cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hannibal Lecter
Dragning mot mord
Etter at han fant et av sin fars malerier til salgs i Paris, kom han på sporet av krigsforbryterne som hadde holdt ham fanget i Litauen. I 1951 reiste han tilbake til Litauen og hytten der hans søster ble drept. En av de som drepte og spiste hans søster, Enrikas Dortlich, ankom hytten på samme tidspunkt, med den hensikt å drepe Lecter. Dortlich tjenestegjorde nå i grensepolitiet i Sovjetunionen og hadde derfor merket seg Lecters ankomst. Lecter overrasket imidlertid Dortlich og drepte ham i stedet, også denne gangen ved halshogging. Igjen spiste Lecter deler av offerets kinn. Dortlichs død gjorde da resten av gruppen oppmerksom på Lecter. Gruntas sendte et annet medlem av gruppen, Zigmas Milko, for å drepe Lecter. Milko angrep Lecter på skolen i Paris, men ble selv drept ved at Lecter druknet ham i formaldehyd. Både Murasaki og Popil frarådet Lecter å jakte på resten av gruppen, men han stoppet ikke.
Under et møte med Murasaki hadde Lecter nesten samleie med henne, men trakk seg i det siste og sa til henne at han hadde avlagt et løfte til Mischa. Han dro så for å drepe Gruntas i hans eget hjem, men Gruntas ble reddet av sine livvakter. Gruntas kidnappet så Murasaki og holdt henne fanget for å lokke Lecter til seg på sin elvebåt. Lecter tok med seg Murasakis tantōer og angrep Gruntas i en siste konfrontasjon. Under denne konfrontasjonen påstod Gruntas at de hadde matet Lecter med hans søster, da han var nær besvimt. Fra seg av sinne drepte Lecter Gruntas ved å skjære inn søsterens initialer på Grunats' kropp om og om igjen. Murasaki ble svært bekymret og forstyrret over Lecters oppførsel og forlot ham, til tross for at han sa at han elsket henne.
Popil arresterte Lecter for mordene han hadde begått, men det fantes få bevis og det faktum at de drepte uten tvil var krigsforbrytere, gjorde at han ble løslatt. Før han ble løslatt, besøkte Murasaki ham en gang i fengslet. Under dette besøket ble Murasaki klar over hvor følelsesløs Lecter hadde blitt og forlot ham for alltid. Etter at han ble løslatt dro Lecter til USA og Baltimore for å studere etter å ha fått anbefalinger fra Dr. Dumas og overlegen for politiets rettsmedisinske avdeling. Like før han ankom USA drepte han den siste av gruppen, Bronys Grentz, mens han var på ferie i Montreal. Harris skriver at Lecter ikke lenger føler raseri, men at Lecter er på ferie og dreper av forlystelse.
Amerika
Lecters anbefalinger og karakterer gjør at han får turnustid ved Johns Hopkins Hospital hvor han blir uteksaminert i medisin. Han slår seg etter hvert også ned i Baltimore. Han etablerte en psykiatrisk praksis i byen på 1970-tallet og ble en ledende skikkelse i Baltimores sosietetskrets. Han finansierer sin livsstil ved å overtale sine pasienter til å etterlate ham penger i testamentene sine. Han ble verdenskjent som en briljant klinisk psykiater, men han hadde lite til overs for psykologi. Han sa senere at han ikke engang vurderte det som vitenskap og avfeide det som barnslig. Han kommenterte at psykologiske avdelinger var fulle av «radioamatører og utilstrekkelige personligheter».
Benjamin Raspail var det siste kjente offeret av Lecter i den såkalte Chesapeake-ripper perioden. Da hans identitet fortsatt var ukjent fikk han tilnavnet Chesapeake-ripper av media. Raspail var en fløytist som ikke var så talentfull som forventet. Han spilte for Baltimore Philharmonic Orchestra, og det er antatt at Lecter drepte ham for hans mangel på talent som ødela konsertene til orkesteret. Også han var en pasient av Lecter. Lecter forklarte senere til Starling at årsaken til Raspails død var at Lecter ikke orket mer av klagingen hans under deres sesjoner. Raspail ble funnet sittende i en kirkebenk uten hans brissel og bukspyttkjertel. Hans hjerte var også spiddet. Det er trodd at Lecter serverte disse kroppsdelene i et matselskap han holdt for orkesterets styreledelse. Raspail hevdet overfor Lecter at han hadde drept en mann som ble funnet i Raspails leiegarasje mange år senere, men Lecter mistenkte at han prøvde å ta skylden for Jame Gumb, som senere ble involvert i Lecters liv i boken Nattsvermeren.
Fangenskap
Lecter ble fanget i mars eller april 1975 av etterforsker Will Graham. Graham etterforsket en seriemorder i Baltimore-området og lette opp Lecter etter at han fant ut at han hadde behandlet et av ofrene for en jaktskade. Da han snakket med Lecter på hans kontor, la han merke til en del antikke medisinbøker. Det førte til at han forstod at Lecter var morderen, da det siste offeret var arrangert som sårmannen, en illustrasjon som ble brukt i mange tidlige medisinbøker. Han koblet det faktum at jaktsåret som hadde ledet ham til Lecter lignet på et av sårene i illustrasjonen og dermed inspirerte Lecter til å ta dette lengre. Graham gikk for å varsle politiet, men ble angrepet av Lecter med en kniv. Han klarte å skyte Lecter og såre ham slik at han kunne bli arrestert av politiet.
Retten dømte at Lecter var sinnssyk og dermed unngikk han dødsstraff. Han ble isteden innsatt ved Chesapeake State Hospital for the Criminally Insane, der Frederick Chilton var administrator. Flere av hans tidligere pasienter forsøkte å få sine mapper ødelagt og FBI gravde opp fire av Lecters tidligere pasienter for å etterforske deres død. En FBI-etterforsker pensjonerte seg etter å ha vært den første personen som var nede i Lecters kjeller. En av Lecters middagsgjester besvimte i retten. Mens Lecter var i fangenskap forsøkte legene seg på flere tester, men hans elektroencefalogram viste et merkelig mønster og han hånet legene ved å lage origami av prøvene de gav ham. Det blir sagt at Lecter er «altfor sofistikert» for alle kjente prøver.
