cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sajid Javid
Politisk karriere
I 2012 fikk Javid en post som juniorminister (economic secretary) i Finansdepartementet, en post han hadde fram til han i 2013 ble financial secretary i samme departement. En kort periode fra april til juli 2014 var han likestillingsminister. I 2014 ble han også medlem av Privy Council. Fra april 2014 fram til mai 2015 var han kulturminister. Så skiftet han departement og ble minister for næringsliv, innovasjon og ferdigheter. I juli 2016 skiftet han igjen statsrådspost og ble kommunalminister.
Javid tilhører høyresiden i det konservative partiet. I folkeavstemningen om Storbritannias EU-medlemskap i 2016 støttet han forbli-siden, men uten entusiasme, og siden har han støttet de som ønsker å forlate EU. Da Boris Johnson dannet regjering i juli 2019, ble Javid finansminister.
Moderne femkamp under Sommer-OL 2016 – Menn
Moderne femkamp for menn i Sommer-OL 2016 fant sted fra 18. til 20. august 2016 på flere arenaer i Rio de Janeiro.
Det ptolemeiske kongedømme
Det ptolemeiske kongedømme (gresk: Πτολεμαϊκὴ βασιλεία) var et gresk-makedonsk hellenistisk kongedømme i oldtidens Egypt som ble etablert av Ptolemaios I Soter og som skjedde som en følge av Aleksander den stores død i 323 f.Kr.. Dette kongedømmet varte fram til dronning Kleopatras død og den romerske erobringen av Egypt i 30 f.Kr.
Shu’fat Camp
Shuafat Camp (arabisk: شعفاط) - også kjent som Anata Camp - ligger nordøst for Jerusalem, fem kilometer øst for sentrum. Det ble bygget fra slutten av 1964 og begynte å bli befolket fra 1965 og til slutten av Seksdagerskrigen.
Det ptolemeiske kongedømme
Det ptolemeiske kongedømme ble grunnlagt i 305 f.Kr. av at Ptolemaios I Soter erklærte seg selv som konge eller farao av Egypt og opprettet en mektig hellenistisk dynasti som hersket over et område som strakte seg fra sørlige Syria til Kyrene i Libya og sør til Nubia. Alexandria ble hovedstaden og samtidig et internasjonalt senter for gresk kultur og handel. For å få anerkjennelse hos den innfødte egyptiske befolkningen, kalte ptolemeerdynastiet seg selv og sine etterkommere for faraoer. De senere ptolemeere tok opp den gamle egyptiske tradisjonen med å gifte seg med sine søsken, lot seg selv portrettere på offentlige monumenter i egyptisk stil, klær og maktsymboler, og deltok i det egyptiske religiøse livet. Ptolemeerne måtte slå ned opprør innlands og var involvert borgerkriger og kriger med fremmede makter som til sist førte til en nedgang for kongedømmet og til at det ble annektert av Romerriket som den romerske provinsen Aegyptus. Hellenistisk kultur og vitenskap fortsatte likevel å blomstre videre i Egypt, særlig i Alexandria, i de romerske og bysantinske periodene og fram til de fikk en brå slutt ved den muslimske erobringen.
Shu’fat Camp
På byggetidspunktet var arealet omtrent 98.000 m², som deretter ble utvidet til 203.000 m². Det er, ifølge International Relief Agency, den eneste leiren hvis beboere er i besittelse av israelske identitetsdokumenter, såkalt Jerusalem ID, forskjellig fra identitetskortet til israelske arabere. UNRWA opplyser at leiren var ment å erstatte den som lå i Gamlebyen nær Vestmuren (vestsiden av Klippemoskeen).
Den ble en del av Øst-Jerusalem i slutten av 2014.
Det ptolemeiske kongedømme
Historie
Perioden med ptolemeisk styre i Egypt er et av de mest dokumenterte tidsepoker i den hellenistiske tiden: en rikdom av papyrus skrevet av grekere og egyptere i denne tiden har blitt avdekket og blitt bevart i Egypt grunnet landets tørre klima.
Bakgrunn
I 332 f.Kr. invaderte Aleksander den store, konge av Makedonia (og Hellas), det persiske akamenidedynastiets satraprike Egypt. Han besøkte Memfis og reiste til Amuns orakel i Siwa-oasen i 331 f.Kr. Orakelet erklærte ham for å være en sønn av Amun. Han forsonet seg med egypterne ved å vise respekt for deres religion, men han utpekte grekere til bortimot alle høyere posisjoner i landet, og grunnla en ny by ved kysten av Middelhavet for å bli den nye hovedstaden og som han oppkalte etter seg selv, Alexandria. Egypts rikdommer kunne nå bli høstet og utnyttes til Aleksanders erobringer av resten av det persiske rike. Tidlig i 331 f.Kr. var han klar for å reise, og ledet sine styrker ut av Egypt og inn i Fønikia. Aleksander lot Kleomenes fra Naukratis være den herskende stedfortreder for seg selv med å administrere landet i hans fravær, men han kom aldri tilbake til Egypt.
Shu’fat Camp
Leiren ligger mellom 1949-grensen og flere israelske bosetninger (French Hill i sør, Piskat Ze'ev i nord), og de palestinske nabolagene 'Anata i øst og Shuafat i vest).
Det ptolemeiske kongedømme
Etablering
Alle de mannlige herskerne av dynastiet kom til å ta navnet «Ptolemaios», mens prinsessene og dronningene foretrakk navnene Kleopatra, Arsinoe og Berenike. Ettersom ptolemeerkongene tilpasset seg den gamle egyptiske skikken med å gifte seg med sine søstre, styrte mange av kongene i fellesskap med sine hustruer, ettersom de også tilhørte den kongelige familie. Den tradisjonen gjorde ptolemeisk politikk forvirrende incestuøs og senere ptolemeere ble i økende grad svake og ynkelige. De eneste ptolemeiske dronninger som offisielt styrte på egen hånd var Berenike III og Berenike IV. Kleopatra V hadde et samstyre, men det var med en annen kvinne, Berenike IV. Kleopatra VII styrte offisielt sammen med Ptolemaios XIII Theos Filopator, Ptolemaios XIV og Ptolemaios XV (Cæsarion), men i virkeligheten styrte hun Egypt på egen hånd.
Shu’fat Camp
I følge data fra Palestina Central Bureau of Statistics, var den fra og med 2020 hjem til 19.946 innbyggere, som stammer fra eller nedstammer fra innbyggerne i 55 landsbyer rundt Jerusalem, Lydda, Jaffa og Ramla.
