cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fanny Chmelar
Chmelar debuterte i verdenscupen i desember 2005. Allerede i sitt tredje renn, i St. Moritz i januar 2006, tok hun sine første verdenscuppoeng. 15. desember 2006 kom hun på sjetteplass i superkombinasjonen i Reiteralm.
Tyrefekting
Forbud
I løpet av det 18. og 19. århundre ble tyrefekting flere ganger forbudt i Spania, men ble alle gangene gjeninnført av senere regjeringer.
Geir Skeie
Høsten 2010 åpnet Skeie restauranten Brygga 11, Geir Skeie i Sandefjord. Våren 2013 åpnet Brygga 11, Geir Skeie en ny avdeling på Leirvik på Stord (nedlagt høsten 2019). Og i vintersesongene 2015-2018 drev Brygga 11, Geir Skeie restaurant og bar på Skarsnuten Hotel i Hemsedal. Han har tidligere arbeidet på noen av de beste restaurantene i Oslo (Le Canard, Solsiden, Palace Grill), Skarsnuten i Hemsedal, Finnegårdsstuene i Bergen, Jans mat og vinhus i Stavanger, og mange år på Mathuset Solvold og Midtåsen i Sandefjord. Den 21. desember 2013 vant Geir Skeie TV 2-programmet Kokkenes kamp. Han startet vinimportfirmaet Vinhav Geir Skeie i 2010 og har siden det slått seg sammen med Børge Brand og driver nå 6 importfirmaer for vin, (Brand Wine Estates, Vinopola, Vinatia, Vinus, Primoris, Vinhav Geir Skeie).
Fanny Chmelar
Sesongen 2008/09 fikk Chmelar sitt gjennombrudd i verdenstoppen. I sesongavslutningen i Åre oppnådde hun sin hittil første pallplassering ved å bli nummer to i slalåmrennet.
Hun representerte Tyskland under Vinter-OL 2010 i slalåm, men fullførte ikke.
Nannochoristidae
Nannochoristidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til den lille ordenen skorpionfluer (Mecoptera). Skorpionfluer har hodet trukket ut i en snabel eller et nebb. Denne karakteristiske hodefasongen gjør det lett å skille en skorpionflue fra andre insekter. Nannochoristidae er antatt å være den mest primitive av de nålevende skorpionflue-familiene.
Utseende
Små (forvingen mindre enn 13 mm) skorpionfluer. Vingene har et åpent årenett ved få tverr-årer.
Larvene er slanke med forholdsvis lange bein (campodeiforme larver).
Liv og utvikling
Denne familien er de eneste skorpionfluene som har larver som lever i vann. De voksne finnes helst i vegetasjonen ved elver, bekker og innsjøer, og legger eggene i vått mudder og planterester i vannkanten. Larvene lever på finkornet bunn, som de graver i. De er rovdyr og synes mest å ernære seg av fjærmygglarver. Noen mener at larvene har velutviklede, ekte fasettøyne, mne dette er omstridt. De er i så fall de eneste holometabole insektene som har dette på larvestadiet. De voksne insektene er aktive sent på våren og på forsommeren.
Utbredelse
Familien er utbredt i Australia, New Zealand og det sørlige Sør-Amerika og er en typisk sørkontinent-gruppe som antas å ha oppstått på urkontinentet Gondwanaland.
Tyrefekting
Forbud
Den 13. mai 1991 ble Kanariøyene den første regionen i Spania som forbød tyrefektning, da de forbød dette og andre former for dyremishandling, med unntak av hanekamp.
Den 18. desember 2009 vedtok Catalonias parlament, i en av Spanias 17 autonome regioner, forberedelsen til et lovforbud mot tyrefekting etter at en kampanje hadde samlet inn 180 000 underskrifter. 67 representanter stemte for forbudet, 59 mot, mens 5 avstod fra å stemme. Den 28. juli 2010 vedtok parlamentet lovforbudet med 68 stemmer for, 55 mot, og 9 blanke stemmer. Lovforbudet trådte i kraft i januar 2012, og gjør Catalonia til den første regionen på det spanske fastlandet som forbyr tyrefekting. Forbudet vil bare ramme regionens siste gjenværende ring for tyrefekting, Plaza de toros Monumental de Barcelona.
I resten av Spania har nasjonale lover avskaffet de fleste former for blodsport, med unntak av tyrefekting. I 2004 avholdt bystyret i Barcelona en symbolsk avstemning mot tyrefekting, men tyrefektingen i byen fortsatte inntil lovvedtaket i Catalonias parlament i 2010. Flere andre spanske byer har gjennomført lignende symbolske avstemninger, uten at det har medført opphør av blodsporten.
Onsdag 6. oktober 2010 fastslo den spanske nasjonalforsamlingen at tyrefekting ikke skulle erklæres som en del av den spanske kulturarven. Vedtaket ble ansett som et nederlag for tilhengerne av tyrefekting.
Referanser
Korida Corrida de touros
Geir Skeie
I 2017 grunnla han restaurantkjeden Pink Fish som nå har flere restauranter i de største byene i Norge og åpnet sin første internasjonale restaurant i Singapore våren 2019.
Høsten 2019 åpnet han sammen med flere i Sandefjord, Huset som er samlingssted og restaurant i de tidligere lokalene til Solvold og SMAK.
Liverpool FCs resultater
Resultatoversikt for Liverpool FC.
Sesong for sesong
I.D. = Ikke deltatt
Odd Arne Brekne
Odd Arne Brekne (født 1. september 1984 i Farsund) er en norsk skytter fra Lyngdal kommune. Han ble Skytterprins på Landsskytterstevnet 2008 i Førde, og gjentok bedriften på Landsskytterstevnet 2010 på Elverum. Han har vunnet Norgescupen 2006 og Nordisk mesterskap 2006. Året etter ble han nummer to. Brekne studerer økonomi og administrasjon på Universitetet i Agder.
Lyngdølen deltok også i Sommer-OL i 2016. Han endte på 13. plass i helmatch og 28. plass på 50 meter 60 skudd liggende.
El Mirador
El Mirador er et stort precolumbiansk mayaområde som ligger nord for El Petén i Guatemala. El Mirador er den siste jomfruelige regnskogen som er gjenværende i Mellom-Amerika. I El Mirador lå de største og eldste mayabyene og er det nyeste området for viktige arkeologiske undersøkelser. Man kan med sikkerhet i dag skrive om mayahistorien og at El Mirador blomstret fra det 6. århundre f.Kr., og nådde sin høyde fra 3. århundre f.Kr. til 1. århundre e.Kr., med en maksimal befolkning på kanskje mer enn 100 000 innbyggere. Byen ble først oppdaget i 1926, og ble fotografert fra luften i 1930. Det eksterne område langt inne i jungelen fikk litt mer oppmerksomhet da Ian Graham brukte flere dager her for å lage det første kartet i 1962. En detaljert undersøkelse ble påbegynt i 1978 med et arkeologisk prosjekt i regi av dr. Bruce Dahlin fra (Catholic University of America) og dr. Ray Matheny fra (Brigham Young University).
