoogbeleid). Abort og eutanasi ble avkriminalisert, skjønt det ble også opprettet strengere retningslinjer for deres gjennomføring. Rusmiddelpolitikken, særlig i henhold til reguleringen av cannabis ble reformert. Prostitusjon ble også legalisert, men krevde også at bordeller sørget for helse og trygghet for de som arbeidet der. Med loven om ekteskap mellom de av samme kjønn i 2001 ble Nederland det første landet som gjorde ekteskap mellom homofile lovlig. I tillegg til sosiale reformer, markerte purpurkoalisjonen også en periode av bemerkelsesverdig økonomisk vekst og framgang.
Nyere tids politikk
Makten til purpurkoalisjonen dalte med introduksjonen av partiet Lijst Pim Fortuyn (LPF) i valget i 2002. Det var et populistparti bygd rundt politikeren Pim Fortuyn som kjørte en klar innvandringsfiendtlig politikk og med hatsk kampanje mot purpurkoalisjonen som ble kalt for Puinhopen van Paars, «purpurkaoset», og ble framstilt som en kilde til Nederlands økonomiske og sosiale ulykker. I det første politiske mordet siden den andre verdenskrig ble Fortuyn myrdet mindre en uke før valget. I kjølvannet av hans død fikk hans parti et brakvalg og kom inn i parlamentet med en sjettedel av setene, samtidig som arbeiderpartiet PvdA tapte halvparten av sine seter. Den påfølgende regjeringen ble dannet av CDA, VVD og LPF, ledet av statsminister Jan Peter Balkenende. Selv om LPF greide å avsette den rivaliserende purpurkoalisjonen viste partiet å være uten sin karismatiske lederfigur i Pim Fortuyn være kortvarig, og fikk kun 87 dager ved makten. Partiet LPF stilte også til valget i 2006, men ble, på tross av den lave representasjonsterskelen i landet, ikke gjenvalgt.
To hendelser endret det politiske landskapet i Nederland. Den 6. mai 2002 ble Pim Fortuyn grunnet at han krevde en strengere innvandringspolitikk. Mordet sjokkerte Nederland som ikke var vant til politisk vold i fredstid. Hans parti fikk stort gjennomslag i valget noen dager etter mordet. Imidlertid sørget intern krangel til at den koalisjonsregjeringen som LPF hadde bidratt til å opprette, falt sammen ikke lenge etter. Et annet politisk mord fikk også stor oppstandelse da filmregissøren Theo van Gogh ble brutalt myrdet av en nederlender av marokkansk opprinnelse med radikal islamsk overbevisning grunnet at Van Goghs påståtte blasfemi. Begge hendelsene førte til stor debatt om både farene ved radikal islam og om innvandring og integrering. Den islamkritiske feministen Ayaan Hirsi Ali måtte få personlig beskyttelse og valgte siden å forlate Nederland.
Nederland som nasjon har en solid og åpen økonomi som hviler tungt på handel med utlandet. Nederlandsk økonomi er ikke beskyttet mot den globale finanskrisen og regjeringen er forpliktet i å skjære ned på finansunderskuddet (5,4 % av bruttonasjonalproduktet i 2010) mot null i 2015 gjennom et program av budsjettkutt og økonomiske reformer og innstramninger. Til tross for vanskelighetene per 2012 nyter Nederland fortsatt en relativ stabil industri, lav inflasjon og overskudd i det nasjonale regnskapet.
Scelidacne
Utseende
En middelsstor, avlang, blålig metallisk skinnende bladbille. Hannen kjennes lett på at det første leddet på bakføttene er utvidet, nærmest dråpeformet. Antennene er tynne og rundt halvparten så lange som kroppen. Fasettøynene er utstående, men ikke spesielt store. Pronotum er rektangulært, en del bredere enn langt, uten avsatt rabd ved roten, i den bakre delen grovt og kraftig punktert. Dekkvingene er ganske grovt punkterte.
Nederlands historie
Nyere tids politikk
Nederlands industri er hovedsakelig matproduksjon, kjemikaler, raffinering av petroleum, og elektronisk maskineri. Tjenestesektoren utgjør 70 prosent av økonomien. Jordbrukssektoren er meget mekanisert og benytter ikke mer enn 4 prosent av arbeidsstyrken, men gir et overskudd for eksport og motproduksjonen. Verdien av eksporten av jordbruksprodukter plasserer Nederland på tredjeplass i verden. siden renessansen har Nederlands vært blant de viktigste merkantile byene i Europa, og har fortsatt Europas senter i havnen i Rotterdam og flyplassen i Amsterdam.
