cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stoppesopp
Stoppesopp brukes når klær skal stoppes, særlig gjelder det sokker eller strømper, men også til hull på gensere og andre plagg. Det er enklere å stoppe når området omkring hullet som skal stoppes, strekkes over «hatten» på soppen.
Det vanligste er at en stoppesopp er et dreid trestykke, formet som en sopp. Men i senere tid blir den også laget i andre materialer.
Moose Factory
Moose Factory er et samfunn med ca 2.500 innbyggere nær ved James Bay i nordre del av Ontario. Det begynte som Moose Fort (1673), og rundt om bosatte indianere fra stammen cree.
Stasjonen (faktoriet) ble etablert av Hudson's Bay Company. Dette var nest eldste handelsstasjon i Canada, og det første engelsktalende.
VM i bryting 1995
VM i bryting 1995 (verdensmesterskapet i bryting) ble arrangert i Atlanta, Moskva og Praha i 1995.
Segment (zoologi)
Segmenter er en måten enkelte dyregrupper er bygget opp. Både leddormer, leddyr og ryggstrengdyr er bygget opp som en serie mer eller mindre like kropssegmenter organisert langs dyrets lengdeakse.
Dannelse av segmenter
Segmenter dannes under fosterutviklingen som en serie blokker av mesoderm langs dyrets lengdeakse. Disse blokkene har et indre hulrom som blir til den sekundære kroppshulen hos det voksne dyret. Alle segmenterte dyr er eucoelomater med fullt utviklet kroppshule, og hos de fleste er også kroppshulen i noen grad segmentert.
Selve dannelsen av segmenter er regulert av hox-genene, og skjer på grunnlag av signalstoffer under fosterutviklingen. Hos virveldyr skjer segmentering bakfra og framover, ved at enkelte gener skrus av og på med jevne intervaller samtidig som modningen av mesodermen beveger seg framover. Mange a de samme genene ser ut til å være involvert i dannelsen av segmenter hos edderkopper og skolopendere, men den samme forflyttingen av segmenteringsprosessen bakfra og forover er ikke observert.
Leddormer
Hos leddormer som meitemark er segmenteringen lett å se. Hvert segment har foruten sin bit av tarmen og aorta også et ganglion og et par nefroner. Segmentet er lukket fra segmentene på hver side ved en vegg av mesoderm, slik at hvert segment i noen grad er uavhengig av resten av dyret. Rundt hvert segment er det muskler både i lengderetningen og muskelbånd rundt midtaksen, slik at metemarken kan gjøre hvert segment langt og tynt eller kort og tykt uavhengig av segmentet ved siden av.
Snabelormer har tradisjonelt vært sett på som helt usegmenterte, men nyere forskning viser at disse trolig er leddormer der segmeneringen er helt forsvunnet.
Leddyr
Insekter har 15 segmenter i kroppen like etter klekking, under utviklingen vokser noen av segmentene sammen og danner kroppsavsnitt, eller tagma. Det kjønnsmodne insektet (imago) har tre slike tagma, hodet, brystet og bakkroppen. Disse kroppsavsnittene kan være helt sammenvokst eller de kan være bevegelige. Bryststykket (thorax) hos insekter er sammenvokst til en ubevegelig enhet, men består av opprinnelig av tre segment. På hvert av de tre segmentene finnes et par bein, og på det midterste og det bakerste segmentet finnes vingene. Bakkroppen derimot, består av mange segment, som vanligvis er ganske bevegelige.
Kroppen hos edderkopper har også mange segment, men disse er lite synlig og bevegelige, de er godt sammenvokst og danner to tagma, en forkropp og en bakkropp. Tusenbein og skolopendere har derimot lett synlige segment, ofte er de ganske likeformige.
Ryggstrengdyr
Alle ryggstrengdyr er bygget opp av en serie somitter som dannes langs ryggstrengen under fosterutviklingen. Særlig tydelig er segmenteringen hos lansettfisk. Hos virveldyr er segmenteringen mindre tydelig, men kan sees i for eksempel ryggraden, som består av en serie mer eller mindre identiske elementer langs midtaksen. Hvert segment har et eget par utløpere fra sentralnervesystemet. Hos voksne sekkdyr er segmeneringen helt skjult.
Segmentering i andre dyregrupper
. Hos flere andre rekker er noen av organsystemene segmenterte, men segmenteringen er ikke like gjennomgripende som hos leddormer, leddyr og ryggstrengdyr.
Både fløyelsormer og bjørnedyr er slektninger av leddyrene, men segmentene dannes bare i kroppshulen og enkelte av de indre organene. Segmenteringen er ikke like tydelige som hos leddyr grunnet den manglende harde ytterhuden hos disse gruppene. Også bløtdyr har en segmentert anatomi, men segmenteringen er i stor grad undertrykt og ikke synlige i det voksne dyret hos muslinger og blekkspruter, men kan sees i arrangeringen av gjeller og enkelte andre indre organer hos primitive snegler. Segmenteringen her gjelder bare organsystemene, ikke de ytre delene av dyret. Det eneste unntaket er ryggskjoldet hos leddsnegler. Et tilsvarende fenomen finnes hos en del flatormer, der gonader og nervesystemet er tydelig segmentert, mens resten av dyret ikke er det.
Hemichordater er slektninger av ryggstrengdyrene, men mangler selve ryggstrengen. De har kroppen delt i tre segmenter, og mangler serien med etterfølgende relativt like segmenter slik de finnes hos ryggstrengdyrene.
Rehaset Mehari
Rehaset Mehari (født 5. mars 1989) er en eritreisk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 59 i maratonløpet.
Vitenskapsåret 1535
Vitenskapsåret 1535 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1535.
Maria Larsson (ishockeyspiller)
Maria Linda Larsson (født 18. februar 1979), svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2002 i Salt Lake City.
Larsson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada og USA. De tapte semifinalen med 0-4 til USA men vant bronsefinalen over Finland med 2-1.
Mai tai
Mai tai er en romdrink av typen cocktail. Den ble skapt av bartenderen Victor «Trader Vic» Bergeron på hans restaurant i Oakland i 1944. Han serverte den til sine venner Ham og Carrie Guild fra Tahiti. Carrie skal ha utropt «Maita'i more ae» da hun smakte drinken, som betyr omtrent «Ikke av denne verden, verdensbest».
Originaloppskriften inneholdt en 17-årig jamaicansk rom (J. Wray & Nephew), fersk lime, Holland DeKuyper Orange Curaçao, Trader Vic's Rock Candy Syrup, et grann French Garier Orgeat og knust is.
Drinken fikk stor suksess på Bergerons bar Trader Vic's i California og Seattle. Videre spredning fikk den da den ble innført på Hawaii i 1953 og på cruiseskipet American Presidents Lines i 1954.
Brian Reynolds
Brian Reynolds er en amerikansk videospilldesigner som lager nett-spill for blant annet Android og Facebook. Reynolds har vært designer hos SecretNewCo, Zynga, Big Huge Games, Firaxis Games, og MicroProse, og er styreformann i foreningen International Game Developers Association. Han har grunnlagt, eller vært med å grullegge tre spillselskaper, SecretNewCo, Big Huge Games, og Firaxis Games. Reynolds har gjort seg bemerket som designer av Civilization II, Sid Meier's Alpha Centauri, Rise of Nations og FrontierVille.
Bakgrunn
Reynolds er født i 1967 og gikk på «Randolph School» i Huntsville, Alabama fra 1981 til 1985. I 1981 laget han sitt første spill, «Quest 1» som ble utgitt av bladet «SoftSide» i august-nummeret. Etter videregående studerte han filosofi og europeisk historie ved Sewanee-The University of the South (1987–1990). I 1990 begynte på en mastergrad i filosofi ved University of California, Berkeley, men mistrivdes og satset i stedet på en jobb innen programmering.
Karriere
Reynolds startet karrieren i MicroProse som programmerer for eventyrspill, og bidro første gang på spillet «Rex Nebular and the Cosmic Gender Bender». I MicroProse samarbeidet han med Sid Meier, og sammen laget de Colonization som kom i 1994. Reynolds fikk hovedansvaret for den første oppfølgeren til Sid Meier's Civilization, Civilization II, som ble en stor suksess.
Reynolds og Meier forlot MicroProse og grunnla Firaxis Games sammen med Jeff Briggs, og Reynolds bidro på Sid Meier's Gettysburg som kom i 1997 og deretter Sid Meier's Alpha Centauri fra 1998. I 2000 forlot Reynolds Firaxis og ble styreformann i Big Huge Games. I 2009 opphørte Big Huge Games som følge av nedleggelsen av morselskapet «38 Studios», og Reynolds gikk til jobben som «sjefs spillutvikler» hos Zynga. I 2013 grunnla veteranene fra Big Huge Games «SecretNewCo». De kjøpte tilbake rettighetene til navnet «Big Huge Games» og begynte å lage mobilspill.
Spill
Reynolds har ledet utviklingen, eller på andre måter bidratt på flere suksessrike videospill.
Cyardium
Cyardium er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, sylindriske, matt gråbrunlige trebukker. Oversiden er kraftig punktert. Antennene er kortere enn kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner. Dekkvingene er jevnbrede.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Vest-Malaysia i vest til Java i øst.
Jeff Bradstreet
James Jeffrey Bradstreet (født 6. juli 1954 i Rutherford County i Nord-Carolina i USA, død 19. juni 2015) kjent som Jeff Bradstreet, var en amerikansk lege, homøopat og predikant.
Bradstreet fikk sin legelisens i 1984 etter å ha tatt sin utdannelse ved University of South Florida. Han drev International Child Development Resource Center i Florida, medisinpraksis i Georgia og en homøopatisk klinikk i Arizona. Han underviste også i nevrovitenskap og om barns utvikling ved Southwest College of Naturopathic Medicine.
I 1994 fikk Bradstreet en sønn som senere viste seg å være autist. Han mente da at denne tilstanden var utløst av en kvikksølvforbindelse i en vaksine gutten fikk da han var 15 måneder gammel. Senere har han publisert rapporter hvor han hevder en sammenheng mellom kvikksølvforgiftning og autisme, en hypotese som avvises av det vitenskapelige miljø. Han mottok også kritikk for å ha prøvd å behandle autistiske barn med kelatterapi.
I juni 2015 ble Bradstreets klinikk i Georgia gjennomsøkt av agenter fra Food and Drug Administration på jakt etter bevis for ulovlig virksomhet. Få dager senere ble han funnet død etter det som ble betraktet som et selvmord.
Chemsakiellus
Chemsakiellus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor (ca. 13 millimeter), kraftig, gråaktig trebukk. Arten kjennes lett på at pronotum og dekkvingene har lysrosa tegninger. Antennene er betydelig lengre enn kroppen, pronotum nærmest rektangulært med en liten knøl på hver side.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Wang Jiali
Wang Jiali (født 1. februar 1986) er en kinesisk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 58 i maratonløpet.
Betzy Akersloot-Berg
Betzy Akersloot-Berg også Betzy Rezora Berg (født 16. desember 1850 i Aurskog, død 18. desember 1922 i Vlieland i Nederland ) var en norsk-nederlandsk maler.
Familie og oppvekst
Hun var datter av Caspar Berg (1828–1914) og Bærtha Nordbye (1829–1912), og født inn i et tradisjonelt bondemiljø i Aurskog i Akershus. Hennes far hadde tatt et utradisjonelt valg og blitt forretningsmann. Noen år etter Betzys fødsel flyttet familien til Christiania, hvor hun vokste opp.
Kunstner
Da hun returnerte til Christiania begynte hun å ta undervisning ved Den kgl. Tegneskole og fikk opplæring av arkitekt Wilhelm von Hanno. Hun kopierte under Peder Cappelen Thurmann, fikk en kort periode opplæring hos Frits Thaulow inntil hun fikk plass som elev hos Otto Sinding. I stor grad malte hun i tillegg på egen hånd, direkte etter naturen.
Da Sinding flyttet til München fulgte hun etter og fortsatte å male hos han. Under en studiereise til Wien fikk hun se bilder av marinemaleren Hendrik Willem Mesdag, en nederlandsk maler og ved en tilfeldighet møtte hun han og familien i 1885. Møtet medførte at hun flyttet til Nederland og malte hos ham.
I 1893 giftet hun seg med visekonsul Gooswenius Gerardus Akersloot og tre år senere kjøpte ekteparet «Tromp's Huys» på øya Vlieland hvor de ble boende resten av livet. Huset er i dag museum og stiller ut malerier av Akersloot-Berg.
I mange år reiste Akersloot-Berg og ektefellen til Norge en gang i året hvor hun malte langs hele kysten. Hun skildret havet i all slags vær.
Gallerier og museer
I tillegg til på Museum Tromp's Huys, som er opprettet i Betzy Akersloot-Bergs og ektemannens bolig på Vlieland, finnes kunsten hennes i flere samlinger; ved Nasjonalgalleriet i Oslo, Stavanger faste galleri, Nordnorsk Kunstmuseum, Nasjonalmuséet i Stockholm, Helge Væringsaasens samling på Glomdalsmuseet i Elverum, og i Frans Hals Museum i Haarlem.
Bøker
Betzy Akersloot-Berg er omtalt i Anne Wichstrøms bok Kvinneliv, kunstnerliv : kvinnelige malere i Norge før 1900 og i 1997 skrev Brit Bell sin hovedoppgave med tittelen Betzy Rezora Akersloot-Berg (1850-1922) : kvinne og kunstner.
Kristina Bergstrand
Margit Anna Kristina Bergstrand (født 4. oktober 1963 i Stockholm), svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.
Bergstrand vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada og USA. De tapte semifinalen med 0-4 til USA, men vant bronsefinalen over Finland med 2-1.
Kjøttallergi
Kjøttallergi kan vise til:
Allround-VM på skøyter 1981, kvinner
Allround-VM på skøyter 1981, kvinner ble arrangert på Gaétan Boucher Oval i Sainte-Foy, Canada den 6. og 7. februar 1981.
Natalja Petrusiova fra Sovjetunionen ble verdensmester.
Josefin Pettersson
Josefin Kristin Pettersson (født 13. januar 1984), svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2002 i Salt Lake City.
Pettersson vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada og USA. De tapte semifinalen med 0-4 til USA men vant bronsefinalen over Finland med 2-1.
Metanomus
Metanomus er en slekt av biller som hører til familien smellere (Elateridae).
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, blanke, gulbrune smellere. Oversiden er fint, kort hårete. Hodet er kort og bredt, med små fasettøyne. Antennene er lange og trådformede. Brystskjoldet (pronotum) er rundet, omtrent så langt som bredt, sidekantene litt innsvungne bak, med skrått utstikkende bakhjørner. Dekkvingene er langsmale, omtrent så brede som brystskjoldet, med tydelige lengdestriper.
Utbredelse
Slekten er utbredt i nordlige skoger i den palearktiske sone (to arter) og Nord-Amerika (tre arter).
Mimochaeriesthes
Mimochariesthes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sentral-Afrika.
Verdensmesterskapet i futsal
Verdensmesterskapet i futsal er en internasjonal konkurranse i futsal, og som arrangeres hvert fjerde år av FIFA.
Ann-Louise Edstrand
Ann-Louise Carina Edstrand (født 25. april 1975 i Örnsköldsvik), svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano, 2002 i Salt Lake City og 2006 i Torino.
Edstrand vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada og USA. De tapte semifinalen med 0-4 til USA men vant bronsefinalen over Finland med 2-1.
4. serierunde i Tippeligaen 2016
4. serierunde i Tippeligaen 2016 startet fredag 8. april klokken 1900 og siste kampen ble spilt søndag 10. april klokken 20:00
Kampfakta
'''Fredag 8. april 2016'''
'''Lørdag 9. april 2016''' <div id="Lillestrøm v Sarpsborg 08">
<div id="Stabæk v Vålerenga">
'''Søndag 10. april 2016''' <div id="Brann v Bodø/Glimt">
<div id="Tromsø v Strømsgodset">
Liste over kulturminner i Råde
Liste over kulturminner i Råde er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Råde. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk 1999
Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk 1999 for senior ble arrangert 1. mai 1999, i Kristiansand i Norge. Dette mesterskapet var for landslag, ikke for klubblag.
Konkurranseformen var Euroteam (tilsvarende dagens TeamGym), slik at det konkurreres sammenlagt i frittstående, tumbling og trampett.
Friidrett under Sommer-OL 2012
Friidrett under Sommer-OL 2012 ble arrangert på Olympiastadion i London. Konkurransene fant sted mellom 3. og 13. august 2012. Konkurranseprogrammet var identisk som i Sommer-OL 2008.
Rayman
Rayman er en videospillserie av Ubisoft som først ble utgitt 1995. Navnet er samtidig navnet på hovedfiguren i spillene.
Drømmen om gull
Drømmen om gull (engelsk: Dreamtime Duck of the Never-Never) er en Disney-tegneseriehistorie skrevet og tegnet av Don Rosa. Første opptreden var i Uncle Scrooge i 1993. Dette er kapittel 7 i Skrue McDucks liv og levnet. Historiens tidsrom er: 1896
Handling
Siden Skrue ikke fant noe gull i Afrika, er han nå i Australia. Der reddet han en eldre prest fra en røver som ville ha sekken hans. Presten blir veldig takknemlig, og fører Skrue til de hellige hulene, som man kan lese drømmer i. Først gjør presten en del av det tradisjonelle ritualet, og merker av hånden ved og ta gul farge i munnen, og sprute det ut igjen på håden.
Presten leser hva som kommer til å skje med Skrue på en merkelig måte; Villhunden Kakadu stjeler krokodillens egg(Opalen), og nebbdyret forfølger han, mens Irma den svarte kakaduen sender vannuhyret Bunyip etter egg tyven, som jager hunden, og nebbdyret finner det hellige egget, men mister sin første fødte i striden, altså lykketiøringen. Men så blir bildet uklart. Plutselig får Skrue øye på en OPAL, så stor som en melon!
Men så kommer røveren som Skrue reddet presten fra og stjeler den. Dermed tar han, og lykketiøringen til onkel Skrue! Det er litt vanskelig å komme seg opp av hulen, det er bare en vei ut, nemmelig opp.
Skrue har opalen der nede, og røveren sier at han skal dra de opp med tauet vis han får opalen. Selvfølgelig, ikke overraskende når han får Opalen kaster han tauet ned, så de ikke kommer seg opp. Men så kommer det en struts, og Skrue kaster tauet rundt halsen på den, og blir dratt opp. Han hjelper vennen sin, Jabbi. [Presten]
Så jakter han på tyven hele natten. Til slutt finner Skrue tyven og binder han fast på kamelen. Men underveis kastet tyven lykketiøringen, og det vet ikke Skrue, så han drar. Plutselig, rett bak han, kommer det en forvokst flodbølge! Kamelen løper med tyven på ryggen, men Skrue faller av. Han er omringet av vann, men redder seg ved å hoppe ned i åpningen til hulen, hvor han blir hele natten.
Om morgenen kryper han ut og merkelig nok lar han Opalen være igjen. Så møter han vennen sin Jabbi igjen. Skrue er trist som har mistet lykketiøringen sin, den første mynten han tjente. Jabbi sier at det er Skrue som er Nebbdyret, som mistet sin første fødte. Det stemmer etter drømmen. Ørkenrøveren var villhunden, Skyene som forårsaket flodbølgen var de svarte kakaduene. Og lykketiøringen til Skrue er funnet av Djuway, fuglen som pynter redet sitt med skinnende gjenstander. Skrue blir overlykkelig, og nå skal han dra til Yukon! Etter Skrue dro, ser Jabbi en tegning av Skrue, en gullklump, pengebingen, Donald, Ole Dole og Doffen…
Barks-kjennetegn
- "Spøkelsesbyen" (DD nr. 31/1960)
- "oppgjør i Bløff" (DD nr. 52-2/1996-1997)
- "Gull-feber på månen" (DD nr. 18-19/1965)
VM i banesykling 2018
VM i banesykling 2018 ble arrangert i Apeldoorn i Nederland fra 29. februar til 4. mars 2018.
Erobringen av Gibraltar
Prins George av Hessen-Darmstadt representerte Habsburg i regionen. I juni 1704 mislyktes prinsen og admiral George Rooke, kommandanten til den største allierte flåten å ta Barcelona for «Karl III». Rooke unngikk så presset fra sine allierte om å gjøre et nytt forsøk på å ta Cádiz. For å kompensere for mangelen på suksess avgjorde de allierte kommandantene å gjøre et forsøk på å erobre Gibraltar, en liten by på den spanske sørkysten. Etter kraftig bombardement og etter at britiske og nederlandske marinesoldater og sjømenn gikk i land, overga guvernør Diego de Salinas Gibraltar og den lille garnisonen den 3. august. Tre dager senere gikk prins Georg inn i byen for Karl III. I tilfelle Karl III kom til å mislykkes i å avsette Filip V som konge av Spania, skulle Gibraltar formelt avstås til Storbritannia med vilkårene i Utrecht-traktaten i 1713. Den dag i dag er Gibraltar fremdeles en del av Storbritannia.
Bakgrunn
Ved starten på den spanske arvefølgekrigen var Portugal nominelt en alliert av Bourbon: Frankrike under Ludvig XIV og Spania under barnebarnet hans, Filip V. Selv om Portugal ikke var krigførende, var havnene stengt for fiendene til Bourbon-maktene - hovedsakelig fartøy fra England og De forente Nederlanda. Men etter den engelsk-nederlandske seieren i Vigobukta i 1702 ble Storalliansen den dominerende marinemakten. De hadde nå mulighetene til å blokkere matforsyninger og handelen (særlig gull fra Brasil) til Portugal, og det var ikke vanskelig for de allierte diplomatene å få kong Peter II til å signere Methuentraktaten i mai 1703 og bli med i alliansen. Så snart Peter II hadde tatt et standpunkt i krigen, fikk de allierte tilgang til de portugisiske havnene, særlige havnen i Lisboa. Til gjengjeld fikk Peter II militær og finansiell støtte og territorialkrav i Spania. Han ba også de allierte om å sende den yngre sønnen til keiser Leopold I, Karl – de alliertes Habsburg-kandidat til den spanske tronen - til Lisboa for å vise at de mente alvor med støtten sin. Karl, kjent som Karl III av Spania av støttespillerne sine, kom den unge pretendenten til Lisboa – via London – med flåten til George Rooke den 7. mars 1704, til stor jubel.
Bortsett fra det mislykkede allierte forsøket på å ta Cádiz i 1702, og det påfølgende angrepet på den spanske sølvflåten i Vigobukta, hadde krigen så langt vært begrenset til Nederlandene og Italia. Da Portugal endret troskap, flyttet krigen seg mot Spania. I mai 1704 fikk hoffet i Lisboa mendlinger om at franske og spanske soldater hadde krysset grensen til Portugal. Denne arméen på om lag 26 000 mann under Filip V og Hertugen av Berwick vant flere seire ved grensen: Salvaterra falt den 8. mai, Penha Garcia den 11. mai, Filip V overvåket personlige fallet til Castelo Branco den 23. mai, og T'Serclaes erobret Portalegre den 8. juni. Men med mangel på forsyninger gjorde den kommende sommervarmen det umulig å fortsette felttoget, og Filip V reiste tilbake til Madrid den 16. juli til en heltemottakelse. Varmen påvirket derimot ikke krigen til sjøs, hvor de allierte var sterkest.
Opptakten
Med Lisboa som en improvisert base, la den engelsk-nederlandske flåten til admiral Rooke ut mot Middelhavet i mai 1704. Etter å ha sett at flåten til Levant kom seg trygt gjennom Gibraltarstredet la Rooke på vei mot Nice for å komme i kontakt med Victor Amadeus II, hertugen av Savoie. De allierte hadde planlagt et sjøangrep på den franske basen i Toulon i samarbeid med arméen fra Savoie og opprørere fra Cévennes, men Amadeus var opptatt med å forsvare hovedstaden Torino fra de franske styrker.Toulon-ekspedisjonen ble derfor skrinlagt og Rooke seilte mot den katalanske hovedstaden, Barcelona.
Med Rooke var også prins George av Hessen-Darmstadt som hadde blitt populær hos katalanerne som sin guvernøren mot slutten av Niårskrigen. Prinsen var den største eksponenten for Barcelonaplanen. Han hadde vært i kontakt med dissidenter i Catalona og håpet på at synet av flåten ville oppmuntre dem til å støtte Karl III. Den 30. mai, under dekning av kanonild fra skipene gikk prins Georg i land med 1 200 engelske og 400 nederlandske marinesoldater, men guvernøren i Barcelona, Don Francisco de Velasco, klarte å holde de misfornøyde innbyggerne i byen rolig og tilhengerne til Filip V var i beredskap. I tillegg var dissidentene rasende over størrelsen til den allierte styrken og hadde ventet at Karl III selv skulle være med. Et ultimatum for Velesco om å overgi seg ble ignorert, og planene om et opprør innenfor bymurene skjedde heller ikke. Rooke fryktet et angrep fra en fransk skvadron, og ville dra derfra. Prins Georg kunne gjøre lite annet enn å be de lokale tilhengerne sine - tusen i alt - om å spre seg og gå til hjemmene sine. Marinesoldatene gikk ombord den 1. juni uten tap.
Samtidig var comte de Toulouse, en av de uekte barna til Ludvig XIV på vei mot Gibraltarstredet med flåten fra Brest. Meldinger fra Lisboa om de franske bevegelsene nådde Rooke den 5. juni. Han ønsket å hindre at flåtene i Toulon og Brest slo seg sammen og Rooke valgte å risikere et slag. På grunn av tilgrodd bunn på de engelsk-nederlandske skipene, kom den raskere franske flåten seg unna Rooke og nådde trygt frem til Toulon. Toulouse ble så kommandant for den store franske flåten, kjent som den franske storflåten. Rooke kunne ikke våge seg nær festningene i Toulon eller risikere et angrep fra en større styrke så langt borte fra en tilfluktshavn, så han seilte derfor tilbake mot Gibraltarstredet hvor han møtte en engelsk skvadron under Cloudesley Shovell. De allierte hadde da om lag en like stor flåte som de franske. Rooke møtte Shovell den 27. juni utenfor Lagos. Peter II og 'Karl III’ sendte melding fra Lisboa om at de ønsket et nytt forsøk på å ta Cádiz. Methuen mente at stedet nå var uten garnison og lett å ta, men admiralene i flåten var fremdeles skeptiske, særlig siden de nå ikke hadde den samme styrke som de hadde under det mislykkede forsøket to år tidligere. Cádiz var derimot ikke det eneste mulige målet. Mens den allierte flåten lå utenfor Tetuan ved Berberkysten, diskuterte et krigsråd ombord flaggskipet til Rooke at de trengte å få de to kongene enige og redde sitt eget rykte. Den 28. juli vurderte de allierte kommandantene forslaget til prins George, nå øverstkommanderende for de allierte styrkene på halvøya, om et angrep på Gibraltar.
Idéen om å ta Gibraltar var gammel og godt kjent. «Klippen» hadde hatt oppmerksomheten til Oliver Cromwell, og senere ønsket ministrene til Vilhelm III og dronning Anne Gibraltar for England. Maurerne hadde tidligere vist interesse for klippen og bygd festningsverk der med en borg som nå lå i ruiner. Keiser Karl V hadde bygd ut festningsverkene, men den umiddelbare operasjonelle fordelen var liten. Gibraltar hadde liten handel og ankeringsplassene var ubeskyttede. Det var ikke på dette tidspunktet snakk om å basere en flåte der.
Slaget
Flåten heiste seil i Tetuan den 30. juli. Den 1. august seilte Rooke med HMS «Royal Katherine» til innløpet av bukten, mens skvadronen til admiral George Byng (16 engelske skip under Byng og seks nederlandske skip under kontreadmiral Paulus van der Dussen) ankret opp i bukten, og la seg til innenfor forsvarslinjen fra den gamle til den nye moloen. Krigsrådet avgjorde at prins Georg skulle gå i land med 1 800 engelske og nederlandske marinesoldater på eidet under dekning av bombardement fra skipene. Marinesoldatene gikk i land innerst i bukten, møtte bare motstand fra et lite kavaleri. De stengte adgangen fra Gibraltar til fastlandet, mens fienden på de nærliggende åsene ble spredt av ild fra to skip som lå beskyttet øst for klippe.
Prins Georg kalte til seg guvernøren, Don Diego de Salinas for at han skulle overgi seg i navnet til Karl III. Han nektet, og garnisonen ga støtten sin til Filip V. Selv om guvernøren var fast bestemt på å stå imot, visste han at han ikke hadde midler til å klare dette. Han hadde tidligere bedt om forsterkinger og forsyninger, men ikke fått det ennå. Ifølge ham selv hadde Don Diego ikke mer enn 56 mann og av disse var 30 ikke i tjeneste, i tillegg til et par hundre sivile militssoldater som var i så dårlig forfatning at før den allierte flåten nådde frem hadde de begynt å stikke av. I tillegg hadde han 100 kanoner av forskjellige slag, men bare få var i en slik forfatning at de kunne benyttes. Heller Ikke hadde han nok folk til å bemanne dem.
Den 2. august gikk med til forberedelser. Don Diego, som ifølge Trevelyan var forberedt til «å dø som en gentleman», sendte et negativ svar tilbake på å overgi seg. Skvadronen til Byng forhalte seg selv langs sjøsiden så nær som dybden tillot det og kaptein Jumper førte HMS «Lenox» innenfor muskettildavstand fra den nye moloen. Disse operasjonene ble utført i blikkstillhet, og ble ikke hindret av annet enn noen få skudd fra det spanske batteriet. Ved midnatt ledet kaptein Edward Whitaker på HMS «Dorsetshire» en avdeling mot et fransk kaperskip som lå ankret opp ved den gamle moloen og som hadde skutt mot marinesoldatene på eidet. Om lag kl. 05:00 dagen etter, den 3. august, begynte skvadronen til Byng på 22 skip for alvor å skyte mot murene og festningene. Det ble avfyrt titusenvis av granater under angrepet. Den faktiske skaden var derimot liten i forhold til mengdene som ble avfyrt, men siden det var mulig at den franske flåten kunne komme når som helst, gjorde de jobben så raskt som mulig. Kaptein Whitaker var adjutant for Byng og bar instruksjonene hans fra skip til skip, inkludert den siste ordren om å stoppe skytingen seks timer etter den hadde startet. . Da røyken lettet kunne kaptein Jumper fra den sydlige enden av linjen se den nye moloen og fortet som lå ved landfast på land. Forsvarerne i fortet så ut til å ha flyktet, og Whitaker og Jumper var enige i at landgangen der kunne skje ubesværet. Rooke ga tillatelse til angrepet og en flotilje av robåter kom seg raskt mot den nye moloen.
Landgang
Da de allierte forberedte seg for angrepet sitt, anmodet prester, kvinner og barn som hadde søkt tilflukt i kapellet på Europaneset på sørenden av halvøya om å vende tilbake til hjemmene sine i byen. Et engelsk skip avfyrte et varselskudd foran den sivile kolonnen for tvinge dem bort i trygghet, men skuddet ble mistolket av resten av flåten som et signal om å gjenoppta ilden, og bombardementet startet på nytt. Under dekning fra kanonilden gjorde soldatene på land arbeidet sitt.
De fremste sjømennene klatret inn i det ubeskyttede fortet ved den nye moloen, men en ulykke eller en felle gjorde at magasinet i fortet eksploderte. Noen av mannskapet fyrte av geværild, og ifølge Trevelyan, hadde de glemt at det kunne være et kruttmagasinet i fortet. Uansett hva som var årsaken til eksplosjonen, mistet de allierte mellom 100 og 200 mann. Etter et øyeblikk med panikk, fordi de overlevende fryktet at fienden hadde lagt en felle for dem, skyndte de seg til båtene, samtidig som kaptein Whitaker kom med forsterkinger. Landgangen fikk støtte av flere katalanske frivillige, og et sted i Gibraltar, Catalanbukta, er oppkalt etter dem. Noen få minutter senere var angrepstyrken klar og fortsatte nordover til de forlatte vollene på sjøsiden mot Gibraltar. Da de kom frem til sørmuren i byen, stoppet Whitaker soldatene og heiste unionsflagget på en bastion ved kysten. Byng kom nå på land med flere hundre sjømenn. Byen ble nå inntatt av Byng i sør og marinesoldatene til prins Georg fra nord. Don Diego så at alt nå var tapt og gikk med på vilkårene som garanterte for livene og eiendommene til de som var i hans varetekt. Under kapituleringen ble franskmenn tatt som fanger, mens spanjolene som sverge troskap til Karl III som konge av Spania fikk være i byen og beholde eiendommene sine. Bortsett fra noen få familier, valgte spanjolene å reise inn til fastlandet, hvor de kort tid senere grunnla byen San Roque i nærheten av det gamle hjemmene sine.
Ettervirkning
De fleste av innbyggerne valgte å forlate Gibraltar fordi prestene deres lovet de at byen snart ville bli gjenerobret. De ble også overtalt av de allierte som plyndret hjemmene deres. Rooke husket plyndringen ved Cádiz, men kunne ikke hindre at det samme skjedde ved Gibraltar. Skattene ved Europa-heiligdomen ble tatt og alle kirkene bortsett fra en ble plyndret, i tillegg til privathus. Oppførselen til de allierte forårsaket sinne i Spania, og igjen mistet østerrikerne sjansen til å vinne støtte hos folket i Andalucía. Prins Georg var den første som klaget, og fornærmet Byng som hadde ledet kampene og som igjen la skylden på prinsen og de få spanske eller katalanske støttespillerne hans. Rooke klaget i et brev hjem at spanjolene var så rasende på de allierte at de behandlet fangene de tok like barbarisk som maurerne hadde gjort.
Erobringen av Gibraltar ble derimot regnet som en stor bragd i Lisboa og av alle handelsinteressene i Middelhavet. En måned etter erobringen beskrev statssekretær Sir Charles Hedges det som «stor seier for oss [engelskmenn] for å sikre handelen vår og forstyrre handelen til fienden.». Med den engelske marinen nå etablert ved Gibraltarstredet, ble maurerne langs Berberkysten mer motvillige til å angripe engelske handelsskip og allierte seg med dronning Anne. Gibraltar var derimot begrenset som havn, fordi det bare var plass til noen få skip om gangen, og ministrene trodde ikke de kunne holde byen med mindre de fikk en garnison der til å sikre den. John Methuen anbefalte en engelsk garnison. Denne ble bygd opp av de marinesoldatene som hadde vært med på å erobre stedet, og av flere kompani av vernepliktige soldater. Gibraltar ble derfor holdt av engelske soldater, men i navnet til Karl III. Et år senere skrev den østerrikske kandidaten til dronning om Anne om «Ma ville de Gibraltar». Om han hadde klart å ta over tronen i Madrid, ville det blitt vanskelig for England å holde på Gibraltar.
Den allierte flåten seilte tilbake til Tetuan for å ta inn vann. Før de fikk nye ordre fra Lisboa, kom det meldinger om at den franske storflåten under Toulouse var på vei. Franskmennene prøvde å ta tilbake Gibraltar utenfor Málaga den 24. august. Franske og spanske soldater gikk løs på byen fra landsiden, som var forsvart av en liten garnison av sjømenn, soldater og marinesoldater. Forsøkene var mislykkede og da Utrechttraktaten ble signert i 1713 fikk Storbritannia formelt kontroll over Gibraltar som i dag fremdeles er et britisk oversjøisk område.
Boen Gård
mini|Boen Gård Boen Gård er en storgård ved Dønnestadveien i Tveit i Kristiansand kommune. Gårdsanlegget var tidligere krongods og har fungert som lystgård og bolig. Både kong Christian II og dronning Sophie Amalie vært eiere. Laksefisket i Tovdalselva samt sagbruk var i mange år hovedinntektskilden til eierne av gården.
Dagens hovedbygning ble oppført mellom 1808 og 1812 for kjøpmann Daniel Isaachsen.
I 2020 ble Boen Gård tildelt Kulturminnefondets nasjonale plakett for godt bevaringsarbeid. Gjennom 10 år er det er gjort et omfattende arbeid med å sette i stand de 11 historiske bygningene ved Tovdalselva.
The B-52s
The B-52s (før 2009 skrevet The B-52's) er et amerikansk rockeband dannet i 1976 i Athens (Georgia). Gruppen har bestått av vokalistene Kate Pierson, Cindy Wilson og Fred Schneider, gitaristen Ricky Wilson (Cindys eldre bror) og Keith Strickland på trommer i ulike konstellasjoner. Navnet The B-52s er tatt fra en damefrisyre (også kalt beehive) som minner om nesepartiet til det amerikanske bombeflyet Boeing B-52 Stratofortress.
Historie
Bandet ble dannet etter at medlemmene hadde holdt en spontan jamsession på en kinarestaurant. I 1978 kom den første singelen, «Rock Lobster». Låten ble en hit i det musikalske undergrunnsmiljøet, og den ledet til at bandet fikk opptre på den legendariske klubben CBGB i New York. Året etter kom debutalbumet The B-52's, og to år senere oppfølgeren Wild Planet, som ble en større suksess en debutalbumet. Gruppen ble regnet som en del av new wave-sjangeren, men musikken deres var mer eksperimentell enn annen musikk i denne sjangeren.
Høsten 1985 døde Ricky Wilson. Det kom senere fram at han døde av aids. I 1986 kom albumet Bouncing Off the Satellites, men i skyggen av Wilsons død var det problemer for gruppen å arbeide. Medlemmene tok en pause på tre år, før albumet Cosmic Thing ble sluppet i 1989. Dette ble gruppen største salgssuksess, med låter som «Deadbeat Club», «Roam» og gruppens mest kjente låt «Love Shack».
Gruppen ga ut et album til, Good Stuff, i 1992. Cindy Wilson hadde da forlatt gruppen. I 1998 kom samlealbumet Time Capsule, og bandet gjennomførte i den sammenheng en turné. I 2008 vendte Cindy Wilson tilbake til gruppen, som slapp et nytt album og turnerte i Europa.
Homunculus
Homunculus, også skrevet homonculus og homunkulus, i flertall homunculi, (latin for «lite menneske») er et bilde på et ørlite menneskelig vesen. Betegnelsen ble tatt i bruk i alkymien, middelalderens forløper for moderne kjemi, på 1500- og 1600-tallet. Begrepet ble siden videreført i romantisk litteratur på 1800-tallet. Forestillingene om homunculi bygger på eldre folketro og på preformasjonsteorien. Ifølge denne teorien skjer biologisk utvikling ved at allerede eksisterende strukturer utvider seg; det skulle derfor finnes bittesmå, ferdig formede og utviklede individer i sædceller.
Reinsbu fra Galdeberg
Reinsbu fra Galdeberg er en kopi av Galdebergbua på nordsida av Bygdin, satt opp på Valdres Folkemuseum i 1955. Bua ble brukt til overnatting under reinsjakt i fjellet. Den har røykovn. Ved siden av ovnen finnes en stein til å sitte på, og lengst inne en stor steinhelle som sengebrisk.
Homunculus
I folketro, alkymi og litteratur
Betegnelsen «homunculus» ble tatt i bruk i folkelig magi på 1500-tallet. På den tiden mente alkymistene at det var mulig å lage fullt utviklede miniatyrmennesker på kunstig vis, ved hjelp av kjemi. «Homunculus» blir blant annet omtalt av Paracelsus (1493–1541), en sveitsisk naturforsker som regnes som grunnleggeren av farmasøytisk kjemi.
Pitohuier
Pitohuier (Pitohui) er ei slekt med sangfugler i ordenen spurvefugler. Slekten inngår i pirolfamilien (Oriolidae) og består av kun to arter, som begge er endemiske for Ny-Guinea og omkring 23 cm store. Fjærdrakten er i hovedsak oransj og sort, kanskje et omen som varsler at disse fuglene er giftige.
Homunculus
Moderne bruk
Begrepet homunculus brukes i dag i flere sammenhenger:
Kortikal homunculus («hjernebarkshomunkel»)
Ordet «homunculus» har dessuten gitt navn til en figur som viser hvordan områder i hjernebarken (korteks) er knyttet til ulike deler av kroppen. Etter at en i 1950-årene oppdaga at elektriske impulser som blir gitt i hjernen, får bestemte kroppsdeler til å røre på seg, ble resultatene av undersøkelsene presentert i form av en skjematisk figur eller et kroppsdiagram. Denne nevrologiske figuren blir kalt homunculus, eller mer presist kortikal, motorisk eller sensorisk homunculus. Det er en representasjon, oftest en tegning eller modell, som viser et tverrsnitt av hver hjernehalvdel sammen med en forenkla og fortegna menneskekropp. Figuren forklarer hvilke stimulerte områder i hjernebarken som aktiverer hvilke kroppsdeler og i hvor stor grad de gjør det. Stor og liten kroppskontroll er i figuren markert med store og små kroppsdeler.
Szekeres
Szekeres (Szekeresová), Szekereš (Szekerešová), Sekereš (Sekerešová) kan vise til:
Pitohuier
Pitohuiene er giftige
Pitohuier har kraftige toksiner i hud og fjær (oppdaget av ornitologen Jack Dumbacher i 1989), og selv om kjøttet er mindre toksisk bør det trolig ikke spises. Allikevel gjør lokalbefolkningen det, men det krever kunnskap og nøyaktighet. Skinn og fjær må fjernes først, uten at toksinet sprer seg til kjøttet.
Giften består av et homobatrachotoksin (et steroid nevrotoksisk alkaloid derivat i gruppen batrachotoksiner). Dette er en ekstremt potent gift, som først ble oppdaget hos pilgiftfrosker (i slekten Phyllobates) i Sør-Amerika. Eksperimenter med laboratoriemus viser at batrachotoxin er en av de mest potente alkaloider som er kjent. Effekten på mus (injisert under huden) er ifølge LD50 er 2 µg/kg. Det betyr at toksisiteten er femten ganger større enn for curare, over 250 ganger større enn stryknin, og hele 10 000 ganger større enn for nervegassen sarin.
Det er ukjent om giften gjør disse fuglene mindre sårbare for sine naturlige predatorer, men den kan tenkes å være en forsvarsmekanisme. Likeledes er det, som for pilfroskene, uklart hva kilden til toksinene er. En hypotese er at giften stammer fra næringsopptaket og kommer fra børstebiller i slekten Choresine. Lokalbefolkningen hevder at disse billene gir lignende reaksjoner (nummenhet) i huden, munnen og øynene som fuglene gir. Studier viser dessuten at disse artene eter sånne biller.
Taksonomi
Tidligere ble pitohuiene regnet til plystrerfamilien (Pachycephalidae), men studier fra 2008 og 2010 demonstrerte at slekten var parafyletisk. Det førte til at de fleste artene ble systematisert til andre slekter, og kun to arter var tilbake. Disse utgjør imidlertid en monofyletisk familie sammen med fikenfugler (Sphecotheres) og piroler (Oriolus), og er derfor flyttet til pirolfamilien (Oriolidae). Det hersker imidlertid ikke full enighet om dette i øyeblikket, så flere har valgt å la disse artene bli i plystrerfamilien inntil videre (blant annet nettstedet HBW Alive, som speiler innholdet i «Handbook of the Birds of the World» og endringer som følger av ny forskning). Der blir de ført opp sammen med fire andre pitohuier (P. incertus, P. ferrugineus, P. cristatus, og P. nigrescens) og en rekke andre slekter.
Arter
Norske navn er i henhold til Norsk Ornitologisk Forening.
The B-52s
Diskografi
(23)
Norgescupen i motbakkeløp 2017
Norgescupen i motbakkeløp 2017 var en konkurranse bestående av fem utvalgte motbakkeløp i Norge i løpet av sesongen 2017. Denne cupen ble for første gang arrangert i 2008.
Terminliste
Terminlisten for 2017 var som følger:
Konkurransekriterier
Cupen var en sammenlagtkonkurranse der alle fem løpene teller. For å få registrert poeng måtte man representere en klubb tilknyttet Norges Idrettsforbund. Sammenlagt poengsum dannet da sluttplasseringen.
Jon Kyong-hui
Jon Kyong-hui (født 12. desember 1986) er en nordkoreansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 56 i maratonløpet.
Andrea Mayr
Andrea Mayr (født 10. oktober 1979) er en østerriksk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton. Hun representerte landet sitt i Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 54 i maratonløpet.
Wilma Arizapana
Wilma Arizapana (født 1. oktober 1982) er en peruansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 55 i maratonløpet.
Lotta Almblad
Åsa Annelie Charlotte «Lotta» Almblad (født 28. april 1972), svensk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.
Almblad vant en olympisk bronsemedalje i ishockey under vinter-OL 2002 i Salt Lake City. Hun var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i ishockeyturneringen for damer bak Canada og USA. De tapte semifinalen med 0-4 til USA men vant bronsefinalen over Finland med 2-1.
Evolution (film)
Evolution er en amerikansk science fiction-komedie fra 2001, som er regissert av Ivan Reitman.
Handling
En stor stor meteor krasjer i den golde Arizona-ørkenen sent på kvelden, og blir oppdaget av den kommende brannmannen Wayne Grey. Dagen etter undersøker lokale vitenskapsmenn Ira Kane og Harry Block ulykkesstedet. De oppdager at meteoren har landet i en hule, og at kommer en merkelig blå væske fra den. De får raskt vite at meteoren huser utenomjordiske nitrogen-baserte mikroorganismer som kondenserer millioner av år med evolusjon i løpet av få timer: Allerede dagen etter har de mikroskopiske organismene utviklet seg til aseksuelle sopp og flatormer.
Området blir snart forseglet av den amerikanske hæren. Ira og Harry ber general Russell Woodman og den klønete Dr. Allison Reed fra Centers for Disease Control and Prevention om å hjelpe til med forskningen deres. Men Woodman stjeler Ira og Harrys forskning, og tvinger dem til å infiltrere basen for å få tak i en ny prøve fra meteoren. Til deres sjokk og ærefrykt har hulene nå utviklet seg til en fremmed regnskog, full av tropiske planter og dyreliv - inkludert flygende insekter og kjøtt-etende planteliv.
Men den kvelden knekker en stor krypdyr-lignende skapning eieren for en lokal country-klubb, noe som dreper denne mannen. Dagen etter angriper et frosk-lignende dyr, på størrelse med en hund, to eldre damer i hjemmet deres. Ira, Harry og Wayne oppdager også en rekke drage-lignende skapninger i området. En nyfødt drage tilpasser seg raskt til jordens oksygen, og terroriserer et lokalt kjøpesenter før den blir skutt ned.
Ettersom omverden blir stadig mer oppmerksomme på romvesen-angrepene, besøker guvernøren i Arizona området - og krever svar. De tror at romvesenene kan oppsluke USA om to måneder, og Woodman foreslår et napalm-angrep for å ødelegge meteorens innhold. Men ett slikt angrep vil også ødelegge hele byen som ligger rett i nærheten. Selv om guvernøren ikke ønsker å bombe samfunnet, blir basen plutselig angrepet av primatlignende skapninger som sårer flere mennesker. Dette overbeviser guvernøren til å godkjenne Woodmans forslag om napalm-angrepet.
Jens Lillelund
Jens Lillelund (født 22. oktober 1904 i Lime, død 10. juli 1981 i Gentofte) var en dansk forretningsmann og motstandsmann under andre verdenskrig. Han ledet gruppen Holger Danske.
Motstandsarbeid
Lillelund hadde handels- og bankutdannelse. Ved Tysklands angrep på Danmark arbeidet han for et amerikansk firma i København. I aprildagene 1940 ble han arrestert etter å ha kommet i klammeri med tyske okkupasjonssoldater, men ble raskt satt fri.
Etter denne aksjonen tok de fleste av sabotasjegruppens medlemmer seg til Sverige. Lillelund mistet også kontakt med de som drev mottak av britiske fallskjermdropp. Lillelund bidro til å gjenoppbygge Holger Danske, som til slutt omfattet fem undergrupper. Sabotasjevirksomheten kunne dermed gjenopptas og Lillelund bidro i arbeidet med organisering og planlegging.
Lillelund engasjerte seg høsten 1943 i redningen av danske jøder.
Lillelund ble i desember 1943 angitt av Hedvig Delbo. Han ble forsøkt arrestert, men unnslapp. Forsøket hans på å likvidere Delbo mislykkes. Han tok seg så til Sverige, der han ble leder for sekretariatet i Kontaktudvalget.
I juni 1944 vendte Lillelund tilbake til Danmark for å reorganisere Holger Danske, som i hans fravær hadde nærmet seg partiet Dansk Samling. Lillelund ønsket en uavhengig organisasjon og Holger Danske gikk sammen med organisasjonen Ringen ledet av Frode Jakobsen.