cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tom Cato Visnes
Gorgoroth
King var Gorgoroths faste bassist i perioden 1999–2006 og igjen i en periode i 2007, og ble først med i bandet rett før det femte Gorgoroth-albumet Incipit Satan ble spilt inn i 1999. Han skrev musikken til fem av låtene på det neste albumet, Twilight of the Idols, og all musikken til Ad Majorem Sathanas Gloriam, som ble nominert til Spellemann prisen i 2006 i Metal kategorien. I oktober 2007 ønsket King, sammen med vokalist Gaahl, å sparke Infernus, gitarist og grunnlegger av Gorgoroth. Imidlertid bestemte Oslo tingrett i mars 2009 at ved å gjøre dette så hadde King ekskludert seg selv fra bandet i oktober 2007. I en påfølgende pressemelding offentliggjorde King at han og Gaahl ville fortsette å spille sammen under et annet bandnavn. Sammen startet de God Seed i 2009, men bandet ble oppløst samme år etter at Gaahl trakk seg fra bandet. I 2012 startet bandet opp igjen, og samme år kom bandets første studioalbum, I Begin.
Ov HELL
I 2009 startet han Ov HELL sammen med Dimmu Borgir vokalist Shagrath, etter at God Seed ble oppløst. Sammen ga de ut debutalbumet The Underworld Regime 8. februar 2010, med spor som skulle ha blitt gitt ut på debutalbumet til God Seed.
Andre prosjekter
King dannet prosjektet Jotunspor med tidligere Gorgoroth trommeslager Kvitrafn. Gleipnirs Smeder som var deres debutalbum, ble utgitt 2006 av plateselskapet Satanas Rex. Han var også bassist for supergruppen I, som var sideprosjektet til Immortal medlemmet Abbath Doom Occulta. Bandet ga ut debutalbumet Between Two Worlds i 2006.
Han har også jobbet i band som ikke er av black metal sjangeren. Han var medlem av Sahg, et doom metal band. Han var også bassist og komponist for det Spellemann vinnende rock bandet Audrey Horne, men han forlot bandet i 2007. King var også bassist i det norske tromme- og bass bandet Clububba. De var aktive i starten av 2000.
Klippen
«Klippen» brukes foran stedsnavn som navn på menigheter i Norge og kan derfor referere til flere:
Klippen kan også referere til:
Ouvèze
Ouvèze er en elv sør i Frankrike, og en av sideelvene til Rhône fra venstre. Den har sitt utspring i Préalpes i kommunen Montauban-sur-l'Ouvèze. Elven munner ut i Rhône i Sorgues, nord for Avignon. Ouvèze er 93,3 km lang.
Ouvèze renner gjennom følgende departementer og byer:
Victoria Fletcher
Victoria Fletcher (født 12. april 1993) er en australsk håndballspiller. Fletcher spiller for den svenske håndballklubben Spårvägen Handboll i Stockholm. Hun spiller i posisjonen ving, og er også en del av det australske håndballandslaget. Hun har tidligere spilt for Australias ungdomslandslag under Sommer-OL for ungdom 2010.
Hun ble tatt ut til å representere Australia under Håndball-VM 2011 for kvinner i Brasil.
Programmeringsspråk
Programmeringsspråk er en betegnelse som henviser et ikke-menneskelig og kunstig språk som benyttes utelukkende for å styre og kontrollere en datamaskin. I likhet med menneskelige språk har programmeringsspråk syntaks og semantiske regler for å definere mening, men i motsetning til mennesker har en datamaskin behov for å få instruksjoner beskrevet 100 % komplett, det vil si uten noen som helst form for tolkning. Dette stiller særskilte krav til programmeringsspråkene om å være entydig og komplett.
Programmeringsspråkene inndeles gjerne i høynivå- og lavnivåspråk, avhengig av hvor ulikt programmeringsspråket er fra den maskinkoden kompilatoren vil generere. Assembler er et typisk lavnivåspråk der kommandoer skrives nærmest direkte til prosessoren. Basic er på den annen side et høynivåspråk hvor en kommando i programmeringsspråket ofte blir til flere, mer sammensatte, kommandoer i maskinkoden.
Det er blitt tradisjon å demonstrere et programmeringsspråk ved at teksten hello, world blir produsert.
Hensikt
Alle de dataprogram som en datamaskin kjører foreligger i maskinkode. Da det er upraktisk for et menneske å programmere direkte i maskinkode, er det laget ulike programmeringsspråk som gjør det enklere for programmereren å skrive et dataprogram. For å kunne nyttegjøre seg av det programmet en skriver i et visst programmeringsspråk (kildekoden), trengs en kompilator som oversetter kildekoden til maskinkode, som da maskinen kan bruke til å kjøre programmet.
En generell trend innenfor utviklingen av programmeringsspråk er at nivået på abstraksjonene har blitt høyere med tiden. De tidligste programmeringsspråkene var veldig nær datamaskinens egne, innebygde konsepter. Etter hvert ble det bygget på mer abstrakte konsepter som lot programmeren uttrykke idéer på et høyere nivå. Dette lot programmererne skrive mer kode på kortere tid..
Idéen om at naturlige språk vil overta for programmeringsspråkene ble tidlig lansert i denne prosessen. Dette målet er fremdeles langt unna, og om det egentlig er noen fordel er åpent for debatt. Edsger Dijkstra hevdet at for å unngå meningsløse konstruksjoner er det viktig å nytte et formelt språk, og var helt avvisende til konseptet. Alan Perlis var også avvisende til konseptet. .
Idrettsgallaen 2012
Idrettsgallaen 2012 var en seremoni der Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité hedret de største idrettsnavnene og beste prestasjonene, samt andre som gjorde en stor innsats for norsk idrett i 2011.
Hovedjuryen bestod av Jarle Aambø (leder), Karen-Marie Ellefsen, Hanne Haugland, Else-Marthe Sørlie Lybekk, Arnfinn Vik, Kjetil André Aamodt og Jan-Erik Aalbu. Juryleder Aambø uttalte i forbindelse med offentliggjøringen av nominasjonene at det hadde vært et ekstraordinært godt norsk idrettsår, og at det derfor var flere nominerte enn det vanligvis hadde vært årene før.
Prisutdelingen ble avholdt i Nordlyshallen på Hamar den 7. januar 2012 og sendt direkte på NRK. I tillegg var det et ekstrastudio i Val di Fiemme.
