cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skåla (Stryn)
Kloumanstårnet
Dr. Klouman var ifølge myten av den oppfatning at den tynne luften ville gjøre folk friske og de kunne oppholde seg i Kloumanstårnet. Frisk høyfjellsluft skulle angivelig være helsebringende for tuberkulosen som var en stor folkesykdom på slutten av 1800-tallet. Det hevdes etter myten at dette argumenterte doktor Hans Henrik Gerhard Klouman i Innvik med da han klarte å skape interesse for å få bygd et tårn på Skåla, 1848 moh. Samtidig så man at dette kunne være interessant for et økende antall turister. De to hotellene i Loen støttet med 100 kr hver og i alt ble det samlet inn 1100 kr. Det ble bestemt at det skulle lages en en-meter bred ridevei opp, sånn at folk kunne fraktes på hesteryggen. Grunneierne avstod fri grunn og fikk som kompensasjon enerett til føringen. Tårnet har over metertykke vegger og er på to etasjer. I andre etasje er det tre køyer over hverandre, i en halvsirkel, med plass til i alt syv i hver seng. Tårnet blir drevet som selvbetjent turistforeningshytte av Bergen Turlag.
I oktober 2016 åpnet Skålabu, som ny hovedhytte på Skåla.
Tvang i psykisk helsevern
Imidlertid kan bare tvangsmidler benyttes når andre tiltak ikke har vært tilstrekkelige til å ivareta ovenfor nevnte hensyn. Tvangsmidlene som det er mulig for behandlingsansvarlige i psykisk helsevern å benytte seg av er i Norge regulert av psykisk helsevernloven og tvangsmiddelforskriften. Som tvangsmiddel menes mekaniske tvangsmidler, isolering, medisinering og fastholding. Visse tiltak i psykisk helsevernloven kapittel 4 defineres ikke som tvangsmiddel, men har elementer av tvang i seg. Disse er: Skjerming, tvangsbehandling , innskrenket forbindelse med omverden , undersøkelse av rom og eiendeler, kroppsvisitasjon , beslag av medikamenter, rusmidler, rømningshjelpemiddel eller farlig gjenstand, urinprøveavleggelse.
Omfang av tvangsmiddelbruk i Norge
Tall fra kontrollkommisjonenes årsmeldinger viser en generell økning i tvangsmiddelbruk på 12,5 % i perioden 2007-2009 (nominelle tall). Dette til tross for myndighetenes sterke satsing på å få ned tvangsmiddelbruken. Andel tvangsvedtak gir en gjennomsnittlig rate på 127,1 per 100.000 voksne innbyggere i treårsperioden. Bruk av mekaniske tvangsmidler, belter, reimer og spesialklær viste en jevn økning i hele treårsperioden. Korttidsvirkende legemidler og isolasjon som tvangsmiddel viste en økning i hele treårsperioden. Anvendelse av fastholding som tvangsmiddel økte fra 2007 til 2009, med en topp i 2008. Helse Sør-Øst RHF skiller seg ut som den helseregionen som har mest bruk av tvangsmidler i forhold til befolkningstall i opptaksområdet og nivået er generelt dobbelt så høyt som i de andre tre helseregionene.
Byåsen Kvinnefotball
Byåsen Kvinnefotball er et norsk fotballag fra Trondheim. Klubben har siden 2015 spilt i 1. divisjon. De spilte i Toppserien i 1998 og 2000–02.
Hovedtrener er Ole Jørgen Skjærvø.
Hjemmekampene spilles på Byåsen Arena som er en kunstgressbane bygd i 2008.
Byåsen Kvinnefotball er en del av Byåsen Idrettslag som ble grunnlagt den 30. oktober 1921.
«Der Engel»
«Der Engel»
Det nye flaggskipet for admiral Knebel deltok først i sjøkrigen fra mai 1564. I det forrige året hadde Knebel utkjempet de første sjøkampene mot svenskene under slaget ved Gotska Sandön i spissen for en flotilje på syv skip.
Ombord på «Der Engel» sluttet Knebel i spissen for ti skip seg til den dansk-norske krigsflåten på 26 skip i Øresund utenfor København. Det tyske admiralskipet er beskrevet for ettertiden som «et lite skip», som hadde en besetning på to hundre sjømenn, men det danske flaggskipet i året 1564, «Fortuna», hadde en besetning i året 1562 på over 150 sjømenn, og som forøkes i krigstid til en besetning på 516 mann i juli 1563. Flesteparten var soldater.
«Der Engel» også hadde fått nytt utrustning, og betraktes som et ekte krigsskip som kunne ta opp kamp med de sterkeste krigsskipene.
Året 1564
Det hendte under det første slaget ved Öland 30. til 31. mai 1564 der Knebel sloss ombord på «Der Engel» mot den større motstanderen, «Makalös», som hadde en bestykning på 173 skyts og en besetning på 800 mann som det sterkeste krigsskipet på Østersjøen. Sammen med flere andre skip gikk «Der Engel» til angrep på giganten og klarte å holde seg fast for at soldatene kunne strømme om bord på den svenske flåtens stoltheten under meget blodige sammenstøter.
I slutten overgav den svenske befalhaveren på «Makalös», Jakob Bagge, seg til den lübeckske admiral Friedrich Knebel som like etterpå beordret sine mennene om å bryte løs skipet fra det brennende «Makalös».
Eksplosjonene som ødela og sendte den svenske giganten til havets bunn, forårsaket store skader på «Der Engel» som fikk brann i sin rigging som umiddelbart ble slukket av besetningen. Mange av soldatene ombord på flaggskipet og «Fuchsen» omkommet på det svenske storskipet de hadde forsøkt å plyndre. Sammen med over 600 svenskene var opptil 300 til 400 lybske leieknekter drept av eksplosjonene på «Makalös».
Eksplosjonen i 1565
Om våren ble en flåte på tolv skip utrustet i Lübeck og senere sendt med Knebel som flåtesjef til København fra deres base i Travemünde den 17. mai 1565. Men danskene hadde ikke utrustet deres flåte som avtalt, og kunne ikke møte dem i Øresund utenfor Falsterbo. Knebel dro inn til København for samråd med danskene. Mens forhandlingene pågikk, lå den lybske flåten utenfor Falsterbo i dagene etter 17. mai.
