cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spanias herrelandslag i fotball
Tilhørighet i Spania
Både Baskerland og Catalonia har eget landslag, men ingen av dem er anerkjent av FIFA, og de spiller sjelden.
Rivalisering
Spania har bare i moderne tid vært et topplag, og i forfølgelsen av det er det også i relativt moderne tid at de har fått oppmerksomheten fra publikum som kreves i forhold til rivalisering. I tillegg har Spania stort sett skyldt på egen udyktighet når de tapte viktige kamper. Mot Frankrike i EM i 1984 var det keeperen Arconada som var skyldig, og i 1998 var det Zubizarreta. Mot Italia i 1994 var det Salinas som ikke scoret. Mot Sør-Korea var det dommerstanden, og ikke vertslandet, som ble offer for spansk sinne. Da Frankrike slo ut Spania i EM i 2000 og VM i 2006, var det mer en følelse fra spansk side av at Spania kjempet godt mot bedre motstand. Heller ikke forsøk fra fransk (under EM i 2012) og engelsk (under EM i 1996) presse har lyktes i å skape rivalisering mot Spania. Spanias seier i 2008 mot Tyskland og i 2010 mot Nederland ser heller ikke ut til å ha skapt noe rivalisering.
En av grunnene til denne rivaliseringen er at Spanias store rivalisering er intern, mellom Real Madrid og Barcelona. Det finnes også andre rivaliseringer, som mellom Real Sociedad og Athletic Bilbao, og mellom Sevilla og Real Betis. Den eksterne rivaliseringen er som tidligere nevnt et nyere fenomen, men ikke et som har slått helt an. Det laget som Spania flest ganger har blitt slått ut av i utslagsrundene er Frankrike, som slo dem i finalen i 1984, EM-kvartfinalen i 2000 og VM-åttedelsfinalen i 2006. Spania slo dem i åttedelsfinalen i 2012, som var første gang Spania slo ut Frankrike. Likevel er det få tegn til at dette har satt spor i seg verken i Frankrike eller Spania. I stedet har de to landene knyttet seg til andre rivaliseringer: Frankrikes store rival er Italia og Portugal er Spanias store rival. Det finnes også noe rivalisering mellom Italia og Spania, men den er for det første sterkere fra spansk side enn fra italiensk, og for det andre beskjeden i omfang.
Mot Portugal
På tross av at landene har vært fiender, allierte, i personalunion og på et tidspunkt delte verden seg imellom, har det ikke vært et så anstrengt forhold de to landene imellom i senere tid. Rivaliseringen de to landene imellom er hovedsakelig geografisk, både i det at de grenser til hverandre, og i det at Spania er betydelig større enn Portugal.
Spania har møtt Portugal flere ganger, men ettersom ingen av de to lagene har vært stabilt gode før i senere tid, er det først i EM i 2004 at man finner det første møtet av betydning. Det endte med seier til Portugal, og dermed var Spania ute av mesterskapet. I 2010 møttes de igjen i VM, der Spania vant 1–0. I ettertid så det ut som om målet, scoret av David Villa, var offside. De tette og vanskelige oppgjørene landene imellom i viktige mesterskap fortsatte to år senere. Det ble uavgjort i EM i Polen og Ukraina i 2012, men Spania vant på straffesparkkonkurranse. Innimellom, den 17. november 2010, vant Portugal overbevisende 4–0 hjemme, det største tapet Spania har hatt på mange tiår (13. juni 1963 tapte de 2–6 mot Skottland). Det hører med til historien at noen måneder tidligere, rett etter VM, tapte Spania 1–4 mot, noe som mer understreker Spanias manglende vilje til å ta treningskamper alvorlig. I treningskamper mellom VM 2010 og EM 2012, hadde de statistikken 7-2-4, mens de i kvalifiseringen til EM 2012, som gikk samtidig, hadde 8-0-0. Likevel viser det at kampene landene imellom ikke er like forutsigbare som de to landslagenes resultater skulle vise til.
Spania har alltid vært «storebror» på grunn av klubblagene, men i 2004 var ting i ferd med å forandres, da det portugisiske landslaget vant mot Spania og kom til finalen, samtidig som FC Porto vant Champions League. Dette forandret seg imidlertid igjen til spansk dominans i de senere år. Spania har flest seire av de to, men dette er i hovedsak på grunn av de første 30 årene fra 1920 til 1950. Mellom 13. april 1958 og 6. september 2003 vant ikke Spania en eneste av de åtte kampene de spilte mot Portugal. Det er også verd å ta med seg at de to lagene bare har møttes 35 ganger fra 1920 til EM i 2012. I samme periode møttes Norge og Sverige 81 ganger, Norge og Finland 65 ganger og Norge og Danmark 78 ganger. Av oppgjørene mellom Spania og Portugal er åtte mesterskapskamper eller kvalifiseringskamper til mesterskap. Med sine 35 oppgjør er likevel Portugal det landet Spania har møtt flest ganger.
I både 2010 og 2012 har oppgjøret blitt knyttet til oppgjøret mellom FC Barcelona og Real Madrid. Spania er knyttet til FC Barcelonas måte å spille fotball på og har flest spillere fra Barcelona. Portugal har Real Madrids stjerne Cristiano Ronaldo i tillegg til Fábio Coentrão og Pepe, også fra Real Madrid. Sammenlikningen halter noe, da det er flere faste Real Madrid-spillere på Spanias landslag, deriblant kaptein Iker Casillas. Dessuten har Spania en anti-clásico-innstilling på landslaget. Likevel benytter media denne sammenlikningen hyppig.
Mot Italia
Foran finalen i EM i 2012 kom tilhengere av de to lagene svært godt overens før finalen. Italia var ærlige på at de møtte et bedre lag, mens Spania ga Italia godt skussmål for godt spill, spesielt under forholdene at de måtte spille de siste 30 minuttene med en mann mindre som resultat av skade. Iker Casillas, Spanias kaptein, ba til og med dommeren avbryte kampen så fort som mulig etter tilleggstid for å forhindre at Italia kom enda dårligere ut av det, siden Spania allerede ledet 4–0. Heller ikke den tette kampen i EM i 2008 skapte rivalisering, enda den gikk til straffesparkkonkurranse. Imidlertid har kampen fått betydning som Spanias store vendepunkt og begynnelsen på storhetstiden.
