cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kliment Timirjazev
Bakgrunn og utdannelse
Da han kom tilbake til Russland i 1871, forsvarte han en doktorgrad i spektralanalyse av klorofyll. Han ble utnevnt til professor ved Petrovs landbruksakademi, hvor han ble til den ble avsluttet i 1892. I 1877 ble han også utnevnt til professor i anatomi og plantefysiologi ved Statsuniversitetet i Moskva. I sitt forskningsarbeid var han spesielt opptatt av fotosyntese og relaterte fenomener. Han var også pioner i bruken av drivhus til jordbruksforskning i Russland, som han startet tidlig i 1870-årene.
Timirjazev utviklet begrepet klorofyll ikke bare som et fysisk, men også som en kjemisk prosess som påvirkes av oksidasjonsreduksjon. I 1890 var han en av de første som hevdet eksistensen av det andre absorpsjonsbåndet til klorofyll og følgelig det andre absorpsjonsbåndet til fotosyntese. Han studerte forholdet mellom fotosyntese og intensiteten av lys i 1889. Etter 34 år med forskning på fotosyntesen publiserte han artikkelen «Den kosmiske funksjonen til den grønne plante», som han holdt en forelesning om ved Royal Society i London i 1903. For å lykkes med forskningen på fotosyntesen hadde han utviklet flere nye metoder og måleinstrumenter. Han formulerte også teorier om vanning og næring for planter.
I 1898 kom han på kant med myndighetene og ikke fortsette som fulltidsansatt ved universitetet i Moskva, men han fikk fortsette ved det botaniske laboratoriet. I 1917 fikk han igjen tilbake sin professortittel. Timirjazev var tilhenger av ideene til bolsjevikene som ledet frem til oktoberrevolusjonen.
Darwinisme
Timirjazev var forkjemper for evolusjonsteorien til  Charles Darwin i Russland. I 1877 besøkte og møtte han Darwin på Down House.
Timirjazev promoterte darwinisme i sitt arbeid og utarbeidet en russisk oversettelse av Artenes opprinnelse. Han var imidlertid svært kritisk til konseptet "kampen for tilværelsen" som han avviste. Han mente at det var en uheldig metafor med negative sosiale implikasjoner og mente at en burde undervise i darwinisme uten å bruke ordet «kamp».
Ved universitetet i Moskva deltok Alexander Oparin i private forelesninger med Timirjazev. Disse forelesningene om evolusjon var svært innflytelsesrike for Oparin. Han foreleste også om darwinisme fra sin leiligheten i Moskva.
Ettermæle
Flere institusjoner, plasser og steder er oppkalt etter Timirjazev, blant dem:
Wherever You Will Go
«Wherever You Will Go» er en sang opprinnelig utgitt av det amerikanske alternative rock-bandet The Calling i 2001. Den er skrevet av vokalist Alex Band og gitarist Aaron Kamin.
Sangen er med på albumet Camino Palmero, utgitt samme år. Den er The Callings største hit, og den nådde 5.-plass på USAs totale salgsliste, Billboard Hot 100, og toppet Billboard Adult Top 40 (USAs salgsliste for voksen samtidsmusikk) i 23 uker - det lengste i den salgslistens historie. I Norge nådde singelen 4.-plass på VG-lista. Den toppet også salgslistene i Italia og New Zealand.
Neumarkt-Sankt Veit
Neumarkt-Sankt Veit er en historisk by ved elven Rott i regierungsbezirk Oberbayern i den tyske delstaten Bayern, og utgjør sammen med kommunen Egglkofen Verwaltungsgemeinschaft Neumarkt-Sankt Veit.
Wherever You Will Go
The Calling spilte også inn en akustisk versjon av sangen.
Neumarkt-Sankt Veit
I den østlige delen av byen ligger Kloster Sankt Veit som ble grunnlagt i år 1121 av adelsmannen Dietmar von Lungau, viet til Sankt Veit som på norsk heter Sankt Vitus.
Wherever You Will Go
Den er en kjærlighetssang. Aaron Kamin uttalte i et intervju med magasinet LAUNCH at bakgrunnen for sangen var at hans fetter hadde dødd, og han og hans kone hadde vært gift i over 50 år.
Sangen er en alternative rock-ballade som går i et rolig tempo.
Musikkvideo
Det ble laget to musikkvideoer til sangen. Den ene, mest kjente, ble filmet ved Los Angeles-elven, hvor bandet spiller mens en såpeopera for tenåringer spiller i bakgrunnen. Den som ble filmet først, ble derimot filmet i Mexico. Her er det en tenåringsjente som får navnet til hennes kjæreste tatovert på sin skulder, men når hun finner ham utro med en annen jente, flyr hun i flint. På slutten av videoen blir hun sett med en ny kjæreste (Drew Fuller), og en ny tatovering, mens hennes sjalu ekskjæreste ser på henne fra sin bil.
Charlene Soraias versjon
Den engelske vokalisten/pianisten Charlene Soraia ga ut en piano-coverversjon av sangen i 2011 for en britisk reklame for Twinings' te. Den nådde 3 plass på den britiske singellisten. Den ble tatt med på hennes debutalbum Moonchild.
TV Nord
TV Nord er en lokal TV-stasjon fra Alta som hadde sin første sending 15. september 2005..
TV Nord Sør-Øst er landsdelens eneste lokaltv-stasjon og hadde sin første sending 15. september 2005. TV Nord 1. januar 2006. Kanalen har base i Alta og har hver eneste hverdag sending fra klokken 17.30. Sendingen fortsetter da i loop resten av døgnet, med nyheter etterfulgt av magasinet.
Dekningsområdet for TV Nord er Vest-Finnmark, men vi er levende opptatt av Finnmark og utviklingen i nordområdene.
TV Nord er en del av Mediehuset Altaposten, som er eid av Nordavis AS. Ansvarlig redaktør er Rolf Edmund Lund, mens Astrid Sarilla er vaktsjef med ansvar for nyhetssendingene.
Kostanaj oblast
Kostanaj (kasakhisk Қостанай облысы) er et oblast i Kasakhstan. Hovedstaden er Kostanaj, som har 207 000 innbyggjere, mens selve oblastet har om lag 900 300 innbyggjarar. Den andre store byen i oblastet er Rudnij.
Geografi
Kostanaj oblast grenser til Russland i nord (oblastene Orenburg oblast, Tsjeljabinsk oblast, Kurgan oblast) og ligger nær Uralfjellene. Det grenser også til de kasakhstanske oblastene Aktobe oblast i sørvest, Karagandy oblast i sør, Akmola oblast i sørøst og Nord-Kasakhstan oblast i nordøst. Elven Tobol, en sideelv til Irtysj, har sin kilde her og renner inn i Russland. Kostanaj har et areal på 197 000 km² og er det sjette største oblastet i landet.