Mindre krutteksplosjoner var ikke uvanlig ombord på krigsskipene i 1500-tallet ettersom behandlingen av krutt var dels gjort med meget farefulle metoder, blant annet oppvarming av kruttet. På flaggskipet «Der Engel» fikk det katastrofale konsekvenser da en brann brøt løs med etterfølgende eksplosjoner. Mesteparten av besetningen omkommet, bare 140 mennesker overlevde eksplosjonsulykken, deriblant Knebel. Tapet av flaggskipet med et stort antall omkomne var ikke så merkbart for flåten i motsetningen til tapet av kassen med lønningene for den lybske flåtens mannskap.
Knebel måtte flytte sitt flagg til et annet skip og dro til sjøs den 1. juni sammen med dansken Herluf Trolle som fant og angrepet svenskene under slaget ved Bukow den 4. juni 1565. Det nye flaggskipet som var under bygging i Travemünde, var blitt reddet fra det svenske angrepet på havnestedet, og skal ha blitt utrustet under stor hastighet. «Morianen» ble tatt inn i den lübeckske flåten den 9. juni ved Dragør og dermed var klar for strid i slutten på juni.
Utseendet på «Der Engel»
Utseendet på «Der Engel» er ikke presist kjent for ettertiden. Men et oljemaleri funnet i Sct. Jakobi Kirche, Lübeck av et uidentifiserte skip som minnetavle for skipsprest Sweder Hoyer som dør av sykdommer i oktober 1565, igjenviser et ekte orlogsskip som kan være «Der Engel» med to dekk og en kubrygge samt ett akterkastell med et halvdekk og ett forkastell. Det er en av de beste avbildninger av et krigsskip fra den nordiske syvårskrigen. Dette skipet med tre master hadde bemalte skjolder farget etter flagget eller bymerket langs relingen, på skansen og på mastekurvene. Syv kanonporter på nederst dekk, elleve kanonmunninger uten kanonporter på øvre dekk, fire større og fem mindre kanoner på forkastellet og to større og fire mindre kanoner på akterkastellet kan sees på oljemaleriet.
Oljemaleriet har blitt datert til år 1565 og er lagt ovenpå et epitafium som hang på kirkeveggen til minne om skipspresten som hadde tjenestegjort på den lybske krigsflåten under den nordiske sjuårskrigen, som har ikke etterlatt seg mange samtidige avbildninger av krigsskip eller sjøfartøyer fra disse årene - bare ett skip var identifisert for ettertiden, storskipet «Adler von Lübeck» som gjenvises på et oljemaleri funnet i Skipperlaugshauset i Lübeck.
Da det berømte maleriet av det svenske storskipet «Mars» under angrep av lybske skip var lagd av marinekunstneren Hans Bohrdt (1857-1945) for byrådet i Lübeck som deretter hengt det opp i Lübeck Rådhus, var han i uråd om utseendet på både «Mars» og «Der Engel». Men han gjenvist det lybske admiralskipet som en todekker med slett akterkastell som det uidentifiserte skipet på oljemaleriet på Sweder Hoyers minnetavle fra 1565. Fremtidige rekonstruksjoner av det lybske orlogsskipet fra 1560-tallet som er ment å vise «Der Engel», har derfor blitt produsert på basis av oljemaleriet.
Funnet av det svenske storskipet «Mars» med en intakt del av skipssiden (babord) i sommeren 2011 var første gang man kunne betrakte et autentisk utseende på et krigsskip fra den nordiske sjuårskrigen. Det sagnomsuste krigsskipet som var det største på Østersjøen i 1564, var massivt oppbygd og meget stor med en angivelig totallengde på 70 meter, som er oppgitt til å ha en tonnasje på 600 til 700 läst. Etter lybske opplysninger var «Der Engel» bare halvparten så stor, 320 lest i sin tonnasje.
Funnene i 1886
Skipsvraket etter «Der Engel» ble oppdaget i året 1886, og flere kanoner samt deler av kassen med myntene ble berget. Noen av kanonene som var støpt av den kjente Matthias Benningk, er nå utstilt for publikum i Tøjhusmuseet i København.
To av disse kanonene er meget svære, 48-punds helkartover metallkanoner (metall betyr bronse, messing istedenfor jern i 1500-tallet), som er gitt numre i den store kanonsamlingen, A 73 og A 74. De var av eldre dato ettersom de var støpt for byens borgermester Johan Herze i årene mellom 1498 og 1510. A 73 er 2,69 meter lang med vekt på 1,910 kg og kaliber på 183mm/18,3 cm. A 74 er 2,63 meter lang med vekt på 1,690 kg og kaliber på 195mm/19,5 cm. Disse to helkartovekanonene var trolig på Lübecks bestykningslisten fra 1526 hvor en fortegnelse vist 1,203 kanonskyts av alle typer fra de største til de minste; bare fire var hele Kartowen.
São José das Missões
São José das Missões er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Marksilkeedderkopp
Marksilkeedderkopp (Echemus angustifrons) er en av edderkoppene i gruppen flatbukedderkopper (Gnaphosidae).
Utseende
Marksilkeedderkopp er en middelsstor, litt flat edderkopp med kraftige bein. Forkroppen er ganske bred bak, sterkt tilsmalnet forover (smalt hode). Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). De åtte øynene danner to tverr-rader. De midtre øynene i den bakerste raden er mer eller mindre uregelmessig (ikke sirkelrundt) formet.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Caledonia gasskraftverk
Må ikke forveksles med Caledonia CC gasskraftverk i Mississippi.
Anlegget ble påbegynt omkring 1995 og stod ferdig i 1999. Brenselkilden er naturgass. Operatør er selskapet Caledonia Power. Opprinnelig ble anlegget utviklet av Enron.
Kumbrisk
Kumbrisk (engelsk betegnelse Cumbric) var et brytonisk keltisk språk som var sentrert i Cumbria (derav navnet) og ble snakket på lavlandet syd i Skottland og helt ned til Manchester i England. Området ble tidligere i oldtiden referert til som Y Gogledd Hen. Kumbrisk ble tidligere omtalt som nordwalisisk og kornisk språk som sydwalisisk (eller vestwalisisk). Språkene var derfor meget like.
De gammelbrittonske dialekter begynte å bli delt i egne språk på 500-tallet og kumbrisk som eget språk var allerede utdødd på 1000-tallet, eller kanskje så sent som på 1200-tallet. På denne tiden er det mulig at kumbrisk hadde grammatikalsk bevegd seg ganske langt vekk fra walisisk, og utviklet seg til en eget, ikke-forstålig tunge. Det er mulig at kumbrisk på høyden av sin utbredelse ble talt av rundt 30 000 mennesker.
