cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Singapores forsvar
Historie
Da Singapore ble selvstendig i 1965 besto forsvaret av kun to infanteriregimenter med mest ikke-singaporere med britiske offiserer. Singapore begynte så et opprustningsprosjekt med israelsk støtte og det singaporske forsvaret er basert på det israelske forsvaret.
Forsvarspolitikk
Forsvaret er en viktig del av singaporsk politikk og fungerer som en avskrekker mot de større landene rundt Singapore. Fra 1967 til 1977 var Singapore-malayer, som har religiøse og etniske bånd til Singapores større nabo Malaysia i stor grad unntatt fra verneplikten. Etter 1977 har malayer i stor grad blitt henvist til tjeneste i politiet eller sivilforsvaret. Kvinner er unntatt fra verneplikten, men kan tjenestegjøre i både stridsavdelinger og som ikke-stridene.
Militære eksperter
For ansettelse som ME1 er verneplikt og sivil fagskole nødvendig, for ME4 akademisk grad og offisersskole. Opprykk fra ME3 til ME4 er imidlertid mulig, selv om offisersskole må være bestått.
Referanser
সিঙ্গাপুরের সামরিক বাহিনী
Xylonychini
Xylonychini er en gruppe av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore oldenborrer, gjerne grønne på farge. Overflatisk minner de om arter i gruppen praktskarabider (Rutelinae).
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Australia.
Fekting under Sommer-OL 2008 – Sabel menn
Herrenes sabel under Sommer-OL 2008 fant sted den 12. august 2008 på Olympic Green Convention Centre.
Det store bilager
Det store bilager (fra tysk Beilager) er betegnelsen på bryllupet mellom Christian IVs sønn, «den utvalgte» prins Christian og Magdalena Sibylla, som giftet seg i København 5. oktober 1634.
Georg Robert Schirmer
Georg Robert Schirmer (født 25. desember 1845 på Odals Verk i Sør-Odal, død 17. mai 1917 i Ringerike) var en norsk forfatter, ordfører, sorenskriver og stortingsrepresentant. Han var ordfører i den tidligere kommunen Norderhov, som nå ligger i Ringerike, i årene 1876-92 og sorenskriver på Ringerike 1893-1908. Som stortingsrepresentant for Buskerud satt han fra 1901 til 1903. Georg Robert var politiker for partiet Høyre.
Det store bilager
Ekteskapsinngåelsen mellom prins Christian og Magdalena Sibylla hadde vært under oppseiling i lang tid. Riksrådet hadde nærmest forlangt at kongen fikk sønnen gift. Bakgrunnen var stor misnøye med levemåten hans; historier med forskjellige kvinner, stort alkoholmisbruk og gjeld.
Georg Robert Schirmer
Familie
Georg Robert Schirmer ble født den 25. desember 1845 og var eldst av tre brødre, to søstre og ei pleiesøster. Mora Lisbet Sjønnesdatter var fra Berger i Sør-Odal, og faren Bernhard Schirmer kom til Norge fra Tyskland som 19-åring. Bernhard tjente hos Andreas Grüning som eide jernverket Odals Verk i Sør-Odal. Familien bodde på plassen Fulusagen som hørte til jernverket.
Det store bilager
Etter år med kriger og tilbakeslag ønsket Christian IV å vise at Danmark stadig var en maktfaktor. Det store bilager skulle bli en politisk manifestasjon. Og det skulle komme til å koste en formue. For å finansiere bryllupet ble det skrevet ut ekstraskatter. Bryllupet ble planlagt som en overdådig fest hvor det ikke skulle spares på noe.
De aller første forberedelsene startet et år i forveien. Da ble Københavns slott satt i stand både ute og inne; utvendig påførte man ny kalk og innvendig ble de beste værelsene pusset opp.
Georg Robert Schirmer
Karriere
Som nyutdanna jurist arbeida han hos sorenskriver Rye i Ringerike. Der ble han kjent med Bolette Lundesgaard fra Hovland i Ringerike. De forlova seg før Georg Robert flytta til Kongsvinger hvor han var sorenskriver-fullmektig i ett og et halvt år. Etter dette reiste han tilbake til Ringerike og gifta seg med Bolette i Lunder kirke den 25. mars 1874. Paret bodde da på Bråten i Ringerike, hvor deres eneste barn, Hildur, ble født den 31. mars 1875. Georg Robert vikarierte i denne perioden som sorenskriver for Rye, mens den tidligere sorenskriveren var på Stortinget. Georg Robert starta sin egen sakførerpraksis i 1876 og ble det samme året valgt inn til herredsstyret i Norderhov. Som trettien-åring ble han valgt til ordfører i Norderhov, noe han var sammenhengende fram til 1892. I 1893 bodde familien på Elvebakken i Ringerike, og Georg Robert overtok da som fast sorenskriver på Ringerike. Han fikk permisjon i 1900 for å representere Høyre på Stortinget fram til 1903. På Stortinget var han medlem i Protokollkomiteen i 1901–02 og Næringskomité nr. 2 i 1903. I 1908 måtte han slutte som sorenskriver på grunn av sviktende syn.
Georg Robert Schirmer døde den 17. mai 1917. Begravelsesseremonien ble holdt ved Norderhov kirke, men selve begravelsen foregikk på Hønefoss. I Ringerikes blad ble det etter hans død skrevet om ham at han kjente hver småfugl som hørte hjemme på Østlandet. Videre at han hadde gode kunnskaper i historie, zoologi og botanikk, og at han hadde en poetisk gemytt.
«Je veit ei vakker jente»
Visedikteren skreiv den kjente visa «Je veit ei vakker jente» som 18-åring etter et ungdomssvermeri i Odalen. Originalen ble skrevet på odalsdialekt, og i 1871 ble den oversatt til nynorsk og tatt inn i «De norske Studenters Visebog». Der er visa tidfesta til 1863. Melodien er en gammal folkemelodi. Den nynorske versjonen kom inn i samlinga «Norske folkedansar» og ble med det landskjent som ei folkevise. Senere har den kommet inn i flere andre sang- og visebøker. I viseboka «Den gode vise», skrevet av filologiprofessor Bjarne Berulfsen, har visa blitt gjengitt i sin opprinnelige språkdrakt. Handlinga skriver seg fra Blomstertjerna på Odals Verk. Denne visa er den eneste som er kjent etter Georg Robert Schirmer.
Citypalatset
Citypalatset, tidligere Sydbankshuset, er en bygning i kvarteret Packarhuset ved Hamngatan i det sentrale Stockholm med adressa Norrmalmstorg 1-3. Bygningskomplekset opptar hele kvartalet og grenser i vest mot Norrlandsgatan og i nord mot Smålandsgatan. Her finnes blant annet hovedkontoret til Danske Bank i Sverige.