Kanonprisen 2010
Kanonprisen 2010 var den syvende utdelingen av Kanonprisen og ble delt ut under filmfestivalen Kosmorama 4. april 2011. Prisen gjelder alle norske filmer med ordinær kinodistribusjon som hadde premiere i 2010.
Det ble delt ut tretten priser i tolv prisklasser, samme antall klasser som året før, men med to vinnere i klassen beste foto. Vinnerne i elleve av klassene ble kåret av medlemmene i fagforbundene tilknyttet filmbransjen, mens vinneren av klassen beste nyskaper ble kåret av en egen jury bestående av Espen Klouman Høiner, Øyvor Dalan Vik og. Filmene En ganske snill mann, Trolljegeren, Limbo og Nokas fikk alle to priser hver, det samme gjorde regissør og manusforfatter Maria Sødahl for Limbo. Kongen av Bastøy fikk flest nominasjoner med seks, mens Limbo og En ganske snill mann fikk fem hver. Utdelingen ble holdt i et festivaltelt på Torvet i Trondheim og ble ledet av Mikal Olsen Lerøen.
Vinnere og nominerte
Vinnere står først i listen og er merket med fet skrift.
(to vinnere)
Altaijernspurv
Altaijernspurv (Prunella himalayana) er en monotypisk art i den slekten jernspurver (Prunella) og inngår i jernspurvfamilien (Prunellidae), som er monotypisk.
Arten forekommer i Afghanistan, Bhutan, Kina, India, Kasakhstan, Kirgisistan, Mongolia, Nepal, Pakistan, Russland, Tadsjikistan og Turkmenistan.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til. Norske navn på verdens fugler følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Eventuelle norske beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser.
Lilija Lobanova
Lilija Oleksandrivna Lobanova, ukrainsk Лілія Олександрівна Лобанова (født 14. oktober 1985) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 800 meter.
Hellfire Club
Hellfire Club (engelsk for «Helveteildklubben») var navnet for flere eksklusive klubber for den øverste sosietet som ble etablert i Storbritannia og Irland på 1700-tallet. Navnet henvises som oftest til den mest kjente, Francis Dashwoods Order of the Friars of St. Francis of Wycombe. Dette var en tid hvor flere ulike herreklubber ble opprettet som sosiale møtesteder for likesinnede. Det ble sagt at slike Hellfire-klubber var møtesteder for «kvalitetspersoner» som ønsket å ta del i hva samfunnet oppfattet som umoralske handlinger, og medlemmene var ofte involvert i politikk. Den første klubben drev med parodier på religiøse ritualer. Ingen av aktivitetene eller medlemskapene til klubbene er det lett å bringe på det rene, og ryktene pekte mot at klubbene hadde fjerne bånd til en egen samfunnselite kjent som «Ordenen av den andre sirkel».
Den første kjente Hellfire Club ble opprettet i London i 1718 av Philip, hertug av Wharton, og en håndfull andre venner fra den øverste sosieteten. Den mest beryktede klubb med dette navnet var den som ble etablert i England av Francis Dashwood og som møttes fra tid til annen fra rundt 1749 og fram til 1760 (muligens til 1766). Andre klubber som også kalte seg for «Hellfire Club» dukket opp i løpet av 1700-tallet. De fleste av dem ble opprettet i Irland etter at nevnte Philip Wharton var blitt forvist.
Whartons klubb
Lord Wharton, gjort til hertug av Georg I, var en framstående politiker som fikk to adskilte liv: den første var en litterær og kunnskapsrik mann, den andre en «drukkenbolt, en urostifter, en vantro, og en libertiner». Medlemmene til Whartons klubb er i stor grad ukjente, men det er antatt at de tilhørte hans nærmeste venner: jarlen av Hillsborough, som var en fetter, jarlen av Lichfield, og Ed O’Brien, men andre navn er ikke kjent.
De typiske herreklubbene var særlig et fenomen på 1800-tallet, men mange av dem hadde sin opprinnelse på 1700-tallet da flere av dem ble opprettet i London for bortimot hver eneste interesse; inkluder poesi, filosofi og politikk. Enhver respektabel herre (og noen få som ikke var fullt så respektabel) tilhørte en eller annen form for klubb. Philip Whartons Hellfire Club var en satirisk herreklubb som var kjent for å latterliggjøre religion med blasfemi, noe som var en opprørsk trang mot kirkens autoritære grep på samfunnet. Disse klubbene var mer av en vits, ment til å sjokkere omgivelsene, framfor et alvorlig angrep på religion elle moral. Den påståtte president av denne klubben var Djevelen, til tross for at medlemmene i seg selv ikke hadde noen hensikt å dyrke verken demoner eller Djevelen, men kalte seg selv for djevelske. Whartons aksepterte både menn og kvinner som likestilte, i motsetningen til andre klubber på denne tiden. Klubben møtes på søndager ved en rekke ulike lokaliseringer rundt om i London. Vertshuset Greyhound Tavern var et møtested som ble benyttet jevnlig, men ettersom kvinner ikke kunne bli sett i et vertshus, ble det også holdt møter i medlemmenes hus og ved Whartons rideklubb.
I henhold til minst én kilde omfattet aktivitetene å latterliggjøre religiøse seremonier og delta i måltider som inneholdt matretter som «Holy Ghost Pie», «Breast of Venus», og «Devil's Loin» og drikke «Hell-fire punch». Klubbens medlemmer skal etter sigende ha kommet til møtene kledd som figurer fra Bibelen.
Whartons klubb kom til sin slutt i 1721 da kong Georg I, påvirket av Whartons politiske fiender, hovedsakelig Robert Walpole, vedtok en lov mot «vemmelige ugudeligheter» og umoral som var rettet mot Hellfire Club. Whartons politiske motstandere benyttet hans medlemskap og aktiviteter i denne klubben som en måte å slå en kile mellom ham og hans politiske allierte, og således få ham fjernet fra parlamentet. Etter klubben hans ble oppløst, ble Wharton frimurer, og i 1722 ble han stormester av England.
Francis Dashwoods klubber
Etter sigende skal Francis Dashwood og jarlen av Sandwich også ha vært medlemmer av en Hellfire Club som møttes på vertshuset George and Vulture Inn på 1730-tallet. Dashwood opprettet klubben Order of the Knights of St Francis i 1746 som først møtes på samme vertshus.