De største problemer som dagens lingvister har med språket er at kumbrisk kan ha vært en ren dialekt av walisisk og stort sett ikke forskjellig. De gamle, nordbritiske kongedømmene Rheged, Strathclyde, Elmet og Gododdin snakket alle gammelwalisisk, men på et tidspunkt mener mange lingvister ble denne tungen forskjellig og uforståelig for walisiske ører.
Lingvistiske bevis
Selv om språket er vært utdød i mange århundrer er det fortsatt mulig å spore enkelt ord den dag i dag. På 1800-tallet og 1900-tallet kan måten man telte sauer og ikke minst måten barn hadde telling basert på å rime med tallene i nordlige England og sydlige Skottland ha spor av kumbrisk: sammenlign Yan, Tan, Tethera, Methera, Pimp med gammelwalisisk Un, Dou, Tri, Petwar, Pimp.
Mer konkrete bevis på eksistensen av kumbrisk eksisterer i stedsnavn lengst nord i England og sør i Skottland, personnavn av Strathclyde-briter i skotske, irske og angelsaksiske kilder og noen få kumbriske ord som overlevde inn i høymiddelalderen i sørvestlige Skottland som juridiske begrep.
Det meste av det kumbriske språkets opprinnelse og karakter er fortsatt et mysterium. Med unntak fra flere betydningsfulle latinsk observerende tekster og stedsnavn, er språket udokumentert. Det som er kjent er at språket var brytonisk keltisk, mest sannsynlig utviklet fra nordlig gammelwalisisk, og utviklet seg gradvis unna kornisk. På grunn av stedsplasseringen ved at kumrisktalende har ligget i et område omgitt av andre etniske grupper har ord fra gælisk og norrøne språk beriket språket.
Tall
Tall viser en likhet til hverandre, og vanligvis gått videre i populær etymologi (dvs. hvor et ord eller frase endrer mening) eksempelvis mønstre som rimer, som yan, tan eller leetera, seetera. I noen tilfeller har det også skjedd et skifte, som i distriktet Ayrshire hvor seetera betyr syv har fått meningen seks i Keswick.
Det kumberiske nummersystemet har gitt vekst til hyrdesjargong med Yan Tan Tethere som brukes når man teller sauer.
Rekonstruksjoner
Rekonstruerte beslektede ord i språket teller kun rundt femti ord, og den keltiske kulturen i nordvestlige Skottland har lenge vært totalt glemt. Til tross for dette har flere former «gjenoppvekkede» kumbriske språkforsøk vært i støpeformen. Ett av disse har ikke skilt seg stort fra gammelwalisisk, mens andre konstruksjoner har vært hypotetiske egne språk som representerer hvordan språket kunne ha vært om det ikke hadde dødd ut.
Under er en liste av ord som eksisterer fortsatt i fortelling og slang på landsens Cumbria inn i vår tid.
Groruddalen skole
Historie
I 1938 ble Grorud høyere allmenskole bygget. Skolen var realskole og gymnas, og bestod av en bygning frem til slutten av 1950-årene. I denne delen ble det etablert kontorer, bibliotek og spesialrom.
Det ble satt opp paviljonger med seks klasserom i 1958, for å romme de store elevkullene. I 1960-årene ble skolen ytterligere utvidet, inkludert en ny gymsal. Fra 1968 ble skolen en ungdomsskole, og fikk navnet Groruddalen skole. Gymnasklassene fortsatte på skolen en stund, før de ble flyttet til Bredtvet videregående skole i 1972.
I 1970-årene fikk skolen elever fra både Grorud, Furuset, Høybråten, Romsås, Ammerud og Rødtvet før det ble bygget egne ungdomsskoler også i disse områdene. Når elevene begynte på egne ungdomsskoler sank elevgrunnlaget til skolen. Groruddalen skole ble nedlagt og elevene ble flyttet til Nordtvet skole. Siste elevkull sluttet på Groruddalen ungdomsskole våren 1985. Skolebyggene ble i den neste perioden nyttet som kontorbygg av ulike kommunale etater.
Høsten 1997 ble det på nytt etablert ungdomsskole i byggene. Første året var skolen lagt under felles administrasjon med Nordtvet skole og fikk egen rektor fra 1998.
Sommerfjøs
Et sommerfjøs er et fjøs for bruk om sommeren, for husdyr som går på beite i utmarka. Sommerfjøset er som regel plassert i gjerdet mellom utmark og innmark, og er først og fremst beregnet på melkekyr. Sommerfjøset var stedet der kuene ble melket i beitesesongen. Stedet der sommerfjøset sto ble ofte kalt stølen, melkeplassen. Sommerfjøs var særlig utbredt i de områdene av landet der en ikke drev setring.
Lokalitet og plassering
Sommerfjøset var knyttet til en eldre type jordbruk, der innmarka først og fremst ble benyttet til åkerbruk (korndyrking, seinere også potetdyrking), men også til slåtteng. Husdyra, også melkekuene, beitet hele sommeren i utmarka. Innmarka var omgitt av et gjerde (en gard, kunne kalles bøgarden - gjerdet rundt innmarka) for at ikke husdyra skulle ødelegge åkervekstene og slåtteenga.
En viktig funksjon for sommerfjøset var at mest mulig gjødsel skulle samles slik at den kunne komme til nytte på åkrene. En gunstig plassering av sommerfjøset var da slik at dyra ble ført inn døråpningen som vendte mot utmarka, mens gjødselgluggen i motsatt ende av fjøset vendte mot åkermarka. På noen gårder kunne de ulike brukerne ha hvert sitt sommerfjøs på rad og rekke bortover.
Fjøs med mange navn
Sommerfjøset hadde mange ulike navn ulike steder i Norge, men sommerfjøs var vanlig på Østlandet og i Nord-Norge. På nordre del av Vestlandet kunne sommerfjøset hete gardfjøs fordi det som regel var plassert i bøgarden, gjerdet rundt bøen, det solide steingjerdet som beskyttet innmarka for krøtterfot om sommeren. I Nordhordland het sommerfjøset gardflor (gard = gjerde; flor = fjøs), i Vest-Agder het sommerfjøset buhus. (bu = bufe = husdyr). Betegnelsen sommerflor er også brukt i dette distriktet.
Ut av bruk
Sommerfjøset gikk ut av bruk de fleste steder midt på 1900-tallet, eller tidligere. Den viktigste årsaken var at kuene ikke lenger beitet i utmarka og at de minste brukene - de med en eller to kuer - forsvant.