Lecter var en mønsterpasient frem til 8. juli 1976. Etter å ha klaget over smerter i brystet ble han tatt med til sykestuen. Han ble sluppet fri slik at de kunne undersøke ham bedre, da angrep han en sykepleier, rev ut det ene øyet, ødela kjeven og beit av tungen hennes. Senere gjorde Chilton ofte et poeng av at pulsen til Lecter aldri oversteg 85 under hele angrepet. Under kampen mot vaktene gikk også skulderen hans ut av ledd. Etter denne hendelsen ble Lecter meget nøye bevoktet av sykehusets vakter og fikk aldri bevege seg utenfor cellen uten tvangstrøye og munnkurv som hindret ham i å bite.
Under fengselsoppholdet kommer det også tydelig frem at Chilton og Lecter ikke har mye til overs for hverandre. Chiltons status som psykolog, hans middelmådighet, og hans syn på seg selv som en viktig person fornærmet Lecter, som ofte benyttet anledningen til å rakke ned på Chilton. Han reagerte som regel med å straffe Lecter ved å frata ham bøkene og toalettsetet. Som en kontrast var det en felles respekt mellom fangevokteren Barney Matthews og Lecter. De diskuterte ofte Matthews' brevkurs, og etter hvert diskuterte de også Clarice Starling.
FBI
Under oppholdet på Baltimore State Hospital hjalp Lecter FBI med fire saker. Graham kom tilbake fra pensjonisttilværelsen for å dele sine tanker om «Tannfe»-saken. Da Graham stod fast, dro han til Lecter for å få hjelp, som han hadde gjort ved to tidligere anledninger. Lecter gav Graham noen viktige ledetråder i saken, men sendte også en kodet beskjed til seriemorderen i all hemmelighet. Den inneholdt Grahams adresse og en anmodning om å drepe han og hans familie. Det førte til at morderen senere angrep Graham og familien etter å ha fingert sin egen død. Graham overlevde, men ble knivstukket og sterkt deformert i ansiktet. Lecter skrev deretter et triumferende brev til Graham, som ble stanset og destruert av Grahams sjef og betrodde venn, Jack Crawford. Mye tyder på at Graham fikk store emosjonelle vanskeligheter i ettertid, bla. alkohol- og ekteskapsproblemer.
Fem år senere sendte Crawford FBI-lærlingen Clarice Starling for å intervjue Lecter. Starling trodde i utgangspunktet at det var en del av hennes utdanning, men fikk etter hvert veldig viktig informasjon i «Buffalo Bill»-saken. I begge disse tilfellene brukte Lecter ordspill og subtile hint for å hjelpe Graham og Starling frem til sine egne konklusjoner. Forholdet mellom Lecter og Starling var dels en fiendtlig innstilling og dels forføring. Starling delte personlige tanker og følelser med Lecter mot informasjon om «Buffalo Bill», og Lecter ble fascinert av henne. Men Lecter var ikke fornøyd med Starlings psykoanalyse av ham, der hun utfordret ham til å rette sitt skarpe sinn mot seg selv, men konkluderer spørrende med at han mest sannsynlig er redd for seg selv.
Starling besøkte Lecter senere i hans midlertidige celle, og Lecter gav henne noen siste ledetråder før han like etter klarte å rømme. Under denne flukten drepte han to erfarne politimenn og unnslapp ved å lage en maske av den ene politimannens ansikt. Han tok på seg politiuniformen og utgav seg for å være kritisk skadet, slik at han ble hastet av gårde i ambulanse, mens spesialstyrker jaktet på ham.
Clarice Starling
Lecter fjernet like etter flukten sin sjette finger på venstre hånd. Han gjennomgikk også plastikkirurgi for å endre sitt utseende. Han flyttet så til Firenze og benyttet psevdonymet «Dr. Fell». Hans sjarm gjorde at han fikk en stilling som museumskurator, etter at den forrige plutselig forsvant. Det viser seg senere at Lecter drepte denne mannen for å få arbeidet.
Lecters identitet ble avslørt av en italiensk etterforsker, Rinaldo Pazzi, syv år etter at Lecter rømte. Pazzi var uglesett av sine kolleger, spesielt etter hans katastrofale etterforskning av en seriemorder som fikk tilnavnet «Il Mostro». Pazzi så derfor arrestasjonen av Lecter som en mulighet for gjenreising av sitt navn. Pazzi gjør etterhvert en avtale med Mason Verger som ønsker hevn over Lecter. Verger ønsker å fange Lecter levende slik at han kan fôre ham til sine spesialtrente villsvin. I et forsøk på å fange Lecter, drepte Lecter en av Vergers menn og Pazzi. Lecter drepte Pazzi ved å kutte opp magen hans og henge ham utenfor museet med innvollene dinglende ned mot gaten.
Lecter beveget seg så tilbake til USA, der han ble jaktet på av både Starling og Verger. Det var Vergers menn som først fikk tak i Lecter, men han ble befridd av Starling. Under redningsaksjonen ble Starling beskutt av Vergers menn med bedøvelsespiler. Lecter reddet henne ved å bære henne vekk fra villsvinene som drepte Vergers menn. Lecter overtalte så Vergers søster Margot til å drepe Verger. Han påtar seg senere skylden for dette mordet ved å legge igjen en beskjed på telefonsvareren til Verger.
Lecter dopet så ned Starling og forsøkte å hjernevaske henne ved å bruke flere psykiatriske metoder for å få henne til å tro at hun er Mischa. Etter flere måneder med dette, kidnappet Lecter Paul Krendler, som var en fiende av Starling i FBI, for en siste test. Lecter gjennomførte en kranie-ektomi på en bedøvet Krendler. Mens Krendler fortsatt var i live, tilberedte Lecter deler av hans hjerne med Starling til stede. Krendler spiste også deler av sin egen hjernemasse. Men Lecters plan om å hjernevaske Starling sviktet og hun nektet å sublimere sin egen personlighet til fordel for Mischa. Hun forførte i stedet Lecter ved å vise ham sine bryster.
Paret forsvant så uten spor. Det siste som ble fortalt om paret er Lecters tidligere fangevokter, Barney Matthews, som observerer dem i Buenos Aires der det later til at de tilhører sosietetsklassen. Livredd forlot Barney Argentina i all hast for aldri å komme tilbake. På siste side i boken ble det fortalt at både Lecter og Starling er i stand til å drepe når som helst.
Ofre
Under sitt opphold i fengsel angrep han en sykepleier og han drev I.J. Miggs, en pasient i cellen ved siden av Lecter, til selvmord etter at Miggs kastet sæd på Starling under et av hennes besøk. Under hans rømning drepte han minst fem personer, to politimenn, to (kanskje flere) ambulansepersonale, og en turist ved navnet Lloyd Wyman som Lecter drepte på flyplassen for å ta hans identitet. Syv år senere, i romanen Hannibal, drepte Lecter en lommetyv, politetterforsker Rinaldo Pazzi og en av Mason Vergers menn. Deretter drepte han en jeger, Donald Barber, og Paul Krendler etter hans retur til USA.
