cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mizen Head
Mizen Head (irsk: Carn Uí Néid) er en mindre halvøy sørvest på ved kysten av Atlanterhavet i Irland. Den er det mest sørvestligste punktet på den irske øya. Den ligger i grevskapet Cork i Irland. Ytterst på halvøya ligger en signalstasjon, en værstasjon og et fyr. Signalstasjonen er i dag et museum. Landsbyene Ballydehob, Goleen og Schull ligger på halvøya.
Mizen Head ikke egentlig er det sørligste punktet i Irland, omtales det ofte som det på samme måte som nordmenn ofte regner Nordkapp for Norges nordligste punkt. Uttrykket «Malin Head to Mizen Head» brukes på samme måte som det norske «Nordkapp til Lindesnes».
Geografi
Mizen Head er et av de ekstreme punktene på øya Irland og er en stor turistattraksjon, kjent for sitt dramatiske klippelandskap. En av de viktigste transatlantiske skipsrutene passerer like ved sør, og Mizen Head var, for mange sjøfolk, det første (eller siste) synet av Europa. Spissen av halvøya er nesten en øy, avskåret av en dyp kløft, nå dekket av en bro; dette gir tilgang til en gammel signalstasjon, en meteorologisk stasjon og et fyrtårn.
Signalstasjonen, som en gang var permanent bemannet, er nå et museum som huser utstillinger knyttet til stedets strategiske betydning for transatlantisk skipsfart og kommunikasjon, blant annet pionerarbeidet til Guglielmo Marconi. De «99 trinnene» som utgjorde en del av den opprinnelige adkomstveien har blitt supplert med en rekke stier og utsiktsplattformer, og et komplett utvalg av besøksfasiliteter er tilgjengelig ved inngangen til stedet. Landsbyene Ballydehob, Crookhaven, Goleen og Schull ligger på halvøya i øst.
Nærliggende Brow Head, også på Mizenhalvøya og et lite stykke mot øst, ligger flere meter lenger sør enn Mizen Head. Ikke desto mindre har geografibøker lenge målt lengden på Irland, diagonalt nordøst-til-sørvest, som «fra Fair Head til Mizen Head» eller nord-til-sør «fra Malin Head til Mizen Head».
Historie
Den antikke greske geografen Klaudios Ptolemaios (død 168) omtalte i sitt verk Geografike hyfegesis det som antagelig er Mizen Head som «den sørlige odden» (gammelgresk: Νότιον ἄκρον, latin: Notion akron), men Ptolemaios reiste aldri selv til vestlige Europa og måtte støtte seg på hva andre kunne fortelle ham.
Oddens irske navn, Carn Uí Néid, betyr «varde til Néids barnebarn». Dette refererer til dødsguden Balor, en leder av fomorianerne i irsk mytologi. Den nevnte Néid var en krigsgud, og bestefar til Balor.I en historie som stammer fra minst 1100-tallet, greide helteguden Lugh å beseire Balor i kamp og jager ham til Mizen Head. Der ble Balor halshugget av Lugh som så satte det avkuttede hodet på en stor stein, som deretter knuses.
Blaise de Vigenère
Blaise de Vigenère (født 5. april 1523, død 1596) var en fransk diplomat og kryptolog.
Vigenère chiffer er oppkalt etter ham, selv om det strengt tatt ikke var han som oppdaget metoden. Chifferet er et polyalfabetisk substitusjonschiffer. Dette innebærer at samme bokstav i klarteksten kan være representert av stadig nye bokstaver i chifferteksten. Dette vanskeliggjør frekvensanalyse for å knekke chifferet.
Rincão
Rincão er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Vannpolo under Sommer-OL 2000 – Tropper kvinner
Vannpolo under Sommer-OL 2000 – Tropper kvinner inneholder troppene til kvinnenes turnering i vannpolo under Sommer-OL 2000.
Langfjelltind
Langfjelltind (nordsamisk: Biellostáppar) er et fjell mellom Kirkesdalen og Dividalen i Målselv kommune i Troms og Finnmark fylke. Toppen ligger 1 505 meter over havet.
I november 1989 styrtet et ambulansefly like ved toppen av Langfjelltind. Fire mennesker omkom.
Knekt (album)
Knekt er et musikkalbum med Christine Dancke, utgitt i 2003. Dette er hennes første og hittil siste plate som soloartist.
Charleston (Vest-Virginia)
Charleston i Kanawha County er hovedstaden og den største byen i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Byen hadde 51 400 ved folketellingen i 2010, men det utvidede byområdet har 307 763 innbyggere (2006). Her renner New River over i Kanawha River, som formelt starter i Charleston.
Øst for byen ligger Yeager lufthavn
Brucellose
Sykdommen er også kjent som Maltafeber fordi den før i tiden var veldig vanlig på Malta.
Forekomst hos mennesker
Brucellose har aldri vært særlig utbredt i Norge. I perioden fra 1983 til 2005 ble 14 tilfeller registrert, kun to var ikke smittet i utlandet. På verdensbasis er sykdommen i hovedsak utbredt i utviklingsland, men den forekommer også i Europa.
Forekomst hos dyr i Norge
Etter en kampanje som varte fra 1935 til 1953 ble storfebrucellose erklært utryddet i Norge. Dette ble bekreftet i en undersøkelse som varte fra 2000 til 2004. Det ble der utført utstrakt testing av storfe, uten at brucellose ble funnet. Hos sau, geit og gris i Norge har brucellose per 2007 ikke blitt påvist.
Symptom
Symptomene er varierte, mennesker får oftest feber mens sterilitet og abort er mer vanlig hos dyr.
Årsak
Forårsakes av bakterier i slekten Brucella Aktuelle arter er:
Bakterien skilles blant annet ut via melk, derfor er melkeprodukter av upasteurisert melk den vanligste smitteveien
Behandling
Antibiotika som tetracyclin, rifampicin og aminoglykosidene streptomycin og gentamicin er effektive mot Brucella. Bakterien formerer seg langsomt inne i vertens celler, noe som gjør at flere antibiotika over et tidsrom på flere uker er nødvendig.
Standard behandling for voksne mennesker er en daglig intramuskulær injeksjon av streptomycin 1 g i 14 dager og doxycyklin 100 mg peroralt to ganger daglig i 45 dager. En behandling der streptomycin erstattes med gentamicin er et akseptabelt andrevalg. En annen behandling som har fordelen med å kunne gis utelukkende som tablettbehandling, er doxycyklin og rifampicin to ganger daglig i seks uker. En trippelcocktail av doxycycline, rifampin og trimetoprim-sulfa har blitt brukt med hell mot varianten neurobrucellose. Midlene trimetoprim-sulfa og rifampicin har vist seg som trygge i behandling av gravide med brucellose.