Bruken av utmarksbeite og sommerfjøs forsvant da NRF-kua gjorde sitt inntog. Dette var ei ku som egnet seg til intensiv melkeproduksjon og var vanskeligere å håndmelke. Den nye kua var også større og passet ikke inn i de små sommerfjøsene. Den egnet seg heller ikke til å beite i bratte og steinete skråninger.
Sommerfjøset - et arkeologisk kulturminne
Det er ikke mer enn et par menneskealdre siden sommerfjøset gikk ut av bruk, likevel er det svært få slike bygninger bevart til vår tid. Fjøs bygd av trematerialer er problematiske bygninger fordi fuktighet ødelegger treverk. Sommerfjøs skulle bare brukes om sommeren, og kravet til bygningsmaterialene var derfor små; i alle fall har det vært slik tidlig på 1900-tallet da denne typen bygninger stadig var i bruk. Gjenbruk var vanlig og sommerfjøset var oftest bygd av gamle materialer. Dette er en viktig grunn til at svært få slike bygninger er bevart til i dag.
Enkle sommerfjøs av trematerialer som er borte etter tidens tann behøver ikke etterlate seg flere spor enn fire sylsteiner etter husets hjørner.
Referanser
i a
Caledonia CC gasskraftverk
Caledonia CC gasskraftverk er et varmekraftverk i Lowndes County i Mississippi, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 870 MW, fordelt på 5 turbiner med kombinasjonssyklus. Operatør er energiselskapet Tennessee Valley Authority.
Anlegget ble påbegynt omkring 2000 og stod ferdig i 2003. Brenselkilden er i det alt vesentlige naturgass.
Lulach av Skottland
Lulach (skotsk-gælisk: Lulach mac Gille Coemgáin; født før 1033, død 17. mars 1058) var konge av skottene mellom 15. august 1057 og 17. mars 1058. Hans tilnavn var Tairbith, «den uheldige», og Fatuus, «den enkle» (eller «tåpen»).
Liv og virke
Lulach var sønn av Gruoch fra hennes første ekteskap med Gille Coemgáin, mormaer av Moray, og således stesønn av kong Macbeth (Mac Bethad mac Findláich). Etter slaget ved Lumphanan den 15. august 1057, hvor Macbeth ble drept, plasserte kongens tilhengere Lulach på den skotske tronen. Han er den første kongen av Skottland hvor det er bevart detaljer av kroningsseremonien.
Lulach synes å ha vært en svak konge, en mann forfremmet over sitt kompetansenivå, noe hans nedsettende tilnavn indikerer. Han styrte i kun noen måneder før han ble myrdet og tronen overtatt av Malcolm III (Máel Coluim mac Donnchada), noe som ble forløperen skotsk-normanniske tidsalder.
Lulachs sønn Máel Snechtai ble mormaer av Moray, mens Óengus av Moray var sønn av en datter av Lulach.
Det er antatt at Lulach ble gravlagt på sankt Columbas hellige øya Iona i eller rundt klosteret, slik tidligere skotske konger ble det, men den nøyaktige posisjonen til graven er ukjent.
Wilhelm Færden
Færden ble uteksaminert fra Krigsskolen i 1872. Etter en tid som sekondløytnant i infanteriet gikk han over til artilleriet i 1876, der han fikk kapteins grad i 1889. Etter videreutdanning ved Det Kongelige Frederiks Universitet ble han direktør for Statens krudtverk, før han ble batterisjef i 1897. Fra 1911 til han gikk av med pensjon i 1917 var han oberst og sjef for Feltartilleriregiment nr. 1. Han var samtidig sjef for feltartilleriets skyteskole.
Færden satt i Aker formannskap fra 1895 til 1901, de fem siste år som ordfører. Han var også vararepresentant på Stortinget for Akershus amt i perioden 1895–1897. Han representerte Høyre.
Færden var ridder av første klasse av St. Olavs Orden, ridder av Sverdordenen, ridder av Karl XIIIs orden og offiser av Den oppadstigende sols orden. Han var Ordførende Mester i St. Andreaslogen Oscar til den flammende Stjerne og senere stormester i Den Norske Frimurerorden.
Grunnkretser i Lillehammer kommune
Grunnkretser i Lillehammer kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Lillehammer kommune, Oppland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Charter
Charter er en engelsk betegnelse for frihetsbrev, det vil si et dokument som bevilger bestemte rettigheter til en by, universitet, land eller institusjon. Charter kan i enkelte tilfeller også bety «lån av penger» (jf. gjeldsbrev). Begrepet er avledet fra en ordrot som betyr «papir». Et charter er et juridisk bindende dokument.
Opprinnelse
Som John Fiske beskriver det i hans avhandling fra 1890 Origin of Civil Government in the United States:
Historie
I angelsaksiske England ble charter brukt for til tildele landområder.
Charter ble i middelalderen tildelt ved kongelig forordning til en bestemt by (i Skottland kalt burgh) for retten eller friheten til å holde et market på ukentlig basis, eller for å kunne tollsette en veg eller en bro.
Den kongelige politieskorte
Den kongelige politieskorte (DKP) er en norsk politiavdeling som ble opprettet 11. mai 1945 og som er kongefamiliens livvaktavdeling.
Oppgaver
Avdelingen har ansvaret for sikkerheten til Norges konge og kongefamilien, og utfører livvakttjenester for disse. Avdelingen har også ansvaret for sikkerheten til utenlandske statsoverhoder i forbindelse med statsbesøk til Norge. Videre har avdelingen ansvaret for livvakttjeneste til alle utenlandske kongelige mens de oppholder seg i Norge, privat eller offisielt.
Leyton Orient FC
Leyton Orient Football Club er en engelsk fotballklubb. Klubben ble stiftet i 1881, og ble valgt inn i The Football League i 1905. «The O's», som er kallenavnet til Leyton Orient, spiller hjemmekampene sine på Brisbane Road i Leyton. Byen Leyton ligger i den engelske regionen Stor-London.
Klubben har oppfostret en rekke gode spillere, og den mest kjente er utvilsomt Laurie Cunningham. Folk flest husker han trolig best fra tiden i WBA og Real Madrid, men Cunningham fikk sin fotballutdannelse på Brisbane Road hvor han spilte mellom 1974 og 1977.
En norsk spiller har også spilt for klubben. Bjørn Heidenstrøm, med fortid i Odd og LSK, fikk fire kamper for The O's i 1997.
Navneendringer
Laget ble opprinnelig dannet av medlemmer av Glyn Cricket Club i 1881. Klubben har skiftet navn flere ganger siden, først til Eagle Cricket Club i 1886, deretter til Orient Football Club i 1888. Klubbnavnet ble i 1898 igjen endret, nå til Clapton Orient, etter området i London hvor de spilte hjemmekampene.
