cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karsinogenese
Epimutasjoner forekommer vanligvis ved metyleringer eller demetyleringer av de CpG rike regionene av promoterene til gener, som resulterer i endret aktivitet av et genuttrykk. Epimutasjoner kan i tillegg til metyleringer forekomme ved acetylering, fosforylering, eller andre endringer ved histoner som forårsaker en histonkode som hemmer eller aktiverer genuttrykk. Slike epimutasjoner kan være viktige epigenetiske faktorer som fører til kreft. I tillegg til dette så kan karsinogene epimutasjoner forekomme gjennom endringer av kromosomarkitektur forårsaket av proteiner slik som HMGA2. Utover dette så kan et økt eller senket uttrykk av microRNA være et opphav til epimutasjoner. Et eksempel på dette er at et forhøyet uttrykk av miR-137 kan forårsake nedreguleringen av 491 genuttrykk, og at uttrykket av miR-137 er epigenetisk hemmet i 32% av tilfeller tarmkreft.
Runnels County
Runnels County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de sentrale delene av delstaten. Det grenser mot Taylor County i nord, Coleman County i øst, Concho County i sør, Tom Green County i sørvest, Coke County i vest og mot Nolan County i nordvest.
Runnels Countys totale areal er 2 738 km² hvorav 17 km² er vann. I 2000 hadde fylket 11 495 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Ballinger. Fylket har fått sitt navn etter lovgiveren Hiram G. Runnels.
Nasjonale toppdivisjoner i UEFA 2020/21
Nasjonale toppdivisjoner i UEFA 2020/21 er en liste over tabeller i de respektive nasjonale toppdivisjonene i alle UEFA-ligaer. Lagene er rangert etter UEFAs 2019/20-landkoeffisienter.
Lysterbåt
Lysterbåt er en robåttype på Nordvestlandet som oppsto tidlig på 1900-tallet, mye enklere enn de opprinnelige båttypene.
Nasjonale toppdivisjoner i UEFA 2020/21
Serieoppsett
1 San Marino avslutter sesongen med utslagsrunder.
Drag the Waters
«Drag the Waters» er en populær heavy metal-sang, skrevet av Pantera. Den dukket først opp på albumet The Great Southern Trendkill i 1996, og senere på bandets samlealbum, The Best of Pantera: Far Beyond the Great Southern Cowboys' Vulgar Hits!.
Dimebag Darrell har sagt at denne sangen "is about a lifetime of dealing with people that you can't tell what they're really comin' at you for, or what their motives really are. You've got to drag the waters to get to the bottom and find out the truth."
«Drag the Waters» er en advarsel til lytterne om å alltid stille et spørsmål med folks motiv. Musikkvideoen starter opp med en advarsel fra en ukjent mann, som sier "In everyday life, there is more than meets the eye. To reach the depths of truth, we must drag the waters".
«Drag the Waters» er en av de få Pantera-sangene som har en kubjelle.
USS «Constellation» (CV-64)
USS «Constellation» var et amerikansk hangarskip i Kitty Hawk-klassen.
Skipet ble satt i tjeneste 27. oktober 1961 og har gjennomført blant annet oppdrag i forbindelse med Vietnamkrigen, Operasjon Enduring Freedom og Operasjon Iraqi Freedom.
Indiachara
Indiachara er en slekt av biller som hører til den store underfamilien Aleocharinae i familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, brune kortvinger. Antennene er omtrent så lange som hode + pronotum, hodet er avrundet firkantet. Pronotum er avrundet firkantet, tydelig smalere enn dekkvingene, som er litt innbuktet innefor bakhjørnene. Bakkroppen er litt spoleformet. Beina er gulbrune, forholdsvis lange og slanke. Artene ligner mye på slekten Aleochara, men skiller seg fra disse ved at leggene på for- og mellombeina ikke har pigger.
Levevis
Ingenting er kjent om biologien til disse artene.
Møbeldesign
Møbeldesign er utformingen av elementer som et interiøret består av, møbler.
Indiachara
Utbredelse
Arten er utbredt i India (Uttaranchall).
Møbeldesign
Møbeldesignere/møbeltegnere er ingen beskyttet tittel. Møbeldesignere med appendikset MNIL, er en tittel etablert av bransjeforeningen og som kan tildeles utøvere som er medlem av Norske interiørarkitekters og møbeldesigneres landsforening (NIL) og som oppfyller foreningen krav til utdannelse.
Skeppträskån
Skeppträskån, eller Skäppträskån, er et vassdrag i det sørøstlige Lappland i Sverige. Det er en bielv til Malån i Malå kommun. Tjäderbäcken går over til Skäppträskån under broen i Björkland, Adak, og strømmer i sørøstlig retning gjennom Stora Skäppträsket og munner til slutt ut i Malån 8 km nord for Lillholmträsk. Skeppträskåns bielver regnet medstrøms:
Krøklefisker
Krøklefisker (Osmeriformes) er en orden egentlige beinfisker. Artene i gruppen har en stråleløs fettfinne mellom ryggfinnen og halefinnen. Slektskapsforholdene til denne gruppen er ikke fullstendig klarlagt enda og det vil kunne bli forandringer. Krøklefiskene har tidligere blitt regnet som en delgruppe av laksefiskene, men i denne artikkelen blir den regnet som en søstergruppe i henhold til Nelson (2006). Vassildfisker ble tidligere regnet som en delgruppe av loddefiskene, men blir nå regnet som en egen søstergruppe.
Delfinciklide
Delfinciklide kan sikte til tre forskjellige ciklidearter:
Itoizdemningen
Itoizdemningen er en demning nordøst i provinsen Navarra i Spania. Det ligger i elva Rio Irati i nedbørfeltet til Ebro, beliggende nord i landet. Den ligger i kommunen Longuida, rett nord for småbyen Aoiz.
Reservoaret er på 11 km² (1100 hektar), mens vannmassene som demmer opp har et volum på inntil 418–586 millioner m³. Selve damanlegget er 111–122 meter høyt og 525 meter langt, og er en gravitasjonsdam.
Lengre oppe i samme elv, nesten på grensen til Frankrike, ligger Irabia-demningen og skaper et mindre reservoar.
Utbyggingen berørte naturreservater med europeisk ZEPA-status i området, og var omstridt.
Petter Haraldsen Haugland
Petter W. Haraldsen Haugland (født 7. september 1992 i Bergen) er en norsk politiker (H).