Programledere var Anne Rimmen og Haddy Njie. De kulturelle innslagene ble fremført av Oslo Danse Ensamble, DDE, Donkeyboy og Marit Larsen, i tillegg til en duell mellom freesbee og fotball ved Anders «Azun» Solum og Sune Wentzel. Avslutningsnummeret ble fremført av Haddy Njie og Alex Rosén. I tillegg var det humorinnslag av Erik Solbakken i som «barndomskjæresten til Petter Northug, Laila Langnes», og diverse pariodier av Kristian Valen.
Kulturminister Anniken Huitfeldt delte ut jubileumsgaven til Norges idrettsforbund på 11 millioner kroner som ble mottatt av Inge Andersen. Motorsportklubben NMK Notodden ble tildelt inkluderingsprisen på 100,000 kroner. Det ble også gjort en markering av Arne Scheies 68-årsdag.
Årets navn
Prisen ble delt ut etter avstemning blant folket, en folkejury.
Alfred A. Tomatis
Alfred A. Tomatis (født 1. januar 1920, død 25. desember 2001) var en internasjonalt kjent Øre-nese-hals-lege og oppfinner. Han mottok sin doktorgrad i medisin fra Paris School of Medicine. Hans teorier innenfor alternativ medisin om hørsel er kjent som Tomatis metode eller Audio-Psycho-Phonology (APP).
Chr. Augustinus Fabrikker
'''Chr. Augustinus Fabrikker A/S''' er et dansk konsern som har hatt aktiviteter innenfor flere områder. Chr. Augustinus Fabrikker eies av Augustinus Fonden.
AMD K9
AMD K9 er navnet på AMDs 9. generasjons x86 mikroprosessor-arkitektur. De første K9-prosessorene ble lansert den 26. september 2005 i form av 2. generasjons AMD Opteron for servere. De ble etterfulgt av AMD Athlon 64 X2 for hjemme-PC-er, og deretter AMD Turion 64 X2 for bærbare datamaskiner den 17. mai 2006..
AMD K9 arkitekturen er i hovedsak en dobbeltkjerne-versjon av AMD K8 arkitekturen.
Referanser
Список микропроцессоров AMD
Clerkenwell
Clerkenwell (uttales som clarkenwell) er et sted i den sørlige delen av Islington i sentrale London. Området omfattet også underdistriktet Finsbury. Området er kjent som Little Italy da det i perioden fra 1850- til 1960-årene hadde en stor gruppe italienske innbyggere.
Clerkenwell var et gammel kirkesogn fra middelalderen og framover, ble en del av metropolitan borough Finsbury fra 1900 til 1965, en myndighet som deretter ble sammenslått med den moderne borough Islington. Brønnen, som har gitt navn til stedet, ble gjenoppdaget i 1924. Handel med klokker og reparasjon av klokker var lenge en viktig sysselsetting ved stedet.
Historie
Navnet Clerkenwell kommer fra Clerk's Well i Farringdon Lane. I middelalderen framførte sogneskriverne, klerker, på engelsk clerks, mysteriespill basert på bibelske temaer der hvert år. Deler av brønnen er synlig i bygningen Well Court.
På 1600-tallet ble Clerkenwell et fasjonabelt boligområde. Et fengsel ble bygget der i samme periode. Det ble senere brukt som varetektsfengsel. I 1867 ble deler av fengselsbygningen sprengt av irske opprørere som forsøkte å befri fanger.
Før den industrielle revolusjon var området kjent som et sted med kurbad, tehager og teatre. Sadler's Wells har overlevd som et eksempel på dette. Med industrialiseringen av England kom bryggerier, destillerier og trykkerier. Området ble også kjent for sine klokkemakere og gullsmeder. Mange av de gamle industribygningene har i nyere tid blitt omgjort til leilighetskomplekser. Det har også kommet nye håndverkere som opprettholder tradisjonelle yrker til området, spesielt gullsmeder.
Midt i den gamle landsbyen, ved sognekirken, ligger Clerkenwell Green, stedets gamle village green. Dette området regnes som et av de best bevarte landsbysentra i indre London. Clerkenwell Green er kjent fra litteraturen; det var der Fagin og the Artful Dodger lærte Oliver Twist lommetyvkunsten i Charles Dickens' roman. Dickens kjente området godt, og var kunde hos Finsbury Savings Bank på Sekforde Street.
I 1899 ble Clerkenwell innlemmet i bydelen Finsbury, som senere ble innlemmet i Islington.
Vladimir Lenin flyttet i 1902 kontoret til Iskra til kontorene til British Social Democratic Federation på Clerkenwell Green 37a. Utgave 22 til 38 ble redigert der. Lenin bodde selv på Percy Circus, noen hundre meter unna, og det sies at han skal ha møtt Stalin på puben Crown and Anchor (nå The Crown Tavern) i 1903. I den grad det var en fortsettelsen av en tradisjon med venstreorienterte aviser i dette området, hadde også dagsavisene The Guardian og The Observer sine kontorer rett i nærheten, fram til 2008.
Mount Pleasant sorteringssentral, Londons største postsorteringssentral, ligger i Clerkenwell.
Avstumpet kube
En avstumpet kube eller avstumpet heksaeder er et arkimedisk legeme med 6 oktogonale og 8 trekantede sider, 24 hjørner og 36 kanter. Denne blir konstruert ved å avstumpe (kutte av) en tredjedel av kantene i begge ender av en kube, hvilket etterlater 4 nye trekantede sider og gjør de gamle firkant-sidene oktogonale.
Areal og volum
Arealet A og volumet V til en avstumpet kube med sidelengde a er:
Francesco Francia
Francesco Raibolini (født 1450 i Bologna, død 5. januar 1517 samme sted), bedre kjent som Francesco Francia, var en italiensk maler og gullsmed. Francia begynte å male i 1485 i en eklektisk stil.
Liv og virke
Francesco Francia omtales av Giorgio Vasari i annen del av hans berømte kunstnerbiografier (Le vite dei più eccellenti architetti, pittori et scultori italiani).
Innen han hengav seg til maleriet i 1485, utdannet han seg til gullsmed. Han studerte under den italienske maler Francesco Squarcione. Hans bilder er for det meste preget av fremstillinger av jomfru Maria og av helgener. Ved siden av malte han portretter.
Blant hans egne studenter var Innocenzo Francucci, kalt Innocenzo da Imola, og kobberstikkeren Marcantonio Raimondi. I løpet av hans levetid hadde han i alt mer enn 300 lærlinger og andre elever saom var innom hans kunstnerverksted i Bologna.