Det finnes imidlertid kamper som har fått Spania irritert på sine blåkledde motstandere. I 1934 vant Italia mot Spania i en stygg kamp som ble sent glemt i Spania, som anså at de spilte pent, mens italienerne spilte stygt og kynisk. Den sveitsiske dommeren som dømte kampen fikk fratatt dommerkortet sitt. Imidlertid er ikke spanjolene alene om å sette spørsmål både ved Italia og dommerstanden. Italias semifinale- og finaledommer Ivan Eklind ble anklaget for å ha oversett klare straffespark til Italias finalemotstander Tsjekkoslovakia og å ha headet en ball til Italia i semifinalen mot Østerrike. Han fikk til og med dommerkortet sitt trukket, men fikk det tilbake etter appell.
Mot andre land
Frankrike: Kampene mellom Spania og Frankrike har i liten grad hatt noen anstrengt atmosfære på tross av den lange grensen og den lange historien mellom de to landene. Frankrike har hatt en rivalisering mot Italia, og Spania mot Portugal. Dette har også vært en inndeling som passer godt i forhold til nivåene på de fire lagene. Italia har flere VM-seire, og Frankrike har gjort det bra i både VM og EM, mens Spania fram til 2008 og Portugal ikke har hatt stor suksess. Det finnes oversikter der Frankrike mot Spania er inkludert blant de største derbyene, men det er lite som peker på at verken Spanias eller Frankrikes spillere og tilhengere deler denne oppfatningen.
England: Spania er det eneste laget som har tapt på straffesparkkonkurranse mot England i Englands EM- og VM-historie. I forkant av denne kampen hadde Daily Mirror en anti-spansk kampanje på forsiden, men dette var ikke noe som var spesielt rettet mot Spania; da England møtte Tyskland i semifinalen, hadde avisen ordene «Achtung! Surrender!» på forsiden. Dette var sist gang England møtte Spania i EM eller VM-sammenheng, og den eneste gangen i delfinale. England og Spania hadde møttes i 1982 i mellomgruppen i en kamp som endte 0-0 og sendte begge lagene ut av VM, men det var etter at Spania tapte for og England spilte uavgjort mot Vest-Tyskland. De to andre gangene England og Spania møttes, var i gruppespill. Det er heller ikke her noen klare bevis på at Spania og England har et anstrengt forhold. Englands hovedfokus har i lengre tid vært mot Argentina, Frankrike, Tyskland og Skottland.
Lagutvelgelsen
Ofte har trenerne til landslag blitt anklaget for å velge spillere fra klubber de selv spilte på eller fra områder de kommer fra. Særlig var Javier Clemente anklaget for å ha foretrukket baskere. Imidlertid er det i senere tid liten sammenheng mellom trenerens klubb som spiller og opprinnelsessted og de spillerne som plukkes ut, noe som denne oversikten viser: 1 S=Spiller, T=trener. Vi snakker her om dominerende klubb, ikke eneste klubb.
Likevel bør dette gi en pekepinn på sammenhengen mellom bakgrunn og utvalg av spillere. Miguel Muñoz og José Antonio Camacho, selv fra Madrid, foretrakk «egne» spillere, mens Clemente foretrakk baskere. Ellers varierer det for flere trenere som ofte har ulike forfordelinger til forskjellige turneringer.
Statistikk
Her regnes tap etter 90 eller 120 minutter, ikke etter straffesparkkonkurranse. I finalerubrikkene står vinneren alltid først, uansett hvem som var utpekt til hjemmelag.
Meritter og utmerkelser
FIFA Team of the Year: 2008, 2009, 2010, 2011
Laureus World Team of the Year: 2011
Fyrsten av Asturias-prisen for sport: 2010
Spania er med sitt ene verdensmesterskap på delt sjetteplass i verden med England og Frankrike. Spania har imidlertid flere EM-gull enn begge. Spania er således Europas tredje mestvinnende lag etter Tyskland og Italia, som begge har flere VM-gull.
1 Her regnes ikke kamper med opphold; for eksempel om Spania ikke kom til utslagsrundene mellom to turneringer, er ikke den andre turneringen en fortsettelse av den første.
VM- og EM-statistikk
Her følger statistikk som går spesifikt på VM- og EM-sluttspill.
Oversikt over Spanias innsats i VM og EM
I 1986 rangerte FIFA alle VM plasseringsmessig. Dette ble gjentatt fra og med 1986 0g framover. Dette er Spanias resultater (antall deltakerland skiller lik plassering, høyeste først. Deretter den nyeste først):
Kronologisk gjennomgang av Spanias innsats i VM og EM
Dette er en kronologisk gjennomgang av informasjonen over for å se utviklingen til Spania. Sort betyr at Spania ikke stilte, og mørk grå at laget ikke kvalifiserte seg.
EM besto bare av semifinale, bronsefinale og finale fram til 1980, så enda Spania kom til kvartfinalen tre ganger i EM før det, regnes det fortsatt som kvalifisering.
(1) Spania trakk seg da det ble klart at de skulle møte Sovjetunionen.
(2) Kvartfinale var en del av kvalifiseringen til sluttspillet, som bare besto av semifinale og finale. Gruppespill ble innført i 1980.
(3) I 1982 hadde man ikke åttedels- eller kvartfinale, men mellomrunde med 12 lag. Spania endte sist i sin gruppe, og det blir mest naturlig å la det tilsvare åttedelsfinale.
Motstandere i VM og EM
Dette er en oversikt over samtlige lag Spania har møtt i sluttspill. Med sluttspill regnes ikke kvartfinaler i EM før 1980, da disse var del av kvalifiseringen.
1 Belgia vant 5–4 på straffer
2 Spania vant 3–2 på straffer
4 Sør-Korea vant 5–3 på straffer
5 Vest-Tyskland fram til 1992
6 Spania vant 5–4 på straffer
7 England vant 4–2 på straffer
8 Spania vant 4–2 på straffer
9 Spania vant 4–2 på straffer
11 Se også Russland
Spania i straffesparkkonkurranser
Spania har vunnet fire og tapt fire straffesparkkonkurranser i EM og VM tilsammen. Spania er, sammen med, eneste land som har vært med i to straffesparkkonkurranser i ett og samme VM. I motsetning til Spania, derimot, vant Argentina begge sine, for øvrig i VM i 1990. Spania har aldri møtt samme motstander i to forskjellige straffesparkkonkurranser, per fullført EM 2012.
Flest landskamper
Oppdatert per 1. juli 2013.