Han vokste opp på en gård i Askøy, og har sittet i kommunestyret på Askøy siden 2011. Fra 2015 har han vært leder av kontrollutvalget i Askøy kommune. .
Haraldsen Haugland ble i 2014 valgt inn i Unge Høyres sentralstyre. Han var medlem av sentralstyret frem til 2016, da han dro til Skottland som utvekslingsstudent. Samtidig som han satt i sentralstyret var han medlem av Høyres kommunalutvalg og fra 2015 medlem av Høyres valgkomité. I tillegg til en rekke verv, var han nestleder av Hordaland Unge Høyre (2011–2012) og leder av Bergen Unge Høyre (2013–2014). Han fikk pallplass på Unge Høyres Elitekurs i 2013 og jobbet blant annet på Stortinget i 2017.
Haugland studerte jus ved Det juridiske fakultet på Universitetet i Bergen, og har fra 2018 arbeidet innenfor shipping som næringspolitisk rådgiver i Maritime Bergen. Haugland ble i 2019 nominert som kandidat til fylkestinget i det nye storfylket Vestland.
Ponni
Det finnes mange ulike ponniraser, og noen av de mest kjente er de britiske shetlandsponni, new forest-ponni, welsh-ponni og sportsponni. En norsk ponnirase er nordlandshest (også kalt lyngshest). Det finnes egne konkurranser kun for ponnier der rytteren ikke kan fylle mer enn 16 år samme år.
Ponniraser
Listen nedenfor er på ingen måter fullstendig.
Arendal korps
Arendal korps er Frelsesarmeens lokale menighet i Arendal. Korpset ble startet den 11. mars 1888 av kaptein Ludvig Dybing sammen med kadettløitnant Andreas Kristoffersen. Korpset er det andre som ble startet i Norge.
Menigheten holder idag til i det tidligere bedehuset i Vestregate. Korpset har en aktiv hornmusikk, strengemusikk og barne- og ungdomsarbeid. Det har også et omsorgssenter som er åpent en dag i uka.
Korpset har siden sommeren 2014 vært ledet av kapteinsparet Sonja og Wym Bjil, som i flere år har arbeidet for Frelsesarmeen i Nederland.
Sagaspill
Et sagaspill er et skuespill som er basert på en saga. Sagaspillene er gjerne utviklet av lokale krefter med interesse for historie og teater, på steder som kan knyttes til episoder som enten har skjedd, eller bare «må ha vært slik». Manuskriptet kan utvikles sammen med en anerkjent forfatter. Mange sagaspill har utgangspunkt i Olav den helliges kristningsferd rundt om i Norge, som kulminerte med slaget på Stiklestad. Dette er nå blitt til det årvisse Stiklestadspelet.
En slektning av sagaspill finner vi i pilegrimsspillene som foregår langs kjente pilegrimsruter.
Kjente sagaspill:
Liste over byer i Vest-Virginia
Liste over byer i Vest-Virginia er en oversikt over de byene i den amerikanske delstaten Vest-Virginia.
Coke County
Coke County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de sentrale delene av delstaten. Det grenser mot Nolan County i nord, Runnels County i øst, Tom Green County i sør, Sterling County i vest og mot Mitchell County i nordvest.
Coke Countys totale areal er 2 403 km² hvorav 76 km² er vann. I 2000 hadde fylket 3 864 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Robert Lee. Fylket har fått sitt navn etter guvernør Richard Coke.
Hevndrama
Hevndrama eller hevntragedie var en form for teater som var meget populært i elisabethansk og jakobinsk litterær tidsalder. Best kjente av disse var Thomas Kyds Den spanske tragedie (The Spanish Tragedy, ca. 1582–1892) og William Shakespeares Hamlet (ca. 1599–1601). Sjangeren ble først kategorisert av forskeren Fredson Bowers.
Opprinnelser, konvensjoner, og temaer
Den eneste åpenbare forgjenger og påvirkning for renessansesjangeren er arbeidene til den romerske dramatikeren og stoiske filosofen Seneca den yngre (død 65 e.Kr.), kanskje mest av alle hans Thyestes. Det er fortsatt uklart om Senecas skuespill i romersk tid ble framført eller lest opp; men i alle tilfeller ble de satt opp på scenen i tiden av engelsk renessanseteater ettersom de lot seg spille som skuespill med hevn og mengder av grusom og mørk vold som ofte hadde et komisk tilsnitt. Senecas modell, skjønt aldri fulgt slavisk, har skapt en klar definisjon for sjangeren som alltid inneholdt følgende
Både stoisismen til Seneca og hans politiske karriere (han var rådgiver for keiser Nero) etterlot sine spor på renessansemenneskene. I engelske dramaer er hevneren enten stoisk eller kjemper for å bli det; i dette forholdet er den viktigste tematiske omtanke i engelske hevndrama problemet med smerten. Politisk benyttet engelske dramatikere hevnhandlingen for å undersøke absolutt makt, korrupsjon i hoffet, og av en fraksjon – alle dette som vedkom elisabethansk og jakobinsk politikk slik det også hadde gjort det i romersk politikk.
Historie
En del av de tidligste elisabethanske tragediene avslører bevis på innflytelse av Seneca; Gorboduc (1561) er bemerkelsesverdig i denne sammenhengen. Den «hybridmoralen» som Horestes (1567) gir er også et tidlig eksempel på sjangeren. Thomas Kyds Den spanske tragedie er i midlertid det første betydelige eksempelet på hevnsammensvergelsen i engelsk drama. Det ble framført og utgitt i 1587 og var så suksessfull at med Christopher Marlowes stykke Tamburlaine (ca. 1587–1588) at det i praksis definerte tragisk drama for et antall år. Gjenoppsatt med tillegg av Ben Jonson ble det framført periodisk fram til 1642. Stykkets meste berømte scener ble kopiert, omformet, og til slutt også parodiert; og teaterstykket selv fikk en oppfølger som muligens kan ha blitt delvis skrevet av Kyd selv.
Hamlet er et av de få Shakespeare-skuespill som passer i hevn-kategorien; og faktisk kan det bli lest som en stilistisk og litterært svar på Kyds stykke, som tidvis har blitt kreditert med den såkalte Ur-Hamlet som Shakespeare kanskje hadde jobbet sammen. I henhold til hevntragedien er Hamlet kjent for den måte som temaene blir komplekse og den psykologiske dybde som dens figurer fremviser. Mens Den spanske tragedie er en mer endefram og direkte plikt til hevn er det for prins Hamlet både saklig og moralsk mer flertydig. Hamlet har blitt lest, med en del støtte, som en innledende tematisk konflikt mellom romerske verdier om militær tapperhet på den ene siden, og kristne verdier om ydmykhet og erkjennelse på den andre side.