Historikk
Citypalatset, som da ble kalt Sydbankshuset, ble oppført av Kreuger & Toll Byggnads AB i årene 1930–32 etter arkitekt Ivar Tengboms tegninger med Paul Toll som prosjekt- og byggeleder. Oppdragsgiver var bankmannen og aviseieren Torsten Kreuger. Huset skulle fungere som stockholmsfilial för Sydsvenska banken, og dessuten benyttes som kontor- og forretningsbygg samt hotell, hvor arealet på gatenivå ble utleid til  butiker.
Bygget ble oppført etter en arkitektkonkurranse hvor Ragnar Östberg, Albin Stark, Cyrillus Johansson og Ivar Tengbom deltok, hvoretter Kreuger ga oppdraget til Albin Stark og Cyrillus Johansson i samarbeid. Forslaget ble ikke realisert da Kreuger krevde at fasaden skulle kles med marmorplater, et materiale som Cyrillus Johansson vegret å befatte seg med. Citypalatset ble i stedet oppført av Ivar Tengbom i en funksjonalistisk byggestil med likedannede vindusrader uten noen innbyrdes gruppering. Den eneste variasjonen var det i de tre øverste etasjene, som er avtrappet og trukket innover. Fasadematerialet er påkostet og består av hvit marmor, rustfrie stålplater og glass.
I den overbygde gårdsplassen hadde Sydsvenska banken sin store bankhall, med en stor utsmykning på den søndre veggen i intarsiamarmor av Ewald Dahlskog. Bygningens kubiske kropp opptar et helt kvartal og grenser med sin vestre side mot Norrlandsgatan. I sin stramme arkitektur minner Citypalatset om en annen av Tengboms bygninger i Stockholm, Esselte-huset på Vasagatan, bygget i 1928-34. Likesom på Esselte-huset ble også på Citypalatset reklameskiltene på forsiden en viktig detalj i husets modernistiske arkitektur.
Alkman
Alkman (gresk: Ἀλκμάν) var en spartansk korlyriker fra det 600-tallet f.Kr. Han er den tidligeste av de ni lyriske poeter i lyrikerkanonen som ble etablert i det hellenistiske Alexandria.
VM i judo 2019
VM i judo 2019 ble arrangert i Tokyo i Japan fra 25. august til 1. september 2019.
Alkman
Sammenlignet med senere korlyrikk er Alkmans diktning skrevet på et relativt folkelig dorisk gresk og har et ganske provinsielt preg med referanser til lokale guddommer og personer. Tekstene gir et malende bilde av Sparta på 600-tallet f.Kr., som den gang var en betydelig mer kulturell by enn under klassisk tid. Alkmans korlyrikk synes å ha vært skrevet for framføring av et kor bestående av ti dansende og syngende unge kvinner som del av en kor-tevling. I diktene beskriver kvinnene seg selv og sine konkurrenter.
Liv og virke
Lite er sikkert om Alkmans liv og opphav. Både fødselsår og dødsår er ukjent og navnet på moren er ukjent. Farens navn er enten Damas eller Titaros. Alkmans nasjonalitet var omdiskutert selv i antikken. Beklageligvis var nedtegnelsene til antikke forfattere ofte dedusert og avledet fra biografisk lesning av deres poesi og slike detaljer er ofte lite pålitelige. Antipatros fra Thessalonike skrev at poeter har «mange mødre» og at kontinentene Europa og Asia har begge krevd Alkman som deres sønn. Den greske verden ble etter hvert utstrakt, fra kysten av Anatolia (Asia), til kysten av Svartehavet i nord til Nord-Afrika i sør. Det har jevnlig antatt at han ble født i Sardis, hovedstaden i antikkens Lydia. Suda hevdet at Alkman faktisk var fastlandsgreker fra Messoa i Lakonia.
Sammensetningen av hans dialekt kan ha bidratt til å opprettholde usikkerheten om hans opphav, men det er mange referanser til lydiske og anatoliske i Alkmans poesi som må ha spilt en betydelig rolle i tradisjonen om hans opphav i Lydia. Således hevdet Alkman at han lærte sin kunnskap fra «skingrende åkerhøner» (kakkabides), en fugl som er innfødt i Anatolia og ikke naturlig funnet på det greske fastlandet. Antikke lærde synes å ha referert til en særskilt sang hvor koret sier: «Han var ingen landsens mann, ikke klossete (selv ikke i synet til ulærte menn?), ikke thessaliansk av ætt, heller en erysikisk gjeter; han var fra opphøyde Sardis.» Gitt at det var en diskusjon i antikken, kan det ikke vites med sikkerhet hvem tredjepersonen i dette fragmentet er.
En del moderne forskere har forsvart hans lydiske opphav på grunnlag av språket i en del fragmenter eller innhold. Imidlertid var Sardis på 600-tallet f.Kr. som dagens Paris eller New York, en kosmopolitisk by. De direkte og indirekte referansene til lydisk kultur kan være virkemidler i beskrivelsen av korpikene som fasjonable.
En tradisjon, som går tilbake til Aristotles, skal Alkman ha kommet til Sparta som slave til familien Agesidas (= Hagesidamos?) og som han til sist ble gjort fri grunnet sin store kunnskap. Aristoteles forteller at det ble trodd at Alkman døde fra en infeksjon i sår grunnet lus (phthiriasis), men det er mulig at han tok feil av filosofen Alkmaion fra Kroton. Ifølge Pausanias ligger han begravet i Sparta ved siden av graven til Helena.
Afonso Domingos
Afonso Domingos (født 29. juli 1969) er en portugisisk seiler som spesialiserer seg i starbåt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 15.
Alkman
Overføring
I antikken kjente man til seks bøker (bokruller) med Alkmans korlyrikk, med omtrent 50 hymner, men disse gikk tapt i middelalderen, slik Alkman var bare kjent gjennom sitater hos andre greske forfattere inntil man i 1855 fant et papyrus i en grav nær den andre pyramiden i Saqqâra i Egypt. På papyrusfragmentene, som nå oppbevares i Louvre i Paris, kan man lese omtrent 100 vers av såkalte partheneion, det vil si en sang sunget av et kor av unge, ugifte kvinner (gresk: παρθένος; «jomfru»/«ugift kvinne»). Selve ordet kor kommer fra greske choros som betyr dans. På 1960-tallet ble det funnet flere fragmenter på en antikk søppelhaug i Oxyrhynchus, med både partheneia og andre diktformer.
Dialekt
Pausanias skriver at selv om Alkman benyttet dorisk dialekt, som ikke vanligvis høres vakkert ut, men det har ikke ødelagt skjønnheten i hans sanger.