Flest finaleminutter
Dette er en oversikt over hvem som har spilt flest minutter de siste tre mesterskapsfinalene. Tilleggstid tas ikke med i oversikten. Ved lik tid sorteres det først etter flest finaler og deretter alfabetisk etter etternavn. Dette gjelder bare EM og VM. Confederations Cup, OL og andre arrangementer inkluderes ikke her.
Nåværende tropp
Oppdatert 30. november 2022. Spanias tropp til VM i fotball 2022 i Qatar fra 20. november 2022 til 18. desember 2022.
Andre spillere
Spillere som har vært med i landslagstroppen de siste 12 månedene.
Just Another Band From L.A.
Just Another Band from L.A. er et album med Frank Zappa og The Mothers of Invention, utgitt i 1972. Det ble innspilt live den 7. August 1971, i Pauley Pavilion på campus ved UCLA i Los Angeles. En spesiell opptreden på dette albumet er «Billy the Mountain», Frank Zappas parodi på rockeoperaer, som var populære på den tiden.
Det var planlagt å utgi dette som en dobbelt-LP med soloer fra "Studebaker Hoch" og "The Subcutaneous Peril" som fylte opp nesten hele den andre LP'n og dessuten «Billy the Mountain», som ofte ble oversett av kritikerne. Dette albumet markerer en viktig periode i bandets karriere som snart ble avsluttet av Zappas alvorlige skader etter å ha blitt dyttet av scenen. Sangen «Eddie, Are You Kidding?» referer til Edward Nalbandian, mens «The Subcutaneous Peril», som først ble tatt bort fra albumet, men kom senere med igjen i en redigert versjon, på Finer Moments (2012) isteden.
Albumet ble utgitt igjen på CD med dårlig mastering og ingen krediteringer av Rykodisc i 1990 med cover med de samme låtene, men med komposisjoner rekreditert i 1995. I 2012 ble låtene ordentlig remastret av Universal/UMe utgitt som en skikkelig CD.
Personell
Musikere
Produksjon
Al-Mustali
Ahmad al-Mustali (arabisk: احمد المستعلى; død 1101) var den niende fatimidkalif.
Et problem med valget av al-Mustali var at hans bror Nizar ble regnet som den rettmessige arvingen til tronen. Dette førte til en maktkamp mellom fatimidene. Selv om an-Nizars opprør ikke lyktes, han døde i fengsel, førte bruddet fra herskerrekken til et skille innenfor Ismailis sjiaislam. I seldsjukkenes Syria og Persia, utviklet Nizari-sekten seg, hvor en av grenene har blitt kjent som assassinersekten.
Det første korstog (1099) etablerte kongedømmet Jerusalem, grevskapet Tripoli og fyrstedømmet Antiokia under al-Mustalis styre, noe som ytterligere reduserte fatimidenes makt i Syria og Palestina.
Al-Mustali ble etterfulgt av hans sønn Al-Amir som hersket fra 1101 til 1130.
Armand Swartenbroeks
Armand Joseph Antoine Alexis Swartenbroeks (født 30. juni 1892, død 3. oktober 1980) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.
Swartenbroeks var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.
Ioannis Khrysafis
Ioannis Khrysafis (gresk: Ιωάννης Χρυσάφης, født 1873, død 12. oktober 1932) var en gresk turner.
Han deltok i sommer-OL 1896 i Athen, der han ledet laget Ethnikos Gymnastikos Syllogos som kom på 3.-plass i lagkonkurransen i skranke.
Koronar hjertesykdom
Koronar hjertesykdom er en felles betegnelse for Angina pectoris (hjertekramper) og hjerteinfarkt.
Begge skyldes at blodårene som forsyner hjertemuskelen med blod, koronararteriene, er blitt trange. Røyking, kjøtt og dyreprodukter øker risikoen for å utvikle koronar hjertesykdom både hos menn og kvinner. Vitamin E har en viss forebyggende effekt.
Koronar hjertesykdom kan fastsettes ved hjelp av kardiell CT eller hjertekateterisering. Kardiell CT gjennomføres ved å gi pasienten en intranervøs kontrastveske, og deretter gjennomføre et scan. Fordelen med CT er at det ikke innebœrer noen kirurgiske inngrep: fordelen med hjertekateterisering er at det kan utføres samtidig som en eventuell operasjon.
Klevstrand skole
Klevstrand skole er en barneskole ved Gunnekleivfjorden på Herøya i Porsgrunn kommune.
Skolen ble bygget i 1864 etter at loven om skoleplikt ble innført i 1860. Skolens navn veksler i flere tiår framover mellom «Skolestuen på Klevstrand», «Herøens skole» og «Klevstrand skole.» Det ser ut til at navnet Klevstrand skole først slår igjennom som det eneste på 1890-tallet. (Lauritzen, Kjell; Klevstrand skole 150 år). Skolen feiret 150 år i 2014. I 2007 ble skolen rehabilitert og skolekjøkkenet i 2017-2018.
Skolen ligger i nærområdet til Herøya Industripark, Rafnes, Yara International Og Norsk Hydro.
Klevstrand skole har siden 2014 satset på digitale ferdigheter i alle fag. Den deltar også i «Aktiv skole» og «Liv og røre», forsknings- og utviklingsprosjekter som kombinerer fysisk aktivitet og skolefag.
Jirga
Jirga er et stammeråd som holdes innenfor de pashtunske stammene i Afghanistan og Pakistan, men også hos andre stammer i dette området. Rådet fatter beslutning ved konsensus. Det er de eldste i stammen som deltar i et jirga.
Funksjon
Jirga kalles sammen når noen har en sak gående. De vender seg da til en person som nyter stor tillit, for eksempel en mullah, en tillitsperson eller en offentlig oppnevnt megler. Han hører saken fra begge sider og setter deretter sammen et råd av mennesker fra begge sider i konflikten. Jirgaen diskuterer saken og kommer til en konklusjon som de involverte må rette seg etter. Dette kan også innebære dødsstraff, steining eller utstøtelse av klanen.
Før var jirga brukt som domstol, men det er nå etablert faste domstoler mange steder. Hvor man praktiserer sharia vil et system med jirga fremdeles være i bruk på små steder.
I Pakistan har jirga vært forbudt siden 2004, men det er ikke noen som bryr seg om forbudet i de områder som har brukt systemet.
Svartvalnøtt
Svartvalnøtt (Juglans nigra) er et løvfellende tre i valnøttfamilien.
