cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MEX (vindussystem)
MEX (Multiple EXposure) var det opprinnelige vindussystemet fra Silicon Graphics. MEX ble benyttet på arbeidsstasjonene SGI IRIS og enkelte av de første arbeidsstasjonene IRIS 4D, som var basert på Motorola 68000-serien. MEX ble opprinnelig lastet opp over et nettverk gjennom anvendelsen av GL1-rutiner som ble holdt på en vertsmaskin i et nettverk, vanligvis en VAX. Da arbeidsstasjonene IRIS 1400 og GL2-W ble introdusert med operativsystemet IRIX, kunne MEX kjøre lokalt. MEX ble brukt I IRIX fra GL2-W2.1.0 frem til 4D1-2.3.
Sammen med introduksjonen av 4D1-3.0 i IRIX 3.0, og den fullstendige overgangen til mikroprosessorene MIPS, opphørte støtten for MEX i IRIS GL på slutten av 1980-tallet, og vindussystemet ble erstattet av NeWS fra Sun Microsystems og vindusbehandleren 4Sight.
Beloostrov
Beloostrov (russisk: Белоо́стров, finsk: Valkeasaari), begge med betydningen «den hvite øya») er en liten by og et tidligere kursted på søndre del av Det karelske nes i Russland, og lå før Vinterkrigen helt nær Finland, med den siste russiske jernbanestasjonen før grensen. Idag ligger byen i distriktet Kurortnij som tilhører St. Petersburgs føderale byområde og hadde 2 181 innbyggere i begynnelsen av 2015.
Da kurstedet med jernholdige kilder ble anlagt i år 1900 ble den den eneste større i det nordlige Russland.
Den hvite hammer
Den hvite hammer (russisk: Белый молот - Belyj Molot) er en såkalt "Pogrom-elite" bestående av krigere som hater "svarte" og "søppel" innen Høyre Sektor i Ukraina. Den hvite hammer leder sin ideologiske arv tilbake til den ukrainske nasjonalisten Stepan Bandera på 1930-tallet. Da Høyre Sektor ble et politisk parti ble organisasjonen formelt utelatt i partiet.
Espen Berg (musiker)
Karriere
Berg ble født i Hamar, og begynte tidlig å spille piano. Bare 7 år gammel ble han omtalt på nasjonalt TV, med fremføring av sine egne komposisjoner. Han begynte å studere jazztradisjon i en alder av 16 år, og tok sin mastergrad i utøvende musikk fra den anerkjente jazzlinja ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) i 2008. På den tiden startethan trioen Listen!, sammen med Bendik Giske (saksofon) og Daniel Herskedal (tuba).
Berg begynte å jobbe som profesjonell musiker i 2003, og turnerte med sin egen trio Lytte i Skandinavia, Spania, Syria, Cuba, Belgia, Frankrike og Ungarn. Han har gitt ut tre album med sitt eget band, og spiller også med jazzbandet Green Serene, Kåre Kolve Quartet og Trondheim Jazzorkester, og sammen med saksofonisten Marius Neset å framførte han bestillingsverk til Moldejazz i 2012. I 2007 vant han prisen for beste solist i Hoeilaart Int ' l Jazz Konkurranse i Belgia, og i løpet av sommeren 2013 var Berg en av åtte semifinalistene i Solo-pianokonkurransen på Montreux Jazz Festival. Hans første solo piano album, Noctilucent (2012), ble kåret til en av de ti beste utgivelsene i 2012 av AllAboutJazz.com, og ga ut sitt andre solo album i November 2013.
Two Worlds (album)
Two Worlds er et musikkalbum med Ida Jenshus. Albumet ble utgitt den 3. november 2017.
Espen Berg (musiker)
Karriere
Berg har også skrevet musikk for Spellemannprisen-nominert TrondheimSolistene, Cikada strykekvartett og Quintus.
Han er amanuensis ved Institutt for musikk, NTNU og i perioden 2005-2015 han var lektor ved Trøndertun folkehøgskole.
Ola Hunderi
Ola David Raa Hunderi (1939–2016) fra Lærdal var en norsk fysiker og professor.
Han ble sivilingeniør i teknisk fysikk ved NTH i 1963, og reiste i 1966 til University of Maryland for å studere videre. Der ble han i 1970 Ph.D. i materialoptikk. Han var etter det i 2 år postdoc ved Victoria University, New Zealand, etterfulgt av 4 år ved Chalmers i Gøteborg.
I 1976 kom han tilbake til Trondheim som professor i et vikariat ved Metallurgisk Institutt og som forsker ved SINTEF.
Amos Pieper
Amos Pieper (født 17. januar 1998) er en tysk fotballspiller som spiller for Werder Bremen.
Truls Grønvold
Han er en av de få i landet som mestrer voksmodellerings-teknikken til fremstilling av master-modeller i gullsmedfaget. Denne teknikken er en ny variant av den eldgamle voksmodellerings-teknikken som blant annet ble brukt til fremstilling av vikingtidens smykker i vårt land, samt brukt som teknikk allerede i oldtiden. Modellen blir først laget i voks, for så å bli støpt ut i metall og deretter bearbeidet til ferdig mastermodell som grunnlag for former. Grønvold har laget flere hundre modeller i denne teknikk for flere av våre norske gullsmed-produsenter.
Ola Hunderi
I 1981 ble han utnevnt til professor i Almen fysikk etter Njål Hole.
I Realfagsbygget i Trondheim er det installert en Foucaults pendel etter forslag fra Hunderi.
Truls Grønvold
Han fikk sin utdannelse ved gullsmedlinjen på Elvebakken i Oslo og på gullsmedlinjen ved Bergen yrkesskole. Han hadde praksis ved Valdres sølvsmie, og fikk eget verksted fra 1980.
Som gullsmed og designer har Grønvold jobbet med utvikling og produksjon av egne modeller i eget verksted. Han har også hatt en rekke freelance-oppdrag for Norske gullsmedprodusenter.
Grønvold har blant annet designet smykkeserien SNORRE, NIDAROS og HISTORISKE SKJEER for Sigmund Espeland AS, samt flere smykkeserier for Hillestad AS, asla AS og AS Sylvsmidja.
Grønvold har også jobbet med kopiering av smykker og sølvgjenstander for flere av våre store museer.
Han har også designet og produsert en rekke ordførerkjeder for flere kommuner.
Amos Pieper
Landslaget
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Nasjonale mesterskap i landeveissykling 2018
Nasjonale mesterskap i landeveissykling 2018 startet i Australia og New Zealand i januar. De fleste andre mesterskapene arrangeres i siste uke i juni, før Tour de France.
