cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Erika Steinbach
Erika Steinbach (født 25. juli 1943 i Rahmel i Vest-Preussen, nå Rumia i Polen) er en tysk politiker (AfD, tidligere partiløs og CDU). Hun var 1990–2017 medlem av Forbundsdagen og 1998–2014 president for Bund der Vertriebenen. Steinbach er medlem av Forbundsdagens komité for menneskerettigheter og humanitærhjelp, og var CDU/CSU-fraksjonens talskvinne for menneskerettigheter og humanitærhjelp. Fra 2000 var hun medlem av CDUs føderale styre (Bundesvorstand). Erika Steinbach meddelte 15. januar 2017 at hun ikke lengre ønsket å tilhøre CDU.
Liv
Erika Steinbach ble født i 1943 som datter av en Luftwaffesersjant fra Hanau, med schlesiske røtter, som var stasjonert i Rahmel. Moren stammet fra Bremen. I januar 1945 flyktet moren med Erika og hennes tre måneder gamle søster fra Rahmel til Schleswig-Holstein. Etter å ha tilbragt fem år i en flyktningleir klarte familien i 1950 å dra til Hanau i 1950, hvor Erika Steinbach vokste opp.
Etter privat musikkstudium (fiolin) arbeidet hun som musiker i konsertorkestre, før hun studerte informatikk og forvaltningsvitenskap, og jobbet som prosjektleder for automatiseringen av bibliotekene i Hessen.
I 1974 ble hun medlem av CDU, og fra 1977 til 1990 var hun fraksjonsassistent for CDUs fraksjon i bystyret i Frankfurt am Main. I 1990 ble hun innvalgt i Forbundsdagen, det tyske parlamentet, over landslisten i Hessen. Hun ble gjenvalgt i alle etterfølgende valg, og er nå en av to direktekandidater valgt fra Frankfurt.
I 2000 ble hun innvalgt i CDUs føderale styre. Hun er også medlem av styret i Landsmannschaft Westpreußen og ZDF-fjernsynsrådet. Fra 1994 har hun vært medlem av Goethe-Institut.
Et av hennes viktigste politiske mål er oppførelsen av et Zentrum gegen Vertreibungen i Berlin. Hun er leder for stiftelsen av samme navn, som ble grunnlagt i september 2000 sammen med den fremtredende SPD-politikeren Peter Glotz.
Steinbach har vært gift med dirigenten Helmut Steinbach siden 1972. Hun er protestantisk og tilhører den såkalte gammellutherske kirken, dannet i protest mot sammenslåingen av den lutherske og kalvinistiske kirken.
Sammen med Peter Glotz tok hun i 2003 initiativ til opprettelsen av Franz Werfels menneskerettspris, hvor hun er jurymedlem, sammen med bl.a. Otto von Habsburg, Klaus Hänsch og Otto Graf Lambsdorff. Prisen deles ut annethvert år og gikk i 2009 til Herta Müller.
9. juli 2009 ble hun tildelt Den bayerske fortjenstorden av statsminister i Bayern Horst Seehofer, for sitt arbeid for rettighetene til ofrene for fordrivelsen.
Étienne-Hubert de Cambacérès
Étienne-Hubert de Cambacérès (født 11. september 1756 i Montpellier i Frankrike, død 25. oktober 1818 i Rouen) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Rouen 1802–1818. Han ble utnevnt til kardinal i januar 1803 av pave Pius VII, med Santo Stefano al Monte Celio  som tittelkirke.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Fantom (film)
Fantom (originaltittel: Phantom) er en tysk ekspresjonistisk stumfilm fra 1922 regissert av F. W. Murnau og med dreiebok basert på en fortelling av Gerhart Hauptmann.
Filmen hadde norsk premiere på Kinematografen Bøndernes hus i Oslo 30. april 1923 hvor den ble vist sammen med aktualitetsfilmen Statens hingstutstilling ved Lillehammer.
Handling
Lorenz Lubota (spilt av Alfred Abel) er en kontorist ved et mindre regjeringskontor, og en aspirerende poet. En dag, mens Lorenz er på vei til jobb, slår en kvinne (spilt av Lya De Putti) som kjører to hvite hester ham av veien - og slår ham i bakken. Fysisk er Lorenz uskadd, men fra dette tidspunktet fortærer kvinnen i vognen (som heter Veronika) alle tankene hans. Hans besettelse over Veronika koster ham snart jobben, når han ikke møter på jobb og han truer sjefen sin for å ha anklaget ham for å ha forfulgt kvinnen. I troen på at diktene hans snart kommer til å bli publisert, og i påvente av et møte med en forlegger, ber Lorenz sin tante Schwabe (spilt av Grete Berger) en grusom pantelåner – om penger for å kjøpe en ny drakt.
Lorenz begynner med romantiske tilnærminger ovenfor en kvinnelig gullgraver, som ser ut som Veronika (også spilt av Lya De Putti) og overøser henne med kostbare gaver. I mellomtiden begynner helsen til Lorenzs mors å bli raskt dårligere, på grunn av hennes bekymringer over sønnens og datterens handlinger. Lorenz sin venninne Marie (spilt av Lil Dagover) og faren får vite at Lorenz sine dikt ikke kommer til å bli publisert likevel. Tante Schwabes assistent, Wigottschinski (spilt av Anton Edthofer) svindler penger fra Schwabe, og gir et betydelig beløp til Lorenz.
Imidlertid blir tante Schwabe mistenksom og oppdager at Lorenz ikke er noen publisert poet slik han har påstått, og hun krever sint at han betaler tilbake alle pengene i løpet av tre dager - ellers kommer hun til å kontakte politiet. Desperat går Lorenz med på Wigottschinskis plan om å bryte seg inn i huset hennes etter at hun har sovnet, for å stjele nok penger til å betale tilbake hele lånet. Men hun våkner og oppdager dem. En kamp oppstår, og Wigottschinski dreper Schwabe.
Medvirkende
Lorenz' Schwester Lorenz' Bruder Lorenz' Tante und Veronika Harlan
Solbergelva (Drangedal)
Solbergelva er en elv i Drangedal kommune i Telemark. Den har sitt utspring ved Solbergdammen i Tveitvatnets utløp, og munner ut i Øvre Toke en drøy kilometer øst for Prestestranda. Elva, som er 1,7 kilometer lang, er nedre del av et vassdrag som drenerer det nordøstlige av Drangedal, i hovedsak Kjosenområdet, og er en del av Kragerøvassdraget
Maria Prevolaraki
Maria Prevolaraki (født 21. desember 1991) er en gresk bryter som konkurrerer i fri stil i 55-kilosklassen. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i andre runde.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun utslått i første runde.