Scelidacne
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mexico.
Johannes Seland
Johannes Seland, også kjent som '''Johs. Seland''', (født 14. september 1912, død 31. desember 1999) var en norsk redaktør og politiker for Venstre.
Motosaburo Masuyama
Motosaburo Masuyama (増山 元三郎) (født 3. oktober 1912, død 3. juli 2005) var en japansk statistiker som fremmet idéene til R.A. Fisher. Han utviklet og influerte fagområdene rundt kvalitetskontroll og biometri.
Joseph Martial Mouly
Joseph-Martial Mouly (kinesisk: 孟振生, pinyin: Meng Zhensheng, født 2. august 1807 i Figeac ved Lot i bispedømmet Cahors i Frankrike, død 4. desember 1868 i Beijing i Kina) var en fransk katolsk kinamisjonær og biskop i Beijing.
Prest, lasarist, kinamisjonær
Joseph Martial Mouly ble medlem av lasaristenes kongregasjon i Paris den 18. oktober 1825 og ble presteviet 2. april 1831 i Amiens. Han ankom Macao den 14. juni 1834.
Johannes Seland
Ved tilbakekomsten til Norge ble han i 1946 redaktør i avisen Fædrelandsvennen, en stilling han hadde fram til 1979.
Motosaburo Masuyama
Biografi
Han ble født i byen Otaru på Hokkaido, og studerte fysikk ved Universitetet i Tokyo. I 1943 tok han sin doktorgrad. Han kalte Fishers tilnærming til statistikken for the science of inference and planning. Masuyama arbeidet i flere ulike etater, blant dem Japans meteorologiske institutt, Japans nasjonale institutt for statistisk matematikk og det indiske statistiske institutt og University of North Carolina.
Johannes Seland
Han var ordfører i Kristiansand for Venstre I953–1955 og suppleant til Stortinget fra Vest-Agder i perioden 1954–1957.
Karolos Koun
Karolos Koun (Kuhn) (gresk: Κάρολος Κουν; født 13. september 1908 i Bursa, død 14. februar 1987 i Athen) var en gresk teater-regissør, kjent for sine iscenesettelser av antikke greske skuespill.
I 1942, under aksemaktenes okkupasjon av Hellas under den andre verdenskrig, grunnla han det eksperimentelle greske kunstteateret.
I 1962 vant Kouns produksjon av Fuglene av Aristofanes førstepris på en internasjonal festival i Paris. Han arbeidet ofte sammen med skuespilleren Melina Mercouri.
Andre dramatikere som Koun har introdusert for det gresk publikum inkluderer blant annet Jean Genet, Federico García Lorca og Eugène Ionesco. Karolos Koun døde av et hjerteinfarkt 14. februar 1987 i en alder av 78 år.
Joseph Martial Mouly
Prest, lasarist, kinamisjonær
Han kom til Xiwanzi den 12. juli 1835 for å overta som superior for den franske misjon i Beijing og Mongolia, en stilling som inntil da var fylt av den kinesiske presten Matthaeus Xue.
Biskop
Etter å ha blitt utnevnt til administrator av bispedømmet Beijing den 28. april 1846, overførte han sin residens til Anjiazhuang i prefekturet Baoding. Han nektet i 1848 å ta imot utnevnelse til det apostoliske vikariat Kukunor og Tianshan. I 1855 overlot han seg selv til kinesiske myndigheter for å få slutt på en kristenforfølgelse og ble ført til Shanghai.
Etter at bispedømmet Beijing ble avviklet og erstattet med tre apostoliske vikariater i 1856, ble han ansvarlig for vikariatet Beijing og Nord-Zhili, og midlertidig også for Sørvest-Zhili (1856–1858). Mouly kunne overta de katolske Beijingkirkene etter krigen i 1860, og flyttet sin residens til Beitangkirken i Beijing, som ble hans katedral.
Han ble gravlagt på gravfeltet Zhengfusi 正福寺.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Square Enix
Square Enix Company, Limited (株式会社スクウェア・エニックス Kabushiki-gaisha Sukuwea Enikkusu) er et videospillselskap best kjent for sine rollespillserier Final Fantasy, Dragon Quest og Kingdom Hearts. Square Enix ble etablert som et resultat av en fusjonering mellom Square og Enix.
