cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Storbritannias kongelige flagg
I Storbritannia
Flagget går, med noen mindre endringer som formen på den irske harpen, tilbake til tiden under dronning Victoria. Tidligere kongelige flagg hadde med også våpenskjoldene til Hannover og Frankrike, for å vise at monarken var valgt overhode («elektor») og senere konge av Hannover, henholdsvis at den britiske monarken gjorde krav på tronen i Frankrike.
Blant Storbritannias kongelige flagg er også flagget for hertugdømmet Lancaster. Siden hertug Johns død i 1399 har dette vært direkte underlagt kronen. Hertugdømmets flagg er tre gule leoparder på rød bunn, altså som Englands våpenbanner, men flagget har i tillegg en blå turnerkrage med tre fliker og på disse er det tre heraldiske liljer.
Øvrige medlemmer av den britiske kongefamilie bruker egne flagg. For dronningens ektefelle (gemal) er dette et banner som viser hertugen av Edinburghs personlige våpenskjold: Firdelt 1) Danmark, 2) Hellas, 3) Battenberg (Mountbatten) og 4) Edinburgh. Kronprinsen, som bærer tittelen fyrste («Prince») av Wales, i tillegg til en rekke andre titler, bruker flere ulike flagg som tilsvarer hans titler. Han har som britisk kronprins et flagg tilsvarende dronningens, altså våpenbanneret basert på riksvåpenet, men differensiert med en hvit turnerkrage med tre fliker, og med et hjerteskjold som representerer Wales i midten. Videre bruker han et flagg som fyrste av Wales, et annet som hertug av Cornwall, et tredje som hertug av Rothesay. Andre medlemmer av kongefamilien fører kongeflagget med tillegg av turnerkrager med ulikt antall fliker avhengig av rang og rekkefølge i arverekken til tronen, samt egne heraldiske merker på flikene. Fjernere medlemmer av kongefamilien har kongeflagget omgitt av en hermelinsbord.
Australia
Dronningens personlige australske flagg ble innført i 1962 og er delt i seks felter, tre i øvre halvdel og tre i nedre. Feltene er utformet som følger:
flagg
Barbados
Barbados var etter selvstendigheten i 1966 monarki. Dronningen som landets statsoverhode førte eget personlig flagg. Dette besto av landets riksvåpen i flaggform og hadde i midten blå skive med dronning Elisabeth IIs monogram. Flagget gikk ut av bruk da Barbados ble republikk 30. november 2021.
Canada
Dronningens personlige kanadiske flagg ble innført i 1962 og det bestod av fem felter. De fire første var identiske med det kongelige flagg i England, Wales og Nord-Irland, bortsett fra at fjerde felt var byttet ut med Frankrikes tre heraldiske liljer fleur-de-lis, gull på blå bunn. Den nederste tredjedelen av flagget hadde tre lønneblader, røde på hvitt felt. I midten var det plassert en blå skive med dronning Elisabeth IIs monogram. Monarkens personlige kanadiske flagg, som ble innført i 2023, er nesten identisk med Dronning Elisabeths flagg, og dette flagget kan sees ved siden av dette avsnittet.
Jamaica
Dronningens personlige flagg for Jamaica ble innført i 1966 og består av et rødt georgskors på hvit duk. I midten av korset har det blå skive med dronning Elisabeth IIs monogram, og på det røde korset fire gule ananas.
Malta
Dronningens personlige flagg for Malta ble innført 31. oktober 1967 i forkant av Elizabeth IIs besøk i landet i november samme år. Det besto av Maltas nasjonalflagg med dronning Elisabeth IIs monogram i midten. Flagget gikk ut av bruk da Malta ble republikk 12. desember 1974.
Mauritius
Inntil 1992 var Mauritius et monarki med Storbritannias dronning som statsoverhode. Som Mauritius' dronning førte Elizabeth II et kongeflagg etter samme modell som øvrige land i Commonwealth der hun også er statsoverhode, det vil si landets riksvåpen med dronningens monogram i midten. Dette flagget ble første gang benyttet i 1988.
New Zealand
Dronningens personlige flagg for New Zealand ble innført i 1962 og har blå skive med dronning Elisabeth IIs monogram satt over landets riksvåpen i bannerform. Første felt viser fire stjerner, Sydkorset. Andre felt viser en sauefell. Tredje felt viser et kornnek. Fjerde viser korslagte hammere. Det hvite feltet i midten viser heraldiske galleier.
Trinidad og Tobago
Trinidad og Tobago var etter selvstendigheten i 1962 monarki. I årene fra 1966 til 1976, da landet ble republikk, førte dronningen som landets statsoverhode eget personlig flagg. Dette besto av landets riksvåpen i flaggform og hadde i midten blå skive med dronning Elisabeth IIs monogram.
Sierra Leone
Fra 1961 og inntil landet ble republikk i 1971 førte dronningen eget personlig flagg som statsoverhode for Sierra Leone. Dette var landets riksvåpen i flaggform og hadde i midten blå skive med dronning Elisabeth IIs monogram.
Hochschule für Fernsehen und Film München
Hochschule für Fernsehen und Film (HFF) i München er en kunstnerisk høyskole for fjernsyn og film underlagt Fristaten Bayern. Det er en av de mest kjente tyske filmhøyskoler. Den ble grunnlagt i 1966 og har ca. 400 studenter.
Risk (hørespill)
Risk er et norsk hørespill skrevet av Christopher Grøndahl. Det ble urfremført på NRK Radio i 2003, og vant Prix Europa for beste europeiske hørespill i 2003. Stykket har senere blitt oppført på flere teaterscener som skuespill.
Handling
Stykket handler om den unge Mattis, som etter en rekke traumatiske opplevelser befinner seg på psykiatrisk sykehus hvor han prøver å samle trådene i livet sitt. Tankesprangene hans fører ham tilbake til forelskelsen, krigen og det å bli drapsmann.
Oppsetninger og utgivelser
I den opprinnelige oppsetningen av NRK-hørespillet fra 2003 ble hovedrollene i hørespillet spilt av Thorbjørn Harr og Janne Formoe. Regien var ved Morten Cranner, mens Tormod Nygaard var ansvarlig for lyddesignet.
Hørespillet er utgitt i bokform på SolumBokvennen Forlag.
Jon-Mikael Skaug
Jon-Mikael Skaug (født 12. august 1990) er en norsk midtbanespiller fra Teie som spiller for Ørn-Horten som er utleid fra Sandefjord Fotball. Han ble en del av SF stallen foran 2009 sesongen. Men han spilte for andrelaget til Sandefjord Fotball i 2008-sesongen, spill for A-laget begrenset seg til noen treningskamper og et innhopp i cupen mot Mandalskameratene. Men etter å ha vært med på treningssamlinger på La Manga og i Tyrkia, ble han tatt opp i A-stallen.
Israel Regardie
Francis Israel Regardie (født Regudy 17. november 1907, død 10. mars 1985) var en britisk okkultist, forfatter og Aleister Crowleys personlige sekretær, kjent for sine bøker og kommentarer om den esoteriske orden Golden Dawn.
Biografi
Regardie ble født i London som sønn av fattige jødiske immigranter. Familien valgte etternavnet Regardie etter at en eldre bror på grunn av en misforståelse ble innrullert i den britiske hæren under dette navnet. 14 år gammel emigrerte Regardie til USA og studerte kunst i Washington, D.C. og i Philadelphia. Med hjelp fra en privatlærer i hebraisk fikk han noen kunnskaper i språket som ble nyttig i hans senere studier av kabbala. Med lett tilgang til kongressbiblioteket leste han mye og ble interessert i teosofi, hinduistisk filosofi og yoga. På den tiden ble han også medlem hos rosenkorsordenen. Etter å ha lest Part One of Book Four av okkultisten Aleister Crowley, tok han initiativet til en brevveksling som førte til at han som 21-åring reiste tilbake til Storbritannia for å arbeide som sistnevntes sekretær i 1928. De to mennene skilte lag fire år senere i 1932. I 1933 ble Regardie med støtte fra Dion Fortune medlem i ordenen Stella Matutina som var en av arvtakerne til Golden Dawn-ordenen. Han ble initiert i Hermes Tempel i Bristol og gjennomgikk gradesystemet opp til Adeptus Minor. Hans ordensmotto var «A.M.A.G.» (Ad Majorem Adonai Gloriam).
Han døde av hjerteinfarkt under en middag sammen med nære venner på en restaurant i Sedona i Arizona den 10. mars 1985 i en alder av 77.
Arv
Regardie er den fremste kilden det som er kjent om Golden Dawn. Hans forfatterskap og de studenter han har lært opp eller hatt innvirkning på, har stått for mye av dannelsen av moderne vestlig okkultisme. I tillegg til å bevare kunnskapen har Regardie også bevart en gyldig gren av den initiatoriske linjen til Golden Dawn i Amerika:
I mange av sine verker forsøkte Regardie å sammenknytte sine psykologiske kunnskaper med sin påståtte magiske visdom. Han distanserte seg gjennom deler av sitt liv fra Aleister Crowleys Thelema.
Ljubosejevka
Ljubosejevka (russisk: Любосе́евка) er ei elv i Moskva oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Vorja. Elva er 12 km lang.
Terje Lømo
Terje Lømo (født 3. januar 1935 i Ålesund) er en norsk lege og professor i fysiologi ved Universitetet i Oslo. Han er særlig kjent for oppdagelsen av synaptisk langtidspotensering (engelsk: long-term potentiation, LTP), den fysiologiske effekt som antas å skape minne, i 1966.
Lømo er utdannet som lege fra Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen og avla avgangseksamen i 1961. I 1969 avla han den medisinske doktorgrad ved Universitetet i Oslo. Etter dette var han en tid postdoc-stipendiat ved University College London. Lømo har vært ansatt ved Fysiologisk institutt ved Det medisinske fakultet, Universitetet i Oslo. Han ble i 1983 professor ved dette instituttet.
I 1981 mottok han Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning. Det kongelige hoff kunngjorde 2. desember 2009 at kongen har utnevnt Lømo til kommandør av St. Olavs Orden «for sitt banebrytende vitenskapelige arbeid.» Lømo ble tildelt Anders Jahres medisinske pris for 2003.
Al Jufrah
Al Jufrah (arabisk: الجفرة er en kommune i Libya. Al Jufrah har 45 117 innbyggere, og kommunens hovedstad er Houn.
Al Jufrah ligger lokalisert i sentrum av Libya, og den grenser mot sju andre av Libyas kommuner.
Cerro Ventisqueros
Cerro Ventisqueros er med sine 3,760 meter over havet det fjerde høyeste fjellet i Costa Rica. Fjellet befinner seg i kantonen Pérez Zeledón sør i landet, i fjellkjeden Cordillera de Talamanca, og er en del av Chirripó nasjonalpark.
Harry Potter og de vises stein
Harry Potter og de vises stein (originaltittel: Harry Potter and The Philosopher's Stone eller Harry Potter and the Sorcerer's stone) er den første boka i Harry Potter-serien, skrevet av J.K. Rowling. Boka ble gitt ut i England i 1997, og forelå i norsk utgave i 1999. Oversetteren var Torstein Bugge Høverstad. Boka har senere blitt filmatisert, samt at det har blitt laget videospill inspirert av boka.
Boka handler om Harry Potter, som har vokst opp hos tanten og onkelen sin. Han starter på skolen Galtvort, ettersom han er trollmann. Handlingen er lagt til skoleåret 1991/1992.
Handling
Harry har vokst opp sammen med tanta og onkelen sin, herr og fru Dumling. Disse har holdt det skjult for Harry at foreldrene hans hadde magiske evner, og at de ble drept av Voldemort, et angrep som den da ett år gamle Harry på mystisk vis overlevde. I stedet slo trolldommen tilbake på Voldemort, som så forsvant. I tillegg fremgår det at Harry har en lite god oppvekst hos dem.
Ahmed Ali Khan
Ahmed Ali Khan (født 7. januar 1981) er en pakistansk bokser.
Han representerte Pakistan under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i andre runde.
Harry Potter og de vises stein
Handling
Harry reiser til Galtvort med Galtvortekspressen fra London, hvor han stifter bekjentskap med mange av medelevene sine. Han blir raskt venner med Ronny Wiltersen, som kommer fra en trollmannsfamilie, Familien Wiltersen. På skolen blir han også etter en tid venner med Hermine Grang, som er den flinkeste jenta i klassen og som kommer fra en såkalt gompefamilie, altså en familie som ikke er hekser eller trollmenn. Alle tre tilhører huset Griffing på skolen. I tillegg skaffer Harry seg en ekte erkefiende, Draco Malfang, som tilhører huset Smygard. Rektoren på skolen er en karismatisk, eldre herre ved navn Albus Humlesnurr, som også regnes for å være verdens største, nålevende trollmann.
Harry begynner å finne seg til rette i det nye livet sitt. Imidlertid kommer han, sammen Ronny og Hermine, borti en strengt bevoktet gjenstand som er plassert på skolen. De mistenker eliksirlæreren, Severus Slur, for å være ute etter denne. Gjenstanden viser seg å være de vises stein. Til slutt i boka tar Harry, Ronny og Hermine gjennom alle hindringene som er satt opp for å beskytte Steinen, og det viser seg at Voldemort har kommet tilbake i redusert utgave, og at han nå delte kropp med Professor Krengle, læreren i Forsvar mot svartekunster. Voldemort ønsket å få tak i de vises stein, men mislykkes på grunn av Harry. Ved bokas slutt er også skoleåret slutt, og Harry tar toget tilbake til Dumlingene.
His Hand in Mine
His Hand in Mine er et musikkalbum av Elvis Presley, utgitt i november i 1960 og gjenutgitt i 2008.
William Donne
William Stephens Donne (født 2. april 1875 i Wincanton i Somerset, død 24. mars 1942 i Castle Cary i Somerset) var en britisk cricketspiller som deltok under OL 1904 i Paris
Donne ble olympisk mester i cricket under OL 1900 i Paris. Han var med på det britiske laget Devon & Somerset County Wanderers som beseiret det franske cricketlaget Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques med 262-104 i finalen, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen Cricket har vært med som olympisk sport.
Alfred Powlesland
Alfred Powlesland (født 7. august 1875, død 25. februar 1941) var en britisk cricketspiller som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris
Powlesland ble olympisk mester i cricket under OL 1900 i Paris. Han var med på det britiske laget Devon & Somerset County Wanderers som beseiret det franske cricketlaget Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques med 262-104 i finalen, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris og det var først tolv år senere, i 1912 at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen Cricket har vært med som olympisk sport.
Etylbenzen
Etylbenzen er en organisk kjemisk forbindelse som er et aromatisk hydrokarbon. Den brukes hovedsakelig i petrokjemisk industri som et bindeledd for produksjon av styren, som i sin tur brukes til fremstilling av polystyren, et vanlig plastmateriale. Etylbenzen finnes ofte i små mengder i råolje, men produseres ellers i store mengder ved å kombinere petrokjemikaliene benzen og etylen i en sur, katalysert, kjemisk reaksjon. Katalytisk dehydrogenering av etylbenzen gir så hydrogengass og styren, hvilket er vinylbenzen. Etylbenzen er også en bestanddel i noen malingstyper.
Skottlands herrelandslag i rugby union
Skottlands herrelandslag i rugby union representerer Skottland i internasjonal rugby union, og har deltatt i alle verdensmesterskap som har vært arrangert. I tillegg deltar Skottland i den årlige Seksnasjonersturneringen ettersom de er rangert i Tier 1 av International Rugby Board.
Den første landskampen ble spilt 27. mars 1871 i Edinburgh, og endte med 4–1-seier mot England.
Deltagelse i Rugby-VM
Rød firkant markerer at de var vertsnasjon
Egil Eide
Egil Eide er navnet til flere personer:
Heather Moyse
Moyse ble olympisk mester i bobsleigh under vinter-OL 2010 i Vancouver. Sammen med Kaillie Humphries vant hun toerbob for damer foran sine landsmenn Helen Upperton og Shelley-Ann Brown.
Miscelus
Miscelus er en slekt av løpebiller.
Utseende
Middelsstore (gjerne ca. 12 millimeter), slanke, litt flate, blanke, brunrøde til svarte løpebiller. Hodet er litt lengre enn bredt med små fasettøyne og forholdsvis lange kjever. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum. Pronotum er avrundet trapesformet med en fin midtfure. Dekkvingene er jevnbrede med tydelige punktstriper.
Levevis
Denne gruppen inneholder mange arter som lever i trær, der de gjerne løper rundt på barken.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Indonesia).
Centrino
Centrino er en sertifisering for bærbare datamaskiner som bruker teknologi fra Intel.
De nye Centrino 2-prosessorene er basert på basert på 45 nm produksjonsteknikk. De nye serien i pro støtter Wimax.
Matt Dalton
Matt Dalton (født 4. juli 1986) er en canadiskfødt sørkoreansk ishockeyspiller.
Han representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i gruppespillet med det sørkoreanske landslaget.
John Symes
Symes ble olympisk mester i cricket under OL 1900 i Paris. Han var med på det britiske laget Devon & Somerset County Wanderers som beseiret det franske cricketlaget Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques med 262-104 i finalen, en finale som gikk over to dager. Cricket var med som en del av verdensutstillingen i Paris, og det var først tolv år senere, i 1912, at International Olympic Committee besluttet at cricketkampen, det var kun en kamp som ble spilt, inngikk som en del av det olympiske programmet. Det er eneste gangen cricket har vært med som olympisk sport.
Nämdöfjärdsvraket
Nämdöfjärdsvraket, også kjent som Kravellen vid Franska Stenarna eller Kungens kravell, er et vrak etter et transportskip fra begynnelsen på 1500-tallet. Skipsvraket ble oppdaget på tretti til femti meter dybde ved de såkalte «Franska Stenarna» i Nämdöfjärden i Stockholms skjærgård, deretter underlagt arkeologiske undersøkelser i flere omganger. Jonathan Adams og Johan Rönnby som marinarkeologer var ansvarlige for undersøkelsene i 1991, 1994 og 1999. Vraket hadde blitt et populært besøkssted for dykkerne, men to kanoner var stjålet fra funnstedet av amatørdykkere. Disse ble berget av politiet.
Kungens kravell
Ombord på dette skipsvraket som med tiden hadde brutt sammen, var flere kanoner av forskjellige typer, både kammerskyts av smidde jern og kanonskyts av bronse oppdaget i lasterommet. Hittil er opptil tolv kammerkanoner (i bakstykket blir ammunisjonen og kruttet satt inn i et kammer som settes inn og deretter tars bort etter avskytningen) og to bronsekanoner oppdaget. Trolig nedstammet lasten fra orlogsskipet «Lybska Svan» som hadde gått tapt utenfor Öland i 1525.
«Kungens kravellen» var ikke et vanlig orlogsskip, men et transportskip som også kan ha vært brukt som et krigsskip ved siden av orlogsskipene, med en størrelse på cirka 30 meter uten at man hadde lokaliserte for- og akterstevner på deres rette plasser. Forstavnen som var funnet for seg selv vekk fra restene av vraket, var rundformet med en butt fasong. Akterstavnen var nesten loddrett. Spantene var plassert meget tett på hverandre, men undersøkelsene hadde vist hakker som var jevnet ut, hvilken tyder på en massiv ombygging i årene fra 1512 til 1525. For «kravellen» var opprinnelig trolig ikke bygd som et kravellbygd skip.
Det dendrokronologiske resultatet av prøver fra trematerialet i skipsvraket har vist at det var bygget trolig i året 1512 da eiketrær for byggingen var felt i Polen. Undersøkelsene på spantene påviser små hakk og spor etter klinkhakk, hvilken tyder på at skipet var først klinkbygd, deretter ombygd til kravell. Dette var også påviste på det engelske skipsvraket i Woolwich etter et storskip som formodentlig var «Sovereign», sjøsatt i 1488 og ombygd i 1509.
Forliset
I 1524 var den svenske kongen Gustav Vasa trukket inn i krigen mellom Kristian IIs tilhengerne og den danske adelen som hadde gjort opprør og innsatt hertug Frederik av Gottorp som konge i Danmark.
Den meste gjenstridige tilhengeren for Kristian II var Søren Norby, som fremdeles kontrollerte Gotland, derfra ledet han en skruppelløs kaperkrig mot de danske adelige og krefter i opposisjon mot Kristian II, medregnet svenskene. Som respons på dette ble byen Visby beleiret av svenskene, men Norby utmanøvrerte Gustav Vasa ved å overgi seg til den nye danskekongen og komme seg i sikkerheten uten at Gotland ble underlagt svensk herredømme. Under flåteoperasjonene utenfor Öland i året 1524 opplevde svenskene flere forlis, deriblant «Lybska Svan» som var oppgitt av mannskapet.
Året etterpå hadde Norby på nytt gått til kamp, og startet et politisk drama omkring flere svenske stormenn deriblant Berend von Melen i Kalmar slott. Svenskekongen var tvunget til å beleire slottet for å ta det tilbake under egne herredømme. Erobringen av Kalmar var etterfulgt av et politisk motiverte massemord på Gustav Vasas befaling, kanoner og utrustning ble tatt ombord på et skip. På det samme skipet kalt «en av hans bästa kravlar» var kanoner berget fra flaggskipet «Lybska Svan» allerede tatt om bord.
Deretter seilte skipet nordover til Stockholm, men forliste mellom Djurshamn og Dalarö på tjue favner dybde (ca 37 meter). Svenskekongen var rasende over meldingen om forliset med tapet av den verdifulle lasten, flere bergingsforsøk kom uten at man hadde klarte å komme til vraket. Grunnstøtningen var så kraftig at vraket var nesten knust, og deretter lå på et vanskelig terreng med dybde fra ca 30 til over 50 meter.
Plyndringen
To bronsekanoner var oppdaget og stjålet av amatørdykkerne, men politiet oppdaget dette og beslaglagte disse. I forbindelse med dette ble en tredje bronsekanon som trolig ikke kom fra det samme funnstedet, oppdaget i en pram og senere overrekket til Sjöhistoriska museet i 2001.
Denne bronsekanonen var meget enestående, men det var ikke mulig å bevise hvor denne kanonen kom fra, og den mistenkte vrakplyndreren hadde påstått at funnet var gjort før loven som forbyr vrakplyndring, var kommet i kraft. Til tross for en stor arkeologiske og kulturhistoriske verdi ble denne kanonen levert tilbake i 2003 til vedkommende som nektet å gi funngjenstanden mot betaling til Sjöhistoriska museet. Denne kanonen muligens var fra et dansk-norsk krigsskip som hadde gått til bunnen utenfor Visby i 1566.
The Patriot (1998)
The Patriot er en amerikansk actionfilm fra 1998 med Steven Seagal i hovedrollen. Andre sentrale roller spilles av Gallard Sartain, L.Q. Jones, Whitney Yellow Robe og Camilla Belle. Regi er ved Dean Semler. Filmen er basert på William C. Heine roman The Last Canadian, fra 1974.
The Patriot var den første filmen med Seagal som ble lansert rett på video i USA. Ingen av de større studioene i Hollywood var villige til å satse penger på filmen. For produsentene betød det millioner av dollar i tap. Den ble imidlertid vist på kino i noen land utenfor USA.
Handling
Wesley McClaren (Steven Seagal) er en landsbylege og alenepappa med tro på naturmedisin. Han har en fortid som immunolog og har arbeidet for et militært program. I nærheten av der han bor holder også en paramilitær gruppe med nynazistiske tendenser til, og disse har på mystisk vis fått fatt i et dødelig virus som de slipper løs på folk. Også McClarens datter blir smittet. McClarens må, ved hjelp av sine kunnskaper om naturmedisin, kjempe en iherdig kamp for å finne en kur – og finner det i form av noen urter som er kjent blant indianerne i området. McClaren må også tilintetgjøre de som var ansvarlig for smittet og som nå har tatt gisler på det lokale sykehuset.
Om filmen
The Patriot har bare fått 22% på Rotten Tomatoes. Det norske nettstedet CINERAMA gav den terningkast to og skrev blant annet: «Man sitter ikke igjen med særlig mye etter å ha sett The Patriot, annet enn en følelse av at dette kunne vært gjort mye bedre. En film selv Segal-fans bør unngå. Det er også veldig irriterende at filmen til stadighet forsøker å “oppdra” publikum til å synes at biologisk krigføring er fæle greier og at gamle kloke indianere og deres naturmedisin nok er det beste som finnes».
Filmen ble innspilt i nærheten av Seagals farm i Montana. Han produserte den med sine egne penger.
A Doll’s House (1918)
A Doll's House er et amerikansk stumfilmdrama fra 1918 regissert av Maurice Tourneur, som også skrev scenarioet. Det litterære forelegget var Henrik Ibsens roman Et dukkehjem, som utkom i 1879. I rollene som Nora og Thorvald Helmar [sic] ses Elsie Ferguson og Holmes Herbert.
Innspillingsfakta
Ifølge en avisartikkel ble innendørsscenene filmet i studioene til Famous Players-Lasky Corporation, mens noen av utendørsscenene ble filmet i nordlige Maine.
Handling
Nora er den underdanige hustruen til Thorvald Helmar. Hun har forfalsket sin avdøde fars signatur på et gjeldsbrev. Nora låner tilstrekkelig med penger av den lyssky pantelåneren Krogstadt slik at den syke ektemannen kan bli sendt til utlandet. Thorvald gjenvinner sin helse på reisen. Flere år etter blir han utnevnt til sjef for den banken der Krogstadt arbeider. Når Thorvald avskjediger Krogstadt for uærlige forretningstransaksjoner, sender han et brev til Helmer-familiens hjem, der han avslører Noras hemmelighet. Torvald fordømmer Nora. Selv om Krogstadt senere lover å holde munn om forfalskningen, forlater Nora - som nå er smertelig klar over mannens egoisme - Torvald.
Bevaringsstatus
Filmen regnes som tapt.
Walla Walla County
Walla Walla County er et fylke i den amerikanske delstaten Washington. Det ligger i den sørøstlige delen av staten og det grenser mot Colubia County i øst, Benton County i vest og mot Franklin County i nordvest. Det har også grense mot delstaten Oregon i sør.
Walla Walla Countys totale areal er 3 365 km² hvorav 74 km² er vann. I 2000 hadde fylket 55 180 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Walla Walla som også er fylkets største by. Fylket, som ble grunnlagt i 1854, har fått sitt navn etter indianerstammen Walla Walla.
Frankrike under EM i friidrett 1978
Frankrike deltok med 51 utøvere under EM i friidrett 1978 som ble arrangert 29. august–3. september 1978 i Praha. Frankrike tok to medaljer under mesterskapet.
Radio Harstad
Radio Harstad er en lokalradio for Harstad som ble startet i 1984 under navnet «Ungdomsradioen». Redaktør Reidulf Solbakken har drevet prosjektet, som er støttet av Harstad kommune med økonomiske midler til husleie og en stilling som redaktør. Radioen har per desember 2009 nærmere 100 frivillige medarbeidere.
Radio Harstad eies av «Interesseforeningen for Radio Harstad» (IFRH). IFRHs styre kalles eierstyret og består av Radio Harstad-veteraner og en person fra kommunen.
Historie
Ungdomsradioen ble startet opp i 1984. Initiativtaker var Reidulf Solbakken, som var redaktør frem til 01.04.2011, Da tok Bengt Simonsen over. Solbakken deltok i 1984 på et seminar i regi av Landsforeningen for Fritidsklubber (LFK) om nye aktiviteter i fritidsklubbene, hvor nærradio ble trukket fram som et alternativ. I september 1984 fikk Centrum Fritidsklubb innvilget konsesjon for nærradio. Dette var starten på Ungdomsradioen, forløperen til Radio Harstad. Den første sendinga gikk på lufta 10. desember 1985.
I 1998 mottok kanalen Forbrukersamvirket Nords kulturpris. I 2003 ble radioen tildelt Troms fylkeskommunes kulturpris for sitt arbeid for ungdommen i Harstad.
Sommeren 2009 flyttet radioen inn i nye lokaler i Harstad Rådhus. Åpningen ble markert med besøk av daværende barne- og likestillingsminister Anniken Huitfeldt som klipte snoren, samt musikalske innslag og taler utenfor rådhuset. I desember 2009 fikk Radio Harstad for første gang over 100 medarbeidere, men har fra kommunen én fast stilling.
Waldemar de Brito
Waldemar de Brito (1913–1979) var en brasiliansk fotballspiller som spilte for flere fotballklubber i Brasil, Portugal og Argentina så vel som for det. Hans bror, Petronilho de Brito, var også fotballspiller.
I begynnelsen av karrieren spilte de Brito for de lokale klubbene Syrio, Independencia og São Paulo da Floresta, som senere forandret navnet sitt til São Paulo FC. Han var toppscorer i fotball-turneringen Rio São Paulo Tournament med 21 mål. Påfølgende år ble de Brito forflyttet til klubben Botafogo, hvor han tilbrakte en kort periode før han ble overført igjen, denne gangen til San Lorenzo de Almagro, som lå i den argentinske første divisjon.
Waldemar spilte atten kamper for det brasilianske landslaget, og scoret atten mål gjennom hele sin fotballkarriere. Waldemar deltok i VM i fotball 1934, da Brasil ble slått ut av Spania i første runde. I denne kampen tok han et straffespark, men Spanias keeper Ricardo Zamora reddet skuddet. Etter at han pensjonerte seg som fotballspiller, var Waldemar de Brito en del av et prosjekt for å lete etter unge fremadstormende talenter, blant annet i klubben Bauru Atlético Clube.
Infinity
Infinity kan vise til
ISO 3166-2:NE
For Niger er det definert koder for ett hovedstadsdistrikt og sju departementer. Hovedstadsdistriktet Niamey har spesiell status på linje med departementene. Departementene endra betegnelse til regioner i 2006, men dette har ikke blitt reflektert i ISO 3166-2:NE ennå.
Hver kode består av to deler, atskilt av en bindestrek. Første del er NE, ISO 3166-1 alfa-2-koden for Niger. Andre del er et siffer:
Mike Testwuide
Han representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i gruppespillet med det sørkoreanske landslaget.
Stein Løken
Stein Helge Løken (født 31. mai 1962) er en norsk frilans illustratør.
Stein Løken har utdannelse fra Statens Håndverks- og Kunstindustriskole (SHKS) i Oslo. Han har blant annet illustrert flere bøker, magasinartikler og reklame og arbeidet mye med akrylteknikk. Han var tilknyttet arbeidsfellesskapet Illustratørene i Oslo fra 1990 til 2010.
Stein Rokkan
Stein Rokkan (født 4. juli 1921 i Vågan, død 22. juli 1979 i Bergen) var en norsk statsviter, politisk og historisk sosiolog, politisk historiker, samfunns­statistiker, datapionér og franskfilolog. Rokkan var sentral i utbyggingen av samfunns­vitenskapelig forskning i Bergen og ble Universitetet i Bergens første professor i sosiologi i 1966. Han bygget opp det bredt sammensatte Sosiologisk institutt og etablerte sammenliknende politikk som nytt forsknings­område ved instituttet.
Oppvekst
Rokkan ble født i Vågan i Lofoten og vokste opp i Narvik. Foreldrene var Georg Rokkan (1889–1959) og Charlotte (Day) Arntzen (1898–1973). Familien bygde et hus i Rombaksveien 20 i 1937/38 i Narvik der faren var lærer og redaktør i avisen Fremover fra 1918 til 1919, men også brannkonstabel og privatlærer i esperanto og andre språk. I 1939 tok Rokkan engelsk examen artium og påbegynte deretter språkstudier ved Universitetet i Oslo.
Studieår
I Oslo startet Rokkan studier i norsk og fransk. Etter eksamener i fransk kom Rokkan i kontakt med filosofen Arne Næss, som overbeviste Rokkan om å ta opp studiet av politisk filosofi. Ved siden av studiene arbeidet Rokkan i krigsårene ved Universitets­biblioteket. Han klarte å unnslippe okkupantenes aksjon mot studentene i 1943, men lå i hele 1944 i dekning på familiens hytte i Holandshamn i Lofoten hvor han brukte tiden på lesing og fisking. Studiene fortsatte ved krigens slutt og Rokkan avla i 1948 mag.art.-graden på avhandlingen ''The Appeal to Nature. Prolegomena to a Study in the Social and Political Philosophy of David Hume''. For å spe på inntektene virket Rokkan i denne tiden også som oversetter, hovedsakelig av politisk teori og filosofi fra engelsk.
De første akademiske år
UNESCO utpekte i 1947 Arne Næss til leder for et internasjonal prosjekt om demokrati og Rokkan ble bedt om å ta del i dette. Deltakelsen i prosjektet ble avgjørende for Rokkans internasjonale perspektiv og kontaktnett. Rokkan fortsatte studiene og var fra 1949 til 1950 ved Columbia-universitetet og Universitetet i Chicago. Han vendte deretter tilbake til Europa og var 1950–1951 ved London School of Economics før han i 1951 ble tilknyttet Institutt for samfunnsforskning i Oslo. Han var videre stipendiat ved Universitetet i Oslo i perioden 1951–1956.
Professor i sosiologi
Fra 1958 til 1966 var Rokkan forskningsleder ved Chr. Michelsens Institutt. I 1966 ble han utnevnt til professor i sosiologi ved Universitetet i Bergen, en stilling han hadde til han døde i 1979. Rokkan sto sentralt i utbyggingen av samfunnsvitenskapen ved Universitetet i Bergen fra midten av 1960-årene. Han bygget opp Sosiologisk institutt og etablerte også sammenlignende politikk som nytt forskningsområde. Året etter hans død ble Institutt for sammenliknende politikk opprettet på grunnlag av forskningsmiljøet han bygget opp ved Sosiologisk institutt. Han var initiativtager til etableringen av Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste og direktør samme sted fra 1975 til sin død.
Rokkan var gjesteprofessor ved Yale University i tre perioder (1963, 1969–1970 og 1973) og London School of Economics ved to anledninger (1956 og 1973). I tre omganger var Rokkan Fellow ved Center for Advanced Study ved Stanford University (1959–1960, 1967 og 1970). Videre var han gjesteprofessor ved Universitetet i Manchester (1964), Universitetet i Genève (1973–1974) og Institut d'études politiques de Paris (1976–1977).
Rokkans teorier og modeller
Rokkan var opptatt av å studere politiske prosesser og konflikter. Med en kombinasjon av et enormt empirisk oversyn og treffende teoretiske modeller, skildret han framveksten av politiske skillelinjer og partisystem i de europeiske landene.
Rokkan skilte mellom to kanaler for politisk makt i et demokrati: Den tallmessige (numeriske) der stemmer gir parlamentarisk makt, og den korporative, hvor organisasjoners ressurser avgjør hvilke saker som blir tatt opp og får gjennomslag. Rokkans mest siterte og berømte setning er «Stemmer teller, men ressurser avgjør», fra 1966. Med dette mente han at partisammensetningen på Stortinget har betydning og makt, men at en del av makta hadde flyttet over til interesseorganisasjonene i samfunnet.
Rokkan ga politisk sosiologi en historisk dimensjon. Fra midten av 1960-tallet studerte han de europeiske partisystemenes historiske røtter, der han pekte på at dagens partisystemer i stor grad er spor etter tidligere tiders konflikter og at og de derfor må forklares med de konfliktlinjer og alliansemuligheter som har preget samfunnsutviklingen. Han pekte på at tidligere konfliktlinjer hadde «frosset» og levde videre i det politiske system, selv om konflikten som skapte den hadde tapt sin aktualitet. Delvis i samarbeid med den amerikanske sosiologen Seymour Martin Lipset sto Rokkan bak store sammenlignende undersøkelser for å analysere forskjell mellom de vesteuropeiske landenes partistruktur.
På 1970-tallet vendte Rokkan interessen mot betingelsene for stats- og nasjonsbygging i Vest-Europa. Her opererte han med fire grunnleggende «systembyggingsprosesser» i utviklingen av politiske organisasjoner, som han for de eldre europeiske staters vedkommende (det vil si de som ble anerkjent som suverene i 1648) tolket som suksessive utviklings­faser. De to første prosessene framstiller framstøt fra et sentrum som trakter etter å underkaste et territorium sin militær­økonomiske og kulturelle kontroll. De to følgende prosessene utgår derimot fra «periferien» og sikter mot en intern omstrukturering av det politiske systemet på grunnlag av utvidede og nye borgerrettigheter, henholdsvis av juridisk og økonomisk art, det vil si institusjonalisering av borgerlige frihets- og politisk deltagelsesrettigheter, samt utvidelse av sosiale tjenesteytelser så vel som forsøk på å utjevne de økonomiske betingelser mellom befolkningsgrupper og regioner. De to siste fasene bidrar til å forsterke den følelse av nasjonal identitet som ble utviklet i modellens andre fase.
Betydning og ettermæle
Rokkan er kjent for å være den mest siterte norske samfunnsforsker i internasjonal faglitteratur. Universitetet i Bergen har oppkalt et hus (Stein Rokkans Hus) og et senter (Rokkansenteret) etter den betydningsfulle samfunnsforskeren. Institutt for sammenliknende politikk arrangerer en årlig minneforelesning, Stein Rokkan-forelesningene, siden 2002 i samarbeid med Rokkansenteret. UNESCOs International Social Science Council (ISSC) utdeler i samarbeid med European Consortium for Political Research (ECPR) Stein Rokkan-prisen. Flere universiteter hedret Rokkan med æresdoktorgrader: Uppsala universitet, Helsingfors universitet, Aarhus universitet og Universitetet i Genève.
I 1979 ble Rokkan utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.
I 2011 fikk Rokkan et auditorium ved Universitetet i Nordland oppkalt etter seg.
Litteraturåret 2008
Dødsfall
|| forfatter || align=center| 90 || align=center| 1917 ||
|| poet, forfatter og politiker ||align=center| 94 || align=center|1913 ||
|| barnebokforfatter, lyriker, tegneserieskaper og oversetter || align=center|53 || align=center|1955 || || forfatter || align=center| 94 || align=center| 1914 ||
Stillheten etter skuddet
Stillheten etter skuddet (originaltittel: Die Stille nach dem Schuss) er en tysk film av Volker Schlöndorff som handler om en ung kvinnelig vesttysk venstreekstrem terrorist, «Rita Vogt» (spilt av Bibiana Beglau), som av en tilsynelatende vennlig stasioffiser blir tilbudt eksil i DDR. Betingelsen er at hun må legge bort alle personlige følelser, slik som vennskap og kjærlighet, for å unngå politiske forviklinger. Men hun blir stadig innhentet av fortiden. Mye av handlingen i filmen er inspirert av terroristen Inge Vietts liv.
Handling
I et brev etterlatt til venninnen Tatjana, forteller Red Army Faction-terroristen Rita Vogt (spilt av Bibiana Beglau) historien om hennes liv. I løpet av 1970-årene gjennomførte Rita og hennes samarbeidspartnere en rekke væpnede ran, kidnappinger og forskjellige andre angrep i Vest-Tyskland, som en del av deres kampanje for væpnet kamp mot det kapitalistiske systemet. Etter å ha sittet i fengsel på grunn av drapet på en offiser fra Vest-Berlin, flykter Rita og hennes kamerater via Friedrichstraße stasjon som går til Øst-Berlin. I en samtale med Stasi-offiser Erwin Hull (spilt av Martin Wuttke) uttrykker Stasi-leder Erich Mielke sympati for RAFs terror-angrep mot vest-tyske og amerikanske mål.
Erwin Hull gir dem, i all hemmelighet, trening i bruk av militært utstyr. Men Rita blir synlig forferdet over dette. Hull forbereder Rita på sin nye identitet, og veileder henne på en fiktiv bakh-istorie, som skal bli hennes nye sannhet. Når denne historien er konstruert og memorert, får Rita en jobb ved en Volkseigener Betrieb klesfabrikk. Men i 1989 og 1990 kollapser DDR. Samtidig som vestlige forbruksvarer strømmer til landet, blir Rita synlig avskydd. Kort tid senere blir Stasi oppløst, og alle våpnene deres blir konfiskert. Agent Hull informerer Rita om at han ikke lenger kan beskytte henne.
Merete Heggelund
Merete Heggelund (født 21. oktober 1960) er rådmann i byen Medicine Hat i Canada.
Utdannelse
Hun er exam. oecon. Universitetet i Oslo fra årene 1979 til 1982 og MA fra University of Calgary fra årene 1982 til 1985.
Arbeid
Heggelund har arbeidet for blant annet Canadian Energy Research Institute og TransAlta Utilities Corporation, men har i brorparten av sin karriere innehatt diverse lederstillinger i Norsk Hydro og Statoil.
Personlig
Heggelund er gift, og har tre barn. Hun er datter av Bjørn Heggelund.
Zulia
Den viktigste næringsveien i delstaten er petroleumsindustrien, det utvinnes store mengder olje fra felter under Maracaibosjøen.
Geografi
Maracaibosjøen ligger i Zulia. Maracaibo-bassenget inneholder reserver av olje og gass.
Ei lang grense i et tynt befolket område skiller Venezuela fra Colombia. På grensa i nord ligger Perijá-fjellkjeden og lengst i nord Guajira-halvøya på colombiansk side av grensa. I sør grenser Zulia mot Táchira og Mérida. I vest finns en del delstater mot Zulia, fra nord til sør: Falcón, Lara og Trujillo.
Politisk inndeling
Liste over de 21 kommunene (spansk municipios) i Zulia:
Margrethe Vullum
Rota Margrethe Vullum (født Lehmann, senere gift Rode, født i København, 14. februar 1846, død i København 14. august 1918) var en dansk-norsk forfatter, pedagog og kvinnesaksforkjemper, bosatt i Norge 1879 – 1914.
Bakgrunn
Hun var datter av den danske politiker Orla Lehmann, gift med den danske forfatteren og pedagogen Gotfred Rode 1866 – 1877 og etter Rodes død i 1879 med journalist Erik Vullum.
Virke
I sitt første ekteskap med Bjørnstjerne Bjørnsons danske ungdomsvenn fikk hun to sønner, politikeren Ove Rode og dikteren Helge Rode, kjent for sangen «Der er ingenting i verden så stille som sne». Hun grunnla sammen med sin første ekte­mann folkehøyskolen Skovgaard, der hun underviste i kunsthistorie. Etter at hun innledet et forhold til skolens elev, Erik Vullum, tok hun i 1876 ut separasjon fra Rode. 1877 – 78 bodde hun i Paris, som korrespondent for Aftonbladet og Dagbladet.
Ved Ove Rodes død flyttet hun med sine to sønner til Norge og giftet seg med Vullum i 1879. Bryllupet sto på Aulestad.
I Norge ble hun Dagbladets første faste kvinnelige medarbeider. Hun skrev kunst- og litteraturanmeldelser, senere også kritiske innlegg i anledning kvinnesaken, som også ble stilet til det nyopprettede bladet Nylænde. Hun var ifølge Irene Iversen en «selvstendig og autoritativ» litteraturkritiker, som blant annet vakte oppsikt da hun i Verdens Gang skrev en begeistret omtale av Christian Krohgs «Albertine».
Hun ble tilsluttet Venstre, bistod i etableringen av Norsk Kvindesagsforening i 1884, stod bak de tidlige kvinnelige streiker rundt 1889, og var endatil formann i Norsk Fyrstikkpakkerforening. Hun deltok i stiftelsen av Frisinnede Venstre i 1909.
Ekteparet Vullum levde et ustabilt liv, basert på hennes formue (som etter hvert tok slutt, blant annet gjennom bidrag til politiske «saker») og få faste inntekter. De bodde i Valdres, på Askøy, og flere steder på Østlandet. Årene 1898–1905 bodde de i utlandet, blant annet Italia. I 1912 slo de seg ned på Lillehammer, hvor de ble en del av byens kulturelle elite. Han døde i 1916, hvoretter hun dro tilbake til hjemlandet. De ligger begravet side ved side på Lillehammer kirkegård. Hennes begravelse ble arrangert av Landskvinnestemmerettsforeningen og Norske Kvinners Sanitetsforening.
21. armégruppe
21. armégruppe (21st Army Group) var en armégruppe i den britiske hæren under annen verdenskrig.
Normandie
21. armégruppe, anført av general (senere feltmarskalk) Bernard Montgomery, ledet i begynnelsen alle landstridskreftene under operasjon Overlord, men etterhvert som flere amerikanske styrker landet ble deres egen 12. armégruppe aktivert under general Omar Bradley. 21. armégruppe bestod dermed kun av den britiske 2. armé og den canadiske 1. armé.
Tavistock (andre betydninger)
Tavistock kan vise til:
Tour de France 1950
Tour de France 1950 var den 37. utgaven av sykkelrittet Tour de France og det ble avholdt fra 13. juli til 7. august 1950. Rittet besto av 22 etapper med en total lengde på 4 775 km. Gjennomsnittsfarten var 32,788 km/h.
Gjennomføringen av rittet
Rittet ble vunnet av Ferdi Kübler som den første sveitser i historien. Kapteinen til det italienske laget Gino Bartali, ble truet og angrepet av franske fans underveis, beskyldt for å ha veltet Jean Robic. Det medførte at hele det italienske laget trakk seg og Küber tok over ledertrøya som en italiensk rytter kjørte i. Franskmannen Louison Bobet kom på tredjeplass i sammendraget og vant i tillegg klatretrøta. Belgia vant lagkonkurransen.
Nordfjord len
Nordfjord len var en forlening (len) under Bergenhus len, forlent til Tycho Brahe i årene 1578-86 og 1592-96. Geografisk tilsvarte lenet den nordlige halvdelen av Firdafylke og det senere Nordfjord fogderi, som inngikk i Nordre Bergenhus amt.
Den eneste kjente lensherre er astronomen Tycho Brahe som var forlent til Nordfjord i to perioder. Første gang i 1578 da han fikk Nordfjord i len av Frederik II og hadde det inntil 1586. Dette året fikk han i stedet 400 daler av Øresundstollen. Annen gang var i 1592 da han fikk lenet tilbake av Christian IV. Tycho Brahe var selv aldri i lenet, og det ble tatt hånd om av fogden Christopher Pepler. I 1596 ble lenet fratatt Brahe og lagt under Bergenhus, angivelig på grunn av et uvennskap med rikets rentemester Christoffer Valkendorf som opphavelig dreide seg om en hund.
Domangart I av Dalriada
Domangart mac Ferguso eller Domangart Réti (død ca. 507) var konge av Dalriada, et gælisk rike i vestlige delen av dagens Skottland. Han etterfulgte sin far, Fergus Mór, Dalriadas første konge, en gang rundt 501 og styrte fram til sin død, ca. 507.
Beda synes omtale ham som Reuda dux. Dux hadde vanligvis betydning «leder», ikke konge. Krigshøvding er kanskje en mer rimelig tittel, men tradisjonen har posthumt plassert Fergus som Dalriadas første konge, og kongelistene Domangart Réti som hans sønn, og har således betydning for senere skotske genealogier.
Han hadde minst to sønner: Comgall og Gabrán, begge ble konger etter hverandre. Vita eller helgenbiografien til sankt Patrick, Vita tripartita Sancti Patricii, hevder at han var tilstede ved helgenens død, ca. 493. Ved sin egen død ble han etterfulgt av sin sønn Comgall i Argyll.
Hans tilnavn, Réti, opptrer i Adomnáns Livet til sankt Columba i formen Corcu Réti, og er kanskje en henvisning til Dál Riata. Corcu, er en gammelirsk (primitiv irsk) betegnelse for en slektsgruppe. Det er vanligvis kombinert med navnet til en guddom eller mytisk stamfar. Det synes å være tilsvarende som begrepet Dál. Alternativt, framfor å representere et alternativ navn for alle fra Dál Riata, kan det være at Corcu Réti var navnet gitt til den slektsgruppen som senere ble delt for forme Cenél nGabráin av Kintyre og Cenél Comgaill av Cowal, således ekskludere Cenél nÓengusa av Islay og Cenél Loairn av midtre og nordlige Argyll.
Aphrodite 34
Aphrodite 34 er en svensk seilbåtmodell konstruert av Carl Beyer. Båten ble bygget på båtbyggeriet Rex Marin på Orust fra midten av 1970-talet og helt fram til midten av 1980-talet. Det ble i alt bygget 60 båter.
Egenskaper
Blykjølen på 42% av vekten bidrar til at båten alltid krenger forutsigbart og tar fart, selv i kraftig vindkast. Den kjennes trygg å seile i all slags vær.
Innredningen består av to stikkøyer akter og navigasjonsplass på styrbord side. Babord er det en romslig bysse med god arbeidsflate og oppgradert gasskomfyr og kjøleaggregat. I salongen er det sitteplass til seks personer. Badet er fremfor salongen med god skapplass og dører som lukker både mot salong og forpigg. I forpiggen er det soveplass for to personer.
Curt Gelin skriver i 700 segelbåtar i test : «Den förmodligen flottaste, klassiska havskryssaren i klassen, är epitet som gäller för Aphrodite 34, byggd hos Rex Marin på Orust».
Båtbyggeriet
Rex Marin ble kjøpt av Najad, og gjenoppstod som Regina af Vindö i nyere tid.
Einar Flydal
Einar Flydal (født 1949) er en pensjonert samfunnsviter som i egenskap av skribent og blogger arbeider for økt oppmerksomhet rundt det han mener er oversette helsefarer elektromagnetisk stråling kan forårsake, blant annet hos el-overfølsomme mennesker.