Klubbens motto var Fais ce que tu voudras («Gjør hva du vil»), en form for livsfilosofi knyttet til François Rabelais’ fiktive kloster ved Thélème. Francis Dashwood var velkjent for sin skøyerstreker. Eksempelvis da han var ved det kongelige hoff i St. Petersburg, kledde han seg ut som kongen av Sverige, Russlands største fiende.
Medlemskapet i Francis Dashwoods klubb var opprinnelig begrenset til kun tolv, men det antallet økte snart. Av de opprinnelige tolv er en del identifisert: Dashwood selv, Robert Vansittart (dommer), Thomas Potter (politiker), Francis Duffield, Edward Thompson, Paul Whitehead og John Montagu, 4. jarl av Sandwich. Listen over antatte og forslåtte medlemmer er lang, men blant de mer sannsynlige kandidatene finnes George Bubb Dodington, en enormt korpulent mann i 60-årene; William Hogarth, ingen adelsmann, men kjent i mange sirkler, og assosiert med klubben etter å ha malt Dashwood som fransiskansk munk og John Wilkes, om enn langt senere under dekknavnet John of Aylesbury. Det er kjent at Benjamin Franklin var tidvis tilstede ved klubbens møter i 1758 som et ikke-medlem i løpet av hans tid i England. Da nedtegnelser har gått tapt ved å ha blitt brent i 1774, er det mange av medlemmene som er kun antatte ved at de er knyttet sammen via brev til hverandre.
Møter og aktiviteter
Francis Dashwoods klubb var i begynnelsen aldri kjent som en Hellfire Club; den fikk dette navnet eller betegnelsen først langt senere. Faktisk brukte hans klubb en rekke navn, slikt som Brotherhood of St. Francis of Wycombe, Order of Knights of West Wycombe, The Order of the Friars of St Francis of Wycombe og senere, etter å ha flyttet sin aktiviteter til det tidligere klosteret Medmenham Abbey, et herskapshus som Dashwood leide ved breddene av Themsen i nærheten av Marlow i Buckinghamshire, ble de Munkene av Medmenham. Det var en grotte under klosterbygningen som Dashwood mente måtte være et gammel hedensk sted og som klubben kunne utføre sine ritualer. Grotten ble dekorert med mytologiske temaer, falliske symboler og andre med seksuelle hentydninger. Dashwood fikk også gjort en rekke kostbare bearbeidelser av bygningen. Det ombygget av arkitekten Nicholas Revett i nygotikk. Mottoet Fais ce que tu voudras ble satt over døren.
I henhold til Horace Walpole var medlemmenes aktiviteter i stor grad «strengt hedenske»: den antikke vinguden Dionysos og kjærlighetsgudinnen Venus som hovedsakelig ble «hyllet». Alvoret i denne hedendommen bør neppe overvurderes. Det synes som om vin og utsvevelser var det fremste fellestrekket. En utførelse, beskrevet av Burgo Partridge i hans History of Orgies var at Dashwood hadde endret en del av parkanlegget «i form av en kvinne med antydende plasseringer av søyler og busker, en kostbar usømmelig spøk som ikke kunne bli verdsatt i sin helhet før flymaskiner ble oppfunnet.» Den vakre Fanny Murray, en berømt kurtisane og tidligere elskerinne av jarlen av Sandwich, var ganske sikkert et medlem. Dashwoods elskerinne, en velkjent madam i London, ble referert til som «hellfire Stanhope», og flere av hennes kvinnelige bekjentskaper reiste ned for å delta i festlighetene. Disse kvinnelige gjestene ble omtalt som «nonner», og disse møtene var antagelig ikke mer alvorlig enn en unnskyldning for en helg med drikking, fråtsing og sex.
Nedgangen og avvikling av Dashwoods klubb
Avviklingen av Dashwoods klubb var mer komplisert. Første årsak var at statsminister lord Bute i 1762 utnevnte Dashwoods som sin finansminister, til tross for at Dashwood hadde omdømme for ikke å være i stand til forstå «en barregning med fem tall». Dashwood sa fra seg sin posisjon året etter som følge av å ha forsøkt å innføre en skatt på cider som førte til høylytte protester og opptøyer. Lord Bute gikk også av. Dashwood satt da i Overhuset etter å tatt tittelen baron Le Despencer etter at den foregående tittelinnehaveren var død. Det var deretter et forsøk på å få arrestert John Wilkes for oppviglerske injurier mot kongen (Georg III) i det beryktede utgave 45 av hans avis The North Briton tidlig i 1763. Ved en undersøkelse autorisert av en generell bemyndigelse (muligens fremmet av lord Sandwich som ville bli kvitt Wilkes), ble en versjon av boken The Essay on Woman oppdaget, klargjort for trykking. Verket var skrevet av Thomas Potter og fullført av Wilkes. Den var uforskammet, blasfemisk, ærekrenkende, grov, og uanstendig, men ikke pornografisk, men helt klart ulovlig i henhold til lovene på denne tiden. Myndighetene benyttet den som en årsak til drive Wilkes i eksil. Mellom 1760 og 1765 ble Chrysal, or the Adventures of a Guinea av Charles Johnstone utgitt. Den inneholdt fortellinger som med letthet kunne identifiseres med klubben på Medmenham, en av disse ble lord Sandwich latterliggjort for å blandet sammen en apekatt med djevelen. Boken ga støtet til klubben ved Medmenham ble assosiert med Hellfire Club. Wilkes angrep tilbake i 1763 med skrifter som hengte ut klubben på Medmenham og avslørte den nådeløst til offentlig forakt. Det var da åpent for spekulasjoner om hvilke uhyrligheter medlemmene av klubben drev på med, og en oppdatert utgave av Chrysal kom ut i 1766 som utbroderte Wilkes’ avsløringer. På denne tiden var mange av de opprinnelige medlemmene enten døde eller for langt unna til at klubben kunne fortsette som tidligere. Klubben opphørte antagelig i 1762 da Dashwood ble utnevnt, men etter 1766 var klubben åpenbart nedlagt for godt.
Phoenix Society
I 1781 opprettet Dashwoods nevø Joseph Alderson, student ved Brasenose College i Universitetet i Oxford), et samfunn som ble kalt for Phoenix Society, senere kjent som Phoenix Common Room. Det var først i 1786 at den mindre samlingen av venner ble en anerkjent institusjon. Phoenix ble etablert til ære av Francis Dashwood, som døde i 1781, som en symbolsk gjenreisning av Dashwoods tidligere institusjon. Til denne dag har dette middagsselskapet beholdt mange av dens forløpers trossetninger. Dens motto, uno avulso non deficit alter («når en er revet vekk, en annen lykkes») er fra sjette bok i Vergils Æneiden og refererer til den praksis at klubbens kontinuitet ble sikret ved jevnlig fornyelse av yngre medlemmer. Phoenix Common Rooms fortsatte historie til i dag er av stor stolthet for lærestedet.