Et mer rent jakobinsk eksempel enn Hamlet er Hevnerens tragedie (The Revenger's Tragedy), antagelig produsert i 1606 og trykt anonymt det påfølgende året. Forfatteren var lenge antatt, på til dels svake ytre bevis, på å være Cyril Tourneur; i nyere tiår har flere litteraturforskere argumentert for å tilskrive skuespillet til Thomas Middleton. På stilistiske grunner er dette argumentet overbevisende. Hevnerens tragedie er markert av en jordnær, selv motbydelig, stil, uærbødig tone, og et grotesk emne som er typisk for Middletons komedier. Stykket, selv om det mangler et spøkelse, er på andre vis en sofistikert oppdatering av Den spanske tragedie og handler om begjær, grådighet og fordervelse ved et italiensk hoff.
Utgaver av sjangeren under den karolinske tiden (under kong Karl I av England) er hovedsakelig avledet av tidligere modeller og er derfor lite lest i dag, selv av spesialister.
«Med sin blanding av erotisk lidenskap, vilt hevnbegjær, ekte og simulert galskap, eksesser i blod, tortur og spøkeri forekommer tragedien en moderne leser parodisk melodramatisk, men det elisabethanske publikum syntes dette dramaet i Senecas stil var utmerket teater.»
Innflytelse
Et antall skuespill, fra 1587 og framover, var påvirket av bestemte aspekter av hevndramaet, skjønt de passer ikke nøyaktig inn i denne kategorien.
Foruten Hamlet er det flere av Shakespeares dramaer som har en del elementer av hevnen: Titus Andronicus (ca. 1594), Julius Cæsar (1599), og Macbeth (1606). Andre hevndramaer av andre forfattere er blant annet Den hvite djevel (The White Devil, 1612), Byttingen (The Changeling, 1622), Grevinnen av Malfi (The Duchess of Malfi, 1612–1613), Ateistens tragedie (The Atheist's Tragedy, 1611), Jøden fra Malta (The Jew of Malta, ca. 1589–1590), Hevnen til Bussy D'Ambois (The Revenge of Bussy D'Ambois, 1613), og Den misfornøyde (The Malcontent, ca. 1603).
Thomas Pynchons roman The Crying of Lot 49 (1966) inneholdt en omfattende parodi av den jakobinske hevndrama-formelen, kalt for «The Courier's Tragedy» og skrevet av den fiktive Richard Wharfinger. Det meste av handlingen er ganske enkelt beskrevet av fortelleren og med tilfeldige utdrag av dialogen.
Film
Det har blitt gjort flerfoldige tilpasninger av hevndramaet til film. Ved å ikke ta med filmer som er gjort av Hamlet finnes blant annet:
Grønnes
Grønnes er en lav landtange av hovedsakelig morenemasse som er en del av en fjordterskel i den indre delen av Lafjorden i Flekkefjord. Sammen med en tilsvarende odde fra vestsiden lager Grønnes en forsnevring av fjorden som gjør at skipsleia blir snaue 200 meter bred. Morenen fortsetter ut i sjøen som grunne av rullestein. Der er satt opp fyrlykt med pil som viser hvor en bør ferdes med dyptgående farkoster, og seilmerker (overett-trekanter) inne i havnebassenget til siktepunkt for større skip.
Området var bebygd med ett hus, og gressbøen med sydvendt strand ble brukt av byens borgere til badestrand for småbarnsfamilier. Fjellområdene rundt ble etter krigen bebygd med hytter, som med tiden er blitt erstattet med helårsboliger.
Veien til Grønnes gikk tidligere gjennom verftsområdet til Flekkefjord Slip og Maskinfabrik, og et par andre skipsbyggerier, men er nå lagt om og knytter boligområdene sammen med Rauli. Området er nå også tatt i bruk av en barnehage.
Aleksandr Tarasov
Aleksandr Nikolaevitsj Tarasov (russisk: Александр Николаевич Тарасов, født 8. mars 1958 i Moskva) er en sovjetiskfødt, russisk sosiolog, politolog, kulturolog, publisist, forfatter og filosof på den politiske venstresiden. Han var en venstreorientert, politisk dissident i Sovjetunionen. Han har vært med å skrive flere bøker. Fram til begynnelsen av det 21. århundre refererte han til seg selv som en postmarxist sammen med István Mészáros og en rekke jugoslaviske, marxistiske filosofer som tidligere tilhørte Praxis School og emigrerte til London. Siden det 21. århundre har begrepet post-marxisme blitt tilegnet av Ernesto Laclau, Chantal Mouffe og deres tilhengere, og da sluttet Alexander Tarasov (sammen med de ovennevnte István Mészáros og jugoslaviske filosofer) å referere til seg selv som en post-marxist.
Tidligere politiske aktiviteter og arrestasjon
I perioden desember 1972 til januar 1973 etablerte Tarasov sammen med Vasilij Minorskij, en hemmelig, radikal venstregruppe som de kalte Nye Kommunisters Parti (NKP; russisk: Партия новых коммунистов). Tarasov ble gruppens uformelle leder sommeren 1973. I 1974 gikk NKP sammen med en annen hemmelig, radikal venstregruppe kalt Venstreskolen (russisk: Левая школа), og dannet Det Nykommunistiske Partiet i Sovjetunionen (DNPSU, russisk: Неокоммунистическая партия Советского Союза). Tarasov ble en av det nye partiets ledere og teoretikere, og skrev partiprogrammet Neokommunismens Prinsipper (russisk: Принципы неокоммунизма). Han ble arrestert av KGB i 1975. Etter varetektsfengsling og en årelang tvangsinnleggelse på psykiatrisk sykehus, ble han løslatt fordi partiet DNPSU aldri ble stilt for retten. På det psykiatriske sykehuset ble Tarasov utsatt for grusom behandling og (de facto) tortur (bl.a. fysisk vold, elektrokonvulsiv terapi, indusert hypoglykemi, overdoser (antipsykotiske medisiner), som resulterte i senskader som Tarasov har lidd av siden løslatelsen, og etterlot ham praktisk talt funksjonshemmet. Etter løslatelsen deltok Tarasov i gjenopprettelsen av DNPSU, som han ledet fram til partiet løste seg selv opp i januar 1985. I 1988 undersøkte to statlige psykiatriske kommisjoner Tarasov, og fant ham helt psykologisk frisk. (Les også: Psykiatri som avstraffelsesmetode i Sovjetunionen.)
Utdannelse og arbeid
Tarasov hadde mange forskjellige jobber: han jobbet som tegner; laboratorieassistent i et designinstitutt; kirkegårdsvokter ved Vagankovo kirkegård (Moskva); maskinist; kjeletekniker; bibliotekar; redaktør; sykepleier; gasskjeleoperatør; bokholder ved det sentrale lageret av Mikojan kjøttforedling; lysbordoperatør ved Moskvas Eremitasjeteater (ligger i Eremitasjehagen i Moskva); forskningsassistent ved Senter for vitenskapelig analyse (det russiske vitenskapsakademiet); universitetslærer; konsulent for Kunnskapsdepartementet; politisk spaltist; ekspert ved informasjonsforskningssenter «Panorama» og Moskva Menneskerettighetskomite; osv. Han har en grad i økonomi fra Hele Russlands Statlige Korrespondansehøgskole i Finans og Økonomi og en grad i historie (påbegynt ved Moskvas Statlige Pedagogiske Universitet og avsluttet ved Statsuniversitetet i Moskva). Da «perestrojka» startet på begynnelsen av 1980-tallet, posisjonerte han seg raskt som en akademisk sosiolog og politolog.
Publisering og litterære aktiviteter
I 1984 begynte Tarasov å publisere verkene sine (under et pseudonym) i Sovjetunionen ("samizdat") og i utenlandsk presse. I 1988 begynte artiklene hans å publiseres (under pseudonymer) i uavhengig presse, og fra 1990 har han publisert sine verk i uavhengig og offisiell presse under eget navn.
I 1988 stiftet Tarasov «Det uavhengige arkivet» (som fra 1990 er kjent som «Det uavhengige arkivet — den uavhengige sosiologiske tjenesten»). I 1991 ble han ansatt ved Senter for ny sosiologi og studier av praktisk politikk (Føniks-senteret) (russisk: Центр новой социологии и изучения практической политики "Феникс"). I 2004 ble han assisterende direktør ved senteret, og i februar 2009 ble han utnevnt til direktør.
I første halvdel av 1993 var Tarasov en av de tre redaktørene av et månedlig magasin kalt «Foreningenes Hus», utgitt av samme team som «Solidaritet» (russisk: Солидарность), avisen ble grunnlagt av Moskva Fagforeningssamband (MFS) (for tiden avisen til Russlands Uavhengige Fagforeningenes Samband). Magasinet hadde et opplag på 30 000. I sin tale til leserne av den første utgaven har A.Tarasov bemerket at «Foreningenes Hus» gjør det til sitt oppdrag å «oppdatere sosialistisk tanke» og «lage en teori som samsvarer med dagens virkelighet». Etter bare fem utgaver ble magasinet lagt ned av Andrej Isaev, sjefredaktør for «Solidaritet», for manglende samsvar med den politiske linjen i MFS, dvs. for "overdreven" radikalisme.
I andre halvdel av 1993 var Tarasov medlem av redaksjonen for avisen «Arbeidsklassens Handling»; i 1993–1994 medlem av redaksjonen i et motkulturmagasin Vugluskr (russisk: Вуглускр); på midten av 1990-tallet var han politisk rådgiver for en radikal studentforening, Studentenes Talsmenn.
Tarasov har skrevet mer enn 1100 publikasjoner innen sosiologi (hovedsakelig om ungdomsstudier, utdanningsspørsmål og konfliktløsning); statsvitenskap (nåværende politikk, politisk radikalisme i Russland og utlandet, massesosiale bevegelser); historie og teori om revolusjonære bevegelser (og geriljakrig); kulturologi (populærkulturelle spørsmål, interkulturelle og inter-sivilisasjonsmotsetninger); økonomi (komparativ forskning). Han er også litteratur- og filmkritiker (moderne litteratur og kino, populærkultur og politikk, historie og teori om kinematografien på 1960- og 1970-tallet). Han har vært den første til å studere og beskrive subkultur av nazistiske skinhead i Russland. A. Tarasov er forfatter av den første dyptgående undersøkelsen om innflytelse av høyreekstreme ideer og organisasjoner på subkulturen til fotballfans i Russland (november 2009 — januar 2010).
I 2002 var han en av grunnleggerne, samlerne og vitenskapelig redaktør av bokserien Klokka Null: Verdens moderne antikapitalistiske ideer (russisk: Час Ч. Современная мировая антибуржуазная мысль — Gilea Publishing House). Han fulgte dette med to ekstra bokserier: Klassekampen (tysk: Klassenkampf; redigert sammen med Boris Kagarlitskij — Ultra.Kultur Forlag) i 2005, og Revolusjonens revolusjon (russisk: роЗА РЕВОлюций) i 2006 (Kulturrevolusjon Forlag). Disse seriene inkluderer den moderne venstreorienterte, samfunnspolitiske litteraturen (hovedsakelig utenlandsk).
I tillegg til å bidra til kompilering og redigering av disse seriene, tok Tarasov også rollen som vitenskapelig redaktør og kommentator til verkene av kjente venstretenkere: Lev Trotskij, Alain Badiou og Cornelius Castoriadis for å nevne noen.
Som et mål for vold i det post-sovjetiske Russland
4. november 1995 ble Tarasov offer for et uprovosert angrep nær huset hans: Etter å ha kalt ham ved navn, slo ukjente angripere ham så alvorlig at han mistet bevisstheten (selv om han prøvde å forsvare seg). Angriperne slapp unna med id-kortet hans, men tok ikke en stor sum penger og verdisaker. Politiet åpnet en kriminell etterforskning av angrepet, men angriperne ble aldri funnet.
I 2008 inkluderte nynazister A. Tarasov på listen over sine fiender som må utryddes fysisk. Listen ble publisert på radikale høyreorienterte nettsteder.
I 2011 kåret den russiske pro-Kreml-gruppen «Nasji» Tarasov til en av «168 mest motbydelige fiender» av gruppens leder Vasilij Jakemenko og av Vladimir Putins regime.
Politiske opinionsforskjeller med samtidige dissidenter
Tarasov er kjent blant russiske anarkister som en konsekvent kritiker, først og fremst hevder han at anarkismens praksis er fruktløs og håpløs, og til en viss grad at anarkistisk teori som utdatert og uvitenskapelig. Tarasovs kritikk har forårsaket åpen fiendskap mot ham blant anarkister.