Viking Fotballklubb (kvinner) i 2017
3. divisjon Rogaland
{|
Målscorere
I tillegg scoret Viking denne sesongen 8 mål der målscoreren ikke er kjent.
Appalachian Trail
Appalachian Trail (fullt navn: The Appalachian National Scenic Trail, forkortet: A.T.) er en merket tursti i fjellkjeden Appalachene i det østlige USA mellom Springer Mountain i Georgia og Mount Katahdin i Maine. Stien er omtrentlig 3 500 kilometer lang. En nøyaktig lengde kan ikke bestemmes, siden deler av den stadig blir modifisert eller omdirigert. Appalachian Trail er blant de lengste vandrestiene i verden. Mer enn 2 millioner mennesker sies å vandre på deler av stien minst en gang om året.
Idéen om Appalachian Trail ble til i 1921. Selve stien ble fullført i 1937, etter mer enn et tiår med arbeid. Siden har det vært stadige forbedringer og endringer. Stien blir vedlikeholdt av 31 foreninger og partnerskap av frivillige, og den blir forvaltet av National Park Service, U.S. Forest Service og den ideelle organisasjonen Appalachian Trail Conservancy.
Mesteparten av stien går gjennom skoger og villmark. Noen strekk går gjennom småbyer og gårder, eller følger veier. Stien går gjennom 14 stater: Georgia, Nord-Carolina, Tennessee, Virginia, Vest-Virginia, Maryland, Pennsylvania, New Jersey, New York, Connecticut, Massachusetts, Vermont, New Hampshire og Maine.
Noen vandrere prøver å gå hele stien i løpet av en sesong – mer enn 2 700 klarte dette i 2014 – og noen går også hele lengden, for så å snu og gå hele veien tilbake igjen (kjent som jojo). Mange bøker, memoarer, nettsider og fanklubber er dedisert til disse bragdene. Den mest anbefalte vandreruten for thru-hikers (de som går hele stien i løpet av en sesong) er å starte senvinters eller tidlig vår i Georgia, og så følge vårløsningen nordover. I løpet av sensommer eller tidlig høst vil man nå målet i Maine. Bare 10–15% av de som har som mål å fullføre greier det.
En forlengelse kjent som International Appalachian Trail fortsetter nordøstover, krysser Maine, og går inn i Canada til Newfoundland. Noen seksjoner fortsetter til Grønland, gjennom Europa, og over til Marokko. Andre separate utvidelser fortsetter fra den sørlige enden av Appalachian Trail til Alabama og Florida, og blir til det som kalles Eastern Continental Trail.
Appalachian Trail, Continental Divide Trail, og Pacific Crest Trail danner det som kalles Triple Crown of Hiking.
David Raum
David Raum (født 22. april 1998) er en tysk fotballspiller som spiller for RB Leipzig.
Landslaget
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Svend Brodersen
Svend Brodersen (født 22. mars 1997) er en tysk fotballspiller.
Landslaget
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Berntine Ruud Hellesnes
Berntine Ruud Hellesnes (født 28. april 1885 på Vestmarka i Eidskog, død 28. november 1960 i Sandefjord ) var en norsk forfatter, lærer, journalist og redaktør.
Familie
Berntine Ruud Hellesnes var datter av Bernt Larsen og Hedda Marthea Gunnersdatter. Hun ble adoptert av gårdbruker Andreas Olsen Ruud og hans hustru Elise Løhren. Hun ble 24. juli 1916 gift på Kongsvinger med redaktør Lars Hellesnes (1865-1934). Hennes fornavn er også blitt skrevet Bertine.
Liv og virke
Hun vokste opp på gården Rud på Vestmarka i Eidskog. Hun fullførte den lavere lærerprofesjonsutdannelsen på Elverum lærerskole i 1905, og den høyere i 1914. Hun tok journalistkurs ved Askov Folkehøjskole på Jylland. Hun gjennomførte også en studiereise til Sverige.
I årene 1906-1908 var hun lærer i Leistadmoen krets i Malvik. Hun var siden var folkeskolelærer på Skullerud skole i Vinger, samt på Vinger Folkehøyskole, på Eidsvoll og i Glemmen. Fra 1947 var hun lærer på Bakkemo i Kåfjord.
Foruten lærervirket var hun aktiv som ungdomsleder, og engasjerte seg i Noregs Ungdomslag, hvor hun satt i styret i periodene 1910-1913, 1914-1915 og 1918-1920.
Berntine Ruud Hellesnes skrev en flere artikler for avisen Glåmdalen. Hun styrte i en periode avisen Indlandsposten i Kongsvinger. Senere kjøpte hun sammen med ektemannen i venstreavisen Vestmar i Kragerø. Etter ektemannens bortgang i 1934 tok hun over ledelse, drift og redaksjon i Vestmar. Hun var også forfatter av flere bøker. Den første av dem var den lokalhistoriske boken 70 årsminner fra Kragerødistriktet – Blodgangsepidemien i 1859 fra 1929. Etter andre verdenskrig ledet hun utgivelsen av tobindsverket Finnmark i flammer (1949-1950).
Under andre verdenskrig ble hun arrestert to ganger okkupasjonsmakten. Hun satt fengslet i Åkebergveien i Oslo fra 3. mars 1940 til 23. oktober 1940 og fra 15. februar 1941 til 23. mars 1942. Hennes bok Da Gestapo leste «Vestmar» er knyttet til hennes motstandsarbeid.
På rundreise
Programmet gikk én gang i måneden og ble sendt på søndager. Det var oppfølgeren til programserien På direkten, som ble ledet av Odd Grythe og som også gikk på starten av 1970-tallet.
Tverråa kraftverk (Tosen)
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 105 meter i Tverråa.
Installert effekt er 4,7 MW fra to francisturbiner. Årsproduksjon er 16 GWh.
Det er ett av fem nye kraftverk i en samlet utbygging kalt Tosenanleggene.
Florian Müller
Florian Lorenz Müller (født 13. november 1997) er en tysk fotballspiller som spiller for.
Landslaget
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Jakob Fort
Jakob Larsen Fort (født 1999) er en norsk skuespiller som er oppvokst i Oslo.
Våren 2022 var han aktuell som hovedrollen Jonas i Discovery+-serien Alt du elsker, hvor han spiller en gutt med høyreekstreme tanker.
Fort gikk på dramalinjen på Hartvig Nissens skole, i samme kull som Tarjei Sandvik Moe.
Fort medvirket også i teateroppsetningen Før vi dør med Antiteateret, som vant Heddaprisen i 2020.
EM i friidrett innendørs 2019 – 400 meter kvinner
400 meter for kvinner under EM i friidrett innendørs 2019 ble arrangert i Glasgow 1. mars 2019 kl 10:20 (forsøksheat), kl 21:00 (semifinale) og 2. mars 2019 kl 20:22 (finale) lokal tid.
Forsøksheat
Kvalifisering: De to første i hvert heat (Q) og de fire raskeste (q) ellers gikk videre til semifinaler.
Semifinale
Kvalifisering: De to første i hvert heat (Q) gikk videre til finalen.
Finale
Resultatene er som følger:
Jordan Torunarigha
Jordan Torunarigha (født 7. august 1997) er en tysk fotballspiller som spiller for den belgiske klubben.
Tvedestrand (tettsted)
Tvedestrand er en by og administrasjonssenteret i Tvedestrand kommune i Agder, med innbyggere per 1. januar. Byen er eneste tettsted i kommunen og ligger i en trang gryte innerst i Tvedestrandfjorden, Oksefjordens indre del. Fra kaiene fører to gater opp til forretningsstrøket med den lille innsjøen Tjenna. Europavei 18 går gjennom kommunen og passerer to km nordvest for byen.
Tvedestrand hadde vært et lite strandsted med noe mindre industri da det i 1738 ble utskipningshavn for Næs Jernværk. Det ble ladested 1836 og bykommune året etter. Tvedestrand mistet sin bystatus ved sammenslåingen 1960. Kommunen vedtok bystatus for Tvedestrand igjen i 1997.
Tvedestrand er et av de mest søkte turistdistrikter på Sørlandet med en praktfull skjærgård; flere hoteller, campingplasser, pensjonater og mange hytter.
I 2003 sluttet Tvedestrand seg til «Bokby»-konseptet; foruten flere bokhandler som selger nye bøker, har byen en rekke antikvariat er.
Vasyl Tutsjapets
Vasyl Volodymyr Tutsjapets OSBM (ukrainsk: Василь Володимир Тучапець; født 29. september 1967 i Javoriv i Lviv oblast i Ukrainske SSR i Sovjetunionen) er en ukrainsk gresk-katolsk hierark (biskop) som erkeerkebiskoppelig eksark av den ukrainske katolske eksarkat Kharkiv og titulærbiskop av Centuriones fra og med 2. april 2014.
Bakgrunn
Vasyl Volodymyr Tutsjapets var sønn av Vasyl og Kateryna (née Datsko) Tutsjapets i Javoriv, der han vokste opp. Etter grunnskolen tok han utdannelse ved Teknisk høyskole #14 i Ivano-Frankivsk (1982–1986) og gjorde verneplikt i Sovjetunionens hær (1986–1988). Han studerte også arkitektur ved Lviv polytekniske høyskole (1988–1990). Han studerte også ved en hemmelig teologisk skole.
Han var siden 10. november 1985 hemmelige medlem av Basilios den stores orden, og avla de timelige løfter 6. oktober 1991 og evige løfter den 29. desember 1996.
Prest
Tutsjapets ble presteviet den 12. juli 1997, etter at han hadde studert videre ved Det pavelige teologiske fakultet i Warszawa (1991–1997). Deretter studerte han patristikk.
Etter hjemkomsten fra Polen hadde han forskjellige sjelesørgeriske oppgaver, og var professor, superior og rektor ved basilianske institutter i Ukraina. I perioden 2005-2014 var han superior for basilianerklosteret i Kyiv.
Biskop
Den 2. april 2014 ble Tutsjpets utnevnt, og den 21. mai 2014. konsekrert til biskop, og erkeerkebiskoppelig eksark av den ukrainske katolske eksarkat Kharkiv og titulærbiskop av Centuriones. Hivedkonsekratoren var Svjatoslav Sjevtsjuk, overhode for den ukrainske gresk-katolske kirke. Medkonsekranter var den emeriterte hjelpebiskop i Donetsk-Kharkiv, Vasylyi Medvit, OSBM, og den erkebiskoppelige eksark av Donetsk, Stepan Meniok C.Ss.R. Han ble innført i embedet 1. juni 2014.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Emphytoecia
Emphytoecia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved.
Utbredelse
Artene er utbredt i Chile.
Vimalaprabhā
Vimalaprabhā (sanskrit; devanāgarī: विमलप्रभा) er et sanskritord som betyr «renhetens utstråling». På tibetansk (wylie) er ordet gjengitt som  'dri med ‘od'  (འདྲི་མེད་འོདའ), som gjerne oversettes med «rustfritt lys».
Vimalaprabhā er tittelen på en tekst fra det 11. århundre som er formet som en kommentar til Kālachakra Tantra. Den er komponert på sanskrit og består av 12,000 linjer med tekst. Manuskripter av verket har overlevd i bibliotekene til tibetanske klostre såvel som i indiske klosterbiblioteker.
Kommentaren Vimalaprabhā danner sammen med Laghutantra, basis for den Kālacakra-praksis som praktiseres i tibetansk buddhisme, som en del av vajrayana. Den er en av tre store kommentarer til Kālacakra Tantra; de to andre er Hevajrapindarthatika (Toh. 1180) og Laksabhidhana duddhrta laghutantra pindartha vivarana nama.
Tittelen
Utgaven i Tengyur har tittelen Vimalaprabhā­nāma­mūla­tantrānusāriṇī­dvādaśasāhasrikā­laghu­kālacakra­tantra­rāja­ṭīkā, eller «en forklarende kommentar til den forkortede Kālacakra, konge over Tantraene, som følger rot-Tantraen i 12,000 vers kalt 'rustfritt lys'» (བསྡུས་​པའི་​རྒྱུད་​ཀྱི་​རྒྱལ་​པོ་​དུས་​ཀྱི་​འཁོར་​ལོའི་​འགྲེལ་​བཤད་​རྩ་​བའི་​རྒྱུད་​ཀྱི་​རྗེས་​སུ་​འཇུག་​པ་​སྟོང་​ཕྲག་​བཅུ་​གཉིས་​པ་​དྲི་​མ་​མེད་​པའི་​འོད།, bsdus pa'i rgyud kyi rgyal po dus kyi 'khor lo'i 'grel bshad rtsa ba'i rgyud kyi rjes su 'jug pa stong phrag bcu gnyis pa dri ma med pa'i 'od/).
Forfatterskapet
Ifølge tibetansk tradisjon skal Vimalaprabhā ha blitt formet som en kommentar til Kālachakra Laghutantra (Toh. 362) av kong Puṇḍarīka (པད་མ་དཀར་པོ, pad ma dkar po), den åttende kongen av det mytiske kongedømmet Shamballa (བདེ་འབྱུང་, bde 'byung). Laghutantra er en komprimert versjon av Kālachakra Tantra. Puṇḍarīka skal ha vært sønnen av kong Yaśas, som samlet Laghutantra.
