cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oldtiden
Studiet av oldtiden
De tidligste kjente systematiske historiske tanker oppsto i oldtidens Hellas, og begynte med Herodot fra Halikarnassos (484 f.Kr. – ca. 425 f.Kr.). Thucydides (ca. 460 f.Kr. – ca. 395 f.Kr.) fjernet i stor grad guddommelig årsaker i hans redegjørelse av Peloponneskrigen mellom Athen og Sparta, og etablerte et rasjonelt element som satte presedens for påfølgende vestlige historieskrivning. Han var også den første til å skille mellom årsak og den nærmeste opprinnelse for en hendelse.
Jan O. Henriksen
Jan Oddvar Henriksen (født 3. mai 1945 på Andørja i Troms, død 26. august 2018 i Trondheim ) var en norsk avistegner og illustratør.
Henriksen arbeidet som fast tegner under signaturen «Jan O.» i avisene Fædrelandsvennen (1967–1974), Aftenposten (1985–1987) og Adresseavisen (1966–1967, og fra 1987). Han illustrerte også flere bøker, blant annet av Tande P. Tegnestilen hans kjennetegnes av en ledig pennestrek og sikker karikatur- og tegnekunst.
Jan O. Henriksen var selvlært.
Carl Sören Colbing
Carl Sören Colbing (født 1955 i Nynäshamn, Sverige) er en svensk fotograf og forfatter.
Kunståret 1333
Kunståret 1333 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1333.
Dødsfall
…
1333 in art
Vasyl Virastjuk
Vasyl Jaroslavovytsj Virastjuk (ukrainsk: Василь Ярославович Вірастюк; født 22. april 1974 i Ivano-Frankivsk, Ukraina) er en ukrainsk profesjonell utøver av konkurranseformen strongman.
Virastjuk deltok i finalene i Verdens sterkeste mann i 2003 og 2004. Han endte som nummer tre i 2003, bak vinneren Mariusz Pudzianowski og toer Zydrunas Savickas. Året etter, vant Vasyl WSM.
Koherens (andre betydninger)
Koherens er et begrep med flere betydninger og bruksområder:
Vasyl Virastjuk
Eksterne lenker
Mariusz Pudzianowski Mariusz Pudzianowski
Fylkesvei 3380
Fylkesvei 3380 går mellom Treungen og Nesland i Nissedal. Veien er 26,7 km lang (utenom fergestrekningen).
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 354.
Runnymede Trust
The Runnymede Trust er en tenketank i Storbritannia som bekjemper rasisme og diskriminering, og arbeider for et multikulturelt og tolerant samfunn. Institusjonen ledes av Rob Berkeley og styret av Clive Jones.
Den ble etablert i 1968 av Jim Rose og Anthony Lester,. Tenketanken prøver bl.a. å påvirke lovverket for å få bukt med rasisme og diskriminering.
Amanda Plummer
Bakgrunn
Amanda Plummer er datter av Tammy Grimes og Christopher Plummer som begge var skuespillere. Plummer ble utdannet ved Middlebury College og på denne tiden hadde hun stor interesse i hester og ridning.
Karriere
Plummer begynte i mindre roller på TV på 1980-tallet. Hennes første rolle i en film var i 1981 og deretter fulgte en rekke filmroller. Imidlertid kom Plummers viktigste første suksesser fra hennes arbeider på teateroppsetninger. Plummer hadde sin debut på Broadway som karakteren Josephine i 1981, i en gjenoppliving av skuespiller A Taste of Honey. Hun vant en Tony Award-nominasjon og en Theatre World Award for denne rollen.
Etter hennes mange suksesser på teaterscenen, begynte Amanda Plummer i store roller på TV og i flere filmer. En av hennes mest kjente opptredener var i TV-serien LA Law som karakteren Alice Hackett, en utviklingshemmet venninne av Benny Stulwitz, spilt av Larry Drake, som hun mottok en Emmy-nominasjon for.
I 2005 ble Plummer tildelt en Emmy Award for hennes rolle som Miranda Cole i TV-serien Law & Order: Special Victims Unit, der hun spilte en schizofren person. To andre kjente roller var Yolanda (aka «Honey Bunny») i filmen Pulp Fiction og som karakteren Rose i So I Married An Axe Murderer. I 1988 spilte hun en eksentrisk lærer i «Gryphon», en episode av PBS-serien Wonderworks.
Dvergterne
Dvergterne (Sternula albifrons) er en art i slekten dvergterner (Sternula) som inngår delgruppen terner (Sterninae), som videre er en del av måkefamilien (Laridae). Arten er en sjelden, men årlig gjest i Norge, og ett eller to par hekket i Østfold i årene 1992–1998. Dvergterna hekker imidlertid regulært Sør-Sverige og Danmark.
Biologi
Dvergterne blir 22–28 cm lang, veier 47–63 g og har et vingespenn på 47–55 cm. Den er således blant de største dvergternene. Fjærdrakten er lysegrå på oversiden og hvit på undersiden. I hekkedrakt karakteriseres hodet av ei svart hette med svarte tøyler som strekker seg framover som en markant strek fra den svarte hetta i bakhodet gjennom øynene og til roten av culmen. I vinterdrakt blir issen hvit med mørke spetter, mens nakken forblir sort. Nebbet er halvlangt og pinsettlignende spisst, og gult med svart tupp. De nedre ekstremitetene er gule og korte, og tærne har svømmehud. Vingene er lange og smale, og de ytre håndsvingfjærene er noe mer mellomgrå, mens den aller ytterste fjæra er tilnærmet svart.
Arten okkuperer subtropiske og tempererte regioner, i Armenia til høyder opp mot 2 000 moh. De kontinentale populasjonene holder primært til i kyststrøkene, men de kan også opptre i innlandet langs elver og i innsjøer og vannreservoarer. Likeledes lever noen populasjoner på oseaniske øyer. Fuglene hekker på golde eller tynt vegeterte sand-, skjell-, stein- og koralløyer, grusstrender, flekker i elvemunninger og innsjøer, saltmyr, saltsletter og elver, og på holmer og skjær.
Det var store ansamlinger av dvergterne langs de store elvene Donau, Elben og Rhinen tidligere, men økt menneskelig aktivitet har ført til at arten er mer eller mindre borte i dag.
I likhet med mange terner er også dvergterne en delvis migrerende fugl, i det noen av underartene er trekkfugler. Dvergternen livnærer seg hovedsakelig på fisk og insekter. Den kjennetegnes av måten den fanger fanger fisken på, der den flyr noen meter over vannoverflaten i en vippende flukt for så å brått stupe i vannet etter småfisk.