Dr. Bruce Dahlin fokuserte arbeidet primært på skogbunnen og kartlegging, mens Ray Mathenys gruppe primært fokuserte på utgravninger i området og arkitektur. Til arkeologenes overraskelse ble det funnet ut at en stor mengde av konstruksjonene ikke var moderne for de store klassiske mayabyene i området, som Tikal og Uaxactun, men snarere fra århundrer tidligere fra pre-klassisk tid 2000 f.Kr–250 e.Kr. Tyve år senere, i 2003, startet dr. Richard D. Hansen, som nå er en seniorforsker, en stor undersøkelse i El Mirador med stabiliserings- og konserveringsprogrammer med en tverrfaglig tilnærming som nå omfatter ansatte og teknisk personell fra 52 universiteter og forskningsinstitutter fra hele verden. Fra august 2008 har gruppen publisert 168 vitenskapelige artikler og 474 tekniske rapporter og vitenskapelige presentasjoner samt dokumentarfilmer i History Channel, National Geographic, Learning Channel, BBC, ABCs 20/20, 60 Minutes (Australia), ABCs Good Morning America og Discovery Channel. De arkeologiske undersøkelsene har hittil bare undersøkt overflaten av denne jomfruelige regnskogen i El Mirador. De kulturelle verdiene, visjonene og omfang løfter Guatemala til en fremtredende posisjon blant turistmål i verden. Av betydning og synlighet, vil det gi nye faglige og økonomiske muligheter.
Funn
Ifølge arkeologene synes mayabyen å ha vært planlagt fra starten og som mayafolket har relatert til solenergi. Det mest bemerkelsesverdige funnet er strukturer av tre store komplekser med klengenavnet Los Monos med 48 meters høyde. El Tigre på 55,8 meter, den tredje kalles La Danta (eller Danta) tempel. La Danta-tempelet er 79 meter høyt og er vurdert til et total volum på 2 800 000 kubikkmeter og er en av de største pyramidene i verden. La Danta betraktes også av enkelte arkeologer som en av de mest massive, gamle strukturer i verden.
Sacbe, Sacbeob (Yucatec Mayaspråk sakbej, flertall sakbejo'ob) er mayabetegnelsen for vei. Disse veiene er bygd i stein. Veien er hevet 2 til 6 meter over nivået i forhold til de omkringliggende landskapene og måler fra 20 til 50 meter i bredden. En vei (sacbe) lenker El Mirador til det omkringliggende området av Nakbe, ca. 12 km unna, mens en annen vei kom til El Mirador fra Tintal, 20 km unna.
I dag
Dr. Richard D. Hansen er en fremragende arkeolog fra Idaho State University og er den nåværende lederen av Miradorprosjektet, og ifølge hans funn her mener han at mer enn 45 kartlagte områder i Miradorområdet kan ha dannet den tidligste veldefinerte politiske tilstanden i Mesoamerika. Selv med de slående eksemplene på preklassisk mayasivilisasjon, har den eksterne plasseringen av El Mirador forhindret at det er blitt et populært turistområde. Etter store planer fra den nåværende regjeringen i Guatemala er El Mirador inkludert i Cuatro Balam som er et bevarings- og utviklingsprosjekt fra regjeringen i Guatemala for å øke turismen i Mayaområdene (Reserva de la Biosfera Maya) som dekker et samlet areal på 21 602 km².
Joker
Joker kan ha flere ulike meninger:
Taigaveps
Taigaveps (Dolichovespula pacifica) er en art i familien stikkveps.
Utbredelse
Taigaveps er utbredt i Europa, i litt varmere strøk. I Norge er den sjelden og er funnet på østlandet og vestlandet. Den synes å mangle på sørlandet.
Utseende
De store fasettøynene har en kraftig innskjæring i fremkanten, slik at de får en C-form. Øyeinnskjæringen er gul bare helt nederst. Munnskjoldet har en bred mørk midtstripe. På toppen av hodet, mellom fasettøynene, finnes tre punktøyne.
Levevis
Taigaveps er rovdyr og lever av andre mindre dyr, ofte larver til insekt som lever i vegetasjonen. Dersom byttet har bein eller vinger, fjernes disse med de kraftige kjevene. Larvene blir matet med en blanding av byttedyr, nektar og spytt.
Taigaveps hører til blant de sosiale insektene og danner svermer. De bygger runde bol, som ligner på bolet til engveps. Bolet er på sitt største utpå sensommeren. Inntil da har larvene blitt utviklet til sterile arbeidere, men nå dannes hanner og kjønnsmodne hunner. Disse parer seg. Hver høst (vinter) dør svermen ut og bare de befruktede hunnene, kalt dronningene overlever vinteren. Om våren danner hver dronning en ny sverm.
Kuru
Kuru er en sykdom som påvirker hjernen. Sykdommen er bare påvist hos en stamme som holdt til på Papua Ny-Guinea, og ble først beskrevet av Daniel Carleton Gajdusek i 1950-årene.
Franz Rosenzweig
Franz Rosenzweig (født 25. desember 1886 i Kassel, død 10. desember 1929 i Frankfurt am Main) var en tysk filosof, og en av de mest innflytelsesrike moderne jødiske religiøse tenkere.
Kuru
Kuru viser seg å ha bemerkelsesverdig mange likhetstrekk med skrapesyke, en sykdom som sauer og geiter får.
Franz Rosenzweig
Han ble født i en overveiende assimilert jødisk familie i Kassel, som kun i liten grad fulgte jødiske tradisjoner. Hans utdannelse var hovedsakelig sekulær, og han studerte historie og filosofi ved universitetene i Göttingen, München og Freiburg.
Jani Beg
Jani Beg eller Janibek (død 1357) var khan over Den gylne horde fra 1342 til sin død, den siste legitime hersker av denne stat. I hans regjeringstid ble Den gylne horde hardt rammet av den store pesten 1346–49.
Franz Rosenzweig
Mens han arbeidet med sin doktoravhandling om den tyske filsofen Georg Wilhelm Friedrich Hegel, reagerte Rosenzweig på Hegels idealisme, og gikk heller inn for en eksistensialistisk tilnærmelse.