Alkmans sanger var komponert på dorisk gresk, dialekten i Sparta (såkalt lakonisk dialekt). Dette er særlig sett i ortografiske særegenheter i fragmentene som α = η, ω = ου, η = ει, σ = θ og bruken av dorisk aksentuering (betoning), skjønt det er usikkert om disse trekkene var faktisk tilstede i Alkmans opprinnelige komposisjoner eller om de ble lagt til senere av lakoniske framførere i påfølgende generasjoner (se Hinges mening nedenfor) eller selv av lærde i hellenistiske Alexandria som i nedskrivningen og kopieringen av tekstene, ga innholdet en dorisk følelse ved å benytte trekk fra deres samtidige doriske dialekt, og ikke den antikke fra 600-tallet f.Kr.
Janusz Malik
Janusz Grzegorz Malik (født 30. september 1964 i Bielsko-Biała) er en polsk tidligere skihopper som representerte Beskidów Szczyrk.
I OL i Sarajevo i 1984 ble han nummer 30 i normalbakken og nummer 46 i storbakken. Samme år var han på det polske laget som ble sist av 14 lag i lag-VM i Engelberg. Han ble nummer 36 av 39 deltakere i VM i skiflyging i Harrachov i 1983. I verdenscupen ble han nummer 42 sammenlagt i 1983/84 og nummer 49 i 1985/86. Hans hadde to plasseringer blant de ti beste i enkeltrenn i verdenscupen – 3.-plass i normalbakken i Planica 24. mars 1984 og 7.-plass i Oberwiesenthal 19. januar 1986. I den tysk-østerrikske hoppuka 1983/84 ble han nummer 60 sammenlagt.
Malik skadet seg stygt i mai 1984 da han kjørte av veien med motorsykkel og kolliderte med en lyktestolpe. Han greide å komme tilbake som skihopper, men klarte ikke å etablere seg blant de beste.
Alkman
Dialekt
Apollonios Dyskolos beskrev Alkman som συνεχῶς αἰολίζων «stadig brukte aiolisk dialekt». Imidlertid er troverdigheten av denne bedømmelsen begrenset av det faktum at det er om bruken av digamma i tredje persons pronomen ϝός «hans/hennes»; det er også perfekt dorisk. Dag viser mange eksisterende fragmenter prosodiske, morfologisk og fraseologiske trekk vanlig for homerisk språk i gresk episk poesi, og selv markert aiolisk og ikke-doriske trekk (σδ = ζ, -οισα = -ουσα) som ikke finnes hos Homer, men som ble videreformidlet til alle senere lyriske poeter. Denne blandingen av trekk øker kompleksiteten til analysen av Alkmans verker.
Metrisk form
Om man bedømmer hans større fragmenter er Alkmans poesi vanligvis strofisk: ulike versemål er kombinert til lengre strofer (9-14 linjer) som er gjentatt flere ganger.
Et populært versemål er daktylsk tetrameter (i kontrast til daktylsk heksameter til Homer og Hesiod, også kjent som «heroisk heksameter»).
Første partheneion
De typer av sanger som Alkman komponerte som oftest opptrer er hymner (ofte sunget for gudinner), partheneia (parthenier, "jomfrusanger", gresk: παρθένος; «jomfru»/«ugift kvinne»), og prooimia, innledninger (preluder) til fremsigelser av episk poesi. Mye av det lille som er bevart består av rester og fragmenter som er vanskelig å kategorisere. Det viktigste fragmenter er et papyrusblad kalt Første partheneion (eller Louvre-Partheneion), funnet en grav i 1855 i Saqqara i Egypt av den franske forskeren Auguste Mariette. Dette partheneion består av 101 linjer, hvor mer enn 30 er meget ødelagt. Den venstre spalten er helt ødelagt, den midterste sterkt skadet på venstre side, den høyre godt bevart, unntatt slutten. Det er meget vanskelig å si mye om dette fragmentet, og forskere har diskutert det siden det ble oppdaget. Det synes å begynne med et par myter som viser farene ved hybris (overmot) og sammenfattes i en formaning om sofrosyne (måtehold, sindighet), den greske kardinaldyden.
Korlyrikkens framvekst ligger skjult i den førlitterære tidens mørke, men hadde antagelig både profane og religiøse røtter. Mens visediktningen blomstret i de eoliske og joniske øyene, var det korlyrikken som vokste fram i doriske områdene i Sparta og på Sicilia. På 600-tallet f.Kr. var ikke Sparta så innestengt i sin egen militære strenghet som senere.
Korlyrikken til Alkman hadde til hensikt å bli framført innenfor den sosiale, politiske og religiøse sammenheng i Sparta. De fleste bevarte fragmenter er linjer fra partheneia. Disse hymnene er sunget av korene til ugifte kvinner, men det er uklart hvordan partheneia ble framført. Den sveitsiske forskeren Claude Calame (1977) forsto dem som en type drama framført av kvinnekor og knyttet dem til initieringsritualer. Kvinnene uttrykte en dyp hengivenhet for deres korleder (coryphaevs):
Og:
Tidligere forskning tenderte å overse de erotiske aspektet i kjærligheten til partheneions; således istedenfor verbet oversatt som "vokter", τηρεῖ, mot slutten av første sitat, har papyrusen faktisk det mer likeframme τείρει som kan oversettes som «sliter meg ut (med kjærlighet)». Calame hevder at dette er lesbisk kjærlighet som er tilsvarende til den funnet i lyrikken til den samtidige kvinnelige poeten Sapfo, tilpasset menns pederasti og var en integrert del av initieringsritualer. Ved en langt senere periode, men antagelig hvilende på eldre kilder, bekreftet Plutark at kvinner i Sparta var engasjert i forhold med samme kjønn. I hvilken grad det var et følelsesmessig eller fysisk forhold er et åpent spørsmål.
Andre forskere, blant dem Hutchinson og Stehle, tolker Første partheneion som en sang, komponert for et høstritual og ikke som en stammeinitiering. Stehle argumenterer at kvinnene i Partheneion bærer en plog (eller i de fleste oversettelser, en kappe) for gryningens gudinne. Denne gudinnen er æret grunnet de kvaliteter hun har, særlig for høstingen da grekerne høstet om morgenen. I henhold til Hesiod: «Gryninge gir en tredjedel av arbeidet [høstingen]». Varmen, legemliggjort av Siriusstjernen, er trusselen for daggryet slik at koret forsøker å beseire ham. I mellomtiden framstiller kormedlemmene seg selv som kvinner klare fore ekteskap. Stehle er ikke enig med Calame om initieringsritualene, men kan heller ikke overse det «erotiske» språket som diktet synes å uttrykke.