Den hekker gjerne i kolonier på bakken, ofte på sandgrunn. Terna er beskyttende for egg og nyklekkede kyllinger og stupangriper for å skremme truende besøkende ved redene. Den legger to til fire egg.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norske navn på verdens fugler og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020). Eventuelle navn i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.
Sport Club Internacional
Sport Club Internacional, oftest omtalt som Internacional, er en tradisjonsrik fotballklubb fra byen Porto Alegre i delstaten Rio Grande do Sul, Brasil, stiftet 4. april 1909. Klubben spiller i røde trøyer og hvite shorts og strømper. Hjemmebanen heter Beira-Rio, og har en kapasitet på drøyt 58 000 tilskuere. Erkerivalen er Grêmio, som de har spilt noen klassiske derbys mot gjennom tidene. Internacional hadde en minneverdig 2006-sesong, som endte med andreplass i ligaen (Série A) og seier både i Copa Libertadores og i VM for klubblag. I finalen i sistnevnte turnering beseiret de selveste Barcelona med 1-0, og fulgte dermed opp den brasilianske suksessen fra året før (São Paulo slo da Liverpool i finalen med samme sifre).
Klubben har utover dette tre Série A titler (som alle er vunnet på 70-tallet), en cuptittel og 37 Gaúcho delstatsmesterskap. Noen berømte ex-spillere er Dunga, Cláudio Taffarel, Lúcio og André Cruz.
Spillerstall
19. april 2021
Rómulo Gallegos
Rómulo Gallegos (født 2. august 1884 i Caracas, død 7. april 1969) var en venezuelansk forfatter, politiker og president. I en periode på om lag ni måneder i 1948 satt Gallego som den første presidenten i Venezuelas historie som var blitt valgt etter et fritt valg.
Gallegos begynte sitt arbeid som lærer, forfatter og journalist i 1903. Hans roman Doña Bárbara ble først utgitt 1929, og det var på grunn av denne bokens kritikk av det venezuelanske regimet til den tidligere diktatoren Juan Vicente Gómez at Gallegos ble tvunget til å flykte fra Venezuela. Gallegos tok derfor tilflukt i Spania, hvor han fortsatte å skrive. Hans kritikerroste romaner Cantaclaro (1934) og Canaima (1935) stammer fra denne perioden. Gallegos returnerte til Venezuela i 1936 og ble utnevnt til minister for offentlig utdanning.
Universität Potsdam
Universität Potsdam ble grunnlagt med utgangspunkt i Potsdam College of Education i 1991. Dets historie er nært knyttet til byen Potsdam med dens konger og residenser, vakre steder og parker, dets hager og museer. Universitetet ble grunnlagt som et klassisk universitet. Fem fakulteter utgjorde grunnpillarene; Philosophical Faculty, Humanities, Law, Economics and Social Sciences and the Natural Sciences-Mathematics Faculty.
Universitetet ligger vegg i vegg med den fantasktiske parken Sanssouci med sine slott og palasser. Fra Potsdam er det ca. 45 minutter med tog inn til sentrum av Berlin.
Gowerhalvøya
Gowerhalvøya (walisisk Gŵyr) er en halvøy på nordsiden av Bristolkanalen og sørvestlige kysten i det historiske fylket Glamorgan i Wales. Referert hverdagslig til som 'Gower' var det første stedet i Storbritannia som fikk utmerkelsen Område av fremragende skjønnhet (Area of Outstanding Natural Beauty) i 1956. Gower er en del av oldtidens marcher lordship Gower, og er i dag en del av byen og fylket Swansea.
Arkeologi
Gower er hjemstedet for menhir eller stående steiner fra bronsealderen. Av ni steiner står fortsatt åtte av dem. En av de mest kjente er Arthurs stein i nærheten av Cefn Bryn.
I grotten Paviland Cave i South Gower er et menneskelig skjelett (kalt for «Den røde frue i Paviland», skjønt det er egentlig av hankjønn) oppdaget av viktorianske arkeologer. Det er rundt 25 000 år gammelt.
Historie
Etter den normanniske invasjonen av Wales gikk landområdet, commote (walisisk cwmwd), over på engelske hender, og den sørlige delen ble etterhvert bortimot helt engelsk i språk og kultur. Rhys Gryg av Deheubarth gjenerobret halvøya i 1215, men i 1220 måtte han avstå området til de engelske, tilsynelatende på ordre fra sin overherre, Llywelyn ap Iorwerth. Etter det var Gower hovedsakelig utenfor rekkevidde for Llywelyns etterfølgere som prins av Wales, skjønt halvøya fikk føle virkningene av Rhys ap Maredudd og hans opprør i 1287–1288.
Inngåelsen av union mellom England og Wales, førte til at herreskapet Gower ble en del av det historiske fylket Glamorgan, og en sørvestlige seksjon ble et herred av Swansea.
I moderne tid har Gowerhalvøya blitt administrert som et jordbruksdistrikt av Glamorgan, som ble slått sammen med fylkets borough av Swansea i 1974 for å danne distriktet Swansea. Siden 1996 har Gower vært en del av byen og fylket Swansea.
I kulturen
Landsbyen Mumbles var lokalitet for dramaet Ennals Point i seks deler med den walisiske skuespilleren Philip Madoc. Serien fokuserte på det lokale livbåtmannskapet og ble vist i Storbritannia i januar 1982. Kunstneren Gee Vaucher og musikeren Huw Warren lagde filmen Gower Boy som hadde sin debut på den 14. Raindance Film Festival i oktober 2006, og beskrevet som en «nennsom, tankefull utforskning av Gowerhlavøya i Wales». Landsbyen Rhossili var scene i en episode av Doctor Who, «New Earth», i 2006. I episoden kunne Worm's Head bli sett.
Landsbyer
De landsbyer i Gower er:
Strender
Dette er en liste av de større strenderne. Strender av typen Blå flagg er markert med en asteriks *:
Svein Torgersen
Svein Torgersen (født 7. februar 1945 i Kongsvinger) er en norsk journalist.
Torgersen startet sin karriere som journalist i Hamar Arbeiderblad, der han jobbet i fem år. Etter dette begynte han i NRK Radio, og jobbet i ni år for Ukeslutt og Dagsnytt, før han gikk over til NRK Fjernsynet, der han var nyhetsanker og reporter i Dagsrevyen i elleve år.
