cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Steinar Nilssen
Han startet fotballkarrieren i Mo IL som junior og deltok han på den norske juniorlandslaget og spilte også kamper for den norske seniorlandslaget. Han spilte deretter for Rosenborg fra 1971 til han la opp i 1987. I samme periode fullførte han studier som sivilingeniør i geologi ved NTH.
BI Athletics Håndball
BI Athletics Håndball er håndballklubben ved Handelshøyskolen BI i Oslo. Klubben ble startet opp høsten 2006 av Sandra W. Messel. Håndballgruppen i BI Athletics er åpen for alle, men det er en klar fordel å ha spilt håndball før.
Lagene
Spillerstallen hos både dame- og herrelaget består av nåværende og tidligere BI-studenter.
Oskar Braaten
Braaten skildret sin samtids arbeidermiljø på Kristianias østkant med stor sympati og medfølende forståelse. Kritikk av sosial ulikhet framsettes ikke direkte, men gjennom grundige utlegninger om enkeltskjebner. De detaljerte tids- og miljøriktige skildringene gjør at bøkene hans er av stor historisk og kulturhistorisk interesse.
BI Athletics Håndball
Damelaget
Startet med seriespill i 06/07-sesongen. I 08/09-sesongen endte damelaget på 6.-plass.
- 2009/10-sesongen endte med en 3.-plass i 6. divisjon avd. 3.
Herrelaget
Ble startet i 07/08-sesongen med deltakelse i både bedrifts-NM og Studentmesterskapet.
- 2008/09-sesongen begynte herrelaget med seriespill i 5. divisjon avd. 1, hvor de endte på 4.-plass.
- 2009/10-sesongen endte med seier i 5.divisjon avd. 2. og rykket opp til 4. divisjon.
Studentmesterskapet
Klubben har deltatt med dame- og herrelag i Studentmesterskapet (SM) de tre seneste sesongene. I siste SM (08/09-sesongen) i Trondheim kom damelaget til kvartfinale i A-sluttspillet og herrene vant bronsefinalen i B-sluttspillet.
I tillegg fikk herrelaget en spiller, Harald "Allstar" Evensen, på Allstar-laget.
Tidl. res. ikke tilgjengelig.
Stjernespillere med tilknytning til BIA Håndball
Amund Jensen – tidl. juniorlandslagsspiller og nå eliteseriespiller for Bodø, spilte for BI Athletics Håndball i 2 sesonger og er fast inventar på SM.
Fanklubb
Fanklubben, eller hus-bandet, til BI Athletics Håndball heter Leather & Cleveage og ble stiftet av Amund Jensen og Henning Ebbestad under SM i 2009. De fremfører kjente og kjære allsang-hits, samt egne viser som "NHH er et tegneserielag" og "NHH er gratis".
Oskar Braaten
Barndommen og dens påvirkning
Oskar Braaten ble født i Sandakerveien 12 på Sagene i Kristiania. Foreldrene var blikkenslager Hans Oskar Haakensen og Berte Marie Olsdatter. Sammen fikk de barna Oskar og Hannah. Faren reiste til Amerika og moren oppdro de to barna som aleneforsørger. Det var små kår, men moren var om seg og fikk som regel endene til å møtes, så den lille familien var ikke direkte fattig. Braaten mintes selv: «Det første jeg kan huske, er fra den krokete, koselige delen av Sandakerveien fra Sagene skole og opp til Torshovgata...Jeg har de første minnene mine fra «nummer 12», det aller minste av de små trehusene i Sandakerveien, med en vannpost like innenfor gjerdet.» Derfra flyttet de til murgården på hjørnet av Sandakerveien og Holsts gate, kalt «Hjemmet». Leiligheten lå i tredje etasje med vindu ut mot løkka. De delte kjøkken med en annen familie.
Lengselen etter en tilstedeværende far kan vi finne igjen i Braatens litteratur, for eksempel i romanen Ulvehiet og i novellen En hjemkomst.
Oskar Braaten gikk på Sagene skole til han ble utskrevet i 1896. Med sin gode hukommelse passet han godt i datidens «puggeskole».
Begynnelsen
Da folkeskolen var unnagjort var Braaten 15 år gammel og det var på tide å komme seg ut i arbeidslivet. I 1899 fikk han drømmejobben hos bokhandler og antikvar Bertrand Jensen. Da Bertrand Jensen dro til New Zealand ble Braaten hans fullmektig.
Jobben i bokhandelen gav Braaten anledning til å tilfredsstille leselysten. Han fikk også kontakt med byens kulturpersonligheter når de var innom bokhandelen. Interessen for litteratur utviklet seg til engasjement og eksperimentering, og i 1903 debuterte Braaten med en novelle om en tæringssyk gutt, «Dømd!» i tidsskriftet Symra. Kritikerne mente den hadde rene, enkle trekk, men manglet grundig bakgrunn, miljø og atmosfære.
I bokhandelen møtte Braaten fiolinisten Ragna Aurora Martinsen («Nanna», 1884–1966) når hun kom innom for å kjøpe noter. Hun var datter av smeden Thorvald Martinsen og Laurentze Berntsen, Oskar forelsket seg i henne. De var begge interessert i litteratur, teater, natur og miljø, og det utviklet et sterkt kameratskap som gikk over i dyp kjærlighet.
Oskar Braaten og Nanna giftet seg i 1910. Nanna tjente godt som fiolinist og forsørget Oskar slik at han kunne slutte i bokhandelen for å skrive på heltid. Å bli forsørget at en kvinne brøt med tidens kjønnsrollemønster, så Oskar aksepterte ordningen motstrebende og begynte å tenke over samfunnets kjønnsroller. Oskar og Nanna fikk sønnen Bjørn i 1912 og datteren Berit i 1918.
Forfatterskapet
I Braatens oppvekst var industrialiseringen av Kristiania godt i gang. På Sagene ble det bygget mange fabrikker som gav brød til en voksende klasse fabrikkarbeidere.
I 1910, året da Oskar Braaten ble heltidsforfatter, gav han ut novellesamlingen Kring fabrikken. Som i så mange av sine verk skildrer han her arbeidermiljøet på Kristianias østkant, ikke som tilskuer, men som medmenneske med inngående miljøkjennskap. Braaten formidler et nytt bilde av Kristiania som man tidligere ikke hadde sett i litteraturen. Braaten ville «vise at verda er noko anna enn Karl Johan». Kring fabrikken handler om menneskets trang til å rive seg løs fra inneklemte forhold, og menneskesinnets sammenheng med miljøet det har vokst i.