En del forskere synes å forstå koret som delt i to halvdeler som hver av dem hadde sin egen leder; ved begynnelsen og avslutningen av deres framføring. De to halvdelene framførte som en samlet gruppe, men i løpet av det meste av framføringen tevlet de to gruppene mot hverandre og hevdet at deres leder eller favoritt var den beste av alle unge kvinner i Sparta. Det er imidlertid få spor på at koret faktisk var delt. Rollen til den andre kvinnen i Alkmans Første partheneion, Aenesimbrota, er bestridt; en del betrakter henne som en konkurrerende korleder, og andre igjen mener at hun kan ha vært en form for heks som ville gi de forelskede kvinnene kjærlighetseliksirer, som eksempelvis farmakeutria i Theokritos' Andre idyll, og andre igjen argumenterte for at hun var korets trener/lærer, som eksempelvis Andaesistrota i Pindaros' Andre partheneion.
Prisning av guder, kvinner og den naturlige verden
Uansett emne har Alkmans poesi en klar, lys, behagelig tone som kommentarer i antikken bemerket. Detaljer fra ritualer og festivaler er beskrevet omsorg, selv om konteksten til en del detaljer ikke lenger kan bli forstått helt ut.
Hans språk er rikt med visuelle beskrivelser. Han beskriver den gule fargen til en kvinnes hår og den gullkjeden hun bærer om halsen, kronbladets purpurfarge på en blomst, og den blåfiolette fargen på havets dybde, den «klartskinnende» fargen på hvitveisen og de mange farger på en fugls fjær mens den tygger grønne knopper fra vinrankene.
I ettertid er Alkman, foruten hans korlyrikk, mest beundret for sin lille «nachlied» som synes å ha inspirert Goethes Über allen Gipfeln ist Ruh (i Sigmund Skards gjendiktning):
Tidsskriftet Arkiv
Tidsskriftet Arkiv er et norsk arkivfaglig forskningstidsskrift. Tidsskriftet har artikler om arkivdanning, bevaringsvurdering, ordning og arkivbeskriving, tilgjengeliggjøring, formidling og bruk av arkiv. Hver artikkel fagfellevurderes av to fagfolk. Tidsskriftet tar i mot artikler på norsk, dansk, svensk og engelsk.
Hugh Evan-Thomas
Hugh Evan-Thomas (født 27. oktober 1862 i Wales, død 30. august 1928) var en offiser i den britiske Royal Navy. Evan-Thomas var aktiv i det britiske sjøforsvaret under den første verdenskrig og han deltok blant annet i Jyllandsslaget som varte fra 31. mai til 1. juni 1916.
I 1877 i en alder av femten år begynte Hugh Thomas som kadett på det britiske skipet HMS «Britannia». I februar 1878 var Thomas stasjonert på skipet HMS «Swiftsure» som var en del av den britiske middelhavsflåten som ble kommandert av Geoffrey Phipps Hornby. HMS «Swiftsure» var stasjonert i nærheten av Gallipoli i juli 1878 da Evan-Thomas og en annen britisk offiser var i land og ble arrestert av russiske soldater. Saken ble etter kort tid løst og mennene ble løslatt, men det var lenge etterpå stor spenning i området mellom de forskjellige nasjonene som var representert i området.
I 1879 ble Evan-Thomas utstasjonert ombord på HMS «Bacchante», som del av et mannskap håndplukket til reisene som skipet skulle bli beordret ut på. HMS «Bacchante» gjennomførte tre tokt. Skipets første reise gikk til Middelhavet og Karibia, den andre reisen gikk til Spania og Irland, og den tredje reisen gikk en runde verden rundt. Evan-Thomas studerte i syv måneder ved Royal Naval College i Greenwich i et kurs for løytnanter, hvor han møtte og ble gode venner med blant andre løytnant John Jellicoe som han samarbeidet med ved flere anledninger under første verdenskrig.
I januar 1892 ble Evan-Thomas overført til kongeskipet HMY «Osborne» på prins George sin anmodning. Kongeskipet HMY «Osborne» var ute av drift i store deler av 1892, noe som ga Evan-Thomas rikelig med tid til landlov. Evan-Thomas ble langvarig syk i 1883, mens han var i Middelhavet, og i 1894 fikk han sykmelding og fikk returnere til England. Mens han var alvorlig syk giftet han seg med Hilda Barnard, som han opprinnelig hadde planlagt å gifte seg umiddelbart før den uventede ordren om å reise til Middelhavet. Bryllupet fant sted den 18. juli 1894 i Knightsbridge i England.
Den 1. januar 1897 fikk Evan-Thomas forfremmet og fikk graden kommandør. I 1905 ble Evan-Thomas utnevnt til kaptein ombord på skipet HMS «Enchantress». I 1908 reiste Evan-Thomas til sjøs i kommandoen over den nye slagskipet HMS «Bellerophon».
Evan-Thomas mottok en rekke utmerkelser fra flere land, inkludert Croix de Guerre og et æresdoktorat. Evan-Thomas pensjonerte seg fra den britiske marinen i 1924. Evan-Thomas døde i august 1928, da han var 66 år gammel.
Fredis Refunjol
Fredis Jose Refunjol (født 19. desember 1950 på Aruba) er sosialdemokratisk politiker og guvernør i Aruba.
Refunjol er utdannet lærer. Han har arbeidet i skolen som lærer og rektor.
Refunjol har en lang politisk karriere bak seg i partiet Movimiento Electoral di Pueblo (MEP), der han var visepresident 1984–1987 og generalsekretær 1988–2004. I 1986 ble han innvalgt i Staten, Arubas folkevalgte forsamling. Fra 1989 til 1994 var han velferdsminister og fra 2001 til 2004 utdannings- og administrasjonsminister samt visestatsminister.
Refunjol overtok guvernørembetet 1. mai 2004 og begynte sin andre embetsperiode 1. mai 2010.
Brunfiskeugle
Brunfiskeugle (Ketupa zeylonensis) er en art i uglefamilien.
Beskrivelse
Brunfiskeugle er en stor ugle, 55 cm lang. Øvre delen er rødbrun med mange mørkebrune eller svarte flekker. Halsen er hvit. Øynene er gule og det er store øredusker. Begge kjønn ser like ut. Føttene er tilpasset med klør som kan gripe fisk i vannet.
Habitat og utbredelse
Arten hekker på samme sted i det meste av tropisk Sør-Asia fra Pakistan til Sør-Kina. Vest for hovedområdet kan den finnes enkelte steder til nord i Levanten. Habitatet er åpent skogland, lavlandsskoger og plantasjer, alltid nær vann.
I førhistorisk tid var arten åpenbart til stede over hele Middelhavsbassenget. Fuglene var av ulik størrelse og har blitt skilt som paleosubspecies B. z. lamarmorae (Dejaut, 1911). De er kjent her fra tidlig pliocen, men de forsvant fra vestre del av området i siste istid.