Tarasovs reaksjon på protestene i Russland på begynnelsen av 2010-tallet var negativ. Han framførte venstreorientert kritikk av demonstrantene, og anså dem for å være bevegelse av småborgerskap og et «forbrukernes opprør» fremmed for venstreorienterte krefter i Russland og irrelevante for den revolusjonære kampen mot kapitalismen.
Mellom 2002 og 2012 deltok Tarasov aktivt (bak scenen) i utgivelsen av tidsskriftet Skepsis (russisk: Скепсис), og bidro også til tidsskriftets online-versjon, scepsis.net (fra mai 2003). Han var ansvarlig for noen av publikasjonene på tidsskriftets nettside, og samarbeidet med forfattere og oversettere som redaktør og kurator. Han hadde en merkbar innflytelse på de politiske og teoretiske holdningene til tidsskriftet, noe som er tydelig i tidsskriftets og nettstedets misjonserklæring. Erklæringen nevner noen av Tarasovs teoretiske ideer, for eksempel: den definerer byråkrat-borgerskap som den herskende klassen i det moderne Russland; karakteriserer Russland som et samfunn av degraderende periferikapitalisme; skiller mellom begrepene «intellektuelle» og «intelligentsia«; anerkjenner det rudimentære nivået til venstrebevegelsen i dagens Russland osv. I tillegg inneholder Skepsis' misjonserklæring referanser til fem av Tarasovs verk. Det er også kjent at A. Tarasov var en av forfatterne av Scepsis-manifestet med tittelen «Ikke fall i samme felle!» som handlet om «Bolotnaja»-protestene i 2011. Hans innspill til manifestet var ideen om at man er nødt til å organisere fra bunnen opp «motstandens klynger ... på jobben, på skolen og i nabolagene.»
I 2012 forlot Tarasov Skepsis på grunn av ideologiske og politiske uenigheter med flertallet av redaksjonens medlemmer, hvorav de fleste var studenter og tilhengere av Jurij Semjonov, en russisk historiker og etnolog. Tarasovs avgang ble innledet av hans offentlige polemikk med Semjonov.
Anerkjennelse og priser
Tarasov er en dyktig prosa- og poesiforfatter (siden 1992). Han er også oversetter fra engelsk og spansk (siden 1997). Foruten i Russland er Tarasovs verk utgitt i USA, Canada, Storbritannia, Frankrike, Tyskland, Nederland, Sveits, Sverige, Norge, Italia, Spania, Hellas, Finland, Ungarn, Tsjekkia, Serbia, India, Japan, Sør-Korea, Thailand, Singapore, Argentina, Cuba, Panama, Sør-Afrika, Marokko, Réunion, New Zealand, Estland, Latvia, Litauen, Hviterussland, Ukraina, Kasakhstan, Moldova, Georgia, Aserbajdsjan, samt i ikke-anerkjente stater som Transnistria og Folkerepublikken Donetsk. Han er prisvinner av prisene i flere litterære magasiner: Folkenes Vennskap (Дружба народов, 2000), Ungdom (Юность, 2001) og Oktjabr (Октябрь, 2011).
Siden 2014 har Tarasovs profil blitt inkludert i årlige utgaver av Marquis Who's Who in the World.
Koichi Toyama
Kōichi Toyama (外山恒一) er en japansk gatemusikant og politisk aktivist på venstresiden som var kandidat til guverørvalget i Tōkyō i 2007. Han ble berømt etter at hans lidenskapelige valgtale ble lagt ut på YouTube. Av fjorten kandidater ble Toyama nummer åtte med 15 059 stemmer (0,27 prosent av de totale stemmene).
Agnė Šerkšnienė
I 2021 representerte hun landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 400 meter der hun ble utslått i førsøksheatet.
Structured Query Language
Structured Query Language (SQL) er et spørrespråk for databaser som benyttes til å formulere og kjøre operasjoner mot relasjonsdatabaser (RDBMS) og som originalt er basert på relasjonsalgebra og -regning. Mange av dagens databasesystemer tilbyr SQL som kontrollgrensesnitt. På norsk brukes også begrepet "strukturert spørrespråk".
Operasjoner
SQL definerer flere operasjoner og disse kan sorteres inn i tre grupper:
Selv om SQL er både ANSI- og ISO-standardisert, leveres de fleste databaseprodukter med proprietære utvidelser av språket. Særlig merkes forskjellene i de deler av SQL som omhandler databasetransaksjoner, for ikke å nevne de utvidelser som blir gjort av databaseleverandørene for å støtte scripting.
Historie
Den første versjonen av SQL ble utviklet hos IBM av Donald D. Chamberlin og Raymond F. Boyce tidlig på 1970-tallet. Denne versjonen som het SEQUEL (Structured English Query Language) var designet for å manipulere og hente data lagret i IBMs originale relasjonsdatabaseprodukt System R. I 1986 ble språket formelt standardisert av American National Standards Institute (ANSI) med SQL-86, og i 1987 av Den internasjonale standardiseringsorganisasjonen (ISO). Etterførlgende versjoner av SQL standarden har blitt utgitt som ISO-standarder. Nye versjoner av SQL-standarden har blitt publisert i 1989, 1992, 1996, 1999, 2003, 2006, 2008, 2011 og 2016.
Huarong (Yueyang)
Huarong (kinesisk: 华容县; pinyin:  Huáróng Xiàn) er et fylke i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Yueyang.
Befolkningen var på 712,667 innbyggere i 1999.
Hyperion (bok)
Boken beskriver bakgrunnen og reisen til en gruppe forskjellige mennesker som blir sendt til planeten «Hyperion» for å delta på et pilegrimsferd. Boken inneholder mysterier på flere plan: Målet for pilegrimsferden er et mysterium; Hendelsene rundt reisen fremstår som mystiske, groteske og voldelige; Deltakernes motiver og hensikter er kompliserte. Siden deltakerne på reisen erkjenner at det er sannsynlig at de kommer til å dø, og at løsningen av mysteriet kan hjelpe dem til å overleve, bestemmer de seg for å fortelle sin sanne historie til hverandre. Boken består av en overoverordnet rammefortelling og syv historier fortalt av deltakerne på reisen, med hver sin litterære stemme. Det viser seg at deltakerne har vært sentrale figurer i historiens utvikling, ofte uten at de har vist om det selv. Selv om deltakerne ikke kjente hverandre fra før, tvinnes historiene sammen på dette viktige øyeblikket i historien.
Boken kan leses på mange ulike plan. Forfatteren tematiserer religion, teknologi, vold uten ondskap, meningen med livet, religion og individuelle valg, vår kontroll over historisk utvikling, foreldrenes kjærlighet for sitt barn, poetens skaperkraft, kunstig intelligens og moral, ødeleggelse som kilde for skapelse, og ikke minst selve fortellingen og dets forhold til både sannhet og til historien. Fortellingene som fortelles skaper historie og virkelighet, ved at de hjelper oss til om fortolke våre erfaringer. Forfatteren bruker mange litterærere og kulturelle referanser fra kriminallitteraturen, science fiction, poesi fra romantikken og amerikanske filmer.
Schleicher County
Schleicher County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de sentrale delene av delstaten. Det grenser mot Tom Green County i nord, Menard County i øst, Sutton County i sør, Crockett County i vest og mot Irion County i nordvest.
Schleicher Countys totale areal er 3 395 km² hvorav 1 km² er vann. I 2000 hadde fylket 2 935 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Eldorado. Fylket har fått sitt navn etter politiker Gustav Schleicher.
Tom Green County
Tom Green County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de sentrale delene av delstaten. Det grenser mot Coke County i nord, Runnels County i nordøst, Concho County i øst, Schleicher County i sør, Irion County og Reagan County i vest og mot Sterling County i nordvest.
MSG Production
MSG Production er et norsk selskap som leverer løsninger for vasking, avising og teknisk inspeksjon av luftfartøy. Selskapet har hovedkontor ved Skien Lufthavn, Geiteryggen.
MSG Production ble grunnlagt av Svein Gunnar Mæland i 2009. Hans idé var å konstruere en helautomatisk vaske- og avisingsrobot for luftfartøy. I 2015 ble MSG Productions første fullskala prototype lansert ved Inter Airport i München, Tyskland. I 2019, signerte selskapet sin første kjøpskontrakt.
I 2016 fikk MSG Production økonomisk støtte og en utmerkelse fra EU’s forskningsprogram Horisont 2020. En av hovedgrunnene for utmerkelsen var at den teknologiske løsningen selskapet utviklet baserte seg på gjenbruk og resirkulering av kjemikalier.
Tidligere Norwegian-topp Geir Steiro, ble i 2021 ansatt som administrerende direktør.
Liste over Den sydafrikanske republikks presidenter
Den sydafrikanske republikks president var landets statsoverhode.
São Brás de Alportel
São Brás de Alportel er en kommune (concelho) i Distrito de Faro i den portugisiske regionen Algarve. Kommunens areal er 153,4 km² og i 2011 hadde den 10 662 innbyggere. Kommunen grenser til Tavira i nord og øst, Olhão i sørøst, Faro i sør og Loulé i vest.
Kommunens sogn
Portimão består av ett sogn (freguesias):
Danmarks statsråd
Danmarks statsråd ble innført 22. mars 1848 i forkant av innføringen av Junigrunnloven. Det avløste Gehejmekonseilet som Danmarks regjering. Den viktigste forandringen var at det ble forutsatt enighet mellom medlemmene i alle viktige spørsmål, og handlefrihet for de enkelte medlemmer i mindre viktige saker.
I Danmarks Riges Grundlov av 1849 heter det at ministrene i samling utgjør statsrådet. Etter grunnloven av 1953 består statsrådet av kongen, ministrene og tronfølgeren, hvis vedkommende er fylt 18 år. Alle nye lover og regjeringsbeslutninger forelegges og underskrives av den regjerende konge eller dronning.
Underholdningspresse
Underholdningspresse er en betegnelse som brukes om aktører innen underholdningsjournalistikken som primært fyller et behov for lett tilgjengelig underholdning i befolkningen. Innholdet som formidles i slike medier blir noen ganger beskyldt for en mer usikker eller forenklet kildebruk, enn i andre medier.
I Norge har betegnelsen vært brukt om noen få ukeblad, men enkelte regner også tabloidaviser, nettsteder og enkelte kommersielle radio- og fjernsynsprogrammer som en del av bransjen. Det er i større grad vanlig å bruke betegnelsen i land som Tyskland, Storbritannia og USA der det er mer vanlig med fabrikkerte historier.
Judo under Sommer-OL 2008 – 48 kg kvinner
Kvinnenes judo – 48 kg under Sommer-OL 2008 fant sted den 9. august 2008 på Beijing Science and Technology University Gymnasium i Beijing.
Mo (Modalen)
Mo er administrasjonssenteret i Modalen kommune i Hordaland, og ligger innerst i Mofjorden.
Institutt for musikk (NTNU)
Institutt for musikk ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i Trondheim ble opprettet 1. september 2002 etter sammenslåingen av Musikkonservatoriet i Trondheim og Musikkvitenskapelig institutt. Instituttet hører inn under Det humanistiske fakultet.
Som en følge av fusjonen mellom NTNU, Høgskolen i Sør-Trøndelag, Høgskolen i Gjøvik (nå: NTNU i Gjøvik) og Høgskolen i Ålesund (nå: NTNU i Ålesund), er det til dels store endringer i institutt- og fakultetsstrukturen ved NTNU fra 1. januar 2017. Dette berører i liten grad Institutt for musikk, som videreføres uten større endringer.
Instituttet har disse lokalene:
Historie
Etter et kort periode som del av Høgskolen i Sør-Trøndelag fra 1994 til 1996, ble konservatoriet, nå under navnet Musikkonservatoriet i Trondheim, innlemmet i NTNU ved NTNUs etablering i 1996. Den såkalte jazzlinja ble etablert i 1979.
Musikkvitenskapelig institutt ble opprettet i 1962 og var da en del av Norges lærerhøgskole.
Sluserock
Sluserock var en rockefestivaler for ungdom.
Festivalen ble arrangert for første gang i 2006 og for siste gang i 2019. Sluserock ble arrangert i omgivelser ved Lunde sluse, nær Telemarkskanalen, under mottoet Rocka & Rusfri.
I 2010 ble Sluserock arrangert 4. og 5. juni, og med artistene Alexander Rybak, Karpe Diem, Pony the Pirate, Mhoo, Above Symmetry (under navnet Aspera), med flere.
Kanalkommunen Nome stod bak arrangementet, som hadde følgende hovedsamarbeidspartnere; Sommarlandcup i fotball, Bø Sommarland, Varden, Holla og Lunde Sparebank, Telemark fylkeskommune, i tillegg til flere mindre samarbeidspartnere.
Sutton County
Sutton County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de sentrale delene av delstaten. Det grenser mot Schleicher County i nord, Kimble County i øst, Edwards County i sør, Val Verde County i sørvest og mot Crockett County i vest.
Sutton Countys totale areal er 3 767 km² hvorav 2 km² er vann. I 2000 hadde fylket 4 077 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Sonora. Fylket har fått sitt navn etter John S. Sutton.
Corydoras adolfoi
Corydoras adolfoi er en art i gruppen pansermaller. Det er en tropisk ferskvannsfisk som lever i Rio Negro i Brasil. Den blir opptil 5,7 cm lang. Den lever av makk, bentiske krepsdyr, insekter og plantemateriale.
S. Møller Storband
S. Møller Storband er et storband stiftet i 1974, med base på Musikerlåfte' ved Studentersamfundet i Trondhjem. Håkon Hammer har vært bandets kunstneriske leder siden 2016.
Bandet var på turné i Nederland våren 2000 og spilte juleshow sammen med frijazzbandet The Source i desember 2000 og 2001.
I 2009 samarbeidet orkestret med pianisten Vigleik Storaas. Under UKA 2011 i Trondheim hadde bandet et samarbeid med Vidar Busk. Bandet har også samarbeidet med Ståle Storløkken.
Av musikalske ledere for S. Møller i nyere tid, kan det særlig trekkes frem: Øyvind Brække, Erlend Skomsvoll, Håvard Lund, Tor Yttredal, Ståle Storløkken, Andreas Håkestad og Christian Aftret Eriksen.
The Beatles
The Beatles var et engelsk rockeband fra Liverpool som ble dannet i 1960 og ble oppløst i 1970. I hovedsak besto bandet av Paul McCartney (bass, vokal), John Lennon (rytmegitar, vokal), George Harrison (gitar, vokal) og Ringo Starr (egentlig Richard Starkey, trommer og vokal). The Beatles regnes som det største og mest innflytelsesrike bandet i rockeæraen.
Bandet, som vokste fra et skiffleband, var de to første årene et rent rock'n'roll-band som holdt konserter nesten hver dag i Liverpool og Hamburg. De hadde McCartney, Lennon og Harrison på gitar, Stuart Sutcliffe på bass i begynnelsen og med forskjellige trommeslagere, før de endte med Pete Best. I slutten av 1961 fulgte medlemmene rådene til manager Brian Epstein og satset på et mer tiltalende og ryddig ytre, og mer fokus på musikalitet og et større marked. The Beatles fikk sin endelige besetning i august 1962 da Ringo Starr overtok for Best på trommer. Samtidig debuterte de med singelen «Love Me Do» som hadde moderat suksess. Det store gjennombruddet i Storbritannia kom i 1963 med deres andre singel, «Please Please Me», som gikk til topps på de britiske listene. Gjennombruddet i USA kom i februar 1964, med singelen «I Want to Hold Your Hand».
Etter gjennombruddet i Storbritannia og senere USA, ble deres popularitet så stor og intens at den fikk betegnelsen «Beatlemania». Det musikalske kjennetegnet i denne perioden (1962–1965) var harmoni, melodisk bass, leken melodi og stadig større avvik fra tradisjonell låtskriving. De utviklet både stil og musikk radikalt i midten av 1960-årene, og var forgrunnsfigurer innen psykedelisk musikk, hard rock, raga rock, moderne music hall, ballade, bruk av klassisk musikk i pop og countryrock. Særlig var albumene Rubber Soul, Revolver, Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, The Beatles (også kjent som The White Album) og Abbey Road nyskapende innen pop og rock.
The Beatles fikk 17 nummer 1-sanger i Storbritannia og 20 førsteplasser i USA, noe som fortsatt er rekord i begge land. De påvirket etterkrigstidens «gledesbarn-generasjon» i Storbritannia, USA og mange andre land i 1960-årene. Musikalsk åpnet de dørene for en rekke britiske band i USA, og de amerikanske hitlistene ble så dominert av britisk musikk at fenomenet ble omtalt som den britiske invasjonen. I tillegg påvirket The Beatles mote og kultur, med ringvirkninger til film og politisk aktivisme.
De er utvilsomt den mest populære gruppen i rockehistorien, med et beregnet salgstall på mellom 1 og 2,5 milliarder solgte plater verden over. I 1988 ble The Beatles innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame. Senere har Lennon (1994), McCartney (1999) og Harrison (2004) oppnådd det samme som soloartister. Starr ble i 2015 inkludert i kategorien «Award for Musical Excellence». Manager Brian Epstein ble også tatt med i Rock and Roll Hall of Fame for «Lifetime Achievement» (2014), og deres faste produsent George Martin kom med i 1999 for sin innsats som produsent.
Medlemmenes instrumenter
Mens Starr stort sett holdt seg til samme trommeprodusent, byttet de tre andre ofte mellom gitarer fra ulike produsenter. Likevel hadde de sine klare favoritter. McCartney spilte tidlig for det meste på sin Höfner 500/1 bassgitar og Gibson Epiphone FT 79 kassegitar. I 1965 kjøpte han en Gibson Epiphone Casino, noe de andre medlemmene også gjorde etterpå. Han byttet også til Rickenbacker 4001S bass, som han brukte ut karrieren i The Beatles. Harrison varierte mellom forskjellige Gretsch-gitarer til Rickenbacker 360, Gibson SG og til slutt Gibson Epiphone Casino og til dels Fender Stratocaster mot slutten av Beatles-perioden. Lennon brukte stort sett Rickenbacker 325, men fra 1966 av og resten av karrieren, var Epiphone Casino hovedmerket. Starr brukte konsekvent Ludwig etter at bandet slo gjennom, og holdt seg stort sett til Zildjian cymbaler. Da Starr i april 1963 trengte et nytt trommesett, ble det gjort en avtale mellom Epstein og butikkens innehaver Ivor Arbiter at Starr skulle bytte inn det gamle trommesettet med et nytt og logoen til Ludwig skulle stå på som reklame. Epstein insisterte på at Beatles' navn også skulle stå på stortrommen, og Arbiter designet raskt det som skulle bli Beatles logo, med stor B og senket T.