Forebygging
Hygieniske tiltak eller pasteurisering i melk- og melkeprodukt-produksjon er et viktig tiltak.
Isotoptrinn
Isotroptrinn er vekslende kalde og varme perioder i Jordens historie påvist ved hjelp av varierende forhold mellom oksygenisotoper i dyphavssedimentene. På engelsk brukes begrepet marine isotope stage (MIS) eller oxygen isotope stage (OIS).
Isotoptrinn 1 er nåtiden, og numrene stiger bakover i tid. Trinn som er partall, har høyt innhold av 18O og representerer kalde perioder, mens oddetall indikerer lavt innhold av 18O og en varm periode. Isotoptrinn 5 er inndelt i undertrinn der 5a, c og e er varme og 5b og d kalde.
Trinn
Tidspunkt i år siden starten til de yngste isotoptrinnene:
Mogpog
Mogpog (Bayan ng Mogpog) er en kommune på Filippinene. Kommunen tilhører provinsen Marinduque og ligger på øya med samme navn. Folkemengden er på 34,043 innbyggere (folketelling 1. mai 2015).
Barangayer
Mogpog er inndelt i 37 barangayer.
Sveits under EM i friidrett 1938
Sveits deltok med 17 utøvere under EM i friidrett 1938 som ble arrangert for menn 3.–5. september 1938 i Paris og for kvinner 17.–18. september 1938 i Wien. Sveits tok en medalje under mesterskapet.
Brabantse Pijl
Brabantse Pijl (norsk:Brabantske pil) er et årlig endags landeveisritt for profesjonelle syklister som avholdes i Flamsk Brabant, en provins som omslutter Brussel i Belgia. Rittet regnes som en semiklassiker, og er siden 2005 klassifisert 1.1 i UCI Europe Tour.
Det om lag 200 kilometer lange rittet er nokså kupert, og den 1,2 kilometer lange bakken opp til Alsemberg er den mest kjente stigningen, med en gjennomsnittlig stigningsgrad på 4 prosent, og maksimal stigningsgrad på 10 prosent. Andre kjente stigninger er Bruine Put og Lindenberg. Enkelte bakker bestiges flere ganger i løpet av rittet.
I mange år var det både start og målgang på Alsemberg, sydvest for Brussel, men i 2004 ble starten lagt til Zaventem, øst for Brussel. Fra 2008 til og med 2012 går starten fra Leuven, enda litt lenger øst.
Marcus Jacob Monrad
Marcus Jacob Monrad (født 19. januar 1816 på Nøtterø, død 30. desember 1897 i Kristiania) var en norsk teolog og filosof. Han var professor i filosofi ved Universitetet i Christiania fra 1851 til sin død.
Bakgrunn
Marcus Jacob Monrad vokste opp i Mo i Telemark (1816–25), senere (1825–32) i Heddal ved Notodden, hvor faren Peder Monrad begge steder var sogneprest. I latinskoletiden og de første universitetsårene 1832–36 lå foreldrehjemmet i Holden ved Ulefoss, hvor faren også var sogneprest. Han ble student fra latinskolen i Skien i 1834, tok teologisk embetseksamen i 1840, og studerte ved flere utenlandske universiteter i årene 1842–44.
Karriere
Ved siden av universitetskarrieren var Monrad en av Norges mest betydelig litteraturkritikere på 1800-tallet.
Han stod også bak flere av lærebøkene til «Annen-eksamen», brukt under store deler av embetsmannstatens periode. Dette omfatter Philosophisk Propædeutik (første utgave 1849), Psychologie (første utgave 1850) og Ethik (første utgave 1851). Monrad utga også Tankeretninger i den nyere tid i 1874 og Æsthetik i 1889–90.
Ifølge Jens Arup Seip stod Monrad i åpen motsetning til A. M. Schweigaard, J. S. Welhaven og Intelligenspartiet. Der disse var sterkt kritisk til den tyske idealisme, var Monrad en tilhenger av retningen. Ifølge Rune Slagstad deler imidlertid både Monrad og Welhaven et «filosofisk fellesskap» i den tyske idealisme, og «det var ved denne filosofi de integrerte romantikkens ekspressive revolusjon i embetsmannsstatens ideverden».
Welhaven og Monrad stod bak en overgang «fra individualetikk til samfunnsetikk, fra moralitet til sedelighet, og fra Kant til Hegel», ifølge Rune Slagstad. Dette innebar at samfunnsinstitusjonene ble sett på som «kroppsliggjøringen» av fellesskapets normer.
Politisk var han en innbitt motstander av parlamentarismen; han mente den var et konstitusjonelt tilbakeskritt. Samtidig var han sterkt unionsvennlig. Hans opprinnelige skandinavisme bidro til gjøre ham nokså pro-svensk. Dertil var han i prinsippet en tilhenger av føderasjonstanken; han mente at unionen mellom Norge og Sverige hadde vært et skritt i riktig retning i internasjonal organisasjon.
Shinichi Yumoto
Shinichi Yumoto (født 4. desember 1984) er en japansk bryter, som spesialiserer seg i fri stil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse i 55-kilosklassen.
Todo Cambió
Todo Cambió er den meksikanske gruppa Camilas tredje single. Sangen er fra albumet med samme navn og i 2007 ble det også laget en musikkvideo til sangen.
Basso
Basso kan vise til:
Kristian Schjelderup
Kristian Vilhelm Koren Schjelderup (født 18. januar 1894, død 28. mars 1980) var en norsk teolog, humanist og biskop av Hamar. Han var formann (titulert «Formand») for Det Norske Studentersamfund i 1919.
Liv og virke
Kristian Schjelderup var sønn av biskop i Kristiansand stift Kristian Vilhelm Koren Schjelderup d.e. (1853–1913) - se Koren-slekten - og Henriette Nikoline Hassel. Han var bror av psykologen Harald Schjelderup (1895–1974). Han vokste opp i Dypvåg. I 1923 tok han doktorgraden på en avhandling om religionens sannhet. Sammen med broren utdannet Schjelderup seg på 1920- og 30-tallet til psykoanalytiker hos Eduard Hitschmann i Wien og Oscar Pfister i Zürich.
Schjelderup arbeidet med en psykoanalytisk tilnærmelse til religion, og oversatte også Sigmund Freud til norsk. I 1927 var han med på å stifte Landslaget for frilyndt kristendom. Året etter, i 1928, var han eneste søker på stillingen som sogneprest i Værøy og Røst. Kirkeminister Sigvald Mathias Hasund nektet å utnevne ham «fordi hans stilling til den lutherske religion er slik at han ikke på lovlig måte kan ansettes i et geistlig embete». Dette utløste sterk debatt i samtiden. Mange år senere erklærte Schjelderup selv at dette nok var en riktig vurdering av statsråden, men at det hadde vært sårt og vondt den gang det skjedde.
Som tenker var Schjelderup ikke så lite av en mystiker, og var blant annet svært fascinert av den tyske kvinnen Therese Neumann, som i mange år bar Jesu sårmerker som stigma på sin kropp. De møttes første gang fredag formiddag 18. november 1927 da Schjelderup ankom Konnersreuth, landsbyen der Neumann lå til sengs i prestegården. Her var han vitne til et av hennes ukentlige ekstaselignende anfall. Han holdt mange foredrag om saken, og skrev også om henne i sin siste bok.
Schjelderup stiftet i 1931 det frilyndte kristne tidsskriftet Fritt Ord, og var dets redaktør til 1940, da tidsskriftet opphørte.
Sammen med Anders Wyller og Henriette Bie Lorentzen stiftet han Nansenskolen i 1937, og var skolens leder til den ble stengt av tyskerne i 1941.
Fengsling under krigen
En solvarm augustdag i 1942 ringte telefonen hjemme hos Schjelderup, og noen spurte etter husholdersken. Til henne hvisket stemmen: «Dere må nok forberede dere på besøk i dag.» Schjelderup fjernet krompromitterende papirer i en fart, og gjorde ferdig en ryggsekk med noen klær og toalettsaker, med NT og en salmebok i bunnen. Noen timer senere hentet en politibil ham til fengselet i Kristiansand. I den tidligere fyllearresten satt han sammen med fire unggutter, nettopp tilbake fra tortur i «Arkivet». De viste ham sårene de hadde fått på ryggen. Alt neste dag ble Schjelderup sendt til fengselet i Åkebergveien, og noen dager senere havnet han i Møllergata 19, og måtte stå i timesvis med ansiktet mot murveggen til det kom endelig beskjed om at han skulle i fangenskap på Grini. Siden han aldri var i forhør, måtte han spørre på vaktkontoret om fengslingsgrunnlaget. Svaret var: «Illegal kommunistisk virksomhet.»
Schjelderup kalte sine 16 måneder på Grini for «en rik tid, ja på mange måter…den lykkeligste i mitt liv». Fellesskap og vennskap gjorde oppholdet egenartet. Oppunder åtti fanger klarte å samles til møte i «kirken» i vaskeribrakken, der Schjelderup forrettet. Noen ganger var det søndagsmøte i de fleste fangebrakkene. Dette tok en brå slutt da en spion blant fangene avslørte saken for tyskerne. Schjelderup ble som straff plassert i «dødsgjengen» med hardt straffarbeid i et steinhuggeri under streng bevoktning, til den tyske legen fikk ham omplassert til en kjeller der han og en jødisk fange skulle sortere et parti halvråtne poteter. Da også dette tok slutt, truet angiveren ham, og «jeg tror aldri jeg har sett slik iskald ondskap lyse ut av et menneskes øyne».
På Grini fikk han sitt første kall. Nattverd ble holdt med franskbrødterninger og Sanasol tilsatt litt rød farge, «de lykkeligste stunder i mitt liv». Medfangen Ludvig Hope laget spaserstokker på Grini. Den ene ga han Schjelderup som «bispestav» med ordene: «Første gang en lekmann gjør en teolog til biskop!» Ludvig Hope tok også et løfte av Schjelderup: «Lov meg at når du får på deg de tre kjolene og gullkorset, aldri å bli større i hjertet enn da du gikk i tresko i kullkjelleren.» Det var henvisning til den gangen fangene skulle sendes til Tyskland, noe som ikke ble av. Schjelderup avla løfte til Hope slik han ba om.
Helvetesdebatten
25. januar 1953 holdt Ole Hallesby, professor ved Menighetsfakultetet, en radiooverført tale hvor han blant annet sa: «Du vet at om du stupte død ned på gulvet i dette øyeblikk, så stupte du like i helvete.» Riksavisene reagerte, og det gjorde også Schjelderup. I et innlegg i Aftenposten seks dager senere, skrev han blant annet: ''«Og jeg er ikke i tvil om at den guddommelige kjærlighet og barmhjertighet er større enn den som er kommet til uttrykk i læren om evig pine i helvete. Kristi evangelium er kjærlighetens evangelium.»'' Hallesby og Schjelderup var for øvrig venner fra tiden de begge satt på Grini.
Debatten mellom de to fortsatte ut i februar, mens organisasjoner og enkeltpersoner tok offentlig stilling til spørsmålet utover våren. I juni spurte Schjelderup departementet om han hadde stilt seg utenfor den luthersk-evangeliske bekjennelseskirke. Departementet avgjorde i februar 1954 at han ikke hadde gjort det.
Etterkrigstiden
I 1956 snakket Schjelderup varmt om Albert Schweitzers ukonvensjonelle kristendom, og skapte ny debatt. På et kirkemøte i Oslo i 1957 ble det vedtatt en resolusjon som indirekte klandret Schjelderup for at han fravek Herrens bekjennelse og ikke holdt seg til Herrens ord i spørsmålet om fortapelse. Han fikk også mye støtte, blant annet skrev mange under på et opprop som het «Vekk med isveggen!»
I mars 1961 ordinerte han Norges første kvinnelige prest, Ingrid Bjerkås. Hun ble ordinert i Vang kirke, fordi menighetsrådet på Hamar ikke ville at Hamar domkirke skulle brukes. Schjelderup levde som ungkar mesteparten av sitt voksne liv, men i juni 1955 giftet han seg med sin husholderske gjennom mange år, Nellonore Johanne («Nora») Isaksen. De var begge godt voksne da de giftet seg, og fikk ingen barn.
Hans Strøm
Hans Strøm (født 25. januar 1726 i Borgund på Sunnmøre, død 1. februar 1797 i Eiker) var en norsk prest, naturforsker og topograf. Han fikk i 1780 tittel av professor. Strøm er avbildet på et norsk frimerke, og ett av undervisningsbyggene på Høgskulen i Volda er oppkalt etter ham. Han utarbeidet blant annet mønsterverket Søndmørs Beskrivelse. Kanselliet i København ga ordre om at beskrivelsene av de ulike delene av riket skulle bruke denne beskrivelsen som forbilde. I et brev til Johan Ernst Gunnerus uttrykte Strøm sin støtte til og planer for et eget universitet i Norge – han ville selv gi penger og bøker dersom det ble opprettet. Strøm nøt betydelig anerkjennelse i sin samtid. Hans skjønnlitterære og teologiske skrifter er i hovedsak glemt, mens hans topografisk-naturvitenskapelige tekster har dokumentarisk verdi, ved at forhold i samtiden blir beskrevet konkret og nøkternt.
Det er sagt om Strøm …at han var en forskerbegavelse og viste en arbeidsenergi av sjelden rang.
Boksamlingen hans ble testamentert til Deichmanske bibliotek, der finnes nå omkring fem hundre bøker fra Strøms samling. Han hadde omkring to tusen bind da han døde. En stor del av de mange brevene Strøm skrev er tapt og noen av disse er kjent gjennom sitat. Ni brev til biskop Johan Ernst Gunnerus er bevart, to brev til Christopher Hammer og ett brev til Carl von Linné er også bevart. Djupedal omtaler også brev til Johan Christian Schønheyder, biskop i Trondheim og visepreses i vitenskapsselskapet.
Bakgrunn
I Volda gikk den femten år gamle Sivert Aarflot til konfirmasjon hos Strøms kapellan, Claus Frimann. Trolig var både Frimann og Strøm viktig inspirasjon for den unge Aarflot.
Etter at moren ble enke, flyttet hun til gården Ratvika (nær selve prestegården), som fungerte som sete for presteenkene. Strøm bodde i Ratvika etter studiene og i den tiden han var kapellan i Borgund. Bygningene fra den tiden er nå borte.
Presten
Strøm var utdannet prest og avla i 1745 teologisk embetseksamen i København. Deretter virket han fra 1750 til 1764 som kapellan i Borgund. I 1764 ble han sogneprest, først i Volda der han var fram til 1779, og deretter fra 1779 i Eiker.
I 1790 ble Strøm dr.theol. på en avhandling om urkristendommen. Ut over dette forfattet han også andre teologiske arbeider, der Prædikener over alle Søn- og Festdages Evangelier til Andagtsøvelser for Almuen fra 1792 er det mest kjente.
På 1750-tallet tok Strøm initiativ til restaurering av Giske kirke som hadde forfalt etter reformasjonen. Restaureringen ble gjennomført av den nye eieren Hans Henrik Holtermann i 1756. Holtermann var gift med Strøms søskenbarn. Til minne om restaureringen av kirkebygget forfattet Strøm en tekst, et epitafium, som nevnte Holtermann spesielt. Teksten henger i kirken.
Biskop Frederik Arentz noterte at Strøm ikke var en spesielt begavet taler. Ifølge Arentz forsømte han ikke embetet selv om han drev forskningsarbeid.
Topografen
Strøm er særlig kjent som topograf, og da særlig for mønsterverket Physisk og oeconomisk beskrivelse over Søndmørs fogderie (1762–69), også kalt Søndmørs Beskrivelse. Her forteller han at bølgeformasjoner og linjer i Sunnmøres fjell av lokalbefolkningen ble forklart som et resultat av Syndflodens vannmasser. Selv anser han det som mer sannsynlig at de skyldes regn, men anfører at bøndene har helt rett i at åsryggene konsekvent ligger parallelt fra nordøst til sydvest, og dermed ligner bølgene nordvestvinden skaper til havs. Han utga et tilsvarende verk om Eiker: Physisk-Oeconomisk Beskrivelse over Eger-præstegield (1784). I Sunnmøres beskrivelse ga han en tidlig redegjørelse for byggeteknikken i de sunnmørske stavkirkene. På Strøms tid sto det fortsatt vel hundre stavkirker i Norge, og mange forsvant før kartleggings- og bevaringsarbeidet begynte på 1800-tallet.
I 1773 ble Syndmøre practiske Landhuusholdningsselskab (det første «landhusholdningsselskap» i landet) stiftet, med sorenskriver Melchior Falch og Hans Strøm i spissen. Selskapet stagnerte en tid da Falch og Strøm forlot Sunnmøre i 1779.
Marcus Schnabel reiste fra Hardanger til Volda for å gå i lære hos Strøm, som etter Schnabels død utga Udkast til en Beskrivelse over Hardanger. Schnabel var, i likhet med Strøm, oppmerksom på slektskapet mellom gammelnorsk og de norske dialektene. Strøm hadde også kontakt med Gerhard Schøning, som trengte opplysninger om steder omtalt i Snorres kongesagaer. Kapellanen Jens Andreas Krog sette i gang beskrivelse av Sunnfjord og Nordfjord, den etterfølgende kapellanen, dikterpresten Claus Frimann, fikk også opplæring i topografisk beskrivelse hos Strøm. I Eiker hadde han kapellanen Hans Jacob Wille som gjorde innsamlinger og beskrivelser i Telemark slik Strøm hadde gjort på Sunnmøre. Kanselliet i København ga ordre om at beskrivelsene av de ulike dele av riket skulle bruke Strøms Søndmørs Beskrivelse som forbilde.
Naturforskeren
Som naturhistoriker utga Strøm flere zoologiske arbeider. Han representerte et skille mellom en gammel og ny forståelse innen zoologien. Bare få år tidligere hadde Erik Pontoppidan skrevet ganske fantasifullt i sitt verk Det første Forsøk på Norges Naturlige Historie. Her blandes folketro og vitenskap, blant annet står det om «ormer (insektlarver) som faller ned fra himmelen enten med tåke eller snø», at «veggelus har sin opprinnelse i furutrær», og at «bøndene kan se forskjell på friske og syke trær straks de begynner å hugge i dem».
Strøm var den første nordmann som ga artsbeskrivelser av norske dyr. Han var allsidig og interesserte seg særlig for de laverestående dyregruppene, som insekter, fisker og marine virvelløse dyr. Sommerfuglen Anania funebris ble beskrevet, som ny art for vitenskapen, av Strøm i 1768. Strøms insektsamling og selve sommerfuglen han beskrev er gått tapt, men denne arten kunne lett kjennes igjen fra publikasjonen fra 1768. Strøm var vel ansett som vitenskapsmann i sin samtid, og ble innvalgt som medlem i en rekke vitenskapsakademier og -selskaper i Norge, Danmark, Sverige og Tyskland.
Forfatteren
…mangelfull liste
John Lurie
Musiker
Lurie er saksofonist og etablerte jazzbandet The Lounge Lizards sammen med sin bror, jazzpianisten Evan Lurie. Bandet var aktivt i en årrekke og ga ut flere plater, men John Lurie hadde også andre musikalske prosjekter, blant annet John Lurie National Orchestra. Han har komponert musikken til en rekke kjente spillefilmer. I 1996 ble musikken han laget til filmen Get Shorty (1995) nominert til en Grammy-pris.
Han måtte legge karrieren som utøvende jazzmusiker på hyllen som følge av senskader etter å ha blitt angrepet av borreliose.
Film og TV
John Lurie har medvirket som skuespiller i 19 spillefilmer, blant annet i Stranger Than Paradise og Down By Law, som begge ble regissert av Jim Jarmusch.
På 1990-tallet laget han serien Fishing with John, der han dro på fisketur med Jim Jarmusch, Tom Waits, Matt Dillon, Willem Dafoe og Dennis Hopper. Serien var ingen tradisjonell dokumentar eller reality-serie, men en slags lek eller eksperimentering med ulike sjangere.
I 2020 hadde dokumentarserien Painting with John premiere på strømmetjenesten HBO Max, og i februar 2021 ble den tilgjengelig i Norge på HBO Nordic.
Billedkunstner
Som billedkunstner har Lurie markert seg som kolorist med akvarellmaleriet som medium.
Shore Acres
Shore Acres er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Jack Pratt.
Annette Lindahl Raakil
Annette Lindahl Raakil (født 1992 i Fredrikstad) er en norsk politiker som representerer Senterpartiet i Viken fylkeskommune hvor hun fungerer som fylkesråd for plan, klima og miljø. Raakil var gruppeleder for Senterpartiet i kommunestyret Moss fra 2019 til 2021. Hun var leder komité for plan og fylkestingsrepresentant i Viken fra 2019 til 2021 før hun tilrådte som fylkesråd for plan, klima og miljø i oktober 2021. Hun satt i perioden 2016-2019 i sentralstyret i Senterungdommen, hvorav de to siste årene som organisatorisk nestleder.
Lyche Sophia Friis
Lyche Sophie Friis (1699–1747) var en dansk-svensk poet.
Annette Lindahl Raakil
Raakil har utdannelse innen økonomi og adminstrasjon fra Norges miljø- og biovitenskapelige universitet. Hun jobbet i perioden 2015 til 2019 som rådgiver i Kommunal- og moderniseringsdepartementet.
I forkant av fylkestingsvalget i 2023, er hun Senterpartiets fylkesordførerkandidat i Østfold.
Lyche Sophia Friis
Hun ble født i Odense og var fra 1732 virksom som guvernante i Skåne, hos døtrene til en danskættet adelsmann. I sin samtid var hun kjent for å kunne lese både latin og gresk, og lærte siden også hebraisk gjennom sin ektefelle. Hun ble rost for sine språkkunnskaper både hjemme og ute i Europa. Hennes brevveksling med filosofen Frederik Christian Eilschov er senere utgitt.
Hun giftet seg i 1736 med den svenske teolog Gustaf Ernst von Bildstein (1703–1769).
Puclaro-demningen
Puclaro-demningen er en demning som besørger irrigasjon beliggende 50 km øst for La Serena i Vicuña, provinsen Elqui og regionen Coquimbo, nordlig-sentrale Chile. Det ligger i vassdraget Río Elqui. Anlegget ble utbygget fra 1996 til 1999.
Reservoaret er på 7,6 km² (760 hektar), mens vannmassene som demmer opp har et volum på inntil 200 millioner m³. Selve damanlegget er 83 meter høyt og 600 meter lang, og er en jordfyllingsdam med betongdekke. Reservoaret er 7 km langt.
Mariahilf
Mariahilf er det sjette av de 23 distrikter i Østerrikes hovedstad Wien. Det ligger nær Wiens sentrum og ble etablert som et distrikt i 1850. Mariahilf er tett befolket storbyområde med mange boliger. Per 2014 bodde det 30 613 innbyggere fordelt på 1,48 km².
Pipin den yngre
Pipin den yngre (fransk: Pépin le Bref, nederlandsk: Pepijn de Korte og tysk: Pippin der Kleine, Pippin der Kurze eller Pippin der Jüngere) (født 714, død 24. september 768), ofte kjent under oversettelsen Pipin den lille eller med rekketall Pipin III, var frankernes konge fra 751 til 768.
Mariahilf
Plassering
Mariahilf ligger sørvest for Wiens sentrale Innere Stadt. Mot nord ligger Mariahilfer Straße, Wiens viktigste handlegate, som utgjør grensen mot Neubau. I sør ligger dalen som elven Wien løper gjennom, og i vest ligger Gürtel.
Pipin den yngre
Veien til makten
Da Pipins far, Karl Martell, døde i 741, ble makten overført til Karls legitime sønner, Pipin og Karloman som rikshovmestere av henholdsvis Neustria og Austrasia. Karls uekte sønn, Grifo, ble fengslet i et kloster av sine to halvbrødre.
Nikāya
Nikāya er et paliord som betyr «bind». Det er brukt liksom sanskritordet āgama i betydningen «samling», «forsamling», «klasse» eller «gruppe» både på pāḷi and sanskrit. Det er vanligvis brukt om de buddhistiske tekstene i Sutta pitaka, men kan også referere til klosterinndelingen i Theravada-skolen.
Pipin den yngre
Veien til makten
Karloman, som var en dypt religiøs mann, trakk seg tilbake til et kloster i 747. Dette etterlot Frankia i hendene til Pipin som enslig rikshovmester og dux et princeps Francorum, en tittel som oppstod med hans bestefar Pipin av Herstal. Under reorganiseringen til Karl Martell av Frankia, var dux et princeps Francorum kommandantene til kongedømmets arméer, i tillegg til deres administrative plikter som rikshovmestre og spesifikt kommandanter av den stående livvakten som Martell hadde begynt å opprettholde året rundt siden Toulouse i 721.
Mariahilf
Plassering
Distriktet består av fem historiske forsteder («vorstädte»); Mariahilf, Gumpendorf, Windmühle, Magdalenengrund og Laimgrube.
Nikāya
Ordet nikāya er noen ganger også brukt om de tidlige buddhistiske skolene.
Mariahilf
Historie
De eldste bebyggelsene rundt de romerske veiene i området ble utviklet rundt år 1000. I 1428 brukes navnet Im Schöff for første gang, men dette navnet gikk tapt da et maleri fra byen Passau ble satt opp i et kapell på kirkegården, et maleri som ble kjent som Mariahilf – «(Jomfru) Marias hjelp». Bebyggelsen økte etter Tyrkias andre beleiring av Wien i 1683. Området var taktisk viktig fordi veien til Schönbrunn-palasset gikk gjennom det.
Gumpendorf ble nevnt for første gang i 1130, og utviklet seg fra et gammelt romersk vakttårn. Det var underlagt mange føydalherrer, og ble til slutt solgt til Wien kommune i 1798.
Magdalenengrund var opprinnelig kjent som Im Saugraben an der Wien auf der Gstätten («I purkegropen ved Wien-elven på engen»). I 1698 ble noen jordområder lagt ut for salg med tanke på bebyggelse.
6. mars 1850 ble de 5 forstedene slått sammen til Wiens 5. distrikt. Men da Wieden ble delt i to i 1861 ble Mariahilf i stedet Wiens 6. distrikt. I 1862 ble noen områder nord for Mariahilfer Straße avstått til den 7. distrikt, Neubau.
Utdanning
Noen av bygningene til Wiens tekniske universitet ligger i dette distriktet. I tillegg ligger Franz Schubert-konservatoriet her, samt fagskoler innen elektro, IT, metallurgi, glass-keramikk, sanitetssystemer, varme og luftkondisjonering.
Pipin den yngre
Veien til makten
Da de tok makten, innsatte Pipin og Karloman, som ikke hadde hevdet seg i slag til rikets forsvar slik deres far hadde, merovingerkongen Childerik III som konge, selv om Martell hadde etterlatt tronen tom siden Teoderik IVs død. Childerik hadde tittelen som konge, men han var en marionett. Ettersom tiden gikk, og hans bror forsvant ut av bildet, ble Pipin misfornøyd med nærværet av kongelig makt utover ham selv. Da Karloman trakk seg tilbake, flyktet Grifo fra sin varetekt og flyktet til hertug Odilo av Bayern som var gift med Hiltrude, Pipins søster. Odilo ble tvunget av Pipin til å anerkjenne frankisk overherredømme, men døde kort tid etterpå (18. januar 748). Pipin invaderte Bayern og innsatte Tassilo III som hertug under frankisk herredømme.
Første karolingerkonge
Siden Pipin hadde kontroll over magnatene og faktisk hadde kongens makt, bestemte han seg for at det var på tide å gjøre det som hans far aldri hadde brydd seg med: gjøre karolingernes navn kongelige i loven slik det allerede reelt sett var. Pipin spurte pave Sakarias om hvem som skulle være den kongelige herskeren: personen med tittelen konge eller personen som tok avgjørelsene til en konge. Paven var avhengig av frankernes arméer for sin uavhengighet og hadde vært avhengig av dem som beskyttelse mot langobardene siden Karl Martells dager. Pipin kontrollerte disse arméene som hans far hadde gjort, derfor var pavens svar avgjort på forhånd. Paven gikk med på at de facto–makt var viktigere enn de jure–makt.
På denne måten skaffet Pipin seg støtte fra paven og dempet dermed opposisjonen mot hans hus. Han ble valgt til frankernes konge av en forsamling av frankiske ledende menn. Han hadde en stor del av arméen for hånden, i tilfelle adelen ikke sluttet seg til den pavelige uttalelsen. Han ble innsatt i Soissons, kanskje av Bonifatius, erkebiskop av Mainz. Imens fortsatte Grifo sitt opprør, men ble til slutt drept i slaget ved Saint-Jean-de-Maurienne i 753.
Ekspansjon av det frankiske riket
Han styrket sin makt etter at pave Stefan II reiste hele veien til Paris for å velsigne Pipin i en prangende seremoni i Basilique Saint-Denis og gav ham tilleggstittelen patricius Romanorum (romernes patrisier). Ettersom forventet levealder var lav i de dager og Pipin ønsket kontinuitet i familien, velsignet paven også Pipins sønner, Karl og Karloman.
Pipins første betydelige handling var å gå til krig mot den langobardiske kongen Aistulf som førte en ekspansjonspolitikk inn i ducatus Romanum, delvis som takk for den pavelige støtten i hans forsøk på å overta kronen. Da han seiret, tvang han den langobardiske kongen til å gi tilbake eiendom som ble tatt fra kirken og bekreftet pavens kontroll over Ravenna og Pentapolis, også kalt Pipins donasjon hvor kirkestaten ble grunnlagt. I 759 drev han sarasenerne ut av Gallia da han erobret Narbonne og konsoliderte så sin makt videre ved å integrere Aquitaine inn i kongedømmet. Ved å ta Narbonne og formelt annektere Aquitaine (hvis status alltid hadde vært avhengig av sine herskere), fullførte han arbeidet til sin far med unntak av en siste oppgave, fullstendig kue sakserne. Han forberedte seg for krig mot dem da helsen hans begynte å bli dårligere, og dermed ble den siste oppgaven overlatt til hans sønn, Karl den store.
Arv
Pipin døde i Saint Denis i 768 og er gravlagt der sammen med sin kone Bertrada.
Historisk ser det ofte ut til at han er regnet som en mindre sønn og en mindre far av to store menn, selv om han var en stor mann etter sine egne bedrifter. Han fortsatte å bygge opp det tunge kavaleriet som hans far satte i gang. Han opprettholdt den stående hæren som hans far grunnla for å beskytte riket og som dannet kjernen i hans regulære hær i krigstid. Han ikke bare opprettholdt sin fars politikk i å begrense maurerne til sine områder, men drev dem tilbake over Pyreneene da han tok Narbonne. Han fortsatte sin fars ekspansjon av den frankiske kirken (misjon i Tyskland og Skandinavia) og infrastrukturen (føydalisme) som ville bli ryggraden i middelalderens Europa. Hans styre var riktignok ikke like strålende som hans fars eller hans sønns, men det var historisk viktig og av stor fordel for den frankiske folk. Det kan hevdes at Pipins overtagelse av tronen og tittelen patrisier av Roma var forløpere til hans sønns keiserlige kroning som vanligvis blir sett på som grunnleggelsen av det tysk-romerske riket. Han gjorde karolingerne de jure, der hans far gjorde dem de facto, det herskende dynastiet av frankerne og den fremste makten i Europa. Mens han ikke var kjent som en stor general, var han ubeseiret i sin livstid.
Damallsvenskan 2006
Damallsvenskan 2006 er den nittende sesongen av Damallsvenskan. Serien ble spilt mellom 17. april og 29. oktober 2006. Umeå IK vant serien og forsvarte dermed seireren fra året før. Det var Umeås fjerde gull sammenlagt. Djurgården/Älvsjö kom på andreplass, hele 21 poeng bak. Dette er den klart største forskjellen mellom nummer en og to i Damalsvenskans historie. Linköpings FC kom på tredjeplass.
Før sesongen rykket Bälinge IF og Jitex BK opp. Jitex rykket ned igjen sammen med Mallbacken IK.
Vinner er markert i grønt og nedrykkslag i rosa. (N) markerer lag som rykket opp før sesongen, og (M) markerer forrige sesongs seriemester.
Slaget i Vadobukten
Slaget i Vadobukten utenfor byen Genova er en sjelden trefning mellom de franske og spanske galei-avdelinger i trettiårskrigen. Begge parter unngikk direkte strid i manøvrering på korte avstander fra deres respektive baser, den franske galeiflåten var undertallig ovenfor den spanske galeiflåten som gjort seg avhengige av deres baser for å understøtte deres besetninger med proviant og spesielt væske i det varme klimaet over Middelhavet.
En avdeling på 15 galeier ledet av den franske marquisen de Pont-Courlay kom over en lik stor spansk avdeling og beseiret disse etter den spanske admiral Velasco var drept. Det var et unntak fra regelen i krigføringen omkring galeien på Middelhavet der besittelse av vitale baser som sørget for store forråder med nødvendighetsartikler for et stort antall roere samt hurtige fremstøter for å støtte landsbaserte operasjoner stod sentralt i krigsplanlegging.
Deutscheinsiedel
Deutscheinsiedel er en del av kommunen Deutschneudorf i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen.
David Archuleta
David James Archuleta (født 28. desember 1990 i Miami i Florida) er en amerikansk popsanger, låtskriver og skuespiller.
Han fikk sitt gjennombrudd i TV-konkurransen American Idol i 2008, der han kom til finalen som den store publikumsfavoritten, men endte på annenplass.
Archuleta var senere med i fjernsynsserien Hannah Montana der han spilte seg selv. Han har jobbet med artister som Miley Cyrus, Demi Lovato og Selena Gomez.
Forbruker (andre betydninger)
Forbruker har flere betydninger:
Ove Kvangarsnes
Ove Kvangarsnes (født 12. mai 1957) er en norsk musiker og fiolinist fra Ålesund. Han er leder for Ålesund Strykekvartett og også tidligere konsertmester for Ålesund Symfoniorkester.
Han vokste opp på Emblem som eldstemann i en søskenflokk på tre. Hans to yngre søsken er Kjetil Kvangarsnes, kantor i Borgund kirke, og Kari Kvangarsnes Miller, en cellist. Ove Kvangarsnes ble utdannet ved Norges musikkhøgskole og har tidligere spilt som vikar i Filharmonisk orkester, Den Norske Operas orkester og Kringkastingsorkestret.
Han har også vært medvirkende i ungdomsarbeid i sammenheng med musikk med blant annet oppstarten av Respons (tidl. Emblem kristelige ungdomskor) i 1973 og ungdomsorkesteret Indre Strøk i 1994.
Han er gift med Birgitte Ulstein Kvangarsnes, og har fire barn.
Elizabeth Jane Gardner
Elizabeth Jane Gardner (født 4. oktober 1837, død 28. januar 1922) var en amerikansk akademisk og salonmaler som utvandret til Frankrike og døde i Paris hvor hun levde det meste av livet. Hennes malerier ble akseptert ved 25 parissalonger og ved Exposition Universelle vant hun bronsemedalje i 1889. Hun er blant annet kjent for sitt kunstneriske og ikke minst personlige forhold til den velkjente franske salongmaleren William-Adolphe Bouguereau (1825–1905), i sin tid en mindre skandale.
Utenlandsk kvinne i Paris
Gardner var født i Exeter i New Hampshire, og studerte ved Lasell Female Seminary i Auburndale i Massachusetts. Gardner mottok minimal trening i kunstartene som var typisk for kvinner i høyere klasser, å tegne omriss fra kort og drive med vannfarger. Ved Lasell ble hun venn med sin lærer, Imogene Robinson, en kvinne som dristig hadde reist til Tyskland for å studere i Düsseldorf på midten av 1800-tallet. Mens Gardner kopierte kopier av gamle mestre i Boston innså hun at hennes tegneferdigheter var mangelfulle og hun trengte også å skaffe seg europeisk utdannelse. Hun besluttet å bli en del av bølgen med kunstnere og kunststudenter i USA som etter den amerikanske borgerkrigen dro til Paris for studere samtidig og eldre kunst. I 1864 seilte hun til Europa sammen med Robinson.
I Frankrike var det forbudt for kvinner å studere ved prestisjeskoler som École des Beaux-Arts. For å komme rundt denne diskrimineringen måtte hun skaffe seg privat undervisning. I Paris studerte hun først hos den figurative og sentimentale franske maleren Hugues Merle (1823–1881), hos salongmaleren Jules Joseph Lefebvre (1836–1911), og til sist under William-Adolphe Bouguereau (1825–1905). Etter at Bouguereaus kone døde ble Gardner hans paramour (elskerinne) og etter at hans mor døde, som bittert hadde satt seg imot forholdet, giftet hun seg med ham i 1896. Hun tilpasset og adopterte hans emner, komposisjoner og selv hans glatte, jevne flatebehandling, faktisk så dyktig at en del av hennes verk ble mistenkt å være hans. Gardners best kjente verk kan være «Hyrden David triumferer» (1895), som viste den unge David av Israel med lammet han hadde reddet. Blant hennes andre verk var «Cinderella», «Cornelia og hennes juveler», «Corinne», «Skjebnefortelleren», «Maud Muller», «Daphne og Chloe», «Ruth og Naomi», «Bondens datter», «Bretonsk bryllup», og flere portretter.
Religiøse, historiske og mytologiske emner dominerte hennes verk i den første delen av hennes karrière. Hun anerkjente at hennes verk var tungt influert av Bouguereau, men skapte etter hvert sin egen måte å skape verk i monumental stil og med emner som hovedsakelig ble assosiert med mannlige kunstnere. Etter hennes ektemanns død i 1905 fortsatte hun å produsere fire større malerier i året inntil reumatisme forhindret henne fra å arbeide. Hun fikk ikke bare anerkjennelse i sitt nye hjemland, men hennes studio i Rue Notre Dame des Champs ble et samlingssted for besøkende amerikanere på reise utenlands.
Forholdet til Bouguereau
I 1866 ble Gardner den første amerikanske kvinnen som stilte ut i Parissalongen. Hun ble belønnet med en gullmedalje ved salongen i 1872, den første kvinnen som noen gang mottok denne hedersbevisningen. Elizabeth Gardner Bouguereau ble akseptert ved salongen flere ganger enn noen annen kvinnelig maler siden.
Karaktertrekk
Gardner var en uavhengig kvinne, som skulptøren Rosa Bonheur søkte hun politiet om tillatelse for å kunne bære mannsklær slik at hun kunne være tilstede ved akttegningklasser. Hun var en kløktig forretningskvinne og en utmerket lingvist og behersket foruten sitt morsmål engelsk, også flytende fransk, italiensk og tysk, noe som fikk hennes gjester og mulige kunder til å slappe av. Hun hadde utmerkete sosial egenskaper og viste hvordan man behandlet publisitet og dyrket vennskap som hjalp hennes karriere. Hennes egenskaper i å manøvrere seg i de sosiale nettverkene i Paris skaffet henne både bestillinger av portretter og salg.
Borgasjön
Borgasjön, samisk: Buarkanjavrie, er en innsjø som ligger mellom Norra Borgafjällen i Dorotea kommune i nord og Södra Borgafjällen i Strömsund kommune i sør. Sjøen er regulert med en vel 400 meter lang demning ved utløpet i sørenden, der renner via Stor-Dabbsjön til Tåsjön.
Rio Grande da Serra
Liten tekst Rio Grande da Serra er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Dyspné
Dyspné er et vanlig symptom hos pasienter med hjerte- og lungesykdom, som er den medisinske samlebetegnelse hvor pasienten subjektiv angir åndenød eller smerter knyttet til åndedrettet, eller hvor en objektivt kan observere respirasjonsforstyrrelser. Tilstanden kan være akutt eller kronisk og kan være et symptom eller tegn på en rekke ulike medisinske tilstander, inkludert blokkering av luftveiene, luftveissykdommer (for eksempel astma og bronkitt), hjertesykdommer og blodmangel.
Årsaker
Andre termer som beskriver åndedrettsforstyrrelser
Coleman Scott
Coleman Scott (født 19. april 1986) er en amerikansk bryter, som spesialiserer seg i fri stil. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse i 60-kilosklassen.
Emily Naylor
Emily Gaddum (født Naylor 23. desember 1985) er en newzealandsk landhockeyspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på fjerdeplass med det newzealandske landslaget.
Gaddum ble i 2020 utnevnt til medlem av New Zealands fortjenstorden for sin innsats for landhockey.
Mjellsmyra
Mjellsmyra er en gård som ligger i Gaular kommune, gårdsnummer 15. Gården grenser mot gårdene Mjell og Hov, og ligger langt oppe i Gaulardalføret. Gården ble sannsynlig utskilt fra gården Mjell på 1600-tallet. Næringsgrunnlaget på gården har ikke egnet seg for moderne drift, og det er ved telling i 1995 ikke registrert husdyrhold på gården.
Fatma Rashed
Fatma Rashed (født 19. juli 1984) er en egyptisk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 17.
Mjell (gård)
Mjell er en gård i Gaular kommune, gårdsnummer 16. Gården er regnet for å være den øverste gården i Gaulardalføret, og ligger på ca. 450 moh.. Den grenser mot gårdene Mjellsmyra og Hov. Det har vært drevet tradisjonell gårdsdrift på brukene her, men idag er flere av brukene på Mjell ikke i drift.
Mjell var et krysningspunkt på de gamle drifteveiene, her møttes veiene fra Kjelstad i nord, Eldalsdalføret i vest og Balestrand i øst. Riksvei 13 over Gaularfjellet passerer forbi Mjell, i vinterhalvåret blir veien stengt her.
USA under Vinter-OL 1994
USA under Vinter-OL 1994. 147 sportsutøvere, nittifem menn og femtito kvinner fra USA deltok i tolv sporter under Vinter-OL 1994 i Lillehammer i Norge. USA kom på femteplass med seks gull-, fem sølv- og to bronsemedaljer. Akeren Cammy Myler var USAs flaggbærer under åpningsseremonien.
Edmond Louis Budry
Edmond Louis Budry (født 30. august 1854, død 12. november 1932) var en sveitsisk prest og salmedikter, kjent for å ha skrevet teksten til «Deg være ære» («À toi la gloire») til musikk av Georg Friedrich Händel. Denne salmen er blant annet med i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013.
Budry ble født i Vevey, studerte teologi i Lausanne og virket som pastor i Cully og Sainte-Croix mellom 1881 og 1889. Han ble så pastor i frikirken i Vevey i 35 år, før han gikk av med pensjon i 1923. I tillegg til å skrive egne salmer, oversatte han tyske, engelske og latinske salmer til fransk. Noen av hans salmer ble plukket ut til Chants Evangéliques som kom ut i 1885. Han døde i Vevey og er begravd i Cully.
Engelen (kriminalfigur)
Engelen (egentlig navn: Jan Engel) er en fiktiv norsk figur skapt av krimforfatteren Fridtjof Knutsen under psevdonymet Peter Pan. Han forekommer i Maskeboken Spill ut, Madame! (MS nr. 33, 1942).
Bakgrunn
Engelen er beslektet med Knudsens tidligere skapning, Ruterknekt, men er like mye en krysning av Peter van Heeren, Helgenen samt Norman Conquest.
Jan Engel er en ung rikmannssønn. Kusinen Veras selvmord som følge av en utpresningshistorie driver ham til hat mot verdens ondskap og skurkaktighet. Han allerierer seg med en medhjelper kalt «Rotta», som har erfaring fra den gale siden av loven. Boken handler om Engelens duell med den internasjonale eventyreren comtesse la Faillere, kalt Madame. De to kombattantene er også gjensidig tiltrukket av hverandre. Engelen utfører tortur mot sine motstandere.
Ifølge Nils Nordberg var Spill ut, Madame! det mest gjennomførte norske forsøket på å skrive en krim etter Thriller/Edgar Wallace-mønsteret.
Liste over tettsteder i Frederiksborg amt
Dette er en liste over tettsteder i det tidligere Frederiksborg amt.
Stormen Andrea
Stormen Andrea var en storm som herjet deler av Norden 8. – 9. november 2007.
Skader
Ingen personer omkom som følge av uværet, men det meldt om opprevne trær, løse takplater og diverse skader på bygninger. Stavanger Aftenblad meldte om at forsikringsselskapet Gjensidige hadde fått melding om nærmere 60 bygningsskader og at uværet hadde gjort skader for millioner av kroner. Flere oljeplattformer i Nordsjøen ble evakuert i forkant av stormen. En del av dem var i gang igjen med produksjon allerede 9. november. I Bergen måtte politiet sluse biler over Sotrabroen, og Bergensavisen rapporterte om en episode hvor frontruta på en buss ble blåst ut av den sterke vinden. Ingen kom til skade i denne episoden. Flere ferjesamband i Rogaland ble stengt og det samme ble flere riksveier i Sogn og Fjordane. Ifølge Meteorologisk institutt var bølgehøyden ute i Nordsjøen mellom 10 og 12 meter på det høyeste.
Referanser
Stormfloen i Nordsjøen november 2007