Indiga
Indiga (russisk: Индига) er en elv i Nenetsk autonome okrug i Arkhangelsk oblast i Russland. Den har utspring fra myrområdene ved Timanhøydene, mens munningen er i Indigskajabukta i Barentshavet.
Indiga er 193 kilometer lang og har et nedbørfelt på 3 790 km². Den største sideelva er Belaja. Elva renner gjennom Malozemelskaja Tundra, og i den øvre delen av elven finnes det flere stryk, mens den nedre delen svinger seg sakte over et våtmarksområde med mange innsjøer.
Indiga fryser vanligvis til sent i oktober og er islagt til mai. Elven fungerer dårlig til skipsfart og ved høy vannføring kan bare de nederste 25 kilometerne benyttes til dette formålet.
Andreas Ulvo
Andreas Ulvo (født 22. juli 1983) er en norsk jazzpianist, organist, keyboardist og komponist fra Eidskog i Hedmark.
Biografi
Ulvo har bachelor og mastergrad fra den utøvende jazzlinja ved Norges musikkhøgskole. Han har i tillegg til sine egne prosjekter Eple Trio og Ulvo Ensemble jobbet med band som Shining, Mathias Eick, Ingrid Olava, Solveig Slettahjell Slow Motion Orchestra, Frøy Aagre, Karl Seglem, Marit Larsen og Thom Hell.
Laskarina Bouboulina
Laskarina Bouboulina (født 11. mai 1771, død 22. mai 1825) var en gresk kommandør, og blir regnet som en heltinne under den greske selvstendighetskrigen i 1821, og posthumt, er hun blitt utnevnt til admiral av det keiserlige russiske marinen.
Bakgrunn og liv
Bouboulina ble født i et fengsel i Konstantinopel. Hun var datter av Stavrianos Pinotsis, en kaptein fra øya Hydra, og hans kone Skevo. Osmanene hadde fengslet faren Pinotsis fordi han hadde deltatt i den mislykkede Orlof-revolusjonen mellom 1769 og 1770 mot det osmanske regimet. Hennes far døde kort tid etterpå, og moren og barnet hennes flyttet tilbake til Hydra. Fire år senere, da hennes mor giftet seg Dimitrios Lazarou-Orlof, flyttet de til øya Spetses. Bouboulina hadde åtte halvsøsken.
Hun giftet seg to ganger, først med Dimitrios Yiannouzas og senere med Dimitrios Bouboulis, en velstående reder og kaptein, tok hans etternavn. Bouboulis ble drept i et slag mot algirske sjørøvere i 1811. Bouboulina tok over hans formue og handelsvirksomhet og hadde bygd fire skip, inkludert det store krigsskipet Agamemmnon.
I 1816 forsøkte osmanene å konfiskere Bouboulina sine eiendommer fordi hennes andre ektemann hadde kjempet på russernes side mot tyrkerne i krigen mellom Tyrkia og Russland. Bouboulina seilte til Konstantinopel for å møte den russiske ambassadøren Grev Pavel Strogonov for å søke hans beskyttelse. I erkjennelse av Bouboulis tjeneste til russerne, sendte Strogonov henne i sikkerhet i Krim. Etter tre måneder i eksil på Krim returnerte Bouboulina til Hellas.
Bouboulina sluttet seg til Filiki Etaireia, en underjordisk organisasjon som forberedte Hellas for revolusjonen mot de osmanske styresmaktene, som deres eneste kvinnelige medlem på dette tidspunktet. Hun kjøpte våpen og ammunisjon på sin egen regning, og førte dem i hemmelighet til organisasjonen hennes. Byggingen av krigsskipet Agamemnon var ferdig i 1820. Det ble senere en av de største krigsskip som noen gang var i hendene på greske opprørere. Bouboulina bestakk tyrkiske tjenestemenn til å ignorere skipets størrelse. Hun brukte mesteparten av sin formue til å gi mat og ammunisjon for sjømenn og soldater som var under hennes kommando.
Etter den greske uavhengigheten, da de forskjellige fraksjonene brøt ut i en borgerkrig i 1824, ble Bouboulina arrestert av de greske myndigheten på grunn av hennes families mange forbindelser opprørsbevegelsen. Hun ble få år senere drept i en familie-fedie i Spetses.
Bouboulina ble posthumt tildelt graden admiral i den russiske marinen, en særdeles sjelden prestasjon for en kvinne fra det 19. århundre. Hennes etterkommere donerte senere krigsskipet Agamemnon til den greske staten. Det ble omdøpt til Spetsai og ble det greske Sjøforsvarets flaggskip. Det ble brent sammen med fregatten Hellas og korvetten Hydra i marinebasen på Poros av Andreas Miaoulis i løpet av den neste greske borgerkrigen i 1831.