Den er antakelig utdødd i Israel. Status for Jordan, Libanon, Syria og Irak er usikker. Etter 2000 er brunfiskeugle observert flere steder i Antalya i Tyrkia.
Levevis
Brunfiskeugle legger ett eller to egg, ofte i et gammelt kvistreir til andre fugler eller i en klippehule. Rugetida er opp til 38 dager og ungene flyr etter om lag sju uker. Arten jakter om natta, men kan ofte bli lokalisert av småfugler som mobber den mens den sitter i et tre. Den lever hovedsakelig av fisk og frosker. Ropet er en lavt huphuphuphuphuphup eller et høyt huhuhuhuhuhuhu.
Hallfrid Nybø
Hallfrid «Pus» Stakkevold Nybø (født 30. august 1939 på Reinøya i Troms ) er en norsk tidligere politiker (H). Hun møtte fast på Stortinget fra 1985 til 1986.
Nybø er utdannet fra Bedriftsøkonomisk institutt (1967), og arbeidet deretter i forskjellige stillinger innenfor økonomi og regnskap. Hun var daglig leder i Høyres Avis 1987-1990, og arbeidet senere som administrasjonssjef ved Norges Statsautoriserte Revisores Servicekontor (1990–1999) og som regnskapssjef i Den norske Revisorforening (1999–2006).
Nybø var varamedlem i Oslo bystyre 1967-1971, og medlem av formannskapet 1987-1991. Hun var vararepresentant på Stortinget 1985-1989, der hun møtte fast fra oktober 1985 til mai 1986. På Stortinget satt hun i Forbruker- og administrasjonskomiteen.
Hallfrid Nybø har også engasjert seg i kampen for demokrati og menneskerettigheter i Burma. Hun er gift med Høyre-kollega Leif Nybø.
Tripoli-traktaten
Tripoli-traktaten (Traktaten for fred og vennskap) var en fredstraktat i 1796 mellom Amerikas forente stater og Beyen og Barbareskkysten. Den ble signert ved Tripoli den 4. november, 1796 og ved Alger (for en tredjepartsgaranti) den 3. januar, 1797 av Joel Barlow, USAs forsoningsgeneral for Barbare-statene av Alger, Tripoli og Tunis. Traktaten ble brutt i 1801 av Pasha av Tripoli og omforhandlet i 1805 etter første Barbare-krig.
Snåsa Idrettslag
Snåsa Idrettslag er et norsk idrettslag i Snåsa i Trøndelag, stiftet i 1902.
Fotball
Fra 2008 stiller de med seniorlag i fotball i 5. divisjon igjen, etter stopp siden 1993.
Viosen stadion ligger ved Snåsavatnet.
Snåsa IL har hatt en spiller på Norges kvinnelandslag i fotball: Torhild Belbo.
Laget ble kretsmester i fotball for menn, 5. div 1985.
Skiidrett
Langrennsløperen Anders Eide gikk for Snåsa.
Hurtigløp på skøyter
I 1970 i Aurskog tok Jostein Klev sølv i allround-NM på skøyter for senior B. Tidlig på 1970-tallet (1973 og 1974) deltok det et par kvinne-løpere (M.S. Husby og T. Storbakken) i sprint-NM på skøyter for junior kvinner.
Webb County
Webb County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i den sørlige delen av staten og det grenser mot Dimmit County og La Salle County i nord, Duval County i øst, Jim Hogg County i sørøst, Zapata County i sør og mot Maverick County i nordvest. Det har også grense mot Mexico i vest.
Webb Countys totale areal er 8 743 km² hvorav 48 km² er vann. I 2000 hadde fylket 193 117 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Laredo. Fylket har fått navn etter den føderale dommern James Webb.
Liste over fylker i Pennsylvania
Liste over fylker i Pennsylvania. Den amerikanske delstaten Pennsylvania består av 67 fylker.
Kabel
Kabel er et begrep som kan betegne flere ulike objekter, som ikke nødvendigvis likner hverandre i form og funksjon, men fellesnevneren er gjerne at de består av en samling tråder, som i enkelte kabeltyper er vevd eller flettet sammen:
Ordet kommer av det latinske capulum og det arabiske habl for tau/rep.
Elektriske kabler
For overføring av elektrisk energi (ofte kalt kraftkabel), brukes to (enfase) eller normalt tre elektriske ledere (trefase). Likestrømskabler kan bruke bare én leder hvor sjøvann oftest fungerer som "minuslederen". Materialet til disse lederne er ofte kobber, men aluminium er også ganske vanlig for høyspenningskabler. Rundt lederne finner vi et lag med elektrisk isolasjon (ikke på høyspenningskabler). Tykkelsen på ledermaterialet avhenger av hvor mye strøm (måles i ampere (A)) som skal gå igjennom lederen. Tykkelsen på isolasjonsmaterialet er avhengig av hvor stor elektrisk spenning (fasespenning, måles i volt (V)) som er tilstede mellom lederne. I tillegg til selve kraftoverføringen, blir en kraftkabel designet med tanke på ytre påkjenninger. F.eks. legges et lag med stålarmering rundt det indre laget for å beskytte kabelen mot en fisketrål og ankre når kraftkabelen skal ligge på havbunnen. I høyspenningskabler er det viklet seks aluminiumsledere rundt den like tykke kjernetråden av stål. Sistnevnte gir kabelen stor strekkfasthet.
Kabel eller ledning
Mange benytter begrepet ledning som et synonym til kabel, og for de fleste er ikke forskjellen av noen større betydning.
Men en kabel består vanligvis av flere ledninger. Man kan si at om hver leder er i separat isolasjon, er det en kabel. Er ikke hver leder isolert eller flere nakne ledere er lukket i en isolerende kappe, er det en ledning. Forklart på en annen måte så er en ledning en enkelt leder, mens en kabel er en gruppe av ledere.
Har man en jordet skjøtekabel (230 Volt) består den av to isolerte strømledninger og en isolert jordledning, og er dermed en kabel.
Kommunikasjon
For overføring av kommunikasjonssignaler. Fra tidlig 1900-tallet og frem til slutten av 1900-tallet ble det utelukkende brukt kobber som leder av elektriske signaler. En telefonkabel kunne bestå av et stort antall isolerte enkeltledninger der isolasjonen var fargekodet slik at en skulle kunne kople rett i begge ender. Kabelen var mantlet for å motstå strekk og fuktighet. En enkel telefonlinje er det eldste og mest oversiktlige transmisjonsmedia og danner grunnlaget for all det enkleste og grunnleggende transmisjonssystemet.
