cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Asta Kihlbom
Virke
Hun var medlem av Selskapet til vitenskapenes fremme.
Kihlbom ble pensjonist i 1959. Hun var gift med professor Walter Gyllenberg.
Utmerkelser
I 1945 ble Kihlbom utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Oslo.
Kihlbom mottok Vasamedaljen i gull i 1938 og Illis Quorum i 1948. For sin innsats under andre verdenskrig ble hun tildelt det norske Haakon VIIs Frihetskors og den danske Kong Christian Xs frihetsmedalje, samt en britisk medalje.
Anchomenus dorsalis
Anchomenus dorsalis er en av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Anchomenus dorsalis  finnes i  Europa, Nord-Afrika og Asia. Finnes i Norge.
Utseende
Anchomenus dorsalis er 6-8 mm lang. Forkroppen er metallisk grønn. Dekkvingene eller bakkroppen er mer rødlig brun, fremme, men er mørk på bakerste delen. Midt på dekkvingene, over sømmen, er en tydelig mørkere nesten svart farge. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har tre børstepunkt, en fordypning med ett stivt oppstående hår. lever på tørre lokaliteter, ofte på gressenger. Brystskjoldet er smalere enn skuldrene (frampartiet av dekkvingene). Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).
Levevis
Anchomenus dorsalis er vanligvis nattaktiv og lever som predator på andre dyr. Den lever i kulturlandskapet og steder med noe sparsom vegetasjon. Om dagen holder den seg skjult under steiner, bark eller vissent løv. Den er vanligst å se om våren og forsommeren. Larvene lever som predatorer, skjult i øverste laget av jorden.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Rigmor Aasrud
Rigmor Aasrud (født 26. juni 1960) er en norsk politiker (Ap) som siden oktober 2021 er Arbeiderpartiets parlamentariske leder i Stortinget. Hun har representert Oppland på Stortinget siden 2009. Hun var statsråd i Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet i Jens Stoltenbergs andre regjering fra oktober 2009 til regjeringsskiftet etter stortingsvalget i 2013. Hun var også nordisk samarbeidsminister.
Etter stortingsvalget i 2021 er hun medlem av Stortingets utenriks- og forsvarskomité, av Stortingets utvidede utenriks- og forsvarskomité, av Stortingets valgkomité samt av Stortingets delegasjon for forbindelser med Europaparlamentet.
Bakgrunn og virke
Aasrud er utdannet bedriftsøkonom fra Handelshøyskolen BI og har studert informasjonsfag ved Høgskolen i Lillehammer. Hun var økonomi- og administrasjonsleder ved Hertz bilutleie fra 1978 til 1985, og avdelingsleder i Aas Data i årene fra 1985 til 1992. Aasrud var kvinnepolitisk sekretær i Arbeiderpartiets kvinnebevegelse 1992–1995 og nestleder 1995–1997. Hun var medlem av kommunestyret i Gran i perioden 1979–2005 og ordfører i årene 1995–2005. Fra 1999 til 2005 var Aasrud styreleder i Hadeland Energi.
Aasrud var vararepresentant til Stortinget fra 1993 til 2005. Fra 2005 til hun ble statsråd i 2009, var hun statssekretær i Helse- og omsorgsdepartementet, med saksansvar for blant annet primærhelsetjenesten og IT i helsevesenet.
I tillegg til at hun fra høsten 2009 til høsten 2013 var statsråd med ansvar for Fornyings-, administrasjons- og kirkedepartementet, var Aasrud fra 20. oktober til 20. desember 2009 fungerende statsråd i Arbeidsdepartementet.
Aasrud ble innvalgt på Stortinget ved stortingsvalget 2009 og gjenvalgt i 2013. I den første perioden ble hun valgt inn i Kommunal- og forvaltningskomiteen, men møtte ikke der ettersom hun satt i regjeringen. Fra høsten 2013 frem til 17. juni 2015 var hun andre nestleder i Familie- og kulturkomiteen, hvorpå hun flyttet over til Arbeids- og sosialkomiteen. I Stortingsvalget 2017 var hun Arbeiderpartiets førstekandidat i Oppland.
Fra februar 2018 til oktober 2019 var hun Arbeiderpartiets finanspolitiske talsperson etter Trond Giske.
Lobatse
Lobatse er en by i South-East-distriktet i det sørlige Botswana, og hadde ved folketellingen i 2011 et folketall på 29 007 innbyggere. Lobatse ligger 65 km sør for hovedstaden Gaborone. Høyesterettsdomstolen i Botswana holder til her.
Religionsåret 1656
Religionsåret 1656 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1656.
Badminton under samveldelekene 1978
Badminton under de britiske samveldeleker 1978. Badminton var en av flere sporter under de ellevte samveldelekene som ble arrangert i Edmonton i Canada i perioden 3. til 12. august 1978. Det var fjerde gangen badminton var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1978 ble det konkurrert i seks øvelser i badminton, single og double for både menn og kvinner samt en mixeddoubleturnering og en lagkonkurranse med både menn og kvinner. England ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Malaysia og India med en.
Hamid Mohamed Azim
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1976 i Montréal. Laget tapte sin første kamp mot Brasil, men ble senere med på den kongolesiske boikotten av lekene, og trakk dermed laget sitt.
Med døden i sikte
Med døden i sikte (originaltittel: A View to a Kill ) er en den 14. filmen om den hemmelige agenten James Bond, agent 007. Dette er også den siste filmen til Roger Moore som 007, og ble laget i 1985. Tittelsporet ble fremført av den britiske pop/new wave-gruppen Duran Duran.
John Barry likte visstnok ikke at et poprock-band skulle fremføre tittelmelodien, men gikk likevel med på å lage resten av soundtracket. Dette ble Roger Moores siste film som agent 007, han var da 58 år gammel. Dette er filmen med siste opptreden av Lois Maxwell som Miss Moneypenny. Skuespilleren var den eneste som var med i alle Bond-filmene siden Dr. No.
Handling
Historien begynner med at MI6-agent James Bond blir sendt til Sibir for å lokalisere liket av Agent 003, og få tak i en sovjetisk mikrochip. Agent Q ved MI6 analyserer denne mikrochippen, og fastslår at den er en kopi av en chip som ble designet for å motstå en elektromagnetisk puls. Den ble produsert av Zorin Industries og selskapets president Max Zorin. Agent 007 (Roger Moore) er i et kappløp med tiden når han prøver å stoppe den maktsyke industrimannen Max Zorin (Christopher Walken) som prøver å drepe millioner for å sikre seg kontrollen over verdens tilbud av mikrochip'er. Fra Eiffeltårnet til toppen av Golden Gate, James Bond er ustoppelig. James Bond lykkes å få tak i en silikon chip fra russerne, som igjen viser seg å være identisk med en britisk prototype som kan motstå selv elektromagnetisk stråling fra en atombombe-eksplosjon.