Det er et stort tre som blir 40–50 m høyt. Kronen er høy og kuppelformet og sitter som regel på en rett og høy stamme. Barken er mørkebrun eller svart med et rombeformet mønster av ribber. Knoppene er spisse og lysebrune med grå hår. Bladene er spredte og finnete. Antall småblader varierer mellom 11 og 23, men er som regel 15 eller 14. Småbladene er grunt tannete, og de største småbladene, 9 × 3 cm, sitter midt på bladet. Hannraklene sitter 3–5 sammen ytterst på fjorårsskuddene og er 5–10 cm lange. Hunnblomstene er endestilte og sitter 5 sammen. Fruktene er runde, grønne, glatte og 3–5 cm i diameter.
Svartvalnøtt vokser i ulike typer blandet løvskog i det østlige og sentrale Nord-Amerika, men finnes aldri i store bestander. Den vokser ofte sammen med tulipantre, kvitask, romhegg, svartlind, amerikabøk, sukkerlønn, eik og hickory. Lengst vest er den begrenset til elvesletter der finnes sammen med kvitalm, amerikanesletre, grønnask og asklønn, eller lave skråninger sammen med svartlind og rødeik.
Utbredelsen streker seg fra vestlige Vermont og Massachusetts vestover gjennom New York til sørlige Ontario, sentrale Michigan, sørlige Minnesota, østlige Sør-Dakota og nordøstlige Nebraska, sørover til vestlige Oklahoma og sentrale Texas. Den mangler i Mississippi-dalen og -deltaet, men finnes østover til nordvestlige Florida og Georgia.
Trevirke fra svartvalnøtt er verdifullt og brukes til møbler, parkett og geværkolber. Det brukes ofte som tynn finér som limes på billigere treslag. Nøttene er velsmakende og ettertraktet av både mennesker og dyr, men skallet er svært hardt og vanskelig å åpne. Knuste skall er blitt brukt som slipemiddel og til andre industrielle formål.
Svartvalnøtt er mye plantet som skogstre for tømmerproduksjon i Sentral- og Øst-Europa, og finnes forvillet i Østerrike, det tidligere Tsjekkoslovakia, Danmark, Tyskland, Italia og Romania. I Norge blir arten av og til plantet på Sør- og Vestlandet.
Svartvalnøtt skiller ut et allelopatisk stoff, juglon, som gjør at enkelte andre treslag ikke kan vokse i nærheten. Blant arter som ikke tåler svartvalnøtt er papirbjørk, rødfuru, weymouthfuru, furu og eple.
Sea of Love (film)
Sea of Love er en amerikansk kriminalthriller fra 1989 med Al Pacino i hovedrollen. Andre sentrale roller spilles av Ellen Barkin og John Goodman. Regi er ved Harold Becker. Filmen handler om en erfaren etterforsker i New York-politiet som under etterforskningen av en seriemorder, forelsker seg i sitt hovedvitne.
Filmen ble godt mottatt av kritikerne og ble en moderat publikumssuksess.
Handling
Frank Keller (Pacino) er en veteran i New York-politiet som får en bisarr mordsak å hanskes med. Det blir raskt klart at de har å gjøre med en seriemorder med et seksualisert motiv. Under etterforskningen av saken tar han og kollegaene i bruk uortodokse metoder. De setter inn en fiktiv kontaktannonse i et blad i håp om å lokke til seg morderen. Det ender imidlertid med at han faller for den hovedmistenkte, en vakker og energisk kvinne. Etter hvert som de blir dypere involvert, blir han dratt mellom sin profesjonelle bedømmelse og sin tiltrekning mot henne.
Om filmen
Filmen fikk jevnt over gode kritiker, noe som gjenspeiles i at den har fått så mye som 84% på Rotten Tomatoes (2011). Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 3 av 4 stjerner og gav spesielt mye ros til Pacinos rollespill.
Aftenpostens filmanmelder, Per Haddal, gav filmen svært god omtale og gav særlig mye ros til Al Pacino spill. Haddal mente dette var hans store comeback.
Filmen ble en moderat publikumssuksess, da den innbrakte $111 millioner globalt, hvorav $58 millioner i USA. Den ble en 22de mest innbringende filmen i USA i 1989. Filmen ble også populær på norske kinoer og lå på førsteplass på filmtoppen i Oslo i flere uker høsten 1989.
Ringebu skole
Ringebu skole (tidligere Vekkom skole) er den nest største barneskolen i Ringebu kommune. Det går i overkant av 100 elever der.
Ringebu skole skiftet navn fra Vekkom skole i 2010 i forbindelse med at Kjønås skole ble nedlagt og elevene verført hit.
Stridsklev skole
Stridsklev skole er en barneskole i Porsgrunn kommune.
Slobodan Soro
Slobodan Soro (serbisk: Слободан Соро; født 23. desember 1978) er en serbisk vannpolospiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse med det serbiske landslaget.
Helsingfors Dagblad
Helsingfors Dagblad var en innflytelsesrik finsk liberal dagsavis som ble utgitt fra 1862 til 1889. Avisen ble grunnlagt av Otto Reinhold Frenckell, som var dens første redaktør. Andre redaktører var E. Berg 1863-1864, Robert Lagerborg 1865–1882, Robert Castrén 1882–1883, Anders Herman Chydenius 1883–1887 og Gustaf Lönnbeck 1888–1889. Andre sentrale personer som var involvert i etableringen av avisen var blant annet Leo Mechelin og Carl Gustaf Estlander.
Avisen tiltrakk seg 1860-årenes liberale tendenser og grupper. Den hadde ikke det finske språket som en viktig kampsak, men tok til orde for å gi det en konstitusjonell status. Avisen diskuterte forskjellige emner som ble tatt opp i Riksdagen, og tok til orde for å forbedre kvinners sivile rettigheter og økonomiske status.
Avisen fusjonerte i 1866 med Helsingfors Tidningar.
William «Bootstrap Bill» Turner
William «Bootstrap Bill» Turner er en pirat fra filmene om Pirates of the Carribean, han portretteres av den svenske skuespilleren Stellan Skarsgård. Bootstrap Bill får vi høre om i den første filmen, men først i andre film får vi sett ham som mannskap på spøkelsesskipet «Den flygende hollender». I tredje film Pirates of the Caribbean: At World's End har Will Turner blitt kaptein på «Den flygende hollender» og «Bootstrap» får et nærmere forhold til sønnen.