Datering
Vimalaprabhā nevner en hendelse i året «403» (tibetanske tallsymboler) og sier at det er «året til herren over barbarene».
Den sier også at «Muhammed er inkarnasjonen av al-Rahman» og forkynneren av den barbariske dharma (religion) eller Islam.
Dette tilsier at 403 er antall år etter Hijra (år 622 i den julianske kalenderen), eller 1012–1013 e.Kr. Dette bekrefter dateringen av teksten til omkring 1027 e.Kr., som er gjort av tibetanske og vestlige orientalister.
Oversettere
Kolofonen i Dergé Tengyur forteller at teksten ble oversatt fra sanskrit til tibetansk i det 11. århundre av den kashmirske paṇḍita Somanātha (སོ་མ་ནཱ་ཐ།, so ma nA tha/) og av tibetaneren Dro Gelong Sherab Trak (འབྲོ་དགེ་སློང་ཤེས་རབ་གྲགས་). Senere ble den revidert av Zhangtön Dodé Pal (ཞང་སྟོན་མདོ་སྡེ་དཔལ་), Tsültrim Dar (ཚུལ་ཁྲིམས་དར་) og Shongtön. Somanatha var en elev av Nalendrapa som reiste til Tibet i år 1027. Sammen med sin oversetter Dro Gelong Sherab Trak grunnla han «Dro-linjen» i Tibet.
Somanatha og Dro Gelong Sherab Trak oversatte to forskjellige sanskrit-manuskripter til tibetansk. Den ene oversettelsen er å finne i tre forskjellige utgaver av Kangyur. Den andre finnes i Tengyur.
Det finnes imidlertid to kālachakra-linjer i Tibet: «Ra-linjen» (རབ༹་ལུགས. rva lugs, tradisjonell kinesisk: rèpài, 热派) og «Dro-linjen» (བྲོ་ལུགས, bro lugs, tradisjonell kinesisk: zhuópài, 卓派). «Ra-linjen» ble bragt til Tibet av en annen kashmirisk elev av Nalendrapa ved navn Samantaśrībhadra, og oversatt av Ra Lotsāwa Chorab (རྭ་ལོ་ཙཱབ་རྡོ་རྗེ་བྲགས་པ, rwa lo tsAba rdo rje brags pa, 1016–1128). Disse to linjer ble senere absorbert av de mer dominante retninger i Tibet, spesielt sakya og gelug. Overleveringene av vimalaprabhā er imidlertid ikke knyttet til noen av disse retningene.
Kolofonen i Tengyur lyder:
Plassering i Kangyur
En merkverdighet med den ene tibetanske versjonen er for det første dens plasseringen i den tibetanske buddhistiske kanon. Teksten er verken en sūtra, en Tantra eller en del av vinaya; det er en avhandling. Den hører derfor strengt tatt hjemme i Tengyur (ikke Kangyur). Den andre oversettelsen er da også inkludert i de fleste utgaver av Tengyur.
Likevel finnes teksten i tre utgaver av Kangyur: Lithang Kangyur (1608–1621) fra Lithang, Dergé Kangyur (1733) fra Derge og den mongolske Urga Kangyur (1908–1910) fra Ulan Bator. I Dergé Kangyur utgjør den en egen seksjon – seksjonen Kālachakra­ṭīkā (དུས་འཁོར་འགྲེལ་བཤད།, dus 'khor 'grel bshad/), selv om denne seksjonen bare inneholder en enkelt tekst.
I Dergé Kangyur opptar denne teksten hele bind 100 (ཤྲིཨི, shri.i), og folioene 1b.1-469a.7. Der er den nummerert som tekst D.853. I Urga Kangyur er den tekst nr U.1109, og befinner den seg i bind 103 (ཤྲཱི་སྟོད་ཆ, shrI stod cha), folioene 1r-255r (709 sider) og bind 104 (ཤཱི་སྨད་ཆ, shI smad cha), folioene 355r-469r (231 sider). I katalogene over tibetanske buddhistiske skrifter ved universitetet i Tōhoku som ble publisert av Hukuju Ui og Yensho Kanakura, har den nummereringen Toh. 845.
Teksten har fem kapitler. I Dergé Kangyur er tredje og fjerde kapittel plassert i omvendt rekkefølge.
I Dergé Kangyur er femte kapittel plassert i bind 103 (ལཀྵྨཱི, lak+Sh+mI), etter katalogen (བཀའ་འགྱུར་དཀར་ཆག་, bka' 'gyur dkar chag) over Kangyur.
Situ Panchen ville på denne måte presentere teksten som en kommentar til hele Kangyur, og ikke bare til Kālachakra Tantra. I katalogen sier han: «selv om den tilhører [sjangeren av] avhandlinger, overgår dens suverenitet alle tantrakommentarer, og den avdekker det mest definitive, hemmeligste og høyeste av alle mantrasystemer. Derfor har den blitt publisert her — slik som fortidens studerende har plassert den — for å ære den som ekvivalent med lærerens egne ord» (bind 103, 156b.7).
Luise Dorothea av Preussen
Luise Dorothea Sophie (født 29. september 1680, død 23. desember 1705) var en prinsesse og markgrevinne av Brandenburg og gjennom ekteskap arveprinsesse til Hessen-Kassel.
Luise var eneste datter av kurfyrste, senere konge av Preussen Friedrich I (1657–1713) i dennes ekteskap med Elisabeth Henriette (1661–1683), datter av landgreve Vilhelm VI av Hessen-Kassel (1629–1663). 31. mai 1730 giftet hun seg i Berlin med sin slektning Friedrich av Hessen-Kassel i et staselig bryllup hvor bruden mottok en anselig medgift. Hun døde allerede fem år senere, hvoretter Friedrich giftet seg med den svenske prinsesse Ulrika Eleonora og ble gjennom henne konge av Sverige i 1720.
Luca Plogmann
Landslaget
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Alfred Ekker Strande
Alfred Ekker Strande (født 1999) er en norsk skuespiller fra Oslo.
Utdannelse
Strande gikk på dramalinjen på Hartvig Nissens skole, der han var en del av revyen som skuespiller alle tre årene (Smakløs i 2016, Max i 2017 og Snill i 2018). Deretter fikk han studieplass på skuespillerlinjen på Kunsthøgskolen i Oslo.
Skuespillerkarriere
Strande medvirket i den populære ungdomsserien Skam, i birollen som Alfred. Serien hadde premiere i 2015. Han spilte i en statistrolle i den norske spillefilmen Battle. Strande medvirket også i teateroppsetningen Nyanser av gris med Antiteateret, som var nominert til Heddaprisen i 2018.