Det ptolemeiske kongedømme
Etablering
De tidligste ptolemeere forstyrret ikke religionen eller skikkene til egypterne, og de bygde storstilte nye templer for egyptiske guder og tilpasset seg snart den ytre framtoningen av de gamle, tradisjonelle faraoene. I løpet av styrene til Ptolemaios II og Ptolemaios III ble tusenvis av greske veteraner belønnet med jordbruksland, og grekere ble plassert i kolonier og i garnisoner eller bosatt i landsbyer over hele Egypt. Øvre Egypt, lengst unna maktens sentrum, ble minst påvirket, selv om Ptolemaios I etablerte den greske kolonien Ptolemais Hermiou som var ment å være regionens hovedstad. I løpet av et århundre hadde gresk innflytelse spredd seg over hele landet og inngifte mellom grekere og egyptere hadde frambrakt en stor gresk-egyptisk utdannet samfunnsklasse. Grekerne forble likevel en privilegert minoritet i det ptolemeiske Egypt. De levde under gresk lov, fikk gresk utdannelse, og var borgere av greske byer i Egypt.
Ptolemeiske kultur
Ptolemaios I, kanskje på råd fra Demetrios fra Faleron, grunnla Museion, museet, og biblioteket i Alexandria. Museet ble et forskningssenter som ble støttet og finansiert av kongen. Det var lokalisert i den kongelige sektoren av byen. Forskerne og de lærde ble bosatt i den samme sektoren og finansiert av de ptolemeiske herskerne. De hadde tilgang til biblioteket, og sjefsbibliotekaren tjente også som kronprinsens lærer. I løpet av de første hundre og femti årene av senterets eksistens tiltrakk det seg de fremste greske lærde. Senteret og biblioteket ble et hovedsenter for akademisk, litterær og vitenskapelige forskning i den greske verden.
Kunst
Hellenistisk kunst er mangfoldig i ulike emner og stilistisk utvikling. Den ble skapt i en tid preget av en sterk følelse av historie. For første gang var det museer og store biblioteker, slik som de i Alexandria og Pergamon. Hellenistiske kunstnere kopierte og tilpasset seg tidligere stiler, og gjorde selv framragende nyvinninger. Representasjoner av greske guder tok nye former. Den populære framstillingen av den nakne Afrodite reflekterte eksempelvis den økende sekulariseringen av den tradisjonelle religionen. Også framtredende i hellenistisk kunst er representasjonene av Dionysos, gud for vin og den legendariske erobreren av Østen, foruten også de av Hermes, gud for handel. I påfallende varsomme avbildninger ble Eros, den greske personifiseringen av kjærligheten, portrettert som et ungt barn.
Gresk kultur hadde hatt en lang om enn underordnet tilstedeværelse i Egypt lenge før Aleksander den store grunnla byen Alexandria. Det begynte med greske kolonister, oppmuntret av flere faraoer, til å sette opp en handelspost ved Naukratis på Nildeltaet, og dette stedet forble en betydningsfull forbindelse mellom den greske verden og Egypts. Da Egypt kom under utenlandsk herredømme og fikk nedgang, ble faraoene avhengig av grekerne som leiesoldater og selv som rådgivere. Da perserne tok over Egypt, forble Naukratis en viktig gresk havn og kolonibefolkningen der ble benyttet som leiesoldater av både opprørske egyptiske prinser og persiske konger som senere ga dem landområder og bidro til at gresk kultur spredte seg i Nildalen. Da Aleksander den store kom etablerte han Alexandria på det samme stedet som Rhakortis, en eksisterende persisk festning. Etter Aleksanders død gikk kontrollen over på ptolemeerdynastiet. De bygde greske byer over hele deres rike og ga eiendommer til greske soldatveteraner etter deres mange militære konflikter. Hellenistisk sivilisasjon fortsatte å blomstre selv etter at Roma annekterte Egypt etter slaget ved Actium og fikk ikke tilbakegang før den muslimske erobringen av Egypt.
Sajid Javid
Politisk karriere
Javid har beskrevet seg selv som ikke-praktiserende muslim. Han er kjent for sin støtte til Israel.
Arianna Valcepina
Arianna Valcepina (født 9. mai 1994) er en italiensk kortbaneløper.
Hun representerte Italia under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hun tok sølv på 2000 meter blandet stafett.
Martin Arnesen
Arnesen fikk på 1860-tallet vite om funnene av helleristninger ved Tanum i Bohuslän, og fikk for seg at det kanskje kunne finnes liknende lokaliteter i Østfold. Han begynte å lete ute i terrenget, og i 1869 tilbrakte han sommeren på feltarbeid sammen med Anders Lorange. Allerede i 1871 kunne han sende en håndskrevet innberetning med egne tusjtegninger til Universitetets Oldsaksamling, han hadde da registrert 144 hittil ukjente helleristningsfelt. I 1877 var antallet kommet opp i 200.
Etter dette ser det ut som interessen for helleristninger ga seg for Arnesens del. Men registreringene hans skulle bli basis for alle senere arbeider med Østfolds helleristninger.
Det ptolemeiske kongedømme
Sosiale situasjon
Grekerne utgjorde den nye øvre samfunnsklassen i Egypt som erstattet det gamle innfødte aristokratiet. Generelt gjennomførte ptolemeerne mange endringer som gikk langt lengre enn noen grep som tidligere utenlandske herskere hadde gjennomført. De benyttet religionen og tradisjonene til øke egen makt og rikdom. Selv om de etablerte et velstående kongedømme, prydet det med storslåtte bygninger, fikk den innfødte befolkningen få fordeler, og det var hyppige opptøyer. Disse uttrykkene for nasjonalistisk misnøye nådde sitt høydepunkt under styret til Ptolemaios IV Filopator (221–205 f.Kr.) da andre fikk kontroll over et distrikt og hersket som innfødte faraoer. Dette var kun innskrenket i nitten år til da Ptolemaios V Epifanes (205–181 f.Kr.) etterfulgte på tronen og slo ned på fragmenteringen av riket, men den underliggende misnøyen forsvant ikke og det ble opptøyer på nytt senere i dynastiet.
Asthenepoda
Asthenepoda er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Det ptolemeiske kongedømme
Pengesystem
Ptolemeiske Egypt var kjent for sine utstrakte bruk av mynter i gull, sølv og bronse. De er særlig kjent for å prege store mynter i alle tre metaller, hovedsakelig gull pentadrakmer og oktadrakmer, og sølv tetradrakmer, dekadrakmer og pentakaidekadrakmer. Det er særlig bemerkelsesverdig at det ville ikke være mynter av betydelig størrelse (særlig i sølv) som ble preget i betydelig kvantiteter før med introduksjonen av guldengroschen i 1486.