I 1994 gikk han ut av NRK, og ble programsjef og programleder i radiokanalen P4. Der var han frem til 1998, da han ble ansatt i TV 2 og jobbet to år i redaksjonen til programmet Rikets tilstand. I 2000 gikk han igjen tilbake til sin gamle arbeidsgiver, NRK. Torgersen arbeidet også som reporter i RedaksjonEN.
Tingakrossur
Tingakrossur var en avis på Færøyene. Den ble utgitt fra 1901 til 1954 og på nytt fra 1960 til 1990. Den kom til å fungere som partiorgan for Sjálvstýrisflokkurin.
Lyrikk og prosa fikk mye plass. Rasmus Rasmussen skrev flere noveller som ble tatt inn i avisen. Færøyenes første roman, Babelstornið (1909) av Richard Long, gikk som føljetong.
Navnet tingakrossur kommer av en korsformet budstikke som bar bud om tingsamling på Tinganes.
Knut Johannes Sverre
Knut Johannes Sverre (født 1989) var tidligere leder av Røde Kors Ungdom. 27. juni 2010 - 8. juli 2012 etter Camilla Helgesen, hvor han under hennes styre satt som politisk nestleder. I 2012 overtok Charlott Nordström ledervervet.
Hermann Zapf
Hermann Zapf (født 8. november 1918, død 4. juni 2015) var en tysk typograf, skriftsnittdesigner, kalligraf og professor fra Darmstadt.
Yrkeskarriere
I 1938 tegnet Zapf sitt første skriftsnitt for D. Stempel AG og Linotype GmbH i Frankfurt am Main. Det var en frakturskrift som fikk navnet Gilgengart.
Zapf underviste i kalligrafi i Nürnberg i 1946. Han vendte tilbake til Frankfurt i 1947 hvor han fikk jobb som kunstnerisk leder i trykkeriet hos Stempel. Jobben fikk han på grunnlag av skissebøker og kalligrafiske arbeider han hadde laget under krigen.
Fra 1948 til 1950 underviste Zapf ved kunsthåndverksskolen i Offenbach am Main to ganger i uken.
Fra bly og fotosats til data
Zapf arbeidet med typografi for dataprogram fra 1960-tallet. Idéene hans ble betraktet som radikale, ble ikke tatt alvorlig i Tyskland og avvist av Darmstadt teknologiske universitet hvor Zapf foreleste fra 1972 til 1981. Zapf bragte tankene sine med seg til Amerikas forente stater, hvor han anså at det var større muligheter til å få gjennomslag. Han presenterte idéene sine om databasert typografering og ble invitert til å foredra ved Harvard universitetet i 1964. Universitetet i Austin, Texas var også interessert i Zapf og tilbød ham en professorstilling, som han avslo.
I 1976 tilbød Rochester teknologiske institutt ham et professorat i typografisk dataprogrammering, verdens første i sitt slag. Zapf aksepterte tilbudet og underviste så i Rochester fra 1977 til 1987 mens han pendlet mellom Darmstadt og Rochester. Undervisningen, diskusjoner med dataspesialister i miljøet og kontakter med selskaper som IBM og Xerox førte til at Zapf utviklet idéene sine videre. En rekke av Zapfs studenter fra tiden ved Rochester er blitt anerkjente skriftdesignere, inkludert Charles Bigelow og Kris Holmes som sammen skapte skriftfamilien Lucida. Andre prominente studenter er skriftdesigneren Julian Waters og bokdesigneren Jerry Kelly. Zapf valgte Julian Walters til sin etterfølger for å undervise masterstudentene innen kalligrafi ved RIT fra 1988.
Forretningsmessig virksomhet
I 1977 startet Zapf, sammen med vennene Aaron Burns og Herb Lubalin et selskap i New York som ble kalt Design Processing International, Inc. De utviklet typografisk programvare for datamasiner. Selskapet eksisterte til 1986, da Lubalin døde. Året etter grunnla Zapf og Burns et nytt selskap, Zapf, Burns & Company. Burns, som også var spesialist i design av skriftsnitt og typografi, var leder for markedsføringsaktivitetene til han døde i 1992. Kort tid før, hadde to medarbeidere stjålet idéer fra Zapf og startet en egen virksomhet.
Zapf visste at han ikke kunne drive et amerikansk selskap fra Darmstadt. Han ville helle ikke flytte til New York. I stedet brukte han sin erfaring til å starte utviklingen av et sideombrekkingsprogram kalt «hz-programmet». Det var basert på H&J-systemet i TeX. Zapf hadde et samarbeid med Type GmbH og URW i Hamburg.
URW fikk økonomiske problemer og gikk konkurs midt på 1990-tallet. Adobe kjøpte hz patentene og brukte senere noen av konseptene herfra i InDesign.
Zapfino
Senere versjoner av Zapfino som utnytter Apple Advanced Typography og OpenType teknologiene, er i stand til å lage automatiske ligaturer og glyffsubstitusjoner som reflekterer det flytende og dynamiske i Zapfs kalligrafi.
Basketball under Asialekene 1974
Basketball under Asialekene 1974. Basketball var en av flere sporter under de sjuende Asialekene som ble arrangert i Teheran i Iran mellom 1. og 16. september 1974. Det var en turnering for menn og en for damer. Elleve herrelag og fem damelag deltok.
Pegylis
Pegylis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore (14-24 millimeter), nokså brede oldenborrer. Antennene er 8- eller 10-leddete (i det første tilfellet fordi noen ledd er sammenvokste).
Levevis
Larvene lever i jorda. De voksne billene er nattaktive og kommer til lys. De kan gjære en del skade ved å gnage på bladene på hageplanter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Systematisk inndeling
Artene som har vært plassert i slekten Hypopholis er nylig ført inn her.
Tantive IV
Tantive IV er et fikitivt romfartøy fra Star Wars-universet. Den er skipet til Bail og Leia Organa. Skipet opptrer i Star Wars Episode III: Sithene tar hevn og Star Wars Episode IV: Et nytt håp. Fartøyet var det første som ble sett i en Star Wars-film.
Friedrich Krupp
Friedrich Krupp (født 17. juli 1787 i Essen i Tyskland, død 8. oktober 1826 i Essen) var en tysk industrimann som grunnla selskapet Fried. Krupp i 1812. Han startet i familievirksomheten 1808 som bestyrer av en smie, men den ambisiøse Friedrich overinvesterte og familien måtte til slutt selge seg ut.
Forretningsmann
Sammen med ingeniøren Gottlob Jacobs gjorde Krupp sine første eksperimenter med å produsere stål på Sterkrade-verkene, og etter at anlegget ble solgt i 1808 fortsatte han sine bestrebelser på egen hånd i Essen. I 1810 grunnla han sitt eget støperi nær Essen.