Bøker om klubbens historie, skrevet av Neilson N. Kaufman, hevder at valget av navnet «Orient» kom etter ønske fra en spiller (Jack R. Dearing) som arbeidet for Orient Shipping Company (senere overtatt av P&O). Andre hevder imidlertid at navnet henspiller på lagets tilhørighet i de østlige delene av London, mens atter andre mener navnet bare ble valgt fordi det var uvanlig og originalt.
Navnet Leyton Orient ble tatt i bruk etter andre verdenskrig, etter at klubben i 1937 hadde flyttet fra Clapton til Leyton. En ny navneendring, denne gang tilbake til bare Orient, fant sted i 1966 etter at bydelen Leyton ble slått sammen med bydelen Waltham Forest. Klubben gikk endelig tilbake til «Leyton Orient» i 1987, etter en kampanje blant supporterne for å få tilbake Leyton-delen av klubbnavnet.
Klubbrekorder
Men etter 2005-06 sesongen ble Gabriel Zakuani solgt til Fulham for 1 mill£.
Morula
Morula eller morbærstadiet er et tidlig stadium i fosterutviklingen. Morulastadiet følger den innledende cellekløyvingen av zygoten, og etterfølges av blastulastadiet. Navnet morula kommer av latin: morus – morbær.
Utvikling
Morulaen dannes ved celledeling av zygoten. Hos de fleste dyregrupper vil den første delingen følge den framtidige midtaksen i dyret, slik at det dannes en «høyrecelle» og en «venstrecelle». Neste celledeling går på tvers av denne slik at det dannes to «forranseceller» og to «bakceller». Neste deling går på tvers av denne igjen og deler fosteret i en overdel og en underdel. Avhengig av plommemengden i egget vil denne delingen ikke gå gjennom sentrum av dyret, men litt over, slik at de plommerike nederste cellene er noe større enn de øverste. Hos egg med stor plomme vil ikke celledelingen nå gjennom plommemassen, og morulaen vil i stedet danne en liten skive på toppen av plommen.
Hos de alle fleste dyregrupper vil moulaen forsette å dele seg til cellene i midten ikke lenger har kontakt med hverandre. Dette skjer vanligvis når cellene når 7. deling (128 celler), og morulaen vil gå over til å være en hul ball av celler, en blastula.
Morula hos pattedyr
Hos menneske og andre pattedyr med morkake vil morulaen bevege seg til livmoren 3-4 dager etter befruktningen. Etter å ha nådd 16-cellersstadiet vil cellene begynne å differensiere seg. De indre cellene danner en kompakt masse som er det egentlige fosteret, og de ytre cellene vil bli flate og danne en tynn hinne som skaper et hulrom rundt cellemassen. Rundt 4 dager etter befrukningen vil dette hulrommet være komplett og morulaen vil ha blitt til blastocyst.
Den tynne hinnen rundt fosteret ugjør zona pellucida (chorion), som vil være viktig for dannelsen av morkaken.
Seksprikkedderkopp
Seksprikkedderkopp (Phaeocedus braccatus) er en av edderkoppene i gruppen flatbukedderkopper (Gnaphosidae).
Levevis
Seksprikkedderkopp er nattaktiv og bygger ikke fangstnett, men jakter ute i det fri. De bygger seg et skjulested av edderkoppsilke under steiner, mellom død vegetasjon eller lignende steder. Hunnen spinner en eggsekk av edderkoppsilke, hvor hun legger eggene.
Johann Christoph Bach I
Johann Christoph Bach (1642–1703) var en tysk barokkkomponist.
Bach var sønn av Heinrich Bach og fetter av J.S.Bachs far, Johann Ambrosius.
Johann Christoph Bach regnes som sin generasjons mest betydningsfulle komponist innen musikerfamilien Bach. Johann Sebastian Bach omtalte ham i sin familiegenealogi som «en dypsindig komponist» som skrev vakker, uttrykksfull og fremadskuende musikk. Også C.P.E.Bach noterte at han var en «stor og uttrykksfull komponist.»
Bach var organist i Schlosskapelle i Arnstadt fra 1663, og fra 1665 i Georgenkirche i Eisenach. Han var også cembalist i Eisenachs hofforkester.
Bare få verk er bevart etter ham:
Norsk institutt for by- og regionforskning
Norsk institutt for by- og regionforskning (NIBR) er et norsk statlig forskningsinstitutt som driver forskning og utredningsarbeid innen offentlig forvaltning, styring og demokrati, samfunnsplanlegging, velferd og levekår og regional analyse. Instituttet har rundt 60 forskere.
São José do Herval
São José do Herval er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Norsk institutt for by- og regionforskning
NIBR ble etablert av Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråd i 1967. I 1986 ble instituttet en selvstendig stiftelse. NIBR får sin basisbevilgning over Miljødepartementets budsjettpost til miljøvernforskning (sammen med Norsk institutt for vannforskning, NILU, NINA og Bioforsk). Det omfatter instituttets grunnbevilgning og innsats i avtalte programmer.
Siden 1. januar 2016 er NIBR en del av Senter for velferds- og arbeidslivsforskning ved Høgskolen i Oslo og Akershus, fra 2018 Oslomet – storbyuniversitetet. Internt på Oslomet er det også omtalt som By- og regionforskningsinstituttet. Det er tilknyttet CIENS.
Examinatus artium
Examinatus artium, for kvinner examinata artium, (forkortet exam.art.) var en dansk akademisk grad i humanistiske fag. Den ble mellom 1968 og 1995 tildelt studenter ved danske universiteter og høyere læresteder som hadde avsluttet en bifagsutdannelse i et humanistisk fag.
Etterretningsbataljonen
Etterretningsbataljonen er en avdeling i den norske Hæren. Bataljonen har base på Setermoen leir i Indre Troms og består av cirka 200 ansatte.
Oppdrag
Bataljonens oppdrag er å utdanne etterretningspersonale i ulike fagfelt for å støtte nasjonale og internasjonale operasjoner med beslutningsgrunnlag for militære og sivile beslutningstakere.
Avdelingen løser oppdrag gjennom innhenting, bearbeiding og analysering av informasjon. Det skjer med ulike midler som menneskebasert innhenting og gjennom elektronisk krigføringsoperasjoner. Operatører henter inn etterspurt informasjon, mens analytikere systematiserer informasjonen og omdanner den til etterretningsprodukter.