Kuru
Troligvis overførtes smitten i forbindelse med rituell kannibalisme, der stammemedlemmene bl.a spiste deler av hjernen til avdøde familiemedlemmer. Siden kannibalisme ble forbudt i 1950-årene har sykdommen i stor grad vært utryddet.
Franz Rosenzweig
Rosenzweig vurderte en tid å konvertere til kristendommen, under innflytelse fra familiemedlemmer og venner som hadde gjort det samme, men fra 1913 begynte han å beskjeftige seg med jødisk filosofi. Hans brev til vennen Eugen Rosenstock-Huessy, som selv hadde konvertert fra jødedommen til kristendommen, har blitt publisert som Jødedom til tross for kristendom. Rosenzweig ble senere student hos Hermann Cohen.
Rosenzweigs hovedverk, Stern der Erlösung, forsøker å skildre forholdet mellom Gud, menneskeheten og verden. Han kritiserer vestlig filosofi, særlig Hegels, på et etisk grunnlag.
Jani Beg
Liv og virke
Jani Beg kommanderte en massiv krimtatarisk styrke som angrep den genovesiske havnebyen Kaffa sør på Krimhalvøya i 1343. Beleiringen ble brutt ved at en italiensk unnsetningsstyrke nådde frem i februar. I 1345 beleiret Jani Beg på nytt Kaffa. Angrepet slo feil ettersom pesten brøt ut blant hans troppestyrker. Det fortelles at Jani Begs hær sendte infiserte lik med katapult inn i Kaffa i et forsøk på å få pesten til å svekke byens forsvarere. Infiserte genovesiske sjøfarere bragte så sykdommen med seg fra Kaffa til Genova, og slik kom pesten til det vestlige Europa.
Franz Rosenzweig
Rosenzweig samarbeidet også med Martin Buber, en annen jødisk tenker, om en kontroversiell nyoversettelse av det gamle testamente fra hebraisk til tysk.
Jani Beg
Liv og virke
Pesten (svartedauden) gjorde at Krim-handelen og sendeferdene til Egypt gikk sterkt tilbake. Likevel var ikke Jani Beg uvirksom: I Russland undergravde han Simeon av Moskvas stilling ved omfordeling av skatteinnkrevingen som hadde muliggjort moskovittenes sterkere stilling. Khan måtte åpenbart kjempe mot indre forfall, det var tegn på svekkelse av forbundspolitikken med underordnede tartarfyrster overfor Polen og Litauen (1356).
Franz Rosenzweig
Han grunnla dessuten det som ble kjent som Lehrhaus, en institusjon hvor jøder kunne gjenoppdage og studere sin jødiske arv. Lehrhaus utdannet mange fremstående jødiske intellektuelle frem til nazistene stengte det.
Jani Beg
Liv og virke
Kort før sin død inntok Jani Beg den allerede av hans forgjengere ettertraktede byen Tabriz, men trakk seg så raskt tilbake til Sarai, der han døde i 1357.
Hans sønn Berdi Beg forsøkte ved flere brodermord å holde seg ved makten, men ble forgiftet i 1359, og dermed ble Den gylne horde brutt opp og emir Mamai kunne styrke seg.
Kristiansand Misjonskirke Salem
Kristiansand Misjonskirke Salem (tidligere Salem Evangeliske Frikirke og Salem Misjonsmenighet) er en kristen frikirke i Kristiansand. Menigheten ble dannet 5. mars 1934. Menigheten tilsluttet seg i 1936 til Misjonsforbundet, som i dag har navnet Misjonskirken Norge.
Menighetens første kirkebygg var den gamle Elementfabrikken i Elvegata, som var tilholdssted frem til det nye kirkebygget i Henrik Wergelandsgate 67 ble tatt i bruk i 1961. Dette lokalet var i bruk frem til 2003, da menigheten flyttet til dagens lokaler i Industrigata 28 – det vil si en forflytning fra Kvadraturen til nabobydelen Lund.
Grunnlag, oppdrag og verdier
I menighetens vedtekter §2 finner man oppført hvilke grunnlag, oppdrag og verdier menigheten står for.
Grunnlag
Grunnlaget til menigheten er beskrevet slik i §2.1 i menighetens vedtekter (hentet 23. feb 2022) :"Bibelen er menighetens grunnlag for tro, liv og lære. Menigheten gir sin tilslutning til Den apostoliske trosbekjennelse og Lausannepakten som oppsummerende uttrykk for menighetens trosgrunnlag."
Oppdrag
Menighetens oppdrag er å "ære Gud, gjøre livet bedre, og gjøre disipler av Jesus". Grunnlaget for dette er Det dobbelte kjærlighetsbudet og Misjonsbefalingen :
Sind
Gjennom provinsen flyter den store elva Indus med den fruktbare og historiske Indusdalen. Øst for Indusdalen ligger ørkenen Thar som strekker seg inn i India.
I Sind-provinsen var det registrert 47,854,510 innbyggere i en folketelling fra 2017.
Frikjent
Frikjent er en norsk krimdramaserie som gikk på TV 2 fra 2015 til 2016 og som senere ble lansert i Netflix. Serien er løst inspirert av drapet på Birgitte Tengs og saken mot Tengs' fetter, men er en fri dramatisering og ikke en dokumentar. Serien handler om en mann som returnerte til sin hjembygd 20 år etter at han ble frikjent for et drap. Hovedrollen ble spilt av Nicolai Cleve Broch, mens andre sentrale roller ble spilt av Lena Endre og Ingar Helge Gimle. Geir Henning Hopland var konseptuerende regissør for serien. De andre regissørene var Rune Denstad Langlo og Cecilie Mosli. Første sesong ble i snitt sett av 565,000, hvilket tilsvarte en seerandel på rundt 34 prosent. Andre og siste sesongen av serien ble sendt i høsten 2016 og avsluttet 15. desember 2016.
Handling
Aksel Borgen (Nicolai Cleve Broch) har jobbet seg opp som suksessfull forretningsmann i Asia, med egen familie i Kuala Lumpur. Han returnerer til hjembygda Lifjord 20 år etter han ble frikjent for drapet på ungdomskjæresten der. Hjembygdas hjørnesteinsbedrift er truet av konkurs og Borgen drar tilbake for å redde arbeidsplassene i Lifjord. Samtidig ønsker han oppreising for de mange i hjembygda som aldri trodde på hans uskyld, selv etter frikjennelsen. Serien følger Borgens møte med fortiden og kamp for forsoning.
Kulisser
Fjordarmen Lifjorden ved Hyllestad ligger mot vest i Sognefjorden og er ikke geografisk sammenfallende med stedet Lifjord i serien.