I Irland
Et antall klubber ved navn Hellfire eksisterer fortsatt i Irland og er sentrert rundt universitetene og møtes tradisjonelt i all hemmelighet. Hellfire-klubben for Trinity College møtes i sentrale Dublin. Det er også en klubb ved Maynooth University, og en i Cork. Alle disse har lignende handlinger som de opprinnelige Hellfire-klubbene, inkludert tullete etterligninger av høytidelige seremonier og konsumerer alkohol.
I kulturen
Hellfire Club har blitt omtalt i en rekke litterære verker, blant annet:
Luhrig
Luhrig er et kommunefritt område (unincorporated community) i Athens County, i delstaten Ohio i USA.
Salen Mikrokraftverk
Salen Mikrokraftverk er et vannkraftverk i Lurøy kommune i Nordland.
Sigurd Tenningen
Sigurd Tenningen (født 4. februar 1982) er en norsk forfatter, bosatt i Kristiansand.
Luhrig
Historie
Et postkontor kalt Luhrig ble opprettet i 1900 og ble lagt ned i 1916. Luhrig var opprinnelig et gruvesamfunn; Luhrig Coal Company drev opprinnelig kullgruver i området.
Salen Mikrokraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 34 meter.
Installert effekt er 7,5 kW. Årsproduksjon er 0,0225 GWh.
Claes-Göran Hederström
Bakgrunn
Sommeren og høsten 1968 turnerte Hederström med Mona Wessman, Lenne Broberg og Hipp Happy Band – som besto av Mats Westman, Lasse Sandborg, Stefan Möller og Bertil Bodahl.
Sammen med Nina Lizell fikk han en hit med «Flickan i fönstret mitt emot». En annen av Hederströms suksesser var «Här ute på landet» som lå på Svensktoppen i 1972. I Melodifestivalen 1973 endte han på åttendeplass med sangen «Historien om en vän».
Claes-Göran Hederström var bosatt i Norrköping og opptrådde regelmessig, blant annet med sin gamle låt «Det börjar verka kärlek, banne mej».
Diskografi
Album
Singler (utvalg)
Samlingsalbum
Malta (band)
Malta var en svensk popduo bestående av Claes af Geijerstam og Göran Fristorp. Duoen vant Melodifestivalen 1973 med sangen «Sommar'n som aldrig säger nej».
Obock
Obock (også transkribert Obok eller Ubuk, أوبوك = Awbūk /Aubūk) er en liten havneby ytterst i Tadjourabukten nord i Djibouti og administrasjonssete for regionen og distriktet av samme havn. Byen har om lag 7600 innbyggere. Den ligger ved Indiahavet (Adenbukta), ikke langt sør for Bab el-Mandeb ved innløpet til Rødehavet.
SeByen
TV Nord er en lokal TV-stasjon fra Haugesund. SeByen er en, uavhengig TV-kanal med fokus på Nord-Rogaland og Sør-Hordaland (Haugesundregionen). Kultur, aktuelt, sport og serier hele uken. Og sender i HD-kvalitet.
Obock
Historie
I middelalderen var Obock (Hayyú) under suktanatat Ifat og aultanatet Adal. Det osmanske rike hadde kontrollen over området fra 1500-tallet til 1800-tallet.
I 1862 ervervet Frankrike Obock fra afarenes sultan, for å kunne etablere en kullstasjon der som skulle betjene deres dampskip. Med dette begynte koloniseringen av det som skulle bli Djibouti. Franskmennene sikret seg dermed en egen kullstasjon i påvente av åpningen av Suezkanalen (1869) som skulle endre seilingsmønstrene dramatisk. I området var alternativet for franskmennene å kjøpe kull i den britiske havnebyen Aden, men i tilfelle krig og kriser var dette et skjørt arrangement.
Stedet ble til å begynne med ikke gjenstand for noen okkupasjon; den ble bare anløpt av de franske flåteenheter som var assignert til Indiahavet. Men i 1881 ankom handelsmannen Pierre Arnoux og etablerte seg der, og han ble fulgt av Paul Soleillet. Obock ble en ekte koloni i august 1884 med Léonce Lagardes ankomst. Han etablerte en administrasjon og utvidet det franske området rundt Tadjouraviken. Obock var dermed hovedsete for det franske Territoire d'Obock. I 1885 hadde Obock 800 innbyggere og en skole. Det ble utgitt frimerker fra Territoire d'Obock. Men ettersom ankringsforholdene ikke var helt gode og dessuten ferskvanntilførselen til dette sted var vanskelig, flyttet de i 1894 kolonialforvaltningen til byen Djibouti, på sørsiden av bukten. Folketallet i Obock gitt sa tilbake.
Småbyen har flyplass, og har ferjeforbindelse til hovedstaden Djibouti.
Kineserne
Obock var antas å bli stedet for den kinesiske flåtebase i Djibouti, men havnet på sørsiden av Tadjourabukten.
Nordhausen
Nordhausen er en by i delstaten Thüringen i Tyskland som er administrasjonssted for Landkreis Nordhausen. Nordhausen ble fri riksstad i 1220. Elven Zorge renner gjennom byen. Rolandstatuen foran byens rådhus er et vartegn for Nordhausen. Byen var fra 1430 til 1432 medlem av Hansaforbundet.
Malta (band)
16. mai 2009 opptrådte duoen sammen i tv-programmet Babben & co for første gang på 36 år. Under fremføringen deltok også Babben Larsson og Linda Bengtzing.
Nordhausen
Under den andre verdenskrigen lå konsentrasjonsleiren Mittelbau-Dora nordvest for byens sentrum. Denne leiren ble i 1943 etablert nær det lille fjellet Kohnstein som en underleir av konsentrasjonsleiren Buchenwald, og den fikk fra 1944 status som selvstendig konsentrasjonsleir. Rundt 20 000 mennesker døde i konsentrasjonsleiren Mittelbau-Dora. Fangene der ble blant annet brukt til produksjon av V1- og V2-rakettene. Våpenproduksjonen gjorde at byen mot slutten av krigen ble et strategisk mål for de allierte. Royal Air Force's angrep i 1945 medførte at ca. 74 % av indre by ble ødelagt, og 54 % av alle boliger. Ca. 8800 mennesker som utgjorde 21 % av befolkningen, omkom gjennom angrepene. Byen ble blant de hardest rammede innenfor det geografiske området til efterkrigstidens DDR.
En kjent aktør i byens næringsliv er brenneriet Nordbrand Nordhausen GmbH, som blant annet produserer kornbrennevinet Echter Nordhäuser.