Sébastien Buemi
Sébastien Olivier Buemi (født 31. oktober 1988 i Aigle, Canton Vaud, Sveits) er en sveitsisk racerfører. Fra til  kjørte han i Formel 1 for Toro Rosso-teamet.
Formula BMW
Etter å ha avsluttet go-cart-karrieren, kjørte Buemi i 2004 og 2005 i den tyske Formel BMW-serien, og endte på en 3. og en 2.-plass i mesterskapene. Han havnet også på 2.-plass i 2005 FBMW World Final.
Formel 3
Etter en løp i spansk Formel 3 i 2005, flyttet Buemi seg videre til Formel 3 Euroseries for 2006-sesongen, og endte på en 12.-plass, like bak Charlie Kimball. Han fortsatte i serien i 2007, og endte på en 2.-plass i mesterskapet. Han har også konkurrert i den spesielle Masters of Formula 3 og Macaos Grand Prix løpene.
A1 Grand Prix
For 2006–07 A1 Grand Prix sesongen, delte Buemi sjåfør-oppgavene for A1 Team Switzerland med Neel Jani og Marcel Fässler. Laget endte på en 8.-plass i mesterskapet.
GP2
Buemi ble, på kort varsel, hentet inn for å erstatte skadde Michael Ammermüller ved ART Grand Prix for Monaco-løpet av 2007 GP2 Serien. Han kjørte bra i sin debut, kvalifiserte som 4. mann og endte på en 7.-plass. Han ble så med Arden International-laget for resten av sesongen, og endte på en 2.-plass totalt, med en seier og 4 andreplasser. Han fortsatte med laget i 2008-sesongen. Han fikk sin første seier i det franske sprintløpet, der han startet som nr. 21, vant et løp til og endte som nr. 6 totalt.
Toro Rosso
Den 18. september 2007 kjørte han Red Bull RB3 under en F1 test på Jerez-banen. Han var tredje raskest den dagen, bare slått av Timo Glock (BMW) og Vitantonio Liuzzi (Toro Rosso) men foran andre mer kjente sjåfører som Rubens Barrichello (Honda) og Nelson Piquet Jr. (Renault). Den 16. januar 2008 bekreftet så Red Bull at Buemi skulle være deres test- og reservesjåfør for 2008-sesongen. Under Japans Grand Prix 2008 kjørte Buemi den medisinske bilen da den egentlige sjåføren Dr. Jacques Tropenat hadde fått et øre-problem.
Den 9. januar 2009 bekreftet Scuderia Toro Rosso at Buemi skulle kjøre for dem i 2009. Han ble dermed den første sveitsiske sjåføren i et Formel 1-løp siden Jean-Denis Délétraz kjørte for Pacific under Europas Grand Prix 1995.
I sitt første løp i Australia slo Buemi sin lagkamerat Sébastien Bourdais og tok sitt første poeng etter å ha endt på en 8.-plass. Han ble senere flyttet til 7.-plass etter at Lewis Hamilton ble diskvalifisert etter løpet. Under Kinas Grand Prix 2009, fikk han enda et poeng for en 8.-plass etter å ha startet fra en 10.-plass. De senere løpene ble imidlertid preget av dårlige plasseringer i bakre del av feltet, samt brutte løp. Hans lagkamerat Sébastien Bourdais ble før Ungarns Grand Prix erstattet med spanske Jaime Alguersuari, som slo Buemi i sitt aller første løp i Ungarn.
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Italia under VM i friidrett innendørs 2018
Italia deltok under VM i friidrett innendørs 2018 fra 1. til 4. mars 2018 i Birmingham i Storbritannia.
Sachiko Yamada
Sachiko Yamada (født 15. oktober 1982) er en japansk svømmer.
Hun representerte Japan under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 800 meter fri.
Specialist Firearms Command
Specialist Firearms Command (CO19, tidligere kjent som Specialist Operations, SO19) er en avdeling i Metropolitan Police Service i London med ansvar for taktiske, væpnede operasjoner til støtte for de regulære avdelingene som normalt er ubevæpnet. CO19 kalles også Blue Berets, siden de tidligere bar blå alpeluer; i dag bærer de fleste av tjenestemennene luer av baseballtype.
Historie
Avdelingen ble opprettet som Firearms Wing i desember 1966 som en del av Civil Defence and Communications Branch (D6, senere D11). Dette skjedde etter mordene på tre polititjenstemenn i hendelsen som er kjent som Braybrook Street-massakren. Den ble først satt opp med ti medlemmer, som ble trent av instruktører fra British Army. De trente så selv opp Authorised Firearms Officers (AFO'er) i andre deler av styrken. I det britiske politiet er det ikke vanlig at alle polititjenestemenn får trening i bruk av skytevåpen, og bare AFO'er kan utstyres med våpen ved behov.
I midten av 1980-årene inntraff flere tragiske skyteepisoder som involverte lokale AFO'er. D11s operasjonelle rolle begynte da å øke. Frem til da hadde enheten for det meste blitt brukt til trening av AFO'er og ved hendelser der man ventet spesielt sterk motstand fra gjerningsmenn som hadde barrikadert seg. Enheten ble styrket med mannskaper som ikke var involvert i trening, men som fokuserte på å trene på å rykke ut til hendelser for bevæpning var nødvendig uten at det var helt eksepsjonelle situasjoner. Disse ble omtalt som Nivå 2-lag, mens instruktørene, som selv hadde lenger trening, tok seg av de mest alvorlige hendelsene. Enheten skiftet også kallesignal til PT17 («Personnel and Training»).
I 1991 ble de to nivåene slått sammen, og de fikk navnet Special Firearms Operations Teams (SFO'er). Omkring samme tid ble Armed Response Vehicles utviklet, slik at de lettere kunne rykke ut når som helst på døgnet med alt nødvendig utstyr. Disse bilene har våpen plassert i sikrede kasser. Avdelingen ble plassert direkte under den operative ledelsen, og fikk radiokallesignalet SO19 («Specialist Operations»).
I 2005 ble Metropolitan Police omorganisert, og enheten ble flyttet fra Specialist Operations til Central Operations, den sentrale operative kommando. Dermed ble kallesignalet endret til CO19.
Tjeneste
Avdelingen hadde per 2006 følgende ansvarsområder:
Trening
CO19 trener de omkring 3000 AFO'ene i Metropolitan Police, både deres første våpentrening og oppfølging. Dette inkluderer spesialenhetene SO12 (Special Branch), SO14 (Royalty Protection Group), SO16 (Diplomatic Protection Group), SO18 (sikkerhet på London Heathrow Airport og London City Airport), SCD7(5) (Flying Squad), SCD11 (overvåkingstjenesten), Belmarsh High Security Court Team og noen tjenestemenn fra Territorial Support Group.
Operativ tjeneste
ARV'ene rykker ut til flere tusen oppdrag hvert år, som spenner over alt fra barn med luftpistoler til alvorlige skyteepisoder. I det første året enheten var operativ var det 132 utrykninger med behov for bevæpning, i 2001 var det 1441 og i 2002 2490. I tillegg kommer et stort antall falske alarmer og situasjoner der det viser seg at våpen allikevel ikke er nødvendig; i 2002 utgjorde dette 13 384 utrykninger.
Enheten settes inn både i akutte situasjoner og i planlagte operasjoner. Sistnevnte gjelder særlig arrestasjoner av spesielt farlige individer og avverging av forbrytelser der politiet har tips om at noe vil skje.
I ekstreme tilfeller kan en operasjon overlates til British Army av politiets ledelse. Det er da antiterrorenheter fra Special Air Service som får ansvaret.
Utstyr og trening
Enheten er utstyrt med MP5-maskinpistoler og G36-karabiner fra Heckler & Koch, pistoler av forskjellig fabrikater, hagler, CS-granater og sjokkgranater. De er trent i dynamisk inntrengning, inkludert rappellering, bruk av stiger og bruk av eksplosiver for å åpne dører og vinduer. De har også skuddsikre vester, kevlarkledde hjelmer og annet beskyttelsesutstyr. På grunn av frykten for skitne bomber har de også vernedrakter for ABC-krigføring.
Sampler
Sampler (fra engelsk) er et elektronisk musikkinstrument som fungerer som en avansert lydopptaker og avspiller. Ved hjelp av et grensesnitt (som oftest MIDI) kan man kontrollere samplerens av- og innspilling av lydopptak (såkalte samples). Samples blir ofte brukt i produksjon av «beats» innen hiphop/rhythm and blues. Chamberlinen var den første analoge sampleren, oppfunnet på 1940-tallet, og er i prinsippet det samme som den mer kjente mellotronen.
Adiscus
Adiscus er en slekt med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Ruby Tui
Ruby Tui (født 13. desember 1991) er en newzealandsk rugbyspiller.
Adiscus
Utseende
Adiscus er små (2-5 millimeter), brede, blanke bladbiller, brunrøde til svarte. De er korte og brede. Antennene er ganske tynne og middels lange. Pronotum er avrundet. Hodet er ikke synlig ovenfra. Dekkvingene har fine punktrader.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten og er særlig aktive i varme og solskinn.
Utbredelse
Slekten er utbredt i varme områder av Asia.
Sako Quad
Sako Quad er en sylinderlåsrifle laget av den finske våpenprodusenten Sako. Quad fås i mange ulike konfigurasjoner og har et pipeskiftsystem som gjør at man kan skifte pipe ved hjelp av en 5 mm sekskantnøkkel. Hevarmsløftet er på 50 grader. Det kan kjøpes ekstra piper kamret for .17 Mach 2 (.17 HM2), .22 LR, .17 HMR og .22 WMR. Magasinene fås i to typer, hvor magasinene en for de kortere .17 M2 og .22 LR går om hverandre, og magasinene for .17 HMR og .22 WMR går om hverandre. Visuelt har riflen mange likheter med Sako Finnfire. Riflen fås med blånert låskasse, og har fargekoding på pipene i henhold til kamring. I samarbeid med Sako har Burris utviklet et kikkertsikte med tilsvarende fargekoding. Skjeftet kan fås i tre eller laget av syntetisk materiale. Det syntetiske skjeftet kan fås med gummiert grep. Avtrekket er justerbart fra 500 g til 2000 g.
Hayley Chan
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 8.
Joice Silva
Joice Silva (født 20. juli 1983) er en brasiliansk bryter som konkurrerer i fri stil i 55-kilosklassen. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i andre runde.
Jørgen Meier Heffermehl
Jørgen Meier Heffermehl (mellomnavn skrives også Mayer) (født 12. oktober 1805 i Kristiania, død 10. januar 1879) var en norsk prest og politiker. Han var stortingsrepresentant i tre perioder fra 1839 til 1847, for Nordlandenes og Nordre Bergenhus amt. Han var ordfører i Gloppen kommune i Sogn og Fjordane fra 1848 til 1851, og fra 1856 til 1865. Heffermehl var sogneprest i kommunen og bosatt på Vereide.
Biografi
Han var 2. representant til stortinget for Nordlands amt i to perioder, fra 1839–41 og 1842–44. Deretter flyttet han til Gloppen, og ble sogneprest der. Han var 4. stortingsrepresentant for Nordre Bergenhus amt i perioden 1845–47. I Gloppen slo han seg ned på Vereide, han fikk lagt ned poståpneriet i Ryssfjøra (mot Utfjorden) og ble selv poståpner på Vereide. Han drev også et gjestgiveri på Sandane. Heffermehl hadde er rekke verv, blant annet styremedlem i Amtsbaatane (Fylkesbaatane) fra etableringen i 1858 til 1865.
Heffermehl var gift med Marie Helene Støren (1811–1896) fra Nes i Hallingdal. De var foreldre til sogneprest Abraham V. Heffermehl (1835–1909) som tok over ordførervervet i Gloppen, etter sin far i 1865. De hadde også en datter, Mina (f. 1845), som giftet seg i 1868 med sogneprest Jens Gunvald Blom ved Fagerborg kirke i Kristiania.
Lokale konflikter
Heffermehl kom i konflikt med bygdefolket i Gloppen ved flere tilfeller. Han var en regnet for å være arrogant, og kunne gjerne vise bort dåpsbarn, eller kirkegjengere ved nattverd.
I kommunen var det et pietistisk miljø på den tiden, og spesielt i området rundt Hestenesøyra. Der brøt en gruppe med kirken og ble kalt «separatistene på Nesjane». Klokker og kirkesanger Jon Jonsen «Skule-Jo» Hyenes talte Heffermehl midt i mot. En gruppe haugianere støttet «Skule-Jo», og klaget presten Heffermehl inn for biskopen. Gruppen arbeidet også for at Heffermehl ikke skulle bli ordfører, og forsøkte å få han til å fortsette som stortingsrepresentant. Ved valmannsvalet i 1850 vant «Skule-Jo» med 130 stemmer mot tre til Heffermehl. Heffermehl tapte også ordførervervet til Rasmus L. Gaasemyr i 1851. Heffermehl beskyldte da «Skule-Jo» for å svikte sine tjenester i kirken, og fikk han fjernet i 1850.
I bygda samlet det seg 50 mann, men egen sakfører for å få Heffermehl avsatt som prest. Sognepresten møtte motstanden ved å nekte de både nattverd og barnedåp. Han gikk så til motklage mot både «Skule-Jo» og hele prestegjeldet. Mens Heffermehl fikk fri sakførsel av regjeringen måtte «Skule-Jo» påkoste egen sak. Saken gikk til høyesterett, «Skule-Jo» ble avsatt, og ble slått personlig konkurs. Heffermehl fikk på sin side sitt politiske rykte ødelagt. Saken er omtalt i boken «Mål-reisingssoga i Sogn og Fjordane», av Anders Lothe.
Le Roi du maquillage
Le Roi du maquillage er en fransk stumfilm fra 1904 regissert av Georges Méliès.
Match de prestidigitation
Match de prestidigitation er en fransk stumfilm fra 1904 regissert av Georges Méliès.
Huseby ungdomsskole
Huseby ungdomsskole er en ungdomsskole som ligger på Saupstad sør for Trondheim sentrum. Skolen var tidligere kjent som Huseby skole, og har siden 2015 fungert i midlertidige lokaler frem til nytt skolebygg sto ferdig høsten 2021. Skolen tar imot elever fra barneskolene Romolslia skole og Huseby barneskole.
Det ble vedtatt bygging av nytt kombinert skolebygg for Huseby ungdomsskole og Huseby barneskole på den gamle tomten til Saupstad skole i Saupstadringen, som sto høsten 2021. Frem til bygget står klart disponerer elevene en del av den gamle Heimdal videregående skole i Blisterhaugvegen.
Detritivora
Detritivora er en slekt av dagsommerfugler som tilhører familien Riodinidae.
Levevis
Disse sommerfuglene lever i skog. Som det latinske slektsnavnet ("rusk-eter") skulle tilsi, lever larvene på døde, visne blader.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Skandiahuset (Mynttorget)
Skandiahuset er en bygning i Neptun-kvartalet ved Mynttorget i Gamla stan i Stockholm, mellom Västerlånggatan og Högvaktsterrassen. Huset ble bygd i 1887-1888 av Försäkrings AB Skandia i florentinsk stil og ble tegnet av Magnus Isaeus og Carl Sandahl. Skandiahuset er fra 1972 byggnadsminnemerket.
Historikk
Forsikringsselskapet Skandia ble grunnlagt i 1855 som det første forsikringsselskap i sitt slag i Sverige av sekretæren ved den kungliga justitieexpeditionen Carl Gustaf von Koch. Det nystartede selskapet hadde samtidig kjøpt det Lilla Wrangelska Huset ved Mynttorget der de innredet kontorer i en femroms leilighet i tredje etasje. Virksomheten ekspanderte raskt, og til tross for at de snart hadde tatt hele eiendommen samt et nabohus i bruk, så var fortsatt lokalene for små. I 1886 ble det besluttet å oppføre et nytt kontorbygg og en arkitektkonkurranse ble utlyst. I konkurransen, hvor forøvrig den unge arkitekten Ferdinand Boberg deltok, kunne dog ingen vinnere kåres og styret tok i stedet kontakt med arkitektene Magnus Isaeus og Carl Sandahl.
Sandahl og Skandias direktør Elis Fischer foretok deretter en studietur i Europa for å studere forbilder til det nye huset. Isaeus og Sandahl hadde tidligere gjort seg kjent for en rekke spektakulære bygninger som ble oppført i Stockholm på 1880-tallet, blant annet Norstedtshuset, Jacob Mindre 4 og Sturebadet. Skandiahuset som ble bygd i 1887-1888 kom til å bli minst like spektakulært. Huset kan sees som epokegjørende som det første private hus med fasader helt i naturstein (tidligere var det kun gjort på Nationalmuseum og Engelska kyrkan, begge fra 1860-tallet). Forbilde for huset var den florentinske 1400-tallsarkitekturen i de italienske renessansepalassene, først og fremst Palazzo Strozzi. Bygningen var på fire etasjer, men var like høy som datidens femetasjes hus. I fasadematerialet ble det brukt så kalt stockholmsgranitt i første etasje, og bohusgranitt samt rød kinnekullekalkstein i de øvre etasjene.
Den spektakulære ekspedisjonssalen strakte seg gjennom to etasjer og ble belyst av ett stort vindu mot den ytre borggården. I første etasje var det butikker og kjelleren var innredet som lager. Planen lignet således samtidige bankhus, slik som det nærliggende Storkyrkobrinken 7, men i motsetning til dette hadde Skandiahuset også to store leiligheter i fjerde etasje.
Fra 1972 er kvartalet et statlig byggnadsminne.
Kärntnertortheater
Kärntnertortheater eller Theater am Kärntnertor (Kärntenportens teater) var et teater i Wien. Det offisielle navnet var Kaiserliches und Königliches Hoftheater zu Wien («Det keiserlige og kongelige hoffteater i Wien»).
Teateret ble oppført i 1709 etter skisser av Antonio Beduzzi, og ble bekostet av Wiens bykasse. Teateret skulle i utgangspunktet være for alle byens sosial klasser. Bygningen ble ødelagt i en brann i 1761, men gjenoppbygget etter tegninger av Nicolò Pacassi og innviet to år senere. I 1861 begynte byggingen av Wiener Staatsoper på en tilgrensende tomt, og operaen sto ferdig i 1869. Året etter, i 1870, ble det gamle teateret revet. I dag ligger Hotel Sacher på tomten.
Teateret huset en rekke urpremiere av kjente stykker og komponister, blant den Joseph Haydn, Wolfgang Amadeus Mozart, Antonio Salieri, Ferdinando Paër, Franz Schubert, Conradin Kreutzer, Carl Maria von Weber, Frédéric Chopin, Gaetano Donizetti, Otto Nicolai og Friedrich von Flotow.
Engelsk 1. divisjon 1982–83
'''Engelsk 1. divisjon 1982–83''' var den 84. sesongen i Football League. Liverpool vant ligaen for andre sesong på rad, klubbens 14. ligatittel totalt.
== Tabell ==
Opprykk
Engelsk 2. divisjon 1982–83:
Andorra under VM i friidrett innendørs 2018
Andorra deltok med én utøver under VM i friidrett innendørs 2018 fra 1. til 4. mars 2018 i Birmingham i Storbritannia.
Stacy Lewis
Stacy Lewis (født 16. februar 1985) er en amerikansk profesjonell golfspiller på LPGA-touren.
Som ung ble det oppdaget at hun hadde skoliose, og gjennomgikk en operasjon mens hun gikk på gymnaset.
Hun hadde likevel en vellykket karriere som amatør da hun spilte universitetsgolf. Blant annet fikk hun delta i LPGA-turneringen LPGA NW Arkansas Championship i 2007. Hun ledet etter første runde, og da turneringen ble avbrutt etter denne runden på grunn av dårlig vær ble hun stående som vinner. Seieren regnes dog ikke som en offisiell LPGA-seier på grunn av væravbruddet.
Hun ble profesjonell i 2008. Hennes første turnering som proff ble US Women's Open Championship. Hun ledet turneringen før den siste runden, men endte på delt 3.-plass fem slag bak vinneren. På slutten av sesongen måtte hun til LPGAs kvalifiseringsskole for å få spillerett på touren i 2009.
I 2011 vant hun major-turneringen Kraft Nabisco Championship, tre slag foran den daværende verdenseneren, Yani Tseng.
Park Jin-man
Park Jin-man (født 30. november 1976 i Incheon), er en sørkoreansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney og 2008 i Beijing.
Park ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det sørkoreanske baseballslaget som vant den femte og siste olympiske baseballturneringen foran Cuba og USA. Sør-Korea beseiret Japan med 3-2 i finalen.
Åtte år tidligere, under Sommer-OL 2000 i Sydney, vant han en bronsemedalje med det sørkoreanske baseball-laget som kom på tredjeplass bak USA og Cuba.
Angrepsvinkel
Løftekraften til en vinge øker med hastigheten gjennom lufta og med økende angrepsvinkel, men når angrepsvinkelen når ca. 18 grader vil løftet forsvinne og flyet begynner å falle. Ved stor fart og store G-krefter, mister vingen løftet ved den samme angrepsvinkelen.
Forskjellige vingeprofiler, slats og virvelgeneratorer kan påvirke angrepsvinkelen ved steiling / stall (når vingen mister løftet), slik at løftet forvinner ved litt større vinkel, eller at løftet forsvinner mer gradvis og ikke så plutselig.
De fleste fly har en alarm (engelsk: stallwarning) som varsler med høy lyd når angrepsvinkelen nærmer seg vinkelen for steiling / stall, altså før vingen mister løftet. En type alarminnretning er en åpning foran på vingen med rørforbindelse inn i cocpit der en fløyte lager lyd når luften suges ut mot vingen. Ved økende angrepsvinkel vil trykket ved åpningen reduseres til et sug så lufta i røret blåser ut av hullet, og ikke inn i hullet som ved vanlig flyging. En annen løsning er en liten plate omtrent samme sted. Ved vanlig flyging trykkes den nedover, men før steiling / stall, blåser lufta oppover fran vingen og løfter platen som flytter en elektrisk bryter som starter en summer i cockpit. Mange passasjerer i småfly har hørt denne alarmen når flyet er i ferd med å sette hjulene på rullebanen under landing.
Valget i USA 2017
Valget i USA 2017 var et valg som ble avholdt tirsdag 7. november 2017. Det ble avholdt guvernørvalg og delstatsforsamlingsvalg i New Jersey og Virginia, samt en rekke andre lokale valg. Fem suppleringsvalg til Representantenes hus var også allerede blitt avholdt før valgdagen, mens to andre seter i Representantenes hus og ett sete i Senatet fortsatt skal fylles.
Edward Howard (admiral)
Edward Howard (født ca. 1476, død 25. april 1513), sønn av Thomas Howard, 2. hertug av Norfolk og Elizabeth Tilney, den yngre broren til Thomas Howard, 3. hertug av Norfolk, var engelsk admiral.
Av de to brødrene Howard var det Edward som først utmerket seg ved å vinne berømmelse som en stor admiral, og han begynte sin marinekarriere svært ung og deltok i sitt første sjøslag mens han ennå var i tenårene. Han hadde kommandoen i slaget ved St. Mathieu som kan ha vært det første sjøslag som ble utkjempet mellom skip utstyrt med kanoner i egne kanonporter langs skipssiden. Han ble drept kort tid etter da han ledet et dumdristig angrep på franske galeier.
De unge år
Som en følge av slaget ved Bosworth Field i 1485, som var det siste store slag under rosekrigene, hadde hans far blitt fratatt sine titler, men jarldømmet Surrey ble gjenopprettet for ham i 1489. Edward Howard begynte sin militære karriere i en alder av 15 år under Edward Poyning, visekonge for kong Henrik VII av England. I 1497 fikk faren Thomas Howard en kommando mot skottene og han dro til Skottland med sine to sønner. Selv om de ikke ble involvert i kamper maktet han å gjøre begge til riddere ved Ayton Castle i september 1502. I 1502 eskorterte også jarlen av Surrey Margaret Tudor til hennes bryllup i Skottland og han tok hele familien med seg.
En mindre episode ble rapportert i 1506 da begge brødrene Howard ble sammen med en del andre menn løslatt etter at de ulovlig hadde tatt seg inn i huset til avdøde John Grey, 2. viscount Lisle.
Da kong Henrik VII døde den 21. april 1509 bar Edward kongens fane i begravelsesprosesjonen mens han red på en hest dekorert med det kongelige våpenskjold. Ved ridderturneringen som ble holdt for å feire kroningen av kong Henrik VIII av England red Edward og hans brødre Thomas og Edmund, foruten en svoger av dem, Thomas Knyvett, og Charles Brandon, som utfordrere mot kong Henriks riddere. Han ble gjort til kongens fanebærer den 20. mai 1509 ved å betale £40, noe som antyder at han kan ha stått den framtidige kongen når, men det er ingen direkte bevis som støtter denne antagelsen.
Marinekarriere
Sommeren 1511 betalte Howard £600 for å utstyre krigsskip for å kunne gå i kamp med den skotske admiralen (og sett fra engelsk side piraten) Andrew Barton. Det er en tradisjon slik den blir fortalt av krønikeskriveren Raphael Holinshed og i den populære sangen Balladen om Andrew Barton at Edward Howard og hans bror Thomas bekjempet og beseiret den skotske eventyreren og kapret hans to skip. Barton var en berømt og beryktet sjøkaptein for kong Jakob IV av Skottland som seilte med kaperbrev mot Portugal, men som også hadde strukket tillatelsen til gjelde engelske skip som seilte til Portugal under den begrunnelse at disse førte portugisiske varer. Det finnes ingen samtidige kilder om sjøslaget mot Andrew Barton, men to skotske skip, Lion og Jennet of Purwyn, ble tatt som priser til Thames. Seieren ble feiret i en sang hvor en av linjene er som følger:
«Lord Howard he took sword in hand
Greipstad Idrettslag
Greipstad Idrettslag (stiftet i 1916) er et idrettslag fra Greipstad i Agder, som driver med barneidrett, fotball og håndball.
Fotball
Klubbens A-lag i fotball for menn spilte 2019-sesongen i 5. divisjon.
Edward Howard (admiral)
Marinekarriere
Ved begynnelsen av Englands deltagelse i krigen mot Den hellige liga ble Edward Howard gjort til admiral, og de 3000 menn i den engelske flåten ble behandlet som en del av Howards private følge. Under ham fikk den engelske flåten sin overlegenhet i Den engelske kanal og kapret skip fra flere nasjoner under den begrunnelse at deres last var fransk. Han eskorterte en engelsk hær på veg til Aquitaine i sørlige Frankrike så langt som til Bretagne. På tilbaketuren herjet den engelske flåten Bretagne og brente områdene Le Conquet og Crozon.
I løpet av juni og juli 1512 hevdet Edward Howard å ha kapret over seksti skip. Etter en reparasjon gikk Howard igjen i kamp med den flåte som langsomt var satt sammen av franskmennene i det som kan ha vært det første sjøslag hvor skipene benyttet kanoner i kanonporter langs skipssiden i slaget ved St. Mathieu den 10. august 1512. Slaget i seg selv fikk ingen avgjørelse mellom partene, men Howard greide å drive den franske flåten tilbake til Brest, noe som gjorde det mulig for å fortsette sine operasjoner. I løpet av slaget ble hans svoger Thomas Knyvett drept. Et resultat av hans ry etter dette sjøslaget var at kong Henrik VIII ga Howard en annuitet på 100 merker og gjorde ham til øverste admiral for den engelske flåten.
Spruille Braden
Spruille Braden (født 13. mars 1894 i Elkhorn i Jefferson County i Montana i USA, død 10. januar 1978 i Los Angeles i California) var en amerikansk finansmann og diplomat.
Edward Howard (admiral)
Det siste sjøslaget
Den påfølgende våren seilte Howard ut fra Thames den 19. mars 1513 og nådde Plymouth den 5. april etter å ha hatt problemer med forsyninger. Han dro uten å møte sine forsyningsskip den 10. april. Den 12. april møtte han den franske flåten utenfor Brest, men uten større kjennskap til den franske kysten ville han ikke gå i direkte konfrontasjon, og uten sine forsyningsskip kunne han ikke blokkere fienden. I løpet av vinteren hadde den franske kongen overført seks galeier under ledelse av Prégent de Bidoux fra Middelhavet. Da Howard blokkerte Brest var disse ved St Malo og den 22. april nådde de Brest.
Spruille Braden
Braden var en av USAs fremste eksperter på søramerikanske spørsmål, og spilte fra 1933 en ledende rolle som USAs delegat ved fredskongresser og panamerikanske konferanser i Latin-Amerika. Han var ambassadør i Colombia 1939–1942, på Cuba 1942–1945, ble i 1945 USAs ambassadør i Buenos Aires, og var fra 1946 viseutenriksminister. På denne post envakte Braden stor oppmerksomhet ved å umiddelbart før presidentvalget i Argentina la publisere en «blå bok» der det ble fremsatt alvorlige anklager mot Juan Perón, en av hovedkandidatene i valget. Dette anses å ha bidratt til Peróns valgseier.
Edward Howard (admiral)
Det siste sjøslaget
De franske galeiene trakk seg tilbake til en bukt rett ved i nærheten av Le Conquet og som de engelske kalte for «Whitesand Bay». De befestet inngangen til bukten og derfra kunne de operere på ubestemt tid mot den engelske flåten. Howard forsøkte å sette i land tropper som kunne angripe galeiene fra kysten, men det ble forhindret av den øvrige franske flåten. Howard fryktet at hvis han trakk seg tilbake til England tomhendt eller beseiret ville det bety at han miste kongens gunst. Det fikk Howard til å ta den beslutningen om å angripe fra sjøkanten. Resultatet er beskrevet i et brev fra Edward Echyngham, kaptein på den engelske skipet Germyn, til kardinal Thomas Wolsey:
Iduns Julekomedie
Iduns Julekomedie er skoleteatret ved Stavanger katedralskole på Kongsgård, som ble stiftet i 1886.
Teatret er et av landets eldste amatørteatre. Det har én årlig forestilling i januar, og drives av elever ved skolen. Iduns Julekomedie innhenter vanligvis profesjonell instruktørhjelp, og har et godt forhold til Rogaland Teater, der de fleste instruktører rekrutteres fra. Iduns Julekomedie holder til i egne lokaler i Sangsalen på Kongsgård. Teaterstykket Maktå på Stra'en ble skrevet av Leiv Isaksen til Iduns Julekomedies 40-årsjubileum i 1926.
KPV
KPV (Krupnokalibernyj Pulemjot Vladimirova, russisk skrift Крупнокалиберный пулемёт Владимирова КПВ) er et tungt maskingevær i kaliber 14,5 mm. Det ble utviklet i Sovjetunionen på begynnelsen av 1940-tallet og var standardbevæpning i Sovjetunionen frem til slutten av 1980-tallet. Våpenet er fremdeles vanlig i den russiske hæren.
Iduns Julekomedie
Historie
Kongsgaards Dramatisk-musikalske forening ble stiftet i 1886 av de tre gymnasiastene August Maurice Helberg, Richard Eriksen og Hjalmar Pram. I løpet av den første sesongen ble det satt opp ikke mindre enn åtte enaktere, hvorav én var skrevet av Helberg selv. Blant skuespillerne denne første sesongen var Sigbjørn Obstfelder, som var hjemme på juleferie fra studier i Oslo. Det var et meget aktivt år, der fokuset nok var mer på det kunstneriske og mindre på det økonomiske plan. Det endte med et dundrende underskudd som fungerende rektor Malte Langberg endte opp med å betale av egen lomme. Dermed ble det ingen flere oppsetninger på et par år.
I 1889 tok noen nye ildsjeler initiativ til å gjenreise teatervirksomheten ved skolen, denne gangen under Gymnasiesamfundet Iduns fane. Disse ildsjelene var Marius Norland, Nicolai Rygg og Kaspar Wignæs. De klarte å holde liv i teatret i fire år, før det igjen ble lagt ned. Det skulle gå ennå ni år før Julekomedien startet sin nær uavbrutte årlige tradisjon med teaterforestillinger i Sangsalen rundt juletider. I 1901 var det Sigurd Asserson (senere fiskeridirektør) som tok initiativ til å blåse liv i teatertradisjonen.
Edward Howard (admiral)
Det siste sjøslaget
På Sankt Markus’ dag den 25. april utpekte admiralen fire kapteiner og seg selv for å borde galleiene. Admiralen selv, med 160 menn, dro inn med en galei og i den andre dro Ferris, og i en av to små skip dro Thomas Cheyne and Walop og i de andre dro Henry Shirborne og William Sidnaye. Disse foretagendene for å vinne de franske galleier ved hjelp av båter, vannet var for grunt for skip. Galeiene var beskyttet på begge sider av skansekledninger plantet så tykt med geværer og armbrøster at stridene kom tett som haglstormer. Til tross for dette bordet admiralen den galeien som Preyer John var i, og Charran spanjolen med ham og 16 andre. Etter råd fra admiralen og Charran hadde de kastet anker i... av den franske galeien, og hadde festet kabelen og falt av, men franskmennene hugde kabelen, eller noen av våre sjøfolk slapp den. Og så de etterlot denne edle admiralen i hendene til hans fiender. Det var en sjømann, såret på atten steder, som ved dristighet kom seg under bøyen til galeien, slik at galeiens båt tok ham opp. Han sa at han så min herre admiralen kastet seg mot rekkverket til galeien med mauriske spyd. Charrans gutt foreller noe lignende for da hans herre og admiralen hadde entret galeien hadde Charran sent ham av sted etter hans pistol, men før han kunne komme med den hadde den ene galeien drevet fra den andre, og han så min herre admiralen vifte med sine hender og skrike til galeiene «Kom om bord igjen! Kom om bord igjen!» noe min herre så at de ikke kunne, han tok sin fløyte fra nakken, pakket den sammen og kastet den i sjøen. (forkortelsene i orignalen er utelatt)
Iduns Julekomedie
Historie
Stykkene som ble satt opp den første tiden i Julekomediens historie, var uten unntak komedier. Det var farser og vaudeviller. Ofte var det de samme som ble satt opp igjen og igjen. Peder Lauritz Stavnem, som selv hadde vært skuespiller og instruktør i sin egen gymnasietid i 1890–1892, begynte som lektor på Kongsgård i 1913. Han startet samtidig å instruere Julekomedien, og instruerte hver eneste forestilling frem til 1931.
Edward Howard (admiral)
Det siste sjøslaget
Edward Howard hadde blitt valgt til Order av Garter i 1513, men døde før han var blitt installert.
KPV
Under andre verdenskrig ble KPV brukt som luft- og panservern av det sovjetiske infanteriet. Senere er det brukt i flere varianter:
Iduns Julekomedie
Historie
Ikke før i 1930-årene, etter Peder Lauritz Stavnems avgang, begynte man så vidt å prøve seg på helaftens forestillinger, og i 1939 satte Iduns Julekomedie opp sin første revy: For første gang. Revyen ble satt opp i Stavangers tomme teaterbygning, og ble en stor suksess. Blant de medvirkende var Jon Laberg, Gunnar Eide, Egil Endresen og Alf Aadnøy. Dette ga startskuddet for en lang tradisjon med revyer under krigen i Stavanger, og som kulminerte med opprettelsen av Stavanger Teater i 1945, med Gunnar Eide som teatersjef.
Iduns Julekomedie fortsatte etter krigen å sette opp helaftens forestillinger, men med unntak av noen spede forsøk på å sette opp samfunnskritiske stykker i begynnelsen av 1970-årene, var det for det meste lettbente komedier som sto på plakaten. Denne tendensen ble dramatisk endret i begynnelsen av 1990-årene. De nye stykkene hadde karakter av samfunnskritikk, det var ofte stykker med mindre krav til scenografi, og minnet mer om stykker som ble satt opp på uavhengige teaterscener og intimscener rundt om i verden.
Edward Howard (admiral)
Det siste sjøslaget
Den engelske flåten, demoralisert ved Howards død, uten forsyninger og preget av sykdom, opphevet blokaden og kom seg tilbake til Plymouth hvor Thomas Howard overtok kommandoen. Franskmennene klarte ikke å utnytte seieren ved Edward Howards død, og etter en suksessfull engelsk kampanje i Picardie i nordlige Frankrike og i Skottland ble en fredsavtale inngått i mars 1514.
Ekteskap og arving
Edward Howard giftet seg to ganger, men døde uten en arving. Hans første hustru var den to ganger enken Elizabeth Stapleton, men hun døde i 1504 eller i 1505. Han giftet seg deretter med Alice Lovel, datter og arving til William Lovel, Lord Morley, en gang i 1505. Han skrev til henne mens han var på tokt, men i hans testamente ga han midler til to navnløse sønner utenfor ekteskap, kommanderte den ene til tjeneste under kongen og ga ham et skip, og den andre til Charles Brandon og etterlot ham 100 merker. Som en yngre sønn med far som fortsatt levde hadde Edward kun herregård i Morley som han overlot til sin stesønn Henry Parker.
Espen Larsen
Espen Larsen er en norsk jazzgitarist og komponist fra Arendal.
Larsen vokste opp på Vessøya på Fevik i Grimstad kommune. Hans barndom og ungdomstid var preget av musikk og spilleglede i hjemmet. Som voksen har han vært engasjert i utallige musikkprosjekter i Arendal hvor han bor, og han er en sterk drivkraft i musikkscenen i byen inkludert Arendal Jazzklubb. Han startet og drev i mange år kaffe- og platebaren No9 i sentrum av Arendal.
Det er jazz som ligger Larsen nærmest, og allerede i 1981 var han med bandet Slaabraak som var med å etablere et jazzmiljø i Arendal. Han har spilt i bandet Head Over Heels fra oppstarten i 1984 sammen med broren Alf Larsen. Av andre band kan nevnes Local Zoo, som han var med å starte opp i 2007, samt prosjektet Espen Larsen og venner. Han har i flere år deltatt på musikkfestivalen Canal Street– han komponerte bestillingsverket «Hope» til festivalen i 2002 (gjenoppført i 2016), og i 2005 deltok han sammen med Bugge Wesseltoft i Bugge Wesseltoft & Espen Larsen prosjekt. Han er også fast musiker i Canal Streets husorkester under jamkveldene som avrunder hver festivaldag.
Espen Larsen ble i 2014 tildelt den første årlige Sørnorsk jazzsenter-prisen.
Ingrid Marianne Lundquist
Ingrid Marianne Lundquist, gift Grane (født 24. juli 1931 i Karlskoga i Sverige, død 10. april 2020 i Stockholm ) var en svensk svømmer. Hun deltok ved de olympiske leker i London i 1948 og i Helsingfors i 1952. I London gikk hun til semifinale på 100 meter fri og i Helsingfors var hun med i det svenske laget som i finalen nådde en sjetteplass på 4x100 meter fri.
Lundquist ble dessuten svensk mester på 4x100 meter fri i 1950 for Karlskoga SS og fire ganger i perioden 1952-1956 for SK Neptun. I 1954 vant hun SM-gull på 50 meter fri og tidlig på 1950-tallet flere mesterskap for SK Neptun i 4x100 meter medleylagkamp. Lundquist var unik ved at hun holdt svensk toppklasse på såvel 100 som 400 meter fri.
Lundquist var lenge aktiv som konkurransesvømmer og deltok sist i Veteran-VM 2012. Hun var småskolelærer og var fra 1955 gift med Kjell Grane. Paret døde av covid-19 åtte dager etter hverandre.
Antiokos II Theos
Antiokos II Theos (gresk: Αντίοχος Βʹ Θεός; født 286, død 246 f.Kr.) var en konge av det hellenistiske Selevkideriket i tiden 261–246 f.Kr. Han etterfulgte sin far Antiokos I Soter vinteren 262–261 f.Kr. Han var den yngre sønnen til Antiokos med prinsesse Stratonike, datteren av Demetrios I Poliorketes.
Krig med Egypt
Han arvet både en krig med Egypt, den andre syriske krig, som ble utkjempet langs kystene av Anatolia, og de stadige intrigene til de små despotene og urolige bystatene i dette området. Antiokos gjorde også forsøk på å få fotfeste i Trakia. I løpet av krigen ble han gitt tittelen Theos (gresk: Θεός) som betyr «gud» på gresk, ved å være det for folket i byen Miletos ved å drepe tyrannen Timarkos.
I løpet av den tiden Antiokos var opptatt med krigen mot Egypt, erklærte hans satrap i Partia, Andragoras, sin uavhengighet. I henhold til historikeren Junianus Justinus’ sammendrag fra historikeren Pompeius Trogus, hadde også hans satrap i Baktria gjort opprør i 255 f.Kr. og grunnlagt det gresk-baktriske kongedømme som senere kom til å ekspandere videre inn i India i 180 f.Kr. hvor det indo-greske kongedømme ble opprettet (180 f.Kr. – 1 f.Kr.). Antiokos ledet deretter en gang rundt 238 f.Kr. et opprør av partiere mot Andragoras hvor resultatet ble opprettelsen av det partiske rike. Disse hendelsene førte til at kommunikasjonen med India ble avbrutt. På det mer personlige plan har den greske historikeren Fylarkos har omtalt skandaler angående fyllefester og omgang med tvilsomme unge menn.
Skilt fra Laodike
På omtrent denne tiden inngikk Antiokos en fredsavtale med Ptolemaios II Filadelfos fra ptolemeiske Egypt og avsluttet den andre syriske krig. Antiokos skilte seg fra sin hustru Laodike I og forviste henne til den greske havnebyen Efesos for kunne gifte seg med Ptolemaios’ datter Berenike, hvilket var en del av fredsavtalen. Samtidig mottok han også en enorm medgift. Han ga sin første kone store landområder som erstatning, skjønt det er lite som tyder på at hun var tilfreds. Mens hun oppholdt seg i Efesos fortsatte hun med utallige intriger for igjen å få tilbake posisjonen som dronning. I 246 f.Kr. døde Ptolemaios II og da tok Antiokos sjansen på å forlate Berenike og deres lille sønn i byen Antiokia ved Orontes for igjen å kunne være sammen med Laodike i Anatolia. Han navnga sin første sønn med Laodike som tronfølger. I juli samme år døde han mens han var sammen med Laodike. Den korte tiden og omstendighetene tatt i betraktning, ble det hevdet at Laodike hadde forgiftet Antiokos II Theos ut ifra et hevnmotiv. Selevkos II Kallinikos etterfulgte sin far som konge og hans yngre bror Antiakos Hieraks ble navngitt som medhersker i Sardis. Sønnene levde sammen med moren i Efesos. Enten det var for å unngå borgerkrig eller av hevn, sørget Laodike for at den rivaliserende Berenike og hennes lille sønn myrdet i Antiokia sent om sommeren det samme året.
Antiokos II Theos ble gravlagt i Belevimausoleet som ligger rundt 14 km nord for Efesos. Med Laodike fikk Antiokos to sønner, Selevkos II Kallinikos og Antiakos Hieraks, foruten også tre døtre Apama, Stratonike av Kappadokia og Laodike.
Etterspill
Laodike erklærte sin sønn Selevkos II som konge. Bror av avdøde Berenike, Ptolemaios III Euergetes, erklærte krig i raseri over behandlingen av henne og invaderte Selevkideriket. Hans mistanker om dødsårsaken for søsteren og nevøen var ikke grunnløse og var en hovedårsak for den tredje syriske krig, også kalt for den leodikiske krig. Han fikk tatt Laodike til fange og henrettet henne.
Forholdet til India
Antiokos II er nevnt i de indiske Ashokas innskrifter, som en av mottakerne av den indiske keiserens buddhistiske innbydelser (til å konvertere), skjønt ingen vestlige historiske nedtegnelser av denne hendelsen finnes:
Ashoka hevdet også at han oppmuntret utviklingen av medisin av legeplanter for både mennesker og dyr i områdene til de hellenistiske kongene:
Den militærtaktiske utvikling under den amerikanske borgerkrigen
Den militærtaktiskke utvikling under den amerikanske borgerkrigen ga det taktiske forsvaret dominanse over det taktiske angrepet fordi angrepsformasjonerne viste seg å være utilstrekkelige i forhold til forsvarerens ildkraft. Den riflede musketten ga ildkraften og forårsaket spesifikke taktiske endringer i forhold til den taktikken som ble brukt under Napoleonskrigene og den meksikanske krigen. Angriperne under borgerkrigen måtte gruppere seg lenger unna forsvareren og måtte dermed passere over lengre avstander før de møtte motstanderens forsvarslinje. Dette økte antallet forsvarere som kunne skyte mot hver angripere. Både angripere og forsvarere måtte dermed spre seg over et større område. Tyngdepunktet i infanterikampen gikk følgelig fra sjokkangrep til ildstrid. Kampene varte lenger fordi angriperne ikke kunne nå motstandernes forsvarslinjer for en avgjørende nærkamp. En utbredt og vanlig bruk av feltfestningsverk ble en stor amerikansk nyvinning i 1800-tallets krigføring. Artilleriet ble også tvunget til å forlate sin tidligere offensive taktikk med å bevege seg frem til kardeskeavstand foran forsvarende infanteri. Kavaleriet ble tvunget til utkanten av slagmarken til det på slutten av krigen fikk baklade- og repetervåpen og dermed økt ildkraft.