Anders A. Fretheim
Anders A. Fretheim (født 7. oktober 1939) er en norsk lokalpolitiker (Sp) som var ordfører i Ringebu kommune fra 1996 til 2007.
William «Bootstrap Bill» Turner
Utdypende bakgrunn
Han var en gang mannskap på «The Black Pearl» under kaptein Jack Sparrow. Når Sparrows førstestyrmann, Hector Barbossa, ledet et mytteri mot Sparrow, var Bootstrap den eneste som ikke deltok. Resten av mannskapet får en forbannelse over seg, etter å ha stjålet gull som tidligere tilhørte aztekere. De er nødt til å finne alt gullet, og returnere det, før de kan bli kvitt forbannelsen. Men «Bootstrap» sender sin mynt til sin unge sønn William Turner. Dermed klarer ikke mannskapet å finne mynten, og dermed forblir de forbannet for alltid. Denne handlingen gjorde Barbossa rasende, og han straffet Bootstrap ved å knytte støvel-stroppene hans til en kanon, og kaste ham over bord. På grunn av forbannelsen kunne ikke Bootstrap dø, og han ble tvunget til å lide konstant på grunn av oksygen-mangel og knusende trykk på havets bunn. 10 år senere, en gang før hendelsene i den første filmen, blir Bootstrap oppdaget av Davy Jones, kaptein på Den Flyvende Hollender.
Jones tilbyr å redde ham fra hans skjebne, i bytte for hundre års arbeid på Den Flyvende Hollender. Bootstrap aksepterer, og blir underlagt forbannelsen til Hollenderen. Fordi Davy Jones har sviktet løftet sitt om å ta vare på sjelene til alle som har dødd på havet, forvandles han og mannskapet sakte til sjødyr. Han dukker først opp i Dead Man's Chest, hvor han blir sendt for å minne Sparrow om gjelden hans til Jones. Bootstrap blir etter hvert gjenforent med sønnen Will på Den Flyvende Hollender, hvor Bootstrap får i oppgave å piske Will. Til tross for piskingen knytter Bootstrap og Will etter hvert nærmere bånd. Bootstrap hjelper til slutt Will med å stjele nøkkelen til Dead Man's Chest fra en sovende Jones. Men dette kommer på bekostning av å overgi sjelen hans til Jones for all evighet. Til tross for at Bootstrap innrømmer at han hadde forlatt sønnen sin i ung alder, og ikke fortjener frelse, lover Will å frigjøre faren sin fra Jones.
Anders A. Fretheim
Fretheim er utdannet ved Norges landbrukshøgskole og har en mastergrad i ressursøkonomi fra Cornell University i USA. Før han i 1971 overtok familiegården i Ringebu, jobbet han fem år for Distriktenes Utbyggingsfond i Oslo. I forbindelse med OL på Lillehammer bygde han opp Jønnhalt gjesteseter, som han eier. Etter at han sluttet som ordfører, har han drevet konsulenttjenester innen landbruk, industri og reiseliv. Han har også vært styreleder i Gudbrandsdølen Dagningen.
William «Bootstrap Bill» Turner
Utdypende bakgrunn
Imidlertid oppdager Jones dette, og straffer Bootstrap ved å tvinge ham til å se Kraken ødelegge Edinburgh Trader - skipet som huser Will. Etter denne ødeleggelsen beordrer Jones at Bootstrap skal låses inne på skipet. Bootstrap tror at Will har omkommet på skipet. På grunn av sorg, og effekten av den flygende hollenderens forbannelse, begynner Bootstrap å miste sin menneskelighet - og bli absorbert i skipets skrog. Han sliter med vrangforestillinger. I At World's End blir Elizabeth Swann innelåst i samme fengsel som Bootstrap. Hun forteller ham at Will overlevde, og at han vil kommer til å redde faren sin så snart han kan.
Men Bootstrap glemmer denne samtalen deres nærmest umiddelbart. Senere, når admiral James Norrington hjelper Elizabeth og de andre fangene å rømme fra skipet, varsler Bootstrap resten av mannskapet. I sin vrangforestilling går Bootstrap til angrep på Norrington. Dette vinner tilsynelatende Davy Jones sin tillit, ettersom Jones ikke beordrer ham til å bli fengslet igjen etterpå. I den siste kampen mot Davy Jones og Cutler Beckett, kjemper Bootstrap - fremdeles under vrangforestillinger - mot sin egen sønn, uten å gjenkjenne ham. Han kjenner igjen Will først etter å ha sett Jones knivstikke ham.
Personaggi minori dei Pirati dei Caraibi Lista över rollfigurer i Pirates of the Caribbean-filmerna
Sætre (Asker)
Sætre er et tettsted som ligger på Hurumlandet i Asker kommune i Viken. Sætre ligger ved sjøen på vestsida av Indre Oslofjord, omtrent 45 kilometer sør for Oslo. Sætre var fra 2012 til 2020 administrasjonssentrum i Hurum kommune i Buskerud fylke. Tettstedet hadde innbyggere per 1. januar. Målt etter innbyggertall er Sætre i dag det største tettstedet i tidligere Hurum kommune.
Protokoll om miljøvern til Antarktistraktaten
Protokoll om miljøvern til Antarktistraktaten (Miljøprotokollen for Antarktis) utpeker Antarktis til et naturreservat viet fred og vitenskap, og forplikter partene til et omfattende vern av miljøet i Antarktis og tilknyttede økosystemer. Miljøprotokollen ble underskrevet høsten 1991 og trådte i kraft 14. januar 1998, da den hadde blitt ratifisert av alle konsultative medlemmer av Antarktistraktaten. Protokollen framsetter flere viktige miljøprinsipper:
Sætre (Asker)
Stedsnavnet
Navnet «Sætre» (/ˈse:tɾe/) kommer av det norrøne ordet sétrar, som er flertall av ordet sétr. Dette betyr «bosted» (eg. et sted man «sitter»). Sétrum er dativsformen av navnet. Navnet er første gang nevnt i et brev skrevet i 1330.
Protokoll om miljøvern til Antarktistraktaten
Miljøprotokollen forplikter partene til å samarbeide om planlegging og gjennomføring av aktiviteter i Antarktis. Protokollen setter også forbud mot all kommersiell mineralutvinning i 50 år framover.
