cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uten feste
Uten feste (originaltittel: The Misfits) er et amerikansk westerndrama fra 1961, regissert av John Huston og produsert av Seven Arts Productions. I hovedrollene spiller Clark Gable, Marilyn Monroe, Montgomery Clift, Thelma Ritter og Eli Wallach. Filmen handler om en gruppe mennesker som har problemer med å komme videre i livet. Manus er skrevet av Arthur Miller.
Sunndøla
Vern
Strynevassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan IV for vassdrag i 1993. De øvre og sørlige delene av nedbørfeltet ligger innenfor Breheimen nasjonalpark.
Uten feste
Filmen, som ble den siste både for Gable og Monroe, fikk middelmådige kritikker og ble ingen kommersiell suksess.
Handling
Handlingen foregår i Reno. Roslyn Taber har nylig blitt skilt og er deprimert og usikker på hva hun skal gjøre videre med livet. Hun og venninnen Isabelle Steers møter tilfeldigvis den aldrende cowboyen Gay Langland, og hans venn, piloten Guido, og blir invitert med til Guidos hus. Guido forteller at huset ble bygget til hans kone, men etter at hun døde har han ikke orket å bygge det ferdig. Gay og Roslyn bestemmer seg for å bo i huset en periode, og utvikler et nært forhold.
En dag reiser de til byen, sammen med Isabelle og Guido, der de møter Perce Howland som risikerer livet på rodeo fordi han ikke har noe bedre å ta seg til. De tre mennene bestemmer seg for å fange inn noen mustanger som de kan selge for å tjene penger. Roslyn blir med, men da hun får vite at hestene skal selges til slakt for å bli hundemat blir hun rasende. Ettersom hestene blir fanget inn blir hun mer og mer fortvilet. Til slutt innser Gay at det ikke er riktig det de driver på med, og slipper hestene løs igjen. I gamle dager da han fanget inn hester, ble de brukt som ridehester, men tidene hadde forandret seg. Gay og Roslyn kjører bort derfra og bestemmer seg for følge stjernene.
Produksjon
Arthur Miller skrev manus til filmen som en kjærlighetsgave til sin kone, Marilyn Monroe. Monroe var misfornøyd med manuset og klagde at «han kunne skrevet hva som helst til meg, men kom med dette. Hvis det er slik han ser på meg, vel, da er ikke jeg noe for han og han er ikke noe for meg».
Scenene skulle spilles inn i kronologisk rekkefølge, noe som var dyrt, men ville gi skuespillerne bedre mulighet til å konsentrere seg om rollefigurenes utvikling. Den skulle også filmes i svart-hvitt for å sette fokus på intimiteten og det menneskelige i handlingen. Det var stor interesse for filmen, og Magnum Photos fikk de eksklusive rettighetene til å ta bilder under innspillingen.
Innspillingen av filmen begynte i juli 1960. Monroe hadde nylig fullført innspillingen av Hurra for kjærligheten!, og var både fysisk og psykisk utslitt. Hun var ofte syk og ute av stand til å jobbe, og hadde også et høyt forbruk av sovemedisiner og alkohol. På et tidspunkt under innspillingen klaget kameramannen: «Jeg kan ikke fokusere på øynene hennes. Det er ingen steder å fokusere.» Huston ble bekymret for henne og fryktet at dersom hun fortsatte innspillingen i en så dårlig forfatning kunne hun dø. Han bønnfalte Miller om å hjelpe henne til å slutte med sovemedisinene. Susan Strasberg besøkte settet og beskrev senere Monroe som «dødelig skadet på en eller annen måte». Monroe hadde også store problemer med å huske replikkene sine, og forsøkte å løse dette ved å improvisere. Hverken Huston eller Miller ville tillate dette. De ville heller ikke godkjenne forslagene hennes til endringer i manus.
Innspillingen av filmen viste seg å bli en prøvelse for skuespillerne. I tillegg til Monroes innleggelse hadde Montgomery Clift ofte vært ute av stand til å jobbe grunnet sykdom og Thelma Ritter ble innlagt på sykehus grunnet utmattelse. Den aldrende Gable hadde også insistert på å spille inn sine egne stunts, som blant annet inkluderte å bli dradd etter en kamerabil i fart. Han klaget over at han følte seg uvel, og deltok ikke på festen som markerte at filmingen var avsluttet.
United Artists-sjefen Max E. Youngstein fikk se en tidlig versjon av filmen, men var ikke fornøyd med resultatet. Huston, Miller og Taylor bestemte seg derfor for å spille inn flere av scenene på nytt. Gable, som hadde rett til å godkjenne manuset, protesterte imidlertid på dette. Dette førte til at innspillingen var fullført 4. november 1960, 40 dager over tidsplanen. Den totale produksjonskostnaden kom på 3 955 000 dollar, og filmen var den hittil dyreste som var filmet i svart-hvitt.
Etterspill
Dagen etter at innspillingen av filmen var fullført fikk Gable et hjerteinfarkt og døde 16. november 1960, 59 år gammel. Gables enke, Kay, uttalte til Louella Parsons at det hadde vært den «endeløse ventingen» på settet som hadde ført til hans død. Selv om hun ikke nevnte Monroe ble hun likevel anklaget for å ha vært ansvarlig for Gables død. Hun deltok likevel i dåpen til Gables sønn, John Clark Gable, etter å ha blitt invitert av Kay Gable. Under to år senere døde Monroe av en overdose sovemedisin, 36 år gammel. Clift døde fire år etter at innspillingen var ferdig av et hjerteinfarkt, 45 år gammel.
Miller giftet seg med Inge Morath, en av Magnum Photos-fotografene, i 1962 og var gift med henne frem til hennes død i 2002.
Mottakelse
På grunn av at Huston filmet scenene i kronologisk rekkefølge, fikk Gable muligheten til å se en tidlig versjon av filmen før han døde, og mente at det var hans beste rolleprestasjon siden Tatt av vinden (1939). Filmen fikk imidlertid middelmådige kritikker, og ble ingen kommersiell suksess, selv om noen hyllet Monroe og Gable for deres innsats. Variety lot seg begeistre så veldig mye. Anmelderen påpekte av historien var for kompleks og hadde altfor mange nyanser til å appellere til den vanlige publikummer. Ifølge anmelderen var tempoet og fremdriften i filmen meget ujevn og utviklingen av rollefigurere svært hakkete. Spesielt rollen til Ritter ble brukt som et eksempel på dette, der hun både virker unødvendig, men også plutselig blir «forlatt» underveis i historien.
Jens Tvedt
Jens Tvedt (født 14. juni 1857 på gården Tveito i Omvikdalen, Kvinnherad, død 3. september 1935 i Stavanger) var en norsk lærer og forfatter.