Asthenepoda
Utseende
Små, nokså brede kortvinger, oftest noe flate. De har gjerne reduserte fasettøyne og størt forkortede, kjegleformede antenner. Hodet kan være dekket av pronotum.
Det ptolemeiske kongedømme
Jordbruk
De første ptolemeerne økte kultiverte landområder ved irrigasjon og ved å introdusere avlinger som bomull og bedre vinproduserende druer. De økte også tilgjengeligheten av luksusgoder via handel med utlandet. Under normal forhold var Egypt grunnet Nilen i stand til et gi et stort matoverskudd. Gjennom hele antikken var det særlig hvete og bygg som ble høstet. Grekerne innførte syrisk hvete, «brødehvete», som ga en lett og luftig loffaktig brød, men det ble avvist av egypterne da de var vant til en form for hvete som ga et hard, pastalignende brød. Egypt var i stor grad markert av regionale forskjeller i konkurrerende krav på eiendomsrettigheter blant bønder, lokal adel og staten. Da kommersialisering og befolkningsvekst skapte knapphet på kultiverte landområder, økte kravene til å sikre eiendomsrettigheter i ptolemeisk og romersk tid. En beregning har fastslått at fra rundt 118 f.Kr. var rundt 52 prosent av landsbyområdene klassifisert som kongelig land og ble enten leid ut til kongelige bønder eller etterlatt ukultivert. 34 prosent var land innenfor det greske systemet klēroukhia, en form for uavhengige greske kolonier i fjerne strøk etablert av den fattige befolkningen. 6 prosent var tempelland, og det gjenværende var enten felles beiteområder eller landområder uegnet for kultivering.
Ptolemeisk militære
Ptolemeiske Egypt, sammen med andre hellenistiske stater utenfor det greske fastlandet etter Aleksander den store, hadde hærer basert på makedonsk falanks, en formasjon for infanteri som besto av gresk-makedonske og innfødte soldater som kjempet side ved side. Det ptolemeiske militæret var fylt med et mangfold av folk og spredt utover deres landområder. I begynnelsen besto militæret av greske bosettere som i bytte for militærtjeneste ble belønnet med jordeiendommer. De utgjorde flertallet i hæren.
Asthenepoda
Levevis
Arten er knyttet til maur.
Utbredelse
Arten er kjent fra Gabon.
Det ptolemeiske kongedømme
Ptolemeisk militære
Med de mange krigene som ptolemeerne var involvert i sank etter hvert inntaket av grekere og da de ikke var større gresk innvandring fra det greske fastlandet, ble grekere hovedsakelig benyttet som livvakter og som offiserer. Innfødte soldater ble sett ned på og mistrodd grunnet deres generelle mangel på lojalitet og hyppige tendens til å støtte lokale opprør. Først da den kongelige makten minsket fikk innfødte soldater økt innflytelse.
Ptolemeiske byer
I løpet av den ptolemeisk perioden ble det bygget mange greske bosetninger over hele Egypt for enten nye folk som var blitt hellenistiske eller for å forsterke særskilte områder. I Egypt var det kun tre greske hovedbyer: Alexandria, Naukratis, og Ptolemais Hermiou.
Naukratis
Av de tre byene fortsatte Naukratis i det stille som en gresk bystat selv om byens kommersielle betydning ble redusert ved opprettelsen av Alexandria. I tiden mellom Aleksanders død og Ptolemaios I Soters erklæring som konge, utstedte byen egne mynter. Antallet utdannede grekere i ptolemeiske og senere romerske perioder som var borgere av Naukratis, viser at i sfæren av den hellenistiske kultur var denne byen viktig for å opprettholde og videreføre tradisjonene. Ptolemaios II viste særlig omsorg for byen. Han bygde en stor struktur av kalkstein, rundt 100 meter lang og 18 meter bred, for å utgjøre ankomsten til den store ''temenos (et avgrenset område omkring et tempel). Han forsterket den store blokken av kamre for temenos og reetablerte dem.
Wenche Bøe
Wenche Bøe (født 17. oktober 1941) er en norsk tidligere bueskytter som representerte Sandefjord Bueskyttere.
Hun vant 11 NM-gull og 45 NM-medaljer i perioden 1973–1993. Hun vant kongepokalen i 1990.
Det ptolemeiske kongedømme
Alexandria
Alexandria ble grunnlagt i 331 f.Kr. av Aleksander den store, som en av de mange greske byene han opprettet, og ble en betydelig havn ved Middelhavet i antikken som den også er i dag. Da byen er lokalisert 32 km vest for Nilens vestligste munning, var Alexandria ikke utsatt for siltavleiring som jevnlig kvalte havnene langs elven. Alexandria ble hovedstaden for den hellenistiske Egypt under Ptolemaios I Soter. Under det rike ptolemeerdynastiet overgikk byen snart Athen som det kulturelle sentrum i den greske verden.
Byplanleggingen var basert på et rutenett. Alexandria utgjorde et landområde mellom havet i nord til innsjøen Mareotis i sør. En menneskegjort landveg strakte seg nordover til den beskyttende øya Faros og dannet således en dobbel havn, en i øst og en i vest. Den østlige var hovedhavnen, «den store havnen», og lå direkte mot byens hovedbygninger, inkludert det kongelige palasset og det berømte biblioteket og museet. Ved munningen av havnen utenfor Faros, sto det store fyrtårnet, som ble bygget en gang rundt 280 f.Kr. og ble betraktet som et av verdens syv underverker i antikken, men er i dag forsvunnet.
Biblioteket i Alexandria, i sin tid det største i verden, inneholdt flere hundre tusen bokruller, og hadde ansatt bibliotekarer, forskere, lærde og poeter. Et tilsvarende akademisk kompleks var museet, Museion, det vil si «musenes hall». I løpet av Alexandrias korte litterære gullalder, ca 280–240 f.Kr., subsidierte biblioteket tre poeter, hvis verker som i dag representerer det beste innenfor hellenistisk litteratur: Kallimakhos, Apollonios Rhodios, og Theokritos. Blant andre tenkere og lærde knyttet til biblioteket, eller annen støtte i Alexandria, var matematikeren Euklid (ca 300 f.Kr.), oppfinneren Arkimedes (287–ca. 212 f.Kr.), og den mangesidige lærde Eratosthenes (ca 225 f.Kr.).