I 1810 arvet han hele familieformuen etter sin farmor og dette førte til at han i 1811 ville satse på å få tak i hemmeligheten med utvikling av stål som britene hadde monopol på og holdt hemmelig. Under kontinentalblokaden lovet Napoleon en stor belønning til den som klarte å utvikle stål på kontinentet. I 1812 grunnla Friedrich Krupp selskapet som dannet grunnlaget til Kruppkonsernet og i 1816 lyktes det ham etter mye strev å smelte stål.
I 1815 gikk han i partnerskap med Friedrich Nicolai. Dette førte til en langsom ekspansjon og etterhvert også en utvidelse av produksjonen, som i første rekke var verktøy og deler.
Det var særlig sønnen Alfred Krupp (1812–1887) sørget for å utvikle selskapet til et stort konsern, særlig innen våpenindustri og videreførte farens forskning og utvikling av ulike produksjonsmåter av stål.
Selskapet er nå en del av gruppen ThyssenKrupp.
Assistentdommer
Assistentdommer i fotballkamper ble tidligere (fram til 1997) kalt linjedommer. Det er assistendommeren som vurderer og markerer for innkast og offside, men skal også assistere hoveddommeren i andre avgjørelser som frispark, hjørnespark og «fem-meter».
Det er minst to assistentdommere i en fotballkamp, plassert på hver sin langside av fotballbanen. I de øverste divisjonene og i internasjonale fotballkamper er det også en tredje dommerassistent, som oppholder seg ved innbytterbenkene. Denne assistentdommeren, ofte kalt "fjerdedommeren", skal ta seg av spillerbytter og hjelpe hoveddommeren med å holde orden på spillere, trenere og ledere som oppholder seg i dette området. En assistentdommer hjelper dommeren med å ta avgjørelsene i løpet av kampen.
Assistentdommerens hovedoppgave er offside. Han tar som regel også innkastavgjørelser på den sidelinjen han er på, mens dommeren som regel tar avgjørelsene på de to hvor det ikke er assistentdommere. Avhengig av nivå og erfaring får assistentdommeren tildelt ansvarsområde på banen. Dommeren deler gjerne banen opp i to diagonaler, der dommeren løper mot venstre hele tiden, og tar de fleste avgjørelser der, mens de to assistentdommerne gir råd om avgjørelser særlig i sitt nærområde. Han kan imidlertid også gi dommeren råd om avgjørelser andre steder på banen, for eksempel hvis noe skulle være skjult bak dommerens rygg. Dommeren har full anledning til å ikke følge assistentdommerens råd, men i toppfotballen er det sjelden man ser det annet enn ved fordelssituasjoner. På offsideavgjørelser ser man det svært sjelden.
Etter at Ole Hermann Borgan måtte legge opp etter Champions League-finalen i 2006 der han i forkant ikledde seg det ene lagets drakt, er det få assistentdommere som har fått medieoppmerksomhet. Våre beste assistentdommere (om man skal se på internasjonale oppdrag) er Erik Ræstad og Geir Åge Holen, som assisterer Tom Henning Øvrebø i internasjonale kamper, og Steinar Holvik og Jan Petter Randen som internasjonalt assisterer Terje Hauge.
Bergtunveien (Oslo)
Bergtunveien (1-13, 2-20) er en vei på Høybråten i bydel Stovner i Oslo. Den går sørøstover fra Linjeveien, krysser Fredheimveien og ender i et skrått kryss der Høybråtenveien går i to retninger og Bjerkeliveien går nordøstover.
Veien fikk navn i 1926 etter villaeiendommen Bergtun. Høybråten skole ligger i nr. 9.
Treungenbanen
Treungenbanen (opprinnelig Arendal–Åmlibanen) er jernbanestrekningen mellom Arendal i Aust-Agder og Treungen i Nissedal kommune i Telemark. Den nedre del av banen er i drift som sidebane til Sørlandsbanen og kalles i dag gjerne Arendalsbanen. Arendalsbanen er omtalt i en egen artikkel, mens denne artikkelen handler om banens første historie, som en selvstendig jernbane fra Arendal til Treungen, og om sidebanen fra Nelaug til Treungen som ble nedlagt i september 1967. Banen ble opprinnelig åpnet som Arendal–Åmlibanen til Åmli i 1910, men ble i 1913 forlenget til Treungen, og byttet etter hvert navn til Treungenbanen.
Historie
Treungenbanen ble planlagt og bygd av NSB som en lokalbane som skulle forbinde Arendal med en viktig del av byens oppland langs Nidelva. Arendal–Åmlibanen ble vedtatt bygget til Åmli i 1894, og strekningen fra Arendal til Froland kunne tas i bruk for midlertidig trafikk i 1908. I 1910 kunne banen åpnes til Åmli, og i 1913 var banen ytterligere forlenget til Tveitsund eller Treungen, og det var fra dette tidspunktet banen først fikk navnet Tveitsundbanen, som etter kort tid ble endret til Treungenbanen.
Tunnelen ved Arendal stasjon, Barbutunnelen, samt to bruer over Nidelva var de største enkeltarbeidene på banen. Den ene brua ble oppført som en fagverksbru ved Froland kirke, den andre brua er Bøylefoss bru en steinhvelvsbru ved Bøylefoss.
Mulighetene for forlengelse videre til Fyresdal ble diskutert. Treungenbanen hadde sidelinje fra Rise til Grimstad. Denne strekningen ble bygd som en privatbane, men ble i 1912 overtatt av NSB og drevet under navnet Grimstadbanen.
Tømmer- og malmtransport var et av formålene med banene, og Treungenbanen hadde egen jernbanekai og godsstasjon like ved havna i Arendal. Men også passasjertrafikk var viktig.
Både Treungenbanen og Grimstadbanen ble bygd for smalsporet drift, men deler av banelegemet var ferdig profilert for normalspor.
Sørlandsbanen nådde Nelaug i 1935, og den gamle Treungenbanen ble delt i to sidelinjer. Som en provisorisk ordning var Arendal Sørlandsbanens endestasjon, i den forbindelse var strekningen Arendal – Nelaug allerede i 1935 ombygd til normal sporvidde. Det ble en vanskelig situasjon den tiden da banen fra Nelaug til Treungen fortsatt var smalsporet. Alt gods måtte omlastes på Nelaug.
I 1946 ble også den del av Treungenbanen som lå nord for Nelaug ombygd til normalspor. Søftestad gruver var banens store kunde, og det gikk malmtog flere ganger i uken til Arendal. Malmen ble eksportert til industrien i Europa, særlig til Tyskland. Enkelte år ble det transportert 30- 40 000 tonn malm med banen. Men i 1965 ble driften av Søftestad gruver innstilt. I 1967 vedtok Stortinget å nedlegge jernbanen fra Nelaug til Treungen allerede fra september samme år. Banen skulle erstattes med bedre vei fra Åmli til Nissedal samt bussrute fra Arendal til Vest-Telemark. Riksvei 41, som også kalles Telemarksvegen, følger på strekningen fra Åmli til fylkesgrensa mot Telemark for en stor del den gamle jernbanetraseen. Fyresdal-Vrådal-Nissedal Billag startet sommeren 1967 opp rutebiltrafikken som skulle erstatte banen, og det ettefølgende selskapet Telemark Bilruter kjørte kombinertrute mellom Arendal og Vrådal fram til 1. januar 2017, da strekningen på grunn av anbud ble delt i flere delstrekninger med bussbytte i Åmli.
Kulturminner
Den tidligere stasjonsbygningen på Åmli stasjon brukes som folkebibliotek.
Sandå stoppested på Treungenbanen ble fredet i 2002. Fredningen omfatter eksteriør og interiør av stasjonsbygningen, og eksteriør av privetbygningen. Arkitekt Ivar Næss har tegnet bygningene som ble oppført i 1913. Bygningene brukes i dag til boligformål.
Gaukås stasjon ble totalskadd av brann 1. august 2008. Bygningen var fraflyttet på grunn av en konflikt mellom eierne og et nærliggende lokalt søppeldeponi.
Eksterne lenker
Treungen Line
Dubstep
Dubstep er en musikksjanger innenfor elektronisk musikk som har sitt opphav fra Londons UK garage-stil på slutten av 1990-tallet. Dubstep trakk samtidig mye av sin inspirasjon fra DUB Reggae og UK Two Step/Garage, samtidig som at dubstep historisk sett i stor grad vokste fram på de samme arenaene og scenene som grime og dermed har en del fellestrekk med denne sjangeren. Musikken skiller seg ut ved å ha en klar to-stegs-rytme der skarptrommens slag alltid høres ut som den kommer på tredje slaget, mens basstrommen kan være meget varierende. Bassen, oftest spilt inn via en synthesizer eller et keyboard er også en viktig del av musikken, da denne ofte står for hele akkompagnementet foruten trommene. Sjangeren betegnes ofte som noe "mørkere" enn vanlig elektronisk musikk, og selv om tempoet er høyt gjør den særegne måten å sette opp rytmen på at musikken høres noe saktegående ut. Dubstepsanger holder vanligvis et tempo rundt 140 taktslag per minutt og har i senere tid utviklet en halvtakt-rytme. Dub Dubhead på Radio Nova har siden 2009 spilt blant annet mye dubstep-musikk på Radio Nova.
Noen av de mest populære mediaene som distrubiterer dubstep, er YouTube Soundcloud.
Noen av de tidligste og mest anerkjente produsentene innen sjangeren er blant annet Benga, Skream, Rusko, Coki, Mala og Skrillex.
James Halliday
James Halliday (født 19. januar 1918, død 6. juni 2007) var en britisk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Halliday vant en olympisk bronsemedalje i vektløfting i Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i den tredje letteste vektklassen, lettvekt opp til 67,5 kg. Det var totalt seks vektklasser, en mer enn i de fire foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen, Paris, Los Angeles og Berlin. Vektløftkonkurransen besto av tre ulike løft, press, rykk og støt. Halliday løftet sammenlagt 340,0 kilo, 20 kilo mindre enn gullvinneren Ibrahim Shams fra Egypt og hans landsmann Attia Hamouda som fikk sølv.
Strongman
Strongman (engelsk for «sterk mann») er en engelsk betegnelse for kraftkarer, sirkusatleter og deltakere i moderne strongman-konkurranser.
På 1800-tallet, før det kom en inndeling i ulike sportsgrener som eksempelvis vektløfting og styrkeløft, ble begrepet benyttet om enhver ekstrem sterk person. Det var ikke uvanlig at personer kjent for sin fysiske styrke demonstrerte sine evner som et innslag på sirkus og tilsvarende underholdning. Sent på 1900-tallet endret benevnelsen seg til å beskrive utøvere av konkurranseformen strongman eller strength athletics, som har utgangspunkt i styrkeløft og høylandsleker.
Den best kjente konkurransen innen strongman i nyere tid er Verdens sterkeste mann og Verdens sterkeste mann-superserie. Disse konkurransene har ikke vært en del av den organiserte idretten, og heller ikke underlagt de samme krav om antidoping som andre idretter. Doping har derfor vært utbredt i strongman-miljøet, selv om det i nyere tid har blitt tatt initiativ til å rydde opp.
For å kunne hevde seg i denne konkurranseformen, stilles det store krav til både eksplosiv- og utholdende styrke. Det er viktig å trene styrketrening for hele kroppen, med stor fokus på basisøvelsene markløft, knebøy og benkpress, samt spesifikke øvelser som det blir konkurrert i.
John Collins
John Angus Paul Collins (født 31. januar 1968 i Galashiels i Skottland) er en skotsk tidligere fotballspiller. Han spilte for Hibernian, Celtic, Monaco, Everton og Fulham i en nitten år lang spillerkarriere. Han startet sin managerkarriere med Hibernian, og vant den skotske ligacupen i 2007, men trakk seg fra stillingen i desember 2007. Han hadde deretter et opphold som manager for den belgiske klubben Charleroi fra desember 2008 til juni 2009. Han var i et år fotballdirektør i Livingston, og ble sommeren 2014 utnevnt til assistenttrener i Celtic.
Spillerkarriere
Som ung spilte Collins både rugby og fotball, før han konsentrerte seg bare om fotball. Ungdomsårene tilbrakte Collins med spill for det lokale Edinburgh-laget Hutchison Vale mellom 1980 og 1984, og han var kaptein for klubben i fire år, før han ble profesjonell fotballspiller med Hibernian. Collins spilte i seks sesonger for klubben, og fikk med seg 195 førstelagskamper og scoret 21 mål.
Collins signerte for Celtic i 1990, og ble da deres første spiller som kostet én million pund eller mer. Han spilte hovedsakelig på venstresiden av midtbanen, og scoret 47 mål på 217 kamper. Han vant imidlertid bare ett trofé med Celtic, den skotske FA-cupen i 1995.
Collins meldte overgang til den franske klubben AS Monaco sommeren 1996 på en fri transfer etter Bosman-regelen. Celtic, under ledelse av Fergus McCann, forsøkte å få kompensasjon for tapet av Collins. McCann argumenterte med at Bosman-regelen ikke passet i denne saken, siden AS Monaco holder til i fyrstedømmet Monaco, og derfor befinner seg utenfor EUs jurisdiksjon.
Collins vant det franske ligamesterskapet i 1997 med Monaco, som deretter nådde semifinalen av UEFA Champions League i 1998, bl.a. ved å slå Manchester United i kvartfinalen. Collins flyttet til England sommeren 1998 og signerte for Everton, før han avsluttet sin spillerkarriere med Fulham i London.
Landslagsspill
Mål og resultater med Skottlands mål først.
Hibernian
Etter at Collins la skoene på hylla i 2003, bodde han i lengre tid sammen med familien i Monaco, mens han også tok utdannelse som trener etter UEFAs reglement. Den 31. oktober 2006 ble Collins utnevnt til manager for Hibernian. Collins ledet Hibernian til deres første trofé på over 15 år, da de slo Kilmarnock 5–1 i ligacupfinalen i 2007.
Til tross for seieren i ligacupen hadde Collins en stor krangel med sine spillere bare noen få uker etterpå. En delegasjon fra spillerne hadde et møte med styreformann Rod Petrie, der de klaget på hans treningsmetoder og kamptaktikk. Spillerne trakk senere sin kritikk tilbake og kaptein Rob Jones kom med en offentlig unnskyldning til Collins på deres vegne.
Den 20. desember 2007 trakk Collins seg fra managerjobben i Hibernian med umiddelbar virkning, og han uttalte at han hadde hatt en uoverensstemmelse med styret i Hibs om penger for å kunne kjøpe nye spillere. Hans avgjørelse ble gjort dagen etter at klubben åpnet sitt nye treningssenter. Collins uttalte i oktober 2007 at han ikke hadde til intensjon å bryte sin kontrakt med Hibs, etter å ha avslått et tilbud om å bli Queens Park Rangers-manager.
Charleroi
15. desember 2008 ble Collins utnevnt til manager for den belgiske klubben Charleroi. Han kunngjorde sin avgang fra Charleroi etterat klubben hadde sikret sin plass i toppdivisjonen etter 2008/09-sesongen.
Livingston
Collins ble utnevnt til fotballdirektør i Livingston i februar 2012. Han spilte en kamp for sin gamle amatørklubb Gala Rovers i en vennskapskamp mot Livingston XI 25. juli 2012. Han forlot klubben 28. februar 2013 etter en uenighet om å fjerne Gareth Evans fra trenerstaben.
Celtic
17. juni 2014 ble Collins utnevnt til assistenttrener i Celtic.
Mediakarriere
Collins arbeider for tiden som fotballekspert på tv. Han har opptrådt på Sky Sports i deres dekning av UEFA Champions League og Sportscenes dekning av det skotske fotballandslaget. Collins arbeidet også for CBC Sports under deres dekning av Fotball-VM 2010.
Vegetarianisme
Vegetarianisme betegner mennesker som utelukkende ernærer seg på et kosthold som utelukkende består av planteføde eller i betydelig grad utelukker produkter fra dyreriket. Noen vegetarer spiser animalske produkter i form av egg og melkeprodukter da det ikke forutsetter slakting av dyr. Denne form for vegetarisme kalles for ovo-lakto-vegetarisme. Vegetarer spiser ikke fisk, og mennesker som derimot spiser fisk, men ikke annet kjøtt kalles for pesco-vegetar. Vegetarian Society, som innførte betegnelsen «vegetar» i 1847, hevder at fisk som menneskeføde er ikke vegetarisk.
Typer av vegetarianisme
I Norge fantes ved årtusenskiftet ca. 2 % vegetarer, men antall antas å ha økt betydelig siden. Det finnes ulike varianter av vegetarianisme, delt opp etter ulik praksis og/eller årsak:
Lakto-ovo-vegetarianere
Den mest utbredte typen av vegetarianisme. Lakto og ovo kommer av de latinske ordene lac og ovum som henholdsvis betyr melk og egg. I tillegg til alle vegetabiler inneholder altså dette kostholdet meieriprodukter og egg. Noen velger også bort egg eller meieriproduker og kalles da henholdsvis laktovegetarianer eller ovo-vegetarianer.
Veganisme
Veganisme er et livssyn som inkluderer et plantebasert kosthold. Veganerne forsøker så langt det er praktisk mulig å unngå å påføre dyr lidelse og død. I dette inngår som regel at man unngår alle matvarer av animalsk opprinnelse (inkludert meieriprodukter, egg og honning). Veganere kjøper heller ikke produkter som stammer fra dyr, for eksempel klær laget av ull eller skinn. Videre unngår veganere å støtte oppunder underholdning der dyr misbrukes, og de bruker ikke kosmetikk som er dyretestet eller inneholder animalske ingredienser.
Fruktianisme
Fruktianere ønsker å unngå å skade eller drepe plantene. De spiser derfor bare frukter, bær, nøtter og frø – også agurker, tomat og andre (botanisk sett) frukter eller bær selv om disse markedsføres som grønnsaker. De unngår altså bladgrønnsaker og rotvekster. Enkelte fagfolk mener at fruktiansk diett medfører mangel på proteiner og derfor kan medføre en helserisiko.
Tilhengere av «levende mat»-prinsippet
Levende mat eller råkost betegner at all mat som spises ikke er oppvarmet. Tilhengerne av dette kostholdet mener det er viktig å spise vegetabiler som er nærmest mulig sin originale tilstand. En oliven er for eksempel perfekt mat alene fordi den har flere næringsgoder. Derimot anser de olivenolje som separert fra sin naturlige tilstand da man har fjernet mye av det som gjør den perfekt.
Makrobiotikere
Makrobiotikk betyr stort liv og har sitt utspring i Orienten. Kostholdet bygger på prinsippene om yin og yang, som henholdsvis er de utvidende og sammentrekkende kreftene i universet. Makrobiotikken har som mål å oppnå balanse mellom dem gjennom kosten. Tilhengerne av dette kostholdet mener at korn er det mest avbalanserte næringsmidlet, så kosten deres består av 40–50 % kokt korn og melprodukter. Videre består den av 10–15 % belgfrukter, og 5–10 % frukt og alger. Ikke alle makrobiotikere er vegetarianere da noen også spiser fisk.
Ayurvedikere
Ifølge ayurvedikerne fødes man med en viss grunnkonstruksjon; vata, pitta, eller kapha. Man kan også være en kombinasjon av flere grunntyper. Ayurvedikernes definisjon av vata-er og pitta-er er (forenklet) at de har et raskt stoffskifte, og trenger en solid frokost og mer tillaget mat. Derimot definerer de kapha-er som mennesker som trenger en lett frokost og mer råkost.
Ikke vegetarianere, men...
I tillegg til de egentlige vegetarianere finnes grupper hvis livsstil omfatter forskjellige former for redusert kjøttforbruk, vanligvis ut fra hensyn til helse og miljø.
Fleksitarianere
Fleksitarianere (eller semi-vegetarianere ) ønsker gjerne å spise mye eller mest vegetarisk, men spiser også kjøtt og/eller fisk av og til.
Pescetarianere
Spiser fisk i tillegg til plantebasert mat.
Friganisme
Friganisme (av engelsk freegan, av free = gratis og vegan) er en livsstil som skal ha opphav blant veganere. Den er likevel ikke pr. definisjon vegansk eller vegetarisk, men fører som regel i det minste til et redusert kjøttforbruk. Friganismen er basert på begrenset deltakelse i den konvensjonelle (penge-)økonomi og minimalt forbruk av ressurser, og rettet mot kjøp-og-kast-samfunnet. Friganere samler inn og spiser (eller gir bort eller bytter) mat og andre produkter som er kastet pga. utgått holdbarhetsdato, skadet emballasje eller av andre årsaker, men som likevel er fullt spiselig og i god stand. Friganere omfavner samfunnet, generøsitet, sosial utfordring, frihet, samarbeid og deling i opposisjon til et samfunn basert på sløseri, moralsk apati, konkurranse, konformitet og grådighet. – Jf. sirkulær økonomi.
Begrunnelser for vegetarianisme
De fleste vegetarianere har valgt nevnte livsstil av en eller flere av følgende grunner:
Helse
Det er bred faglig enighet om at vegetarkost er forbundet med lavere risiko for blant annet overvekt, hjerte- og karsykdommer, diabetes og kreft. En balansert og variert vegetarkost egner seg for folk i alle livsfaser, inkludert under svangerskap, ved amming, i spedbarnsperioden, for barn og unge og for idrettsutøvere.
Ettersom planter befinner seg lengst nede på næringskjeden, samler de opp mindre miljøgifter enn dyr som spiser disse. Jo høyere opp i næringskjeden man kommer, dess mer konsentreres miljøgiftene. Dette fenomenet kalles «biomagnifikasjon». Dette problemet angår for eksempel miljøgifter som kvikksølv og polyklorerte bifenyler (PCB). Plantekost inneholder følgelig mindre slike tungmetaller og miljøgifter per energienhet.
Miljøvern
Produksjon av kjøtt krever store ressurser og bidrar til reduksjon av regnskog, ødeleggelse av jordsmonn og klimagassutslipp. En stor del av dyrkningsarealene i verden brukes til produksjon av fôr til kjøttindustriens dyr. Fôret består ofte av soya, som transporteres til Norge og resten av Vesten fra nedhugget regnskogsmark i Sør-Amerika. Regnskogsødeleggelsen leder til jordsmonnsødeleggelse gjennom erosjon, da det er skogen som binder jorden sammen og hindrer den fra å skylles ned i vassdragene sammen med regn.
Dyrevern
Noen velger å bli vegetarianere eller veganere på grunn av de lidelser dyrene gjennomgår i det industrielle husdyrholdet.
Senere års forskning viser at fisk føler smerte, og den norske dyrevelferdsloven gjelder også for fisk, tifotkrepser, blekksprut og honningbier.
Kuriositet
I følge Guinness World Records er den eldste vegetariske restauranten med kontinuerlig drift Haus Hiltl i Zürich, Sveits, grunnlagt 3. juli 1898.
Ringvoll (Hobøl)
Ringvoll er et tettsted i Hobøl i Indre Østfold kommune. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger langs fylkesvei 120 ti kilometer sørvest for Elvestad og omtrent elleve kilometer nord for Kirkebygden i Våler kommune.
I Ringvoll ligger det omtalte lege- og behandlingssenteret Ringvollklinikken. Bussforbindelse til østfoldbyene Askim og Moss gjør Ringvoll til et knutepunkt for kollektivtransport i kommunen. Tettstedet er oppkalt etter den nedlagte busstasjonen Ringvoll. Det er også en barneskole her.
Antitrogus
Utseende
Middelsstore (ca. 20 millimeter), avlange, noe blanke, rødbrune oldenborrer. Oversiden er knapt synlig hårete.
Åkersnelle
Åkersnelle eller kjerringrokk (Equisetum arvense) er én av totalt 18 arter av sneller (Equisetum), stråliknende, leddede planter som er eneste gjenværende slekt av Sphenopsida, som i karbontiden dominerte jorden med arter opp til 30 meter høye. Rester av karbontidens arter utgjør store deler av jordens kullreserver.
Antitrogus
Levevis
Lareven lever i jorda der de eter på røtter. Noen av artene kan gjøre betydelig skade på beitemark, sukkerrør og ananas.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det østlige Australia.
Åkersnelle
Utbredelse
Åkersnellen er meget vanlig i Norge, og har utbredelse på den nordlige halvkule. Planten har sporeformering.
Beskrivelse
Den blir inntil 50 cm høy, normalt over 20 cm, og danner buskaktige klynger. Den skilles fra skogsnelle ved at stenglene enten er fertile/fruktbare (uten blader) eller sterile/ufruktbare (med blader). De fruktbærende stenglene er også mer varierte i farge ved at «leddene» er mørkere og at den i toppen har et mørkere gråbrun sporeaks. Dessuten har skogsnelle om sommeren sterkt forgreinete bladstilker, det har ikke engsnelle.
Om våren er stengelen 15–25 cm høy og nesten en halv cm tykk, med 8 eller fler grove skjellblader rundt stilken i kver krans. Om våren er bladgreinene knapt synlige og ikke forgreinet, men når sporene er spredd visner vårstengelen. Greinene er litt hengende både på vår- og sommerstenglene. Sommerstengelen er gjerne 20–40 cm høy, men bare 3 mm tykk og meget ru i konsistensen.
På den ufruktbare stengelen står kranser av blader ut i hvert «ledd» av stengelen, og i likhet med skogsnellens blader henger også engsnellens nedover, eller noe mer utover.
Bruk
Planten var ifølge Jens Holmboe en av de viktigste kildene til spiselige «røtter» i gammel tid. Knoller på rotstenglene på størrelse med erter smaker søtt, som nøttekjerner. Nyttevekstleksikonet hos Norges sopp- og nyttevekstforbund råder til forsiktighet fordi planten, i likhet med andre sneller, inneholder thiaminase, et ensym som spalter B-vitamin, og fordi den kan irritere nyrene. Det advares mot bruk over perioder lenger enn 6 uker, og personer med nedsatt hjerte- eller nyrefunksjon bør ikke bruke naturmedinske preparater av åkersnelle.
Unionen av høyrekrefter
Unionen av høyrekrefter (russisk: ; Sojuz pravykh sil, SPS) var et nyliberalistisk politisk parti i Russland. Partiet stod for en økonomisk liberal og ellers liberalkonservativ politikk, og regnet seg som en del av en høyreorientert demokratisk opposisjonen mot president Vladimir Putin. Partiet var assosiert medlem av Den internasjonale demokratiske union, og var slik sett å regne som et søsterparti av Høyre i Norge.
SPS ble dannet som en valgallianse av uavhengige partier og politiske bevegelser før det russiske parlamentsvalget i 1999, og ble forbundet med markedsliberalisme, privatisering og politikken fra de såkalte unge reformatorene i 1990-årene, Anatolij Tsjubajs, Boris Nemtsov og Jegor Gajdar. Unionen fikk 8,3 % av stemmene ved dette valget. Den 20. mai 2000 ble det stiftet som politisk parti. De første medlemmene av det øverste rådet i partiet var Jegor Gajdar, Sergej Kirijenko, Boris Nemtsov, Irina Khakamada og Anatolij Tsjubajs. Kirijenko og Gajdar hadde vært statsministre i Russland under president Boris Jeltsin, og Nemtsov og Tsjubajs hadde også hatt høye regjeringsposisjoner under de økonomiske reformene i 1990-årene. I desember 2001 ble Nemtsov valgt til leder av partiet, med Khakamada, Gajdar og Tsjubajs i andre ledende stillinger.
Ved parlamentsvalet i 2003 fikk SPS 3,9 % av stemmene, og havnet dermed under sperregrensen på 5 % for representasjon i Dumaen. Partiet fikk likevel inn tre representanter i enkeltmannskretser. Alle de fire fremste politikerne i partiet, Nemtsov, Khakamada, Gajdar og Tsjubajs, gikk av i januar 2004 som et resultat av dette, og et kollektivt lederskap tok over. SPS stilte ingen kandidat til presidentvalet i 2004, som en protest mot det de hevdet var uregelmessigheter ved valget i 2003. Irina Khakamada meldte seg da ut av partiet og stilte som uavhengig kandidat. Hun fikk 3,9 % av stemmene.
I mai 2005 ble 29-åringen Nikita Belykh, lederen for SPS i Perm oblast og viseguvernør i Perm oblast, valgt til ny leder for partiet. På årsmøtet i 2004 erklærte SPS seg klare til å delta i en større demokratisk allianse ved parlamentsvalget i 2007. Det var spesielt snakk om å samarbeide med det liberale partiet Jabloko. Den 16. desember 2006 erklærte imidlertid Belykh at at samtalene hadde brutt sammen, i og med at «Jabloko ikke betraktet SPS som en likeverdig partner.» Ved valget til byparlamentet i Moskva stilte SPS felles liste med Jabloko. Dette samarbeidet fikk 11,1 % av stemmene, og de var bare ett av tre partier, sammen med Forent Russland og Kommunistpartiet, som havnet over sperregensen. I 2007 fikk 0,96 % av stemmene, og ble således ikke representert i Dumaen.
I 2008 gikk Belykh av som partileder, og Leonid Gozman fungerte i hans sted. Den 1. oktober 2008 vedtok partiet å slå seg sammen med Borgermakt og Russlands demokratiske parti for å danne det liberale partiet Rett sak.
Cambridge (andre betydninger)
Cambridge kan vise til:
Volleyball under Asialekene 1974
Volleyball under Asialekene 1974. Volleyball var en av flere sporter under de sjuende Asialekene som ble arrangert i Teheran i Iran mellom 1. og 16. september 1974. Det var en turnering for menn og en for damer. Åtte herrelag og fem damelag deltok.
Pauler
Pauler er en gård i Brunlanes i Larvik kommune. Gården har i 2007 og 2008 gitt navn til en rekke steinalderboplasser som er gravd ut og undersøkt av arkeologer fra Kulturhistorisk museum ved UiO. Undersøkelsene er utført i forbindelse med den nye traseen for motorvei E18 mellom Farriseidet og Langangen og kalles E18 Brunlanesprosjektet som ble etablert i 2007 og avsluttet i 2011.
Lokalitetene har fått navn Pauler 1 - 7, der 1 er eldst og ligger 127-130 meter over dagens havnivå. Pauler 2 ligger på 124 moh, Pauler 3 114 moh, Pauler 4 108-111, Pauler 5 110,5 moh, Pauler 6 98 moh og Pauler 7 96 moh. Alle lokalitetene var trolig sterkt knyttet til strandnivået da de var i bruk og representerer tidligmesolitikum, en periode der havnivået stadig var synkende, opp til 9 meter i løpet av 100 år. Funnene representerer pionerbosetningen i Norge.
Maritime strandboplasser på "Paulerøya"
Da lokalitetene var bebodd lå de på ei øy ytterst i skjærgården, ei øy som arkeologene har kallt "Paulerøya", med havet som i dag er Skagerrak, rett utenfor. I dag ligger funnstedene i et skogkledt landskap på terrasser eller hyller 60 meter over dalbunnen og 10 km fra den ytre kystlinjen og 4 km fra Larviksfjorden. Lokalitetene var så godt som uforstyrret av aktivitet etter at boplassene ble forlatt.
De utgravde lokalitetene karakteriseres som maritime strandboplasser og livsgrunnlaget må ha vært fisk, muslinger og sjøpattedyr. En antar at hver enkelt av dem var i bruk da de var lett tilgjengelig fra sjøen, og at aktiviteten har blitt flyttet etterhvert som havnivået endret seg. Med endret havnivå ble noen av de eldre plassene nesten utilgjengelige.
400 år er tidsperioden fra eldste til yngste av de utgravde boplassene på Pauler. I løpet av denne tida endret landskapet seg. Paulerøya ble større, og toppene på denne og øyene rundt ble høyere.
Lokalitetene er gravd ut etter samme arkeologiske metode. Mangelen på biologisk materiale i funnene gjorde at dateringen måtte baseres på strandlinjene. En ny strandlinjekurve for området måtte utarbeides.