Protokollen inneholder seks vedlegg:
Sætre (Asker)
Natur
Sætreelva, som har utløp i Sætrepollen i Oslofjorden, er et regionalt viktig vassdrag, med et snaut 20 kvadratkilometer stort nedbørsfelt og ei årlig vannføring på rundt 11 millioner kubikkmeter. Den er ei viktig gyteelv for en lokal stamme av sjøørret. Vannkvaliteten i elva har blitt betegna som god (2014). Elva er imidlertid svært utsatt for menneskelig påvirkning og forsøpling, og ble negativt påvirka av utbygging i Sætre sentrum mot slutten av 2010-tallet.
Middelalder
I middelalderen fantes det to gårder på Sætre; nordre og Søndre Sætre. Sætreelva utgjorde delet mellom disse to gårdene. Nordre Sætre lå omtrent der dagens hovedbygning på Sætre (gnr. 57) ligger i dag. Søndre Sætre lå trolig rett nord for dagens elveleie, fordi elva gravde seg nytt løp under en flom på slutten av 1700-tallet. I seinmiddelalderen ble begge gårdene liggende øde, og den nordre gården ble brukt under gården Åros i Røyken.
Sætre bruk
I 1750 kjøpte Drøbak-kjøpmannen Christen Carlsen Huitfeldtenes eiendommer i Sætreområdet, og eiendommene skifta etter dette ofte eiere. Fra slutten av 1700-tallet ble de drevet som ett bruk, med sagbruksdrift og kornmølle. Fra 1830-åra ble det også anlagt stampemølle og kruttmølle i Sætreelva, og seinere på 1800-tallet ble det drevet isdrift fra dammene omkring gården. Sætre bruk sysselsatte på det meste et tyvetalls personer, men noen egentlig tettbebyggelse var ikke bruket stort nok til å danne grunnlag for.
«Drabantbyen»
Rundt 1970 begynte nordre Hurum å bli trukket inn i Oslo-områdets arbeids- og boligmarked. Sætre lå akkurat innafor det som kunne regnes som akseptabel pendleravstand til Oslo, og tomteprisene var lavere her enn nærmere byen. Grunneiere i området begynte derfor å tjene gode penger på å legge ut tomter til boligfelt. Det første boligfeltet som ble etablert var Grytnesfeltet, med 60 boliger; for det meste eneboliger. På midten av 1970-tallet ble Skatvedtfeltet anlagt, med ei blanding av rundt 340 eneboliger og rekkhus. Flertallet av kjøperne kom fra Oslo. Seinere ble det også anlagt boligfelt ved Langset og Gunnaråsen. Den store innvandringa av utenbygds folk førte til at det gamle industriarbeidermiljøet på Sætre ble svekka.
Industrien på sprengstoffabrikken, som nå hadde blitt en del av Dyno-konsernet, måtte samtidig tåle harde nedskjæringer i disse åra. Det ble produsert flytende lim og formalin, militært sprengstoff og nitrocellulose. I 1970 var det fortsatt over 300 ansatte på fabrikken, 1980 var det litt over 200, og på begynnelsen av 1990-tallet var det knapt 100 ansatte igjen. Ved årtusenskiftet hadde under 10 % av de yrkesaktive på Sætre sysselsetting i industrien, og de aller fleste pendla ut av kommunen for å arbeide. Da selskapet Dynea la ned limproduksjonen i 2004, og sprengstoffselskapet Dyno Nobel ble solgt til det australske selskapet Orica i 2005, opphørte industriproduksjonen på Sætre helt. Etter dette har det kun blitt drevet kurs- og verkstedsvirksomhet på det gamle industriområdet.
Sentrumsutbygging på 2000-tallet
På 2000-tallet var det et flertall i Hurums kommunestyre for å styrke Sætres sentrumsfunksjoner. I 2009 vedtok kommunestyret å legge ned det gamle og tradisjonsrike rådhuset Hovtun på Klokkarstua, og i 2012 ble et nytt rådhus, kombinert med et «nærsenter» med flere forretninger, åpna på Sætre.
I 2012 vedtok også Hurums kommunestyre en områdeplan for Sætre sentrum. Den 10. mai 2013 brant den gamle hovedbygningen til Sætre bruk, den såkalte «Ekegården», som sto midt i det gamle sentrumsområdet, ned til grunnen. Etter dette begynte ei stor utbygging av et nytt sentrumsområde. Sætre mista imidlertid også flere sentrumsfunksjoner på første del av 2000-tallet, da lensmannskontoret ble nedlagt og flytta til Røyken, den kommunale helsestasjonen ble flytta til Filtvet, og da DNB la ned bankfilialen sin her. Heller ikke rådhuset fikk noen lang levetid, da Hurum kommune ble slått sammen med Asker kommune i 2020, og kommuneadministrasjonen flytta dit. Bygget skal imidlertid fortsatt brukes til kommunale funksjoner, blant annet som et såkalt «innbyggertorg».
Næringsliv
Etter nedleggelsen av den kjemiske tungindustrien har den tjenesteytende sektoren blitt den viktigste kilden til sysselsetting på Sætre, med blant annet dagligvareforretninger, apotek, legesenter og flere serveringssteder. Anlegget av Oslofjordforbindelsen og riksvei 23 (nå europavei 134) i 2000 førte både til økt pendling og etablering av en del nye bedrifter. Nær veien ble det lagt ut et næringsområde i Åsveien, som i dag rommer flere bedrifter og butikker, samt noe plastindustri.
Utdanning
På Grytnes ved Sætre ligger Sætre barneskole og Sætre ungdomsskole (tidligere Grytnes ungdomsskole). Røyken videregående skole er den nærmeste videregående skolen for elever fra Sætre. Det er omtrent like langt til Frogn videregående skole, men denne ligger i et annet inntaksområde for videregående opplæring.
Transport og samferdsel
Fra Sætre bussterminal er det bussforbindelser til Tofte og Holmsbu, Klokkarstua og Verket samt til Drammen og Oslo. Sør for Sætre går europavei 134 i tunnel under Oslofjorden.
Severdigheter
Det er lite igjen av det gamle Sætre. Den gamle hovedbygningen på Sætre gård (nordre Sætre) stammer fra slutten av 1700-tallet, og ble gitt som gave til en stiftelse i 2013. Her drives enkel serveringsvirksomhet. Bygningen fikk store setningsskader under gravearbeider ved anlegg av nytt Sætre sentrum.