Fridalen prestegjeld
Fridalen prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Bergen domprosti. Det omfattet sogn i Bergen kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Fridalen kirke.
Fridalens kirkesogn er nå en del av Bergen kirkelige fellesråd, og underlagt Bergen domprosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.
Historikk
Ved Kronprinsreg.res. av 21. juni 1957 ble Årstad prestegjeld delt i tre selvstendige menigheter, ved at det skiltes ut to nye, Fridalen med Slettebakken og Landås, og Solheim, gjeldende fra 1. mars 1958. Ved kgl.res. av 23. oktober 1959 ble Fridalen delt ved at det skilles ut to nye, selvstendige menigheter under navn av Landås og Slettebakken, gjeldende fra 25. august 1960.
Den 1. mars 1996 ble Årstad og Fridalen menigheter slått sammen til Årstad prestegjeld.
Bleiker
Bleiker er en sveitsisk produsent av sylinderlås-rifler markedsført utelukkende for skyteøvelsene i ISSF. I motsetning til større konkurrenter som Anschütz eller Feinwerkbau har Bleiker bare noen få modeller, men alle er laget med sikte på å være konkurransedyktige på VM- og OL-nivå.
Lokalene til Bleiker ligger i Bütschwil i Sveits hvor de produserer våpnene sine, inkludert glidekasser og skjefter. De selger riflene sine enten komplett eller uten skjefte for oppbygging hos børsemaker. Bleiker bruker løp fra det amerikanske merket Lilja, og ble i april 2014 europeisk distributør for Lilja.
Salongrifler
Bleiker Challenger er mye brukt som .22 LR-rifler på toppnivå innen ISSF-skyting. Noen varianter av Bleiker Challenger er Sport, Worldcup, Metallic og LADY.
Óscar García
Óscar García er navnet til flere personer:
Bleiker
Salongrifler
I tillegg til rykte for høy byggekvalitet har Bleiker Challenger en spesiell konstruksjon som gir ekstremt kort sluttstykkegange. Det korte sluttstykket gjør særlig lading av våpenet enklere for korte skyttere. Med korrekt oppsett blir det dermed mulig å lade uten å løfte albuen fra bakken, hvilket gir en konkurransefordel på liggende ISSF-skyting.
Grovrifler
Bleiker sine grovrifler er tilgjengelig i et utvalg kamringer i 6 og 7 mm, og er kjent for å være mye brukt på høyt nivå innen ISSF 300 m liggende- og matchskyting.
Ingvar Wixell
Karl Gustaf Ingvar Wixell (født 7. mai 1931 i Luleå i Sverige, død 8. oktober 2011 i Malmö i Sverige ) var en svensk operasanger og en av 1900-tallets ledende barytoner. Wixell hadde en aktiv internasjonal karriere innen opera og konserter fra 1955 til 2003. Han sang hovedsakelig roller fra det italienske repertoaret og var ifølge The New York Times «mest kjent for sine stødige og medrivende tolkninger av Giuseppe Verdis store baritonroller som Rigoletto, Simon Boccanegra, Amonasro i Aida og Germont i La traviata». Han har også høstet mye ros og anerkjennelse for sin tolkning av hovedrollen i Simon Boccanegra og som Don Carlos i Skjebnens makt.
Oppvekst og studier
Ingvar Wixell var sønn av reparatøren Otto Wixell og Gertrud, født Lundgren. Han kom fra en musikalsk familie i Luleå. Der begynte han å synge i et kor och spela bratsj i "Luleå orkesterförening". Etter sangstudier for operasangeren og sangpedagogen Dagmar Gustafson i Stockholm studerte han ved Kungliga Musikhögskolan Stockholm, der han avla eksamen 1955.
Karriere
Han debuterade samme år som Papageno i Mozarts Tryllefløyten under en turné med Riksteatern. Han var ansatt på Kungliga Teatern 1955–1967. Der spilte han til å begynne med mer lyriske roller som Figaro i Rossinis Barbereren i Sevilla og Escamillo i Georges Bizets Carmen, men senere mer dramatiske roller som Amonasro i Giuseppe Verdis Aida, Baron Scarpia i Giacomo Puccinis Tosca og tittelrollene i Verdis Rigoletto og Simon Boccanegra.
År 1967 gjorde Wixell sin amerikanske debut i San Francisco som Belcore i Gaetano Donizettis L’elisir d’amore. Ved svenske Melodifestivalen 1965 framførte Wixell samtlige bidrag. Han framførte siden vinnermelodien «Annorstädes vals» i Eurovision Song Contest (Melodi Grand Prix) samme år. Under festspillene i Salzburg 1967 spilte han greve Almaviva i Mozarts Figaros bryllup og Don Pizarro i Beethovens Fidelio. Samme år begynte han på Deutsche Oper Berlin, der han etterhvert virket som fast medlem av ensemblet i mer enn 30 år. Han gjorde sin siste forestilling der som Scarpia mot Katarina Dalayman den 9 november 1998.
Wixell debuterte i Festspillene i Bayreuth 1971 som "Heerrufer" i Lohengrin, på Covent Garden 1972 i tittelrollen i Giuseppe Verdis Simon Boccanegra og på Metropolitan i New York som Rigoletto 1973. Han har også sunget i Salzburg, Wien og i München. Wixell avsluttet sin karriere med rollen som Musiklæreren i Ariadne på Naxos av Richard Strauss  på Malmö Opera 2003.
Ingvar Wixell sang også mer lättillgänglig musikk, for eksempel operetter och schlagermelodier, og ble på 1960-tallet veldig verdsatt for sine tolkningar og inspillinger av Fridas visor'. Sammen med bassen Erik Saedén sang han også inn Gunnar Wennerbergs Gluntarne med Åke Jelvings orkester og med Ejnar Haglund ved flygelet. Han representerte Sverige i Eurovision Song Contest 1965 med sangen «Absent Friend».
Familie
Ingvar Wixell var 1956–1964 gift med operasangeren Busk Margit Jonsson (sopran) (født 1929 og døde i 2011) og fikk datteren Marit Wixell (født 1956). Andra gangen var han gift fra 1968 til sin død med Margareta Henriksson (født 1937), tidligere gift med den tyske skuespilleren Wolfgang Neuss. Ingvar Wixell adopterte deres datter, Harriet "Jette" Neuss Wixell, (født 1962).
Andreas Schjelderup
Andreas Rædergård Schjelderup (født 1. juni 2004) er en norsk fotballspiller som spiller for den portugisiske klubben.
Karriere
Schjelderup spilte barnefotball i Bodø/Glimt og bemerket seg tidlig som et stort talent. I en alder av 15 år hadde han allerede vært på treningsopphold med storklubber som Barcelona, Ajax og Liverpool.