Kjennetegn og evner
I bøkene blir Hannibal Lecter beskrevet som kort, men med en merkbar senete styrke og en holdning som gjør ham tilsynelatende sterkere enn hva som er vanlig for hans alder. Han har mørkerøde øyne og rette rader med små hvite tenner. En av hans «mest entusiastiske beundrere» Francis Dolarhyde beskriver ham som et «mørkt portrett av en renessanseprins». I Nattsvermeren blir det beskrevet at han har viker i sitt mørke hår. Etter hans operasjoner har han annerledes hår, samt endringer på nese og kinn. Da Barney Matthews så Lecter og Starling sammen på slutten av Hannibal hadde han igjen gjort små endringer i ansiktet sitt. Hans stemme blir beskrevet som om den har en metallisk klang.
Lecter blir portrettert som ekstremt intelligent, men samtidig har han veldig primitive tvangshandlinger. Ved flere anledninger i romanene blir hans intellekt beskrevet som umålbart etter menneskelige standarder. Hans naturlige holdning er rett stillestående og han bøyer hodet til siden når han lytter til mennesker. Lecters sanser er så ekstreme at de kan betraktes som overnaturlige. Hans mest kjente sans er hans luktesans, han kan kjenne igjen mennesker på lukten de avgir eller parfymen de benytter.
Lecter organiserer minnene sine i et utarbeidet «minnepalass», også kjent som Loci-metoden. I Hannibal beskriver Harris dette palasset detaljert. Lecter lærte dette som ung gutt av privatlæreren Jakov, som beskrevet i Hannibal Rising. Lecter kan huske hele bøker og samtaler han har hatt med personer flere år etter det faktisk har funnet sted. Harris beskriver også at dette palasset er et farlig sted for Lecter. Ved en anledning trekker Lecter seg tilbake til dette minnepalasset for trygghet, men blir hjemsøkt av traumatiske opplevelser som hans underbevissthet har lagret vilkårlig i palasset. Han har også fotografisk hukommelse.
Hans detaljerte kunnskaper om den menneskelige anatomien og hans lærdom fra hans tante om kendo og budo, gjør at han kan drepe både med og uten våpen.
Innflytelser
Flere har også påpekt en likhet mellom Lecter og Dracula. Denne sammenligningen bygger Harris på i Hannibal Rising, der Lecter blir beskrevet som en østeuropeisk greve, i likhet med Dracula. Begge benytter også voldsom biting som våpen og innehar en mørk sjarm. Deler av beskrivelsene av Lecter stemmer også overens med Dracula, som hans røde øyne, viker i håret og hans sterke sanser.
Carly Dixon
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i andre runde.
Blind Boy Fuller
Blind Boy Fuller (1907–1941) var en innflytelsesrik amerikansk bluesmusiker. Han regnes som piedmont bluesens stjerne og blir iblant sammenlignet med Robert Johnson, kongen av Mississippi delta blues.
Etter at Fuller ble blind, flyttet han til Durham i Nord Carolina. Her ble han kjent med Reverend Gary Davis, som ble hans læremester. Fuller tjente lenge til livets opphold som gatemusikant, men takket være forretningsmannen og talentspeideren James Baxter Long kom Fuller til New York for å gjøre plateinnspillinger sammen med Gary Davis og Bull City Red, og i 1936 og 1937 gjorde han soloinnspillinger som solgte temmelig bra.
På denne tida begynte Fuller å opptre sammen med munnspill-virtuosen Sonny Terry. De gjorde også enkelte innspillinger sammen. Fuller gjorde sine siste innspillinger sammen med Red og Terry tidlig i 1941, kort tid før han døde.
Blind Boy Fuller ble innlemmet i Blues Hall of Fame i 2004.
Thrichocalydon
Trichocalydon er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En nokså liten, svart trebukk, kroppen er kledt med påfallende, lange, oppstående, hvite hår. Antennene er tynne og lengre enn kroppen. Pronotum er rundet, nesten så langt som bredt, med en dyp midtfure. Dekkvingene er noe avsmalnende bakover, med en C-formet, gul flekk på "skuldrene" og en gul flekk litt foran midten. Beina har sterkt klubbeformede lår, ellers tynne. Lårenes indre del er gulrød, for øvrig svarte.
Utbredelse
Arten lever i Chile og Argentina.
Seiløgler
Seiløgler er en slekt av svært store agamer, som lever på øyene sørøst for Asia. Navnet kommer av den høye kammen på halen, som kan minne om et seil. Disse øglene lever i skog ved vann, og kan løpe på vannflata, på samme måte som de amerikanske iguanene i slekten Basiliscus.
Sámal Ellefsen
Han var utdannet snekkermester, og drev en entreprenørforretning sammen med Heini Joensen i Miðvágur.
Ellefsen var medlem av kommunestyret i Miðvágur 1923–1927 og 1959–1963. Han var med på å stifte Vinnuflokkurin i 1935 og Fólkaflokkurin i 1939/1940. Han var innvalgt på Lagtinget fra Vágar 1936–1958.
Sámal Ellefsen var farfar til Albert Ellefsen og grandonkel til Pauli Ellefsen og Svend Aage Ellefsen.
Nouveau Stade de Bordeaux
Nouveau Stade de Bordeaux, også kjent som Matmut Atlantique av sponsormessige årsaker, er et fotballstadion i byen Bordeaux i Frankrike.
Historikk
Stadionet ble bygget i forbindelse med at Frankrike fikk EM i fotball 2016. Byggingen av stadionet startet i 2013 og det stod ferdig i april 2015. Det ble offisielt åpnet 18. mai 2015. Det er designet av de samme arkitekter som står bak Allianz Arena i München og Beijings nasjonalstadion (ofte kalt Fugleredet). De øverste tribuneseksjonene er på hele 35 grader, det maksimalt tillatte i Frankrike. Utvendig preges stadionet av mange stolper som skal representere furutrærne i skogen Landes som ligger nær stadionet. Forsikringsselskapet Matmut kjøpte navnerettighetene til stadionet i mai 2015 og det skal hete Matmut Atlantique fram til 2025.
Den første kampen var hjemmelaget Bordeaux mot Montpellier 23. mai 2015 i siste serierunde i Ligue 1.