Kongsdelene kirke ble bygd i 1905, og er ei listeført kirke. Kirken er ei enkel trekirke i empirestil, med interiørdekorasjoner av Gerhard Munthe.
I 1983 ble de eldste delene av sprengstoffabrikken på Engene fra 1876 omgjort til et museum. Museet var et privat bedriftsmuseum, og ble drevet av ei venneforening. Fabrikken ble av kulturminnevernmyndighetene vurdert som svært verneverdig, ettersom den var den eneste gjenværende sprengstoffabrikk i verden som hadde det opprinnelige produksjonsutstyret etter Alfred Nobels metode bevart. Etter at Dyno Nobel solgte fabrikken var ikke de nye eierne interesserte i å ha noe museum her, og anlegget forfalt. Eierne argumenterte med at forurensning av sprengstoff i grunnen under bygningene ikke gjorde det forsvarlig å åpne området for allmennheten. Anlegget ble midlertidig freda i 2007. I 2018 vedtok Riksantikvaren at noen få av bygningene skal fredes, mens det ble gitt rivningstillatelse for de fleste. Det foreligger per dags dato ingen konkrete planer om etablering av noe nytt museum på stedet.
Øyene og holmene i fjorden utafor Sætre er populære friluftsområder, og enkelte somre har det vært drift av ei turistbåtrute mellom Sætre og Oscarsborg festning i Drøbaksundet.
Hallvard Holmen
Holmen er utdannet ved Kunsthøyskolen i Oslo (KIO). Etter endt utdannelse i 1991 har han vært ansatt ved Rogaland Teater, Nationaltheatret og Det Norske Teatret. Han har også arbeidet i det frie kunst feltet og da spesielt med Jo Strømgren kompani.
Holmen har spilt i en rekke filmer og TV-serier. Han er mest kjent for sine roller i NRK-seriene Himmelblå (2008-2010) hvor han spilte Roy og Side om side (2015-2021) hvor han spilte Remi Ingstad. For rollen i Himmelblå ble han nominert til Gullruten 2010 i klassen beste mannlige skuespiller. Han har spilt rollene som Rolf Inherad i TV-serien Nobel – fred for enhver pris med Per Olav Sørensen, Fridtjof Nansen i TV-serien Harry & Charles mot blant andre Maria Bonnevie, Tommie i den svenske sci-fi-kult serien De Drabbade med Måns Mårlind og Bjørn Stein. Han har spilt i Død Snø 2-filmen regissert av Tommy Wirkola, har medvirket i Fritt Vilt-filmene og spilte Kåre Tryvle i filmen Kvinner i for store herreskjorter regissert av Yngvild Sve Flikke. For Kvinner i for store herreskjorter ble han nominert til som ble nominert til beste nordiske film i 2015. Han ble nominert til Amandaprisen 2015 i klassen beste mannlige birolle. I 2020 spilte han i rollen som Michael i TV-serien Livstid og Ingar i spillefilmen Oslo – København.
Han er gift med Iren Reppen.
Regi
Siden 1998 har Hallvard Holmen hatt regi på Velfjordrevyen sammen med Iren Reppen.
Nang
Nang (tibetansk: སྣང་རྫོང་, Nang Dzong, Wylie: snang rdzong,, pinyin: Lǎng Xiàn) er et fylke i prefekturet Nyingchi i Tibet i Folkerepublikken Kina. Det ligger ved midtre løp av Yarlung Tsangpo, som frem til 1985 var tilregnet Shannan.
Arealet er på 4.113,71 kvadratkilometer og befolkningen var i 2004 på ca. 10.000 innbyggere.
Årlig gjennomsnittstemperatur er 9 °C, og årsnedbøren er på 600 mm.
Kulturminner
Lieshangravene (Lieshan mudi) fra det 7. til 9. århundre, Yarlung-dynastiets tid, ble i 2001 tilføyd listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Lisa Robin Kelly
Lisa Robin Kelly (1970–2013) var en amerikansk skuespiller. Hun er best kjent for sin rolle som Laurie Forman i TV-serien Et syttitallsshow.
Tidlig liv
Kelly ble født i Southington i Connecticut og vokste opp der og i Mooresville i Nord-Carolina. ​Foreldrene hennes var Thomas Carl Kelly og Linda Diane Kelly. Hun mottok en BFA for skuespill fra The Theatre School at DePaul University i Chicago i 1992.
Karriere
Kelly debuterte i 1992 i episoden «Kelly Doesn't Live Here Anymore» av Våre verste år (også kjent som Bundy). Hun dukket senere opp i 1994 i episoder av Silk Stalkings, The X-Files-episoden «Syzygy» fra seriens tredje sesong, og på Charmed i 1999. Hun er også å se i rett på video- og TV-filmer som Amityville Dollhouse, Late Last Night og kinofilmen Jawbreaker.
Juridiske problemer
I august 2010 ble Kelly arrestert i Nord-Carolina for kjøring i påvirket tilstand. I november 2010 innrømmet hun straffeskyld, fikk en bot og ble dømt til 12 måneder betinget fengsel.
Den 31. mars 2012 ble Kelly arrestert for grov legemsfornærmelse mot den daværende romkameraten sin John Michas. Hun kom senere med en offentlig uttalelse der hun benektet Michas' påstand om at hun angrep ham, og hevdet at han skadet seg selv i et forsøk på å framstille henne som voldsutøver. Det endte med at Los Angeles County District Attorney ikke tok ut tiltale, angivelig fordi det påståtte offeret nektet å samarbeide med myndighetene og gjorde saken umulig å straffeforfølge.
2010 FIFA World Cup South Africa
2010 FIFA World Cup South Africa er det offisielle fotballspillet fra VM i 2010. Det ble utviklet av EA Canada og utgitt av EA Sports i 2010.
Lisa Robin Kelly
Juridiske problemer
I november 2012 ble Kelly igjen arrestert, denne gangen for et overfall i Mooresville, North Carolina. Ifølge TMZ.com sier politirapporten at hun og en annen mann (identifisert som hennes ektemann Robert Joseph Gilliam) ble arrestert etter en voldelig hendelse i hjemmet deres, der de angivelig overfalt hverandre. Begge ble siktet for vold og løslatt. Kort tid etter begjærte Kelly besøksforbud - og siden skilsmisse - mot Gilliam.
I juni 2013 ble Kelly arrestert med mistanke om promillekjøring. Hun bestod ikke edruelighetstesten som ble utført på stedet.