Sir Godfrey Tibbett, en hestetrener og MI6-agent, tror at Zorins hester - som vinner alle konkurranser de er en del av, har blitt dopet - selv om alle testene viste seg å være negative. Gjennom Tibbett møter Bond den franske privatdetektiven Achille Aubergine, som informerer Bond om at Zorin skal arrangere et hestesalg senere den måneden. Men Aubergine blir myrdet av Zorins livvakt og elsker May Day, som deretter kommer seg unna. En natt infiltrerer Bond og Tibbett et laboratorium drevet av Zorins, hvor han implanterer adrenalin-frigjørende enheter i hestene deres. Zorin identifiserer Bond som en MI6-agent, får May Day til å drepe Tibbett og de forsøker også å få Bond drept. Men general Gogol fra KGB konfronterer Zorin for å ha forsøkt å drepe Bond uten tillatelse fra Sovjet. Bond reiser også til San Francisco og møter CIA-agenten Chuck Lee, som sier at Zorin er et produkt av medisinsk eksperimentering med steroider utført av Dr. Carl Mortner, en nazistisk vitenskapsmann som nå er Zorins veterinær og racehest-konsulent. Bond undersøker deretter en nærliggende oljerigg drevet av Zorin. Men KGB-agent Pola Ivanova og hennes partner Klottoff plasserer eksplosiver på riggen. Klottoff blir deretter fanget og drept av Zorins vakter, men Ivanova og Bond slipper unna.
Den britiske industrialisten Max Zorin (Chrsitopher Walken) har en grumsete bakgrunn, og MI6 fatter mistanke om at Zorin har lekket informasjon til russerne. Det viser seg at Zorin er en tidligere KGB-agent som nå er motstander av Sovjetunionen. Zorin er kapitalist, og for ham er Silicon Valley i California den nye oasen. Bonds etterforskning bringer ham til San Francisco og Zorin Industries. Det viser seg at Zorin sammen med sin dødelige partner May Day (spilt av Grace Jones) har til formål å utløse et jordskjelv, slik at alle datafirmaer og andre som produserer microchips bokstavelig talt går under. Vakre Stacey Tanya Roberts er også med på Bonds jakt, hun fra en geologs innfallsvinkel. Det blir brann i byens City Hall, en vill jakt gjennom byen og til slutt et klimax på toppen av Golden Gate-bruen.
Joshua French
Joshua Olav Daniel Hodne French (født 7. april 1982 i Re) er en norsk/britisk leiesoldat, som sammen med Tjostolv Moland ble arrestert og dømt til døden for drap, drapsforsøk, væpnet ran, dannelse av en kriminell organisasjon og spionasje i Den demokratiske republikken Kongo i 2009. French sonet åtte år i kongolesisk fengsel fram til han ble benådet i 2017.
Familiebakgrunn og oppvekst
Joshua French er sønn av Kari Hilde Hodne French og barnebarn av misjonæren Olav Hodne. Han har norsk og britisk statsborgerskap, og er oppvokst i Re i Vestfold samt Pakistan og England.
Karriere
Da han var ferdig med videregående skole vervet han seg til den britiske hæren og tjenestegjorde i fallskjermjegerregimentet fra 2002 til 2004. I 2005 og 2006 jobbet han som vekter på Color line-fergene mellom Norge og Danmark og Norge og Tyskland frem til han vervet seg som profesjonell soldat i det norske forsvarets avdeling Telemark bataljon der han i 2007 tjenestegjorde som grenader. Ifølge Aftenpostens anonyme kilder ble French tvunget til å slutte året etter, fordi Forsvaret mente han (sammen med Tjostolv Moland) skal ha rekruttert personell til private sikkerhetsselskaper. French har hevdet at dette er uriktig. Ifølge French og Moland brøt de to kontrakten med Forsvaret fordi noen ville ha dem til å starte et eventbyrå. French har hatt flere oppdrag som sikkerhetsvakt, blant annet som piratvakt for et koreansk rederi i Adenbukta. Ifølge French selv skal han og Moland ha hatt flere sikkerhetsoppdrag i afrikanske land blant annet Angola, Sierra Leone og Den demokratiske republikken Kongo den siste tiden. French har innrømmet at han og Moland arbeidet som leiesoldater i blant annet Kongo, men det er uklart for hvem og hva slags oppdrag de gjennomførte. Fra begynnelsen av året 2008 og frem til arrestasjonen i mai 2009 arbeidet han i sikkerhetsselskapet Special Intervention Group Ltd, hvis leiesoldater ble kallt ninjaene. SiG ble ledet av Torgeir Eriksen (tidligere Torgeir Friksen). Tjostolv Moland og Joshua Olav D. Hodne French drev SiGs filial i Uganda.
Dom og fengselsopphold
I 2009 ble Joshua French og Tjostolv Moland fengslet av kongolesiske myndigheter, anklaget for blant annet drap og spionasje. Deres sjåfør, Abedi Kasongo, ble funnet skutt og drept den 5. mai i et skogsområde utenfor Kisangani i Den demokratiske republikken Kongo. To vitner hevdet at de to nordmennene sto bak. French og Moland har i norske medier stått fast på at banditter angrep dem og sjåføren. De to ble etter en uke på flukt i jungelen arrestert i nasjonalparken Okapi. Begge hadde da med seg sine militære ID-kort som ikke var korrekt tilbakelevert. De ble derfor betraktet som militært norsk personell og representanter for Norge. Etter flere utsettelser begynte rettssaken ved en militærdomstol i Kisangani den 14. august 2009, og den 8. september ble dommen avsagt. Begge ble funnet skyldig og dømt til døden. Dommen ble anket, men dommen ble senere opprettholdt med mindre justeringer. Dødsdommer blir ikke lenger fullbyrdet i Kongo, og dommen er i realiteten livsvarig fengsel.
French og Moland anket dommen til militær høyesterett i Kinshasa. Endelig dødsdom kom 10. juni 2010. Her ble begge dømt for spionasje, drapsforsøk, væpnet ran og dannelse av et kriminelt forbund, og Moland også for ulovlig våpenbesittelse og drap. De avsto fra å anke dommen videre, og satset i stedet på soningsoverføring til Norge.