EM i fotball
Stadionet ble brukt til fire gruppekamper samt én kvartfinale under EM i fotball 2016.
President for Ontarios lovgivende forsamling
Presidenten for Ontarios lovgivende forsamling er leder for denne canadiske delstatens parlament. Embetet ble innstiftet i 1867.
Funksjoner
Presidenten håndhever og tolker husets regler, slik de er beskrevet i de stående ordrene. Dersom det oppstår en situasjon, som ikke er dekket av disse ordrene, fatter presidenten en avgjørelse basert på presedens. Det er også en del av presidentens funksjoner å opprettholde orden og dekorum i huset. Hvis en representant forstyrer orden, for eksempel gjennom uparlamentarisk språkbruk eller personangrep på andre representanter, kan presidenten kalle til orden. Dersom representanten likevel ignorerer presidentens myndighet, kan presidenten fjerne vedkommende fra salen.
Presidenten deltar ikke i husets debatter og voterer ikke, bortsett fra ved stemmelikhet.
Wesergebirge
Wesergebirge eller Weserkette er en lav fjellkjede opp til 336 meter over havet i Weserbergland i de tyske delstatene Nordrhein-Westfalen og Niedersachsen. Den tykt skogkledde Wesergebirge er en av de nordlige delene av Mittelgebirge i den sørlige delen av det nordtyske lavlandet. Den danner en del av TERRA.vita naturpark i vest og Wesergebirge Schaumburg-Hameln naturpark i øst.
Wesergebirge er vidt kjent for Schaumburg-borgen, som står på Nesselberg (ca 225 m over havet) i Rinteln i Landkreis Schaumburg.
President for Ontarios lovgivende forsamling
Funksjoner
Presidenten er leder for Office of the Legislative Assembly og Board of Internal Economy.
Presidenten spiller også en seremoniell og diplomatisk rolle som den lovgivende forsamlingens representant, enten det gjelder å ønske dignitærer velkommen til forsamlingens bygning eller å representere forsamlingen rundt om i Canada og utenlands.
Valg
I begynnelsen av hvert parlament, før noe som helst annet arbeid blir utført, velger representantene en president gjennom hemmelig avstemning. Enhver representant – med unntak av partiledere og ministre – kan nominere en hvilken som helst annen representant til embetet som president. Siden 1990 har embetsinnehaverne blitt valgt på denne måten. Tidligere ble presidenten utnevnt direkte av Ontarios statsminister etter konsultasjoner med lederen for opposisjonen og lederen for det tredje største partiet og deretter ratifisert av forsamlingen. David Warner var den første presidenten som ble valgt av sine kollegaer. Denne endringen gjenspeiler en liknende reform, som ble foretatt av Underhuset i Canada i 1986.
Presidenten er vanligvis medlem av regjeringspartiet. De eneste unntakene har vært Jack Stokes, Nelson Parliament og Hugh Edighoffer.
Upartiskhet
Det forlanges at presidenten utøver sitt embete upartisk, men vedkommende trenger ikke å gi opp sitt partimedlemskap etter at han/hun har blitt valgt. Dette er identisk med det systemet som anvendes i Underhuset i Canada, men står i kontrast til embetet som president for Det britiske underhuset. Presidenten for Ontarios lovgivende forsamling er ikke til stede på caucuser og politiske evenementer.
Den eneste presidenten, som sa opp sin partitilknytning etter å ha blitt valgt, var Nelson Parliament i 1920. Han representerte opprinnelig Ontario Liberal Party.
Roberto Miranda
Roberto Miranda (født 31. juli 1944) er en brasiliansk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for Botafogo.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1970, der laget hans vant gull.
Solveig von Schoultz
Solveig Margareta von Schoultz (født Segerstråle 5. august 1907 i Borgå, død 3. desember 1996 i Helsingfors) var en finsk, finlandssvensk forfatter.
Solveig von Schoultz-tävlingen arrangeres årlig av Svenska folkskolans vänner, annenhvert år som konkurranse i noveller, annenhvert år i lyrikk.
Hun er kjent gjennom antologier med finlandssvensk lyrikk, og gjennom essays av vennen Halldis Moren Vesaas, som også tok med dikt av von Schoultz i sin kåserende antologi Vandre med vers. von Schoultz' «brevbiografi» Det som har varit, det som är  (1999) inneholder flere brev til Vesaas.
Raymond Henault
Raymond Henault (født 26. april 1949 i Winnipeg i Manitoba i Canada) er en pensjonert offiser fra Royal Canadian Air Force.
Henault hadde en lang militær karriere og ble forfremmet til generalmajor den 1. april 1997. Henault var forsvarssjef i Canada fra 28. juni 2001.
Xylocopinae
Trebier eller snekkerbier (Xylocopinae) er en gruppe av, gjerne tropiske, bier som tilhører gruppen Apidae. Tidligere har de gjerne blitt regnet som en familie (Xylocopidae) for seg selv, men nå er det vanlig å samle de med humler, honningbier o.a. i familien Apidae. Gruppen omfatter 1000 kjente arter, av disse finnes 35 i Europa og én art (Ceratina cyanea) er funnet i Norge.
Utseende
Slekten Xylocopa er store til meget store, brede, svarte bier, kort, men tett hårete. Hele dyret har gjerne et fiolett eller blålig skjær. Hodet er stort og bredt, antennene forholdsvis korte. I pannen har de et par furer som danner en omvendt V mot de tre punktøynene øverst i pannen. Fasettøynene er høye og smale. For- og bakkroppen er brede, innskjæringen mellom dem ("vepsetaljen", petiolus) er lite markert. Beina er kraftige, men forholdsvis korte. Forkroppen kan være kledt med lyse hår. Vingene er mørke, brune eller svarte, gjerne med metallglans som kroppen. De er kledt med fine hår (microtrichia). Forvingen har tre submarginalceller. De øvrige slektene er forholdsvis små, slanke, mørke, hårløse bier, gjerne med metallglans.
Levevis
Artene i denne gruppen har et vidt spenn av levevis, fra rent solitære grupper til subsosiale (overgang mellom solitære og sosiale) til noen arter som er rent eusosiale og danner permanente samfunn. Et spesielt trekk er at noen arter i slekten Ceratina er parthenogenetiske. Disse biene lager nesten alltid reir inne i dødt treverk, der de gnager ut overflatiske ganger. Xylocopa-artene er viktige pollinatorer av åpne blomster, men de har forholdsvis korte tunger, så i dype blomster biter de seg gjennom kronen og stjeler nektar. Noen arter i denne slekten er spredt med mennesker rundt på Jorden, og har skapt en del forstyrrelser i lokale økosystemer ved at de dels har utkonkurrert lokale bier, dels forrykket balansen når det gjelder hvilke planter som blir bestøvet.
Bethlehem Steel
Bethlehem Steel Corporation i Bethlehem i Pennsylvania, var en av USAs største stålprodusenter med aner fra 1857. Navnet Bethlehem Steel Corporation ble tatt i bruk i 1904.
Knaresborough Castle
Knaresborough Castle er et slott i grevskapet North Yorkshire i England i Storbritannia. Slottet ligger i den sentrale delen av landet, 290 kilometer nord for hovedstaden London, i en høyde på 62 meter over havet. Nærmeste by er Harrogate, 4,8 kilometer vest for slottet.
Bethlehem Steel
Foruten i Bethlehem hadde man større produksjonsenheter i blant annet Burns Harbor i Indiana, og Sparrows Point i Maryland.
Virksomheten var kondentrert om kjerneprodukter som valset stål og jernbaneskinner. Allerede på 1800-tallet hadde man dimidlertid også produsert kanoner, og under de to verdenskrigene stod Bethlehem Steel for store deler av de panserplater og de kanoner av grovere kaliber som ble tilvirket for den amerikanske flåte.
Under andre verdenskrig hadde Bethlehem Steel opp til 300.000 ansatte, og i miden av 1950-tallet fortsayy drøye 150.000. Den amerikanske stålindustriens krise på 1980-tallet overlevde selskapet med nød og neppe. I 2001 ble imidlertid selskapet slått konkurs, hvoretter stålproduksjonen ble overtatt av International Steel Group.
Actinoid
Actinoidene tilhører periode 7 i periodesystemet, men er i grafiske oversikter som oftest plassert utenfor resten av tabellen sammen med lantanoidene.
Brekke (Gulen)
Brekke er ei bygd i Gulen kommune i Vestland fylke. Den ligger på vestsiden ytterst i Risnefjorden. Her finnes barnehage, barne- og ungdomsskole, bank og landhandel. Brekke var også administrasjonssenter i den tidligere Brekke kommune.
Fylkesvei 1 går gjennom bygda. Fra 1955 til 1991 hadde Brekke fergesamband til Lavik på nordsiden av Sognefjorden. Frem til 1990 var det også fergesamband til Ytre Oppedal på sørsiden av Sognefjorden.
I Brekke ligger langkirken Brekke kirke fra 1862.
Brekke får mest nedbør av værstasjonene i Norge med 3 575 mm.
Kommunehistorie
Brekke ble opprettet som selvstendig kommune første gang i 1850 da Evenvik formannskapsdistrikt ble delt i to (Brekke og Evenvik). Brekke hadde ved opprettelsen 898 innbyggere.
I 1861 ble Brekke slått sammen med Lavik til Lavik og Brekke kommune. 1. januar 1875 ble en del av Kyrkjebø (Klævold) med 90 innbyggere overført til Lavik og Brekke.
1. januar 1964 ble Brekke slått sammen med det meste av Gulen til den nye Gulen kommune. Brekke hadde da en befolkning på 782.
Kulturminner
Våningshuset Lovisendal i Brekke fra 1760 står på Riksantikvarens fredningsliste (1988). Hovedbygningen ble fredet i 1923. Lovisendahl er fra gammelt av embetsmannshus, men har senere blitt brukt både som skole, lærerbolig og forpakterbolig.
Naustmiljø i Brekke er kulturminne.
Lupe
En lupe, eller forstørrelsesglass, er et optisk hjelpemiddel og brukes til å studere ting på nært hold. Luper skiller seg fra forstørrende nærbriller og lupebriller ved at de har en annen utforming, noe som blant annet gir et annet bruksmønster. Luper finnes i mange varianter og er vanligvis enkle å bruke.
Etter at det ble mulig å fremstille optisk klar plast, er det fremstilt Fresnel-linse-luper i lommeformat, med tykkelser ned mot en millimeter og bra forstørrelse.
Håndholdt lupe
En håndholdt lupe fåes både med og uten lys. Håndholdte luper brukes gjerne ved lettere grad av synsnedsettelse eller i situasjoner hvor man trenger forstørrelse for kortere varighet. Håndholdte luper kan fåes med forstørrelse fra ca. 2 til 20 ×. Ekstra belysning i lupen kan være nødvendig for svaksynte med ekstra lysbehov. En håndholdt lupe er mer tolerant overfor variasjoner i avstand (eller unøyaktig innstilling) enn andre luper. Det som kan være problematisk for brukeren er å finne riktig sittestilling, unngå reflekser i lupen fra lyskildene i rommet samt å holde lupe og objekt i riktig avstand fra øynene. De riktige avstandene finner man lettest ved å prøve seg fram.
Stativlupe
En stativlupe finnes både med og uten lys og med forstørrelse fra om lag 2–20×. Stativlupene kjennetegnes ved at korrekt avstand mellom objektet og lupen er sikret gjennom lupens konstruksjon. De som likevel ikke ser et skarpt bilde når lupen står på underlaget, eventuelt må løfte lupen fra underlaget for å få et skarpt bilde, har sannsynligvis behov for å kombinere bruken av lupen med en tilpasset nærbrille. Stativluper er ofte et godt alternativ for folk som skjelver på hendene.
Lupelampe
En lupelampe har mye til felles med håndluper, men i stedet for å holdes i hånden er de festet i et fleksibelt stativ/arm som skal gjøre det mulig å benytte begge hender til håndarbeid, skriving og liknende. Lupelampene fåes både med og uten lys og egner seg best med forstørring i området 2–5×.
Evenvik
I 1858 ble Solund (Utvær, Sulen) fradelt som egen kommune. Den gjenværende delen av Evenvik hadde 3.018 innbyggere.
1. juli 1890 endret Evenvik kommune navn til Gulen kommune.
Henriette Moller
Henriette Moller (født 20. november 1972) er en sørafrikansk judoka.
Hun representerte Sør-Afrika under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i andre runde.
EM i roing 1906
EM i roing 1906 (europamesterskapet i roing) ble arrangert i Pallanza i Italia i 1906.
Saltfjorden
Saltfjorden (pitesamisk: Sálltovuodna eller Sálltosievva, lulesamisk: Sáltovuodna) er en bred fjord som strekker seg fra Fleinvær vest til Hopen i øst i Bodø og Gildeskål kommuner. I nord er fjorden avgrenset av Bliksvær – Bodølandet, i sør Nordarnøya – Straumøya – Knaplundsøya. Bodø by ligger rett på nordsiden av fjorden.
Skrivemåten Saltenfjorden brukes også og er godkjent, men ikke anbefalt av Statens kartverk.
Beskrivelse
I Store norske leksikon er den egentlige Saltfjorden beskrevet til å gå fra Fleinvær til Saltstraumen og Godøystraumen, med en lengde av 40 km. Men at fjorden fortsetter innover i Skjerstadfjorden via Saltstraumen med sidearmene Misværfjorden og Saltdalsfjorden helt inn til Rognan. Samlet blir da fjordsystemets lengde fra Fleinvær til Rognan hele 80 km langt. Imidlertid har Farvannsbeskrivelsen «Den norske los» den beskrivelsen som er gitt i ingressen, altså at fjorden strekker seg fra Fleinvær til Hopen. Med denne beskrivelsen er lengden av fjorden også cirka 40 km, med en bredde på rundt 4 km mellom Straumøya og Bodøhalvøya. Mot sør er Fleinværfjorden og Beiarkjeften, og i nord Landegodefjorden fjordarmer.
Største dybde ytterst i Saltfjorden er 500 meter, mens dybden nord for Straumøya varierer mellom 200 og 375 meter midtfjords.
I farvannsbeskrivelsen står det videre at fjorden er meget værhard, samt at strømmen er sterk. Strømmen går som regel østover langs Straumøya og vestover på nordsiden av fjorden.
Foruten Bodø er det også en større kai ved asfaltverket i Vikan. Dessuten er det en god havn i Seivågen på Straumøya og i Valosen på nordsiden av fjorden.
Det er flere båtruter som krysser fjorden, disse har Bodø havn som utgangspunkt. Den ytre del av fjorden har mange øyer og holmer, der det største fyret som markerer leden er Tennholmen fyr.
Saltfjorden har forurensning av kadmium, uten at noen punktkilde er identifisert. Taskekrabbe fanget i et stort område nord for fjorden bør ikke spises.
Luis Yáñez
Luis Yáñez (født 25. oktober 1988 i Duncanville) er en amerikansk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen lett fluevekt. Yáñez fikk sin olympiske debut da han representerte USA under Sommer-OL 2008. Her ble han slått ut i åttendedelsfinalen av Pürevdorjiin Serdamba fra Mongolia i vektklassen lett fluevekt.
Yáñez vant gull i lett fluevekt under de Panamerikanske leker 2007 i Rio de Janeiro i Brasil. Han vant i finalen over Kevin Betancourt fra Venezuela.
Tom Hooper
Thomas George Hooper (født 5. oktober 1972) er en britisk film- og TV-regissør.
Hooper begynte sin karriere som reklameregissør, før han gikk over til fjernsyn der han jobber på serier som Østkantfolk og Kalde føtter. Han filmdebuterte med Red Dust (2004), og fulgte opp med Elizabeth I (2005). Etter TV-filmen Longford (2006) og TV-serien John Adams (2008), regisserte han filmen The Damned United (2009), basert på boken av samme navn av David Peace om Brian Cloughs tid som manager i Leeds United.
I 2010 regisserte han den kritikerroste filmen Kongens tale, som han vant Oscar for beste regi for.
I 2012 regisserte han musikalfilmen Les Misérables, som ble nominert til åtte Oscar, inkludert beste film.
Åkerfluer
Åkerfluer er en familie av middelsstore, slanke fluer. Det tidligere navnet gjødselfluer brukt på familien var noe uheldig siden et mindretall av artene er knyttet til gjødsel, og familien heter nå åkerfluer i stedet.
Den best kjente arten er gjødselflue Scathophaga stercoraria (tidligere kalt gulhåret gjødselflue) som er ganske stor og tett kledt av gule hår. Disse kan sees tallrikt på ferske kuruker, der de parer seg før hunnene legger egg. Larvene kan finnes i mange ulike situasjoner, de voksne fluene er rovdyr og jakter særlig på andre tovinger, som mygg og knott. Noen arter har larver som lever på planter og kan gjøre litt skade i jordbruk og hagebruk, på den andre siden bidrar de nok til å holde bestandene av skadeinsekter nede ved å spise store mengder andre insekter.
På verdensbasis er åkerfluene en ganske liten gruppe, men de fleste av artene lever på nordlige breddegrader, slik at familien er ganske artsrik i Norge, med nærmere 80 arter registrert.
Utseende
Middelsstore (3 – 12 mm), ganske slanke fluer med lange og kraftige bein, ofte med tett, ullaktig hårkledning. Hodet er forholdsvis lite og rundt, med middels store, runde eller nyreformede fasettøyne. Ved innerkanten av hvert fasettøye sitter det fire eller flere ganske fine børster (orbitalbørster). Mellom de tre punktøynene sitter det er par nokså lange, fremoverrettede børster (ocellarbørster). De har også en kraftig børste på hver side av bakhodet. Antennene er tre-leddete. Det andre leddet har en lengdekløft på utsiden. Det tredje leddet peker nedover og er mer eller mindre stavformet. Nær roten på dette leddet sitter en antennebørste (arista) som vanligvis er mer eller mindre hårete. I fremkanten av kinnet sitter en kraftig kinnbørste (vibrissa) som oftest er mer eller mindre nedoverrettet. Munndelene er ganske kraftige og stikker litt ned under hodet. Brystet (thorax) er forholdsvis smalt, ofte tett hårkledt og med noen lange børster. I motsetning til de andre familiene de er i beslektet med har åkerfluene ikke store vingeskjell bak vingefestet. Vingene er ganske store, forholdsvis lange og smale med tydelig årenett. De er ofte mer eller mindre gulaktige og kan ha mørke flekker. Beina er lange og kraftige, og frambeina er ofte utstyrt med kraftige pigger på innsiden som er til hjelp for å holde byttet fast. Bakkroppen er sylindrisk og slank, hannenes ytre kjønnsorganer er ofte ganske store og består av ulike gripeorganer som gjerne bærer tufser av lange børster. Larvene varierer ganske mye i utseende, avhengig av deres levevis.
Hartvig
Hartvig er et mannsnavn brukt i Norden.
Navnet kommer fra tysk, og betyr «hard» eller «strid». I Tyskland brukes formen Hartwig.