Mange forskjellige gater over hele Hellas og Kypros er navngitt i hennes ære, spesielt Bouboulina Street i nærheten av National Technical University of Athens er kjent. Bouboulina var avbildet på baksiden av en gresk drakme mynt mellom 1988 og helt frem til 2001.
Deighton Lisle Ward
Deighton Lisle Ward (født 16. mai 1909, død 9. januar 1984) var en generalguvernør og politiker fra Barbados.
Den 17. november 1976 ble Deighton Ward tatt i ed som generalguvernør på Barbados. Generalguvernør på Barbados er en innenlandsk representant som blir utpekt av dronningen av Barbados. Dronningen av Barbados er også statsoverhode i de femten andre samvelderikene, landene i Samveldet av nasjoner som alle har felles statsoverhode med Storbritannia.
Deighton Ward var generalguvernør på Barbados mellom 1976 og 1984, da han døde i embetet i januar. Han var utnevnt til Knight Grand Cross av Royal Victorian Order og av The Most Distinguished Order of Saint Michael and Saint George. Han var derved opphøyet i ridderstanden og har rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn.
Tikenli yol
«Tikenli yol» (oversatt til norsk: Tornefull sti) er en poplåt skrevet og fremført av den ukrainske sangeren og låtskriveren Natalia Papazoglu. Sangen var Ukrainas bidrag til Tyrkvisjonens sangkonkurranse i Istanbul i 2020. Bidraget ble tildelt høyest samlede poengsum og ble dermed erklært som konkurransens vinnermelodi. Sangen ble fremført på gagausisk.
Natalia Papazoglu skrev «Tikenli yol» i 2016 med det formål å presentere den som Ukrainas bidrag til Tyrkvisjonens sangkonkurranse senere samme år. Som følge av at konkurransen dette - og de tre påfølgende årene - ble avlyst, ble Papazoglus deltakelse utsatt til 2020. «Tikenli yol» er en rask og moderne popmelodi med innslag av tradisjonelle instrumenter fra to kulturer. Teksten, som er oversatt til gagausisk ved hjelp av Ljudmila Bazadzji, handler ifølge Papazoglu om den tornefulle stien hun selv må gå. Med sangen ønsker Papazoglu å gi alle den styrken hun selv har inni seg til å gå videre og til å trosse frykten.
Som en følge av covid-19-pandemien og ble ingen av melodiene som deltok i Tyrkvisjonens sangkonkurranse i 2020 fremført direkte på scenen. I likhet med andre bidrag, ble en videoinnspilling av Papazoglus fremføring av «Tikenli yol» produsert på forhånd og vist under konkurransen. Papazoglu fremførte «Tikenli yol» kledd som en fattig kriger som går barføtt langs den tornefulle stien.
Med en samlet offisiell poengsum på 226, ble «Tikenli yol» erklært som sangkonkurransens vinnermelodi.
Tell Him I’m Not Home
Tell Him I'm Not Home er en sang skrevet av Tony Bruno og ble spilt inn og gitt ut på singel med Chuck Jackson i 1963. Sangen ble også gitt ut på albumet 'Encore!'' senere samme år.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1965. Singelen kom på 33.-plass på R&B-lista, 48.-plass i Storbritannia og 108.-plass på pop-lista. På singelen ble sangen kalt Tell Her I'm Not Home.
Trollbærmåler
Trollbærmåler (Baptria tibiale) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne karakteristiske, svarte og hvite arten er ganske sjelden og knyttet til rik, fuktig gran- eller blandingsskog der det vokser trollbær. Den er en typisk art for nordiske skoger og er avbildet i logoen til Finlands lepidopterologiske selskap, foreningen for sommerfuglinteresserte i Finland. I Norge er den bare funnet på tre lokaliteter og er regnet som Kritisk truet (CR) i Norsk rødliste for arter.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 23 – 28 mm), slank, svart og hvit måler. Den kan ikke forveksles med noen annen europeisk art. Kroppen og vingene er fløyelsaktig brunsvarte, begge vingepar i midten med et bredt, snøhvitt tverrbånd. Frynsene langs vingenes ytterkant er snøhvite ved for- og bakhjørnene av forvingen og langs hele bakvingen, brunsvarte midt på forvingen. Larven er slank, naken bortsett fra noen fine, hvite børster, blåaktig lysgrønn med en mørk blåfiolett ryggstripe som er bred foran og bak, smalere i midten, men utvidet ved segmentgrensene.
Levevis
Arten finnes i fuktige, rike gran- eller blandingsskoger der det vokser trollbær (Actaea spicata), som er larvenes næringsplante. Den trenger små lysninger i skogen. Slike lysninger er midlertidige og gror gjerne igjen etter noen år, så arten er avhengig av at nye lysninger blir dannet. De voksne målerne flyr om dagen, helst i solskinn, i juni – juli. Hunnene legger egg på undersiden av trollbær-blader, der larvene spiser til de er fullvoksne i august. De kryper da ned i bakken, spinner seg inn i en kokong og forvandler seg til pupper, som overvintrer.
Utbredelse
Arten finnes i Alpene, i Skandinavia og videre østover gjennom Russland til Kurilene og Japan. I Norge er den bare funnet på tre lokaliteter: det er eldre funn fra Saltdal i Nordland og Skien i Telemark, mens nyere funn bare kjennes fra en lokalitet i Bærum i Akershus. En så oppsiktsvekkende art er neppe oversett, selv om den lever i et miljø som sjelden blir besøkt av sommerfuglsamlere, så alt tyder på at den er meget sjelden i Norge.
Dalen aktivitetspark
Parken er satt sammen av flere delanlegg, og består i tillegg til grøntområder også av flere elementer. Blant annet klatrevegg, parkouranlegg, skaterampe, volleyballbane, fotballbane, ballbinge for flere idretter, lekeapparater, sceneområde og tilrettelagte sosiale møteplasser. Også flere kunstverk er plassert i parken, utformet av billedhuggeren Erik Pirolt.
Idéen rundt aktivitetsparken kom gjennom valgfaget «Demokrati i praksis» på Huseby skole i 2013, hvor faget ble koblet opp mot Trondheim kommunes bydelsprosjekt som en del av områdeløftet for Saupstad og Kolstad. I samarbeid med valgfaget, ungdomsrådet på Saupstad, Ringvegen borettslag og Trondheim kommune gikk befaringer og modellbygging over til realisering ved en bevilgning fra kommunen. Gjennom revidert nasjonalbudsjett i mai 2017 ble det av regjeringen Solberg øremerket seks millioner kroner til bygging av parken.
Byggingen startet i juni 2019 etter et spleiselag mellom Trondheim kommune, staten, Husbanken, Miljøpakken og ordningen for Kunst i offentlige rom. Parken ble åpnet av ordfører Rita Ottervik og moderniseringsminister Nikolai Astrup i september 2020.
Drogön Chögyal Phagpa
Drogön Chögyal Phagpa (tibetansk: འགྲོ་མགོན་ཆོས་རྒྱལ་འཕགས་པ་ ; Wylie: Gro mgon Chos rgyal ’Phags pa, kinesisk: 八思巴, pinyin: Bāsībā, født 6. mars 1235, død 22. november 1280), også skrevet Dongon Choegyal Phakpa, Dromtön Chögyal Pagpa, etc., var brorsønn til det femte overhodet over Sakya-skolen i den tibetanske buddhisme.
Han var guru og åndelig rådgiver for herskeren over Mongolveldet og den første keiser av Yuandynastiet, Kublai-khan. Det var Phagpa som fikk Kublai Khan til å konvertere til den tibetanske buddhismen og Phagpa rettferdiggjorde mongolenes styre ved å framstille den mongolske keiser som en Chakravartin, en universell buddhistisk konge som regjerer velvillig over hele verden.
Phagpa ble den første visekongen over Tibet, der han i 1260-årene gjennomførte mongolenes administrative tiltak ved skatteinnkreving og folketelling, men Tibet ble likevel ikke fullstendig inkorporert med mongolenes styre i det egentlige Kina.
Han er også opphavsmannen til et skriftsystem som bærer hans navn og som i 1269 ble mongolenes offisielle skriftsystem for å skrive mongolsk, tibetansk og kinesisk. Skriftsystemet ble tatt ut av bruk da Mongolveldet brøt sammen århundret etter.
Mario Kart
Mario Kart er en bilspillserie utviklet av Nintendo med kjente figurer fra Mario-spillene, blant annet Mario, Luigi, Donkey Kong, Wario, Bowser og Prinsesse Peach. Det første spillet ble lansert i 1992 for SNES og heter Super Mario Kart.