I 1911 gav Braaten ut dramaet Ungen, med førsteoppføring på Nationaltheatret 1913. Skuespillet er en hyllest til morsfølelsen og også dette verket utmerker seg gjennom en presis kunnskap om et arbeidermiljøet som forfatteren skildrer med varme, humor og medmenneskelighet.
Ungen ble svært populært, og Braatens ry var stigende. Han fikk reisestipender til Danmark, Tyskland og Italia, og med de økende inntektene fikk familien anledning til å reise mye. De hadde planer om å bli lenge i Roma, men dro hjem like før utbruddet av første verdenskrig. Leiligheten hadde de oppsagt, så de flyttet til Kolbotn.
Oskar Braaten skrev sine første verk på landsmål, men gikk over til et sterkt Oslo-preget riksmål med novellesamlingen Mens hjulene staar og andre fortællinger (1916). I 1919 kom romanen Ulvehiet ut, og året etter fortsettelsesromanen Matilde. Disse ble i 1933 gitt ut samlet under tittelen Ulvehiet. Hovedpersonen i Ulvehiet (1919) er Jonny. Han flytter med sin mor fra et lite trehus til en grå bygård. Matilde, som bor i naborommet, har i motsetning til Jonny verdenserfaring og kjenner til hva som skal til for å bo et sted som i «Ulvehiet». Jonny og Matilde følges fra de er barn til de er voksne. Ulvehiet er Braatens mest kjente roman. Navnet viser til gråbeingårdene, beboerne selv kaller de to bygårdene «Komplekset».
Familien bodde på Kolbotn i sju gode år, men Oskar syntes det var for lang vei til sin elskede by. Sønnen Bjørn hadde hyppige astmaanfall og datteren Berit tålte dårlig fuktigheten fra et vann i nærheten, så i 1921 flyttet familien til Ullevål Hageby. Eiendommen hadde en stor hage som gav Oskar og Nanna mulighet til å få utløp for sin interesse for blomster og planter.
I 1925 kom komedien Den store barnedåpen ut. Skuespillet handler om Alvilde som har et barn utenfor ekteskap. Hun vil døpe barnet, men blir kjeftet huden full av en nyansatt kapellan i menigheten. Kirketjener Evensen, en tidligere høker, sier derimot «kom til vårs». Folk skriver seg ut i protest mot en ufolkelig kirke, men skriver seg inn igjen da kirken lover å bli folkelig igjen. Skuespillet ender med at Alvilde gifter seg og får døpt sitt barn samtidig. Hovedbudskapet i komedien er til presteskapet: De må komme seg ned fra sine høye hester og gjøre kirken folkelig igjen.
Oskar Braaten var god venn med mange kjente forfattere og litterære berømtheter. Eksempler er Sven Moren, Olav Duun, Sigrid Undset og Johan Falkberget. Etter en tur i Trysilskogen med Sven Moren, kunne Braaten fortelle familien at han hadde gjort avtale om kjøp av hyttetomt. Moren-familien og Braaten-familien ble hyttenaboer. Selv skrev han: «Eg gløymer ikkje fyrste gongen eg kom dit. Det var eit heilt nytt landskap for meg, og det åtte en stemning som tok meg sterkt. Her skulle eg kunne bu!» Braaten tilbrakte mye tid på hytta i Trysil, men det tok ikke lang tid før han savnet byen igjen. Falkberget og Braaten møttes ofte, utvekslet brev og snakket ofte om tanker om fremtiden og bekymringer i tillegg til fag. Falkberget kunne ikke komme til Braatens 50-årsdag, men han skrev i et brev: «Du kan som dikter feire dagen med berettiget stolthet. Ditt liv har vært et eventyr – fra en liten visergutt til en av landets største diktere. – Og når byen feirer deg i morgen – med fest på kvelden, da skal du gå til dem som konge, du har rett til det! Det er ikke bare dikteren som skal feires i morgen, men også mannen – han som var seg selv, uten fusk, uten svik!»
Nyrealismen og Oskar Braaten
Den litterære hovedstrømningen i nyrealismen var sterkt påvirket av Sigmund Freuds psykoanalyse. Braaten legger vekt på en mer psykologisk skildring i romanene Prinsesse Terese (1931) og Masken (1933) enn i tidligere verk. I Prinsesse Terese viser Braaten en overlegen sjelekunnskap og innlevelsesevne, men Masken, som er en studie av hykleri, mangler forbindelsen mellom miljø og sjeleskildring. Vennen Sigrid Undset skrev om Prinsesse Terese: «Jeg synes den er så utmerket god nemlig, uhyggelig, og likevel har den enslags rar, makaber ynde.»
Industrialiseringen rundt århundreskiftet er en forutsetning for nyrealismen og Oskar Braatens diktning. Det viktigste for Braaten var ikke 1890-årenes naturalisme, men heimstaddiktingen. Han var meget nært knyttet til byen og menneskene som bodde i den. De fleste verkene hans handler om bo- og leveforhold langs Akerselva og arbeidermiljøet, med alt det medførte av arbeidsledighet, alkoholmisbruk, innflyttere og samhold. Braaten var interessert i det allmennmenneskelige og skrev oppmuntrende og veiledende i stedet for å preke og forkynne.
Oskar Braaten døde i en trafikkulykke i Trysil 17. juli 1939, 57 år gammel.
Pål Anders Ullevålseter
Pål Anders Ullevålseter (født 1968) er en norsk motorsportutøver som har gjort seg spesielt bemerket innen enduro.
Biografi
Han har deltatt i Rally Dakar 12 ganger, med andreplass i 2010 som beste plassering. Han ble europamester i enduro i 1998 og 2000 og tok VM-tittelen sammenlagt i Ørkenrally i 2004.
Han har vunnet fire realityserier for kjendiser: Isdans (2007), 71 grader nord - Norges tøffeste kjendis (2011), Farmen kjendis (2018) og Mesternes mester (2019). Han har også vært deltaker i Skal vi danse (2013).
I 2010 gav Katrine Bjerke Mathisen ut biografien Pål Anders Ullevålseter, Drømmen om Dakar.
Han er gift med tidligere proff-kickbokser Mette Solli.
Douglas C-54 Skymaster
C-54 Skymaster var et firemotors transportfly produsert av Douglas Aircraft Company under 2. verdenskrig.
Historikk
Under typebetegnelsen C-54 Skymaster ble flyet brukt av De forente staters flyvåpen under den andre verdenskrigen. Første versjoner av flyet hadde kapasitet til å frakte 26 passasjerer. Senere versjoner hadde kapasitet til 50 passasjerer. Flyet var et av de mest brukte transportfly for de allierte under krigen.
Det ble produsert i alt 1 170 fly av denne typen.
Etter krigen var flyet fortsatt et av de viktigste i det amerikanske flyvåpen, og flyet spilte en viktig rolle under Luftbroen til Berlin i 1948.
Et stort antall C-54 ble solgt til sivile flyselskap etter krigen og bygget om til sivile passasjerfly som Douglas DC-4 Skymaster. De skandinaviske flyselskapene AB Aerotransport, Det Danske Luftfartselskab og Det Norske Luftfartselskap hadde under krigen sikret seg en opsjon på kjøp av et antall fly som skulle danne grunnstammen for selskapenes internasjonale ruter etter krigen.
IMpumalanga
iMpumalanga (svati, zulu: iMpumalanga; tsonga: Mpumalanga; sør-ndebele: IMpumalanga; nordsotho, afrikaans, sørsotho, engelsk: Mpumalanga) er en av de to nordligste provinsene i Sør-Afrika og har et areal på 79 490 km². Den hadde i 2015 et beregnet innbyggertall på 4,283,900. Hovedstaden i provinsen heter Mbombela.
Provinsen ble opprettet i 1994 og utgjør den østre delen av den gamle provinsen Transvaal. Sammen med provinsen Limpopo deler iMpumalanga Kruger nasjonalpark.
Størstedelen av Mpumalanga består, foruten lavlandet i øst med subtropisk klima, av en gressbekledd høyslette med fastlandsklima. Svati er det viktigste språket. Der er både minedrift og industri og stor produksjon av sitrusfrukt.
Rødmoldheia
Rødmoldheia eller Raudmoldheia er et fjell i Kvæfjord kommune i Troms og Finnmark. Det høyeste punktet er 630 moh., mot vest på heia, mens det ligger et lavere høydepunkt lenger øst.
Navnet på fjellet kommer av den rustrøde sanda som vises i store flekker i de sørvendte, bratteste liene. Rødfargen er synlig på lang avstand, og gjør fjellet lett gjenkjennelig.
Den runde formen på heia er typisk for fjellviddelandskapet på denne delen av Hinnøya, nordøst for Kvæfjorden. Raudmoldheia er den sørvestligste delen av dette landskapet, som også omfatter nabofjellet Storhornet (722 moh.). Sørsida av heia er bratt, og vender ned mot Borkenes- og Trastadmarka, og nordover kan man krysse de lave dalene, holde øst for den dypere Svartdalen med bratte skrenter, og gå til Storhornet på om lag en halv time.
På det østlige høydepunktet er det plassert en værmåler.
Litteraturåret 1999
Litteraturåret 1999 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1999.
Dødsfall
<!--*January 11 – Naomi Mitchison, Scottish novelist and poet (born 1897)
Bo (folk)
Folkegruppen Bo (kinesisk: 僰人, pinyin: Bó rén) var et minoritetsfolk i det sørlige Kina, kjent for sine likkister hengende i fjellsidene.
Bofolket dominerte i sine områder i rundt fire århundrer, men ble massakrert av Ming-dynastiets hærer og lenge ansett som helt utryddet. Imidlertid har DNA-undersøkelser i 2005, der det ble tatt utgangspunkt i likrester fra de hengende likkistene, bekreftet at noen etterkommere av bofolket fremdeles finnes i fylket Xingwen i det sørlige Sichuan.
Kultur
Hengende likkister laget av en enkelt trestamme og av bronsetrommer er blitt funnet i flere fjellsider i de områder som ble bebodd av bofolket.
Et særlig kjent funnsted, som også er blitt oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner, er Matangba (også kalt Fanchuangou). Det er et smalt strekk på 500 meter som løper fra nord til sør. En bekk kalt krabbebekken (Pangxiexi) renner gjennom området. Langs klippene på begge sider på ti meters høyde og oppover henger slike likkister. Det er også noen likkister inne i naturlige grotter i klippene.
På klippeveggen er det også fargerike malerier. De gjengir rytterscener, dansing, akrobatikk, dyr og våpen, og er av stor betydning for studiet av de sørsichuanesiske minoritetfolkenes historie og kultur.
Roing under Sommer-OL 1976
Roing var med på det olympiske programmet for 17. gang under OL 1976 i Montréal. Det ble konkurrert i totalt fjorten roøvelser, åtte for menn og seks for kvinner. Det var første gangen kvinner deltok i roing i de olympiske sommerlekene. Øst-Tyskland ble beste nasjon med ni gullmedaljer foran Bulgaria med to.
Love Nest
Love Nest er en amerikansk romantisk komedie fra 1951, regissert av Joseph Newman og produsert av 20th Century Fox. I hovedrollene spiller June Haver, William Lundigan, Frank Fay og Marilyn Monroe. Filmen handler om en mann som vender hjem etter andre verdenskrig og finner ut at hans kone har brukt alle sparepengene deres på å kjøpe en nedslitt leiegård. Manus er skrevet av I.A.L. Diamond, basert på romanen The Reluctant Landlord (1950), skrevet av Scott Corbett.
Handling
Jim Scott (William Lundigan) kommer hjem til New York etter å ha tjenestegjort i Paris under andre verdenskrig. Der finner han ut at konen Connie (June Haver) har brukt alle sparepengene deres på å kjøpe en nedslitt leiegård. Connie har innredet kjelleren om til en leilighet til dem selv og håper at ektemannen endelig skal få tid til å jobbe som forfatter. Jim innser raskt at han blir altfor opptatt med reparasjoner i leiegården til at han får tid til å skrive. En dag dukker den mystiske Charlie Patterson (Frank Fay) opp for å leie en leilighet. Han sjarmerer raskt en av de andre leieboerne, den eldre enken Eadie Gaynor (Leatrice Joy).
En dag får Jim og Connie opplyst fra en bygningsinspektør at ledningene i huset ikke er godkjent, og må skiftes ut umiddelbart. De får 15 dager på seg, og hvis problemet ikke blir løst innen den tid blir leiegården revet. Samme kvelden annonserer Charlie og Edie forlovelsen sin og reiser allerede neste dag for å gifte seg. Jim og Connie innser at de ikke har råd til å skifte ut ledningene og bestemmer seg for å selge huset, noe som skal vise seg å bli vanskelig. De har fortsatt ikke fått noen bud når Charlie og Edie kommer tilbake, så Charlie låner dem pengene de trenger til reparasjonen. Jim ønsker likevel å selge og etter en krangel med Connie ender han opp med å sove i Bobbies tomme leilighet.
Da Bobbie kommer hjem tidlig neste morgen tror Connie at de to har tilbragt natten sammen. Hun får raskt annet å tenke på når hun ser en avisartikkel med fru Frazier (Faire Binney), kvinnen som hadde vært med Charlie på restauranten. I artikkelen forteller fru Frazier at hun har blitt svindlet av en eldre mann ved navn Charlie Price. Artikkelen oppsummerer også opp Prices karriere, og slår fast at han har svindlet en rekke andre kvinner. Da Jim og Connie konfronterer han med dette innrømmer han alt, men forsikrer dem også om at han virkelig elsker Edie og at han har sluttet med svindlingen. Plutselig kommer FBI for å arrestere Charlie. For å ta ansvar for sine forbrytelser sier han seg skyldig i tiltalen mot ham. Charlie ønsker at Jim skal skrive en bok om ham, noe Jim går med på. Boken blir en bestselger, og etter 18 måneder slipper Charlie ut fra fengselet. I mellomtiden har Jim og Connie brukt pengene som de tjente på boken til å pusse opp leiegården. Edie har ventet på ektemannen sin mens han satt i fengsel, og gleden er derfor stor da de noen måneder senere får tvillinger.
Produksjon
I.A.L. Diamond skrev manuset basert på romanen The Reluctant Landlord (1950), skrevet av Scott Corbett. De første versjonene av manus hadde samme tittel som romanen, men produksjonssjefen i 20th Century Fox, Darryl F. Zanuck, ønsket at Marilyn Monroes rollefigur, Roberta «Bobbie» Stevens, skulle være mer synlig. Diamond skrev en ekstra scene med henne og filmen ble ømdøpt til A WAC in His Life. Ettersom rollefiguren likevel har en mindre rolle, ble filmtittelen til slutt Love Nest.
Anne Baxter og Jeanne Crain ble vurdert i rollen som Connie Scott, før den til slutt gikk til June Haver. William Holden ble vurdert i rollen som Jim Scott, som gikk til William Lundigan, mens Lucille Ball, Jean Peters, Helene Stanley og Lauren Bacall ble vurdert i Monroes rolle. Filmen ble et comeback både for Frank Fay og Faire Binney. Fay hadde ikke spilt i en film siden Spotlight Scandals (1943). Binney, som hadde en ukreditert rolle i filmen, hadde ikke spilt i en film siden False Pride (1925).
Mottakelse
The Film Daily var positiv til filmen, først og fremst takket være skuespillerprestasjonene til Fay. Han ble rost for å spille «mykt, fritt og ultrasofistikert». Joy ble også nevnt i positive ordelag, for å gi filmen et preg av «moden varme».
IKwaZulu-Natali
Provinsen ble grunnlagt i 1994, og bygger på den gamle provinsen Natal og bantustanen KwaZulu. Hovedstaden i iKwaZulu-Natali er Pietermaritzburg. Den største byen i provinsen er Durban med Afrikas største havn. Zuluene kommer som navnet tilsier herfra.
Distrikter
Provinsen er oppdelt i følgende distrikter:
Historie
I april 2022 ble provinsen rammet av kraftig regn etterfulgt av flom og jordskred. Om lag 500 mennesker omkom.
Prydand
Prydand (Callonetta leucophrys) er en liten, søramerikansk and. Arten er eneste art i den monotypiske slekten Callonetta, som inngår i tribuset skogender (Cairinini) i underfamilien med ender (Anatinae). Arten i seg selv er også monotypisk.
Taksonomi
Prydand var tidligere plassert i slekten Anas, men slekten viste seg å være ei parafyletisk gruppe. Mange av artene har derfor blitt flyttet. Taxonomy in Flux mener at prydanden bør plasseres i sitt eget tribus (Callonettini), men dette savner (i øyeblikket) allmenn aksept. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World plasserer arten i sin egen slekt under tribuset Cairinini (skogender),  men det er fortsatt uklart om plasseringen blir endelig.
Biologi
Arten måler cirka 35–38 cm og vekten varierer mellom 190 og 435 g. Begge kjønn er fargerike året rundt, men hannen mangler såkalt eklipsedrakt (han myter altså ikke når rugingen tar til og hekkesesongen er på hell). Arten viser allikevel sterkt kjønnsdimorfisme, i det fjærdrakten er svært forskjellig mellom kjønnene.
Andriken (hannen) har dypt kastanjefarget rygg, lys grå sider og et lakserosa bryst med sorte prikker. Det går et sort bånd fra issen og til nakken. Anda (hunnen) har olivenbrun rygg, hodet er flekkete med hvite striper og lyst stripete bryst og mage. Begge har mørk stjert med kontrast til hvit gump, og en karakteristisk hvit flekk på vingene. Nebbet er grått og ben og føtter rosa hos begge kjønn.
Arten trives i våtmarksområder, med tropiske myrlendte skoger, myrlendte lysninger i ellers tett skogkledt lavland, skjermede dammer og små bekker og lignende. I Bolivia er den registrert i høyder opp til 2 580 moh.
Svært lite er kjent om hekketiden, annet enn av ornitologer mistenker at den tar til på sensommeren eller tidlig om høsten. Unger er observert i januar i det sørlige Brasil og avkom som er i ferd med å få full fjærdrakt er registrert i februar i Argentina. I fangenskap er det kjent at arten kan få til to kull årlig. Redet legges til gamle hule trestammer eller gamle reir av kvist. Parene hekker solitært. I fangenskap legger hunnen normalt 6–12 (typisk 5–8) hvite egg. Inkubasjonstiden tar cirka 25–28 dager og hunnen står for all rugingen selv. Avkommet kan reprodusere når de er omkring ett år gamle.
Man vet lite om artens forflytninger, men hekkeområdene forlates når hekketiden er over, og fuglene trekker mot kysten og lavlandet. Fugler som hekker på høye breddegrader trekker også nordover om vinteren.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.
Stigmella alnetella
Stigmella alnetella er en sommerfugl som tilhører familien dvergmøll (Nepticulidae). Den er funnet noen få steder i Sør-Norge.
Utseende
En liten (vingespenn 4-4,5 millimeter), mørk bronsefarget møll. Antennen er trådformet, mørk og vel halvparten så lang som forvingen. Det innerste, kraftig utvidete leddet er hvitt med mørke kanter. Hodet er gulhåret, kroppen mørk med tydelig bonseglans. Forvingene er glinsende, mørkt bronseaktig brun med ett middels bredt, sølvhvitt tverrbånd omtrent to tredjedeler ut i vingen. Bakvingen er smal, grå, med lange frynser. Arten ligner sterkt på flere andre Stigmella-arter, men de svartkantede øyelokkene og det at den mangler hvit "krage" kan være gode kjennetegn på denne arten. Larven er lysgul.
Levevis
Denne arten har larver som minerer i bladene på svartor (Alnus glutinosa), og arten finnes på fuktige steder der denne vokser. Arten har én eller to generasjoner hvert år, de voksne sommerfuglene flyr i juni og eventuelt igjen i august. Larven lager en uregelmessig slynget, 5-7 centimeter lang mine i orebladet. Arten har også vært funnet på bjørk.
Utbredelse
Arten er utbredt i Europa, fra Storbritannia i vest til Kaukasus i øst. I Norge er den bare funnet noen få steder, ved Oslo, i Grimstad i Aust-Agder og på Osterøy i Hordaland.
Klippedue
Klippedue (Columba livia) er en art i duefamilien og sorteres i den tallrike slekten Columba i tribuset Columbini, som inngår i underfamilien Columbinae. Arten hekker ikke lenger i Norge i naturlig vill form. Klippedua er nært beslektet med steindue (C. rupestris) i Sentral-Asia og snødue (C. leuconota) i Himalaya.
Biologi
Klippedue blir omkring 29–36 cm lang, avhengig av kjønn. Hannen blir noe større enn hunnen. Hannene veier cirka 369 g, mens hunnene typisk veier 340 g.
Fjærdrakten er i hovedsak blålig grå i ulike toner, tegninger og mønstre, men fargen varierer til dels mye (fra hvit og lys grå til nærmest helt sort), både mellom underartene og internt i en underart. Undersiden er som regel lysere enn oversiden, og stjerten har som oftest et mørkere tverrbånd. To tverrbånd er ofte også tilstede på vingene.
Taksonomi
Klippedue er opphavet til den domestiserte dua, kalt tamdue (C. l. domestica eller C. domestica). Domestiseringsprosessen startet trolig alt for omkring 5 000 år siden. Tamdua ble videre introdusert langs Atlanterhavskysten i Nord-Amerika av kolonister omkring 1603–1607, der den raskt etter forvillet seg og senere spredte seg til store deler av kontinentet. De ville amerikanske tamduene (byduene) er således av mye yngre dato enn de europeiske.
Klippedua består nå som tallrike underarter, men det er uklart hvor mange av dem som egentlig anerkjennes. I tillegg til den domestiserte formen anerkjenner Birds of the World (Cornell Lab of Ornithology) og Clementslista (Cornell University Press) nå 13 ville underarter, basert på forskjeller i fjærdrakten og størrelsen. Mange flere har imidlertid blitt beskrevet, men disse er ikke funnet distinkte nok til å få en selvstendig status som egen underart.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og Clementslista og er i henhold til Lowther & Johnston (2020) og Clements et al. (2019). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).
Utbredelse
I Europa er de ville populasjonene av klippeduer er borte fra De britiske øyer, Færøyene, Shetland, Norge og det meste av det kontinentale Europa, bortsett fra i Portugal og langs kysten av Sardinia, og kanskje også så vidt i Russland.
I Norge fantes en koloni av ville klippeduer ved Bjugnfjorden i Trøndelag på 1700-tallet. På Rennesøy i Rogaland hekket det ville klippeduer fram til 1880-tallet, men den kan ha hekket der helt fram til siste halvdel av 1940-tallet.
Çoruh
Çoruh (georgisk ჭოროხი) eller Ch'orokhi er ei elv i Tyrkia og Georgia.
Den har sitt utspring i Mescit-fjellene (3 225 moh) i det nordøstlige Tyrkia, og renner gjennom Georgia før den når Svartehavet. Det er 13 demninger/vannkraftverk i elva, bl.a. Derinerdemningen.
Bernard Coard
Bernard Coard (født 10. august 1944 i Victoria på Grenada) var assisterende statsminister på Grenada i den revolusjonære regjeringen i New Jewel Movement, som plasserte Maurice Bishop i husarrest i 1983 og som tok kontroll over den grenadiske regjeringen. Coard ble avsatt av general Hudson Austin, som dannet en ny militær regjering.
Coard studerte sosiologi og økonomi ved Brandeis University og ble medlem av kommunistpartiet i USA. I 1967 flyttet Coard til England og studerte politisk økonomi ved University of Sussex. Mens han bodde i England sluttet Coard seg til Communist Party of Great Britain. Coard arbeidet i to år som lærer i London og han drev flere organisasjoner for ungdommer i Sør-London. Etter å ha fullført sin doktorgrad ved universitetet i Sussex flyttet Coard til Trinidad, hvor han var gjesteforeleser ved Institute of International Relations ved University of the West Indies i St. Augustine på Trinidad og Tobago fra 1972 til 1974.
Deretter flyttet han til Jamaica, der han ble medlem av det kommunistiske Worker's Liberation League. I 1976 var Coard tilbake til Grenada og ble snart aktiv i grenadisk politikk. Kort tid etter hjemkomsten til Grenada, sluttet Coard seg til den venstreorienterte organisasjonen New Jewel Movement (NJM). I 1980 ble Coard leder for en grenadisk delegasjon til Moskva som skulle formalisere forholdet til Sovjetunionen. Coard satte Maurice Bishop i husarrest den 19. oktober 1983 og tok kontroll over den grenadiske regjeringen. Da Bishop's arrestasjon ble kjent, brøt det ut store demonstrasjoner blant befolkningen mange steder i landet. En demonstrasjon i hovedstaden førte til at Bishop ble løslatt fra husarrest av demonstrantene. Bishop og syv andre statsråder i regjeringen ble til slutt tatt til fange av militæret og de ble henrettet av en eksekusjonspelotong.
Yupik
Yupik er en av flere arktiske urbefolkninger. De bor i Alaska og de østligste delene av Russland.
Yupik-språkene tales av ca. 16 000 mennesker. Yupik snakkes mest av nomader og i små bosetninger; i større bosetninger i Alaska, hvor de er i minoritet, snakker yupikfolket hovedsakelig engelsk. Yupikfolket kaller seg selv yupik eller eskimoer, når de vil vektlegge sin tilknytning til et større eskimofolk.
Williams
Williams kan referere til:
Normaintcoy
Normaintcoy var den engelske betegnelsen på Det norske Verkstedskompaniet i UNIFIL. Det var gjennom de fleste årene Norge hadde styrker i Libanon forlagt nær den mer urolige, vestlige delen av UNIFILs operasjonsområde, ved byen Tibnin. Mesteparten av jobben til soldatene var gjort innenfor gjerdet i leiren «Camp Scorpion», og hadde vanligvis ikke den nære kontakten med stridende parter som naboen, den irske bataljonen Irishbatt hadde.
Arbeidsoppgaver
Midt inne i den irske bataljonens ansvarsområde lå det norske verkstedskompaniet, NorMaintCoy (NMC). 160 nordmenn og 19 sivilansatte jobbet i 1988 for å hjelpe hele UNIFIL. Av en bilpark på nesten 1500 biler i UNIFIL hadde NMC ansvaret for reparasjoner og vedlikehold på over 550 av disse. De fleste var store, tyngre kjøretøy. I tillegg hadde Normaintcoy ansvar for reparasjon av aggregater og sambandsutstyr, som radar, telefoner og radio samt kikkerter og annet optisk utstyr.
Det var en stor bredde i NMCs arbeidsoppgaver, og de krevde toppfolk på de fleste avdelinger. Gjennomsnittsalderen i Normaintcoy var høyere enn for eksempel i Norbatt, fordi det krevdes flere eksperter til de forskjellige avdelingene. Det gjorde igjen sitt til at samholdet mellom soldater og befal var spesielt godt.
– Vi levde tett sammen, var alle avhengige av hverandre og derfor ble omgangstonen gemyttelig. Slik ble det, når man jobbet i teamwork som her, sa soldater og befal i Normaintcoy.
Eksempel på oppsetning (1988)
Sjef og NK. Stabstropp: 17 befal og 35 korporaler/menige. Kjøretøytropp: 8 befal og 47 korporaler/menige. Sambandstropp: 6 befal og 6 korporaler/menige. Spesialtropp: 4 befal og 17 korporaler/menige. Lagertropp: 5 befal og 14 korporaler/menige.
For å løse de oppgavene Normaintcoy var satt til å løse, var kompaniet delt opp i fem tropper. Stabstropp, Kjøretøy- og verkstedstropp, Sambandstropp, Spesialtropp («Spessen») og Lagertropp. Troppene var igjen oppdelt i seksjoner, som Bergingsseksjon, Reparasjons- og instruksjonslag, Verkstedsseksjon med verksteder for J-20 og andre kjøretøy, generator og spesialseksjon, Radiotelefoniseksjon, Radarseksjon, Elektrooptisk seksjon, Regnskaps-, lager-, innkjøp- og gjenvinningsseksjon. I Stabstroppen inngikk kompanikontoret, kjøkken, paymaster, PX, kvartermester, velferd, prest, sambandsoperatører, transportavdeling og leirmesteren med sine folk.
Normaintcoy hadde også lokalradiostasjonen Radio Scorpio som i 1993 kjøpte ny sender på 1000 watt. Dette ga lokalradioen som skulle dekke leiren dekning helt til Kypros.
Sjefer for Normaintcoy
I perioden 1978–1996 hadde man følgende sjefer:
Nestkommanderende:
Pierre Varignon
Pierre Varignon (født 1654 i Caen, død 23. desember 1722 i Paris) var en fransk prest, fysiker og matematiker. Han vokste opp i en familie hvor faren var byggmester og fikk på den måten interesse for praktisk arbeid. Likevel begynte han å studere ved en jesuittskole i Caen hvor han ble kjent med verkene til Euklid og Descartes. Denne interessen for geometri fulgte han resten av livet.
Bakgrunn
I 1683 var han ferdig utdannet i teologi og ble ordinert til prest for jesuittordenen. Han reiste i 1686 til Paris for å studere matematikk ved Collège Mazarin, en del av Universitetet i Paris. Fem år senere ble han innvalgt i det franske vitenskapsakademiet.
Vitenskapelige bidrag
I sine forelesninger der utledet han en generell egenskap ved firkanter som siden er blitt kalt Varignons teorem. Fra 1704 var han også professor ved  Collège de France. I 1713 ble han innvalgt i det prøyssiske vitenskapsakademiet i Berlin og ble i 1718 medlem av Royal Society i London.
Varignon arbeidet på samme tid som differensialregningen ble etablert av Isaac Newton og Gottfried Leibniz og var en viktig forkjemper for denne i Frankrike. Han var en venn av begge to og gjorde bruk av denne nye matematikken spesielt innen mekanikk og hydrodynamikk. Praktiske anvendelser fant han i mekaniske urverk og vannklokker. I denne sammenheng formulerte han også setningen om hvordan mekaniske krefter kan adderes ved bruk av kraftparallellogram.
Hans forelesninger i matematikk ved Collège Mazarin ble publisert i 1731, ni år etter hans død. Der viste han at i en generell firkant vil det alltid oppstå et parallellogram når midtpunktene til hver av sidene forbindes med rette linjer. Dette enkle resultatet er senere blitt kjent som Varignons teorem.
Jan Fredrik Løland
Jan Fredrik Løland (født 4. juli 1979) er en norsk bandyspiller fra Oslo. Han spiller for Ullevål Idrettslag. Løland debuterte for Ullevål i 1996/97-sesongen og har spilt der hele karrieren med unntak for en sesong i det svenske laget Örebro SK i 2002/2003. Han ble norgesmester for Ullevål i 2013 og scoret vinnermålet i finalen. Han har spilt 319 kamper for klubben og scoret 324 mål. Han har spilt 33 kamper for det norske landslaget, senest under VM i Russland i 2010. Han er bror av Joachim Løland som også har spilt for Ullevål i en årrekke.
Jan Fredrik Løland blir regnet som en hurtig og målfarlig angrepsspiller.
Décima Víctima
Décima Víctima var en spansk post-punk gruppe fra Madrid, som var aktiv i perioden fra 1981 til 1984. Gruppa besto av Carlos Entrena (vokal) og José Brena (trommer), samt de to svenske diplomatsønnene Lars Mertanen (gitar, synth) og Per Mertanen (bass). Décima Víctima var en del av La Movida-bevegelsen på 1980-tallet, som var en betegnelse på den alternative kunstneriske oppblomstringa etter Francisco Francos død.
Gruppa ble starta av Lars og Per Mertanen i 1981, som sammen med en trommemaskin utgjorde instrumentalgruppa Cláusula Tenebrosa. Etter en konsert kom de i snakk med vennen Carlos Entrera, som hadde vært vokalist punkbandet Ejecutivos Agresivos. De begynte å diskutere muligheten for å få med Entrera på vokal, og han ble med i gruppa kort tid etter. Høsten 1981 tok gruppa navnet Décima Víctima (Det tiende offeret), etter en roman av Robert Sheckley.
I 1982 ble trommemaskina erstattet med den helt ferske trommeslageren José Brena, og kvartetten var komplett. Entreras distinkte melankoliske vokal, tok på denne tiden en stadig mer sentral rolle i gruppas dystre uttrykk. Gruppa starta plateselskapet GASA (Grabaciones Accidentales) sammen med bandet Esclarecidos, og Décima Víctima gikk til platestudioet for å spille inn sitt debutalbum.
Ski-VM 2015 – Hopp normalbakke kvinner
Resultater
1. omgang startet kl. 17:00 og finaleomgangen startet kl. 17:58.
Xingwen
Xingwen (kinesisk: 兴文县; pinyin: Xīngwén Xiàn) er et fylke i byprefekturet Yibin i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 423,292 innbyggere i 1999.
Attraksjoner
Xingwen er blitt kjent for sin geopark, Xingwen steinskog , et karst landskap.
Administrative enheter
Fylket består av åtte storkommuner og syv kommuner (hvorav fem nasjonalkommuner for miaofolket):
Valerij Goppa
Valerij Denisovitsj Goppa, russisk Вале́рий Дени́сович Го́ппа, er en russisk matematiker. Han var mannen som i 1981 konstruerte Goppa-koden.
Chuanshan
Chuanshan (kinesisk: 船山区, pinyin: Chuánshān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Suining i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 618 km² og teller ca. 670 000 innbyggere (2004).
Podenco canario
Opprinnelse og alder
Podenco canario har en rekke fellestrekk med ibizahund, faraohund, etnahund og andre lignende hunder. Trolig har alle disse hundene et felles opphav, uten at dette har blitt dokumentert vitenskapelig. Rasen er av FCI klassifisert som en spisshund i gruppe 5 seksjon 7.
Utseende, anatomi og fysikk
Podenco canario har en morfologi og anatomi som ligner myndenes, men den har stående spisse ører. Som sådan har den en langstrakt og svært muskuløs kropp med rene linjer og lange flate og tørre muskler. Dyp smal brystkasse og godt opptrukket buk. Hodet er langstrakt og skallen smal og flat. Ørene er middels store og ofte svært beveglige, noe som ellers bare er vanlig blant pariahhunder og ville canider. Rasen har lange slanke ben og kompakte labber, som alltid har hvite klør. Halen er høyt ansatt, lang og bæres sabelformet.
Podenco canario er korthåret og har tett tilliggende pels. Fargen er normalt rød og hvit, der rødfargen kan variere fra nærmest orange til dyp mahognyrød. Alle kombinasjoner med disse fargene er tillatt.
Normalt blir hannhunder ca. 55–64 cm i skulderhøyde og har en vekt på ca. 18–22 kg som voksen, mens tispene blir omkring 53–60 cm høye og vil veie ca. 16–20 kg. Dersom typen eller er riktig godtas et avvik i skulderhøyden på +/- 2 cm, siden dette er vanlig i hjemlandet.
Bruksområde
Denne hunden har en rekke kvaliteter som jakthund. Podecoene burker både syn, hørsel og luktesans aktivt når de jakter. På Kanariøyene har den først og fremst vært benyttet til hetsjakt på kanin og annet småvilt, men den er også egnet til andre jaktformer. Den har også glimrende egenskaper som sporhund og rasen regnes som en god familiehund.
Lynne og væremåte
Podenco canario kan være litt primitiv sammenlignet med vanlige hunder, så den passer nok best for folk som har litt erfaring fra før. Man må regne med at den er litt skeptisk og sky overfor fremmede, men den er normalt aldri aggressiv. Overfor medlemmene i familien er den gjerne godheten selv, trofast, lydig, leken og tolerant – den perfekte familiehund for mange. Den kan være egenrådig, og den trives slett ikke alene. Den regnes som flink med egne barn.
Annet
Podenco canario er en sunn rase med få helsemessige problemer.
Cobra (øl)
Cobra er et bryggeri som ble etablert i 1989 i Fulham i England.
Cobra selger sine produkter i rundt 50 land. Det finnes en rekke forskjellige typer av Cobra øl, blant annet King Cobra, Cobra Light, Cobra Zero%.
El Clásico (andre betydninger)
El Clásico er en betegnelse på fotballkamper mellom enkelte rivaliserende lag i flere spansktalende land:
Andre betydninger:
Eksplosjonen i Halifax
Eksplosjonen i Halifax skjedde 6. desember 1917 da byen Halifax i Nova Scotia, Canada ble sterkt skadet av en gigantisk eksplosjon i det franske lasteskipet SS «Mont-Blanc». Det franske skipet hadde like før kollidert med det norske lasteskipet DS «Imo» fra Sandefjord i det trange innseilingsområdet, the Narrows. Om lag 2 000 mennesker, de fleste canadiere, omkom ved eksplosjonen og rundt 9 000 mennesker ble skadet. Dette var til da den største menneskeskapte eksplosjon inntil den første atomprøvesprengningen i 1945 og den regnes fortsatt blant de største konvensjonelle eksplosjoner i verden.
Klokken 08.40 om morgenen var det franske lasteskipet SS «Mont-Blanc» fullastet med høyeksplosiver, ammunisjon og tønner med drivstoff på vei inn til havnen for å slå følge med en konvoi til Bordeaux i Frankrike. Der kolliderte det i omtrent én knops fart med DS «Imo», et norsk kornskip som var på vei ut fra havnen.
Mannskapet i «Mont-Blanc» ble umiddelbart etter kollisjonen beordret i livbåtene, rodde vekk så hardt de kunne og berget dermed livet. Mannskapet på DS «Imo» trodde at franskmennene bare flyktet fra skipsbrannen, og led en fatal skjebne. Av en besetning på 39, ble kapteinen og fem besetningsmedlemmer på DS «Imo» drept i tillegg til losen.
Vinson Massif
Vinson Massif er det høyeste fjellet i Antarktis, og ligger ved foten av Den antarktiske halvøy, rundt 1 200 kilometer fra Sydpolen. Fjellet er 4 892 meter høyt, omtrent 21 km langt og 13 km bredt og ligger i fjellkjeden Sentinel Range, som igjen er en del av Ellsworth Mountains.
Sparing med skattefradrag
Sparing med skattefradrag (også kjent som SMS) var en spareordning der spareren kunne trekke fra en viss andel av spart beløp pr. år på skatten. Ordningen ble avskaffet ved skattereformen av 1992.
Eksplosjonen i Halifax
Til slutt endte saken med skylddeling mellom de to skipene.
Vinson Massif
Fjellets eksistens var ukjent fram til 1957, da det ble oppdaget av et fly fra US Navy. Det er oppkalt etter Carl Vinson, en kongressmann fra Georgia i USA, som var en viktig støttespiller for å skaffe bevilgninger til forskning om Antarktis.
Fjellet er ganske lett å klatre rent teknisk, men ligger avsides til og det er problemer med kulde og andre forhold. Første bestigning var i 1966 av en amerikansk ekspedisjon hvor 11 personer nådde toppen. Det finnes nå turistreiser med toppbestigning, med priser rundt 200 000 kr.
Sør-Koreas herrelandslag i fotball
Sør-Koreas herrelandslag i fotball er det nasjonale fotballaget til Sør-Korea, og dette landslaget blir administrert av Sør-Koreas fotballforbund. Det sørkoreanske fotballforbundet ble stiftet i 1933, og de ble medlem av FIFA i 1948. Sør-Koreas nasjonalstadion er Seoul World Cup Stadium i Seoul.
Riksrett (Norge)
Riksretten er en særdomstol hjemlet i Grunnloven §§ 86 og 87. Den skal dømme i saker reist mot statsråder, høyesterettsdommere og stortingsrepresentanter for brudd på konstitusjonelle plikter begått under utøvelse av slike embeter.
Riksretten består av et flertall på seks dommere, det såkalte Riksrettsutvalget som blir oppnevnt av Stortinget. Et mindretall på fem dommere blir oppnevnt av Høyesterett.
Særlig Riksrettsutvalget kan ved avgjørelsen vektlegge ikke bare juridiske, men også politiske hensyn. Saken begynner og slutter i Riksretten. Dommen er endelig og kan ikke påankes.
Prosess frem til avgjørelse om tiltale
Prosessen starter i Kontroll- og konstitusjonskomiteen. Dersom mer enn en tredel av komiteens medlemmer krever det, skal saken tas til behandling der.
Komiteen legger deretter frem for Stortinget en innstilling som skal inneholde ett av tre forslag:
Sør-Koreas herrelandslag i fotball
Landet har deltatt i VM-sluttspillet elleve ganger mellom 1954 og 2022. Beste resultat så langt er en fjerdeplass på hjemmebane i VM i fotball 2002.
Riksrett (Norge)
Prosess frem til avgjørelse om tiltale
Det er til slutt Stortinget som bestemmer om det skal reises riksrettstiltale. Dersom Stortinget beslutter tiltale, er det kontroll- og konstitusjonskomiteen som handler på Stortingets vegne under forberedelse og utførelse av saken.
Sør-Koreas herrelandslag i fotball
Nåværende tropp
Oppdatert 5. desember 2022. Sør-Koreas tropp til VM i fotball 2022 i Qatar fra 20. november 2022 til 18. desember 2022.
Riksrett (Norge)
Domstolens sammensetning
Riksretten skal bestå av totalt 11 medlemmer, hvorav fem høyesterettsdommere, som velges etter ansiennitet. Høyesterettsjustitiarius er imidlertid alltid med, og skal være Riksrettens president.
SMS (andre betydninger)
SMS har flere betydninger:
Sør-Koreas herrelandslag i fotball
Andre spillere
Spillere som har vært med i landslagstroppen de siste 12 månedene.
Kilder
Kagge Forlag AS, OSLO. ISBN 82-489-0244-7 Ex Libris Forlag AS. ISBN 82-7384-431-5
Riksrett (Norge)
Domstolens kompetanse
Riksretten dømmer i første og siste instans. Domstolen er derfor ikke del av det alminnelige domstolssystem. Dommene er endelige og kan ikke påankes.
De avgjørelser Riksretten skal ta, ofte vil bero på en vurdering av motstridende samfunnsinteresser. Vurderingene vil ha sammenheng med det politiske grunnsyn hos dommerne. De dommere som representerer den politiske innsikt, det vil si Riksrettsutvalget, er særlig berettiget til å foreta slike politiske avveininger.
Riksrettens historiske funksjon
Totalt har riksretten vært nedsatt åtte ganger, og hver gang har tiltalen vært reist mot medlemmer av regjeringen. Seks av disse sakene fant sted i perioden 1814–45.
Riksretten spilte en viktig rolle i konstitusjonskampene i siste halvdel av 1800-tallet. Striden om Kongens veto i grunnlovssaker fikk sitt foreløpige punktum i og med riksrettssaken mot ministeriet Selmer i 1884, hvilket også resulterte i en utvikling mot parlamentarisme. Frem til denne dommen hadde riksretten vært eneste måte for Stortinget å få avsatt et regjeringsmedlem, mens man etter dommen kunne felle regjeringen eller den enkelte statsråd ved et mistillitsvotum.
I dag brukes ikke riksretten lenger som politisk maktmiddel. Den siste gangen riksretten ble benyttet i Norge var i 1927, da tidligere statsminister Abraham Berge samt seks statsråder ble frifunnet. I de siste årene er spørsmålet om å reformere eller avskaffe riksretten, og overføre kompetansen til de ordinære domstolene, blitt utredet.
Under den opprinnelige ordningen var det Odelstinget som hadde påtalekompetansen i riksrettssaker, mens medlemmer av Lagtinget og Høyesterett utgjorde selve retten. Etter den i § 87 beskrevne utvelgelsesprosess skulle det gjenstå ti av Lagtingets og fem av Høyesteretts medlemmer til å dømme i saken.
20. februar 2007 vedtok Stortinget visse sentrale endringer i Grunnloven, som blant annet gjelder endringer i riksrettordningen. Skillet mellom Lagting og Odelsting ble vedtatt avskaffet, og i denne forbindelse ble det også vedtatt endringer i måten Riksretten skal sammensettes på.
Loran C-saken
I 1977 ble det opprettet en protokollkomité i Stortinget, for å vurdere tiltale mot de tidligere stortingsrepresentantene Berge Furre og Finn Gustavsen. Komiteens medlemmer unntatt Hans Hammond Rossbach og Stein Ørnhøi, mente at Furre og Gustavsen hadde brutt taushetsplikten ved å røpe hemmeligstemplede opplysninger fra Schei-komiteens innstilling. Rossbach ønsket ikke at komiteen skulle uttale seg om realiteten i saken. Ørnhøi mente at Furre og Gustavsen hadde opptrådt korrekt og derfor ikke kunne straffes.