Åkerfluer
Kilder
de Jong, H. 2000. Family Scathophagidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. Appendix: 431-445. Science Herald, Budapest.
Nelson, M. og Greve, L. 2002. New dung flies (Diptera, Scathophagidae) from Norway with a checklist of the Norwegian Scathophagidae. Norwegian Journal of Entomology 49: 41-47.
Jon Harris
Han ble BAFTA-nominert for beste filmklipp for 127 timer (2010).
Andrew Weisblum
Han har blant annet jobbet med regissøren Darren Aronofsky på filmene The Fountain (2006), The Wrestler (2009) og Black Swan (2010) (førstnevnte med spesialeffekter, de to sistnevnte med klipp), og regissøren Wes Anderson på filmene The Darjeeling Limited (2007) og Den fantastiske Mikkel Rev (2009).
St. Andreaskatedralen (Dundee)
St. Andreaskatedralen, fullt engelsk navn:  Cathedral Church of St Andrew, er den romersk-katolske katedralen i Dundee og hovedkirken for Dunkeld bispedømme innen Saint Andrews og Edinburgh erkebispedømme.
Den ligger i bydelen West End og har adresse i 150 Nethergate.
Katedralen ble tegnet av arkitekten George Mathewson i nygotisk stil og er viet til Skottlands skytshelgen, St. Andreas.
José Guilherme Baldocchi
José Guilherme Baldocchi (født 14. mars 1946) er en brasiliansk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for Corinthians.
St. Andreaskatedralen (Dundee)
Katedralens fasade er bygget i nygotikk, tegnet av arkitekten George Mathewson og ble åpnet 7. august 1836.
José Guilherme Baldocchi
Han ble tatt ut til VM i fotball 1970, der laget hans vant gull.
St. Andreaskatedralen (Dundee)
Interiør
Koret inkluderer høyalteret og stoler for katedralens kanniker ble lagt til senere ved å fjerne en bakveggene og ved å bygge på prestehuset bak. Dette fulgte til at alterområdet ligger høyere enn resten av katedralen. Katedralen er derfor noe vanlig i forhold til andre ved at gulvet skråner oppover fra inngangen og opp mot inngangen til koret.
Det er to sidealtere i katedralen, det ene er dedikert til Jesu hellige hjerte og det andre er dedikert til Jesu mor jomfru Maria. Som i alle katolske kirker har katedralen en korsvei på veggene. I vestibylen er det en statue av katedralens skytshelgen, den hellige Andreas. På baksiden av katedralen er det et dåpskapell som det er et presentasjon av Pietà ved siden av.
HyperSPARC
hyperSPARC (kodenavn: «Pinnacle» og «Colorado») er en tidligere 32-biter RISC mikroprosessor og en implementasjon av spesifikasjonen SPARC versjon 8. Mikroprosessoren ble gjort kjent i mai 1992. Den 18. januar 1993 ble den lansert av det amerikanske IT-selskapet Ross Technology, mens produksjonen ble foretatt av halvlederfabrikanten Cypress Semiconductor.
Arkitekten bak hyperSPARC var Raju Vegesna. I likhet med SuperSPARC (1992) og SuperSPARC II (1994) fra Sun Microsystems, var hyperSPARC en toveis superskalær mikroprosessor som kunne utføre to instruksjoner per klokkepuls. hyperSPARC ble imidlertid produsert i langt høyere klokkefrekvenser. I november 1994 valgte Sun Microsystems å inkludere hyperSPARC i sine egne arbeidsstasjoner SPARCstation 20.
Flere tunge aktører i markedet benyttet hyperSPARC. I februar 1995 lanserte Integrix Inc. arbeidsstasjonene SWS 20 og SWS 20E – kloner av SPARCstation 20 som benyttet hyperSPARC. Den 19. september 1995 lanserte Tatung Science & Technology Inc., et datterselskap av Taiwan-baserte Tatung Company, tre avarter av arbeidsstasjonen SuperCOMPstation 20 som var basert på hyperSPARC.
People (album)
People er tittelen på det fjerde studioalbumet til sangeren Barbra Streisand. Den ble utgitt i september 1964. Tittelsporet er en nyinnspilt versjon av sangen fra Broadway-musikalen Funny Girl, hvor Streisand hadde hovedrollen.
Barbra vant en Grammy Award for beste kvinnelige vokalprestasjon for dette albumet. Plata fikk også to andre Grammy-priser.
HyperSPARC
RT620D («Colorado 4»)
Dette var 4. generasjon hyperSPARC. Den hadde to stk nivå 1 hurtigminner, 16 Kb for instruksjoner og 16 Kb for data. Den samlede størrelsen var dermed 32 Kb – fire ganger mer enn 8 Kb i tidligere generasjoner.
Mikroprosessoren kom i to hastigheter på henholdsvis 180 og 200 MHz. Nivå-2 hurtigminne var enten 512 Kb eller 1024 Kb og var løst tilkoblet mikroprosessoren; det var ikke integrert. Det kjørte likeledes i bare halv hastighet mot mikroprosessoren – 90 MHz i utgaven på 100 MHz og 100 MHz i utgaven på 200 MHz. Den samme arkitekturen ble valgt omtrent samtidig av Intel i sine x86-mikroprosessorer: I Intel Pentium Pro (1995) var nivå-2 hurtigminne løst tilkoblet, og i Pentium II (1997) kjørte det med halv hastighet.
hyperSPARC ble også lansert i to ulike hastigheter mot MBus, på henholdsvis 50 og 66 MHz. Denne bussen sørget for kommunikasjon mellom mikroprosessoren og datamaskinens hovedminne. Med to ulike MBus-hastigheter, to ulike hastigheter på mikroprosessoren og to ulike størrelser på nivå-2 hurtigminne, oppstod det totalt åtte modeller.
Ross Technology Inc. kunngjorde den nye generasjonen hyperSPARC den 24. august 1995. Mikroprosessorene gikk i produksjon seks uker etterpå. 180 MHz modulene viste seg etterhvert å ha en bug i PLL-logikken som i visse systemer ga feil under kommunikasjon med en MBus på 50 og 66 MHz. Resultatet var at Ross Technology måtte lansere nye 180 MHz moduler som kjørte i bare 40 MHz mot MBus. Og slik oppstod det ni avarter av 4. generasjon hyperSPARC.
Selskapet Bridgepoint, som i 1998 kjøpte Ross Technology, lanserte nye 180 MHz moduler, som fungerte bra i systemer med 50 Mhz MBus.
The Hard Way
The Hard Way er en amerikansk actionkomedie fra 1991 regissert av John Badham, og med Michael J. Fox og James Woods i hovedrollene. Stephen Lang, Annabella Sciorra, Luis Guzmán, LL Cool J, Delroy Lindo, Christina Ricci, Mos Def, Kathy Najimy, Michael Badalucco, Lewis Black og Penny Marshall dukker opp i biroller.
Handlingsreferat
En seriemorder som blir kalt «Party Crasher» varsler politiet, rett før han dreper en annen person på en nattklubb. Men politiet klarer fremdeles ikke rekke frem i tide, før morderen har drept enda en person. I mellomtiden er Nick Lang en Hollywood-filmstjerne, som har fått berømmelse med karakteren Smoking Joe Gunn, en Indiana Jones-lignende tittelfigur fra en serie svært populære actionfilmer. Han ønsker å få hovedrollen i en ny produksjon kalt «Blood on the Asphalt» og for å forberede seg på rollen forsøker han å posere som en politimann hos New York City Police Department. Nick trekker i tråder hos ordfører David Dinkins fra New York City, for å bli partneren til politimannen John Moss - som er med under jakten på Party Crasher. Moss blir tvunget til å være med på dette av sjefen hans, som er en tilhenger av Nick Lang-filmene.
Moss forsøker gjentatte ganger å bli kvitt Nick, som irriterer ham med konstante spørsmål og sine forsøk på å etterligne ham. Samtidig ønsker Moss også å sjonglere en ny romanse, med alenemoren Susan. Moss forsøker å få en dag uten å bli forfulgt av Nick, ved å binde ham i håndjern til sengen med en lapp og beordre ham om å bli værende i leiligheten. Når Susan inviterer Nick på telefon til å spise ute, kommer han seg løs fra håndjernene - og Nick tror ved en feil at Susan er forelsket i ham. Han står senere opp mot en gruppe kriminelle ungdommer på tbanen, i rollen som politimann.
Men Moss blir stadig mer frustrert over Nicks tilstedeværelse i livet hans, og tar han med seg for å arrestere en gjerningsmann. Han beordrer Nick til å vente utenfor bygningen. Nick går imidlertid inn, hvor han skyter en mann som han tror er en kriminell på jakt etter Moss. Men dette var tilsynelatende bare en vanlig tilskuer, og Nick blir livredd over det han har gjort. Moss går med på å dekke over handlingen, men oppfordrer Nick til å forlate New York umiddelbart. Men Nick føler seg skyldig etter drapet, og vender derfor tilbake til politistasjonen for å tilstå. Men der oppdager han at mannen hadde tilsynelatende hadde skutt, faktisk er en annen politimann.
Nick konfronterer Moss over dette, som innrømmer at han koreograferte stuntet for å få Nick ut av livet sitt og vekk fra byen. Rasende på Moss slår Nick ham, og reiser sin vei i irritasjon. Men kort tid senere snubler Nick inn i en konfrontasjon mellom Moss og Party Crasher, hvor Nick redder livet til Moss. Party Crasher blir såret og fraktet til en ambulanse, hvor han dreper flere mennesker og kommer seg unna. Susan blir deretter kidnappet av Party Crasher som ønsker hevn over Moss, og Nick og Moss blir nødt til å slå seg sammen for å redde situasjonen.
Fylkesvei 112 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 112 i de følgende fylkene:
Eleni Tampasi
Eleni Tampasi (født 18. september 1976) er en gresk judoka.
Hun representerte Hellas under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i andre runde.
American Journal of Sociology
American Journal of Sociology (egenforkortelse: AJS, ISO-forkortelse: Am. J. Sociol.) er et amerikansk vitenskapelig tidsskrift innen sosiologi. Det er det eldste amerikanske sosiologiske tidsskriftet og et av de to mest siterte sosiologiske tidsskriftene i verden. På grunn av faglige forskjeller mellom amerikansk og europeisk sosiologi publiserer europeiske sosiologer likevel i begrenset grad i tidsskriftet. Tidsskriftet er et av de mest sentrale generelle sosiologiske tidsskriftene på verdensbasis, ved siden av det amerikanske tidsskriftet American Sociological Review og de to europeiske tidsskriftene British Journal of Sociology og Sociology.
AJS ble etablert i 1895 av Albion Small. Tidsskriftet er knyttet til det sosiologiske institutt ved University of Chicago og utgis av University of Chicago Press. Frem til 1935 var AJS det offisielle tidsskriftet til American Sociological Association (ASA), men det året vedtok ASA å avslutte samarbeidet med tidsskriftet og etablere sitt eget, American Sociological Review.
Asbjørn Tolo
Asbjørn Tolo (født 8. april 1960) er en norsk politiker for Høyre. Han var ordfører i Kvam herad i Hordaland fra 2011 til 2015.
Asbjørn Tolo er prosjektleder i Avinor Bergen lufthavn Flesland. Han har tidligere vært operativ sjef samme sted og har også vært administrerende direktør i skipsverftet Fjellstrand AS på Omastrand i Kvam.
Gariuai Minikraftverk
Kraftverket ble bygget med støtte og kompetanse fra Norges vassdrags- og energidirektorat, i samarbeid med Departementet for infrastruktur og med lokal arbeidskraft. 1 500 lokale arbeidstakere bidro til byggingen, direkte eller indirekte. I tillegg har studenter fra tekniske skoler og yrkesskoler medvirket i byggingen som til tok tre år. Bygging av en 4 km transmisjonslinje på 20 KV fram til eksisterende lokalt nett var også inkludert i prosjektet.
Lesley Manville
Lesley Manville (født 12. mars 1956) er en britisk skuespiller kjent fra TV, film og teater. Hun startet karrieren sin som tenåringsskuespiller på TV, før hun utdannet seg innen teater. I 1979 møtte hun regissør Mike Leigh, og har med tiden spilt i flere av hans filmer. Hun har gjennom karrieren sin vekslet mellom roller på TV, på film og i teater.
Hennes første skuespillerjobb var på teateret West End med musikalen "I and Albert" regissert av John Schlesinger. Hun opptrådte også ved Royal Shakespeare Company. Manville hadde hovedrollen i BBC-stykket Grown-Ups fra 1980. Hun dukket senere opp i filmene Secrets & lies, All or Nothing, Another Year og Dance with a Stranger. Manville har også holdt seg aktiv på fjernsyn med roller i TV-seriene The Gentle Touch, Coronation Street, Kavanagh QC, Holding On, Silent Witness, Real Women, The Cazalets og Cranford.