I 1483 ble han leder av gullsmedlauget, et embede han bekledte under flere perioder (1489, 1506–1508 og 1512). I 1514 var han leder for de fire kunster. Han ble bestilt av Bentivogliene til myntmester og ble bekreftet som dette av pave Julius II, og fikk en betydeleg berømmelse for sitt stempelscnitt, sølvornament og niello. To av hans niellotallerkener befinner seg i Bolognas akademi.
Han er mer berømt som maler. Innflytelsen fra Lorenzo Costa er tydelig (skjønt i noem kilder hevdes det derimor at Lorenzo Costa var hans elev). Som norditaliener var Francia ikke så skolert i den florentinske tegnekunst som Perugino, og derfor virker hans figurer slappere og flatere. Han nløyer seg med færre figurer, men klarer desto mere å gi dem et avmålt og salvedshullt uttrykk som antyder et sart sjeleliv, særlig i de kvinnelige gestaler. Francia og Perugino gårt for å være de fremste veiberedere for den mellomitalienske høyrenessanse. Idet de stadig mer vender seg bort fra de realistiske tendenser i quattrocento til fordel for en idealisering, nærmet de seg allerede den klassiske stil som skulle formfullendes av Rafael. Francia og Rafael stod i vennskaleplig kontakt med hverandre (brevveksling fra 1508 er kjent). Vasari videreformidler den anerdote at Francia døde da han fikk skue Rafaels «Estasi di santa Cecilia» (Pinacoteca Nazionale di Bologna)
Berømt ble også hans (nå antatt tapte) pprtrett av Isabella d’Este fra 1511, da dette brukes som et paradeeksempel i kunsthistorien for de manglende modellsesjoner i renessansen. Uten modellsesjoner malte Francia markgrevinnen på grunnlag av en fremmed tegning (sannsynligvis fra Lorenzo Costa, eller Leonardo da Vincis berømte profiltegning) og etter hennes halvsøster muntlige beskrivelse. Isabella var så begeistret at hun i emn alder av 62 år i 1536 bad Tizian om å male et foryngende portrett av henne - på grunnlag av Francias portrett, og atter uten å sitte som modell. Resultatet ble Tizians «Sorte Isabella» i Kunsthistorischen Museum Wien.
First Class 8
First Class 8 er en lett kjølbåt. Båten benyttes primært til regattaseiling og er representert i et stort antall regattamiljøer både nasjonalt og internasjonalt. I Norge er det ca. 32 båter, hvorav 27 ligger i Oslofjorden. Båtene er organisert i en nasjonal klasseklubb Club First Class Norway – forkortet CFCN. Den norske klasseklubben har de siste årene sørget for at flest mulige av båtene blir regatta-aktive. Klasseklubben formidler salg av bruktbåter straks behovet oppstår.
Nasjonalt seiles det årlig en rankingserie som starter to uker etter påske og strekker seg til slutten av september. Rankingserien seiles stort sett i Indre Oslofjord med unntak av pokalseilasene på Hankø i juli. Totalt utgjøres rankingen av ca. 20 enkeltregattaer pr sesong. Rankingen seiles ifølge Steilene Poengsystem utviklet av N.S.F.-dommer Trygve Bernhardsen, men hvor C.F.C.N. i tillegg tillater strykninger ifølge en skala som tar hensyn til hvor mange enkeltregattaer som har blitt seilt. Pr regatta deltar vanligvis 10–20 båter.
Klassen har siden 1994 tilfredsstilt NSF sine krav til nasjonal klassebåt og første offisielle Norgesmesterskap ble arrangert i 1995. Det har foreløpig ikke forekommet tekniske protester på entype-klassereglene. Mast med salingshorn og storbom tillates kun levert fra produksjonen til Z-SPAR i Frankrike. First Class 8 har sveivekjøl og sies derfor å være enkel og komfortabel å traile bak bil (lavt tyngdepunkt).
Båttypens popularitet grunner primært i dens moderne skrogform, store seilareal (rask), enkelhet med strenge entype regler og at den er relativt billig i innkjøp og drift. Båttypen seiles av et mannskap på 4–5 personer. Båten kostet ny ca. NOK 220 000,-, mens brukte båter selges (2007) for ca. NOK 80 000,-. til NOK 100 000,-. De fleste båtene eies av konsortier på 2–5 personer. Samtidig fordeler en slik eierstruktur ansvar. Dette er viktige faktorer for klassens vekst og utvikling.
First Class 8 har blitt bygget siden 1982 som en entype regattabåt hos Benetéau i Frankrike. Totalt er det bygget i overkant av 1200 båter. Klassen har stor internasjonalt utbredelse og det finnes store FC-8 miljøer i Italia, Spania, Frankrike, Sør-Tyskland (innsjøene), Belgia, og mindre miljøer i England og Portugal. Hvert år har det blitt arrangert Europamesterskap/World Cup med 60–90 deltagende båter fra 8–9 nasjoner. I tillegg er det årlige åpne franske mesterskapet en viktig regatta med like mange startende. Det har vært norsk deltagelse i mange av de internasjonale mesterskapene.
Călărași (fylke)
Călărași er et fylke (județ) i Romania. Det ligger i regionen Valakia. Administrasjonssenteret er byen Călărași. Fylket hadde 306 691 innbyggere ved folketellingen i 2011.
Administrativ inndeling
Fylket har to municipiu, tre byer og 48 comună.
Comună
Alexandru Odobescu
Ransom (1996)
Ransom er en amerikansk kriminal-thriller fra 1996 med Mel Gibson, Rene Russo og Gary Sinise i hovedrollene. Regi er ved Ron Howard.
Filmen er en nyinnspilling av Ransom (1956) med Glenn Ford i hovedrollen.
Ransom ble en stor publikumssuksess og endte opp som den femte mest innbringende filmen i USA i 1996. Den fikk også bra mottakelse av filmanmelderne. Gibson ble nominert til en Golden Globe for sin rolleinnsats.
Handling
Etterhvert som historien utspiller seg blir seerne også godt kjent med kidnapperne, og interne stridigheter og problemer oppstår når situasjonen stadig blir mer og mer marginal.
Publikum og anmelderne
Ransom ble en stor publikumssuksess og spilte inn over $136 på amerikanske kinoer alene og over $309 på verdensbasis. Den ble den femte mest innbringende filmen i USA i 1996.
Filmen ble relativt godt mottatt av de amerikanske anmelderne og har oppnådd 70% på Rotten Tomatoes (februar 2006). Den kjente amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den god omtale, men mener også at sluttfasen av filmen hadde et større potensial enn de utnyttet.
Priser og nominasjoner
Filmen ble i 1997 tildelt både en ASCAP Award og en Blockbuster Entertainment Award. Den ble samme år nominert til en Golden Globe i kategorien beste mannlige hovedrolle (Mel Gibson).