Han begynte å trene med A-laget til Bodø/Glimt som 15-åring foran 2020-sesongen og fikk sine første minutter i en treningskamp mot Rosenborg. Schjelderup fikk imidlertid ikke fortsette å trene med A-laget da Koronapandemien inntraff og strenge restriksjoner ble iverksatt. Restriksjonene innebar blant annet at spillerne måtte ha kontrakt for å være i treningsgruppen til A-laget.
Seiling under Stillehavslekene 1987
Seiling under Stillehavslekene 1987. Seiling var en av flere sporter som var med i de åttende stillehavslekene som ble arrangert i Nouméa på Ny-Caledonia i perioden 8. til 20. desember 1987. Det var sjette gangen som seiling var med på programmet under stillehavslekene. Det ble konkurrert i seks øvelser i brettseiling, fire for kvinner og fire for menn. Ny-Caledonia ble beste nasjon, de vant alle åtte gullmedaljene.
Andreas Schjelderup
Karriere
I juli 2020 ble det kjent at Schjelderup hadde signert for den danske klubben FC Nordsjælland, etter å ha vært ønsket av en rekke europeiske klubber.
Schjelderup debuterte i den danske Superligaen, 4. februar 2021, da han startet hjemmekampen mot Brøndby. Han var da den nest yngste debutanten i FC Nordsjællands historie, og den yngste spilleren som har startet en Superliga-kamp for klubben. Han ble 13. mars 2021 den yngste målscoreren i FC Nordsjælland noensinne, 16 år og 284 dager gammel. Han ble 21. mars 2021 den yngste spilleren noen gang til å score to mål i en og samme seriekamp i Danmark.
Landslag
Schjelderup har landskamper for flere norske aldersbestemte landslag.
Den 3. september 2021 fikk han sin første U21-landskamp for Norge mot Østerrike.
Peter Baldacchino
Peter Baldacchino (født 5. desember 1960 i Sliema på Malta) er en maltesisk katolsk prelat og biskop av Las Cruces i New Mexico i USA. Han er den første biskop i USA tilknyttet til Den neokatekumenale vei.
Prest
Peter Baldacchino ble presteviet av erkebiskop Theodore Edgar McCarrick den 25. mai 1996 for erkebispedømmet Newark i New Jersey.
Etter ordinasjonen var Baldacchino kapellan i Our Lady of Mt. Carmel Parish i Ridgewood i New Jersey fra 1996 til 1999. Han ble så assignert som kansellist for Turks and Caicos i de mindre Antiller i Karibia - denne lille øygruppen var en misjon «sui iuris». I 2002 ble han sogneprest for Our Lady of Providence Parish på Providenciales Island i Turks and Caicos ''
Han lærte seg relevante språk og er flytende ikke bare i maltesisk og engelsk, men også italiensk, spansk og kreolsk.
Hjelpebiskop i Miami
Den 20. februar 2014 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av Vatarba og utnevnte ham til hjelpebiskop i Miami. Erkebiskopen av Miami, Thomas Gerard Wenski, bispeviet ham den 19. mars samme år. Medkonsekratorer var erkebiskopen av Nassau, Patrick Christopher Pinder, og erkebiskopen av Kingston i Jamaica, Charles Henry Dufour.
Biskop av Las Cruces
Den 15. mai 2019 utnevnte pave Frans ham til biskop av Las Cruces. Han ble innsatt i embedet den 23. juli 2019.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Promo ’94
Promo '94 (utgitt 1994) er den andre demoen til black metal bandet Gorgoroth.
Aegus (s.str.) selene
Aegus (s.str.) selene er bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En liten, avlang, noe flat, blankt brunsvart hjortebille. Hannen har stort, bredt hode og lange, nokså kraftige, sigdformede kjever som har én skarp tann på innersiden ved roten. Som vanlig hos hjortebiller viser hanner av denne arten allometri, slik at store hanner har forholdsvis betydelig større hode og kjever. Pannen er smalt og nokså dypt U-formet innskåret i midten, men et par tenner på sidene av innbuktningen. Det er også en U-formet grop lenger bak på hodet. Hodet er litt utvidet bak fasettøynene. Pronotum er avrundet rektangulært, mye bredere enn langt, innsnevret ved roten. Dekkvingene er litt hvelvede med fine, skarpe punktstriper, kraftig punkterte ved roten og langs ytterkanten. Beina er svarte. Hunnen er mindre enn hannen uten forstørret hode og kjever, kroppen er tett og kraftig punktert og nokså matt, pronotum rundet.
Levevis
Som de fleste andre hjortebiller lever larvene i morken, død ved.
Utbredelse
Arten er utbredt på Mindanao, Filippinene.
Wenche Medbøe
Wenche Elena Medbøe (født 3. juli 1940) er en norsk skuespiller.
Hun var knyttet til Nationaltheatret 1966-1969 og blant annet følgende roller: Sonja i “Reisen til julestjernen” 1966-1967, Den lille gutten i Ingmar Bergmans oppsetning av Luigi Pirandellos Seks personer søker en forfatter (1967), Hilde i Henrik Ibsens Fruen fra havet (1968) og Alvilde i Bjørnstjerne Bjørnsons Naar den ny vin blomstrer (1969)
Hun var engasjert ved Det Norske Teatret 1969-2010. I de tidlige år på Det Norske Teatret spilte hun blant annet Elektra i Orestien (1970), Thea Elvsted i Hedda Gabler (1971), Gerd i Brand (1973), Nina i Anton Tsjekhovs Måken (1974), Tittelrollen i''“Undine”. Siri von Essen i Per Olov Enquists Tribadernas natt (1976) tittelrollen i Strindbergs Frøken Julie'' (1978). Av senere roller kan nevnes moren i Mor til David S. av Yvonne Keuls (1990) og Greta i Tida er vår heim av Lars Norén (1995). I 2005 tolket hun Mor Åse i Robert Wilsons oppsetning av Peer Gynt, en forestilling som mottok Heddaprisen i klassen årets forestilling. I 2010, etter 41 år ved Det Norske Teatret, takket hun for seg med forestillingen “Oscar og den rosa dama”. Hun var med å starte ”Eventyrforteljeteaterstund” på Det Norske Teatret 1999 som ble nominert til Heddapris i 2013. I 2017 var hun tilbake på Det Norske Teatret som psykolog og forskar i forestillinga, “Overført”.
I en sesong på Rogaland Teater 1979-1980 spilte hun Lona Hessel i Samfunnets støtter og Hoppa i "Historien om en Hest". Hun arbeidet også frem et "Haugtuss"-program av Arne Garborg som har fulgt henne resten av karrieren på turné og bl.a. i samarbeid med Asker Museum.
DET FLERKULTURELLE NORGE
Mddbøe har i flere år arbeidet for tillitsskapende tiltak med det flerkulturelle Norge og teater som utgangspunkt. Prosjektene har vært finansiert og støttet av: Exstra stiftelsen. Helsedepartementet, Rusmiddeldirektoratet, Det Norske Filminstitutt, Landsforbundet Mot Stoffmisbruk. Norsk Kassettavgiftsfond, Fond for Utøvende Kunstnere, Norsk Kulturråd og Oslo Kommune, Fritt Ord og Det Norske Teatret. Fond for Lyd og Bilde:
”OSCAR OG DEN ROSA DAMEN” E E Shcmitt. Et samarbeid med DNT/ Kreftforeningen og Riksteatret. 2012
”BRENNANDE NESLER” Om Torsdagsklubben til Hulda Garborg. Et samarbeid med Asker Museum/Det Norske Teatret. 2013
”KJENTE JEG DEG?” OM ROLF JACOBSENS LIV. Hamar kulturhus 2014 - 2016
“KVINNERS FORTELLINGER FRA TO HJEMLAND” 2015 - 2017
Blant hennes filmroller er Veslemøy i Nils-Reinhardt Christensens Line etter Axel Jensens roman (1961).
VERV
Wenche Medbøe er datter av pressemann Odd Medbøe og søster av skuespiller Katja Medbøe.
Billedkunstner Anne Kristine Thorsby og Katerina Medbøe Eriksen er hennes døtre og overlege Per Medbøe Thorsby hennes sønn.
Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 2013
Søramerikansk U20-mesterskap i friidrett 2013 ble arrangert fra 18. til 20. oktober 2013, på Estadio Jaime Zapata i Resistencia i Argentina.
Bribris ortografi
Bribris ortografi ble utvikla ved Universidad de Costa Rica på slutten av 1900-tallet. Ettersom nesten alle bribrier også snakker spansk, er alfabetet for bribri i stor grad basert på det spanske alfabetet.
Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 2013
Medaljevinnere
Komplette rsultater ble publisert:
Bribris ortografi
Lydene er i denne artikkelen representert med symboler fra det internasjonale fonetiske alfabetet.
Fonemer i bribri
Bribri har følgende vokalfonemer:
Afrikamesterskapet i friidrett 2016 – høydehopp menn
Høydehopp for menn ved Afrikamesterskapet i friidrett 2016 ble arrangert 24 juni i Kings Park Stadium.
Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 2013
Menn
†: På 400 meter hekk løp Costa Ricas Gerald Drummond inn til tredjeplass med tiden 53,74, men deltok ikke i mesterskapet.
Bribris ortografi
Fonemer i bribri
Konsonantfoneme er de følgende:
Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 2013
Medaljetabell (uoffisiell)
En medaljetabell ble publisert. Den offisielle medaljetabellen avviker fra den som vises her, da den offisielle viser 6 gull til Colombia. Imidlertid viser også en annen kilde 7 gull til Colombia, som tabellen nedenfor viser. {{legend|#ccccff|Vertlandet er markert i blått|border=solid 1px #AAAAAA}}
Bribris ortografi
Nasale vokaler
Representasjonen av de nasale vokalene er det ennå ikke enighet om. Tidligere ble nasaliteten markert med understrek eller med kvist, og i det siste har man også begynt å bruke tilde.
Toner
Tonene markeres med diakritiske tegn over vokalene. Systemet er motsatt av det som brukes i det internasjonale fonetiske alfabetet og i mange andre språk.
Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 2013
Deltakelse
273 utøvere (hvorav 2 gjestedeltakere) fra 12 land deltok.
Klinisk mikrobiologi
Klinisk mikrobiologi er en medisinsk spesialitet som handler om å diagnostisere mikroorganismer (for eksempel bakterier, virus og sopp ved forskjellige teknikker. De mikrobiologiske teknikkene omfatter også bakterieodling, DNA-påvisning, og antistoff- og antigen  påvisning.
Søramerikansk juniormesterskap i friidrett 2013
Deltakelse
Gjesteland:
Dunøysundet
Dunøysundet er en bukt i den norske skjærgården Svalbard. Det ligger i nærheten av mange andre bukter som Nottinghambukta og ligger relativt nær Longyearbyen. De fleste øyene vest for den ligger i Dunøyane fuglereservat.
Dunøysundet har et tundraklima, med temperaturer som sjelden overstiger 45 Fahrenheit. Den ligger godt over polarsirkelen, selv om den blir varmet av havstrømmer.
Sentralasiatisk U18-mesterskap i friidrett 2021
Sentralasiatisk U18-mesterskap i friidrett 2021 var et mesterskap i friidrett for U18-utøvere fra Sentral-Asia. Mesterskapet ble arrangert 29. og 30. september 2021 i Tashkent i Usbekistan. Dette var det første sentralasiatiske U18-mesterskapet i friidrett som ble arrangert.
Menn
* Mozadedeehi Doqaneh Amirar fra Iran deltok også, men fikk ingen gyldige sprang. Han rev tre ganger på 4,50 meter.
Amy Atkinson
Amy Atkinson (født 5. august 1989) er en friidrettsutøver fra Guam som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 800 meter.
Allround-VM på skøyter 1950, menn
Allround-VM på skøyter 1950 for menn ble arrangert på Tunavallen, Eskilstuna i Sverige den 18. og 19. februar 1950. Hjalmar Andersen fra Norge ble verdensmester for første gang.
Det var mildvær (+ 5 °C ved start lørdag og + 3 °C og sol ved start søndag) som gjorde isen bløt under mesterskapet slik at for å få noe bedre is på avsluttende og avgjørende distanse 10,000 meter så ble stevnet utsatt i flere timer og i løpet av utsettelsen så sank temperaturen. Andersen måtte slå Werkets tid med ca 42 sek på 10 000m for å bli verdensmester.
Nola Rae
Nola Rae (født 1949 i Sydney, Australia) er en australsk scenekunstner og regissør som kombinerer mime, pantomime, figurteater og andre sceneuttrykk.
Hun har opparbeidet seg et renommé som en av verdens fremste scenekunstnere innen den komiske sjangeren, og har rendyrket et særpreg som gjør at hun ikke kan forveksles med noen andre scenekunstnere.
Bakgrunn
Hun vokste opp i Australia, og begynte å danse ballett som åtteåring. Da hun var i tenårene flyttet familien til London, og hun ble student ved Royal Ballet School. Som ferdig utdannet ballettdanser fikk hun jobb i ensemblet ved ballettkompaniet i Malmø. Etter noen år i Malmø ble hun ansatt i corps de ballet ved Tivoli i København. Etter å ha innsett at hun ikke var god nok som danser til å bli solist, flyttet hun til Paris og studerte mime med den verdensberømte mimekunstneren Marcel Marceau.