Bakgrunn
Jens Tvedts far tok underoffiserskolen. I årene 1848–82 var han ved Hardanger bataljon og bodde i Omvikdalen. Han hadde to barn med sin første hustru, Anne Oldsdotter, men hun og den lille datteren deres omkom den 10. august 1848 i et steinras som knuste hjemmet. Et overhendig regnvær hadde utløst flere ras i de bratte dalsidene, og faren slapp unna fordi han var gått for å hjelpe til på en husmannsplass som var rammet av ras som gikk tidligere på dagen. Kona var ennå i live da han kom hjem, og før hun utåndet rakk hun å fortelle hvor de skulle lete etter sønnen. Han ble funnet på det angitte stedet i god behold under ei steinhelle. Denne gutten, Johannes J. Tvedt – som altså var Jens Tveds halvbror – ble senere lensmann i Tysnes. Jens Tvedt ble selv vitne til steinras i Omvikdalens rasutsatte fjellsider, og «han bar på skredestøkken i seg så lenge han levde.»
Etter ulykken bygde faren et nytt og forholdsvis stort hus nærmere hovedbygningene på Tveitogården. I 1850 giftet han seg med enken Kristi Jensdotter Lund som hadde to barn med sin første ektemann. Begge foreldrene til Jens Tvedt var gode fortellere. Moren var en nokså streng vestlandskristen av den gamle skolen og forbudene var mange, for eksempel mot plystring, dansing og kortspill. Streng, fordømmende vestlandskristendom hersket ennå i bygda under Jens Tvedts oppvekst.
Oppvekst og utdanning
Jens Tvedts farfar og farmor døde relativt tidlig – farfaren etter et fall fra en bristende snøskavl – men den yngre broren Nils, som overtok Tveitogården, var en god erstatter. Han var en klok og arbeidsom haugianer som var flink til å fortelle sagn og eventyr. En av hans inntekstkilder var bokbinding, og han lærte gutten denne kunsten slik at han var i stand til å tjente sine første skillinger som bokbinder for presten og «baronen» i Rosendal.
Siden faren ikke livnærte seg som bonde, slapp Jens Tvedt unna det daglige gårdsslitet. Tida han hadde til overs brukte han blant annet til å skrive småhistorier. I 1872 fikk han inn eventyret «Hvorledes bjørnen ble stubbrumpet» i bladet For hjemmet og skolen, senere også fortellinger i bladene Vårblomsten og Børnenes blad. Han skrev også egne, håndskrevne blad som han til å begynne med delte ut gratis. Bladene er interessante selv i dag fordi de forteller om livet på landsbygda i andre halvdel av 1800-tallet. Etterhvert ble han nokså uvøren i omtalen av personer og forhold i dalen, så faren la ned forbud mot mer publikasjonsvirksomhet. I stedet krevde han at sønnen hjalp til med regnskap og skriving, og tok han med seg på utskiftingsreiser. Om kveldene gikk han på en skole som en halvstudert bondesønn holdt for dalens ungdom, og kom kom senere inn på «baron» Rosencrones ungdomsskole. For å tjene noen slanter arbeidet han på handelslaget i Rosendal og ble senere kontorist hos lensmannen, futen og skriveren. I 1876 begynte den nitten år gamle Jens Tvedt på Stord seminar. Medelevene var bondegutter, blant dem personligheter som Lasse Trædal, Absalon Taranger og Oddmund Vik. Sistnevnte stiftet et mållag, og Tvedt gikk snart over fra å skrive bokmål til å bli en ivrig nynorskmann. De to årene han gikk her var han redaktør for den håndskrevne «Gjengangeren».
Lærer
Høsten 1879 fikk Tvedt lærerstilling i hjembygda Omvikdalen. Han stiftet et samtalelag for bygda som holdt en rekke møter med ganske utførlige referater. Bare titlene på debatt-temaene forteller mye om hva man var opptatt av på den tiden: «Prylestraff i skolen», «Gymnastikk i skolen», «Dødsstraff eller ikke», «Kongedømme og republikk», «Kortspill og dans», «Jenteskolene» etc. Når det gjaldt jenteskoler var nesten samtlige mot. Jens Tvedt hadde ønsket å renske ut en del gammelt tankegods i bygda, men det satt for godt fast i folkesjela, og til slutt gav han opp. I 1882 ble han ansatt som lærer ved Storms mellomskole i Stavanger, og først nå gikk det opp for bygdefolket hvilken lærer de hadde hatt. Spesielt skoleungene tok det tungt at den avholdte og milde læreren sluttet; «ungane gret som dei skulle vera dengde,» sa en av tilsynsmennene som var tilstede under avskjedsmøtet med elevene.
Også i Stavanger kom Tvedt godt ut av det med elevene. Korporlig avstraffing unngikk han så sant mulig i en tid da politiet kunne sende beskjed om at den og den skulle ha pryl for et eller annet lovbrudd. Straks han hadde begynt ved Storm skole gikk han i gang med å starte opp bladet Heimdal som hadde voksen ungdom som målgruppe. Han fikk med seg noen yngre lærere, blant annet Karen Sundt som medarbeidere. I begynnelsen skrev han omtrent en tredjedel av innholdet, etterhvert falt medarbeiderne fra og etter et halvt år satt Tvedt alene med arbeidet. Likevel holdt han det gående i to og et halvt år til.
1. juni 1884 giftet Jens Tvedt seg med Gudrun Gjøstein, søster av politikeren Ole Georg Gjøsteen.
S.P. Balasubrahmanyam
Sripathi Panditaradhyula Balasubrahmanyam (hindi: एस॰ पी॰ बालसुब्रमण्यम, telugu: ఎస్. పి. బాలసుబ్రహ్మణ్యం), også kjent som S.P. Bala, S.P.B. eller Balu, (født 4. juni 1946 i Nellore i Britisk India, død 25. september 2020 i Chennai) var en indisk musiker, playbacksanger, musikkdirektør, skuespiller og filmprodusent. Han har spilt inn 40.000 sanger på 16 indiske språk.
Bakgrunn
S.P. Balasubrahmanyam kom fra en telugu-familie. Hans far, S. P. Sambamurthy, var en harikathakunstner som også hadde deltatt i teaterstykker. Hans mor var Sakunthalamma, og døde 4. februar 2019. Han hadde to brødre og fem søstre, blant dem sangeren S. P. Sailaja.
Jens Tvedt
Lærer
Jens Tvedt var lærer fram til 1899. Han ble ansatt ved Stavanger bibliotek i 1885, og ble i 1901 sjefsbibliotekar, en stilling han hadde livet ut.
S.P. Balasubrahmanyam
Bakgrunn
Hans sønn S.P. Charan ble også sanger, skuespiller og produsent.
Jens Tvedt
Forfatterskap
I 1885 kom den første boka, novellesamlingen Inn i fjordarne, deretter fulgte Skuggar og solglytt (1886), Kjærleik (1887) før gjennombruddsboka Nybrot (1888). Vanheppa (1891) regnes som en av hans viktigste. Fram til da hadde han gitt ut bøkene selv, men Vanheppa kom ut på Mons Litlerés forlag. Tvedt gikk nå inn i sin beste periode som forfatter, blant annen med Madli und' apalen (1900) og Djup jord  (1904), den siste med handling som utspiller seg på første halvdel av 1800-tallet og som var hans eneste historiske roman.
S.P. Balasubrahmanyam
Bakgrunn
S.P. Balasubrahmanyam var ikke tiltenkt å ha sin karriere innen musikk, men heller å bli ingeniør.
Jens Tvedt
Forfatterskap
Totalt skrev han 25 bøker, alle på det som omtales som klassisk, elegant nynorsk. Selv om han bodde 50 år i Stavanger er miljøet hentet fra fjordlandskap som minner om han barndoms Sunnhordland. Bøkene er godt fortalte, velskrevne, i en stil full av lun humor.
S.P. Balasubrahmanyam
Karriere
Hans rike og dype stemme hadde et bredt spekter. Han holdt ved sin død Guinness World Record for innspilling av det høyeste antall sanger av en mannlig sanger, med over 40.000 sanger, (den kvinnelige rekorden innehas av Lata Mangeshkar).
Jens Tvedt
Forfatterskap
Fra 1919 fikk Tvedt statens forfatterlønn, en ære han satte stor pris på.
S.P. Balasubrahmanyam
Karriere
SPB talte ikke alle språkene han sang synger på. Med sin bakgrunn i Sør-India taler han flytende flere dravidiske språk, men hans hindi-aksent og diksjon var ikke perfekt. Hans karriere som sanger begynte i 1967, men hans store berømmelse kom i 1979 med filmen Shankarabharanam av Kashinadhuri Vishwanath.
Jens Tvedt
Forfatterskap
Det har vært diskutert om Tvedts diktning skal kalles heimstaddiktning. Professor Idar Stegane hevder i etterordet til «Guds løn» som kom ut på Samlaget i 1980 at Tvedt var en av de fremste representantene for denne litterære sjangeren. Andre hevder at Tvedts forfatterskap er realistisk.
S.P. Balasubrahmanyam
Karriere
Hans filmer var på telugu, tamil, kannada, hindi og malayalam.
Jens Tvedt
Forfatterskap
Jens Tvedt ble ikke rik av forfatterskapet. Selv skrev han: ''«Pengar har eg støtt hatt lite av, dei treivst ikkje i lag med meg. Dei vanvyrde skrivingi mi over all måte.»'' Arne Espeland forteller at Jens Tvedt ble tilkalt til Gyldendal hvor han fikk spørsmål om han hadde lyst til å bli rik. Tvedt kunne ikke nekte for at det fristet, men lurte på hvordan det skulle gå til. Svaret var at om han skrev på bokmål var Gyldendal villig til å gi ut bøkene hans og lovet dem aktiv markedsføring. Espeland skriver: «Då reiste Jens Tvedt seg frå stolen, knappa frakken, bukka stivt og gjekk rak i ryggen ut gjennom døra.» Flertallet av Norges befolkning leste ikke nynorsk, så Tvedts prinsippfasthet kostet ham dyrt i form av tapt inntekt, en skjebne han delte med andre nynorskforfattere som for eksempel Arne Garborg.
S.P. Balasubrahmanyam
Karriere
Han ble hedret med utmerkelsene Padma Shri (2001) og Padma Bhushan (2011) fra den indiske regjeringen.
Jens Tvedt
Ettermæle
I dag står bysten ved inngangen til Stavanger kulturhus. Sambygdingene i Omvikdalen finansierte en kopi av bysten og satte den opp ved bygdas ungdomshus; avdukingen skjedde 31. juli 1953.
S.P. Balasubrahmanyam
Karriere
Den 5. august 2020 testet Balasubrahmanyam positiv for COVID-19 og ble innlagt på sykehus i Chennai, og var etter en uke på intensinbehandling. Han døde av infeksjonen den 25. september, i en alder av 74 år.
Jens Tvedt
Ettermæle
En gate på Kampen i Stavanger er oppkalt etter Jens Tvedt. Han var Årets Stavanger-forfatter 2005, kåret av Stavangerbokens venner.
Arne Garborg skrev om Jens Tvedt i dagbøkene sine:
Knut Hamsun skrev 26. februar 1939:
Sigurd Meidell var en varm talsmann for Jens Tvedt. Han skriver om hvilket inntrykk forfatteren gjorde på ham under en utflukt til et gammelt handelssted i Hordaland:
Kipevu II kraftverk
Kipevu II kraftverk er et varmekraftverk i Kenya. Det har en installert produksjonskapasitet på 75 MW, fordelt på sju blokker. Anlegget stod ferdig i 2002. Brenselkilden er tungolje.
Barnesletten
«Barnesletten» er en skillingsvise som også er kjent under navnet «På sætren under øde fjell» og er hentet fra diktsamlingen «Valdresluren» av Lars Brenden. Brenden var lærer, og var fra en liten husmannsplass i Bagn. Visa ble trykket og sendt ut som skillingstrykk i mange ulike versjoner. Begivenheten som visen beskriver, skal etter sigende ha funnet sted i Bagns vestås på slutten av 1700-tallet.
Tekst
på Ølnesfjellets øde grå et gammelt gravkors monne stå. han ville gjerne vite mer og stille på innskriften ser. i dalen ennu friskt mon gå og dette sagn forteller så. og melket kjør mens hennes små fikk sultne uten pleie gå. hun søvnig var og sakte bad: O kjære moder gi meg mat. i moders arm hun der på tok men moderen til barnet slo. ditt gny og gnål jeg tåler ei til helvete reis du din vei der vandrer over ur og myr blant fjellets mange ville dyr. men feil av veien hun dog tar og vandret hjem til bedre Far. med kinnet blekt og tårevått ei noen enset hennes gråt. og da det led mot morgenstund det våte øyet fikk en blund. Hun visste ikke hvor hun var men ropte: Er du her min far. men traff nok kun den kalde sten der var så hard som mangen en. nu dagen alt tok til å gry men moderen hørte ingen gny. hun foldet sine hender små og mestendels således lå. han sendte sine engler ned tok den forlatte hjem i fred. da mørket fjellets rygg omga sto hun i lysets strålehav. og taler med de andre små som dengang hun der nede lå. og sletten omkring korset der nu Barnesletten kallet er. så be kun om tålmodighet vær ei mot dine sur og vred. så del med smil ditt simple brød så gjør du maten sukkersøt. selv de livsglade kjære små du synes det som trollet gå. bedrøv dem da ei ennu mer i Jesu navn jeg deg det ber.
Vinter-OL 2006
Vinter-OL 2006 var de 20. olympiske vinterleker og ble arrangert fra 10. til 26. februar 2006 i Torino i Italia. Dette var andre gang Italia arrangerte vinter-OL, første gang var Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo. Det var totalt det tredje OL som ble arrangert i Italia, ettersom Sommer-OL 1960 ble holdt i Roma.
Sundts premie
Sundts premie er en norsk arkitekturpris. Den utdeles av Oslo arkitektforening til «en i arkitektonisk henseende fremragende privatbygning oppført på Oslo bys grunn». Prisen ble oppretta av grosserer Harald Sundt og ble utdelt første gang i 1908. Sundts premie deles ut annethvert år.
Vinter-OL 2006
20 000 frivillige var involvert i lekene, og tok i mot utøverne, tilskuerne og journalistene, samt det å forberede arenaene til konkurransene. De paralympiske vinterlekene ble avholdt 10.–19. mars.
Konkurransene ble arrangert i sju byer: Torino, Bardonecchia, Cesana Torinese, Pinerolo, Pragelato, Sauze d'Oulx og Sestriere.
Maskotene var «Neve» og «Gliz». «Neve» er en kvinnelig snøball, og «Gliz» er en energisk mannlig isbit.
Valg av vertsby
Torino ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 109. sesjon i Seoul i Sør-Korea 19. juni 1999. IOKs evalueringskomité valgte ut to søkerbyer til den avgjørende avstemningen.
Emblemet
Emblemet for de olympiske vinterleker i Torino forestiller den umiskjennelige silhuetten til Mole Antonelliana som preger bybildet i Torino og huser blant annet et kjent filmmuseum.
Emblemet er omformet litt for å gi inntrykk av fjell med iskrystaller hvor hvit snø møter blå himmel.
Krystallene er bundet sammen til å forme et nett, et nett av ny teknologi og den evige olympiske ånd av fellesskap mellom mennesker.
Arenaene
Olympiske områder:
Offisielle olympiske treningsområder:
Olympiske fjelltreningsområder:
Åpningsseremonien
Åpningsseremonien for de 20. olympiske vinterleker ble avholdt 10. februar på Stadio Olimpico di Torino. Seremonien var en hyllest til regionens kultur og historie, samt de olympiske leker. Den olympiske ilden ble tent av den italienske langrennsløperen Stefania Belmondo.
Avslutningsseremonien
Klokken 22.07 26. februar 2006 ble den olympiske ild slukket av tidligere alpinstjerne Isolde Kostner, 16 dager etter at langrennshelten Stefania Belmondo tente den.
Ved starten på avslutningsseremonien hadde publikum på et fullsatt Stadio Olimpico di Torino sett IOC-medlem og tidligere langrennsdronning Manuela Di Centa dele ut gullmedaljen på mennenes femmil til sin bror Giorgio. Det var første gang i vinterleker at en medaljeseremoni ble avholdt under avslutningsseremonien. Popstjernen Ricky Martin sang «Copa de la vida» under og etter fyrverkeriet.
Resultater
• 20px|Aking Aking
• 20px|Alpint Alpint
• 20px|Bobsleigh Bobsleigh
• 20px|Curling Curling
• 20px|Freestyle Freestyle
• 20px|Skøyter hurtigløp Hurtigløp på skøyter
• 20px|Ishockey Ishockey
• 20px|Kombinert Kombinert
• 20px|Skøyter kortbaneløp Kortbaneløp på skøyter
• 20px|Kunstløp Kunstløp
• 20px|Langrenn Langrenn
• 20px|Skeleton Skeleton
• 20px|Skihopping Skihopping
• 20px|Skiskyting Skiskyting
• 20px|Snowboard Snøbrett
Norske deltakere
Norge deltok med 74 deltakere i Vinter-OL i Torino.
Deltakere per land
[[Fil:2006 Winter olympics team numbers.PNG|thumb|350px|left|Deltagende nasjoner.:
{{Legend|#C0C0C0|Ingen deltagende utøvere}} {{Legend|#00ff7f|1-9 utøvere}} {{Legend|#6495ed|10-49 utøvere}} {{Legend|#ffa500|50-99 utøvere}} {{Legend|#ff4500|Mer enn 100 utøvere}}]]
Medaljestatistikk
Vertsnasjon
Poengfordeling
Poengberegning: Gull: 7 poeng, sølv: 5 poeng, bronse: 4 poeng, 4.-plass: 3 poeng, 5.-plass: 2 poeng, 6.-plass: 1 poeng
Vertsnasjon
Utestengninger
Tolv deltagere fra ulike land ble av Den internasjonale olympiske komité (IOK) utestengt fra konkurranser i fem dager på grunn av for høye nivåer av hemoglobin. De ble ikke offisielt ansett for å være dopet, men legene mente det ville være helsefarlig å delta med så høye nivåer.
De utestengte var:
Til og med tirsdag 14. februar:
Utøvere med andre gangs utestengelse for fem dager på grunn av for høye hemoglobinverdier. Til og med tirsdag 21. februar:
Dopede utøvere
Den russiske skiskytteren ble tatt for doping og ble av IOK fratatt sølvmedaljen på 15 km normaldistanse. Pyljovas sølvmedalje gikk til Martina Glagow, Tyskland mens Albina Akhatova, Russland fikk bronsemedalje.
Jabana kraftverk
Jabana kraftverk er et varmekraftverk i Kigali i Rwanda. Det har en installert produksjonskapasitet på 8 MW, fordelt på seks blokker. Anlegget stod ferdig i 2005. Brenselkilden er dieselolje. Anlegget ble utbygd med noe støtte fra Nederland. Det er planlagt en utvidelse med 20 MW.
Døves kulturdager
Døves kulturdager er et årlig kultur- og sosialt treff for døve, tegnspråkbrukere og interesserte hørende.
Daiya Seto
Daiya Seto (født 24. mai 1994) er en japansk svømmer.
Han representerte Japan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han tok bronse på 400 meter medley.
Rune Hagerup
Rune Hagerup (født 12. juni 1979) er en norsk filmskaper, programleder og skuespiller.
Døves kulturdager
De første kulturdagene for døve ble arrangert i 1967, da Ungdomsutvalget i Norges Døveforbund satte i gang et landsomfattende kulturarrangement for døve som fikk navnet Unge Døves Kulturdager. I 1972 ble navnet endret til Døves kulturdager og antallet deltakere har variert mellom 400 og opptil 1200. Døves kulturdager har vært gjennomført hvert eneste år mellom 1967 og 2011. (Oversikten er hentet fra: http://www.andata.no/Kulturdager/Kulturdager.htm)
Rune Hagerup
Hagerups karriere startet i NRK, hvor han på begynnelsen av 2000-tallet jobbet som programleder, skuespiller, og tekstforfatter i «U», som også hadde blant andre Håvard Lilleheie, skuespiller Silje Salomonsen og musiker Aggie Frost på lønningslisten. Mest bemerket gjorde nok Hagerup seg som skuespiller i "U"s egen kortfilmserie, der temaet dametrøbbel og trang til hyppig onani var gjennomgående i filmene hans. Regissør og forfatter for filmene med Hagerup i hovedrollen, var Arild Fröhlich (beste regissør, Amanda 2009 for «Fatso»). Rune Hagerup og regissør Geir Henning Hopland ble i 2000 belønnet med Gullruten-statuett for beste reportasje (U- Om onani).
Batticaloa
Historie
De tidligste historiske kunstartefakter fra stedet er en Dagaba og Chatra fra Ruhuna-kongeriket under kong Kavantissa (1. århundre f.Kr.), som er blitt funnet i den hollandske festning fra 1600-tallet som ble bygget der. Det er gjort mange arkeologiske funn i områder: Viktige funnsteder er Lankavihara, Roththa (Roththai )-tempelet, Kinnaragala, Rahathgala (Shanthamalai), Veheragalkanda (Pulukunai), Eluvamulla (Pullumuilai) og Taaththon Kovil.
Festningen Batticaloa ble bygd i 1628 av portugisere, og var den første som hollenderne klarte å innta (18. mai 1638). Den er av de mest pittoreske av de små hollandske festningene på øya, ligger på en øy, og er forsatt i godt hold. Nær Batticaloa hadde portugiserne en ganske liten festning ved Tanavare. Den buddhistiske Dagaba fra første århundre e.Kr. befinner seg inne i den hollandske festningen.
Batticaloa ble senere videreutviklet av britene; de bygde opp handels- og servicenæringen her. På 1900-tallet ble byen et viktig administrasjonssentrum i det østlige Sri Lanka.
Jordskjelvet og tsunamien i Indiahavet 2004 rammet byen og området hardt. En bølge på fem meter skyllet over den lave kusten og kostet tusenvis av mennesker livet i området.
Næringsliv
Byen ved østkysten av Sri Lanka har mange strender om mange små havner. Den er kjent for en enestående fiskeart, kalt «syngende fisker» ettersom de gir fra seg en melodi. Batticaloa har et ekstensivt jordbruk, og betydelig fiske- og melkeindustri, og mye kunsthåndverk.
Shanghai musikkonservatorium
Shanghai musikkonservatorium er det eldste moderne musikkonservatorium for vestlig musikk (ved siden av kinesisk og annen musikk) i Kina. Det ble grunnlagt den 27. november 1927, av Cai Yuanpei.
Det het opprinnelig Shanghai nasjonale musikkonservatorium. Skolens første direktør var Xiao Youmei (Shio Yiu-mei), som tok som forbilde det sted han selv hadde studert, Leipzig musikkonservatorium. Lærekrefter ble hentet fra så langt unna som Frankrike og Russland.
Konservatoriet skiftet navn flere ganger, og fikk sitt nåværende i 1956.
Konservatoriet har 170 professorer og assisterendeb professorer, og om lag 1.200 studenter (2012).
In Old Chicago
In Old Chicago er en amerikansk dramafilm fra 1938, regissert av Henry King og produsert av 20th Century Fox. I hovedrollene spiller Tyrone Power, Alice Faye, Don Ameche og Alice Brady. Filmen er en fiktiv beretning om familien O'Leary og deres opplevelser under brannen i Chicago i 1871. Manus er skrevet av Sonya Levien og Lamar Trotti, basert på en historie skrevet av Niven Busch.
Handling
Hele O'Leary-familien reiser til Chicago for å begynne ett nytt liv. Men Patrick O'Leary blir drept av en løpsk hest. Hans kone Molly, og deres tre sønner, må forsøke å leve videre på egen hånd. Den ene sønnen, Jack, utdanner seg til advokat. En annen sønn, Dion, blir involvert i pengespill. Når hun vasker et laken, oppdager fru O'Leary en tegning, tilsynelatende skapt av Gil Warren - en utspekulert lokal forretningsmann. Sønnene hennes skjønner at tegningen avslører at Warren har en plan om å kjøre en trikkelinje langs en gate som han og hans kamerater har til hensikt å kjøpe opp billig.
Dion blir forelsket i en sanger, Belle, som arbeider for Warren, og de blir snart kjærester. I mellomtiden er Bob, den yngste O'Leary-sønnen, forelsket i Gretchen. De møtes i en låve, og planlegger snart å gifte seg. Dion og Belle bestikker lokale politikere for å sette opp en salong der trikkelinjen skal passere. Dion inngår en avtale for å støtte Warrens politiske karriere, og skaffe seg forretninger i byen. Imidlertid fører Dions uærlige praksis til konflikt med broren Jack, når en av Dions kamerater blir arrestert.
På et valg-møte for Warren bryter det ut en slåsskamp, ​​arrangert av Dion. Alle Warrens medarbeidere blir arrestert. Jack blir valgt til ordfører, og han kunngjør snart en kampanje mot korrupsjon. Fru O'Leary blir fortalt om kampen, samtidig som hun arbeider på låven. Hun etterlater en lampe på låven, når denne velter brenner hele låven ned. Dion, Warren og deres kamerater blir overbevist om at Jack har stått bak låve-brannen. Mennene til Warren ønsker derfor hevn mot Jack.
Mottakelse
Filmen ble kåret til en av årets ti beste filmer av Film Daily. Variety lot seg begeistre og mente filmen var svært underholdende. Anmelderen trakk også frem gode skuespillerprestasjoner, og fremhevet spesielt innsatsen til Brady og Faye.
Limbe kraftverk
Limbe kraftverk er et varmekraftverk i byen Port Limboh i Kamerun, ved Sonara-rafinneriet. Det har en installert produksjonskapasitet på 85 MW, fordelt på 5 blokker. Anlegget stod ferdig i 2004. Brenselkilden er tungolje.
Silas Silvius Njiru
Silas Silvius Njiru (født 10. oktober 1928 i Kevote i den britiske Kenyakolonien, død 28. april 2020 i Rivoli i Italia) var en kenyansk katolsk biskop.
Njiru ble presteviet i 1955. Han ble titularbiskop av Maturba i 1975 og hjelpebiskop av Meru i Kenya; bispevielsen fant sted i 1976. Njiru ble så biskop av Meru fra 1976 til 2004.
Etter at pave Johannes Paul II innvilget hans avskjedssøknad av aldersgrunner bodde biskop Silas Silvius Njiru i Residenza Socio-Sanitaria Beato Giuseppe Allamano, drevet av Consolata-misjonærene i den italienske by Alpignano. Biskop Njiru døde 28. april 2020 i Rivoli i Piemonte i Italia av covid-19; han var blitt innlagt der tre dager tidligere.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Liste over Nigers statsoverhoder
Dette er en liste over Nigers statsoverhoder:
Acacia gasskraftverk
Acacia gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Western Cape, i det sørvestre Sør-Afrika. Det har en installert produksjonskapasitet på 171 MW. Brenseltypen er naturgass. Operatør er det statlige energiselskapet Eskom.
Kamerun under Sommer-OL 2004
Kamerun under Sommer-OL 2004. Atten sportsutøvere fra Kamerun deltok i fem sporter boksing, friidrett, judo og vektløfting under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var ellevte gangen Kamerun deltok i et OL. De kom på delt 54.-plass med en gullmedalje. Vektløfteren Vencelas Dabaya var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Herdis Bragelien
Herdis Marie Bragelien (født 19. mai 1948) er en norsk lokalpolitiker. Hun ble ordfører i Grue kommune etter valget i 2007, og satt fram til 2011. Bragelien representerer Arbeiderpartiet.
Ansegisel
Ansegisel (født ca. 602, død før 679) var sønn til sankt Arnulf og hans kone Doda. Han tjente kong Sigibert III av Austrasia (634–656), sønn av kong Dagobert I (629–639) som hertug (latin: dux, en militær leder) og rikshovmester.
Han giftet seg en gang etter 639 med sankt Begga, datter til Pipin av Landen. De hadde følgende barn:
Han ble drept en gang før 679, myrdet i en feide av sin fiende Gundewin.
Mpila kraftverk
Mpila kraftverk er et varmekraftverk i det nordlige Brazzaville i Republikken Kongo. Det har en installert produksjonskapasitet på 26 MW, fordelt på 8 blokker. Anlegget stod ferdig i 2007. Brenselkilden er dieselolje og fyringsolje. Byggingen fikk delfinansiering fra Belgia.
Thomas Hylland Eriksen og historien om Origamijenta
Thomas Hylland Eriksen og historien om Origamijenta er en norsk novellefilm regissert av Dag Johan Haugerud, som også hadde skrevet filmmanuset. Filmen var produsert av Mikrofilm AS og hadde kinopremiere i 2005.
Barnsley (distrikt)
Barnsley er et administrativt distrikt i South Yorkshire i England. Administrasjonssenteret er byen Barnsley. Siden South Yorkshire i 1986 avskaffet grevskapsrådet er distriktet selvstyrt, på linje med en enhetlig myndighet.
Distriktet ble opprettet i 1974 ved av bydistriktene Barnsley, Cudworth, Darfield, Darton, Dearne, Dodworth, Hoyland Nether, Penistone, Royston,Wombwell og Worsborough samt Penistone landdistrikt, og deler av Hemsworth og Wortley landdistrikter ble slått sammen. Distriktet dekker et areal på 329,05 km² og hadde 231 221 innbyggere i 2011.
Motorveien M1 går rett gjennom distriktet. Den vestlige delen er for det meste landsbygd, mens den østlige er urban og industrialisert. Omkring ni tideler av befolkningen bor i den østlige delen. 9 % av distriktet tilhører nasjonalparken Peak District.
Arktiske vinterleker 2008
Arktiske vinterleker 2008 (arktiske vinterleker) ble arrangert i Yellowknife, Nordvestterritoriene i Canada i 2008.
Bridge
Bridge er et kortspill for fire spillere, der to og to spiller som par. Det brukes en vanlig kortstokk med 52 kort (uten jokere), der alle kort deles ut slik at hver spiller har 13 kort. Spillet i sin enkleste form er svært lik kortspillene amerikaner og whist.
Spillet består av to faser; en auksjon (meldedelen) og selve spilledelen. Formålet med auksjonen er å bestemme hvem som skal spille kontrakten, hvor mange stikk en skal ta og hva som skal være trumf, eventuelt grand (NT = No Trump).
Når et spill er ferdig, blir det regnet ut en score for spillet, basert på kontraktens størrelse og om den ble vunnet eller ikke.
Det er to hovedvarianter å spille bridge på, som gir ulike poeng til parene. I begge variantene foregår imidlertid både spill og meldinger på samme måten.
Etymologi
Ordet kommer fra Russisk, biritch, som på sin side stammer fra Tyrkisk, borucu, borazancı - men noen etymologer mener det kan stamme fra de tyrkiske telle-ordene bir, üç (som betyr en, tre, fordi en hånd er synlig og tre er skjult).
Meldedelen
Den som deler ut kortene (giveren), starter auksjonen.
Det laveste du kan melde er sju stikk, som er det laveste antallet stikk som sikrer at ditt lag får flertallet av stikkene. I bridge regnes det ikke poeng for de seks første stikkene. Alle stikk etter det sjette stikket er såkalte trekk, slik at sju stikk tilsvarer ett trekk. Det høyeste du kan melde er da 7 trekk som tilsvarer 13 stikk.
Enhver melding må inneholde et trekk etterfulgt av en benevnelse. En benevnelse er enten en farge eller grand, og er rangert fra kløver, ruter, hjerter, spar til grand. Meldingene må ha høyere verdi enn den siste meldingen, enten ved å melde like mange trekk med en høyere rangert benevnelse, eller melde flere trekk.
Meldingen 1 kløver er den billigste meldingen i bridge, og hvis denne blir stående som kontrakt, betyr det at paret skal ta sju stikk med kløver som trumf. Den høyeste meldingen som finnes i bridge er dermed 7 grand, som betyr at paret skal ta alle de 13 stikkene uten trumf.
Enhver melding kan dobles av motspillerne, som gir flere poeng til det laget som klarer kontrakten, eventuelt flere bonuspoeng til motstanderlaget – som kalles forsvaret – hvis de klarer å beite kontrakten ved å hindre at spillefører tar tilstrekkelig antall stikk. En doblet melding kan enten meldes over (ved å melde noe annet), eventuelt redobles (der poenggevinsten eller straffen øker igjen). I sonen er straffen for doblede og redoblede beiter svært hard.
Etter tre etterfølgende pass er kontrakten satt. Det paret som meldte det høyeste budet skal da spille kontrakten. Spilleren på kontraktslaget som først meldte benevnelsen (fargen eller grand) som ble kontrakten, blir spillefører, mens hans makker, på andre siden av bordet, blir blindemann.
Spillerne i bridge har i alt 35 forskjellige meldinger tilgjengelig (5 på hvert trekknivå), og dessuten dobling, redobling og pass. Dette mangfoldet av meldinger, sammenlignet med andre kortspill, åpnet for å lage meldesystemer som makkerne kan bruke for å beskrive hånden best mulig i henhold til styrke og fordeling. Bridgespillere har utviklet et mangfold av konvensjoner (kunstige meldinger) til dette formålet. En åpning på for eksempel 2 kløver betyr i de fleste meldesystemer at du har en svært sterk hånd med over halvparten av alle honnørene (ess og bildekort), men meldingen sier absolutt ingenting om kortstyrken i kløver.
Meldesystemer gjør at det er lettere å finne fram til best kontrakt i forhold til hva som er mulig med lagets samlede styrke. I tillegg blir auksjonen et slags spill i spillet, og selv middelmådige bridgespillere vil sannsynligvis få større utbytte av å forbedre meldeegenskapene enn å forbedre spilleegenskapene.
Man kan uavhengig av meldesystemer melde hva man vil i bridge. Men enhver avtale som du har med makker angående meldesystemer og signalisering (saking av visse kort som forteller noe om din styrke i den fargen), skal være tilgjengelig for motspillerne også.
Denne regelen gjør at bridge i seg selv blir et mer forutsigbart og ferdighetsbasert spill enn andre kortspill.
Spilledelen
Når auksjonen er over, og et av lagene har fått kontrakten, starter spilledelen. Spilleren til venstre for spillefører spiller ut det første kortet. Spilleførers makker er blindemann og må da legge ned alle sine kort synlige for de resterende tre spillere.
Merk at når kontrakten er i grand, spilles spillet uten trumf.
Spilledelen avsluttes når alle 13 stikk er blitt spilt og fordelt.
I duplikatbridge spilles den samme kortfordelingen av andre spillere, for da å kunne sammenligne resultatene mot hverandre.
Hvis kontrakten blir oppnådd, får kontraktslaget poeng. Hvis kontrakten går beit, er det forsvarslaget som får poengene.
Pánfilo de Narváez
Pánfilo de Narváez (født 1470, død 1528) var en spansk conquistador i Karibia, eller Vestindia som navnet var etter Christofer Columbus første reise i 1492.
Bridge
Spilledelen
Det å melde utgang (det vil si 3 grand, 4 i majorfargene hjerter og spar eller 5 i minorfargene kløver og ruter eller høyere) og å klare det, gir ekstra bonus. Det samme gjelder lilleslem (6 kløver, ruter, hjerter, spar eller grand, 12 stikk) eller storeslem (7 ruter, hjerter, spar eller grand, alle 13 stikk).
Pánfilo de Narváez
Narváez ble født i Cuellar i Castilla. Han kom til Santo Domingo i 1502 med sin velgjører Diego Velázquez de Cuéllar. I 1504 deltok han i massakren i Jaragua og den etterfølgende "pasifiseringen" av det vestlige Hispaniola under ledelse av Velasquez, der alle indianerne i området ble tatt til fange og encomendert til spanjolene.
Bridge
Spilledelen
Du må altså melde utgang, lilleslem eller storeslem for å få bonus.
Pánfilo de Narváez
I 1511 deltok han i erobringen av Cuba som nestkommanderende under den samme Velásquez de Cuéllar, som ble guvernør av Cuba. Narvaez ledet i 1513 en ekspedisjon gjennom det indre av Cuba, der også Bartolomeo de las Casas deltok som feltprest. Han beskrev senere i sine skrifter massakrer og bestialiteter mot fredelige indianerne som sjokkerte ham.
Bridge
Regnskapet
Når spillefører har vunnet en kontrakt, vil han først få poeng for antall meldte trekk:
Pánfilo de Narváez
Etter at Hernán Cortés var blitt sendt til Mexico for å erobre Aztekerriket i 1519 på vegne av Velásquez, og det kom for en dag at Cortés hadde overtatt prosjektet på egne vegne, ble Narvaez sendt til Mexico som leder for en ny, godt utstyrt ekspedisjon med 1000 mann for å straffe Cortés. Cortés lyktes imidlertid i å utmanøvrere Narvaez og få alle over på sin side. Siden deltok Narvaez under Cortéz i erobringen av Aztekerriket.
Bridge
Regnskapet
En total trekkverdi på 100 eller mer gjelder som utgang.
Pánfilo de Narváez
Han er deretter kjent som leder av Narváez-ekspedisjonen fra 1527. Hensikten var å erobre Florida for den spanske tronen. På samme måte som Cortéz forrådte han Velasques ved å la seg utrope som guvernør av Florida etter at de hadde gått iland på vestkysten av Florida i april 1528. Ekspedisjonen var imidlertid mislykka, bare fire av de rundt 600 deltakerne overlevde, etter mange og harde prøvelser. Narvaéz var ikke blant dem. Han døde da båten han var i ble knust i en storm utenfor Galveston i Texas i et forsøk på å nå Mexico.
Bridge
Regnskapet
Spillefører mottar også bonus etter denne tabellen:
Bonus for utgang og slem forutsetter at denne er meldt.
Hjelpemiddel for meldinger og regnskap i bridge:
Port Rex gasskraftverk
Port Rex gasskraftverk er et varmekraftverk i provinsen Western Cape, i det sørvestre Sør-Afrika. Det har en installert produksjonskapasitet på 171 MW. Brenseltypen er naturgass. Operatør er det statlige energiselskapet Eskom.
Port Sudan kraftverk
Port Sudan kraftverk er et varmekraftverk ved havnebyen Port Sudan i Sudan. Det har en installert produksjonskapasitet på 25 MW, fordelt på 6 blokker. Anlegget stod ferdig i 1997 etter tretten års bygging. Brenselkilden er tungolje.
Engelsk 1. divisjon 1962–63
'''Engelsk 1. divisjon 1962–63''' var den 64. sesongen i Football League. Everton vant sin sjette ligatittel.
== Tabell ==
Opprykk
De to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1962–63:
Cecilie Steinmann Neess
Cecilie Steinmann Neess, også kjent som «Cess», (født 4. september 1987) er en norsk komiker fra Oslo.
Hun startet som stand-up-komiker i 2008 og var fast skuespiller og deltaker i TV 2-serien Kollektivet fra 2011 til 2012 og NRK-serien Løvebakken i samme periode. Hun ble nominert til «årets gjennombrudd» under Komiprisen 2012. Vinteren 2013/2014 spilte hun sammen med Hege Schøyen og Linn Skåber i forestillingen Latter på Latter på Latter i Oslo. Sammen med Jakob Schøyen Andersen ledet hun utdelingen av Gullruten 2015. Hun returnerte også som fast inventar i TV 2-serien Kollektivet i seriens to siste sesonger i 2015.
Våren 2016 spilte hun hovedrollen i humormusikalen Märtha The Musical på Latter i Oslo, sammen med Jakob Schøyen Andersen, Espen Beranek Holm og Olli Wermskog.
Sammen med Benjamin Giørtz ga Cecilie ut sangen Drømmemann i 2018. I sangen synger Neess om hvordan hennes drømmemann er. Giørtz svarer med fraser som «Jeg ser deg og dine behov, jeg gjør alt jeg kan for å være din drømmemann». Etter innspilling av sangen ble Giørtz og Neess kjærester.
I 2019 var Neess aktuell med showet Tre elefanter i rommet sammen med Linn Skåber og Hege Schøyen.
Cecilie Steinmann Neess er barnebarn til Samuel Steinmann.
Florence Nightingale
Bakgrunn
Hun ble født inn en rik britisk familie med gode forbindelser i Firenze i Toscana. Hun ble kalt opp etter sin fødeby (som heter Florence på engelsk) i likhet med sin eldre søster Parthenope. Hun var en intelligent og viljesterk kvinne som gjorde opprør mot den forventede rollen for en kvinne av hennes status, som gikk ut på å bli en lydig kone.
Sykepleie som kall
Nightingale henga seg til sykepleien etter det hun selv oppfattet som et hellig kall. (Det første opplevde hun i en alder av 17 år i 1837 ved Embley Park og hun fikk også kall senere i sitt liv.) Sykepleie var en karriere med dårlig rykte og bestod stort sett av fattigere kvinner. Tradisjonelt sett ble jobben som sykepleier utført av kvinner som fulgte med hæren. De kunne like gjerne fungere som kokker eller prostituerte. Nightingale var spesielt opptatt av de dårlige forholdene for medisinsk pleie av legionene av fattige og trengende. Hun la frem sin beslutning for sin familie i 1845, og vekket dermed harme og uro for disse, især hennes mor.
I desember 1844 førte døden til en tigger i et arbeiderhospital i London til en offentlig skandale. Som svar på dette ble Nightingale den ledende forkjemperen for bedret medisinsk pleie i hospitalene, og hun fikk snart støtte fra Charles Villiers, formannen i komiteen for The Poor Law Act. Dette førte henne til en aktiv rolle i reformasjonen av fattigdomslovene, og gikk langt utover det å gi medisinsk pleie.
I 1846 besøkte hun Diakoniewerk Kaiserswerth nord for Düsseldorf, et foregangshospital grunnlagt av den protestantiske teologen Theodor Fliedner, og som var starten på diakonissevirksomheten til den protestantiske kirken i Preussen. Hun var meget imponert over kvaliteten på den medisinske pleien og av engasjementet og praksisen til diakonissene. Sykehuset i Kaiserswerth er oppkalt etter sin mest berømte sykepleierelev, og heter Florence Nightingale Krankenhaus den dag i dag.
Myten og virkeligheten
Overklassekvinnen Florence Nightingale ble regnet som en myte og en legendarisk skikkelse, allerede før hun var 40 år gammel. Myten ble skapt under Krimkrigen, da hun som en mild engel med lampe i hånden vandret gjennom de dystre sykehusstuene i Üsküdar og hvisket trøstende ord til sårede og syke britiske soldater.
Men virkeligheten er annerledes enn myten, og historikere gir et annet bilde av Nightingale. Hun var ikke den ømme og milde, men den bestemte og autoritære administrator og organisator. Hun ville ha plan og orden på hospitalene og begrunnet hvor viktig det var med hygieniske tiltak som ordentlige latriner og sanitære anlegg, diettkjøkkener, rent sengetøy, vinduer som kan åpnes og slippe frisk luft inn – og minst mulig støy.
Statistikk
Hun regnes for å være skaperen av coxcomb-grafen samt en rekke andre statistiske konsept. De fleste av disse er forklart i Notes on Matters Affecting the Health, Efficiency and Hospital Administration of the British Army som Nightingale publiserte i 1858.
Ulf Ekberg
Ulf Ekberg (født 6. desember 1970 i Göteborg) er en svensk pop-sanger og -musiker.
Ekberg startet gruppen Ace of Base sammen med Jonas Berggren i 1989. Ulf Ekberg og Jonas Berggren ble senere radarparet «Joker & Buddha» som produserte og skrev de fleste låtene i Ace of Base.
Ace of Base er med sine 23 millioner solgte album av Happy Nation med i Guinness rekordbok for det mestselgende debutalbumet nogensinne. I 1993 toppet de både Billboards singelliste og albumliste i seks uker med The Sign og solgte som eneste ikke-amerikanske band til diamant på albumet. I USA ble Ace of Base nominert til tre Grammy Awards, vant to American Music Awards samt to Billboard Awards. Ace of Base toppet lister over hele verden på 1990-tallet og har hittil gitt ut fire album samt et samlealbum med fire nye låter.
I 1993 mottok Ekberg dødstrusler fra rasister etter at han gikk ut og offisielt bekreftet at han hadde vært med i en rasistisk gruppe på midten av 1980-tallet, noe som han senere har tatt sterkt avstand fra.
Ekberg har mellom 1996 og 2005 produsert internasjonal musikk, gjort TV-produksjoner, film og events. Han gir årlig penger til kreftforskning, blant annet ved ulike krefttilstelninger. Han støtter også prosjekter som på ulike vis jobber for å forbedre barns vilkår rundt om i verden og han har vært aktiv for å bekjempe hiv i Afrika. Han har vært engasjert i flere prosjekter med bl.a. UNESCO og Redd Barna. Ekberg har også i flere år sittet som strategisk rådgiver til globale konsumentvaremerker samt vært aktiv i et flertall internasjonale «Think tanks» for både miljøspørsmål og Global Businesses.
Etter å ha opplevd tsunamien på Phuket i Thailand desember 2004, startet Ekberg Surin Relief Fund, som fokuserer på fattige og foreldreløse barn.
Ekberg har flere styreoppdrag, bl.a i motehuset J.Lindeberg Asien.
Tverrelva (Stryn)
Tverrelva er ei elv i Stryn kommune. Den er ei sideelv til Sunndøla i Strynevassdraget. Elva er 4,3 km lang, og har et nedbørfelt på 17,3 km².