Den ble i tillegg nominert til en Saturn Award, Image Award og en Young Artist Award.
I Norge
Ransom fikk relativ god mottakelse av de norske anmelderne. Dagbladets anmelder gav den terningkast fire og skrev følgende kommentar: «I Ransom er det store actionthrillerapparatet mobilisert. Av det blir det amerikansk spenning, brutalitet og sentimentalitet i kraftige doser». VGs anmelder gav den terningkast tre og skrev følgende kommentar: «Påkostet amerikansk krim gir gjerne valuta for pengene. Så også denne – som i tillegg har en solid dose nerveslitende menneskedrama i seg». De mente også at filmen inneholdt to alvorlige feil – «unødvendig sadistisk behandling av historiens egentlige offer, en 10-årig kidnappet gutt. Samt ram humørløshet gjennom hele filmen». Aftenpostens anmelder beskrev den som et intenst drama med høy spenningspuls. Filmsiden Cinerama gav den terningkast fem og skrev følgende: «Dette er langt fra en kjedelig film. Det hele utspilles på et høyt psykologisk plan som er meget nøye gjennomtenkt, og dette skaper utrolig høy spenning igjennom hele filmen. Gary Sinise (biroller i The Stand, Forest Gump) spiller den psykopatiske politimannen Jimmy Shaker, som alene står for den grusomme stemningen i filmen».
Ransom hadde premiere på juleaften i Norge og ble den mest sette «julefilmen» med 90 000 besøkende.
Glorie
I kristen kunst har glorien vanligvis form av en gyllen rund skive bak den avbildedes hode. Kristi glorie skiller seg fra andres gjennom tre markerte radier. Den pleier å kalles korsglorie, men er egentlig et treenighetssymbol. Under renessansen forsvant bruken av glorie som en svevende ring over hodet.
Oslo universitetssykehus, Aker
Oslo universitetssykehus, Aker (ofte omtalt under kortformen Aker sykehus eller bare Aker) er den delen av Oslo universitetssykehus som ligger på sykehusområdet på det som tidligere var det selvstendige sykehuset Aker.
Aker sykehus var et selvstendig sykehus fra 1895 til 2008. Sykehuset ble etablert som kommunalt sykehus i Aker kommune, som omkranset Oslo; Aker kommune ble innlemmet i Oslo i 1948, og samme år fikk Aker sykehus status som universitetssykehus tilknyttet Universitetet i Oslo. Sykehuset var deretter eid av Oslo kommune fra 1948 til 2002, da det ble overtatt av staten sammen med Oslos andre store kommunale sykehus, Ullevål sykehus. I 2002 ble navnet endret til Aker universitetssykehus. Etter fusjonen med Rikshospitalet og Ullevål sykehus i 2009 utgjør ikke Aker lengre noen administrativ enhet, men er en ren fysisk-geografisk betegnelse innenfor Oslo universitetssykehus.
Historie
1. januar 2002 ble sykehuset omdannet fra en etat i Oslo kommune til et statlig helseforetak (HF), heleid av Helse Øst RHF, og sykehuset endret navn fra Aker sykehus til Aker universitetssykehus. 1. juni 2007 ble eierskapet overført til Helse Sør-Øst RHF. 1. januar 2009 ble sykehuset en del av Oslo universitetssykehus og er dermed ikke lengre et selvstendig foretak. Aker sykehus brukes siden som en fysisk-geografisk betegnelse på bygningsmassen og virksomheten på sykehusområdet på Aker.
Aker universitetssykehus var et høyspesialisert storbysykehus og foretaket hadde omfattende lokal- og sentralsykehusfunksjoner og regionsfunksjoner. Innenfor flere områder hadde sykehuset også landsfunksjonene og kompetansesentra. Aker var tidligere lokalsykehus for Groruddalen, samt Follokommunene Ski, Oppegård, Ås, Nesodden, Vestby og Frogn, funksjoner som i stor grad er flyttet til Akershus universitetssykehus, Ahus, i Lørenskog.
Bygninger
Tonsen gård ble kjøpt av Aker kommune fra John Sogns enke i 1887. Sogn hadde eid gården siden 1854, men døde i 1886. Da ble den solgt til Aker kommune av hans enke. Aker kommune brukte gården som fattiggård fra 1887. Hovedbygget fra 1812 ble utvidet og brukt som Aker pleiehjem for fattige syke.
Den første sykehusbygningen stod ferdig i 1895 og Aker Sygehus og Pleiehjem ble etablert. I 1910 ble Sinsen gård også kjøpt og innlemmet i sykehuset. Arkitekt Victor Nordan var aktiv i det kommende byggearbeidet. Det ble bygget paviljonger for tuberkulose, skarlagen og difteri.
Gårdsdriften var viktig for økonomien til sykehuset. Gårdsbyggene ble modernisert og nytt grisefjøs ble bygget. Sykehuset var på denne tiden nærmest selvforsynt på mat. Nytt byggetrinn kom i perioden 1919 til 1925. Spanskesyken medførte behov for ny epidemipaviljong. I 1924 ble det bygget er kirurgibygg. Det ble også etablert egen sykepleierutdanning på Aker.
I 1958 ble den godt synlige rondellen bygget ved hovedinngangen.
London Muslim Centre
London Muslim Centre (LMC) er et kultursenter og møtested for muslimer og ikkemuslimer i bydelen Tower Hamlets i London. Det åpnet 11. juni 2004, og ligger ved siden av East London Mosque.
Senteret har seks etasjer, som huser bl.a. et bibliotek, en muslimsk restaurant og kurslokaler, samt en muslimsk grunnskole, Adam Primary School.
Eksterne lenker
London Muslim Centre
Juzja
Juzja (russisk: Южа) ) er en by i Ivanovo oblast i Russland. Den ligger ved Vazalsjøen, 80 km sørøst for Ivanovo. Innbyggertall: 15 636 (folketelling 2002), 20 892 (folketelling 1989).
En bosetning på stedet til dagens Juzja har eksistert siden begynnelsen av 1400-tallet. Landsbyen Juzja ble første gang nevnt i 1628. Bystatus ble innvilget i 1925.
Grenadas flagg
Grenadas flagg ble tatt i bruk i 1974. De seks stjernene representerer de seks sognene på Grenada. Den største stjerna i midten representerer hovedstaden St. George's.
De seks sognene er:Saint Andrew, Saint David, Saint George, Saint John, Saint Mark og Saint Patrick.
Grenada har av og til blitt kalt «Krydderøya» på grunn av den store mengden krydder som blir dyrket her. Dette kommer også fram i flagget hvor symbolet på venstre side skal forestille en muskatplante. Muskat er en av de viktigste jordbruksproduktene på øya.
Fargekombinasjonen rød, gull og grønn er de tradisjonelle pan-afrikanske fargene, og skal representere Grenadas afrikanske identitet.
Klimaskepsis
Klimaskepsis er en samlebetegnelse for mistro til det vitenskapelige grunnlaget for påstandene om at klimaendringer som global oppvarming er menneskeskapt. Spesielt retter holdningen seg mot konklusjonene i rapportene fra FNs klimapanel (IPCC).
Representanter for et slikt syn kalles klimaskeptikere, eller i en mer negativt ladet form, klimafornektere. Tilsvarende bruker klimaskeptikere ofte begrepet klimahysterikere eller klimaalarmister for å betegne personer som i de anser for ukritisk å overdrive farene ved klimaendringer. Noen klimaskeptikere velger å kalle seg klimarealister. Klimaskepsis brukes også om skepsis til IPCCs forslag til miljøtiltak, siden slike tiltak vil være for dyre i forhold til gevinsten eller ha utilsiktede, negative virkninger.
Skepsis
Noen kretser, ofte utenfor klimatologien, avdramatiserer eller tilbakeviser sammenhengen mellom den globale oppvarmingen og den menneskelige aktiviteten. De fleste moderate klimaskeptikere aksepterer at det er en sammenheng mellom den globale oppvarmingen og menneskelige klimagassutslipp, men mener at effektene av mange av de konkrete klimapolitiske tiltakene som har blitt foreslått ikke vil stå i forhold til kostnadene, og at andre gode formål blir skadelidende. Den samme gruppen mener at utslippsreduksjoner i størrelsesorden 80 prosent innen 2050 vil være urealistisk å oppnå, all den tid FN legger til grunn at 18 prosent av de globale utslippene stammer fra landbruket. En påstand er at den registrerte temperaturøkningen kommer av at klimaet var spesielt kaldt i slutten av middelalderen da den lille istiden slo inn, og at senere temperaturøkninger representerer en normalisering i forhold til denne istiden. Andre påstander går på at effekten av CO2 er begrenset, og at det ikke er noen sterk positiv og monoton sammenheng mellom CO2 og de historiske temperaturene. Dette har klimaskeptikere begrunnet med at rekonstruksjoner fra istapper viser en 800 års forsinkelse i korrelasjonen mellom økt temperatur og økt CO2-nivå. Videre har man hatt perioder hvor CO2-nivået har økt, mens den globale middeltemperaturen har falt, noe som klimaskeptikerne hevder svekker den kausale sammenhengen. I det anerkjente tidsskriftet NewScientist tilbakevises imidlertid disse påstandene  som en del av de mange mytene som har oppstått i klimadebatten.
I kontrast til påstanden om konsensus, finner vi en lang liste av klimaforskere og andre forskere som har publisert arbeider som avviker helt eller delvis fra IPCCs antagelser om klima. Prominente klimaskeptikere inkluderer Syun-Ichi Akasofu, Claude Allègre, John Christy, Petr Chylek, William M. Gray , Craig D. Idso, Patrick Michaels, William Kininmonth, Richard Lindzen , Tad Murty, Garth Paltridge , Tim Patterson  , Fred Singer   , Roy Spencer , Hendrik Tennekes m.fl.
Flere forskere, deriblant Heinz Hug, Jack Barrett og David Bellamy har målt effekten av CO2 ved infrarød spektroskopi, og deres påstand er at en dobling av CO2-nivået leder til en varmeisolerende effekt på 0,012 grader i en atmosfære med 2,6 prosent vanndamp. IPCC legger til grunn en varmeisolerende effekt på 125–500 ganger over dette, og det er nettopp feedback-mekanismene og effekten av CO2 på klimaet som er stridens kjerne i klimadebatten.
Den sterkeste kritikken retter seg mot Michael Manns rekonstruksjon av historiske temperaturforhold, med bakgrunn i McIntyre og McKitricks undersøkelser. Klimaforskere tilbakeviser imidlertid kritikken av Manns forskningsresultat. Videre kritikk kom fra Richard Linzen og Yong-Sang Choi gjennom deres publikasjon «On the determination of climate feedbacks from ERBE data» fra 2009. Her ble det gjennomført målinger av satellittmålinger av både langbølget og kortbølget stråling til og fra Jorden, kombinert med målinger av havtemperaturene rundt tropene. Deres arbeid gikk på å finne ut hvor sterk klimafølsomheten i forhold til CO2 er. Deres målinger antydet en halv grad stigning av den globale middeltemperaturen ville bli resultatet av en dobling av mengden CO2 i atmosfæren. Dette står i strid med flere studier som foreslår at en dobling av CO2-nivået vil lede til en temperaturøkning på mellom 2 og 4,5 grader.
Globale holdninger
I industrialiserte land som bidrar til debatten omkring global oppvarming var det i 2010 fortsatt et befolkningsflertall som oppfatter den som en alvorlig trussel mot seg selv og den nærmeste familien. Men andelen for eksempel i Vest-Europa var sunket til 56 % fra 66 % i 2007–2008. I USA var denne utviklingen også merkbar, idet andelen falt fra 63 % til 53%. I 2016 var andelen imidlertid steget til 64%, det høyeste tallet siden 2008. I Afrika sør for Sahara, som er rammet av betydelige klimaendringer, var tendensen også stigende; det samme var tilfelle i Latin-Amerika, mens tendensen i Asia under ett var noe fallende. Globalt steg andelen av mennesker som var bekymret for innvirkningen på seg selv og familien ubetydelig, fra 41 % til 42 % i samme tidsperiode. Nedgangen i bekymring for klimaendringen kan skyldes at befolkningen generelt blir mindre opptatt av miljøspørsmål i økonomisk vanskelige tider.
En undersøkelse fra 2010 viste at bekymringen var størst i Sør-Korea (77%), Brasil (78%), Venezuela (80%), Ecuador (85%) og Hellas (87%).
Konsekvenser
En meningsmåling utført av Populus for BBC i 2010 viste at andelen av briter som ikke tror på global oppvarming hadde steget fra 15 % i november 2009 til 25 % i februar 2010. Andelen som mente at global oppvarming skjer og at mennesker er årsaken hadde falt fra 41 % til 26 %. De som mente at global oppvarming skjer, men at vi ikke vet årsaken hadde økt fra 32 % til 38 %.