Down Beat
Down Beat (etablert 1935 i Chicago) er et amerikansk tidsskrift om jazz. Det er bl.a kjent for sine årlige kåringer av årets artist i ulike kategorier etter instrument etter avstemning blant lesere (Readers poll) såvel som kritikere (Critics poll), samt egne kategorier for «Rising Star» (talent).
Hall of Fame
Magasinet har sin egen «Hall of Fame» i Orlando, der man bl.a. finner et utvalg vinnere fra rangeringene.
Thomas Lawrence
Thomas Lawrence (født 13. april 1769 i Bristol i England, død 7. januar 1830 i London) var en britisk romantisk portrettmaler. Lawrence var selvlært vidunderbarn og kjent for sitt talent til å få frem portrettlikhet og for en virtuos bruk av maling. Han var president ved Royal Academy fra 1820.
Digital Millennium Copyright Act
Digital Millennium Copyright Act (DMCA) er en amerikansk lov om opphavsrett, tatt i bruk 28. oktober 1998. Loven er den amerikanske implementasjonen av WIPOs opphavsrettstraktat fra 1996. Den kriminaliserer bl.a. produksjon og spredning av teknologi, innretninger og tjenester som blir brukt for å omgå tekniske beskyttelsesmidler (digital rettighetsadministrasjon) med den hensikt å få ulovlig tilgang til opphavsrettsbeskyttet innhold.
Thomas Lawrence
Bakgrunn
Lawrence var født i Bristol hvor faren var vertshusholder. Familien flyttet til Devizes hvor Lawrence begynte å tegne. Etter at Thomas Lawrence den eldre gikk konkurs i 1779 flyttet familien til Bath og fra Lawrence var ti år gammel solgte han pastellportretter for å spe på familieøkonomien.
Karriere
Som attenåring reiste Lawrence til London der han snart skapte seg ry som maler av oljemalerier. I 1789 fikk han sitt første kongelige oppdrag, et portrett av dronning Charlotte. Dronningen likte ikke bildet sev, men det ble lovprist av kritikerne da det ble stilt ut ved Royal Academy året etter.
Lawrence fikk en rekke portrettoppdrag av rike og adelige og malte mange politiske ledere. Han malte nesten bare portretter. Lawrence arbeidet hardt, men brukte lang tid på å fullføre sine verk. Han var ofte i pengenød, trolig fordi han ga mye vekk til familie og venner. Han hadde også et komplisert kjærlighetsliv knyttet til to søstre, Sally og Maria Siddons, som han byttet på å være forelsket i. Maria døde i 1798 og Sally i 1803. Lawrence fortsatte å holde kontakten med moren deres, Sarah Siddons, som satt for flere portretter. Lawrence giftet seg aldri.
mini|Portett av Arthur Atherley som [[Eton College|Eton-elev ca. 1791).
Olje på lerret 158,43 × 133,03 cm Los Angeles County Museum of Art]] Lawrence ble adlet i 1815 og senere sendt ut i Europa av prinsregenten, den senere Georg IV av Storbritannia, for å male allierte ledere. Han malte blant annet tsar Aleksander, tyske keiser Frans II, den unge Napoleon II og pave Pius VII.
I 1820 ble sir Thomas Lawrence valgt til president for Royal Academy etter Benjamin Wests død. Han fikk flere oppdrag fra Georg IV som nå var blitt konge og fra politikeren Robert Peel. Lawrence malte to av sine mest kjente barneportretter i 1820-årene: Et maleri av Emily og Laura Calmady og et av Charles William Lambton, kjent som The Red Boy.
Et av de siste oppdragene hans var et portrett av jarlen av Aberdeen, George Hamilton-Gordon, som senere skulle bli statsminister. Skuespilleren og søskenbarnet til Siddons-søstrene, Fanny Kemble, var en av de siste som satt for han. Lawrence døde av hjertesvikt i 1830. Han er begravet i krypten i St. Pauls katedral i London.
Oscar Verbeeck
Oscar Verbeeck (født 6. juni 1891 død 1971) var en belgisk fotballspiller som deltok i de olympiske lekene 1920 i Antwerpen.
Verbeeck var med på det belgiske fotballaget som ble olympiske mestere under OL 1920 i Antwerpen. Det var fjorten lag som deltok i fotballturneringen som ble avviklet i perioden 28. august til 5. september 1920. Belgia og Tsjekkoslovakia møttes i finalen på olympiastadion i Antwerpen. De hadde en ledelse med 2-0 i slutten av første omgang da spillerne fra Tsjekkoslovakia forlot banen i protest mot dommeren. Tsjekkoslovakia ble diskvalifisert og Belgia ble olympiske mestere i fotball for første gang.
Australia under Samveldelekene 2018
Australia deltok som vertsnasjon under Samveldelekene 2018 fra 4. til 15. april 2018 i Gold Coast, Queensland i Australia.
Tårenes vei
Tårenes vei (engelsk: Trail of Tears) var en rekke med befestede relokaliseringer av indianerstammer i USA som følge av loven om fjerninger av det amerikanske urfolk av 1830 (Indian Removal Act). De omplasserte indianerne ble utsatt for sult og sykdommer mens de ble tvangsflyttet, og mer enn fire tusen døde før de nådde de ulike bestemmelsesstedene. Fjerningen av indianere omfattet medlemmer av stammene cherokeer, muscogeer, seminoler, chickasawer, og choctawer. Disse ble forflyttet fra deres forfedres hjemland i sørøstlige USA til et område vest for elven Mississippi som hadde blitt utpekt som indianerområde (Native Territory). Betegnelsen «Tårenes vei» har sin opprinnelse fra en beskrivelse av fjerningen cherokeestammen i 1838.
Mellom 1830 og 1850 ble flere indianerstammer, inkludert afroamerikanere, frigitte og slaver, som levde sammen med indianerne, med tvang fjernet fra deres tradisjonelle landområder i sørøstlige USA, og fraktet lengre vestover. Disse ble tvunget til marsjere til utpekte området av bevæpnete vakter, statlige og lokale militser. Fjerningen av cherokeestammen i 1838, de siste som fraktet øst for Mississippi, ble fjernet ved at det ble oppdaget gull i nærheten av Dahlonega i Georgia i 1828, noe som førte til et gullrush. Omtrentlig mellom 2000 til 6000 av de 16 543 tvangsflyttede cherokeene døde langs veien, derav tårenes vei.