Organisasjon
Alle disse avdelingene samler inn informasjon om en fiende, sivil aktivitet eller annet som er av interesse i den aktuelle situasjonen. Hver avdeling driver innenfor sitt fagområde, og har ulike måter å gjøre jobben sin på. Mannskap fra Etterretningsbataljonen kan som alle andre soldater melde seg til internasjonal tjeneste.
Oppklaringseskadronen var forgjengeren til denne avdelingen.
Kartlegging av norske journalister
I 2013 avdekket EOS-utvalget under en uanmeldt inspeksjon at Etterretningsbataljonen hadde kartlagt norske journalister. Bakgrunnen for dette var at VG avslørte den hemmelige etteretningsgruppen E 14.
Datatilsynet konkluderte i september 2014 med at bataljonens registreringer var i strid med Personopplysningsloven, og ila derfor Forsvaret et gebyr på 75,000 kroner for å ha krenket journalistenes rett til privatliv.
Dette er blant journalistene som ble kartlagt:
Fjærvekt (boksing)
Fjærvekt er en vektklasse i boksing. Mange gode boksere har deltatt i denne lette vektklassen, som preges av mange boksere med både god slagkraft og utholdenhet.
Tymin
Tymin er én av de fire nitrogenbasene som inngår i nukleotidene som bygger opp DNA (adenin (A), tymin (T), cytosin (C) og guanin (G)). I RNA er tymin erstattet av nitrogenbasen uracil (U).
I likhet med cytosin og uracil er tymin en pyrimidinbase som består av én ring av karbon- og nitrogenatomer. I DNA bindes tymin via to hydrogenbindinger til komplementærbasen adenin på motsatt tråd i dobbeltspiralen.
Canzonetta
Canzonetta (pl. canzonette eller canzonetti, på norsk canzonetter) var en populær, verdslig vokal komposisjonsform i den italienske renessansen.
De første canzonettene ble skrevet rundt år 1560. De tidlige versjonene ligner madrigaler, men er en tanke lettere. På 1700-tallet ble begrepet brukt om et lett, verdslig vokalstykke med instrumentalakkompagnement.
Marius Røvde
Knut Marius Røvde (født 26. juni 1972) er en tidligere norsk fotballspiller som gjennom sin aktive karriere var målvakt. Han har tidligere spilt for Byåsen, Drøbak/Frogn, Stabæk, Hønefoss BK, Ayr United, Wrexham AFC, Motherwell, Lillestrøm og Hamarkameratene.
«Nordcap»
Hjuldampskipet «Nordcap» var et norsk militærfartøy. Skipet var Norges første krigsskip bygget for kontinuerlig dampdrift.
Marius Røvde
Røvde er nå målvakttrener for Vancouver Whitecaps og Trinidad og Tobagos landslag.
Svein Inge Haagenrud
Han var hovedtrener for Ham-Kam i to perioder i 2014. Som spiller tilbrakte han mesteparten av sin karrière hos Hamarkameratene. Han har tidligere spilt for Sørumsand IF, Lillestrøm Sportsklubb, Nardo, Kongsvinger IL Toppfotball og Romerike Fotball. Haagenrud regnes som en stabil målvakt og er sønn av Svein Haagenrud, som er tidligere aktiv fotballspiller og generalsekretær i Norges Fotballforbund (1986–1988).
Karriere som fotballspiller
Haagenrud gikk på høsten 1988 til. Hans første seniorkamper for Lillestrøm fikk han da Frode Grodås ble utvist 13. mai 1990 for å ha slått s Odd Johnsen, og under Grodås' påfølgende suspensjon. Samme sommer vant Haagenrud Norway Cup med Lillestrøms juniorlag. Etter å ha tilbragt hele 1991-sesongen på reservebenken uten å slippe til mellom stengene, dro han tilbake til moderklubben for fast førstelagsfotball gjennom 1992-sesongen. Haagenrud fikk gjensyn med Lillestrøm på Åråsen stadion allerede i juni 1992 da han stod i mål for Sørumsand i et ettmålstap for Lillestrøm i cupens andre runde.
Dicercomyzidae
Dicercomyzidae er en familiegruppe av døgnfluene. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve), de voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge. Men de fleste lever lengre enn ett døgn.
Svein Inge Haagenrud
Karriere som fotballspiller
Haagenrud kom til Ham-Kam midt i 2001-sesongen som erstatning for den skadde Leif Harboe-Ree, og har vært fast førstemålvakt siden debuten mot Haugesund FK 10. juni 2001. På slutten av 2004-sesongen fikk han en skade i skulderen, og har siden vært Ham-Kams andrevalg etter at klubben ble tvunget til å hente erstattere i henholdsvis Eddie Gustafsson (2005) og Ivar Rønningen (2006–2007).
«Nordcap»
«Nordcap» ble sjøsatt den 25. april 1840. Hun var 40,5 meter lang, 7,5 meter bred og stakk 3,1 meter dypt. Hun hadde et deplasement på 500 tonn, og ble drevet fremover ved hjelp av skovlhjul. Med en bestykning på 2 stk 60 punds bombekanoner hadde skipet en betydelig militær kraft. Hun var også utstyrt med seil, for å kunne spare kull i vindfulle perioder.
Svein Inge Haagenrud
Karriere som fotballspiller
Foruten i Hamarkameratene har han spilt noen kamper i eliteserien for LSK i 1990, og sto i mål for KIL i samme divisjon i 1995. I juli 2008 ble det kjent at Haagenrud trer inn som trener for 3.-divisjonslaget Løten Fotballklubb ut sesongen 2008 etter å ha tatt trenerkurs type C, og den 23. januar 2009 ble det klart at Svein Inge Haagenrud hadde lagt opp som fotballspiller og akseptert stillingen som sportskoordinator i Hamarkameratene.
Dicercomyzidae
Utseende
De voksne døgnfluene har bare ett par vinger. Hannens fasettøyne er store, frambeina ikke forlengede. Vingen mangler tverr-årer langs kanten. Nymfene er flate, pannen har et bredt, flatt skjold. Hodet holdes framoverrettet (prognath). Beina er kraftige, lårene er plateaktig utvidete og nærmest sirkelrunde. Hele dyret er nærmest skiveformet.
Levevis
Nymfene lever i rennende vann. Et uvanlig trekk er at de svømmer med rytmiske bevegelser av beina, ikke med buktninger av kroppen som de aller fleste andre døgnfluenymfer.