Soning i Kongo
French sonet flere steder i Kongo. Han ble først holdt tre måneder i varetekt («cachotte») mens han ble etterforsket av det kongolesiske militære justisvesen og separat av etterretningstjenesten. Siden var han nesten to og et halvt år i sentralfengselet i Kisangani. I august 2011 ble det her oppdaget et mulig fluktforsøk og myndighetene ønsket overføring til et sikrere fengsel i Kinshasa. Overføringen trakk ut i tid, men kom i stand etter flere opptøyer i fengselet i Kisangani. French og Moland ble flyttet til N'dolo Military Prison i hovedstaden Kinshasa 2. desember 2011.
Molands død
Den 18. august 2013 ble Moland funnet død på cellen han delte med French. Først meddelte det kongolesiske militæret som etterforsket dødsfallet, at French var regnet som uskyldig og at Moland døde i et selvmord. Norsk politi og Kripos med rettsmedisiner fikk etterforske cellen i Kongo og utførte obduksjon og tester som bekreftet Frenchs versjon, at Moland hadde tatt sitt eget liv. French ble tiltalt og dømt for drap på Moland. Norske advokater mente dommen ikke var konsistent, og rettsmedisineren kalte det for et justismord.
Fluktforsøk
French ble etter rettssaken hvor han ble dømt til livsvarig fengsel flyttet til et av den kongolesiske etterretningstjenestens (ANR) sikkerhetshus, hvor han ble holdt under vakthold fra mars 2014 frem til begynnelsen av august, da han flyktet. Etter nesten en halv dag på flukt ble han tilfeldigvis kjent igjen av en ansatt i fengselet og pågrepet på åpen gate, på vei ut av byen.
Løslatelse
Den 27. februar 2017 uttalte Kongos justisminister at French kom til å bli benådet i løpet av året. French ble løslatt i mai 2017, og kom tilbake til Norge 17. mai. French har fortsatt fire dødsstraffer og en livstidsdom mot seg i Kongo, og har utestående over 60 millioner dollar som han er dømt til å betale til Kongo, solidarisk med den norske stat. French har siden han kom hjem i 2017 også hevdet at regjeringssoldater stod bak et ildoverfall mot de to og at sjåføren ble drept i skuddvekslingen.
Foruten lønnsutgifter antar en at Kongosaken har kostet den norske stat minst 4,7 millioner kroner.
Filmen Mordene i Kongo fra 2018 er basert på historien om French og Moland.
Refsnes naturreservat
Refsnes naturreservat er en i hovedsak vestvendt skrent på Jeløya i Moss kommune. Reservatet ble første gang vernet i desember 1981, med et areal på 83 dekar. Formålet var å verne et område med edelløvskog. Reservatet ble utvidet til 220 dekar den 16. april 2010, og omfatter nå en stor variasjon av skogtyper. Berggrunnen utgjøres av basalt og rombeporfyr. I de bratteste områdene er det svært tynt med løsmasser, mens det nedenfor er rikelig. Her finnes både alm-lindeskog, gråor-askeskog og en smal brem av svartor-strandskog ned mot sjøen. Stedvis finnes sommereik og andre treslag. I nordhellingen ved Rambergnebba, der soloppvarmingen ikke er like intens, finnes mer furu og bjørk.
Ved en undersøkelse i 2006 ble det funnet 222 ulike sopparter, hvorav fem rødlistede og 20 som ikke tidligere var funnet i Østfold.
Det er mange flittig brukte stier i området.
Kubikkhektometer
Kubikkhektometer er en avledet SI-enhet for måling av volum. Symbolet for kubikkhektometer er hm³. En kubikkhektometer er volumet av en kube hvor hver side er en hektometer (100 meter) lang.
Kubikkhektometer brukes til å angi volumet av store vannmasser, som f.eks. volumet av vannreservoarer, men brukes ellers lite. Enhetene kubikkmeter og kubikkilometer brukes i stedet.
Og motsatt:
1 hm³ er, i forhold til SI-enheten liter, lik:
Gåten Skellig
Gåten Skellig (engelsk: Skellig) er ei barnebok fra av den britiske forfatteren David Almond. Boka ble tildelt Whitbread Children's Book of the Year og Carnegie Medal in Literature da den utkom. Den skildrer hvordan Michael og Mina oppdager en merkelig skikkelse i Michaels garasje, og hvordan denne skikkelsen bidrar til å helbrede Michaels lillesøster Joy.
Michael på 10 og hans familie har flyttet til et nytt sted. Lillesøsteren Joy er født for tidlig, og har en livstruende hjertesykdom. Michael utforsker garasjen, og finner Skellig, en skikkelse som han aldri blir sikker på om er en mann, en engel eller en ugle. Michael blir også kjent med nabojenta Mina, og både gjennom henne og Skellig blir han introdusert for livets store spørsmål. Skellig er syk og hjelpetrengende, og det er lenge tvetydig og usikkert om han er snill eller slem.
Historien er skrevet i førsteperson, fra Michaels synsvinkel. Romanen har blitt sjangerdefinert som magisk realisme, og tolket som en roman om barns evne til å forholde seg til usikkerhet og til det som ikke kan kategoriseres.
Boka utkom på norsk i 2001, oversatt av Erik Krogstad. Den ble dramatisert for scenen i 2003 av Trevor Nunn, som opera i 2008 og som tv-film i 2009. Tim Roth spilte Skellig i filmversjonen.
Almonds senere bok My Name is Mina (2010) er en forløper til handlingen i Gåten Skellig. Her utdypes Minas personlighet som reflektert og følsom, og hennes forhistorie med farens dødsfall blir forklart.
Ibrahim Fakhr El-Din
Ibrahim Fakhr El-Din (født 1. februar 1954) er en egyptisk volleyballspiller.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1976 i Montréal. Laget tapte sin første kamp mot Brasil, men ble senere med på den kongolesiske boikotten av lekene, og trakk dermed laget sitt.
Herred
Herred (og nynorsk herad) er en hovedsakelig historisk betegnelse for administrative områder, brukt i deler av Norden, og også i mer generell betydning brukt om ei bygd. Fra 1863 ble landkommunene i Norge benevnt herredskommuner.
Ordet «herred» har opphav i det norrøne her-ráð, hvor førsteleddet er «hær» eller «hár», herre/høvding. En vanlig teori er at betydningen kan ha vært rådighet over en hær eller det distrikt hvorover en herse hadde forrád.