Teaterkunstner
I 1974 etablerte hun London Mime Theater sammen med Matthew Ridout, som har forblitt hennes nære samarbeidspartner.
I Norge
Hun har i årenes løp samarbeidet med flere norske institusjonsteatre og frigrupper. Allerede i 1984 fremførte hun Upper Cuts på Den Nationale Scene i Bergen. I 1998 var hun tilbake på Den Nationale Scene med oppsetningen Elisabeth's Last Stand. Året etter satte frigruppen Teater Fusentast og Trøndelag Teater sammen opp Dona Quichota, basert på Cervantes' tobindsverk Don Quijote, med Nola Rae som regissør. Teater Fusentasts Coby Omvlee hadde skrevet stykket og spilte selv Dona Quichota, og Marit Jaastad (senere etterfulgt av Marit Synnøve Berg) hadde rollen som Sandra Pansy (basert på romanverkets Sancho Panza). For Oslo Nye Teater dramatiserte og regisserte hun forestillingen Vildanden i år 2000, basert på Ibsens skuespill, med Helle Haugen som Hedvig, Helen Vikstvedt i rollen som Gregers Werle, og Martin Slaatto som Hjalmar Ekdal. Nola Rae var også forestillingens kostymedesigner. Forestillingen ble vist på Centralteatret. I 2001 var Nola Rae konsulent for Nationaltheatret, i forbindelse med den første oppsetningen på Torshovteatret, som fikk navnet Cirkus. Dette stykket tok utgangspunkt i skuespillet August-August-August av tsjekkiske Pavel Kohout, og Nola Rae instruerte skuespillerne i teknikker som hører til det klassiske «klovnefaget».
UNYOM
UNYOM, formelt United Nations Yemen Observation Mission, var en militær observasjonsstyrke opprettet av FN for å påse at avtalen mellom Saudi-Arabia og Egypt om tilbaketrekning fra borgerkrigen i Nord-Jemen ble overholdt. Styrken var i aktivitet fra juli 1963 til september 1964. Mandatet ble gitt i Sikkerhetsrådets resolusjon 179.
Lina Johansson
Lina Johansson (født 26. september 1988) er en svensk kunstløper. Hun tok SM-gull i 2005 som senior og som junior i 2003.
UNYOM
UNYOM hadde på det meste en styrke på 189 offiserer fra elleve land, deriblant Norge.
Lina Johansson
Når hun var ung ble hun tildelt «Svenska Dagbladets idrottsstipendium» på Svenska Idrottsgalan.
Amina Bakhit
Amina Bakhit (født 14. november 1990) er en sudansk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 800 meter.
Superettan 2006
Superettan 2006 var det nest øverste nivået av svensk fotball i 2006. Trelleborgs FF og rykket direkte opp. Qviding FIF og Umeå FC rykket direkte ned. rykket opp etter kvalifiseringsspill mot. Assyriska FF og Väsby United rykket ned etter kvalifiseringsspill mot Bunkeflo og.
Nødmynt
Nødmynt eller nødpenger er penger laget for å bøte på mangel på betalingsmiddel. For mynter gjaldt dette tradisjonelt der den nominelle verdien var større enn metallverdien (også kalte skillemynt eller kredittmynt, dette er i dag det vanlige).
Nødmynt var benyttede i Sverige for å hjelpe statsfinansene når utgiftene var store som under Karl XII. Det var tenkt at når de statlige finansene til slutt tillot det, kunne nødmyntene løses inn mot en «god mynt» (verdimynt). Nødmynt var dermed en slags metallisk statsobligasjon, som senere skulle innløses. Med avviklinga av gullmyntfoten og sølvinnholdet i mynt på 1900-tallet har koblingen til metallverdien av mynter opphørt, og de fleste mynter av høyere valør kan sies å være nødmynt eller mynttegn, selv om begrepet ikke lenger blir brukt.
Tsjekkia under EM i friidrett
Tsjekkia deltok for første gang selvstendig nasjon i EM i friidrett 1994 i Helsingfors og har siden uten unntak deltatt. Tsjekkiske utøvere deltok for Tsjekkoslovakia fra 1934 til 1990.
Einerjernspurv
Einerjernspurv (Prunella ocularis) er en monotypisk art i den slekten jernspurver (Prunella) og inngår i jernspurvfamilien (Prunellidae), som er monotypisk. Den forekommer i Armenia, Aserbajdsjan, Georgia, India, Iran, Irak, Israel, Jordan, Libanon, Pakistan, Russland, Syria og Tyrkia.
Skyting under Stillehavslekene 1987
Skyting under Stillehavslekene 1987. Skyting var en av flere sporter som var med i de åttende stillehavslekene som ble arrangert i Nouméa på Ny-Caledonia i perioden 8. til 20. desember 1987. Det var første gangen som skyting var med på programmet under stillehavslekene. Det var atten øvelser, ni individuelle og ni lagkonkurranser.
Merve Aydın
Merve Aydın (født 17. mars 1990) er en tyrkisk friidrettsutøver som konkurrerer i mellomdistanseløp. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble slått ut i de innledende rundene på 800 meter.
Fossen Grand Prix 1992
Fossen Grand Prix 1992 var den 16. utgaven av sykkelrittet Fossen Grand Prix i Hønefoss, et sykkelritt som i dag heter Ringerike Grand Prix.
Rittet ble arrangert fra 30. april til 3. mai 1992:
Enkeltritt
Resultater:
Sammenlagt
Resultater:
Øystein Spjelkavik
Øystein Spjelkavik (født 1957) er en norsk sosiolog og arbeidslivsforsker, og er tilsatt som seniorforsker ved Arbeidsforskningsinstituttet (AFI) ved Oslomet - storbyuniversitetet.
Spjelkaviks forskning har særlig beskjeftiget seg med arbeidsinkludering, arbeidsrettet rehabilitering, utvikling av inkluderingskompetanse og tilbakeføring til arbeidslivet, velferdsreformer og fiskeri- og kystsamfunn.
Utdanning og yrkeskarriere
Spjelkavik har hovedfag i sosiologi fra Universitetet i Oslo. Hovedoppgaven hadde tittelen Havbrukskarrierer : en studie av havbruket i en kommune på Helgelandskysten, og ble publisert i 1990.
Spjelkavik har vært tilknyttet Arbeidsforskningsinstituttet siden 1990.
Vitenskapelige publikasjoner
Et utvalg av Spjelkaviks publikasjoner: