cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maud Watson
Maud Watson spilte og vant hele 55 kamper på rad, fra debuten i 1881 til 1886 da hun tapte til den 14-årige Lottie Dod i en turnering i Bath. I 1886 møttes Watson og Bingley Hillyard pånytt i Wimbledon-finalen, denne gangen vant Hillyard med 6-3, 6-3. Dette året ble dameturneringen liksom herreturneringen spilt etter systemet All Comers Round med en sluttfinal Challenge Round. Maud Watson vant både single- og mixed double i årene 1884 og 1885 i Irish Open.
Halesia
Halesia er ei slekt i styraksfamilien. Artene er løvfellende busker og små trær. Om våren har de hvite blomster som henger flere sammen. Fruktene er brune med vinger og henger på til langt ut på vinteren.
Maud Watson
Maud Watson, som var prestedatter, var en av pionierene blant kvinnelige turneringsspillere i tennis. Hun fulgte tidens påkrevde klæsmote for idrettskvinner med hatt, korsett og langt skjørt. Maud og hennes søster Lilian var de første kvinnelige tennisspillerne som spilte i helt hvite drakter.
Halesia
Systematikken er omstridt, og opptil fem arter regnes til slekta. Den kinesiske Halesia macgregorii er søsterarten til de nordamerikanske artene når en ser på morfologi. Genetiske data viser derimot at den kinesiske arten er søsterarten til Rehderodendron, og den regnes nå som den eneste arten i slekta Perkinsiodendron.
Maud Watson
Wimbledon-troféen som hun vant, skjenkte hun i år 1934 til Edgbaston Club. Da klubben i år 1982 arrangerte DFS Classic en førturnering på gras til Wimbledon-turneringen, besluttet man å gi troféen til vinneren av turneringen som går under navnet «Maud Watsons trofé».
Halesia
Den første arten som ble vitenskapelig beskrevet var Halesia carolina. Den ble beskrevet av Carl von Linné fra materiale tilsendt av John Ellis. Denne arten har kapsler med fire vinger og er utbredt i sørøstlige USA. To former blir av og til skilt ut som egne arter: den buskaktige Halesia parviflora på kystslettene og Halesia monticola i de sørlige Appalachene som blir opptil 24 m høy.
Litteraturåret 1935
Litteraturåret 1935 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1935.
Halesia
Halesia diptera har kapsler med to vinger og vokser i sørstatene. Den er en busk eller et tre som blir opptil 11 m høy.
I tidlig miocen for 23–16 millioner år siden vokste arten Halesia mosbruggeri i Mellom-Europa.
Plankeholmane fuglereservat
Man skal holde lang avstand fra fuglereservatene i hekketiden for å unngå at fugleforeldre blir skremt bort og rovfugl eller fjellrev tar eggene. Fuglene kan forstyrres selv på flere hundre meters hold.
Øvre kongsgård
Gårdsbygningene på Øvre kongsgård ble solgt på auksjon i 1921 til Sanitetsforeningen. I 1953 brant gårdsbygningene ned til grunnen. Sanitetsforeningen har drevet Klinikk for tuberkuløse, senere Klinikk for nervøse og nå institusjonen Kløvertun med rehabiliterings-avdeling og omsorgs-leiligheter for eldre, lokalisert til der de tidligere gårdsbygningene lå.
Carl Schulz
Liv og virke
Carl Schulz ble født i Trondheim som sønn av advokat Laurentius Andreas Schulz og Christiane Wilhelmine Ulich. Hans bestefar var en tysk innvandrer. Han var bror av Thomas Norberg Schulz, og således grandonkel av arkitekt Christian Norberg-Schulz. I juli 1889 giftet han seg i Trondheim med Gudrun Boye (1866–1953), datter av en skipskaptein.
Schulz ble cand.real. i 1877 og studerte så landbrukskjemi ved Ås høiere landbruksskole. I 1878 blei han adjunkt ved Trondheim katedralskole og i 1893 overlærer i fysikk ved Trondhjems Tekniske Læreanstalt. Fra 1915 til 1921 var han direktør ved Trondhjems tekniske mellemskole (dagens Trondheim Ingeniørhøgskole).
Han var i lang tid tilsynsmann for Elektrisitetsvesenet og arbeidde med utbygginga av Lerfossen og derigjennom etableringa av Trondhjems Elektrisitetsverk. Schulz satt også i direksjonen for Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, Museet og bestyrte mineralsamlinga der fra 1879. Han var medlem av bystyret fra 1898 til 1901.
Schulz var formann i Trondhjems Turistforening fra 1887 til 1906 og blei seinere utnevnt til æresmedlem. Han har fått ei turisthytte oppkalt etter seg, Schulzhytta i Sylan (bygd 1948), som han delfinansierte ved en pengegave ved Turistforeningas femtiårsjubileum.
Hjertetre
Hjertetre eller katsuratre (Cercidiphyllum japonicum) er et løvfellende tre som hører hjemme i Øst-Asia. Det er den ene av de to artene i den lille hjertetrefamilien.
1000 smil
1000 smil er en konsert-EP med deLillos, utgitt i 1996. Albumet lå fire uker på VG-lista og endte med åttendeplass som beste plassering.
Hjertetre
I hjemlandet blir dette treslaget opptil 30 m høyt, eller kanskje 45 m. Trær som er plantet i Norge, blir bare 10–12 m høye. Kronen er egg- til kjegleformet, og det er ofte flere stammer. Barken er matt grå eller lysebrun med grunne, uregelmessige furer. Hos eldre trær spekker barken opp vertikalt i tynne flak.
Knoppene sitter motsatt og er glinsende mørkebrune. Bladene er hjerteformede, 8 cm lange og 7 cm brede med grunne, avrundede tenner. Bladet har 5–7 nerver i vifteform. Bladstilken er rød og 2–4 cm lang. Ved løvsprett er bladene rosa, om sommeren grønne med blåskjær, og høstfargen er gyllen, oransje eller rød. Høstløvet har en duft som er beskrevet som kanel, brent sukker eller modne epler. Slektsnavnet Cercidiphyllum viser til at bladene minner om judastre, kerkis på gresk.
Trærne blomstrer på bar kvist om våren. De er særbu med hann- og hunnblomster på ulike planter. Hanntrærne har små dusker med røde, 4–5 mm lange pollenbærere ved basis av hvert par med knopper. Hos hunntrærne sitter 5–6 mm lange, mørkerøde grifler ved basis av knoppene. Frukten er en brun til svart, 10–18 mm lang og 2–3 mm bred belgkapsel. Frøene er flate og brune med ensidig vinge.
Arten vokser vilt i Kina og Japan. Her finnes den i skog, skogkanter og langs bekker. Den er i tilbakegang på grunn av tap av voksesteder, men i IUCNs rødliste har den likevel status som livskraftig på grunn av vid utbredelse og betydelig genetisk mangfold.
Hjertetre er vanlig plantet i hager og parker i tempererte strøk. I Norge kan det brukes til herdighetssone 5 i innlandet og herdighetssone 6 i kyststrøk. Flere kultivarer og former blir dyrket, for eksempel 'Aureum' med gule blad, 'Rotfuchs' som har purpur blad om våren, og f. pendulum som har hengende greiner.
Monty Python
Informasjon om Monty Python
Informasjon om Monty Python og skuespillerne kan finnes i bøkene:
Python (Monty) Pictures
De fem overlevende medlemmene av den opprinnelige Monty Python-gjengen er regissører i Python (Monty) Pictures Limited som ble et selskap i 1973 og nå jobber med aktiviteter som er en følge av deres tidligere arbeid sammen.
Da Monty Python's Flying Circus ble vist i USA av ABC i deres program «Wide World of Entertainment» i 1975 ble episodene klippet på nytt, slik at de mistet sin kontinuitet og flyt som de hadde i de opprinnelige versjonene. Da ABC nektet å slutte denne behandlingen av programmene ble de stilt for retten av Monty Python-gjengen. Retten konkluderte med at deres artistiske rettigheter ikke ble opprettholdt, men nektet å stoppe ABCs sendinger. Da Monty Python anket dommen fikk de imidlertid kontroll over alle sendinger av programmene i USA. Saken førte også til at de fikk rettighetene til originalepisodene fra BBC etter at kontrakttiden deres utløp i 1980.5
En av drivkraftene bak Monty Python sent på 1970-tallet var beatlesmedlemmet George Harrison, som ikke bare opptrådte i Monty Python's Life of Brian som Mr Papadopolous, men han produserte også flere av sangene deres fra den perioden, inkludert «The Lumberjack Song». Harrison gjorde en cameoopptreden i Eric Idles kult-Beatlesparodi All You Need Is Cash (også kjent som The Rutles). Harrison har uttalt i et intervju at «Monty Python hjalp meg å komme over de traumatiske følelsene jeg fikk av bruddet med The Beatles».1
Solokarriere
Alle medlemmene gikk over til egne film og TV-prosjekter etter bruddet i gruppen, men de arbeidet likevel ofte med hverandre. Mange av disse samarbeidene var veldig suksessrike, slik som Hotell i særklasse og En fisk med navn Wanda. Cleese og Palin opptrådte også i Time Bandits, en film skrevet av Gilliam og Palin, og regissert av Gilliam. Gilliam regisserte og skrev Brazil og The Adventures of Baron Munchhausen, filmer med henholdsvis Michael Palin og Eric Idle i hovedrollene. Idle hadde også suksess med Nuns on the Run sammen med Robbie Coltrane. Palin og Jones skrev parodiserien Ripping Yarns der Palin medvirket sammen med flere britiske skuespillere. Palins reiseserie på BBC er også veldig populær. I antall produksjoner er det Cleese som har den mest vellykkede solokarrieren, da han har opptrådt i 59 kinofilmer, 22 TV-serier, 23 filmer som kom rett på video og 6 videospill.2
Slutt?
Monty Python har flere ganger blitt utsatt for spekulasjoner om gjenforeninger. Etter at Graham Chapman døde i 1989 (samme kveld som de hadde 20-årsjubileum) satte det en midlertidig stopper for ryktene, men i 1998 ble de fem gjenværende medlemmene, sammen med det de påsto var Chapmans aske, gjenforent på scenen for første gang på atten år. Dette var i anledningen et intervju hvor gjengen så tilbake på samarbeidet og utførte et par nye sketsjer. I løpet av intervjuet ble urnen med Chapmans aske «uheldigvis» slått overende og spredd utover, for deretter å bli samlet sammen igjen med en støvsuger.
9. oktober 1999 ble 30-årsjubileet for første Flying Circus-episode som ble sendt på TV, feiret med at BBC Two sendte Monty Python-programmer hele kvelden. Blant programinnslagene var en dokumentar som skildret historien til gjengen, avbrutt av noen få nye sketsjer, spesielt innspilt for anledningen.
De resterende medlemmer av gruppa gikk 29. november 2002 sammen om en hyllest til George Harrison under minnemarkeringen Concert for George i Royal Albert Hall. Først fremførte de «Sit On My Face» og dernest «The Lumberjack Song» med deltakelse fra Michael Palin, Carol Cleveland, Eric Idle, Terry Jones, Terry Gilliam, Neil Innes, og i tillegg med deltakelse fra Tom Hanks).
I et intervju til publiseringen av DVD-en til Meningen med livet sa Cleese at det var usannsynlig at gjengen noen gang ville samles igjen: «Det er helt umulig å samle selv et flertall av oss i et rom, og jeg kødder ikke» sa Cleese. Han forklarte videre at problemet var at de var så travelt opptatt med hvert sitt, og at det ikke skyldtes krangel. Eric Idle mente på sin side at man nok kunne forvente en ordentlig sammenkomst «så snart Graham Chapman kommer tilbake fra de døde».
«Biografien» fra 2003, laget av en samling intervjuer med de overlevende medlemmene fra Monty Python, avslørte at en rekke krangler i 1990 rundt en oppfølger til Monty Python og ridderne av det runde bord planlagt av Idle kan ha ført til at gjengen ikke ble samlet igjen. Cleese følte at Meningen med livet førte til personlige vanskeligheter, samt at den var fullstendig middelmådig, og ønsket dermed ikke å lage filmen. Idle var tydeligvis sint på Cleese for at han nektet å lage filmen, en film de fleste andre medlemmene av Monty Python syntes virket lovende. Idle nektet senere å være med i det han anså som en Cleese-dominert gjenforening noen få år senere.
I mars 2005 samlet alle de gjenværende skuespillerne seg igjen på premieren til Eric Idles musikal Spamalot, basert på filmen Monty Python og ridderne av det runde bord. Premieren fant sted i Chicago i Illinois, og har siden blitt oppført i New York på Broadway Theatre. I 2005 ble den nominert til 14 Tonypriser og vant tre: Beste musikal, beste regi av en musikal og beste skuespillerinne i en musikal. Høsten 2012 ble musikalen fremført på norsk i Folketeatret.
Ikke helt...
19. november 2013 bekreftet de en gjenforening med samtlige medlemmer som fremdeles er i live. BBC News bekreftet nyheten etter at avisen The Sun først slapp den tidligere på dagen, og en pressekonferanse 21. november 2013. 8
Michael Palin
Han er født den 5. mai 1943, og det yngste medlemmet med noen få uker. Han blir gjerne stemplet som «den snille». Palin gikk på Oxford der han møtte Terry Jones. De to skrev sammen, men fant senere ut at det var mer produktivt hvis de skrev hver for seg for siden å komme sammen og se over hva den andre hadde skrevet. Jones' og Palins sketsjer hadde en tendens til å være mer fokusert enn sketsjene til de andre fire ved at de tok en bisarr, vanvittig situasjon og holdt seg til den.
I de senere år har Palin opptrådt i flere reisedokumentarer på BBC, der han besøker forskjellige, ofte fjerne, steder. Han reiser gjerne en forhåndsbestemt rute, for eksempel i serien «Pole to Pole», og i «Around the World in Eighty Days», der han fulgte i Phileas Foggs fotspor fra Jules Vernes roman Jorden rundt på 80 dager.
Terry Jones
Jones døde 21. januar 2020.
Eric Idle
Eric Idle ble født den 29. mars 1943 i South Shields i England. Da han var i Monty Python ble det dannet to forfatterpartnerskap, John Cleese og Graham Chapman, og Terry Jones og Michael Palin. Det etterlot Terry Gilliam som skrev på egen hånd, og Eric Idle. Idle foretrakk å skrive for seg selv, i sin egen hastighet, selv om han av og til følte at det var vanskelig å presentere materiale til de andre og få det til å fremstå som morsomt uten å ha støtten til en partner. Cleese påsto at selv om han ofte følte at denne posisjonen var urettferdig, var Idle en uavhengig person som arbeidet best alene.
Idle er også en talentfull komponist og gitarist med et godt øre for tekst og stiler. Dette talentet førte til at han skrev blant annet «Always Look on the Bright Side of Life», en sang som gruppen siden har blitt veldig godt kjent for.
John Cleese
Cleese ble født den 27. oktober 1939 i Weston-Super-Mare, England. Cleese skrev manus til Flying Circus sammen med Chapman, og deres sketsjer var kanskje de mest surrealistiske av alle Monty Pythons sketsjer, og desidert de mest satiriske.
Etter Monty Python har Cleese opptrådt i mange filmer, blant annet som Qs assistent R i James Bond-filmer, som stemmen til kongen i Shrek 2, og i de to første Harry Potter-filmene som «Nesten-hodeløse Nikk». I senere tid har Cleese fått en art av lemur oppkalt etter seg, Avahi cleesei (eller «Cleeses pelskledde lemur»).
Graham Chapman
Chapman ble født den 8. januar 1941 i Leicester i England, og var opprinnelig medisinstudent. Han gikk over til teaterstudier da han ble med i Footlights på Cambridge. Chapman ble kanskje best kjent for å ha hovedroller i Ridderne av det runde bord som kong Arthur, og i Life of Brian som Brian.
Chapman ble etterhvert alkoholiker, og ryktene sa at han på det verste drakk ca. to liter gin hver dag. Da han fikk rollen som Brian var han imidlertid tørrlagt, og han fortsatte å produsere noe av sitt beste arbeid sammen med Monty Python.
Chapman døde av kreft den 4. oktober 1989, og takket være væremåten til de gjenværende medlemmene av Monty Python blir han nå omtalt som «den døde».
Neil Innes, det syvende medlemmet
Neil Innes blir vanligvis kalt «den syvende Python». Som medlem av The Bonzo Dog Band var han allerede i 1968 med Eric Idle, Terry Jones og Michael Palin i fjernsynskomedien Do Not Adjust Your Set. Selv om det var flere musikalske talenter i gruppa deltok Neil Innes gjerne som musiker. Han spilte flere ulike roller i King Arthur and the Holly Grail, og både han og Carol Cleveland fulgte med på konsertturnéen, som ble filmet da de opptrådte i California: Monty Python Live at the Hollywood Bowl. Neil Innes var dessuten med i enkelte sketsjer. Han skrev mye av filmmusikken for gruppa, var regnet som assosiert til kretsen og regulær erstatter for manglende Pythonmedlemmer. Innes døde 29. desember 2019.
Pythonjenta med fler
Carol Cleveland blir gjerne omtalt som «Pythonjenta». Hun var den eneste kvinnen som opptrådte i de fleste episodene av Flying Circus. Hun ble opprinnelig leid inn av produsent/regissør John Howard Davies til de første fem episodene av Flying Circus, men opptrådte til slutt i nesten samtlige av de 45 episodene, samt i alle filmene. Hun ble vanligvis fremstilt som en stereotyp «blond bimbo», og ble til slutt omtalt som «Carol Cleavage» av de andre medlemmene.
På samme måte som flere personer blir omtalt som den femte Beatle, er det også flere personer som var viktige bidragsytere til Monty Pythons arbeid uten at det er så lett å rangere dem. John Cleeses daværende kone Connie Booth, som senere skulle være medforfatter og skuespiller i Hotell i særklasse, opptrådte også i Flying Circus. Hun var sannsynligvis den eneste fremtredende kvinnelige skuespilleren i serien ved siden av Carol.
Av andre betydningsfulle personer var Douglas Adams, som skrev sketsjer til Flying Circus.
Eddie Izzard, en stor fan av gruppen, opptrer også av og til som erstatning for manglende medlemmer. Da BBC hadde «Python Night» i 1999 for å feire 30 år siden den første sendingen av Flying Circus, spilte Monty Python inn nytt materiale der Izzard opptrådte for Eric Idle, som var i USA under tiden. Han opptrådte også i showet «Live at Aspen», og var vert for en historie om gruppen kalt «The Life of Python».
Monty Pythons utgivelser
Dette er ikke en fullstendig liste over utgivelser gruppen har gjort.
Filmer
Det var fem Monty Python-filmer:
Unse
Unse (av latin uncia) er en gammel vektenhet som ble brukt i Skandinavia, i Norge fram til det nye målesystemet ble innført i 1875. En unse utgjorde i Romerriket 1/12 libra (også kalt romerpund) eller en unica (ca. 28,3 gram). I Norge utgjorde en unse 1/16 skålpund, 1/8 mark eller ca. 31 gram.
Vekten kan imidlertid ha variert noe gjennom tiden, også i Skandinavia.
Troy ounce
Den internasjonale enheten troy ounce tilsvarer 31,1034768 gram. Den forkortes ofte t oz eller bare oz. Råvarene gull, sølv og andre verdifulle metaller prissettes som oftest i enheten dollar pr. ounce, det vil si dollar pr. 31,1034768 gram av forskjellig renhet av stoffet.
Fluid ounce
Når ounce brukes som volumenhet, angis den som fluid ounce, forkortet fl oz. Denne enheten brukes hovedsakelig om flytende varer.
Avoirdupois ounce
Enheten avoirdupois ounce tilsvarer 28,349523125 gram og er i bruk i USA. I Storbritannia opphørte enheten i 2000 på blant annet områdene økonomi, helsevesen og administrasjon, men brukes fortsatt i det daglige, særlig blant den eldre befolkningen.
Nick Wilson
Nicholas Wilson (født 6. august 1990) er en newzealandsk landhockeyspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på niendeplass med det newzealandske landslaget.
Jean-Michel Jarre
Jean-Michel Jarre (født 24. august 1948 i Lyon i Frankrike) er en fransk musiker, komponist, plateprodusent og en pionér innen elektronisk, ambient og new-age sjangre musikk. Jarre er kjent for sine store utendørskonserter med sin instrumentale musikk, store lasere, store projeksjoner og fyrverkeri.
Jarre platedebuterte som 23-åring, men fikk sitt store gjennombrudd fem år med albumet Oxygène i 1976, der han brukte elektroniske instrumenter som Moog, ARP og Roland-synther på en nyskapende måte. Albumet ble spilt inn i et provisorisk studio hjemme og solgte anslagsvis 12 millioner eksemplarer. Oxygène ble fulgt opp i 1978 av Équinoxe.
Fram til 2004 hadde Jarre anslagsvis solgt 80 millioner album. Han var den første vestlige musikeren som offisielt ble invitert til å opptre i Folkerepublikken Kina, og har verdensrekorden for det største publikum noensinne på et utendørs arrangement, hans Moskva-konsert 6. september 1997, hvor 3,5 millioner mennesker deltok.
I 2019 ble Jarre utnevnt til kommandør av Æreslegionen.
Familie
Jean-Michel André Jarre ble født i Lyon 24. august 1948, moren Francette Pejot, var en fransk motstandsmedlem og overlevende konsentrasjonsleirene, og komponist Maurice Jarre. Hans bestemor var jødisk. Da Jarre var fem, skilte foreldrene seg, og faren flyttet til USA og etterlot ham hos moren. Han så ikke faren sin igjen før han fylte 18 år. Jarres bestefar var en obo-spiller, ingeniør og oppfinner, og designet en lydmikser som ble brukt av Radio Lyon. Han ga også Jean-Michel Jarre hans første båndopptaker.
1970-tallet
I 1971 fikk Jarre i oppdrag av koreografen Norbert Schmucki å skrive og fremføre en ballett kalt AOR (på hebraisk "lyset") på Palais Garnier. Han komponerte også musikk til andre balletter, teater, reklame og TV-programmer, samt musikk og tekster for artister som Patrick Juvet og Christophe.
I 1972 ga han ut sitt første album, Deserted Palace, og oppfølger albumet Les Granges Brûlées (engelsk tittel: The Burning Barns) kom i Frankrike og Canada i 1973.
Jarre's lavbudsjett-album Oxygène ble spilt inn i hans hjemmestudioet i 1976. En Scully åttespors-opptaker ble brukt til å spille inn instrumenter som Eminent 310 og Korg Minipops trommemaskin. Han brukte et beskjedent ekko på de forskjellige lydeffektene som skapes av VCS3-synthesizeren. Jarres ARP 2600-synthesizer ble også brukt, og en EMS VCS 3. Albumet består av seks synthesizer-spor ("Oxygène Part I" til "Oxygène Part VI").
Oxygène viste seg vanskelig å få gitt ut, men med hjelp av Hélène Dreyfus som var en av Jarres medelever ved Groupe de Recherches Musicales, av Pierre Schaeffer, hvor Jarre hadde lært seg å bruke synthesizere, ble albumet utgitt av hennes mann Francis Dreyfus. Selv om Dreyfus i utgangspunktet var skeptisk til elektronisk musikk, gamblet han ved å trykke opp 50 000 eksemplarer. Albumet har solgte mer enn 15 millioner eksemplarer.
Albumet ble nummer 1 i Frankrike og etter at det også ble gitt ut utenfor Frankrike nådde det nummer 2 i Storbritannia, 3 i New Zealand og Sverige, 4 i Nederland og 9 i Norge. Albumet inneholder også singelen, "Oxygène IV", som nådde nummer 1 i Spania, 3 i Belgia, Frankrike og Nederland og 4 i Storbritannias single hitlister.
Jarres oppfølgingsalbum, Équinoxe, ble utgitt i 1978. Det har en mer barokk og klassisk stil enn Oxygène, med mer vekt på melodisk utvikling. Selv om salget fortsatt var bra, var det mindre enn forgjengeren.
Året etter holdt Jarre en stor friluftskonsert på Bastilledagen (Frankrikes nasjonaldag) på Place de la Concorde. Det gratis utendørsarrangementet satte verdensrekord for største antallet tilskuere noensinne på en utendørs konsert, med mer enn 1 million tilskuere. Selv om det ikke var første gang han opptrådte med en konsert (Jarre hadde allerede spilt på Paris Opera Ballet), var dette en 40 minutter lange begivenheten som brukte projeksjoner av lys, bilder og fyrverkeri. Dette ble grunnlaget for Jarres fremtidige storslagne konserter. Konserten ble gitt ut på video i 1980.
1980–1984
Les Chants Magnétiques (Magnetic Fields) ble utgitt i 1981, på albumet benyttet han sitt nye instrument Fairlight CMI. Albumet nådde en 20. plassering på listen i Norge.
I 1981 ga den britiske ambassaden Radio Beijing et eksemplar av Oxygène og av Équinoxe, disse ble de første utenlandske musikkstykkene som ble spilt på kinesisk nasjonalradio på flere tiår.
Kineserne inviterte Jarre til å bli den første vestlige musikeren som spilte der, med konsertene Les Concerts en Chine. Forestillingene ble holdt i oktober og november 1981. Før den første konserten, i Beijing, skjønte teknikerne at det ikke var nok strøm tilgjengelig til showet. Kinesiske tjenestemenn løste problemet ved midlertidig å kutte strømmen til distriktene rundt. Stadionet var nesten fullt da konserten startet, men da Beijing-bussene sluttet å kjøre klokka 22, gikk omtrent halvparten av publikum før den var ferdig. Arrangementet ble kjent for sitt manglende publikumsengasjement, kineserne var tilsynelatende uberørt av både musikken og lysshowet, og applaus ble dempet. I Shanghai fikk Jarre bedre respons fra publikum ved å gå ned i mengden. Under konsertene spilte Jarre også på sitt elektroniske signatur-instrument, laserharpen. Innspillinger av konsertene ble utgitt som en LP-plate i 1982, Les Concerts en Chine, og som video The China Concerts i 1989.
Musique pour Supermarché (Music for Supermarkets) var komponert til kunstutstillingen "Supermarché". Jarre tillot Radio Luxembourg å spille hele albumet. Så auksjonerte han bort det eneste eksemplaret (en vinyl-LP) som er laget den 5. juli 1983 på Hôtel Drouot i Paris. Det ble auksjonert bort i protest mot "tullete industrialisering av musikk" for 70 000 franc,. Jarre brente originalbåndene.
Zoolook ble utgitt i 1984. Mye av musikken er bygget opp fra sang og tale på 25 forskjellige språk, sammen med synthesizere og mer tradisjonelle instrumenter. Deler av albumet, som sporene "Blah Blah Café" og andre halvdel av sporet "Diva", var bearbeiding av materiale fra albumet Musique pour Supermarché.
1985–1989
I 1985 ble Jarre invitert av Houston Grand Opera til å holde en konsert under feiringen av Texas 150-årsjubileum i 1986. I 1985 var det 25-årsjubileet for Lyndon B. Johnson Space Center og NASA ba Jarre om å integrere jubileet i konserten. Rundt 2000 projektorer viste bilder på bygninger og på gigantiske skjermer opp til 370 m høye, og forvandlet byens skyskrapere til spektakulære bakgrunner for et imponerende show som også inkluderte fyrverkeri og lasere. Skjermen var så imponerende at en nærliggende motorvei ble sperret av forbipasserende biler, og det tvang myndighetene til å stenge motorveien så lenge konserten varte.
Låten "Rendez-Vous VI" skulle inneholde et saksofonparti spilt av astronauten Ronald McNair, spilt inn i vektløse tilstand i rommet. Det ville blitt det til det første musikkstykket som ble spilt inn i verdensrommet. Men 28. januar 1986, 73 sekunder etter lift-up, eksploderte romfergen Challenger og hele mannskapet ble drept. Sporet var viet McNair og de andre astronautene ombord Challenger. På albumet, Rendez-vous, utgitt i 1986 spilles saksofonpartiet av saksofonisten Pierre Gossez. Konserten ble utgitt på video, Rendez-vous Houston: A City in Concert (1989).
Rendez-vous Houston gikk inn i Guinness rekordbok for størst publikum på over 1,5 millioner, og slo hans tidligere rekord, satt i 1979.
I 1988 ga Jarre ut sitt niende studioalbum Revolusjoner. Albumet spenner over flere sjangere, inkludert symfonisk industriell, arabisk inspirert, lett gitarpop og etnisk elektrojazz.
En to-timers konsert kalt Destination Docklands var planlagt i september 1988, som skulle holdes på Royal Victoria Dock i øst-London. Men byens myndigheter og brannvesen fryktet for arrangementets sikkerhet, noe som forsinket planleggingen. Etter omarbeidinger fikk Jarre til slutt godkjenning for å iscenesette to separate forestillinger 8. og 9. oktober. Den flytende scenen som Jarre og musikerne hans oppførte ble bygget på toppen av fire store lektere. Det ble laget store spesialbygde skjermer, og en av bygningene som skulle brukes som bakgrunn ble malt hvit. 200 000 mennesker så Jarre og gjester som gitaristen Hank Marvin opptrer i langt fra ideelle forhold. Uværet truet med å bryte fortøyningene til scenen, vindhastigheten var så høy at fjernsynskameraene veltet. Den andre kvelden ble publikum, som inkluderte Diana, prinsesse av Wales, gjennomvåt av regn og vind. Konserten ble utgitt på albumet Jarre Live, sener utgitt under navnet Destination Docklands: The London Concert og på videoen Destination Docklands.
1990-tallet
I 1990 slapp Jarre En Attendant Cousteau (Waiting for Cousteau), inspirert av den franske oseanografen Jacques-Yves Cousteau og gitt ut på hans 80-årsdagen 11. juni 1990. Albumet nådde nummer 2 på franske hitlister, 14 på britiske og 11 i Norge. Det siste sporet, En Attendant Cousteau ble også brukt som lydsporet til en dokumentar, laget av Jacques-Yves Cousteau, fra 1991 med tittelen "Palawan: Le dernier shelter".
På bastilledagen 1990 fremførte han en konsert på La Défense i Paris, med deltakelse av et rekordstort publikum på rundt to millioner mennesker, og slo igjen sin tidligere verdensrekord.
Senere skulle han holde en konsert i nærheten av pyramidene i Teotihuacan i Mexico, showet skulle holdes i løpet av solformørkelsen 11. juli 1991. Imidlertid, med bare noen uker igjen, hadde lasteskipet med den spesialbygde pyramidescenen og andre tekniske utstyr sunket i Atlanteren. Noe som førte til at både tekniske og økonomiske problemer ikke gjorde det mulig å gjennomføre konserten.
Omtrent to år senere, i 1993, ga han ut Chronologie (Chronology) et album påvirket av tekno-musikk. Chronologie ble fremført ved en serie på 16 forestillinger over hele Europa kalt Europe in Concert. Disse var i en mye mindre skala enn hans tidligere konserter. Utgitt på video Europe in Concert. En konsert ble også holdt i Hong Kong i mars 1994 for å markere åpningen av byens nye stadion, utgitt på albumet Hong Kong.
Jarre fremførte mange av sine mest kjente hits på Concert for Tolerance på bastilledagen i 1995, for å feire 50-årsjubileet for FN. Eiffeltårnet ble spesielt opplyst for anledningen, noe som ble til en installasjonen av permanent belysning.
Påfølgende desember opprettet han nettstedet "A Space for Tolerance", som inneholdt musikk fra En Attendant Cousteau, spilt mens brukeren surfer i en rekke "visuelle verdener". Oxygène 7–13 (eller Oxygène 2) er det tolvte albumet og en oppfølger til Oxygène fra 1976 som inneholdt sporene 1 -6,  og er tilegnet Jarres tidligere mentor, eksperimentelle musiker Pierre Schaeffer som var død.
Jean-Michel Jarre reiste på en Europaturne i 1997, Oxygène Tour, og besøkte Oslo Spektrum 10. mai og 14. juni.
6. september 1997 satte han sin fjerde rekord for det største konsertpublikumet noensinne med en opptreden ved Moscow State University, for å feire 850-årsjubileet til Moskva. Arrangementet ble sett av et publikum på rundt 3,5 millioner og utgitt på video, Oxygen in Moscow.
En annen storskala konsert fulgte 31. desember 1999, i den egyptiske ørkenen nær Giza. The Twelve Dreams of the Sun feiret det nye årtusenet og tilbød en forhåndsvisning av hans neste album, Métamorphoses. Showet fortsatte over nyttår og begynte dermed i 1999 og sluttet i 2000. Det ble direktesendt i TV i mange land.
2000-tallet
Jarre ga ut sitt første vokalalbum, Métamorphoses, i 2000. Metamorphoses markerte en forandring fra Jarres tidligere arbeid. Bidragsytere var blant annet Laurie Anderson, Natacha Atlas og Sharon Corr.
Interior Music fra 2001 er et reklamealbum, og ble gitt ut som en spesiell utgivelse for Bang & Olufsen i 2001. Albumet var en demonstrasjonsplate som skulle spilles i Bang & Olufsen-butikkene, og skulle utgis som et fremtidig album, men det skjedde aldri.
Han ga ut albumet Live Printemps de Bourges 2002. I 2002 ga han også ut Sessions 2000, et sett med eksperimentelle synth-jazz-stykker som var forskjellige fra hans tidligere verk.
I 2003 ga han ut Geometry of Love, det inneholder en blanding av 'electro-chill' musikk, med innslag av hans mer tradisjonelle stil.
I oktober 2004 vendte han tilbake til Kina for å åpne kulturåret "Year of France". Jarre holdt to forestillinger, den første ved Meridian Gate of the Forbidden City, og den andre på Himmelske Freds Plass. Mer enn 15 000 tilskuere så konserten i Meridian Gate, og hver konsert ble overført på landsdekkende direktesendt TV. Jarre samarbeidet med musikeren Chen Lin. Som et følge til hans musikalske repertoar, lyste 600 projektorer farget lys og bilder på forskjellige skjermer og objekter. Det ble utgitt en CD og DVD, Jarre in China, i 2004. I september 2004 ga Jarre ut samlealbumet AERO, med både en DVD og en CD i en pakke. Angivelig verdens første album utgitt for 5.1-systemer, med den fullstendige 5.1-surroundlyd, og inneholder nyinnspilte versjoner av noen av hans mest berømte spor, inkludert spor fra Oxygène og Équinoxe.
Live From Gdańsk (Koncert w Stoczni) ble kun gitt ut i Polen i 2005. Det inneholder utvalgte sanger fremført under Jarre's Space of Freedom-konsert i Gdańsk, til minne om tjuefem år med Solidaritetsbevegelsen. Den ble gitt ut på video Jean-Michel Jarre: Solidarnosc Live.
Sublime Mix er et album utgitt i 2006 som en spesialbegrenset kampanje for Jaguar France og inneholdt seks spor.
I rollen som UNESCO s Goodwill-ambassadør, utførte Jarre en konsert med navnet Water for Life i Marokko 16. desember 2006 for å feire FNs arbeid mot ørkenutbredelse. Forestillingen var foran Erg Chebbi Dunes of Merzouga, i Sahara. Et gratis arrangement som ble sett av rundt 25.000 mennesker. Bilder av vann og miljø ble projisert på ni vertikale skjermer. Flere faste drikkevanns fontener ble bygget på stedet, sammen med en permanent strøminstallasjon. Jarre ble ledsaget av over 60 marokkanske artister.
Jarre ga ut Téo & Téa i mars 2007. Han beskrev de to datagenererte karakterene i videoklippet til tittelsporet som "tvillinger", en kvinne, en mann. Albumet skal beskrive de forskjellige stadiene i et kjærlighetsforhold. Den ble også utgitt på video. Oxygène fra 1977 ble re-utgitt på nytt tretti år senere som Oxygène: New Master Recording, også kjent som Oxygène New Master Recording 2007.
Jarre hadde 10 konserter, Oxygène Live, i Paris, fra 12. til 26. desember 2007, i Théâtre Marigny, et lite teater med 1000 seter på Champs-Élysées.
Senere i 2008 fremførte Jarre flere konserter rundt i hele Europa for å feire Oxygène 30-årsjubileum. Blant annet i Royal Albert Hall i London og 12. april i Konserthuset i Oslo.
I 2009 startet han en Indoors arena tour i hele Europa, 13. mai var den også innom Oslo Spektrum.
2010-tallet
28. august 2010 var det en utendørs konsert på Akershus Festning, det var lysshow og fyrverkeri. Røyksopp med Robyn spilte også her.
1. juli 2011 utførte Jarre en storstilt konsert i Monaco for å feire ekteskapet til prins Albert og hans brud Charlene.
Som en del av Indoors arena tour var det konsert i Oslo Spektrum 26. oktober og i Vestlandshallen i Bergen 28 October 2011, turnen ble avsluttet i Frankrike i desember etter å ha vart i nesten 3 år.
Albumet ble Jarre sitt første album på over 25 år som kom på Storbritannias topp 10 på nr. 8. Den ble også plassert som nummer 2 i Sveits, 3 i Frankrike, 4 i Tyskland og 14 i Norge. I desember 2016 ble albumet nominert til Grammys 2017 Awards i kategorien "Best Dance / Electronic Album".
I 2016 ble Electronica 2: The Heart of Noise gitt ut med 15 andre  samarbeidspartnere, "Brick England"  med Pet Shop Boys, "Electrees" med  Hans Zimmer, "Why This, Why That and Why" med Yello, "Swipe  to the Right" med Cyndi Lauper og "Exit"  med Edward Snowden. Albumet plasserte seg som nummer 5 i Sveits, 8 i Storbritannia, 9 i Frankrike og 27 i Norge.
I 2016 komponerte han også lydsporet til det franske nyhetsnettverket France Info. Dette lydsporet, i et orkestrert arrangement, ble gitt ut som Radiophonie Vol. 9. i januar 2017. Under innspillingen av Electronica-albumene begynte Jarre å tenke på hvordan Oxygène ville være hvis han komponerte det nå." Med 40-årsjubileet i bakhodet bestemte Jarre seg for å spille inn et nytt kapittel av Oxygène, med den opprinnelige minimalistiske tilnærmingen i tankene, men ved å bruke ny teknologi. Under Electronica Tour forhåndsfremførte Jarre sporet Oxygène 17, som ble gitt ut som singel. Albumet fikk navnet Oxygène 3 og ble gitt ut i desember 2016. Albumet inneholder syv spor ("Oxygène Part 14" til "Oxygène Part 20"). For omslagsbilde henvendte Jarre seg igjen til mangeårig samarbeidspartner og kunstneren til det opprinnelige Oxygène-albumomslaget Michel Granger.
I 2017 holdt han en konsert i nærheten av festningen Masada. Han fremførte også en konsert for åpningen av Año Jubilar i Monasterio de Santo Toribio de Liébana, i Spania. Begge konsertene var basert i Electronica Tour-konseptet. I løpet av mai 2017 turnerte Jarre i Canada og USA for første gang i karrieren, og i juli 2017 ble en annen del av turen holdt i Europa. Videre turnerte han i Sør-Amerika for første gang, for så i 2018 ennå en gang i Canada og USA.
Jarre ga ut sitt tyvende studioalbum Equinoxe Infinity i november 2018, og Jean-Michel Jarres selvbiografi ble utgitt i 2019.
2020-tallet
31. desember 2020 holdt Jarre en virtuell nyttårsaften-konsert online, hvor han opptrådte fra et studio i Paris. Showet har siden hatt over 75 millioner seere. Showet ble gjort som reklame for hans nye livealbum Welcome to the other side, som inneholder 12 spor med tidligere utgitte musikk.
9. april 2021 ga Jarre ut albumet Amazônia. Albumet fungerer som 52-minutters bakgrunnsmusikk for Amazônia, et prosjekt av fotograf og filmskaper Sebastião Salgado for Paris Philharmonic. Utstillingen fokuserer på det brasilianske Amazonas, med mer enn 200 fotografier og andre medier av Salgado.
Privatliv
Jean-Michel Jarre har vært gift fire ganger. Han var gift med Flore Guillard fra 20. januar 1975 til 1977, datteren Émilie Charlotte ble født i 1975 og ble en motemodell. Han møtte sin andre kone, skuespillerinnen Charlotte Rampling, i St Tropez i 1976. De giftet seg i 1978, og datteren Émilie Charlotte og Rampling sønnen Barnaby vokste opp hos dem. Sammen har de en sønn, David. Jarre og Rampling ble skilt i 2002. Han hadde et kort forhold til Isabelle Adjani, og giftet seg med den franske skuespillerinnen Anne Parillaud i mai 2005. I november 2010 kunngjorde paret sin skilsmisse. I 2019 giftet Jarre seg med den kinesiske skuespilleren Gong Li. Jarre har en halvsøster, produksjonsdesigner og scenografen Stéphanie Jarre, fra faren Maurice Jarres andre ekteskap. Hans stebror, manusforfatter, skuespiller og filmprodusenten Kevin Jarre, døde av hjerteinfarkt i 2011.
Studioalbum
I tillegg kommer en rekke livealbum og samlealbum.
GSV
GSV kan vise til:
Carinoclytus
Utseende
Middelsstore, slanke, brune trebukker med lyse tegninger. Artene kan minne noe om vepser. De er brune med hvit- eller gulaktige tegninger. Antennene er spinkle, bare omtrent en tredjedel så lange som kroppen. Pronotum er nesten sirkelrundt sett ovenfra. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er lange og slanke.
Tommy Moe
Tommy Moe (født 17. februar 1970) er en tidligere, amerikansk alpinist. Allerede som 17-åring tok han sølv i utfor under junior-VM i Sälen. To år senere ble han juniorverdensmester i super-G.
Carinoclytus
Levevis
Larvene utvikler seg i hard og tørr, død ved på greiner og stammer av løvtrær. De voksne billene besøker gjerne blomster.
Tommy Moe
Han vant en overraskende gullmedalje i utfor under OL 1994 på Lillehammer, der han slo hjemmefavoritten Kjetil André Aamodt med 0,04 sekunder. I tillegg tok han sølv i super-G på 24-årsdagen sin, slått med 0,09 sekunder av tyske Markus Wasmeier. Utenom triumfene i de norske løypene vant han bare ett renn (i super-G) i verdenscupen (Whistler 13. mars 1994).
San Marinos flagg
San Marinos flagg er to like store horisontale bånd, hvitt (øverst) og lyseblått (nederst) med riksvåpenet i sentrum av flagget. Flaggets størrelsesforhold er 3:4.
Aserbajdsjansk manat
Aserbajdsjansk manat (aserbajdsjansk: Azərbaycan manatı) (ISO 4217:AZN) er valutaen som benyttes i Aserbajdsjan. Valutaen ble innført 1. januar 2006, og erstattet den tidligere manaten som ble innført 15. august 1992. Den tidligere manaten erstattet den russiske rubelen. Den første manaten ble innført i 1919–1923, og ved det siste skiftet var 1 AZN = 5 000 manat.
Reiss Nelson
Reiss Luke Nelson (født 10. desember 1999) er en engelsk fotballspiller som spiller for Arsenal FC.
Firmin Lambot
Firmin Lambot (født 14. mars 1886, død 19. januar 1964) var en belgisk landeveissyklist, som kjørte for sykkellaget Peugeot. Han vant Tour de France to ganger, i 1919 og i 1922.
Karriere
I 1919 innførte rittleder Henri Desgrange den gule trøya som et ledersymbol i Tour de France, og Firmin Lambot ble den første i historien som bar den. Han  fikk respektable plasseringer i 1920 og 1921, og tok sin siste seier i 1922. Lambot var 36 år i 1922, og han er fortsatt den eldste sammenlagtvinneren i rittets historie.
Etter endt karriere gikk han tilbake til jobben som salmaker.
Viktigste seiere
1913
1914
1919
1921
1922
Brønnhode
Brønnhode er et koblingspunkt for casingrør og produksjonsrør med stenge- og kontrollventiler for å styre olje- eller gasstrømmen ut av en olje- eller gassbrønn. Man tar av vekten på casingrør når man henger det av på brønnhode. Pakningen eller tetningen (seal assembly) mellom foringsrørshengerne utgjør en sekundær forsegling mellom casingen. Det primære er sementen. Brønnhode fungerer også som et forankringspunkt for utblåsingssikringen (BOP) og besørger tetning mellom BOP og casing under boring. Når brønnhodet er lett tilgjengelig som på en fast installasjon er mye av styringen manuell, mens når den er på en havbunn må ha komplekst utstyr for fjernstyring.
Det er ofte montert på en rekke ventiler og måle– og reguleringsorganer på et brønnhode, slik at man kan kontrollere ​olje- og gasstrøm. I brønnhodet sitter en strupeventil og en hovedventil som gjør det mulig å stenge av en brønn eller kontrollere produksjonsmengden. Hovedventilen sitter i den vertikale delen av brønnhodet. Den automatiske hovedventilen holdes åpen av et hydraulisk trykk. Den støttes opp av den manuelle hovedventilen og er den første avstengningsventilen i brønnhodet. Strupeventilen er konstruert til å tåle et betydelig trykkfall og brukes til å regulere strøm og trykk av olje og gass. Strupeventilen regulerer strømmen i fra de enkelte brønnene slik at trykk og produksjonsrate er tilnærmet lik i alle brønner.
Estrela do Norte (São Paulo)
Estrela do Norte er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Qinhuai
Qinhuai (kinesisk: 秦淮区, pinyin: Qínhuái Qū) er et bydistrikt i storbyen Nanjing i provinsen Jiangsu i Folkerepublikken Kina.
Det har et areal på 23 km² og teller ca. 240 000 innbyggere (2004).
Distriktet er oppkalt etter elven Qinhuai He.
Her ligger Konfuciustempelet i Nanjing og Zhan Yuan-hagen. Området er kjent for sin årlige lanternefestival, Qinhuai-festen. Den er i 2004 blitt erklært som immaterielt kulturminne av Folkerepublikken Kinas regjering.
Geonorge
Geonorge er en del av Norge digitalt; et samarbeid mellom offentlige virksomheter med ansvar for å etablere og forvalte kartdata og annen stedfestet geografisk informasjon. Geonorge.no utvikles og driftes av Kartverket på vegne av partene i Norge digitalt-samarbeidet og er under utvikling som en del av prosjektet «Ny nasjonal geoportal».
Geonorge er stedet for oversikt og tilgang til offentlige kartdata i Norge. Den viktigste oppgaven er å gjøre det enklere for alle å bruke kartdata
Fylkesvei 4436
Fylkesvei 4436 går mellom Monsanut og Lye på Lye i Time kommune. Veien er 2,1 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 224.
Fortegnsregelen
Man teller hvor mange negative tall som forekommer blant faktorene, dividendene og divisorene, og hvis antallet negative tall er et partall, blir svaret positivt. Hvis antallet negative tall er et oddetall, blir svaret negativt. Hvis en eller flere av faktorene og dividendene er null, blir imidlertid svaret null uavhengig av antall negative tall.
OREDA
OREDA (Offshore and Onshore Reliability Data) ble etablert i 1981 i samarbeid med Oljedirektoratet (nå Petroliumstilsynet). Prosjektet er «en av hovedkildene til pålitelighetsdata for olje og gass industrien» og inneholder «en unik kilde til feildata, fordeling på funksjonsfeil og reparasjonstid for utstyr brukt i offshoreindustrien». Det opprinnelige målet med OREDA-prosjektet var å samle inn data på pålitelighet for utstyr brukt i petroleumsindustrien. Dagens organisasjon, som består av flere selskaper fra olje- og gassbransjen, ble etablert i 1983. På samme tid ble omfanget av OREDA prosjektet utvidet til å omfatte pålitelighetsdata på en rekke utstyr brukt under prøveboring og produksjon (E&P – exploration and production). OREDA dekker i hovedsak offshore, subsea og topside utstyr, men inneholder også noe onshore E&P, samt noe utstyr for bruk nedstrøms i produksjonskjeden.
OREDA prosjektet ønsker å bidra til forbedret sikkerhet og kostnadseffektivisering i design og i operasjon for olje og gass E&P anlegg, gjennom å samle og analysere data for vedlikehold og operasjon, etablere en database med pålitelighetsdata av høy kvalitet og via utveksling av teknologi for pålitelighet, tilgjengelighet, vedlikeholds og sikkerhet (RAMS – reliability, availability, maintenance and safety) mellom selakapene i prosjektet.
Historie
Arbeidet med OREDA prosjektet pågår i faser over 2-3 år. Prosjektet utgir regelmessig en håndbok som oppsummerer innsamlet data og annet arbeid utført i perioden.
Fra og med 2015 er OREDA-prosjektet inne i sin 12. fase. I løpet av denne fasen har den 6. OREDA Håndboken (2015 versjonen) blitt publisert. En ny nettbutikk for prosjektet er etablert i samarbeid med The European Safety Reliability & Data Association (ESReDA). Fra og med 2018 går OREDA-prosjektet inn i sin 13. fase. Digitalisering og effektivisering er blitt en del av industrien og behovet for OREDA data som et beslutningsverktøy for valg og i operasjon av utstyr er stort. I tråd med større fokus på kost effektive løsninger i Olje og Gass industrien vil OREDA prosjektet, i denne fasen, forenkle prosesser og tilby digitale løsninger.
Ortner
Ortner eller Orthner kan vise til:
OREDA
Deltagere
Over tid har selskaper både forlatt og sluttet seg til OREDA prosjektet, noen ganger i sammenheng med at selskapet har endret navn eller slått seg sammen med andre selskaper. Tabellen under lister selskaper som har bidratt til OREDA prosjektet i fase VII, IX og XII.
Organisasjon
OREDA prosjektets styringskomite består av et medlem og en stedfortreder fra hvert deltagende selskap. Fra disse medlemmene er en styreformann valgt. Styreformannen velger en prosjektleder som koordinerer aktiviteter godkjent av styringskomiteen. Prosjektlederen er også ansvarlig for kvalitetssikring av data. DNV GL, et internasjonalt sertifiseringsorgan og klasseselskap, ledet prosjektet gjennom fase I og II. SINTEF (Stiftelsen for INdustriell og TEknisk Forskning) tok over prosjektlederansvaret i fase III-IX, mens DNV GL igjen tok over prosjektlederrollen i fase X og frem til den pågående fasen. Utgivelse av OREDA Håndboken har blitt gjennomført som et separat prosjekt, men i samarbeid med OREDA styringskomiteen. Den nåværende versjonen, 2015 – 6. Versjon, har blitt ferdigstilt av SINTEF og NTNU (Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet), og er markedsført av DNV GL.
Behov
Før OREDA prosjektet begynte å samle data eksisterte det «ingen offentlig kilde av feilinformasjon for offshore installasjoner», risikovurderinger ble dermed basert på «generisk data fra onshore petroleumsinstallasjoner og data fra andre industrier».