«Nordcap»
«Nordcap»s maskin var på 300 hestekrefter, veide 150 tonn, hadde to sylindre og gikk med 20 til 25 omdreininger per minutt. Maksimalt damptrykk var på 0,7 kg/cm². Maskinen var kullfyrt. Kullforbruket var på ca. 1 tonn i timen ved full fart, som var 9,2 knop. Motorkraften ble omsatt til bevegelse ved bruk av skovlhjul, noe som var upraktisk for et krigsskip. Ikke bare skapte skovlhjulene problemer fordi de opptok det meste av bredsiden til et krigsskip, men ristingen og resonansen fra maskinen og skovlhjulene kunne riste skip i stykker, og da særlig treskip. Først da skip senere ble utstyrt med propeller og bygd i jern i stedet for treverk, kunne man for alvor utnytte fordelene av dampdrift.
«Nordcap» ble ikke utelukkende benyttet av Sjøforsvaret. Blant annet på grunn av de upraktiske skovlhjulene, ble hun utleid til Postverket og gikk som postskip langs kysten av Vestlandet det meste av tiden hun var i drift. Hun ble til slutt solgt til handelsflåten i 1872, og gikk i rutefart mellom Trondheim, Bergen og Kristiansand. Senere gikk hun også i utenriksfart mellom Kiel og Trondheim. «Nordcap» sank i 1877.
Dicercomyzidae
Utbredelse
Slekten Dicercomyzon finnes bare i Afrika.
Systematisk inndeling
Plasseringen av slekten Dicercomyzon er uklar. Inntil nylig har det vært vanlig å plassere den i familien Tricorythidae, men den synes ikke å være i nær slekt med de andre undergruppene i denne familien (Jacobus & McCafferty 2006, ).
Svein Inge Haagenrud
Karriere som fotballtrener
I 2009 var Haagenrud trener for i 3. divisjon samtidig som han jobbet som sportskoordinator for Ham-Kam. I september 2009 sa han opp trenerjobben hos Elverum fordi arbeidsbelastningen med de to jobbene ble for stor. Under 2009-sesongen førte de to jobbene også til at han havnet i en habilitetskonflikt da de to klubbene møttes i 1. runde av Norgesmesterskapet.
Haagenrud var assistenttrener under Vegard Skogheim fra 2010 til Skogheim trakk seg 23. april 2014. Haagenrud fikk da jobben. Den 30. august 2014 ble det klart at Haagenrud gikk av som hovedtrener og fortsatte som assistenttrener under den nye hovedtreneren Chris Twiddy.
Erfaring
Erfaring er den kunnskap eller viten man får gjennom egne opplevelser. Det er dog vesentlig å skilne mellom opplevelsen i seg selv og den erfaring som dannes når opplevelsen er satt i forhold til tidligere erfaringer ved tankemessig bearbeidning. Når man ofte later som om opplevelse og erfaring er én og samme ting, skyldes det at bearbeidningen nesten alltid skjer ubevisst.
Erfaringsbasert viten settes ofte i motsetning til den viten man har oppnådd gjennom sin kultur, det vil si gjennom gjensidig påvirkning, samtaler, oppdragelse, skolegang og medieformidlede opplysninger.
Ulike typer erfaring
Den nyeste forskning i menneskets hukommelse gjør at man kan dele opp en persons samlede mengde av erfaringer i tre grupper:
Da egne opplevelser mest gir seg utslag i prosedurale og episodiske erfaringer, må de semantiske erfaringer fås på en annen måte. Det skjer i mange kulturer gjennom myter, fortellinger og sagn, men det skjer i økende grad gjennom undervisning og teoretiske fremstillinger. Der findes overgangsformer, som f.eks. fortællinger eller kunstneriske arbeid, som kan gi en formidlet, episodisk viten, som ligner personlige erfaringer, men som samtidig videregir allmenne forståelsesmønstre som tilsvarer semantisk viten.
Disse erkjennelser om menneskelig erfaring gir anledning til grundig ettertanke i de pedagogiske fag. På den ene side må det være flest mulig selvopplevde situasjoner i undervisningen, men på den annen side kan de ikke – som man ellers har trodd – erstatte teoretisk stoff, formidlede handlingsmønstre og forklaring av abstraksjoner.
Den «store fortelling» er lys levende og svært nødvendig for menneskers bearbeidning av sine opplevelser.
Atiak
Atiak er en by nord i Uganda, nær grensen mot Sør-Sudan. Den ligger i distriktet Amuru.
Giovanni Artusi
Giovanni Maria Artusi (ca. 1540 – 1613) var en italiensk musikkteoretiker, forfatter og renessansekomponist.
Atiak
Den ligger ca. 70 km nord for Gulu, regionens største by, og den nærmeste byen i Sør-Sudan er Nimule. Antall innbyggere er ikke kjent.
Giovanni Artusi
Ved å angripe innovative musikere som rundt år 1600 bidro til innledningen av barokkmusikken, har Artusi har fått et herostratisk ry som en av musikkhistoriens mest reaksjonære kommentatorer.
Atiak
I 2005 var byen åsted for en massakre, da Herrens motstandsarmé (LRA) marsjerte inn i byen. Det ugandiske folks forsvarsstyrker (UPDF) forsvarte byen, men ble overvunnet. LRA henrettet 300 menn, og plukket ut unge gutter og jenter som skulle bli brukt som soldater og sexslaver.
Giovanni Artusi
Liv og virke
Artusi var en lærd geistlig innen kongregasjonen San Salvatore i Bologna, som student og seminariet, og tilslutt som kannik. Han var en dyktig kontrapunktiker, men var musikalsk tilbakeskuende og hele livet trofast mot de musikalske ideene til sin lærer Gioseffo Zarlino, en av de ledende musikkteoretikerne på slutten av 1500-tallet. Vincenzo Galilei angrep Zarlino i verket Dialogo della musica antica e della moderna fra 1581, og Artusi rykket da ut og forsvarte læreren og musikkstilen hans
Den mest kjente episoden i Artusis liv, og en av de mest berømte i musikk-kritikkens historie, utspilte seg mellom 1600 og 1603, da han angrep en ikke-navngitt komponist – som uten tvil var Claudio Monteverdi. I forordet til sin femte madrigalsamling svarte Monteverdi på angrepet med å foreslå at musikken ble delt i to retninger: den gamle renessansestilen som han kalte prima prattica, og den nye barokkstilen, seconda prattica. Prima prattica beskrev han som forgjengernes polyfone ideal fra 1500-tallet karakterisert av streng kontrapunktikk, forberedte dissonanser og jevnbyrdighet mellom stemmene. Seconda prattica var den nye monodiske stilen som vektla sopran- og bass-stemmene og dessuten representerte begynnelsen på en bevisst funksjonell tonalitet.