En undersøkelse utført av Yale University i årsskiftet 2009-2010 viser at 57 % av amerikanere tror at global oppvarming skjer, et fall fra 71 % i 2008. Antallet som mente at global oppvarming var menneskeskapt hadde falt fra 57 % i 2008 til 47 % i 2010. Andelen som mente at det var mye uenighet blant forskere om hvorvidt global oppvarming skjer eller ikke hadde økt fra 33 % i 2008 til 40 % i 2010.
I februar 2010 sa Kjetil Rommetveit, forsker ved Senter for vitenskapsteori ved Universitetet i Bergen, at den kalde vinteren «har vært en gavepakke til klimaskeptikerne».
En landsdekkende undersøkelse av norske lærerstudenter gjennomført i 2017 viste at grad av tilknytning til oljevirksomhet ser ut til å tildels henge sammen med ikke bare grad av klimaskepsis, men og i hvilken grad disse tenker å prioritere klimaproblematikk i sin fremtidige undervisning.
Reaksjoner fra klimaforskere
255 medlemmer av The National Academy of Sciences i USA, inkludert elleve nobelprisvinnere skrev et åpent et brev som ble publisert i tidsskriftet Science, der de kritiserer klimaskeptikernes forsøk på å undergrave det vitenskapelige grunnlaget for konklusjonene rundt global oppvarming og dets årsaker.
Middagsfjellet (Bremanger)
Middagsfjellet er et fjell i Bremanger kommune, innerst i Vindspollen. Middagsfjellet kommer ned fra Magnhildskaret. Navnet kommer fra at når en arbeidet på gårdene og så på fjellet og sola sto midt på fjellet var det middag.
Belarus under Paralympiske vinterleker 2006
Belarus deltok med seks deltakere i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino, alle i nordiske grener.
Slaget ved Glen Trool
Slaget ved Glen Trool skjedde ved Glen Trool, i nærheten av Merrick, det høyeste fjellet i sørlige Skottland den 31. mars 1307. Robert Bruce ble forfulgt av en engelsk hæravdeling, la seg i bakhold og beseiret engelskmennene. Slaget, som var en mindre trefning, var viktig ved å være den første militære krigshandlingen som Robert Bruce var involvert i etter at han kom tilbake fra dekning et sted på de vestlige øyene. Glen Trool er en trang glen, dal, i den sørlige delen av Galloway. Dalen innrettet langs en øst-vest-akse og er flankert på begge sider av bratte stigninger, noe som gjør den ideell for et bakhold. Slagmarken er for tiden under forskning for å bli fortegnet og beskyttet av Historic Scotland under Scottish Historical Environment Policy av 2009.
Robert Bruce hadde blitt kronet som konge av Skottland etter å ha vært involvert i drapet på John Comyn («den røde») året før 1306. Comyn var en ledende rival, en langvarig fiende og en av de mektigste mennene i Skottland. Bruces krav på den skotske tronen førte til en langvarigkrig mellom kong Robert og kong Edvard I av England og hans skotske allierte klanene Comyn og MacDougall.
Bakgrunn
Etter at Robert Bruce ble katastrofalt beseiret i slaget ved Methven og Dalry måtte han flyktet som en rømling til Dunaverty og deretter overvintret et sted på de vestlige øyene i Skottland, nøyaktig hvor er uvisst. Vinteren var et lavmål for Bruce hvor kongeriket Skottland synes tapt. Broren Nigel Bruce ble tatt til fange ved Kildrummy Castle og henrettet. Hans kone, søstre og lille datter ble tatt til fange ved Tain og sendt i fangenskap til England.
På senvinteren 1307 var Bruce tilbake på fastlandet; han gikk i land ved Turnburry, men fikk et nytt kraftig tilbakeslag da brødrene Alexandre og Thomas Bruce ble tatt til fange i Galloway og henrettet. Da var det bare ham selv og broren Edward Bruce igjen av den store familien, foruten hans trofaste følgesvenner. Kong den engelske kongen jaget dem som om de var simple banditter.
Slaget
Kong Robert klarte å etablere en fast base i Ayrshire, men det var viktig at han gjorde framskritt mot fienden hvis hans sak skulle tiltrekke seg den ekstra støtten som var så åpenbart nødvendig. En tidlig suksess kom med et angrep på en engelsk leir på den østlige bredden av innsjøen Clatteringshaws Loch. De tok noen engelskmenn til fange, mens andre unnslapp. Det varslet fienden om hans nærvær. Edvards utsendte kommandant, Aymer de Valence, 2. jarl av Pembroke, mottok etterretning om at fienden hans hadd slått leir i nærheten av Glen Trool.
Engelskmennene samlet en kavaleritropp på opptil 1500 mann satte etter den skotske kongen for å uskadeliggjøre ham en gang for alle. Med kanskje 300 krigere til fots ble Bruce jaget på en hard fottur gjennom skoglandet, inn i dalen og oppover fjellsiden på sørsiden av Glen Trool. Dette var en vanskelig posisjon å nærme seg, for innsjøen tar opp det meste av dalen, med bare et smalt spor avgrenset av en bratt skråning. Nær midten presser bakken seg fram i et stupbratte landfeste. Valence sendte et angripende parti i forveien, av ukjent størrelse, kanskje i håp om å fange fienden uforberedt på omtrent samme måte som i slaget ved Methven. Denne gangen utnyttet imidlertid kong Robert terrenget effektivt og forberedte seg på et bakhold. Kong Robert sendte noen av mennene sine opp skråningen med ordre om å løsne med spaker og brekkjern så mange av de løsrevne granittblokkene de kunne.
Her besluttet han å slå tilbake. De la seg i bakhold og da engelskmennene red inn i dalen rullet skottene svære steiner nedover på dem og fulgte etter med en skur av piler. De engelsk kavaleristene ble slått tilbake og Robert Bruce kunne slippe unna uten at det var større tap for noen av partene. De engelske soldatene som ble drept i slaget ved Glen Trool ble begravet i flat mark på toppen av innsjøen, kjent som Soldier's Holm. Nederlaget til jarlen av Pembroke og hans 1500 tunge kavaleri for Bruce og hans 300 menn var et stort løft for den skotske moralen.
Trefningen var relativ liten, ingen avgjørende seier for Robert Bruce, men propagandaverdien var enorm. I Magnus Magnussons ord: «Bare det faktum at han rømte – og mange andre rømminger som Barbours krøniker – begynte å gi romantikk og troverdighet til kongen uten, foreløpig, ordentlig kongerike.» Pembroke fikk et truende brev fra kong Edvard etter at han ikke greide å fange Bruce ved Glen Trool som anklaget ham for å være sendrektig. Robert Bruce ikke bare overlevde, men fortsatte den påfølgende måneden å vinne betydelig mot en ydmyket Pembroke i slaget ved Loudoun Hill.
Bruces minnestein
Bruces minnestein er en stor granittblokk, formet som en knyttneve, minnes Robert Bruces seier i Glen Trool. Den står på toppen av en høyde på nordsiden av Loch Trool. I juni 1929 ved årsdagen for 600 år siden Bruce døde, var den plassert høyt over den nordlige kysten av Loch Trool. Her ble sagt, i henhold til legenden, hadde han kommandert bakholdet som skjede langs de bratte åssiden av innsjøen. Det fungerer også som et startsted for den utfordrende turen opp Merrick (843 meter), det høyeste fjellet i Sør-Skottland.
En minneplate i triumferende store bokstaver minnes trefningen som begynnelsen på uavhengighetskrigen mot England som endte med seieren i slaget ved Bannockburn i 1314.
Noe forvirrende er det faktisk to Bruce-steiner i det samme området. Rundt 15 km øst er det en annen Bruces stein ved Moss Raploch på kanten av Clatteringshaws Loch. Denne massive steinblokken minnes også den samme trefningen i 1307. Legende hevder at Robert Bruce hvilte mot denne steinen etter slaget. Minnesteinen ble presentert av jarlen av Mar og Kellie til National Trust for Scotland i 1932.
Ombudsmannen for sivile vernepliktige
Ombudsmannen for sivile vernepliktige var Stortingets ombudsmann for saker av tjenestelig karakter for personer som utførte, eller skulle utføre, sivil verneplikt. Sivil verneplikt ble opphevet i 2012.
Arequipa-Antofalla-skjoldet
Rio Apa-skjoldet, eller Arequipa-Antofalla-terranet, er et 1–2 milliarder år gammelt fragment (terran) som er koblet til et kraton (grunnfjellsskjold) i Sør-Amerika. Et terran er et fragment av en tektonisk plate som har løsnet og deretter kollidert og festet seg til en annen plate. Dette skjedde under Sunsas-fjellkjededanningen for 1 milliard år siden. Arequipa-Antofalla-skjoldet støtte da sammen med Amasonasskjoldet, som det henger sammen med.
Berggrunnen består mye av gneis, båndgneis, og ulike varianter av granitt, samt enkelte steder granodioritt og migmatitt.
London Metropolitan Archives
London Metropolitan Archives er hovedarkivet til Corporation of London.
Det ligger i Northampton Road 40 i Clerkenwell, like ved Family Records Centre og Society of Genealogists. Arkivet er det største tilhørende en lokal myndighet i Storbritannia, med dokumenter som går opptil 900 år tilbake. Det meste av materialet kommer fra det gamle Londons grevskapsråd og fra myndigheter i Middlesex.
Dokumentsamlingen
Arkivet inneholder følgende typer dokumenter:
Pedal steelgitar
Pedal-steelgitaren er en type elektrisk gitar med pedaler og knespaker, og som har egne bein og står på gulvet. Høyre fot brukes som oftest på en volumpedal, mens venstre fot brukes til å trykke ned én eller flere av pedalene. Knærne plasseres under gitarkassen, slik at en kan bevege på knespakene som henger under kassen ved å bevege knærne til høyre, venstre eller rett fram.
Strengene henger høyt over halsen på instrumentet. I stedet for å trykke strengene mot båndene, holder gitaristen et massivt metallstål (bar) ned på strengene. Stålet kan føres opp og ned langs strengene for å skape den karakteristiske «slidelyden». Ved å bruke pedalene og spakene endrer en strengenes tonehøyde.
Pedal-steelgitar spilles vanligvis med fingerplektere (picks).
Bombardier C20
Bombardier C20 er et t-banetog som benyttes på Stockholms tunnelbane. C20-vognene ble levert til Storstockholms Lokaltrafik i 270 eksemplarer (nr 2001-2270) i perioden 1997 – 2004 av tidligere Kalmar Verkstad, eiet av Adtranz, senere Bombardier Transportation. Ulikt tidligere vogntyper (C1-C15) er C20 en helt ny konstruksjon som ikke er mulig å kjøre i kombinasjon med tidligere vogntyper. Vognen er tredelt og betydelig lengre enn tidligere vogner – 46,5 meter. Vognen har kun fire boggier for å spare kostnader og vekt. Midtdelen har to boggier, mens endedelene har en hver. Endedelene er koblet sammen med den midtre delen via et såkalt semitrailer-ledd. Karosseriet er produsert i rustfritt stål i motsetning til tidligere versjoner som gjerne ruster.
C20 ble i markedsføringen omtalt som Vagn 2000 for å understreke at dette var fremtidens t-banetog. Alle C20-vogner har fått egne navn, som er blitt foreslått av privatpersoner. Mange av navnene har tilknytning til Stockholm på en eller annen måte, eksempelvis heter vogn nr 2001 Birger Jarl.
Nedenfor følger en sammenligning mellom den moderne C-20 vognen (leveransestart 1996) og den litt eldre C-23-vognen (leveransestart 1982). Sammenligningen er gjort med det maksimale antall vogner.
C20F
Det finnes en avvikende C20-vogn, som har fått benevnelsen C20F. Denna har vegger produsert i Komposittmateriale, en sandwichkonstruksjon bestående av en kjerne av "celleplast" dekt på begge sider med rustrfitt stål. Dette gjør veggene ekstremt tynne sammelignet med tradisjonell konstruksjon (25 mm istedenfor 100mm). Dermed ble vognen betydelig rommerligere på innsiden, uten ytre endringer. Utvendig avviker C20F imidlertid ved at den har flate istedenfor buede vegger. Vognen fikk også klimaanlegg både i førerhuset og passasjerdelen. Vognen har blitt tildelt serienummer 2000 med navnet Inkognito.
Sammenligning mellom C20 og C20F:
Francesco Squarcione
Francesco Squarcione (født 1397 i Padova, død 1468 i Padova) var en italiensk maler, lærer og antikvitetshandler og grunnlegger av Padovaskolen.
Helgi Felixson
Helgi Felixson eller Helgi Felixsson (født 1. juli 1956 i Reykjavík), er en islandsk/svensk, produsent, lydtekniker og filmregissør
Vasilij Maksimov
Vasilij Maksimovitsj Maksimov (russisk: Василий Максимович Максимов; født  i landsbyen Lopino nær Novaja Ladoga i Russland, død  i St. Petersburg) var en russisk kunstmaler, et fremstående medlem av Peredvizjniki-gruppen.
Bakgrunn
Maksimov ble født inn i en bondefamilie. Han ble tidlig foreldreløs, og arbeidet i et verksted hvor de fremstilte og solgte ikonmalerier. Her lærte han å male. I 1863 begynte han å studere ved Det keiserlige kunstakademiet i St. Petersburg.
Maler
Året etter ble han medlem av et kunstnerartell dannet av P.N. Krestonovtsev, etter eksempel fra Ivan Kramskoj. Kartellet eksisterte bare et år og ble så oppløst. Maksimov malte Sykt barn (1864) på den tiden, et bilde som akademiet belønnet med en gullmedalje.
Maksimov fullførte alle kursene ved akademiet på bare tre år. I 1865 avslo han (slik gruppen på 14 ledet av Ivan Kramskoj tidligere hadde gjort) å ta del i konkurransen til akademiets store gullmedalje. Han argumenterte med at han ikke trengte å studere utenlands (det var en del av prisen), han ville heller studere den russiske landsbyen. Etter at han hadde avlagt alle prøvene ved kunstakademiet flyttet han til landsbyen Sjubino i Tver-guvernementet. Der malte han bilder fra bondelivet, og tjente ellers til livets opphold som malerlærer i en høyadelsfamilie.
Bondemaler
Maksimovs maleri Bestemors fortellinger (1867) ble vist på en Peredvizjniki-utstilling, der det vant en pris og ble kjøpt av Pavel Tretjakov. I 1872 fikk han innpass i Peredvizjniki-gruppen, og ble raskt et av gruppens mest prominente medlemmer. Ilja Repin omtalte Maksimov som «den mest uknuselige steinen i fundamentet til peredvizhnechestvo». Maksimov malte mange bilder fra bondebefolkningens hverdag.
Malerier i den realistiske stilen var ikke lengre mote i Maksimovs senere leveår. Han fortsatte likevel med å male bilder som i all hovedsak hentet motiver fra bondelivet. Til disse fantes det knapt kjøpere, og kunstneren levde et liv i fattigdom og sykdom.
Han døde i St. Petersburg.
Isaak Levitan
Isaak Iljitsj Levitan (russisk: Исаак Ильич Левитан; født i nærheten av Kybartai i datidens Russland, død  i Moskva) var en russisk kunstmaler som videreførte sjangeren kalt stemningslandskap.
Oppvekst
Høsten 1873 startet Levitan ved Moskvas skole i maling, billedhogging og arkitektur, der den eldre broren Avel hadde begynt to år i forveien. Etter et år i kopieringsklassen ble Levitan overflyttet til naturalistklassen, og straks deretter over i landskapsklassen. Lærerne hans var malerne Aleksej Savrasov (som hadde størst innflytelse på han), Vasilij Perov og Vasilij Polenov.
Levitans mor døde i 1875, faren hadde vært alvorlig syk og døde et par år senere. Som en følge av sitt talent og sine prestasjoner, fikk Levitan et stipend som gjorde han i stand til å videreføre malerstudiene.
Landskapsmaler
I slutten av 1870-årene arbeidet Levitan ofte i nærheten av Moskva, og skapte sin særegne variant av stemningslandskap. Formen i disse maleriene og tilstanden i naturen er åndeliggjort og er å oppfatte som bærere av tilstanden i menneskesjelen. Det fremste uttrykket for dette er maleriet «Høstdag. Sokolnikij» (1879), som i 1880 ble kjøpt av kunstsamleren Pavel Tretjakov.
Våren 1884 var malerier av Levitan representert ved en vandreutstilling som Peredvizjniki-bevegelsen stod bak. Levitan ble medlem av Peredvizjniki-gruppen i 1891.
Sommeren 1890 reiste Levitan til Jurjevets og blant flere landskapsmaleri malte han «Utsikten fra Krivojoserskij-klosteret». Under oppholdet her la han planene for et av sine beste malerier, «Det stille klosteret». Fremstillingen av det stille klosteret, med trebruer som knytter det til verden utenom, er et uttrykk for kunstnerens åndelige refleksjoner.
Levitans verk avspeiler den lyriske sjarmen i det russiske landskapet. Bortsett fra et par unntak, malte Levitan aldri bylandskap. Han fant størst glede i poetiske steder i skogen og i myke, landlige utsyn. Karakteristisk for hans arbeid er stillferdig og nærmest melankolsk drømmeri i pastorale landskap, for en stor del fritt for menneskelig nærvær.
Eksempler på dette ser man i «Vladimirka» og «Kirkeklokker i kveldingen» (begge 1892), og «Evig hvile» (1894), som alle finnes i Tretjakovgalleriet. Selv om hans senere arbeid viser slektskap med impresjonismen, er fargebruken mer dempet enn hos impresjonistene. Billedsynet er også mer naturalistisk og poetisk, heller enn optisk eller vitenskapelig.
Annen kunstaktivitet
På 1880-tallet samarbeidet Levitan med blant annet forfatteren Anton Tsjekhov om det illustrerte magasinet "Moskva". Og han illustrerte bøker. Sammen med malerkollegaen Konstantin Korovin malte han i 1885-86 kulissene ved opera-oppsetningene på den privateide operaen til Savva Mamontov.
Tupperware
Tupperware er et varemerke for husholdningsartikler i plast.
Isaak Levitan
Siste leveår
Levitan ble innvalgt i Det keiserlige kunstakademi i 1897. Han bodde sine siste leveår i Tsjekhov-hjemmet på Krim. Til tross for at han var livsvarig syk, er de senere maleriene oftere enn tidligere preget av lyse fargetoner. Bildene er en lovprising av det fredstemte og vakre i russisk natur. Isaak Levitan etterlot seg mer enn tusen bilder, blant annet akvareller, pasteller, grafikk og illustrasjoner til bøker.
Tupperware
Historie
Varemerket Tupperware ble registrert av Earl Silas Tupper i 1947. I 1938 var hans Tupperware Plastics Company den første som tok i bruk polyeten i husholdningsvarer.
Isaak Levitan
Siste leveår
Levitan hadde hverken familie eller barn. Han ble gravlagt på den jødiske gravplassen Dorogomilovo. I august 1941 ble levningene hans flyttet til Novodevtsjij-gravplassen, ved siden av Tsjekhovs grav.
Tupperware
Historie
På slutten av 1940-tallet begynte selskapet med direktesalg. På homeparty kunne kundene få demonstrasjon av produktene og selv prøve dem. «The home party plan» viste seg å være vellykket.