«Herred» var brukt om de administrative grunnenhetene eller rettsområdene på Østlandet, i det sydlige Sverige (Götaland) og i Danmark i middelalderen. Navnet og bruken kan ha kommet til Norge fra Danmark.
Norge
Betegnelsen herredskommuner ble introdusert i 1863. Ordet brukes i dag mer på nynorsk (i formen «herad») enn på bokmål, og noen kommuner i Hordaland bruker fremdeles «herad» heller enn «kommune» i sitt offisielle navn: Voss, Kvam og Ulvik.
Navnet herredsrett ble inntil 2002 brukt om første instans domstoler i Norge, som etter 2002 heter tingrett.
Danmark og Sverige
Herredet utgjorde i eldre tid en rettskrets, der en herredsfogd var kongens stedlige representant ved herredstinget. Herredstinget avgjorde de rettstvistene som ikke lot seg avslutte i landsbyene stedlige byting. Benevnelsen er første gang kjent fra 1085. Fra omkring 1300 var hele landet inndelt i herreder. Herredets administrative betydning opphørte i 1919.
I Svealand het distriktene opprinnelig hundare, mens man i Götaland kalte det härad. Etter hvert innførte også Svealand navnet härad.
Icariotis
Utseende
Middelsstore, avlange, mørke trebukker, forkroppen kan være rødlig. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Hodet er fremstrakt, med utstående fasettøyne. Pronotum er trapesformet, men en tann på hver side, lengre enn bredt. Dekkvingene er avsmalnende bakover. Beina er nokså lange, lårene noe fortykkede.
Joaquín Lluch y Garriga
Joaquín Lluch y Garriga eller katalansk Joaquim Lluch i Garriga (født 22. februar 1816 i Manresa i Spania, død 23. september 1882 i Sevilla) var en av Den katolske kirkes kardinaler og erkebiskop av Barcelona 1874–1877 og Sevilla 1877–1882.
Icariotis
Utbredelse
Slekten er endemisk for Madagaskar.
Joaquín Lluch y Garriga
Han ble kreert til kardinal i 1882 av pave Leo XIII. Han døde ikke lenge etter, før han var blitt tildelt noen tittelkirke.
Michael Cherry
Michael Cherry (født 23. mars 1995) er en amerikansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp. Han fikk sølv på 4×400 meter under VM i friidrett 2017, og vant USA-mesterskapet på 400 meter i 2018.
Han spilte tidligere også basketball, men valgte å fokusere på friidrett. På Oscar Smith High School vant han åtte delstatsmesterskapstitler i Virginia, på ulike sprintdistanser, og satte nasjonal high school-rekord på 300 meter innendørs i 2013 med tiden 33,05. Han har også tre nasjonale titler på high school-nivå; han vant 400 meter utendørs i 2012 og 2013 og 400 meter innendørs i 2013, under New Balance National Championships.
Sesongen 2014
Utendørs satte han personlig rekord på 400 meter under kvalifiseringen til NCAA-mesterskapet (NCAA East Preliminary), med tiden 45,37, men skader forhindret ham fra å delta i NCAA-mesterskapet utendørs. Han ble skadefri slik at han kunne delta i Junior-VM i friidrett 2014, og deltok der på USAs lag som vant 4 × 400 meter stafett.
Sesongen 2015
Han deltok på FSUs stafettlag på 4 x 400 meter under NCAA-mesterskapet innendørs, men de fullførte ikke dette løpet. I NCAA-mesterskapet utendørs fikk han niende beste tid i semifinalene, og nådde dermed ikke finalen.
Han vant 400 meter under Atlantic Coast Conference, og vant også denne øvelsen under Longhorn Invitational og Miami Alumni Invitational. Han vant 200 meter på tiden 21,11 under FSU Invitational.
Sesongen 2016
Cherry konkurrerte for Louisiana State University (LSU) i 2016. Innendørssesongen 2016 vant LSU 4 x 400 meter under Razorback Invitational, og de vant også NCAA-mesterskapet innendørs. Individuelt vant Cherry 400 meter under Razorback Invitational og Tyson Invitational, og han vant 600 meter under New Mexico Classic med ny personlig rekord på 1:17,17. Han kom på femteplass på 400 meter under SEC-mesterskapet i friidrett (Southeastern Conference), og han kom på tredjeplass i NCAA-mesterskapet innendørs.
I LSU Alumni Gold i april vant LSU 4 x 400 meter stafett, og Cherry kom på andreplass på 400 meter. LSU vant også stafetten under SEC-mesterskapet utendørs, og Cherry kom her på andreplass på 400 meter. Under NCAA-mesterskapet utendørs fikk han bronse på 400 meter, og LSU vant 4 x 400 meter stafett.
Cherry deltok i USA-mesterskapet i friidrett 2016 (2016 United States Olympic Trials), som også var uttak for Sommer-OL. Der ble han slått ut i semifinalen på 400 meter, to hundredeler unna en finaleplass. I juli deltok han i U23-NACAC-mesterskapet i friidrett 2016, der han fikk sølv på 400 meter, bak Nathon Allen fra Jamaica, og USA vant der 4 x 400 meter stafett.
Sesongen 2017
Han vant 400 meter under Razorback Invitational og Tyson Invitational, men nådde ikke finalen under SEC-mesterskapet innendørs. Under NCAA-mesterskapet innendørs fikk han sølv på 400 meter, og LSU kom på fjerdeplass på 4 x 400 meter. Han deltok i Mt. SAC Relays, der han kom på ellevteplass på 400 meter, og LSU vant der 4 x 400 meter.
Utendørs fikk LSU sølv på alle tre stafettene i Southeastern Conference Relays; 4 x 200 meter, 4 x 400 meter og medleystafett. I SEC-mesterskapet utendørs kom han på fjerdeplass på 400 meter, og LSU kom på fjerdeplass på 4 x 400 meter. Han kvalifiserte seg til NCAA-mesterskapet utendørs, og fikk der bronse på 400 meter.
I juni deltok han i USA-mesterskapet i friidrett 2017, og kom der på sjetteplass på 400 meter med ny personlig rekord på 44,67 sekunder. Han forbedret denne rekorden til 44,66 under Diamond League-stevnet i Lausanne i juli, der han kom på femteplass. Han ble tatt ut til å delta i VM i friidrett 2017, der USA fikk sølv på 4 x 400 meter stafett.
Sesongen 2021
Han vant gull for USA på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
Tlokweng
Tlokweng er en landsby i South-East-distriktet i det sørlige Botswana. Byen ligger like øst for hovedstaden Gaborone ved grensa til Sør-Afrika, og hadde ved folketellingen i 2011 et folketall på 36 323 innbyggere.
Dr. No
Dr. No kan sikte til:
Eilert Dahl
Eilert Manngaard Dahl (født 15. september 1919 i Spydeberg, død 3. november 2004 i Hønefoss) var en norsk kombinertløper og langrennsløper. Han representerte Fossekallen Idrettsforening.
Dahl var med på laget som tok bronse i 4x10 km stafett i VM på Ski i 1950 i Lake Placid. Han deltok i vinter-OL for Norge i 1948 i St. Moritz med sjetteplass i kombinert og 27.-plass på 18 km.
Eilert Dahl ble født i Spydeberg i Østfold, men døpt i Oslo noen uker senere. Familien flyttet etter hvert til Hønefoss, hvor faren jobbet som veksthusgartner. Dahls nasjonale gjennombrudd kom i 1946, da han ble nummer to i NM i nordisk kombinert. Ved OL i 1948, på en svart dag for det norske kombinertlaget, var Dahl den best plasserte med en sjetteplass. I 1949 ble han nummer to i Lahti, Finland, og i 1950 vant han sin andre nasjonale mesterskapsmedalje, igjen med en andreplass. Han avsluttet skikarrieren etter 1953-sesongen og tok over etter faren som veksthusgartner. Eilert Dahl døde i 2004, 85 år gammel.
Robert Cowell
Robert Elmer «Bob» Cowell (født 12. juni 1924 i Pennsylvania, død 11. januar 1960) var en amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Cowell vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1948 i London. Han kom på andreplass på 100 meter rygg med tiden 1.06,5 en tidels sekund bak sin landsmann Allen Stack.
Paweł Dawidowicz
Paweł Marek Dawidowicz (født 20. mai 1995) er en polsk fotballspiller som spiller for den italienske klubben Hellas Verona FC.
Landslaget
17. november 2015 fikk han sin første landskamp for mot.
Han ble tatt ut i s bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Angelfossen
Kerepakupai Merú eller Angelfossen (av sp: Salto Ángel) ble lenge regnet som verdens høyeste foss, med en total fallhøyde på 979 meter og et fritt fall på 807 meter. World Waterfall Database anerkjenner imidlertid ikke dette lenger og regner den nå kun som verdens trettende høyeste foss, med en total fallhøyde på 807 meter. Det knytter seg imidlertid spørsmål til nøyaktigheten av denne høyden også.
Angelfossen, som egentlig heter Kerepakupai Merú, ligger i nasjonalparken Canaima i delstaten Bolívar i Venezuela, i en sideelv til Caroní. Fossen er oppkalt etter den amerikanske piloten Jimmie Angel (1899–1956), som oppdaget den under en flytur på leting etter egnede steder å grave etter gull i 1933.
Totalhøyden ble tidligere regnet til 979 meter, etter en ekspedisjon ledet av den amerikanske journalisten Ruth Robertson i regi av National Geographic i 1949. Fotografier fra ekspedisjonen ga imidlertid grunn til mistanke om feil. En røff topografisk undersøkelse med Google Earth viste raskt at elevasjonen mellom Auyan Tepui og Rio Caroni bare såvidt var over 1 000 meter, noe som bekreftet at fallhøyden på 979 meter måtte være feil. Derfor regner man i dag fallhøyden til kun 807 meter, men det er også et spørsmål om hvor akkurat dette målet er. I dag regnes derfor Tugelafallene i Afrika som verdens høyeste fossefall.
Maren Winsnes
Maren Pauline Holst Vinsnes (født 9. januar 1826 i Hurdal, død 16. mars 1910 i Kristiania ) var en norsk forfatter.
Hun var datter av forfatteren Hanna Winsnes og presten Paul Winsnes. Hun ble oppkalt etter foreldrenes nære venner Poul Holst og hans hustru Maren. Hun vokste opp på Tanum prestegård i Vestfold, og da hun var 19 flyttet familien til Vang i Hedmark. Som ung underviste foreldrene henne i bl.a. fransk, tysk, historie og kristendom. Hun bodde med foreldrene store deler av sitt liv og drev husholdningen for dem. Da faren pensjonerte seg i 1875 flyttet hun med ham til Nøste like utenfor Drammen, der hun ble boende noen år etter hans død. Hun forble ugift og barnløs, og de siste seksten år av sitt liv bodde hun i Kristiania.
Hun ble begravet på Vår Frelsers Gravlund.
Olaf Dufseth
Olaf Dufseth (født 19. desember 1917 i Vang i Hedmark, død 22. september 2009 på Rena) var en norsk kombinertløper og langrennsløper. Han representerte Vang Skiløperforening.
Dufseth deltok under vinter-OL for Norge i 1948 i St. Moritz med 8.-plass i kombinert og 18.-plass på 18 km.
Lysias
Lysias (gresk: Λυσίας; født ca. 445 f.Kr., død ca. 380 f.Kr.) var en advokat og logograf (taleskriver) i antikkens Hellas, og bidro til retorikkens utvikling. Han var en av ti attiske oratorer som ble inkludert i Den aleksandrinske kanon, satt sammen av Aristofanes fra Bysants og Aristarkhos fra Samothrake på 200-tallet f.Kr.
Liv og virke
I henhold til Dionysios fra Halikarnassos og forfatteren av et verk tilskrevet Plutark, var Lysias født i 459 f.Kr. i Siracusa på Sicilia, noe som er på linje med tradisjonen at Lysias nådde, eller passerte, 80 år. Denne datoen var åpenbart oppnådd ved å beregne bakover fra grunnleggelsen av den greske kolonien Thurioi (444 f.Kr.), ettersom det var en tradisjon at Lysias hadde gått der i en alder av femten år. Moderne historikere har generelt plassert hans fødsel senere til ca. 445 f.Kr. og plassert reisen til Thurioi til rundt 430 f.Kr.
Hans far Kephalos var en innfødt av greske Siracusa, og på invitasjon fra Perikles hadde bosatt seg i Athen. Åpningsscenen til Platons Staten er satt i huset til hans eldste sønn filosofen Polemarkhos i Pireus. Tonen i bildet stadfester inntrykket av at den sicilianske familien var velkjent for Platon, og at deres hus må ha vært de mest gjestmilde for en slik samling. I tillegg åpner Platons dialog Faidros med at Faidros kommer fra en samtale med Lysias i huset til Epikrates av Athen: han møter Sokrates som han vil lese og diskutere den talen til Lysias som han har hørt.
Ved den nye kolonien Thurioi ved Tarantobukta i Italia kan gutten ha sett Herodot, da en mann midt i livet, og et vennskap kan ha oppstått mellom dem til tross for aldersforskjellen. Det er sagt det var her Lysias begynte sine studier i retorikk — uten tvil under en mester fra muligens den sicilianske skole, og ifølge tradisjonen under Tisias, en elev av Korax fra Siracusa, hvis navn er knyttet til de første forsøkene å formulere retorikk som en kunstart eller fag. I tiden 415- til 413 f.Kr. gikk den athensk ekspedisjon til Sicilia under Peloponneskrigen. Etter en umiddelbar suksess, ble ekspedisjonen til å bli en absolutt katastrofe for de athenske styrkene. Athens harde nederlag fikk også konsekvenser for de som var allierte eller sympatisk innstilt til bystaten, og i Thurioi ble Lysias og hans eldre bror Polemarkhos, med tre hundre andre, ble anklaget og fordrevet fra byen. De bosatte seg i Athen i 412 f.Kr.
I 404 f.Kr. ble de 30 tyranner etablert i Athen under beskyttelse av en garnison fra Sparta. Et av deres tidligste grep var angrep på rike bosatte utlendinger, métoikos, metoikere, som ble oppfattet som misfornøyde med det nye styre. Lysias og Polemarkhos var på en liste over ti stykker som var utpekt som de første ofrene. Polemarkhos ble arrestert og tvunget til å drikke gift fra selsnepe. Lysias lyktes så vidt å rømme ved hjelp av en stor bestikkelse. Han slapp ut bakdøren i det hus han ble holdt fanget og tok en båt til Megara. Det synes som ham ga store tjenester til andre flyktninger under diktaturet i Athen, og i 403 f.Kr. foreslo Thrasybulos, athensk strategos, at disse tjeneste skulle bli anerkjent som overdragelse av borgerskap. Bulen (βουλή, bulḗ), borgerrådet, var imidlertid ennå ikke opprettet, og forslaget kunne således ikke bli introdusert til ekklesia, den demokratiske folkeforsamlingen.
De politiske fraksjoner som sto mot hverandre i Athen kan beskrives som «oligarkiske» (tilhengere av fåmannsvelde) og «demokratiske» (tilhengere av folkestyre), og politikk beskrevet av Lysias mente at «intet menneskelige vesen er ved sin natur oligarkisk eller demokratisk, men hvilken enn konstitusjon som gir fordeler til enkeltindivid er det som han vil like å se etablert». Dette avsnittet antyder at uansett hvilken ideologi en person velger å støtte er den ikke basert på hans indre overbevisning eller prinsipper. To av hovedbegrepene i athensk politikk var folkelig deltagelse og kollektivt styre. Hver mannlig athensk borger, uansett fødsel, yrke, og med noen få unntak, økonomisk status, hadde rett til utøve makt som myndighetsperson eller rådsmedlem, og aktivt delta i beslutningsprosessene i rådet om han hadde eller ikke hadde noen offisiell posisjon. Valg var basert på likhetsprinsippet — «en mann, en stemme» — og ettersom athenerne var et direktedemokrati, var resultatet av valg uforutsigbart.
I løpet av hans senere år synes Lysias, antagelig relativt fattig grunnet tyrannenes griskhet og egen sjenerøsitet, å ha arbeidet hardt i en ny profesjon som logograf (taleskriver) som ble benyttet i rettssaker. Da han ikke var athensk medborger kunne han ikke selv delta i domstolen. Man antar at hans interesse for retorikk begynte via sofistene som besøkte hans fars hjem da han var tenåring. Gjennom hans studier av retorikk på Sicilia ble han selv en mester taleskriving, i henhold til Tisias. I Athen kunne hans oppdragsgivere variere, men først og fremst skrev han juridiske taler som senere ble framført for en domstol. 34 av hans taler er bevarte, men er likevel kun en liten andel. Tre av dem har blitt videreført av Dionysios fra Halikarnassos. Fra 403 og til 380 f.Kr. må han arbeidet ustoppelig. Hva som er kjent om hans personlig liv i disse årene er magert. I 403 f.Kr. kom han fram som anklager av Eratosthenes, den ene av de tretti tyrannene. Det var hans eneste direkte kontakt med politikken i Athen. Fortellingen at han skrev et forsvar for Sokrates som denne avslo å benytte, er antagelig oppstått fra en forveksling. Flere år etter Sokrates' død skrev sofisten Polykrates (ca. 440-370 f.Kr.) et anklageskrift mot Sokrates som Lysias svarte på.
En mer autentisk tradisjon representerer Lysias for å ha talt i hans egen olympiakos ved de olympiske leker i 388 f.Kr. som tyrannen Dionysios I av Syrakus hadde sent et storslått opplegg med telt dekorert med gull og tyrannens rikdom fargerikt vist fram ved antallet stridsvogner han stilte opp. Lysias løftet sin stemme for å fordømme Dionysios som, nest etter persiske Artaxerxes, som den verste fiende av Hellas. Det seneste arbeidet til Lysias som kan dateres, et fragment av talen For Ferenikos, tilhører 381 eller 380 f.Kr. Han døde antagelig i eller kort etter 380 f.Kr.
Litterær stil og retorikk
Lysias viser litterær takt, humor, og en smidighet i å innordne seg andres personlighet, og han er berømt for å benytte sin dyktighet i å skjule sin ferdighet. Det er opplagt ønskelig at en tale skrevet for en kunde skal være egnet dennes alder, posisjon og omstendigheter. Lysias var dyktig til å gjøre denne tilpasningen særlig kunstferdig. I kontrast til hans forgjenger Antifons bestrebelse på majestetisk ettertrykk, er Lysias' språk skrevet for å flyte med letthet og uten patos. I henhold til sin elev (og nære tilhenger i mange aspekter), Isaios, var dennes stil mer bevisst framvisning av kunstnerisk dyktighet og mer stengt logisk oppbygd argumentasjon. Han skilte seg også fra den kraftfulle veltalenheten til Demosthenes.
Foruten å være en dyktig juridisk taleskriver, var han den som lå bak det som kalles for Lysias' prinsipp. Dette skal ha oppstått da han skrev en forsvarstale til en mann, som etter at han hadde mottatt den og lest igjennom den flere ganger, beklaget han seg over at den virket beundringsverdig nok, men ved følgende gjennomlesninger virket flat og manglet troverdighet. Lysias skal da ha lent seg tilbake i stolen og svart den andre beroligende: «Ganske riktig, men har du tenkt å framføre den flere ganger for dommerne?» Lysias' prinsipp innebar at en tale bør være argumenterende og overbevisende ved første framføring, og ikke være en tale som legges fram i skrift eller for analyse. Det er talens hermeneutikk, og det hermeneutiske grunnsyn er forenklet sagt at man skal alltid forstå og fortolke en tale i lyset av den konkrete situasjon den er skrevet i og til. Samtidig understrekes det at fortolkeren selv er begrenset av sin egen forståelse- og begrepsverden.
For den greske talekunsten kom Lysias med to særskilte bidrag, som senere ble overført til den klassiske retorikkteorien. Lysias' tale skal skrives med en klarhet hvor troverdigheten og karakterens innflytelse øker til tross for usmykket språk. Lysias skal ha anvendt en enkelhet, eleganse og gjennomtenkt ordvalg i hvert objekt. Han skal ha tilpasset sine taler etter taleren og skal ha hatt en egen evne å oppnå det.
Hans andre bidrag var hans evne til formidle pathos-argumentasjon da hans taler framkalte medmenneskelig følelser hos lytteren, skapte forståelse og påvirket omgivelsene. Lysias framførte menneskelige karakterer tydelig hvor framhevet ulike personlighetstyper og deres svakheter. Ved hjelp av dette ble lytteren påvirket og han kunne argumentere videre om hvor viktig dyder var og opprettholde deres generelle verdi hos menneskene. Det hadde stor betydning i en rettssal hvor det var meget viktig formidle sin uskyld.
Lysias påvirket ikke bare gresk retorikk og veltalenhet, men også all senere gresk prosa ved å vise hvor perfekt eleganse kunne bli forbundet med eleganse. Her, i hans kunstneriske bruk av kjent talemåte, kan rimeligvis bli kalt for en Evripides av attisk gresk prosa. Hans stil har også interesse for dagens lesere, utover over av være en del av retorikkens historie, ved den også benytter seg av levende scener fra hverdagslivets Athen i antikken.
Aztekisk skrift
Aztekisk skrift er et piktografisk og ideografisk skriftsystem som blei brukt i det sentrale Mexico av aztekerne til å skrive klassisk nahuatl. De fleste aztekiske kodeksene skrevet med dette skriftsystemet blei brent etter spanjolenes erobring av Amerika.
De aztekiske skrifttegna har ingen fast verdi, og tekstene må leses omtrent på samme måte som en rebus. De eneste standardiserte tegna er for enkelte planter, dyr, kroppsdeler, naturfenomener og kulturelle objekter, samt navna på de 20 første dagene i kalenderen.
Den aztekiske skrifta stammer sannsynligvis fra zapotekisk skrift, og har mange fellestrekk med mixtekisk skrift.
Nestor Burma
Nestor Burma er en romanfigur skapt i 1942 av forfatteren Léo Malet. Nestor Burma er privatdetektiv, og helten i de fleste av forfatterens bøker, ikke minst i kriminalromanserien Nouveaux mystères de Paris (Nye Paris-mysterier).
Historiene om Nestor Nurma har vært gjenstand for både film- og fjernsynsproduksjoner, og det har blitt laget tegneserier av dem av Jacques Tardi. Etter 1990 er Nestor Burma framfor alt kjent gjennom en fjernsynsserie av samme navn der han spilles av Guy Marchand.
Romaner og noveller av Léo Malet
NMP = Nouveaux Mystères de Paris (Nye Paris-mysterier). Romanserie som lar detektiven ferdes gjennom de ulike arondissementene i Paris. Arrondissementets nummer er satt etter NMP.
Ne Win
Bo Ne Win (født 14. mai 1911 i Paungdale under navnet Shu Maung, død 5. desember 2002 i Yangon) var militæroverhode og den «sterke mann» som ledet Burma mellom 1962 og 1988.
Tidlige år
Ne Win, egentlig Shu Maung, kom fra høyere middelklasse i Paungdale, cirka 320 km fra Rangoon. Familien hans var opprinnelig kinesisk. Med biologi som fag på universitetet i Rangoon, håpet han å lykkes, men han strøk og sluttet etter to år. Han fikk jobb som postmann, og i 1930-årene ble han medlem av nasjonalistgruppa Dobama Asiayone («We Burmans Association»), sammen med blant andre Aung San og U Nu. Han jobbet seg oppover i organisasjonen, og i 1941 var han med de såkalte «Thirty Comrades» som trente med japanske styrker under krigen. Han hadde også en ledende posisjon i Burmese Independence Army (BIET). I løpet av denne tiden skiftet han navn til Bo («kommandør») Ne Win («Strålende sol»). Tidlig i 1942 var han med da japanerne rykket inn i Burma for å ta landet av britiske hender.
Men BIET vendte etter hvert ryggen til japanerne da det ble klart at de ikke kom til å gi de selvstendighet slik som de hadde lovet. Mot slutten av den andre verdenskrigen, i mars 1945, allierte de seg med britene. Ne Win, som var en av BIET sine kommandører, var raskt ute med å skaffe seg kontakter blant britene. Han deltok på Kandy-møtet, og ledet flere angrep mot kommunistiske undergrunnsorganisasjoner i Pyinmana-området i perioden 1946–48.
Burma ble selvstendig 4. januar 1948, og de første 14 årene hadde de en parlamentarisk regjering og tilsynelatende demokrati under statsminister U Nu. Men landet var svært splittet politisk, mellom annen illustrert gjennom drapet på frigjøringshelten Aung San i 1947. Omstendighetene rundt dette er ikke fullstendig klarlagte; den politiske rivalen U Saw ble dømt for medvirkning, men det går også rykter om at britiske offiserer i mellomsjiktet skal ha hatt noe med mordet å gjøre.
I kjølvannet av frigjøringen var det opprør både i hæren og blant flere etniske minoritetsgrupper. I 1949 ble Ne Win spurt om å overta stillingen som øverstkommanderende i hæren for å rydde opp i dette. Han omstrukturerte styrkene og gjenopprettet samholdet, men landet var fremdeles politisk splittet og regjeringen var lite effektiv.
Ne Win som diktator
I 1958 ble partiet Anti-Fascist People's Freedom League (AFPFL) splittet i to på grunn av politisk uenighet, og leder og statsminister U Nu var nær ved å bli felt på mistillitsforslag. Han gikk til Ne Win og tilbød han å bli midlertidig statsminister. Denne oppgaven mestret han godt, og landet ble styrt bra under denne «barnevakt-regjeringen». I februar 1960 var det valg i landet, og i april samme året, overlot Ne Win igjen makten til U Nu.
Men mindre enn to år senere, 2. mars 1962, tok Ne Win tilbake makten, denne gangen gjennom et militærkupp og som leder av partiet Burma Socialist Programme Party (BSPP). Han innførte et system som inneholdt elementer av ekstremnasjonalisme, marxisme og buddhisme. Blant annet var planen å isolere landet helt fra resten av verden. I ti år kunne ikke utlendinger oppholde seg i landet i mer enn tre døgn, tidlig på 70-tallet ble visumperioden utvidet til en uke. Økonomien ble nasjonalisert, utlendinger ble utvist, politiske motstandere ble fengslet og etniske opprør ble slått hard og brutalt ned på. Alt som et ledd i det Ne Win og Revolusjonsrådet kalte «den burmesiske vei til sosialisme». De største minoritetsproblemene hadde de i sydøst, hvor britene hadde lovet karenfolket sitt eget land i forkant av frigjøringen. Protester mot regimet ble slått hardt ned på, som for eksempel studentprotestene i Rangoon i 1962, som endte med at titalls studenter ble skutt ned og drept, og hovedkvarteret til studentunionen RUSU ble sprengt i luften.
Ne Win sitt vanstyre av landet fikk etter hvert særlig de utdannede klassene til å forlate landet. Ettervirkningene av dette merkes fremdeles i Myanmar. Den proteksjonistiske politikken hadde også store skadevirkninger på økonomien. Folk fikk ikke tak i grunnleggende varer, svartebørsmentaliteten herjet, og staten gikk også gradvis konkurs. I 1987 erklærte FN Burma som et av de minst utviklede landene i verden (MUL-land).
Våren 1988 kom det igjen til massive demonstrasjoner mot regimet, og 23. juli gikk Ne Win av som leder for BSPP og dermed revolusjonsrådet. Men etter en kort «demokratisk sommer» ble han erstattet av general Saw Maung, som opprettet det om mulig, ennå mer brutale SLORC (State Law and Order Restoration Council). Mange mener at Ne Win figurerte i kulissene i minst ti år etter at han offisielt gikk av. Men fra om lag 1998 begynte posisjonen hans å krympe synlig. I september 2002 ble en av svigersønnene hans dømt til døden for å ha planlagt et kupp i tidligere SLORC, det som nå het SPDC (State Peace and Development Council). Dermed ble Ne Win satt i husarrest fra mars 2002. Han døde 5. desember 2002, 92 år gammel, fremdeles ikke frigitt. Det faktum at han ikke fikk verken en statlig bisettelse eller noe annen synlig oppmerksomhet, betyr at han hadde falt grundig i unåde hos de som i dag sitter med makten i Burma, nå kalt Myanmar.
Mochudi
Mochudi er en landsby og det administrative senteret i Kgatleng-distriktet i det sørlige Botswana. Byen ligger om lag 37 km nordøst for hovedstaden Gaborone, og hadde ved folketellingen i 2011 et folketall på 44 815 innbyggere.
Religionsåret 1290
Religionsåret 1290 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1290.
Pyractonema
Pyractonema er en slekt av lysbiller.
Utseende
Middelsstore, avlange, noe brede og flate lysbiller. Hos hannene er hodet gjerne dekket av pronotum sett ovenfra. Antennene er sagtakkede.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i den Nye verden, fra Florida og Texas og sørover.
Samir Loutfi El-Sayed
Samir Loutfi El-Sayed (født 1. juli 1945) er en egyptisk volleyballspiller.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 1976 i Montréal. Laget tapte sin første kamp mot Brasil, men ble senere med på den kongolesiske boikotten av lekene, og trakk dermed laget sitt.
Tornadoen i Forbygda i 1967
Tornadoen i Forbygda i 1967 oppsto 11. juli 1967 i Budal og Singsås i Midtre Gauldal kommune. Tornadoen startet ved Storrø fellesseter i Budal og endte på østsida av Forbygda i Singsås. Det er en avstand på ca. 20 km i luftlinje. Øyenvitner anslo at tornadoen gikk fra Storrø fellesseter over Svardal, Bakkløkkja, oppover i Bakkmarka, Buslettkjølen og Svartåsen. Det vistes ei bred gate på ca 20–30 meter der skogen var vridd og meid ned.
Tornadoen gjorde stor skade på skog og bygninger i løpet av den korte tiden den varte. Haglbygene inneholdt hagl store som plommer ifølge vitnefortellinger gjengitt i Far tå folk. Ingen personer kom til skade.
Ødeleggelsene på Langrødstrøa vakte stor oppmerksomhet i både lokale og riksdekkende medier. NRK hadde en reportasje i Dagsrevyen 12. juli, altså dagen etter, og Adresseavisen, Arbeideravisa og Aftenposten hadde førstesideoppslag med bilde samme dag. Flere artikler fulgte i andre aviser i dagene etterpå.
Det ble satt i gang pengeinnsamling til de som ble rammet av uværet. Også Midtre Gauldal kommune bisto med penger.
Sigdestad kraftverk
Sigdestad kraftverk er et vannkraftverk i Ålfoten i Bremanger kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 141 meter i Storelva.
Installert effekt er 9 MW fra en francisturbin. Årsproduksjon er 28 GWh.
Kraftverket er bygget av Norsk Grønnkraft. Eier er Sigdestad Kraftverk AS, som eies av Småkraft og grunneiere.
Bogoslov kraftverk
Blagovesjtsjensk kullkraftverk (russisk: Blagovesjtsenskaja TETs) er et varmekraftverk med en installert produksjonskapasitet på 135,5 MW, beliggende ved elva Turja vest i byen Krasnoturjinsk i provinsen Sverdlovsk oblast, i det sentrale Russland ved Uralfjellene. Anlegget eies av aluminiumsprodusenten Rusal, som inngår i konglomeratet T-Plus.
Kraftproduksjonen er inntil 500 GWt årlig. Anlegget leverer også lokal fjernvarme, med inntil 995 Gcal/t effekt (ca 170 MW), og leveranse av inntil 2,5 millioner Gcal per år.