Den karakteristiske vindeltrappen samt styrerommet til Solar Tech befinner seg egentlig i plusshuset Powerhouse Kjørbo i Sandvika. Trappen fungerer der – i tillegg til sin opplagte funksjon – som luft- og lyssjakt.
Kontroverser
Manusforfatterne Anna Bache-Wiig og Siv Rajendram Eliassen skal ha vært inspirert av den uoppklarte Birgitte-saken. TV 2 sendte de første episodene til familien for gjennomsyn før premieren. Advokat til familien, John Christian Elden, har reagert på bildebruken fra serien og sikter til at et bilde av den fiktive avdøde har mange likhetstrekk med det kjente bunadsbildet av Birgitte Tengs.
Bova
BOVA er en nederlandsk produsent av turbusser fra 10m til 15m størrelser både enkelt og dobbeltdekkere.
John Shea
John Victor Shea III (født 14. april 1949 i North Conway i New Hampshire) er en skuespiller fra USA. Han er best kjent for sin rolle som Lex Luthor i 1990-årenes TV-serie Lois & Clark: The New Adventures of Superman.
Absolute Music 59
Absolute Music 59 er det 59. samlealbumet i den norske Absolute Music-serien og ble utgitt 30. mars 2009.
Liste over ordførere i Tjølling
Liste over ordførere i Tjølling før kommuneslammenslåingen 1. januar 1988.
For ordførere etter kommunesammenslåingen, se liste over Larviks ordførere.
Fylkesvei 7692
Fylkesvei 7692 går mellom Myrland og Hognfjordeidet i Sortland kommune.
L’amour est bleu
L'amour est bleu var Luxembourgs bidrag i Eurovision Song Contest 1967 og ble fremført på fransk av den gresk-tyske sangeren Vicky Leandros (som Vicky). Melodien ble komponert av André Popp og teksten ble skrevet av Pierre Cour i 1967. Brian Blackburn skrev senere en engelsk tekst til den.
Fylkesvei 7692
Veien går langs Godfjordens vestside.
L’amour est bleu
Den har siden blitt spilt inn på plate med mange andre musikere, mest kjent med den franske orkesterlederen Paul Mauriat, hvis kjente instrumentalversjon ble den eneste nummer én-slageren med en fransk artist til å toppe den amerikanske Billboard Hot 100-listen.
Fylkesvei 7692
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 960.
L’amour est bleu
Sangen beskriver kjærlighetens glede og smerte i farger (blått og grått) samt elementer (vann og vind). Den engelske teksten («Blue, blue, my world is blue...») fokuserer kun på farger (blått, grått, rødt, grønt og sort) og bruker dem til å beskrive elementer av tapt kjærlighet.
Eurovision Song Contest 1967
Sangen ble fremført som andre bidrag om kvelden 8. april 1967. Da avstemningen var ferdig hadde den fått sytten poeng og havnet på en fjerdeplass bak «Il doit faire beau là-bas» (Frankrike), «If I Could Choose» (Irland) og vinnersangen «Puppet on a String» (Storbritannia).
Mer enn førti år etter sin originale utgivelse regnes «L'amour est bleu» (sammen med Domenico Modugnos «Nel blu dipinto di blu» og Mocedades' «Eres tú») som ett av de få ikke-vinnende bidragene i Eurovision Song Contest som har blitt en verdensomspennende slager.
Greskfødte Leandros spilte inn sangen både på fransk og engelsk og fikk en beskjeden slager med den i Europa, men i Japan og Canada fikk hun en stor slager med denne sangen.
Hun sang den deretter inn på gresk, tysk («Blau, wie das Meer»), italiensk («L'amore è blu»), spansk samt nederlandsk («Liefde ist zacht»).
«L'amour est bleu» har siden blitt en favoritt blant fans av Eurovision Song Contest, og den inngikk også i en medley som introduserte semifinalen i Eurovision Song Contest 2006 i Athen, én av to ikke-vinnende sanger som var med (den andre var «Dschinghis Khan)».
Mauriats versjon
Mot slutten av 1967 dirigerte Paul Mauriat en easy listening-orkesterversjon, som var en nummer én-slager i USA i fem uker i februar og mars 1968. Den ble den eneste låten med en fransk artist noensinne til å toppe Billboard Hot 100-listen. Ikke overraskende tilbrakte «L'amour est bleu» elleve uker på toppen av Billboard Easy Listening Singles-listen. Det er den best kjente versjonen av sangen i USA.
Mauriats versjon ble spilt gjentatte ganger i en episode av Chris Carters TV-serie Millennium med tittelen A Room With No View, som opprinnelig ble vist 24. april 1998 på Fox Network. I episoden blir den allestedsnærværende melodien brukt av en kidnapper til å hjernevaske en gruppe ungdommer.
Hans versjon kan også høres en kort stund i Simpsons-episoden There's No Disgrace Like Home.
Sletten (Karmøy)
Sletten er en del av tettstedet Vedavågen i Karmøy Kommune. Sletten er hovedsakelig et stort byggefelt område. Det finnes ikke butikker på sletten, men det er en kolonial innforbi en liten gang-avstand. Skolen man går på om man kommer ifra sletten er Vedavågen Barneskole. Om en er av eldre årgang så havner man på Åkrehamn Ungdomsskole. Sletten har en egen barnehage.
L’amour est bleu
Coverversjoner
Ed Ames, Chara, Claudine Longet, Al Martino, Johnny Mathis, Stephin Merritt (fra Future Bible Heroes), Marty Robbins, Frank Sinatra, Michèle Torr og Lawrence Welk er blant de artistene som har spilt inn en coverversjon av «L'amour est bleu».
Sletten (Karmøy)
Severdigheter
Ønsker man å oppleve noe mens man er på sletten så er det noen få ting å velge mellom, man kan blant annet besøke fiskerimuseum eller Sletten Stadion der Sportsklubben Vedavåg Karmøy spiller sine kamper.
L’amour est bleu
Norsk versjon
Karole har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Blå, blå min kjærlighet».
Ordenen Stjernen i Øst
Ordenen Stjernen i Øst var en orden som ble etablert av lederskapet i Teosofisk Samfunn i Adyar, India, i 1910. Dens formål var å forberede verden på en kommende verdenslærer ved navn Maitreya. Dens opprinnelige navn i 1910 var Ordenen av den Oppadgående Sol, og deretter Ordenen Stjernen i Øst i 1927. Dens oppløsning i 1929 førte til en krise i Teosofisk Samfunn.
Xuanhua
Xuanhua kan være:
Engelsk 1. divisjon 1930–31
'''Engelsk 1. divisjon 1930–31''' var den 39. sesongen i Football League. Arsenal vant ligaen for første gang.
== Tabell ==
Opprykk
De to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1930–31:
«Dannebroge»
«Dannebroge» var et dansk-norsk linjeskip som ble sjøsatt i 1692, fartøyet var oppkalt etter Dannebrogordenen. «Dannebroge» ble skutt i brann, eksploderte og sank under slaget i Køge bukt den 4. oktober 1710.
Byggingen
I 1690 hadde den nye byggmester for orlogsflåten, Henrik Span, overtatt etter Francis Sheldon og startet en massiv omstilling av infrastrukturen for skipsbyggeriet, som en utbygging av Københavns havn og et nytt verft, Nyholm, var anlagt på Refshalen øst for flåtens daværende havn. Det nye verftet kunne bygge større skip enn det gamle verftet på Bremerholm og fikk etter hvert tre beddinger. I 1691 la Span fram tegningen av et nytt linjeskip med to dekk for kong Christian V av Danmark-Norge. Skipstegningen, som er bevart til i dag, viste et stort skip hvor bakken hadde fire kanonporter forover og 9 kanonporter på skansen, der halvdekket og hyttedekket lå sammen, med 6 skyteskår på hver side. Konstruksjonen var en mellomting mellom en todekker og en tredekker, siden det artillerimessige var tillagt stor vekt på grunnlag av erfaringer fra Den skånske krig.
Kongen godkjente skipstegningen, og allerede den 6. oktober 1692 var orlogsskipet sjøsatt som det første fra Bradbænken på Nyholm. Det var Henrik Spans første, større prosjekt. Det var inspirert av nederlandsk byggemåte med bred, V-formet bunnstokk, men også av erfaringer fra den forrige krigen der generaladmiral Niels Juel hadde klaget over dårlige seilegenskaper og for mange kanoner på orlogsskipene i forhold til størrelsen. Det var et kompromiss mellom gode seilegenskaper, bestykning og størrelse, og kunne anses som et av de første med dansk særpreg istedenfor etter kun engelsk, nederlandsk eller fransk type.
Span hadde likevel hjelp fra en dyktig og kyndig huslærer, Ole Judichær, som var med under byggingen. Derfor bli Judichær i visse kilder ansett som den egentlige byggeren av «Dannebroge», mens hans funksjon egentlig var som læremester. Kort tid etter sjøsettingen ble Judichær utnevnt til fabrikkmester; i dag tilsvarer dette en stilling som skipskonstruktør.
«Dannebroge»s ødeleggelse
Den 4. oktober 1710, i slaget i Køge bukt under elleveårskrigen 1709-1720, som var den dansk-norsk-svenske delen av den store nordiske krig, seilte orlogsskipet under kommandør Ivar Huitfeldts kommando. Huitfeldt var en dyktig sjøoffiser av norsk opprinnelse. Det hersket usikkerhet om de dansk-norske krigsskipenes posisjoner og bevegelser, men det synes i dag klart at «Dannebroge» lå i den østlige delen av ankerplassen nær Køge bukts sørlige strender og det ser ut til at skipet hadde en gunstig posisjon for rask deployering.
Hvordan «Dannebroge» kom til sitt siste hvilested, er heller ikke mulig å si med sikkerhet fordi eksplosjonen som skjedde midt i Køge bukt ikke er mulig å stedfeste. Opplysningen om at Huitfeldt hadde kastet anker er møtt med skepsis av visse historikere som kom til at skipet hadde forblitt på ankerplassen til det eksploderte. Men på et stort linjeskip er det flere ankre av ulike størrelse, blant dem tre større, og som Niels Danielsen Trosner opplyser i sin dagbok, var bare ett anker med tau kappet for å få skipet under seil.
En myte i ettertiden, spesielt i norske omtaler av Dannebroges skjebne, er at besetningen bestod av en stor majoritet nordmenn, men dette er ettertrykkelig motbevist gjennom en gransking av mannskapslisten for skipet. Interessant nok var mannskapet vanligvis 680 mann, og var speilbilde av befolkningen i hele Danmark-Norge, medregnet de tyske hertugdømmer som Slesvig. Rundt en tredjedel eller mindre var nordmenn. Sykdom hadde i forveien redusert mannskapet til rundt 550 mann, og ettersom det er kjent at de norske matrosene var ekstra utsatt for sykdommer, spesielt hvis de var tvangsutskrevet i Norge, kan det ha vært færre nordmenn ombord.
Vraket etter «Dannebroge»
«Dannebroge» hadde 94 verdifulle kanon er ombord og i 1714 og 1739 ble det berget flere kanoner fra vraket på bunnen av Køge bukt før posisjonen forsvant i glemsel. Først i 1872, etter en stormflo, ble vraket som allerede ved eksplosjonen var sønderknust, gjenoppdaget. Året etter kunne de lokale fiskere dykke ned på det. To år senere tok bergingsselskapet Svitzers Bjærgnings-Entreprise opp flere, tyngre kanoner. Flere av disse var svært gamle, som noen 14 punds «Gamle Konger» fra 1603 til 1607.
I 1980-årene ble det foretatt nye undersøkelser av vraket, men ennå den dag i dag er ikke vraket grundig utforsket ettersom det er svært ødelagt av brann og eksplosjon. Det er likevel håp om å kunne få bekreftet vrakets identitet blant annet ved hjelp av konstruksjonstegningene (som fortsatt finnes) og det spesielle akterspeilet med dekorasjoner.
Georgij Boos
Georgij Valentinovitsj Boos (russisk: Георгий Валентинович Боос) (født 22. januar 1963 i Moskva i Russland) var den russiske oblasten Kaliningrads guvernør, noe han har vært siden 28. september 2005. Han er gift og har fire døtre.
Liste over ordførere i Larvik
Larviks ordførere før 1905
Liste over Larviks ordførere før kommunesammenslåingen (1905–1987)
Liste over Larviks ordførere etter kommunesammenslåingen
Tony Benn
Anthony Neil «Tony» Wedgwood Benn (født 3. april 1925 i Marylebone, død 14. mars 2014 i London) var en politiker fra det britiske arbeiderpartiet. Han tilhørte først den moderate fløyen i partiet, men beveget seg på 70-tallet klart til venstre. Han var sønn av William Wedgwood Benn, som var parlamentsmedlem for de liberale, men som senere gikk over til Labour og etter hvert endte i overhuset (House of Lords). Begge hans bestefedre, John Williams Benn og Daniel Holmes var også parlamentsmedlemmer for de liberale.
Hans sønn Hilary, som har vært medlem av parlamentet siden 1999, var minister for internasjonal utvikling i Tony Blairs regjering fra 2003 til 2007, og miljøminister i Gordon Browns regjering fra 2007 til 2010.