Elena Ceaușescu
Elena Ceaușescu (opprinnelig Lenuța Petrescu, født i 7. januar 1916 i Petrești i Dâmbovița i Romania, drept 25. desember 1989 i Targoviste) var en rumensk politiker og ektefelle til Nicolae Ceaușescu. Hun var også stedfortredende statsminister i Romania. Hun ble henrettet sammen med sin mann under den rumenske revolusjonen i 1989.
Bakgrunn
Elena, opprinnelig Lenuta, ble født i den rumenske landsbyen Petresti, hvor hun også vokste opp. Hennes fødselsår 1916 ble ved giftermålet med Nicolae Ceauşescu omgjort til 1919, slik at hun ble yngre enn sin mann, født i 1918.
Hun avsluttet folkeskolen med gjennomsnittlige resultater. Mot slutten av 1950-årene avla hun eksamen i et fjernstudium særlig innrettet mot henne, og hun fikk eksamen som kjemiingeniør.
Calisto Tanzi
Han grunnla det italienske meieri- og matvareselskapet Parmalat i 1961. Selskapet gikk konkurs i 2003. I 2008 ble Tanzi funnet skyldig i å ha underslått om lag 800 millioner euro fra selskapet, og ble dømt til fengselsstraff for bedrageri. I desember 2011 ble Tanzi dømt til ytterligere ni år og to måneder for Parmatour-konkursen. Tanzi var også eier av Parma Calcio fra 1989 til 2003.
Tanzi døde 1. januar 2022 i Parma av en lungeinfeksjon; han ble 83 år gammel.
Valerij Litanjuk
Valerij Bohdanovytsj Litanjuk (ukrainsk: Валерій Богданович Літанюк; født 2. april 1994) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.
Marjan Zakalnytskyj
Marjan Іhorovytsj Zakalnytskyj (ukrainsk: Мар'ян Ігорович Закальницький; født 19. august 1994) er en ukrainsk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.
I 2021 representerte han Ukraina på 50 km kappgang under Sommer-OL 2020 arrangert i Sapporo der han kom på 25. plass med tiden 4.02.53.
Sportsåret 1781
Sportsåret 1781 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1781.
Dzmitryj Dziubin
Dzmitryj Mikhajlavitsj Dziubin (belarusisk: Дзмітрый Міхайлавіч Дзюбін; født 12. juli 1990) er en belarusisk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.
La la la
La la la er et musikkalbum med Vamp. Albumet kom ut 20. oktober 2017.
Tynset ungdomsskole
Tynset ungdomsskole er ungdomsskole som ligger i Tynset sentrum med gangavstand til barneskole, videregående skoler og kommuneadministrasjonen. Tynset ugdomskole har 2 idrettshaller og basseng like i nærheten. Lærerne er organisert i team. Skoleåret 2021/2022 er det: 8.tr: 65 elever. 9.tr: 56 elever 10.tr: 70 elever Personalet: 44 ansatte, barnevernspedagog, bibliotekar.
Paraserixia
Paraserixia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Levevis
Larvene lever vanligvis i stammene på storvokste urter.
Utbredelse
Slekten finnes på Borneo.
NM i stafetter 2019
Norgesmesterskapet i stafetter 2019 var en del av NM i friidrett 2019, men ble arrangert som et eget stevne på Stampesletta på Lillehammer 25. og 26. mai 2019. Arrangør var Lillehammer IF.
4x100 m
Finale:
Medaljevinnere:
4x600 m
Medaljevinnere:
4 x 100 m
Medaljevinnere:
Steinerskolen i Arendal
Steinerskolen i Arendal er en steinerskole med grunnskole og barnehage i Arendal i Agder.
NM i stafetter 2019
4 x 600 m
Medaljevinnere:
Golf under Sommer-OL 2020 – Kvinner
Golf under Sommer-OL 2020 – Kvinner ble arrangert på Kasumigaseki Country Club fra 4. til 7. august 2021.
Gustav Radbruch
Gustav Radbruch (1878–1949) var en tysk jurist og politiker (SPD). Han var justisminister under Weimarrepublikken, og regnes som en av de mest innflytelsesrike tyske rettsfilosofer i det 20. århundret.
Biografi
Radbruch ble født i Lübeck som sønn av en kjøpmann. Han studerte jus i München, Leipzig og Berlin. I 1910 ble han professor i jus i Heidelberg, og fra 1914 til 1916 var han ekstraordinær professor i jus i Königsberg. Under første verdenskrig deltok han som frivllig sykepleier og senere i infanteriet på Vestfronten.
Etter første verdenskrig gikk han inn for dannelsen av en republikk, og meldte seg inn i SPD. Han ble avgjørende i kampen for Weimarforfatningen. Han var fra 1919 til 1926 professor i jus i Kiel. Fra 1920 til 1924 var han medlem av Riksdagen. I 1921 ble han justisminister i Joseph Wirths andre regjering og senere også i regjeringene Stresemann I og Stresemann II. Som medlem av Stresemanns regjeringer påbegynte han reformer av strafferetten i Tyskland. Han ønsket å avskaffe dødsstraffen og innføre en mildere straff for ungdom, men han rakk ikke å gjennomføre dette før regjeringen gikk av i 1923.
Radbruch rakk likevel å få vedtatt den første ungdomsstraffeloven i Tyskland, i februar 1923. Hovedmotivet i denne straffeloven var at «Oppdragelse går foran straff». Loven overlevde ikke nasjonalsosialismen, men tanken ble tatt opp igjen etter etableringen av Forbundsrepublikken Tyskland i 1949.
I 1927/1928 utviklet han «Den sosialistiske kulturlære» som et sosialdemokratisk kulturideal. For rettsvesenet skulle rettmessighet, rettssikkerhet og forholdmessighet stå som de høyeste verdier.
Etter Hitlers maktovertakelse i 1933 ble Radbruch den første tyske professor som ble avskjediget. Han bodde ett år i England, reiste tilbake til Tyskland og underviste som privatlærer. Under andre verdenskrig levde han tilbaketrukket og tok avstand fra nasjonalsosialismen i sine dagbøker. Han skrev essayer over tysk litteratur og kunst og avsluttet den kunstvitenskapelige doktograd til sin datter, som døde før ham.
Radbruchformelen
I 1945 gjeninnsatte de allierte ham som professor i Heidelberg. I den såkalte Radbruchformelen konkretiserte han på bakgrunn av erfaringene med nasjonalsosialismen, en rettsfilosofisk posisjon. Handlingene til det nasjonalsosialistiske regimet i Tyskland (1933–1945) hadde overbevist Radbruch om at det måtte finnes en rettskilde som sto over loven. Det gjaldt dersom den positive rett (den skrevne lov) i uforholdsmessig grad kom i strid med det som var rettmessig. Det samme gjaldt dersom loven ikke en gang hadde likhet, selve kjernen i rettmessigheten, som mål. I det siste tilfellet manglet loven ethvert preg av en rettslig norm. Denne tankegangen preget rettsoppgjøret i Vest-Tyskland etter andre verdenskrig, og senere rettsoppgjøret mot grensevakter i DDR, etter Murens fall.
Etter andre verdenskrig gikk han med styrke inn for å resosialisere NS-forbrytere. Han gikk også inn for åpen soning og samfunnsstraff.
Ettermæle
Radbruch regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.
Sportsåret 1811
Sportsåret 1811 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1811.
Steinerskolen i Tromsø
Steinerskolen i Tromsø er en steinerskole med barnehage i Tromsø, Troms og Finnmark og er den eneste Steinerskolen i Nord-Norge startet i 1987.
Steinerskolen på Ringerike
Steinerskolen på Ringerike er en steinerskole med barnehager, beliggende på grensen mellom Ringerike og Jevnaker kommune. Det er 11 km til Hønefoss og 5 km til Jevnaker. Her har skolen vært siden 1987, Steinerskolen på Ringerike har lang tradisjon med fådelte klasser fra 1. til 10. klasse, men har i det siste vært nødt til å dele klassene som følge vekst i elev antallet.
Kongsvinger ungdomsskole
Kongsvinger ungdomsskole er en offentlig ungdomsskole på Kongsvinger. Skolen åpnet sine dører for elevene den 20. august 2018. Kongsvinger ungdomsskole er bygd i massivtre. Ved oppstart av skoleåret 2021 har skolen 528 elever fordelt på i alt 19.klasser.
Repino
Repino (russisk: Репино; til 1948 Kuokkala) er en forstad til den russiske byen St. Petersburg ca 45 km nordvest for dens sentrum, ved bredden av Finskebukta.
Bosettingen er del av bydelen Kurortnij.
Området tilhørte storfyrstedømmet Finland og ble ved den finske uavhengigheten i 1917 finsk. Etter Vinterkrigen ble området en del av Sovjetunionen. I 1948 fikk byen navnet Repino. til ære for maleren Ilja Repin (1844-1930), som bodde her de siste 30 årene av livet sitt. Hans villa Penati (Пенаты), oppkalt etter de romerske verneguder, er blitt til museum og er en del av verdensarvområdet St. Petersburg.
Penater
Penater (på latin Penates eller Di Penates) var i den romerske religion guddommelige vesener som voktet over husets forråd og i overført betydning over hele familiens velstand. Opprinnelig to guddommer i hjemmets forrådskammer. Deres navn er beslektet med ordet penus, «forråd».
Penatene ble utelukkende omtalt i flertall, og opptrådte aldri som individuelle skikkelser med for eksempel egennavn. Hjemmets lar ble i flere tilfelle assosiert med penatene.
Kulten var i starten knyttet til individet og kongens hus, men etterhvert fikk penatene plass i den romerske statskult som voktere over hele rikets velstand, og ble i denne forbindelse dyrket i forbindelse med Vestakulten. Disse penates publici var angivelig medbrakt fra Troja av Æneas, og oppbevart i Lavinium.
Penatenes tempel i Roma lå på Velia, en utløper av Palatinerhøyden, og ble revet i forbindelse med oppføringen av Maxentiusbasilikaen. I stedet ble det innredet en helligdom for dem i Romulus-tempelet på Forum Romanum.
Alpint under Vinter-OL for ungdom 2012 – Storslalåm jenter
Storslalåm for jenter i alpint under Vinter-OL for ungdom 2012 ble avholdt i Patscherkofel 18. februar 2012. 53 utøvere fra 46 ulike nasjoner deltok.
Clara Direz fra Frankrike vant øvelsen foran landskvinnen Estelle Alphand og Jasmina Suter fra Sveits.
Parahybolasius
Utseende
En middelsstor, gråbrunt-spraglete trebukk. Antennene er tynne og noe lengre enn kroppen. Pronotum er mye bredere enn lant, nærmest sekskantet, med en kraftig, butt pigg på hver sidekant og et ovalt, blankt svart felt i midten. Dekkvingene har et par fine lengderibber og ender i en liten pigg. De er lyst gråbrune med brunsvarte flekker.
Levevis
Larvene inne i små greiner og kvister.
Herman Hanssøn
Herman Hanssøn (ca. 1583–ca. 1669) var sogneprest på Nes i Hedmark 1608–1613. Han ble mistenkt for å ha katolske sympatier og landsforvist på herredagen i Skien i 1613. Senere fikk han vende tilbake til Norge, hvor han virket som sorenskriver og prokurator og hadde en vaktkommando i Hannibalsfeiden. De siste årene av livet tilbragte han på gården Mølstad på Nes.
Slekt
Herman Hanssøn var født på Ringerike som sønn av sognepresten i Hole, Hans Hermansen, og Ragnhild Kåresdatter. Han brukte som student det latinske navnet Ringius (ringeriking).
Han var gift med Dorte Hågensdatter, datter av sognepresten Hågen Mogenssen i Vang. De skal ha hatt tolv barn, men bare fem av dem er kjent ved navn.
Utdannelse i Braunsberg og København
I 1601 reiste han 18 år gammel sammen med en svenske ved navn Abraham (sannsynligvis Abraham Gadolenus) til jesuittskolen i Braunsberg i Prøyssen. Her var det flere norske studenter. På denne tiden var det ikke uvanlig at nordmenn sendte sønnene sine til jesuittiske skoler, siden disse var billigere og ble regnet for å være bedre enn de protestantiske nærmere hjemmet. Blant hans samtidige i Braunsberg var Erland Halvardssøn, Jakob Hjort, Peder Alfssøn, Jens Olufssøn Pharo og Laurits Stange.
Sogneprest
Som sogneprest på Nes sørget Herman Hanssøn for å få revet den gamle Baldishol kirke og få oppført en ny, som sto helt til også denne ble revet i 1878. På denne tiden eide han gården Mølstad på Nes.
I landsforvisning
Herman Hanssøn forlot Norge tidlig i 1614, men i 1617 kom han tilbake og ble da satt under tiltale for kapitlet i Oslo. Han unnskyldte seg med at han hadde måttet vende tilbake på grunn av sin «armod og elendighed». Kapitlet overlot den endelige dommen til kongen, som ga ordre om at Herman Hanssøn skulle fengsles på Dragsholm slott. Det er usikkert om han faktisk satt i dette fengselet. I lengre tid var han i Vordingborg, som han fikk tillatelse til å forlate 27. november 1619. Siden oppholdt han seg i Sverige i minst to år. Her skaffet han den dansk-norske regjeringen nyttige opplysninger, som bidro til at han i 1626 fikk tillatelse til å vende tilbake til Norge.
Tilbake i Norge
I Christiania forsøkte Herman Hanssøn å livnære seg som skoleholder. I 1629 fikk han en stilling som sorenskriver på Hadeland og Toten, som han beholdt i fire år, til han ble avsatt. I 1637, da det var fare for krig, sendte stattholderen ham til Sverige for å skaffe opplysninger. Samme år søkte han herredagen i Bergen forgjeves om å få et nytt prestekall. I 1643 var han bosatt på sin gård Mølstad på Nes. Han fungerte i disse årene som prokurator på tingene, for eksempel som fullmektig for Antonius Bertelsen i en eiendomstvist med enken etter sognepresten i Lesja.
Under Hannibalsfeiden 1644–1645 gikk Herman Hanssøn i krigstjeneste og fikk en egen kommando ved grensevakten i Solør. I denne krigen tjenestegjorde også sønnen Jørgen som rytter.
A. E. Erichsen oppsummerer Herman Hanssøns liv slik: «Gjennem et langt liv i trængsel, hvorunder den forhenværende prest forsøgte lykken som skolemester, krigsmand og i juridiske stillinger, maatte han bøde for sine vildfarelser i ungdommen».
Anekdote
Carl Deichman har opptegnet en anekdote om Herman Hanssøn blant sine manuskripter. Ifølge Deichman fantes det i en gammel bibel «ensteds paa Oplandene» en opptegnelse om at Herman Hanssøn en gang i et bryllup hadde gjennomstukket et bilde av Martin Luther og uttalt: «Du Munk kunde have holdt din Mund, saa havde mangen Præst ei været saa bryd som nu».
Perler fra Svein
Perler fra Svein er et musikkalbum med Svein Tang Wa, utgitt den 24. november 2017.
8. divisjon fotball for menn 2010
8. divisjon fotball for menn 2010 var det niende nivået i norsk fotball 2010. Avdelingene var inndelt i regionale fotballkretsene og det var opp til hver enkel fotballkrets å bestemme hvor mange avdelinger det skal være i divisjonen og hvordan opprykk skal avgjøres. Fotballkretsen kunne selv bestemme hvordan og hvor mange lag som rykket opp til 7. divisjon og ned til eventuell 9. divisjon.
Morastus
Morastus er en slekt av biller som hører til familien vannkjær (Hydrophilidae).
Utseende
En liten (2 millimeter), bredt oval og høyt hvelvet (litt dråpeformet), blank, mørk vannkjær. Dekkvingene har fine punkstriper.
Levevis
Ingenting er kjent om biologien til denne arten.
Utbredelse
Arten er kjent fra India.
EM i friidrett innendørs 2019 – 800 meter kvinner
800 meter for kvinner under EM i friidrett innendørs 2019 ble arrangert i Glasgow 1. mars 2019 kl 11:10 (forsøksheat), 2. mars kl 18:06 (semifinale) og 3. mars 2019 kl 19:18 (finale) lokal tid.
Semifinale
Kvalifisering: De tre første i hvert heat (Q) gikk videre til finalen.
Finale
Resultatene var som følger:
Stenauxa
Stenauxa er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Kathy Hochul
Kathleen Courtney «Kathy» Hochul (født 1958) er en amerikansk jurist og politiker. Hun ble 24. august 2021 valgt som guvernør i New York. Hochul hadde vært New Yorks viseguvernør fra 2015.
Stenauxa
Utseende
Parmenini er ganske små, brunlige trebukker. Antennene er vanligvis omtrent så lange som kroppen. Dekkvingene er ovale uten markerte "skuldre". Beina er forholdsvis korte og kraftige. Slekten Stenauxa utmerker seg ved at fasettøynene er oppdelte.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Afrika.
Lillesand (tettsted)
Historie
I samme området finnes flere kompassroser innhogd i fjellet, de eldste fra 1400-tallet. Ulvøysund er også nevnt på gamle nederlandske kart fra andre halvdel av 1500-tallet, da i formen Wolfsondt. På de samme kartene står Olde Hil Sont og Zanden, henholdsvis Gamle Hellesund og Sanden. Sistnevnte er der Lillesand sentrum ligger idag.
De fleste gårdsnavnene i Lillesand kommune er fra middelalderen eller før, og blant de som nevnes fra gammelt av er Møglestu, Moland (nå bare kalt Prestegården), Flørenes og Skalle. Steinkirken ved Møglestu gård var senter for Vestre Moland kirkesogn, som Sand var en del av. Kirken er sannsynligvis fra slutten av 1100-tallet, og ble seinere påbygd. I 1962 ble Lillesand og nabokommunene Høvåg og Vestre Moland slått sammen.
Byen er bortsett fra turismen mest kjent for sin rike maritime historie. På 1700-tallet begynte man å bygge seilskip her, men det var på 1800-tallet at det virkelig tok av. Trelasthandelen var en svært viktig faktor, og det eksisterte flere rederier og mange verft i byen og omlandet. By- og Sjøfartsmuseet er en gammel skipsredergård, som på et tidspunkt tilhørte rederen Carl Knudsen. Mellom Lillesand og Flakksvann i Birkenes kommune ble det i 1895 bygget en privatdrevet, smalsporet jernbane, Lillesand–Flaksvandbanen med to damplokomotiver, tre passasjervogner og 34 godsvogner (se også Jernbane i Norge). Denne banen hadde fire bemannede stasjoner (sørfra og nord: Lillesand, Tveide, Birkeland og Flakksvann) og fraktet hovedsakelig tømmer, torvstrø fra Myhre torvstrøfabrikk på Tveide og annet gods. Banen gikk i de fleste år med underskudd, og ble til slutt nedlagt i 1953. Alle stasjonene bortsett fra Birkeland står ennå.
Under den tyske invasjonen av Norge i 1940 ble det tyske troppetransportskipet «Rio de Janeiro» torpedert utenfor Lillesand. Dette skjedde 8. april, altså dagen før selve invasjonen. Skipet ble senket av den polske ubåten Orzel, som senere ble senket av tyske fly. Lokale fiskere bidro med å redde tyske soldater og mannskap.
Etter motorisert skipsfart, først med damp og siden forbrenningsmotor, tok over markedet, mistet Lillesand mye av den rikdommen som hadde blitt opparbeidet. Tilveksten tok slutt, og stedet forble slik det var. Det som skulle sette fart i Lillesand igjen, var fabrikken Norton, som produserte silisiumkarbid. Denne fabrikken er fortsatt i drift, nå under navnet Saint-Gobain.
Hotel Transylvania: Transformania
Hotel Transylvania: Transformania er en amerikansk dataanimert komediefilm fra 2022. Dette var tredje filmen i Hotel Transylvania-filmserien, og en oppfølger til Hotel Transylvania 3: Summer Vacation (fra 2018)
Filmen ble regissert av Derek Drymon og Jennifer Kluska. Andy Samberg, Selena Gomez, Kathryn Hahn, Jim Gaffigan, Steve Buscemi, Molly Shannon, David Spade, Keegan-Michael Key, Brian Hull, Fran Drescher, Brad Abrell, Asher Blinkoff, Ninja og Zoe Berri står på rollelisten. Hotel Transylvania: Transformania hadde premiere i løpet av Prime Video den 14. januar 2022 kom den ut på kino.
Handlingsreferat
Under feiringen av 125-årsjubileet til Hotel Transylvania, overhører Mavis Draculas planer om å trekke seg tilbake og overlate hotellet til henne og Johnny. Hun forteller Johnny som begeistret forteller Dracula planene sine om å pusse opp hotellet. Bekymret for at Johnny skal ødelegge hotellet, lyver Dracula for ham og sier at det er en "monstereiendomslov" som bare lar monstre eie hotellet, og skuffer Johnny.
Van Helsing bestemmer seg for å hjelpe Johnny ved å bruke en stråle som gjør mennesker til monstre og omvendt; etter å ha testet det på marsvinet sitt Gigi, bruker han det på Johnny som blir til et dragelignende monster. Da han lærer om monsteret Johnny, prøver Dracula å gjøre ham tilbake til normalen, men forvandler seg selv til et menneske og bryter strålens krystall. Van Helsing forteller Dracula og Johnny at de fortsatt kan snu seg tilbake til det normale ved å få en ny krystall som ligger i Cave of Reflexion i Sør-Amerika, så Dracula og Johnny satte i gang for å gjøre det.
Mens de reiser gjennom den søramerikanske jungelen, begynner Dracula og Johnny å knytte bånd, og Dracula begynner til slutt å innrømme at han løy om monstereiendomsloven, men resten av gruppen finner dem. Ting blir surt når Dracula innrømmer bedraget sitt angående å gå over hotellet til Mavis og Johnny. Dette får en opprørt Johnny til å tro at Dracula ikke betrakter ham som familie og til å mutere ytterligere før han løper vekk.
Mavis går for å finne Johnny mens Dracula og resten av gjengen drar til Cave of Reflexion. Mavis finner Johnny, men transformasjonen har gjort ham veldig flyktig. Hun fører ham til Cave of Reflexion hvor de endelig finner krystallen. Når Mavis prøver å gjøre Johnny tilbake til det normale, skjer det ingenting på grunn av at han er for vanvittig. I desperasjon lar Dracula seg fange av Johnny og går på en angrende tangent om hvor feil han tok angående Johnny og hvordan han nå ser det beste i ham, og til slutt anerkjenner han som familie. Dette bringer Johnny tilbake til sansene, og han blir returnert til menneskelig form.
Med Dracula og vennene hans vendt tilbake til det normale, vender de hjem bare for å finne at hotellet har blitt ødelagt av Gigi. Etter å ha snudd Gigi tilbake til det normale, beklager Dracula tapet sitt. Han bestemmer seg snart for å la Mavis og Johnny gjenoppbygge hotellet etter deres smak.
Ett år senere viser Mavis og Johnny Dracula det gjenoppbygde Hotel Transylvania som han kommer for å nyte.
Eikrem
Eikrem kan referere til:
Tokehega-traktaten
Tokehega-traktaten, formelt Traktat mellom Amerikas Forente Stater og New Zealand om grensen i havet mellom Tokelau og Amerikas Forente Stater, er en traktat undertegnet 2. desember 1980 som fastsetter grensen i havet mellom New Zealand og USA, nærmere bestemt mellom de to avhengige territoriene Tokelau og Amerikansk Samoa.
For folket på Tokelau har traktaten betydning utover det havrettslige, ettersom traktaten ble oversatt til tokelauisk og ble undertegnet av tre tradisjonelle ledere i en seremoni som fant sted på og ved en av atollene i Tokelau. For tokelauerne har traktaten også den konsekvens at den trekker grensen mellom deres land og Amerikansk Samoa mellom atollen Fakaofo og Swains eller Olohega. Tradisjonelt har tokelauerne oppfattet Olohega som den fjerde tokelauiske atollen. Traktaten nevner ikke Swains/Olohega eksplisitt, men grensen i havet er definert ved geografiske koordinater. I traktaten oppgir USA sitt krav på de tre atollene i Tokelau. Fastsettelse av grensen i havet gjorde det lettere for Tokelau å dra nytte av fiskeri i egen økonomisk sone.
Da FN i 1976 sendte en delegasjon til Tokelau i forbindelse med organisasjonens avkoloniseringsarbeid, ble kravet på Olohega/Swains tatt opp av tokelauerne. Året etter erklærte New Zealand en 200 nautiske mils økonomisk sone for Tokelau. Dette aktualiserte spørsmålet om grensen i havet mot sør, inkludert hvem som hadde krav på Olohega/Swains.
Erklæring av slike økonomiske soner førte til at USA startet en prosess for å oppklare suverenitetskrav hevdet i henhold til Guano Islands Act av 1865. Dette gjaldt mange øyer i Sør-Stillehavet. USAs posisjon overfor New Zealand var at USA ville oppgi kravet på de tre nordlige Tokelau-atollene mot at New Zealand anerkjente Swains som amerikansk. Blant annet for å kunne etablere en effektiv økonomisk sone bestemte New Zealand seg for å ikke gå videre med tokelauernes krav på Olohega/Swains. Nyzealenderne fikk så lederne på de tre atollene i det avhengige territoriet Tokelau til å oppgi kravet på den fjerde og sørligste atollen. De tre tradisjonelle atollederne, faipulene, fikk fullmakt til å underskrive traktaten på vegne av New Zealand. Prosessen og oppgivelsen av kravet på Olohega forble imidlertid omstridt.
Traktatens navn på tokelauisk er Tokehega-traktaten, der Tokehega er sammensatt av første del av navnet Tokelau og siste del av Olohega, det tokelauiske navnet på Swains. Imidlertid betyr tokehega også «ta bort» og med utgangspunkt i dette kan traktatnavnet også forstås som noe som ble påtvunget tokalauerne og som en traktat der de ble fratatt Olohega. Til tross for at kravet folkerettslig ble oppgitt da Tokehega-traktaten trådte i kraft i 1983, kom spørsmålet om Olohegas tilhørighet til Tokelau opp igjen i 2004 i forbindelse med utarbeidelsen av et forslag til grunnlov for Tokelau. Henvisningen ble imidlertid tatt bort.