Kosmopolitisk og blomstrende var Alexandria en by med et bredt og mangfoldig bosetning av grekere, egyptere, asiater, særlig fra Midtøsten, inkludert en betydelig minoritet av jøder som hadde sitt eget kvarter. Det var periodiske konflikter mellom jødene og grekere. Byen hadde en rolig politisk historie under ptolemeerne. Den ble underlagt romersk styre i 30 f.Kr., sammen med resten av Egypt, og ble den andre byen i Romerriket.
Ptolemais Hermiou
Den andre greske byen som ble grunnlagt etter den greske erobringen av Egypt var Ptolemais, rundt 640 km oppover Nilen, på det stedet hvor det lå en innfødt egyptisk landsby ved navn Psoï i det nome som var oppkalt etter den gamle egyptiske byen Thinis. Om Alexandria var en fortsettelse av navnet og kulten etter den Aleksander den store, var Ptolemais preget og navngitt etter Ptolemaios I Soter, grunnleggeren av ptolemeerdynastiet.
Innrammet av de ufruktbare høydene i Nildalen og den egyptiske himmelen, vokste den greske byen fram med sine offentlige bygninger, templer og teatre, uten tvil en framvisning av de arkitektoniske formene assosiert med gresk kultur, og bosatt av grekere. Om det var noe tvil om Alexandria hadde et byråd og en forsamling, var det ikke tilfelle med Ptolemais. Det var mer mulig for kongene å tillatte en viss form for selvstyre til et folk som fjernt i distanse fra Det kongelige hoff. Det finnes fortsatt, innskrevet på stein i henhold til gresk skikk, vedtak av folket i Ptolemais.
Demografi
Det ptolemeiske kongedømme hadde et mangfoldig folk som bosatte seg og gjorde Egypt til sitt hjem på denne tiden. I løpet av denne perioden ga Ptolemaios I Soter greske soldater bevilgninger på landområder og de brakte deres familier med seg. Ti tusener av grekere bosatte seg i Egypt og ble selv den herskende klasse. Innfødte egyptere fortsatte å ha en betydning, men i mindre rolle enn grekere, hovedsakelig i lavere posisjoner. I løpet av ptolemeerdynastiet kom det mange jøder fra Israels land og de ble ønsket velkommen som gode krigere. Andre utenlandske grupper bosatte seg også, selv galatiske leiesoldater fra Anatolia ble invitert. Av de fremmede som bosatte seg var grekere de fleste og viktigste. De var delvis spredt som lotteiere over landsbygda, dannet sosiale klasser i landsbyer og større byer, side ved side med den innfødte befolkningen, men særlig i tre greske byer: gamle Naukratis (grunnlagt før 600 f.Kr. i mellomrommet av den egyptiske uavhengigheten etter at assyrerne ble forvist, og før perserne kom); og to nye byer, Alexandria ved havet og Ptolemais i Øvre Egypt. Antagelig var de ikke ønskelig med flere greske byer, preget av deres republikanske tradisjon og streben etter uavhengighet, da det ptolemeiske kongedømmet, i gammel egyptisk ånd, ønsket å beholde en byråkratisk sentralisme.
Jøder under ptolemeerne
Den synteserte hellenistiske kulturen hadde gjennomgripende innflytelse på jødenes skikker og praksis, både i Judea og i diaspora. Denne innflytelsen på jødedommen førte til hellenistisk jødedom hos jøder i blant annet Egypt og særlig Alexandria som søkte å etablere en hebraisk-jødisk religiøs tradisjon innenfor hellenismens kultur og språk.
Språket til de egyptiske jødene var gresk; etter en generasjon eller to etter at jødene i Egypt hadde forlatt Israels land synes det som om de hadde tapt sin opprinnelig språk i dagliglivet. Deres hellige hebraiske skrifter kjente de likevel til i gresk oversettelse, et verk som ble kalt for Septuaginta ettersom den i henhold til tradisjonen var blitt gjort av sytti oversettere i tiden til Ptolemaios II. I virkeligheten hadde oversettelsen av den hebraiske Bibelen blitt gjort, bit for bit, i Egypt i løpet de siste tre århundrene før den kristne tiden.
Ptolemeiske herskere
Ptolemeerdynastiet (gresk: Πτολεμαῖοι), tidvis også referert til lagidene (gresk: Λαγίδαι) etter Ptolemaios I Soters far Lagos, var de makedonske greske etterkommerne av Ptolemaios I Soter. Ptolemaios I Soter var en av de seks somatophylakes (livvakter) som tjente hos Aleksander den store som hans generaler og han ble utpekt som Aleksanders satrap av Egypt. I 305 f.Kr. erklærte han seg som konge, senere med tilnavnet «Soter» («frelseren» eller «befrieren»). Egypterne aksepterte snart ptolemeerne som etterfølgere av faraoene av uavhengige Egypt. Ptolemaios I Soters familie hersket over Egypt fram til den romerske erobringen i 30 f.Kr.
Alle mannlige herskere av dynastiet tok navnet Ptolemaios. Dronningene, en del av dem søstre av sine ektemenn, ble vanligvis kalt for Kleopatra, Arsinoe eller Berenike. Den mest kjente av den siste dronningen, Kleopatra VII av Egypt, berømt for hennes roller i den romerske politiske striden mellom Julius Cæsar og Pompeius, og senere mellom Octavianus og Marcus Antonius. Hennes tilsynelatende selvmord ved den romerske erobringen markerte den endelige slutt på ptolemeisk styre av Egypt.
She’s a Great Dancer
She's a Great Dancer er en musikk-EP med Beranek, utgitt i 1985. EP-en inneholder filmmusikken fra filmen Galskap!.
Arnór Atlason
Arnór Atlason (født 23. juli 1984 i Akureyri ) er en islandsk håndballspiller, som spiller for den tyske klubben SG Flensburg-Handewitt.
Atlason har spilt i flere større turneringer for Island, blant disse i OL i 2008, hvor Island tok sølv, og i 2012, samt i EM i 2010, hvor Island tok bronse.
Vegard Myrvang
Han vant ni NM-gull og 26 NM-medaljer i perioden 2000–2010. Han vant kongepokalen i 2005.
Kernfs
kernfs er et pseudo filsystem i Berkeley Software Distribution (BSD) og dets derivater, som sørger for aksess til informasjon om hva som kjører i kjernen. Selve filsystemet og dets innhold blir dynamisk generert når operativsystemet starter opp, og kernfs blir ofte mountet i katalogen. Kernfs består ikke av aktuelle filer på et sekundært minne, men av prosesser som henter informasjon om systemet ved å aksessere virtuelle filer.
Sentrumssone
Sentrumssone, og sentrumskjerne, er begrep som brukes for å definere de viktigste områder med sentrumsfunksjoner i et tettsted.
Begrepet sentrumssone er definert av Statistisk sentralbyrå som et område satt sammen av en eller flere sentrumskjerner og en sone på 100 meter rundt. En sentrumskjerne er definert som et område med mer enn tre ulike hovednæringsgrupper med sentrumsfunksjoner. I tillegg til detaljvarehandel, må offentlig administrasjon eller helse- og sosialtjenester eller andre sosiale og personlige tjenester være representert. Avstanden mellom virksomhetene skal ikke være mer enn 50 meter.
Statistisk sentralbyrå avgrenser sentrumssoner årlig i forbindelse med oppdateringen av de norske tettstedskartene som legges ut på byråets nettsider.
Sentrumssonene omfatter i praksis områder i byer og tettsteder der det er butikker, kjøpesentrer og ulike servicebedrifter. Det viktigste, største, og oftest også eldste, område av denne type omtales ofte som byens sentrum. Et større tettsted eller by vil også ofte ha mer perifere sekundærsentra. Sentrumssoner er vanligvis forbeholdt tettsteder av en viss størrelse.
Det beste fra Tor Endresen
Det beste fra Tor Endresen er et samlealbum med Tor Endresen, utgitt i 2005 med bladet Se & Hør.
Undo
«Undo» er en svensk popballade fra 2014, komponert av Fredrik Kempe, David Kreuger og Hamed «K-One» Pirouzpanah. Sangen ble fremført av Sanna Nielsen og vant svenske Melodifestivalen i 2014 og var Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest samme år i København. Der endte den på tredjeplass i finalen.
Bakgrunn
Låten var en av deltakerne i Melodifestivalen 2014 og er komponert av låtskriverveteranene Fredrik Kempe, David Kreuger og Hamed «K-One» Pirouzpanah. Kempe hadde tidligere vunnet Melodifestivalen tre ganger: «Hero» (2008), «La voix» (2009) og «Popular» (2011). Til å fremføre låten hadde låtskriverne hentet Sanna Nielsen som selv hadde deltatt i Melodifestivalen seks ganger tidligere. Dette ble første gang hun vant konkurransen.
«Undo» deltok i den andre delfinalen i Linköping 8. februar 2014, der den vant og kvalifiserte seg til finalen i Friends Arena i Stockholm lørdag 8. mars. Etter juryavstemningen lå sangen på andreplass, men vant telefonavstemningen og vant sammenlagt – bare to poeng foran Ace Wilder og «Busy Doin' Nothin'». Dette var den knappeste seieren i konkurransen på mange år. Med seieren ble «Undo» Sveriges bidrag til Eurovision Song Contest 2014 i Danmark.
Eurovision Song Contest
I Eurovision Song Contest 2014 i København deltok Sverige i den første semifinalen tirsdag 6. mai 2014. Der endte sangen på andreplass og kvalifiserte seg til finalen lørdag 10. mai 2014. I finalen var «Undo» det 13. bidraget ut på scenen av 26 deltakere. I avstemningen fikk sangen 218 poeng og endte på tredjeplass. Sverige fikk tre 12-poengere, fra Danmark, Romania og Ukraina.
Sporliste
Digital EP:
Listeplasseringer
«Undo» nådde en på andreplass på den svenske singellisten og toppet Svensktoppen. Den gikk også inn på flere europeiske hitlister og Australias hitliste etter Eurovision Song Contest.
Johannes van Santen
Johannes van Santen, eller Jan van Santen, (født 22. november 1772 i Hilversum, død 3. juni 1858 i Utrecht) var den åttende gammelkatolske erkebiskop av Utrecht.
Øistein Bråthen
Øistein Bråthen (født 4. april 1960 i Oslo) er en norsk tidligere bueskytter som representerte Lillestrøm & Omegn Bueskyttere.
Johannes van Santen
Prest
Jan van Santen ble ordinert til prest den 23. juli 1797 av erkebiskop Johannes Jacobus van Rhijn. Han utøvde prestetjeneste i Schiedam fra 1797 til 1825. I 1806 ble han medlem av metropolitankapittelet, i 1814 sekretær for kapittelet og etter Willibrord van Os død i 1825 biskoppelig vikar, sammen med Wilhelmus Vet, biskop av Deventer.
Øistein Bråthen
Han vant 11 NM-gull og 25 NM-medaljer i perioden 1985–2004. Han vant kongepokalen i 1987 og 1988.
Augustinus Callier
Augustinus Josephus Callier (født 29. mai 1849 i Vlissingen i Nederland, død 28. april 1928 i Haarlem) var katolsk biskop i Haarlem bispedømme i perioden 1903-1928.
Johannes van Santen
Erkebiskop
I en fornyet disputas i 1827 med den pavelige nuntius Francesco Capaccini, mislyktes atter en gang en avtale på grunn av av at Roma insisterte på signering av «formularet».
Augustinus Callier
Biografi
Etter sin formasjon på bispedømmeeseminarene i Hageveld og Warmond, ble Callier ordinert til prest i 1872. Han var suksessivt kapellan, lærer i klassiske språk, generalvikar for bispedømmet Haarlem og til slutt biskop av Haarlem fra 1903 og til sin død.
Johannes van Santen
Erkebiskop
I hans embetstid fikk han besøk av John Mason Neale i 1852; dette var de første nærmere kontakter med den anglikanske kirke.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er: DEN KATOLSKE KIRKE
Augustinus Callier
Biografi
I sin tid som generalvikar var han byggherre av den nye katedralen på Leidsevaart, bygget fra 1895.
Johannes van Santen
Episkopalgenealogi
DEN GAMMELKATOLSKE KIRKE I NEDERLANDENE
Augustinus Callier
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Johannes X av Antiokia
Johannes X (gresk Ιωάννης Ι΄, borgerlig navn Youhanna Yazigi; født 1955 i Latakia i Syria) er en gresk-ortodoks biskop som i 2012 ble valgt til ortodoks patriark av Antiokia.
Johannes begynte å studere byggeteknikk i Syria, men tok deretter mastergrad i bysantinsk musikk og doktorgrad i teologi ved universitetet i Thessaloniki. Han ble presteviet i 1983 og underviste deretter ved det teologiske fakultetet ved Balamand-universitetet i Syria. Fra 1988 til 1991 og 2001 til 2005 var han fakultetets dekanus, i den siste perioden dessuten abbed ved Balamand-klosteret.
Going to the Promised Land
Going to the Promised Land er et musikkalbum med PG Stølen & The Riders of Good News, utgitt i 1990. Dette er bandets debutalbum.
Åse Virik
Åse Virik (født 30. juli 1941 i Øystese) er en norsk tidligere bueskytter som representerte Sandefjord Bueskyttere.
Hun vant fire NM-gull og 16 NM-medaljer i perioden 1973–1987.
Anomalacra
Anomalacra er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor, avlang, blankt gulbrun skarabide, ikke påfallende hårete og uten metallisk glans. Snuten er noe ovalt forlenget.
Levevis
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørvestlige Nord-Amerika (Arizona, det nordlige Mexico).
Lioligus
Lioligus er en gruppe (slekt) av pillebiller.
Utseende
Små til middelsstore, avlangt-ovale, blanke, litt metallglinsende pillebiller, kroppen med fine utstående hår. De ligner overflatisk på bladbiller.
Johannes Aengenent
Johannes Dominicus Josephus Aengenent (født 15. mars 1873 i Delft i Nederland, død 3. september 1935 i Haarlem) var biskop i det katolske bispedømme Haarlem fra 1928 og til sin død.
Lioligus
Levevis
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.
Johannes Aengenent
Biografi
Aengenent var professor ved hovedseminaret i Warmond. Han skrev blant annet en lærebok i sosiologi og en håndbok i filosofiens historie. Han spilte en viktig rolle i å gjenopprette bispedømmets økonomiske situasjon, som var blitt vanskelig grunnet byggingen av mange nye kirker.
Han ble utnevnt til biskop av Haarlem den 15. juni 1928, og ble bispeviet 25. juli samme år av erkebiskop Lorenzo Schioppa; medkonsekrerende var biskopene Laurentius Josephus Antonius Hubertus Schrijnen (Schrynen) av Roermond og Pieter Adriaan Willem Hopmans av Breda. Aengenent valgte «Justitia et Pax» som bispelig devise. På 1920- og 1930-tallet støttet han opp om presten Alphons Ariëns og RKSP-politikeren og ministeren Piet Aalberse som frittalende talsmenn og propagandister for katolsk sosiallære.
Etter noen uker med sykdom og operasjon døde han i en alder av 62 i Mariastifelsen i Haarlem den 3. september 1935.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Phnooole
Phnooole er et musikkalbum av The Vanguards, utgitt i 1966 på Triola, som TNLP 16.
Gruppa reiste sammen med plateprodusent Svein Erik Børja (1942-1992) til London for å spille inn albumet. Der fikk de med den legendariske Bob Auger (1928-1998) som studioteknikker. Freddy Lindquist mente det var en stor feil ikke også å bruke engelsk produsent, for gripe hva de London kunne skape av profesjonell sound; «... og han [Børja] fikk det til å låte så det omtrent kunne vært tatt opp hos Bendiksen» (Bakken 1983, s. 73).
Plata ble i 2008 gjenutgitt av Sandem Records, som SRLP 003, med fire bonusspor og en 12 siders infohefte. I tillegg til utgaven på sort vinyl kom det også en «Limited Edition» på mørk rød vinyl i bare 250 kopier.
Shangri-La (Titan)
Shangri-La er en stor, mørk region på Titan, planeten Saturns største måne. De er oppkalt etter Shangri-La, det mytiske paradiset i Tibet. Det antas at disse er enorme sletter av mørk materiale, og at disse regionene tidligere var hav, men at de nå er tørrlagte.
Romsonden Huygens landet på en vestlig del av Shangri-La, nær grensen med Adiri.
The Book of Mormon
The Book of Mormon er en musikal skrevet av Trey Parker, Robert Lopez og Matt Stone. Musikalen hadde premiere på Broadway i 2011. Stykket er oppkalt etter Mormons bok og handler om to misjonærer fra Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige som reiser på misjon til Uganda.
I 2003, etter at Parker og Stone så Avenue Q, møtte de musikalens medforfatter Lopez og begynte å utvikle musikalen gjennom sporadiske møter over flere år. Parker og Stone vokste opp i Colorado, og referanser til Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige hadde vært vanlig i deres tidligere arbeider. Trioen dro til Salt Lake City for å møte nåværende og tidligere mormonermisjonærer. Fra og med 2008 ble det arrangert workshops for å videreutvikle musikalen. Showets produsenter, Scott Rudin og Anne Garefino, valgte å åpne showet direkte på Broadway.
Showet åpnet på Broadway i mars 2011, etter nesten syv års utvikling. Jesu Kristi Kirke av siste dagers hellige virket likegyldige til musikalen; senere begynte de imidlertid å kjøpe annonseplasser i programheftene. The Book of Mormon fikk overveldende positive anmeldelser og satte rekord i billettsalget til teateret Eugene O'Neill. Showet ble tildelt ni Tony Awards, inkludert Tony-prisen for beste musikal, og en Grammy Award for Best Musical Theatre Album. Albumet ble det mestselgende Broadway-albumet på over fire tiår, og nådde nummer tre på Billboard-listene. I 2013 hadde musikalen premiere på West End, etterfulgt av to amerikanske nasjonale turnéer. En produksjon i Melbourne og den første ikke-engelske versjonen, i Stockholm, åpnet begge i januar 2017. Produksjoner blant annet i Oslo og København fulgte.
I Norge gikk The Book of Mormon på Det Norske Teatret fra september 2017 til juni 2019. Stykket ble oversatt til nynorsk av Are Kalvø og hadde Frank Kjosås og Kristoffer Olsen i hovedrollene. Forestillingen vant Heddaprisen for Årets forestilling i 2018, hvor også Are Kalvø vant for Beste scenetekst, mens Preben Hodneland vant Beste mannlige medspiller for rollen som Eldste McKinley.
Første akt
På et Jesu Kristi Kirke av siste dagers helliges opplæringssenter leder den hengivne misjonæreleven eldste Kevin Price klassekameratene sine i en demonstrasjon av dør-til-dør-metoden for å konvertere mennesker til Jesu Kristi Kirke av siste dagers hellige («Hello!»). Price mener at hvis han ber nok, vil han bli sendt til Orlando, Florida for sitt to år lange oppdrag, men han og eldste Arnold Cunningham, en usikker lystløgner, finner ut at de i stedet blir sendt til Uganda som et misjonspar («Two by Two»). Price er sikker på at han har evnen til å gjøre noe utrolig, mens Cunningham bare er glad for å følge etter («You and Me (But Mostly Me)»).
Ved ankomsten i Nord-Uganda blir de to plyndret av soldatene til en lokal krigsherre, general Butt-Fucking Naked. De blir ønsket velkommen til landsbyen av Mafala Hatimbi, der en gruppe landsbyboere deler sine erfaringer ved å leve under rystende forhold mens de blir styrt av generalen. For å få livet til å virke bedre, gjentar landsbyboerne en frase som oversettes som «Fuck you, God!» («Hasa Diga Eebowai»).
Price og Cunningham blir ført til boligkvarteret deres av Nabulungi, Hatimbis datter. Der møter de sine medmisjonærer som også er stasjonert i området, som ikke har vært i stand til å konvertere noen til kirken. Eldste McKinley, distriktslederen, lærer Price og Cunningham å undertrykke tankene sine, en allment akseptert metode for å takle de negative og opprørende følelsene («Turn It Off»). Når de legger seg den kvelden er Price full bekymret, men Cunningham beroliger ham med at han vil lykkes, og at som følgesvennen hans vil Cunningham være ved hans side uansett hva («I Am Here for You»).
Olha Stefanisjyna
Olha Vitalijivna Stefanisjyna (ukrainsk: Ольга Віталіївна Стефанішина; født 1985) er en ukrainsk jurist og politiker. Hun ble 4. juni 2020 utnevnt av Ukrainas parlament som sitt lands visestatsminister for europeisk og euroatlantisk integrasjon.
The Book of Mormon
Første akt
Misjonspresidenten har bedt om en fremdriftsrapport om den pågående misjonen. Sjokkert over henrettelsen og virkeligheten i Afrika bestemmer Price seg for å forlate oppdraget sitt og ber om en overføring til Orlando, mens Cunningham, som forblir lojal, forsikrer Price om at han vil følge ham hvor som helst («I Am Here for You (Reprise)»). Price dumper ham imidlertid som misjonær. Cunningham er knust og alene, men når Nabulungi kommer til ham og ønsker å lære mer om Mormons bok, samt å ha overbevist landsbyboerne om å lytte til ham, finner Cunningham mot til å ta kontroll over situasjonen («Man Up»).
Andre akt
Når landsbyboerne begynner å bli frustrerte over Cunninghams lære om Mormons bok og begynner å dra, begynner Cunningham å finne på historier ved å kombinere det han vet om Jesu Kristi Kirke av siste dagers hellige-doktrinen med ting fra science fiction og fantasy. Cunninghams samvittighet (personifisert av faren, Joseph Smith, hobbiter, løytnant Uhura, Darth Vader og Yoda) formaner ham om å ikke finne på ting, men han rasjonaliserer at hvis det hjelper mennesker, kan det helt sikkert ikke være så galt («Making Things Up Again»).
Lykkelig ankommer Price Orlando, men innser da at han drømmer. Han blir minnet om marerittene fra helvete han hadde som barn og får panikk når marerittet hans begynner igjen («Spooky Mormon Hell Dream»). Under denne drømmen ser han Satan, Jeffrey Dahmer, Johnnie Cochran, Genghis Khan og Adolf Hitler. Price våkner og bestemmer seg for å returnere til oppdraget sitt igjen.
Macroglossum
Macroglossum er en artsrik slekt av sommerfugler som hører til familien svermere (Sphingidae).
The Book of Mormon
Andre akt
Cunningham kunngjør at flere ugandere er interessert i kirken. McKinley påpeker at med mindre generalen blir tatt hånd om, vil ingen konvertere. Price, som ser sjansen til å bevise sin verdi, setter i gang med «oppdraget han ble født til å gjøre». Etter å ha bekreftet sin tro på nytt, konfronterer han generalen, fast bestemt på å konvertere ham («I Believe»). Generalen er ikke imponert og sleper Price med seg.
Macroglossum
Utseende
Nokså små, tettbygde svermere med lang sugesnabel. Vingene er brunlige. Bakkroppsspissen (halen) har gjerne en påfallende hårdusk.
Trichobyrrhulus
Trichobyrrhulus er en slekt av pillebiller.
Macroglossum
Levevis
Noen arter kan foreta lange vandringer, best kjent av disse er arten dagsvermer (Macroglossum stellatarum), som lever blant annet i middelhavsområdet men av og til besøker Norge. Disse svermerne er dagaktive og sees oftest når de henger lik kolibrier foran blomster og suger i seg nektar gjennom den lange sugesnabelen. I motsetning til humlesvermere (slekten Hemaris) bruker de ikke forbeina til å holde seg fast.
Trichobyrrhulus
Utseende
Små til middelsstore (3,8-6,3 millimeter), ovale pillebiller, kroppen er nokså sterkt hvelvet. De er mørke, svært blanke med metallisk glans, oversiden tett og jevnt punktert. Hodet er kort, nedbøyd og knapt synlig ovenfra. Antennene er middels lange, de fem ytterste leddene danner en avlang klubbe. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, nokså hvelvet, med tydelig avsatte sidekanter. Dekkvingene er nokså korte og brede, hvelvede, med eller uten punktstriper. Beina er korte, føttene kan felles inn i en fure på leggen og hele beina kan felles inn i furer på undersiden, slik at kroppsformen blir helt glatt. Larvene er C-formede, halvmåneformede eller sylindriske.
Macroglossum
Utbredelse
Bortsett fra dagsvermeren, som er utbredt over det meste av den palearktiske sone, og én art i Afrika, er denne slekten utbredt i Sørøst-Asia, Indonesia og Australia.
Trichobyrrhulus
Levevis
Både voksne og larver lever av stort sett av mose, selv om enkelte arter også kan finnes på lav og urter. De voksne beiter på overflaten av moseteppet, mens larvene stort sett lager tunneler nede i mosen. De fleste er nattaktive. Pillebillene finnes ganske høyt til fjells og er en av de tallrikeste bilegruppene i høyfjellet.
The Book of Mormon
Andre akt
Cunningham avslutter forkynnelsen, og landsbyboerne blir døpt, med Nabulungi og Cunningham som deler et ømt øyeblikk sammen («Baptize Me»). Misjonærene føler seg som ett med folket i Uganda og feirer («I Am Africa»). Price blir sendt på landsbyens legekontor etter å ha fått Mormons bok opp i endetarmen, en bragd som krediteres general Butt-Fucking Naked. I mellomtiden hører generalen om landsbyboernes konvertering og beslutter å drepe dem alle.
Trichobyrrhulus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Europa.
The Book of Mormon
Andre akt
Etter å ha mistet troen, drukner Price sorgene sine i kaffe. Cunningham finner Price og forteller ham at de i det minste må oppføre seg som misjonskamerater, da misjonspresidenten kommer til å besøke det ugandiske oppdraget. Price reflekterer over alle de tomme løftene kirken, foreldrene, vennene hans og livet generelt har gitt ham.
Nabulungi og landsbyboerne gjennomfører en forestilling for misjonspresidenten for å «hedre ham med historien om Joseph Smith, den amerikanske Moses» («Joseph Smith American Moses»), som gjenspeiler de forvrengningene som Cunningham har lagt frem, som å ha sex med en frosk for å kurere AIDS. Misjonspresidenten er forferdet, beordrer alle misjonærene å reise hjem og forteller Nabulungi at hun og hennes medlandsbyboere ikke er medlemmer. Nabulungi, knust ved tanken på at hun aldri vil nå paradis, forbanner Gud for å ha forlatt henne («Hasa Diga Eebowai (Reprise)»). Price innser at Cunningham hadde rett hele tiden: selv om skriftene er viktige, er det viktigere å få frem budskapet («You and Me (But Mostly Me) (Reprise)»).
Generalen kommer, og Nabulungi er klar til å underkaste seg ham og fortelle landsbyboerne at historiene Cunningham fortalte dem er usanne. Til hennes sjokk svarer de at de alltid har visst at historiene var metaforer. Price og Cunningham kommer akkurat i tide til å se at Cunninghams løgner om at han har gjenoppstått etter å ha blitt spist av løver klarer å skremme generalen og hans menn bort. Price samler medlemmene av kirken og uganderne til å samarbeide for å gjøre dette til sitt paradis. Senere går de nylig myntede ugandiske eldste (inkludert generalen) fra dør til dør for å evangelisere «The Book of Arnold», «Arnolds kok» («Tomorrow Is a Latter Day» / «Hello! (Reprise)» / «Encore»).
Musikk
† Disse sangene er ikke med på den originale albumutgivelsen.
Anthoplia
Anthoplia er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor, kraftig bille, sparsomt hårete. Hode, pronotum, scutellum og bein er svarte, dekkvingene rødbrune, uten metallglans. På sidene av bakkroppen er det noen dusker av hvite hår.
Levevis
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Hemichaetoplia
Hemichaetoplia er en slekt av biller som hører til gruppen praktskarabider (Rutelinae) i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige biller, mer eller mindre metallglinsende, mer eller mindre tett kledt med oppstående hår. Beina er kraftige, egnet til graving. Dekkvingene er gjerne mer eller mindre brunrøde. Antennene har tre store lameller (blader).
Levevis
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. Noen arter kan gjøre betydelig skade ved å beite ned løvverk. Disse billene flyr godt og er mest aktive om dagen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Afrika og Midtøsten. I Europa forekommer H. pallidipennis på Sardinia.
Truthful Tulliver
Truthful Tulliver er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av William S. Hart.
Handling
Sannferdig Tulliver er en omreisende avis-mann, sammen med Silver Lode Thompson, ankommer Glory Hole for å grunnlegge en ny avis. Han får snart besøk av York Cantrell som har gruve-interesser i det samme området. De holder øye med to vakre søstre, Grace og Daisy Burton.
Men de to kvinnene blir fornærmet av menn som henger rundt i Forty Rod-salongen og dansesalen, drevet av Doyle - og i hemmelighet eid av York Cantrell. Tullier forsøker å hjelpe de to søstrene, men han pådrar seg den forbindelse fiendskapen til Doyle. Dette fører til en rekke problemer for ham, samtidig som Tulliver snart blir forelsket i Grace.
Johannes Bon
Johannes Bon eller Jan Bon (født i 1774; død 25. juni 1841 ) var den femte gammelkatolske biskop av Haarlem og den eneste gammelkatolske biskop på 1800-tallet som ikke ble ekskommunisert av paven.
Liv og virke
Frem til sin bispeutenevnelse var Jan Bon sogneprest i Haarlem. Grunnet napoleonskrigene kunne han ikke bispevies før den 25. april 1819, skjønt domkapittelet i Haarlem hadde valgt ham allerede i 1815.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er: DEN KATOLSKE KIRKE
Mer muffens
Mer muffens er et musikkalbum med Snikksnakk, utgitt i 1990. Dette er bandets første og siste plate.
Jon Bleby
Jon Bleby (født 11. september 1979) er en britisk landhockeyspiller.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble nummer 5.
Ben Marsden
Ben Marsden (født 16. oktober 1979) er en britisk landhockeyspiller.
Davis-cupen 2022
Davis-cupen 2022 er den 110. utgaven av tennisturneringen mellom landslag, som er del av ATP-touren 2022 – uten at det blir gitt ut poeng.
Norge rykket opp fra Verdensgruppe I foran denne utgaven, etter å ha beseiret Barbados, Usbekistan og Ukraina under Davis-cupen 2020/21 – og skal ut i kvalifisering mot Kasakhstan for én plass i Davis-cupfinalene 2022.
Davis-cupfinalene
Cupfinalene består av 16 lag, hvorav 12 kvalifiseringsvinnere. De to finalistene fra 2020/21-utgaven var i utgangspunktet direktekvalifisert, men regjerende mester Russland (og Hviterussland) ble suspendert fra turneringen grunnet Russlands invasjon av Ukraina, slik at best rangerte tapende semifinalist Serbia tok Russlands plass sammen med finalist Kroatia. I tillegg ble to «wildcard» utvalgt av ITF; Canada og Storbritannia.
Rådet for demens
Rådet for demens er et fagråd oppnevnt av Nasjonalforeningen for folkehelsen.
Formål
Nasjonalforeningen - Rådet for demens har som formål å fremme best mulige livsvilkår for personer med demens og deres pårørende. Rådet skal bidra til å etablere en kunnskapsmessig basis for organisasjonens arbeid innen arbeidsområdet demens, ved siden av å være en pådriver for informasjon overfor befolkningen.
Ramón Martínez (guvernør)
Ramón Martínez (født 31. august 1948 i Carúpano i Venezuela, død 25. januar 2022 i Caracas) var en venezuelansk politiker.