Politisk karriere
I 1950 ble Tony Benn valgt som parlamentsmedlem for Bristol South-East, kun 25 år gammel. Benn måtte kjempe for sin politiske karriere da hans far, som hadde arvet et adelskap fra sin eldre bror, døde i 1960. Som adelig kunne ikke Tony Benn lenger sitte i underhuset, og han kjempet derfor for retten til å frasi seg det påtvungne adelskapet. På tross av at han var diskvalifisert ble han gjenvalgt i suppleringsvalget samme år, men en domstol, som fastslo at velgerne var klar over at han ikke var kvalifisert, ga parlamentsplassen til hans konservative rival, Malcolm St. Clair. Benn fortsatte imidlertid sin kampanje, og til slutt innså den konservative regjeringen at man måtte få til en lovendring. Den 23. juli 1963 ble den såkalte Peerage Act vedtatt, som anerkjente retten til å frasi seg et adelskap. Tony Benn var den første som benyttet seg av denne retten, mindre enn en halv time etter at loven var vedtatt.
Regjeringsmedlem
På 60-tallet deltok han i flere av Harold Wilsons regjeringer, blant annet som teknologiminister, på 70-tallet var han først industriminister, senere energiminister. Benn hadde fram til nå tilhørt den mer moderate, sentrumsorienterte delen av partiet, men på slutten av 70-tallet var han nært knyttet til partiets venstrefløy.
Nestlederkandidat
I 1981 stilte Benn til valg som nestleder mot høyresidens kandidat, Denis Healey, på tross av at partiets nye leder, Michael Foot forsøkte å overtale ham til å la være, for å unngå splittelse av partiet. Benn insisterte imidlertid på at det dreide seg om politikk, ikke om personer. Benn tapte valget med liten margin.
Ideologisk strid i Labour
På tross av at Benn tapte kampen om å bli en del av partiets ledelse, ble han likevel en dominerende person i de neste årene. Venstresida fikk blant annet gjennom forslag om mer sosialisering, fornyet makt til fagbevegelsen og ensidig atomnedrustning. Kampen toppet seg i de to årene mellom 1979 og 1981. I tillegg til de rent politiske målene nevnt ovenfor, fikk venstresida også gjennom krav om endrede regler for valg av partiledelse, og strengere regler for gjenvalg av parlamentarikere. Som en reaksjon på denne venstredreiningen forlot deler av partiets sosialdemokratiske fløy partiet, og dannet det kortvarige Sosialdemokratiske partiet, som senere gikk sammen med Det liberale partiet og dannet liberaldemokratene.
Benn tapte setet i parlamentet som følge av Labours katastrofale valgnederlag i 1983, men han vant et suppleringsvalg for en annen valgkrets året etter. I 1988 gjorde han et forsøk på å bli valgt til partileder, men tapte valget. Under den første gulfkrigen var han aktiv i antikrigsbevegelsen, og han besøkte Bagdad for å forsøke å overtale Saddam Hussein til å frigi gisler som var fanget av irakerne.
Avgang som parlamentsmedlem
I 2001 trakk Benn seg fra Underhuset for å “bruke mer tid på politikk”. Han ble igjen sentral i antikrigsbevegelsen under den nye Irak-krigen, og i februar 2003 dro han igjen til Bagdad for å møte (og intervjue) Saddam Hussein, et intervju som ble vist på britisk fjernsyn. I en demonstrasjon I London talte han foran mer enn en million mennesker.
Tony Benn har flittig skrevet dagbøker, hvorav flere er publisert.
Bygningsakustikk
Bygningsakustikk er en av flere hoveddisipliner innen akustikk. Andre deler er elektroakustikk, romakustikk, undervannsakustikk og støybekjempelse.
Bygningsakustikk beskjeftiger seg primært med lyd- og svingningstransmisjon gjennom bærende konstruksjoner i bygninger, samt mellom naborom, gjennom gulv og vinduer.
United States Holocaust Memorial Museum
Museet fikk sitt charter etter en enstemmig beslutning tatt av den amerikanske Kongressen i 1980. Det ble offentlig åpnet i april 1993 ved at president Bill Clinton og holocaust-overleveren Elie Wiesel tente den evige flammen i museets minnehall under en høytidelig seremoni.
Anlegget huser en rekke utstillinger, kunstverk, publikasjoner og gjenstander som alle er knyttet til holocaust. Museet tar seg av samling og konservering av fysiske gjenstander, distribuerer utdanningsmateriale og produserer offentlige publikasjoner. Museet står også for offentlige minnehøytidligheter.
Hoveddelen av finansieringen av bygging og drift av museet kommer fra offentlige midler, men mye kommer også fra private kilder. Steven Spielberg er blant de mest kjent donatorene.
Museet ligger på Raoul Wallenbergs Place, en plass kalt opp etter den svenske diplomaten som etter annen verdenskrig reddet rundt 10 000 jøder i Ungarn.
World of Warcraft: Warlords of Draenor
World of Warcraft: Warlords of Draenor (WoD) er den femte utvidelsespakken til World of Warcraft utgitt av Blizzard Entertainment. Utvidelsespakken ble kunngjort 8. november 2013 på Blizzcon 2013. Utvidelsespakken ble utgitt 14. november 2014.
Utvidelsen hevet det daværende maksimale spillernivået fra 90 til 100 og inneholdt «Garrisons», en tomt spillerne kunne gjøre sine egne med egendefinerte butikker og plasser.
Hendelser
Utvidelsen er satt etter hendelsene i Mists of Pandaria og foregår i et alternativt univers på verdenen Draenor, den opprinnelige planeten til «the Orcs» før sin ødeleggelse. Kjente figurer fra Warcrafts fortid, for eksempel Grom Hellscream, Ner'zhul, Gul'dan og Blackhand, er fremvist i spillets historie.
På slutten av Mists of Pandaria er Garrosh Hellscream styrtet som Warchief av «the Horde» av en kombinert «Alliance-Horde»-kraft og tatt i forvaring av Pandaren-folket, slik at han kan stilles for retten for grusomhetene han har begått i Pandaria. Før han kan bli dømt, rømmer Garrosh fra fangenskap ved hjelp av en bronse-drage (Kairoz), og reiser til en alternativ tidslinje, hjemlandet til «the Orcs», Draenor. Der hindrer han orkeklanene fra å bli korrupte, ved å stoppe dem fra å drikke Mannoroths blod. Klanene slår seg sammen til en ny gruppe, «the Iron Horde», ved hjelp av teknologi Garrosh tok med seg fra Azeroth. Dette begynner en krig om Draenor, og fører til skapelsen av en «Dark Portal», som vil tillate dem å reise igjennom tid og kapre Azeroth.
Oppdatering 6.0
En gruppe eventyrere stormer inn i Highmaul og fortsetter å utfordre og bekjempe «the Iron Horde» og deres allierte.
Tongzhoumytteriet
Tongzhoumytteriet, også kalt Tongzhouopprøret, eller på kinesisk manér Tongzhouhendelsen (通州事件), fant sted den 29. juli 1937, kort etter utbruddet av den annen japansk-kinesiske krig og under slaget om Beijing-Tianjin. Åstedet Tongzhou var en østlig forstad til Beijing. Her angrep soldater fra den kinesiske Øst-Hebei-hæren sine japanske utdannere og kinesiske offiserer som samarbeidet med japanerne.
Per Askim
Per Askim (født 24. februar 1881 i Moss, død 8. mars 1963 i Oslo) var en norsk sjømilitær offiser. Han var sjef for panserskipet «Norge» 9. april 1940 da dette ble torpedert på Narvik havn og deltok, som eneste norske medlem, i den allierte militærkommisjon, som sikret tysk kapitulasjon i Norge ved midnatt 8.–9. mai 1945.
Tongzhoumytteriet
I det strategisk viktige Tongzhou var det den gang stasjonert japanske styrker og etablert en marionetteforvaltning for japanerne, Øst-Hebeis autonomiråd.
Per Askim
Mellomkrigstiden
Askim tok militær utdannelse og ble i 1901 sjøoffiser. Han ble forfremmet til premierløytnant i 1904, ble kaptein i 1910 og i 1935 kommandørkaptein.
Fra 1930 til 1939 var han sjøkyndig avdelingssjef i Fyrvesenet. Han var i mellomkrigstiden også engasjert i internasjonalt maritimt arbeid. Han var 1928–1930 medlem av den internasjonale komité for signaler til sjøs og i 1934 deltok han i den internasjonale komitéen for oppmerking av kysten, begge i London. Videre deltok Askim under radiofyrkongressen i Stockholm i 1933. Askim forfattet også en rekke bøker om sjøfartsforhold.
Washington, London og Lillehammer
Askim forlot senere i 1940 Norge til Storbritannia, for å fortsette krigsinnsatsen der. Han var om bord i DS «Ariadne» som ble senket av tyske fly. I 1940 ble han forfremmet til kommandør. Han var fra 1940 til 1943 marineattaché ved Norges ambassade i USA. I 1943 ble han forflyttet til London, der han ble sjef for planleggingskontoret i Forsvarets Overkommando. Da den tyske overkommandoen i Norge kapitulerte ved midnatt 8. til 9. mai, var Askim eneste norske medlem i militærkommisjonen, som var sendt over fra Skottland for å overlevere de alliertes kapitulasjonsbetingelser og ordrer til den tyske øverstkommanderende general Böhme på Lillehammer.
Etterkrigstiden
I mai 1945 ble Askim utnevnt til sjef for Marinekommando Øst, en posisjon han hadde til desember samme år. Etter krigen var Askim i årene 1946 til 1949 sjømilitært medlem av den militære undersøkelseskommisjonen regjeringen nedsatte for å undersøke militære forhold før og under krigen i 1940.
Den 12. april 1953 avduket Askim et monument i Narvik over de 282 fra panserskipene «Norge» og «Eidsvold», som omkom 9. april 1940.
Tongzhoumytteriet
To dager forut for hendelsen hadde de japanske styrker satt i gang med å avvæpne ca. 800 soldater tilhørende Kuomintang (KMT) i Tongzhou. De motsatte seg dette, og rundt 500 av dem ble stilt opp mot bymuren og henrettet av japanerne. Overlevende KMT-soldater klarte deretter å alliere seg med tropper fra Øst-Hebei-garnisonen i byen. Den 29. juli gjorde så nærmere 5 000 mann av garnisonens I. og II. korps mytteri og gikk sammen med KMT-soldatene løs på sine japanske foresatte i treningsleiren. Tyve japanske militære og rundt 250 japanske sivilister ble drept; 60 sivilister fra den japanske forvaltning kom seg i sikkerhet og overlevde. Administrasjonsbygningen ble nesten fullstendig rasert, og Yin Ju-keng, kommissariatets distriktsforvalter av den demilitariserte sone i Hebei, ble arrestert.
Per Askim
Etterkrigstiden
Etter krigens slutt gjenopptok Askim arbeidet i Fyrvesenet, der han arbeidet til han gikk av med pensjon i 1952. Askim døde i Oslo i 1963.
Tongzhoumytteriet
Da japanske forsterkninger kom frem, ble opprøret slått ned og Yin befridd.
Japanske ultranasjonalister har til tider pekt på Tongzhoumytteriet som et eksempel på kinesiske krigsforbrytelser. Kineserne innrømmer gjerne hendelsesforløpet skjønt ikke de verste skrekkfortellingene, men påpeker at det skjedde som motstand mot et japansk angrep på landet, og at japanerne misbruker hendelsen for å avlede oppmerksomheten mot egne krigsforbrytelser som Nanjingmassakren.
Fretheim bru
Brua som er ei buebru i limtre, krysser Flåmselva i Flåm sentrum. Brua er 38 meter lang og ble åpnet i 2006. Bæresystemet er overliggende innoverlente treleddsbuer med strekkstag. Vegdekket er av tverrspent skurlast.
Rory Sutherland
Rory Sutherland (født 8. februar 1982) er en tidligere profesjonell landeveissyklist fra Canberra, Australia, som sykler for Israel Start-Up Nation. I 2007, vant han både etappe to og tre i Redlands Bicycle Classic, og endte på andreplass på temporittet under det australsk mesterskapet. I desember 2005, testet han positivt på klomifen, og ble utestengt i ni måneder.
Han la opp etter 2020-sesongen.
Malta under Sommer-OL 2008
Malta under Sommer-OL 2008. 6 sportsutøvere fra Malta deltok i fire sporter under Sommer-OL 2008 i Beijing. De vant ingen medaljer. Judokaen Marcon Bezzina var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
30px|Friidrett Friidrett
Menn
30px|Judo Judo
Kvinner
30px|Skyting Skyting
Men
Under a Billion Suns
Under a Billion Suns er det syvende studioalbumet fra Mudhoney, utgitt i 2006.
Brasier
Brasier var etterfølgeren til den tidlige franske bilprodusenten Richard-Brasier, som ble startet i 1902. Navnet ble forenklet til Brasier da Georges Richard forlot firmaet i 1905 for å starte Unic.
Før første verdenskrig så kom firmaet med flere to-, fire- og sekssylindrede modeller. Produksjonen ble tatt opp igjen i 1919 med en modell på 3404 cc (kubikkcentimeter). Fra 1920 til 1926 ble en modell på 2120 cc produsert. Bilene produsert etter 1926 ble markedsført under navnet Chaigneau-Brasier. Dette selskapet stengte dørene i 1930.
Romakustikk
Romakustikk er en av flere hoveddisipliner innen akustikk. Andre deler er elektroakustikk, bygningsakustikk, undervannsakustikk og støybekjempelse.
Romakustikk beskjeftiger seg primært med lydens oppførsel i oppholds- og forsamlingsrom. Spesielle rom som kinoer og konsertlokaler blir designet for å oppnå ønsket akustikk.
Beskrivelse av lyd i rom er i hovedsak statistisk.
De viktigste størrelsene i romakustikken er
Jaime Lucas Ortega y Alamino
Jaime Lucas Ortega y Alamino (født 18. oktober 1936 i Jagüey Grande på Cuba, død 26. juli 2019 i Havanna) var en av Den katolske kirkes kardinaler og erkebiskop av Havanna.
Bakgrunn
Ortega y Alamino kom fra bispedømmet og provinsen Matanzas på Cuba. Han var sønn av en arbeider. Etter vanlig skolegang på en offentlig skole tok kan først videreutdannelse med tyngdepunkt innen kunst og vitenskap. I 1956 begynte han på bispedømmets presteseminar, som ble ledet av kanadiske prester. Han studerte filosofi, teologi og etikk i Matanzas og Quebec (Canada).
Prest
Han ble presteviet i domkirken i Matanzas i 1964. Deretter virket han i to år som kapellan i menighetssjelesorgen, inntil han ble fengslet av det kommunistiske regimet og satt til tvangsarbeid i en arbeidsleir, for det som ble kalt omskolering, og til slutt løslatt i 1966.
Etter sin løslatelse i 1967 ble han utnevnt til sogneprest i hjembyen Jagüey Grande, men måtte på grunn av den akutte prestemangelen som var oppstått etter Fidel Castros revolusjon ha tilsyn med en rekke andre menigheter og kirker i tillegg. I 1969 utnevnte hans biskop ham til domprost for katedralen i Matanzas og til leder for bispedømmets kommisjon for katekese, med særlig vekt på ungdomsarbeidet.
Ortega y Alamino grunnla en kirkelig ungdomsbevegelse og utviklet mange initiativer for ungdommen som f.eks. sommerleirer og teatergrupper. I tillegg underviste han i moralteologi ved presteseminaret i Havanna.
Biskop
I 1978 ble han utnevnt av paven til biskop av Pinar del Rio, i et tradisjonelt svært katolsk område av Cuba. Og i 1981 ble han promovert til erkebiskop av hovedstaden Havanna. Han grunnla mange nye menigheter, opprettet pastoralråd, etablerte møte- og retretthus for prester og lekfolk. Han anstrengte seg også for et levende katolsk ungdomsarbeid. Selv om kirkens representanter ikke har mulighet til å nå frem via de sosiale massekommunikasjonsmidler som radio eller fjernsyn på Cuba, ble han raskt godt kjent og fikk mange beundrere blant annet på bakgrunn av sine mange modige bidrag til erkebispedømmets månedsavis.
Kardinal
Pave Johannes Paul II kreerte Ortega y Alamino til kardinal i 1994. Han fortsatte (siden 1988) til 1998 som president for den kubanske bispekonferanse, og hadde atter dette vervet fra 2001 til 2004. Han var sentralt involvert i pave Johannes Paul IIs besøk til Cuba (1998) og pave Benedikt XVIs (2012).
Under hans ledelse lyktes det den katolske kirke i Cuba å forbedre sitt forhold til de kommunistiske makthavere. Ikke desto minsdre rettet kardinal Ortega ved forskjellige anleeninger klar kritikk mot regjeringen ledet av Fidel og (fra 2008) Raúl Castro. I 1989 kritiserte han had de omstridte henrettelser av de narkotikarelaterte dødsdommer mot den populære general Arnaldo Ochoa og andre høye offiserer. Under hans ledelse offentliggjorde biskopene i september 1993 et hyrdebrev om dette som ble opplest fra alle prekestoler i landet og offentliggjort i de kirkelige publikasjoner. I 1994 oppfordret han regjeringen til å granske senkningen av en båt kaprest av fluktvillige, og som førte til at 40 personer omkom. I 1995 beskyldte han både den kubanske og den amerikanske regjering for å slutte å behandle kubanerne som rene brikker i deres politiske spill mot hverandre. I 2003 oppfordret han den kubanske regjering om ikke å regjere med så hard en hånd. I april 2010 formante han statsledelsen i en artikkel til en rask innføring av bebudede reformer, noe hele landet lengtet etter.
I månedene etter førte direkte samtaler mellom Ortega og president Raúl Castro først til en begrensning av de stadige fysiske angrep, dkremsler og obstuksjoner (såkalte Actos de Repudio) mot opposisjonsgruppen Damer i hvitt. Etter videre forhandlinger med assistanse fra den spanske regjering kunne man til slutt i juli 2010 få offentlige løfter om førtidig løslatelse av alle de 55 resterende politiske fanger fra arrestasjonsbølgen under den svarte våren i 2003. fra mars 2011 ble så dette gjennomført skrittvis av regimet.
Kardinalen ble også krisisert av deler av den kubanske opposisjon i ennland og i ekseil for sin formidlerrolle; man mente han var for ettergivende mot regjeringen. Men i det store og hele hadde han stior støtte for sin kurs. Våren 2012, etter pave Benedikt XVIs Cuba-besøk, ble Ortega utsatt for særlig sterk kritikk fra opposisjonelle, som mente han stod president Raúl Castro for nær. Ortega lovet å fortsette å engasjere seg for de politiske fanger.
I desember 2014 var kardinal Ortega involvert i formidlingen mellom Raúl Castro og den amerikanske president Barack Obama. Det var da blitt snakk om at president Obama kunne tenkes å gå med på å oppheve handelsembargowen USA hadde ilagt overfor Cuba, pave Frans gav da to brev til kardinal Ortega; ett skulle han overlevere til Raul Castro og det andre til Obama. Mensikten var å sette de to statsleder i kontakt med hverandre. Erkebiskopen av Havanna kom til USAs hovedstad uten at pressen la merke til det, og han sto ikke en gang på den amerikanske regjeringens offisielle besøksliste. Dette skrivet bidro vesentlig til en normalisering av forbindelsene mellom de tidligere ideologiske fiendene.
Den 26. april 2016 innvilget pave Frans hans aldersbetingede avskjedssøknad. Han døde av kreft 26. juli 2019 i Havanna.