Mot slutten av 1900-tallet er det blitt mer vanlig å bruke optiske fibre, som leder av optiske signaler (siden disse har en vesentlig høyere kommunikasjonskapasitet).
Kombinasjon
Begrepet navlestrengskabel brukes om ledningen som sender kraft og styringssignaler til fjernstyrte, undersjøiske enheter.
Kabellengde
Begrepet kabellengde brukes i nautisk sammenheng med betydningen nautisk mil (185,2 meter) fastsatt for Nordsjølandene. Uttrykket er avledet av at ordet kabel tradisjonelt ble brukt om skipstrosser og ankertrosser av en bestemt lengde på skip (185,2 meter). En kabellengde er imidlertid ikke en entydig størrelse. Vanligvis var det 120 eller 150 favner. I USA er en kabellengde 120 favner (219 meter), og i Frankrike og Spania er en kabellengde 200 meter.
Jenő Dalnoki
Jenő Dalnoki (født 12. desember 1932 i Budapest, død 4. februar 2006 i Budapest) var en ungarsk fotballspiller som deltok i de olympiske leker Sommer-OL 1952 i Helsingfors og Sommer-OL 1960 i Roma. Dalnoki ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det ungarske laget som OL-turneringen foran Jugoslavia og Sverige. Ungarn vant kvartfinalen mot med 7-1 og i semifinalen slo de  med 6-0. Finalen mot Jugoslavia, som ble spilt 2. august, endte med seier 2-0 til. Dalnoki spilte en kamp turneringen.
Dalnoki spilte 14 landskamper for i perioden 1952–1961.
Ørnulf Bast
Ørnulf Bjarne Bast (1907–1974) var en norsk billedhugger, maler og grafiker. Han var en av de ledende norske billedhuggere på 1900-tallet.
Utdannelse og arbeid
Bast hadde sin utdannelse ved Kunstakademiet under blant annet professor Wilhelm Rasmussen. Han er representert med verker over hele Norge, samt i USA, Danmark, Frankrike og Canada. Bast er innkjøpt av alle Norges fremste samlinger, som for eksempel Nasjonalmuseet og Riksgalleriet. Studiereiser i Egypt, Marokko og Hellas har gitt innflytelser man bl.a. kan finne i ornamenter, farvebruk og klassiske motiver. Fra tidlig alder ser vi at barn har vært en inspirasjonskilde, motivet finnes i monumenter, gallionsfigurer, fontener, relieff og frittstående skulpturer. Hans egne barn ble i stor grad brukt videre som modeller. Hans sterke tilknytning til Stavern går tilbake til 1935, da han ble en del av det rike kunstnermiljøet på Citadelløya. Bast hadde permanent sommertilhold i Fuglevik ved Rakke fra 1947 og frem til sin død i 1974, hvor han også hadde sitt atelier.
Ørnulf Bast ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.
Han var gift med Lajla Theresia von Hanno (1921–2010) og paret hadde fire barn: Even Bast (1942–2008), Dyveke Bast (1948–), Iselin Bast, kunstner (1950–) og Hallstein Bast, politiker (1955–).
Bibliografi
I 1947 utga han «Nattsvermere», en spesiell bok i begrenset opplag, som var illustrert med hans egne originalraderinger. Senere ga Bast ut «Søvngjenger i barndommens hus» og «Blå morgenskyer» som også tok for seg den surrealistiske drømmeverden han var svært opptatt av i all sin kunst.
Michael William Fisher
Prest
Michael William Fisher ble ordinert til prest den 28. april 1990 av kardinal James Aloysius Hickey for erkebispedømmet Washington.
Titulærbiskop i Washington
Den 8. juni 2018 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av Truentum og hjelpebiskop i hovedstaden Washington. Erkebiskopen av Washington, kardinal Donald Wuerl, bispeviet ham den 29. juni samme år. Medkonsekratorer var Richmonds biskop Barry Christopher Knestout og Washingtons hjelpebiskop Mario Eduardo Dorsonville-Rodríguez.
Biskop av Buffalo
Den 1. desember 2020 utnevnte pave Frans ham til biskop av Buffalo. Innsettelsen fant sted 15. januar året etter.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bjørnar Andresen
Bjørnar Andresen (født 1. april 1945, død 2. oktober 2004) var en norsk jazzmusiker (bass, gitar, banjo), kjent for sitt improvisatoriske og flerkulturelle musikkuttrykk på en rekke utgivelser.
Med sin barndomsvenn Svein Finnerud etablerte han frijazz-gruppen «Finnerud trio» (1967–74), inspirert av materiale de hadde bivånt med Paul Bley og Kent Carter i Universitetets Aula, såvel som George Russells seminarer i jazzteori. Med Terje Rypdal og Espen Rud utga han «Min bul» (1970), samtidig som han var aktiv ved Henie-Onstad kunstsenter, der flere av fremførelsene fant sted.
I 1986 ga han ut en plate med hardingfelespilleren Nils Økland. Han medvirket på utgivelser med The Quintet (1998–), med Jon Eberson og Paal Nilssen-Love på Mind the Gap (2004), samt Jon Klettes gruppe Jazzmob på Pathfinder (2003). Hans siste opptreden våren 2004 høres på Thomas Strønens gruppe Bayashi, platen Rock (Jazzaway, 2005). I anledning hans hyllestkonsert på Cosmopolite (2001) ble der etablert et Crimetime Orchestra (2001), som Andresen ledet til posthum utgivelse Life is a beautiful monster (2004). Paal Nilssen-Love/Ken Vandermarks utgivelse Seven (2006) i opptak fra 1. april 2005 på Blå, var dedikert Andresens 60-årsdag.
Eukalyptusslekten
se teksten
Eukalyptusslekten (Eucalyptus) er en planteslekt i myrtefamilien innenfor ordenen Myrtales. Den omfatter mer enn 700 arter av busker og løvtrær med utbredelse i Australia, Ny-Caledonia, Ny-Guinea, og noen arter nordover til Indonesia og Filippinene. Slekten oppstod for 35-50 millioner år siden, og er således relativt ung. På engelsk kalles de «Eucalyptus» eller «gum trees», mange av artene avgir en sevje fra snitt i barken.
Frans Persson
Frans «Cirkus» Persson (født 6. desember 1891 død 13. januar 1976) var en svensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Eukalyptusslekten
Eukalyptus er hurtigvoksende, og under gunstige vilkår kan planten vokse inntil 2 meter i året. Noen få eukalyptussorter er hardføre i de mildeste delene av Norge (Gunnii, Azura), og store blomstrende eksemplarer finnes spredt rundt langs kysten på Vestlandet. Med varmere klima vil eukalyptus bli et vanligere tre i Norske hager.