Det er bare bevart få komposisjoner etter Artusi: en bok med canzonetter for fire stemmer (Venezia, 1598) og en Cantate Domino for åtte stemmer (1599), alle holdt i en konservativ stil.
Evvia
Evvia (gresk: Εύβοια Évia, gammelgresk: Εὔβοια Eúboia), tidligere Euboia, er den nest største av de greske øyene i areal og befolkning etter Kreta. Den ligger så nært det greske fastlandet at man oppfatter den som en del av det, men er adskilt fra fastlandet av Evviahavet. Den er 150 km lang og varierer i bredde fra 50 km til 6 km. Den strekker seg fra nordvest til sørøst og har en fjellrekke som utgjør en del av rekken som er Thessalias grense i øst og som fortsette sør for Evvia som øyene Andros, Tinos og Mykonos.
Geografi
Som de fleste greske øyer var Evvia/Euboia opprinnelig kjent under andre navn i antikk tid, blant annet Makris og Dolike fra sin form, Ellopia og Abantis fra de folkestammer som var bosatt der. Navnet Evripos ble endret i løpet av middelalderen til Evripo og Egripo, som etter hvert spredde seg og ble navnet på hele øya. Seinere, da venetianerne okkuperte området, ble navnet endret til Negroponte («svart bro»), som refererte til broen som går til fastlandet, men navnet ble siden benyttet for gjelde hele øya.
Tulsidas
Tulsidas (तुलसीदास) (1532–1623) var en hinduistisk filosof og poet fra Uttar Pradesh i Nord-India, omtalt som «dikterhelgen».
Han er forfatteren av Ramcaritmanas, en gjendiktning av Ramayana til språket avadhi, en forløper til moderne hindi. Han skal ha spilt en sentral rolle i utbredelsen av Rama-tilbedelsen, og for å dempe innflytelsen av Krishna-tilbedelsen i Nord-India. Hans diktning omfatter også skildringer av Rama som barn, tilsvarende skildringene av Krishnas barndom i andre tekster.
Evvia
Geografi
Ved Khalkis, helt nord på øya, er sundet mellom Evvia og Thessalia, er sundet på sitt smaleste, kun 40 meter. I området rundt Khalkis, på det smaleste, blir det kalt Evripos-sundet. De kraftige tidevannstrømmene i dette sundet har blitt beskrevet siden antikken. I et øyeblikk går strømningene som en elv i en retning, og kort tid etter med lik hastighet i motsatt retning. Det gjør historien om at Agamemnons flåte ble holdt tilbake her av motsatte vinder som høyst sannsynlig. En bro ble bygget over sundet i det 21. året av peloponneserkrigen (410 f.Kr.).
Tulsidas
To av hans dikt er oversatt og publisert på norsk i Bhagavadgita og andre hinduistiske skrifter i serien Verdens Hellige Skrifter; nr 3. Bokklubben, 2001.
Evvia
Geografi
De høyeste fjellene på øya er Dirfys (1 745 m), Pyxaria (1 341 m) i nordøst og Okhi (1 394). Nabobuktene er Pagastikosbukta i nord, Maliakosbukta, Voreios Evvoikos-bukta i vest, Det evviaiske havet og Petaliosbukta. I en folketelling i 2001 hadde øya en befolkning på 198 130 beboere, noe som utgjorde 210 210 i 2011. Det totale landarealet er på 3 684 km².
Antikken
Historien om Evvia dreier seg i hovedsak om de to største byene, Khalkis og Eretria. Begge byene var joniske bosetninger fra Attika og de oppretter deretter tallrike kolonier Magna Graecia (sørlige Italia) og på Sicilia, som Cumae, Rhegium og Naxos, og på kysten av Makedonia. Med dette åpnet de nye handelsruter for grekerne og utvidet området til den vestlige sivilisasjonen. Den kommersielle innflytelsen til disse to bystatene, polis, er åpenbart i de faktum at vekt og målenheter fra Evvia ble benyttet generelt blant de joniske byene, og selv i Athen fram til slutten av 600-tallet f.Kr. og til epoken med Solon.
Khalkis og Eretria var rivaliserende byer og synes å ha vært like mektige for en tid. En av de tidligste kjente militære konfliktene i gresk historie skjedde mellom dem, kjent som den lelantinske krig, og som også involverte mange andre greske bystater. I 490 f.Kr. var Eretria fullstendig ruinert og dens innbyggere fraktet bort til Perserriket. Selv om den ble restaurert nær sitt opprinnelige område etter slaget ved Maraton fikk byen aldri tilbake sin tidligere storhet.
Begge byene tapte gradvis innflytelse til fordel for Athen som så på Evvia som et strategisk område. Øya var en viktig kilde for korn og krøtter, og å kontrollere øya betydde at Athen kunne forhindre invasjon og bedre beskytte sine handelsruter mot angrep fra pirater. Athen angrep og vant over Khalkis i 506 f.Kr. og bosatte deretter 4000 attiske grekere på deres land. Etter denne konflikten ble hele øya gradvis redusert til athensk besittelse. Ytterligere et slag brøt ut mellom øyboerne og Athen i 446 f.Kr. Ledet av hærføreren Perikles undertrykte athenerne opprøret og erobret Istiaia nord på øya som de tok i besittelse for egne innbyggere.
Lagoon Creek kraftverk
Lagoon Creek kraftverk er et varmekraftverk i delstaten Tennessee i USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 1224 MW, fordelt på 12 like store blokker/turbiner.
Anlegget ble påbegynt omkring 2001 og stod ferdig i 2002. Brenselkilden er naturgass og olje. Operatør er selskapet Tennessee Valley Authority.
Evvia
Antikken
Basert på nedtegnelsene til geografen Pausanias på 100-tallet e.Kr. er det antatt at den titanske guddommen Krios var en stedegne gud.
Middelalderen
I middelalderen fikk Evvia ny betydning som følge av det fjerde korstog. I oppdelingen av Det bysantinske rike ble øya okkupert av en rekke italienske familier fra Lombardia som inndelte øya i tre, senere seks, fyrstedømmer. Øyas herskere kom tidlig inn under innflytelsen til republikken Venezia som sikret seg kontroll over handelen etter krigen om etterfølgere til øyas latinske herskere i 1256–1258 og gradvis fikk Venezia økt kontroll inntil de hadde fullstendig overherredømme ved 1390.