Tidligere medlemmer
Hutchinson og Roberts stilte opp på enkeltoppdrag da The Beatles' trommeslager Tommy Moore kom for sent. Norman Chapman fikk en jobb i hæren etter tre konserter, og takket derfor nei til videre deltakelse. En hittil uidentifisert person omtalt som «Ronnie» deltok på bandets første konsert uten Moore da Lennon spurte om noen kunne spille trommer. Ettersom Ronnie var gjengleder og fysisk stor, torde ingen å si nei, men det ble med en kort opptreden.
Historie
Den historiske gjennomgangen vil fokusere på fire hoveddeler: Tiden frem til 1960, da bandet tok form; 1960–1963, tiden da bandet var på grensen til nasjonalt og internasjonalt gjennombrudd; 1963–1967, fra Beatlemania og frem til Brian Epsteins død og til sist 1967–1970, bandet går mot oppløsning. Den historiske gjennomgangen vil også fokusere på de britiske utgivelsene, ettersom det var disse The Beatles forholdt seg til. De amerikanske albumene vil kun bli nevnt unntaksvis.
1956–1960: Fra Quarrymen til The Beatles
John Lennon øvde litt på gitar, men begynte først å spille i band etter at han hørte Lonnie Donegan si at «alt man trenger er tre akkorder og noe å slå på». Han startet raskt «skiffle»-gruppen The Quarrymen, som er oppkalt etter Quarry Bank High School der han var elev.
Paul McCartney så the Quarrymen spille under en landsbyfestival ved St. Peter's Church i Woolton den 6. juli 1957. McCartney syntes at bandet spilte bra og at Lennon, som var den eneste som han opplevde som skilte seg ut, var en god hovedvokalist. I pausen mellom de to showene, imponerte Paul John med å kunne stemme en gitar med gitarstemmingsarrangement. Lennon hadde brukt banjogrep og banjostemmingsarrangment på gitaren. I tillegg spilte Paul «Twenty Flight Rock» av Eddie Cochran, Be-Bop-a-Lula av Gene Vincent og en medley av forskjellige Little Richard-hits.
Svake mennesker (sang)
«Svake mennesker» er en norsk sang som ble skrevet og utgitt av Gry Jannicke Jarlum i 1981 under artistnavnet Jannicke. Den ble en landeplage og lå på førsteplass på VG-lista i hele 16 uker. Idag regnes sangen som en av klassikerne i norsk musikkhistorie.
The Beatles
1956–1960: Fra Quarrymen til The Beatles
Etter to ukers drøfting, ble McCartney invitert med i bandet av Lennon. McCartney viste seg å være en perfeksjonist der Lennon var en bohem. Den 6. februar 1958 tok McCartney med seg den unge og meget dyktige gitaristen George Harrison. På tross av skepsis fra Lennon, ettersom Harrison ikke hadde fylt 15 ennå, ble Harrison med. På denne tiden sluttet og startet folk med jevne mellomrom, og de eneste medlemmene som var med over lengre tid var Lennon, McCartney og Harrison. Dermed hadde bandet tre faste gitarister og flere andre medlemmer som byttet.
Bandet forandret stil med denne nye sammensetningen og med et moteskifte bort fra skiffle til rock. Dette ga dem noe økt status lokalt. The Quarrymen byttet senere navn flere ganger. Utviklingen er omtrent som følger : I tillegg var Harrison med i andre band som i The Les Stewart Quartet i 1959, i perioder når Quarrymen manglet oppdrag. På denne tiden besto the Quarrymen stort sett av Lennon og McCartney som komponerte sanger.
Navnet «The Beatles» kom i det minste delvis fra Lennon. Han forklarte selv hvordan i første utgave av bladet Mersey Beat : En mer sannsynlig forklaring var at Sutcliffe foreslo et navn à la «The Crickets» (sirissene) etter backingbandet til Buddy Holly, og at de gikk via insektsrelaterte navn før de endte på Beetles. De tok navnet «Beatals» tidlig i 1960. Brian Casser fra bandet Cass and The Cassanovas mente at navnet var klønete, og at de heller burde hete «Long John and the Silver Beetles» etter «Skatten på sjørøverøya». John mislikte «Long John»-referansen, men de beholdt The Silver Beetles, før enten John eller Sutcliffe foreslo «The Silver Beatles». Lennon avmystifiserte det senere med kommentaren: «''Det er bare et navn, som «Sko». Vi kunne ha hett «The Shoes»''».
1960–1963: The Beatles slår an
I begynnelsen av perioden var The Beatles på ingen måte noe toppband. De store navnene var særlig Cass and the Cassanovas og Rory Storm and the Hurricanes. The Beatles hadde lite til sin fordel, og selv om de skrev egne låter, var de ikke av samme kvalitet som senere verker. McCartney forklarte at dette skyldtes at de lette etter sitt neste nye lydbilde.
Rent instrumentelt slet de også. De hadde ingen fast trommeslager, og bassisten, Sutcliffe, var ikke på langt nær god nok. Da de til slutt fikk ordnet en trommeslager, fikk The Beatles erfare tøft program og høye krav for å skape liv og show i Hamburg. Konsertene hjalp sterkt både på sceneopptreden og på deres musikalske utvikling. Da de kom tilbake, ble de langt mer populære, og de vant en kåring av det mest populære bandet i Liverpool i tidsskrifet Mersey Beat.
Bandet ble også mer profesjonalisert etter å ha møtt Brian Epstein. Han startet med å utvikle dem ved å forandre stilen deres fra et økende populært lokalt band, til et band med nasjonal appell. Epstein lette etter muligheter til å prøvespille for å få kontrakt, noe de til slutt oppnådde. Mot slutten av perioden var også bandets endelige oppsetning klar.
Første tur til Hamburg
I mai 1960 ble de involvert med Allan Williams som fungerte som et sted mellom manager og booking-agent. Williams hadde lyktes i å sende flere band til klubbeier Bruno Koschmider i Hamburg i Vest-Tyskland, med stor suksess. Særlig var Tony Sheridan og Derek and The Seniors populære. Koschmider ba om flere band, men Williams hadde vanskeligheter med å finne band som ikke var opptatt, og som ikke hadde noe imot å dra utenlands. Han så ikke på The Beatles som den viktigste gruppen i stallen, men de var i ferd med å bli de eneste. Vokalisten i Derry and The Seniors protesterte at en så dårlig gruppe som The Beatles ville ødelegge for den gode flyten engelske band hadde i Hamburg. Williams ignorerte protesten og skaffet The Beatles faste spillejobber hver kveld hos Koschmider.