Frans Persson
Persson ble olympisk mester i turn i OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det svenske laget som vant lagkonkurransen i turn svensk system foran Danmark. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og siste plass med 1094,000 poeng.
Eukalyptusslekten
Egenskaper
Artene er oftest løvtrær, langt sjeldnere busker. Høyden kan nå opp i 80-90 meter, som gjør enkelte arter til noen av de høyeste i verden. Individer opptil 99,6 meter er målt. Noen få arter feller bladene i tørkesesongen, resten er eviggrønne. Bladene har ofte et vokslag for å redusere fordampingen. Bladene er svært ofte lansettformede. Blomstene er oftest røde, men kan også være gule, oransje, eggehvite og hvite. De er karakteristiske for sine børsteaktige frøbærere. Fruktholderne er ofte gummiaktige. Barken er lite furet, men kan være trevlet (med korte eller lange trevler), eventuelt hard («ironbark»). En art har mangefarget bark.
Økologi
Bladene skiller ofte ut et insektdrepende, og lettere giftig stoff. Derimot er pungdyr-arter arter som koala og pungrotte immune mot giften, og avhengige av å spise bladverket av eukalyptus. Også nektaren spises av disse artene samt av mange fugler og insekter.
Slekten er dominerende i løvskogbeltene i Australia, og bare femten av de drøye 700 artene vokser utenfor Australia. Mange av artene vokser raskt og er svært dominante. De gir kjærkomne lokale inntekter til utbefolkning ved å avgi gummiaktige nyttesubstanser og insektsdrepende stoffer. De kan også brukes til å drenere malaria-plagede sumpområder, takket være sitt store opptak av vann. Men nettopp vannforbruket fører også tidvis til kritikk om at arten sprer seg og bidrar til uttørring av viktige vannkilder.
Bruk og betydning
Utfra egenskaper og bruk deles eukalyptustrærne i Australia inn i noen hovedgrupper:
Eukalyptus plantes i plantasjer over store deler av verden, fra det sørlige Europa til Kina, Sør- og Nord-Amerika. På grunn av høyden brukes noen arter som tømmer, og kan være i fare for utryddelse. Regnskogfondet anbefaler derfor forbrukere å unngå produkter laget av eukalyptus. Artene Eucalyptus delegatensis (Alpine Ash) og Eucalyptus regnans (Mountain Ash) er de viktigste treslagene for tømmerhogst, og samtidig svært sårbare for skogbrann. Oljen i trærne er svært brennbar, og det er kjent at noen arter regelrett eksploderer ved skogbrann.
Eukapyltusolje er antiseptisk, insektsdrepende, og har ulike anvendelser i medisin og som duftstoff. Oljen brukes også til farging i industrien, og som smakstilsetning. Et viktig smaks- og virkestoff er cineol (også kalt eukalyptol).
Arter
Et lite utvalg av artene i eukalyptusslekten omfatter:
Collision Course
Collision Course (utgitt 30. november 2004) er en DVD/CD av Linkin Park og Jay-Z. Linkin Park og Jay-Z nyinnspilte og mikset to sanger til én sang, til en såkalt mashup. Totalt er det seks mashups på CD-en. Albumet ble kjent pga. dets første singel Numb/Encore, som var en mashup av Linkin Parks Numb og Jay-Zs Encore.
MTV foreslo for Jay-Z at han skulle synge sammen med et band. Jay-Z likte forslaget, og spurte Mike Shinoda om det ville være en god idé å utgi et album sammen, hvilket de ble enige om at det var.
Musikkåret 1921
Fødsler
orkesterleder, plateprodusent og musikkforlegger || align=center| 85 || align=center| ||
Mirza Nasir Ahmad
Hāfiz Mirza Nasir Ahmad (16. november 1909 – 9. juni 1982) var den tredje kalif (خليفة المسيح الثالث, khalīfatul masīh al-Thālith), overhode for Ahmadiyya muslimsk trossamfunn. Han ble valgt som den tredje kalifen til Mirza Ghulam Ahmad den 8. november 1965, dagen etter bortgang av hans forgjenger og far, Mirza Bashirud-Din Mahmood Ahmad.
Under hans ledelse ble misjonsarbeidet påbegynt av hans forgjenger, den andre kalifen, utvidet spesielt i Afrika og Europa. I 1974 reprsenterte han Ahmadiyya muslimsk trossamfunn i det pakistanske parlamentet i en elleve dager lang høring. Til tross for hans streben og klargjøring, valgte det pakistanske parlamentet likevel å erklære ahmadiyyamuslimer som "ikke-muslimer i henhold til grunnloven". Han ledet Ahmadiyya muslimsk trossamfunn gjennom denne perioden med økt fiendtlighet og regjeringens undertrykkelse. Nusrat Jehan Scheme, et initiativ dedikert til å betjene deler av Afrika gjennom en rekke medisinske klinikker og skoler, var et av de mange resultatene av hans 1970-tur i Vest-Afrika, som var også det første besøket av dette kontinentet fra en ahmadiyya kalif. I 1980 reiste Nasir Ahmad til Spania hvor han la grunnsteinen til Basharat moské i Pedro Abad. Moskeen ble innviet i 1982 og var den første spesialbygde moskeen i Spania siden Reconquista og Granada s fall i 1492.
Mirza Nasir Ahmad ledet også arbeidet med å samle og ordne Mirza Ghulam Ahmad s litterære verk. Ghulam Ahmads skrifter, som hittil hadde blitt utgitt som individuelle bøker, pamfletter eller artikler, ble samlet i det tjuetre bind store korpus kjent som Rūhānī Khazā᾽in (Åndelige Skatter). Hans samtaler og diskusjoner ble samlet i ti bind Malfūzāt (talte ord), og kunngjøringer og annonser ble publisert i tre bind under tittelen Majmu'a Ishtihārāt (Samling av flyveblader og plakater).
Oppvekst, utdannelse og tjeneste
Mirza Nasir Ahmad ble født i Qadian i India den 16. november 1909. Hans tidlige utdannelse var både religiøs og sekulær. I en alder av tretten år, med veiledning fra sin far Mirza Bashirud-din Mahmood Ahmad, hadde han memorert alle 114 kapitler fra Koranen, noe som gjorde han til hafiz al-quran. Hans far la stor vekt på anskaffelse av religiøs utdanning, og for å nå dette målet ble Nasir Ahmad meldt inn i Madrassa Ahmadiyya, Qadian. Han uteksaminerte med utmerkelse herfra i juli 1929. Etter fullført grunnutdanning, fortsatte han å studere videre og fikk i 1934 sin Bachelor of Arts fra Government College i Lahore.
Den 5. august 1934 giftet Nasir Ahmad seg med Syeda Mansoora Begum, barnebarnet til Mirza Ghulam Ahmad and eldeste datteren til Nawab Muhammad Ali Khan fra Malerkotla, India. Innen en måned etter giftemålet, forlot Nasir Ahmad India for å fortsette sine studier i England. I England fikk han sin Masters of Arts i statsvitenskap, filosofi og økonomi fra Balliol College, University of Oxford. Han imponerte sine professorer som en veldig veloppdragen og dypt tenkende student. Under et påfølgende besøk i England møtte han en av sine tidligere professorer som ønsket ham velkommen til sin bolig. Professoren fortalte at han hadde sett tegn på lederskap i Nasir Ahmad og var sikker på at han en dag ville bli en leder.
Kalifatet
Mirza Nasir Ahmad ble valgt som Kalifatul Masih III den 8. november 1965, kort tid etter Isja-bønn i Mubarak moskeen i Rabwah, Pakistan. Majlis Intikhab Khilafat (valgkollegiet) ble ledet av Mirza Aziz Ahmad.
Kort tid etter hans utvelgelse, etablerte han Fazl-e-Umar Foundation til ære og minne for Khalifatul Masih II, Mirza Bashirud-din Mahmood Ahmad. Et av prosjektene stiftelsen planla var bygging av et bibliotek. I 1971 ble Khilafat-biblioteket i Rabwah innviet, som i dag huser over 100 000 bøker, sjeldne manuskripter, en barneseksjon og vitenskapelige utstillinger.
Afrika
I 1970 la Khalifatul Masih III ut på en ni ukers tur til forskjellige afrikanske land. Under besøket deltok han på mange mottakelser, som ble holdt til ære og respekt for han. Her inspiserte han de mange pedagogiske, sosiale så vel som åndelige tjenester som Ahmadiyya muslimsk trossamfunn driver i disse landene land. Han igangsatte Nusrat Jahan-initiativet og oppfordret trossamfunnet til økonomiske ofringer. Gjennom dette initiativet har ahmadiyyamuslimske leger og lærere tjenestegjort i forskjellige deler av Afrika ved å drive utallige medisinske klinikker og videregående skoler.
Ahmadiyya og Pakistans nasjonalforsamling
Etter opptøyene og volden mot ahmadimuslimer i 1974, sto statsminister Zulfikar Ali Bhutto overfor et betydelig press fra religiøse ledere om å erklære ahmadiyyamuslimer som ikke-muslim. Følgelig ble det vedtatt lovmessige og konstitusjonelle endringer, ahmadiyyamuslimer ble sosialt boikottet og deres religiøse praksis ble kriminalisert ved å forhindre dem i å erklære seg selv som muslimer eller å "oppføre seg" som muslimer. Deretter måtte trossamfunnet gjennomgå en elleve-dager lang inkvisisjon hvor Mirza Nasir Ahmad ham selv sammen med fire andre framstående ahmadimuslimske lærde representerte Ahmadiyya muslimsk trossamfunn i Pakistan s nasjonalforsamling. Mirza Nasir Ahmad svarte personlig på de alle anklagene som ble reist mot trossamfunnet. Til slutt ble ahmadiyyamuslimer erklært som ikke-muslimer av nasjonalforsamlingen i Pakistan.
London
I 1978 reiste Mirza Nasir Ahmad til London hvor konferansen om Jesu' befrielse fra korset ble holdt ved Commonwealth Institute i Kensington. Forskjellige forskere som hørte til de ledende trosretningene presenterte sin forskning knyttet til omstendighetene rundt korsfestelsen av Jesus på denne konferansen. Etterfulgt av en presentasjon av Ahmadiyya-synspunktet på Jesu død. Presentasjoner ble gitt av Sir Zafrulla Khan og M.M. Ahmad.
Kirken kom med en uttalelse hvor den avviste at Ahmadiyya muslimsk trossamfunn kunne representere islam sine læresetninger, og nektet å ta del i debatten som hadde blitt gjenåpnet med oppdagelsen av Torinokledet etterfulgt av denne konferansen. På konferansen deltok representanter fra Pakistan, India, Afrika, Asia, Europa og USA. Ved denne anledningen holdt også Mirza Nasir Ahmad et foredrag hvor han behandlet emner som Jesu overlevelse fra døden på korset, hans reise mot øst, Guds enhet, og forklarte statusen til profeten Muhammad.
Samling av Ahmadiyya-tekster
Under kalifatet til Mirza Nasir Ahmad ble det også gitt veiledning og instruks om å lage en samling av alle drømmer, visjoner og muntlige åpenbaringer som Mirza Ghulam Ahmad hevdet å ha mottatt, som frem til da var publisert i forskjellige bøker av Ghulam Ahmad, så vel som forskjellige tidsskrifter og avsier. Denne samlingen med alle hans åpenbaringer ble publisert i form av Tazkirah. En komplett samling av alle dialoger og uttalelser til Mirza Ghulam Ahmad ble også samlet og utgitt under hans veiledning og instruks. Dette ble publisert i form av Malfūzāt som inkluderer hans diskurser, taler, spørsmål og svar, prekener og uformelle uttalelser.
Spania
I 1980 reiste Mirza Nasir Ahmad til Spania hvor han la grunnsteinen til Basharat moskeen i Pedro Abad, Córdoba. Dette var den første moskeen som ble bygget i Spania på over 750 år. Det var her han kunngjorde mottoet "Kjærlighet til alle, ikke hat mot noen" som etter hvert har blitt et kjennetegn på Ahmadiyya muslimsk trossamfunn. Byggingen av moskeen ble ikke fullført før etter hans død i 1982.
1976
Khalifatul Masih III, den 3. kalifen, var på besøk i Norge i slutten av august 1976. Under sitt besøk drøftet han mulighetene for å få bygget en moske for omtrent fem tusen muslimer som bodde i Norge på den tiden. Planene var at moskeen skulle bli lokalisert i Oslo-området.
1978
I slutten av juli 1978 besøkte Mirza Nasir Ahmad Norge enda en gang. Han hadde intervju med flere aviser, og var tydelig på at Norge var sent med bekjenne seg til kristendommen, og at kristendommen var aldri ment for andre enn 12 stammer av Israel. Under dette besøket møtte han også ordføreren i Oslo, Albert Nordengen. På dette tidspunktet hadde antall muslimer i Norge økt til ca. fem tusen fem hundre, en økning på 10% i forhold til 1976.
Ekteskap, barn og family
Mirza Nasir Ahmad giftet seg med Syeda Mansoora Begum den 5. august 1934. Hun er datteren til Nawab Muhammad Ali Khan fra Malerkotla og Nawab Mubarka Begum, datteren til Mirza Ghulam Ahmad. De fikk fem barn sammen: