cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mishima-hendelsen
Etter hendelsen
Klokken 12.30 holdt Selvforsvarskontoret en pressekonferanse der Yasuhiro Nakasone, som var leder for Selvforsvarsmyndigheten, uttalte at det som hadde hendt var ytterst beklagelig, at det var et angrep på demokratiet, og at Mishimas gjerning var til stor belastning. Da statsminister Eisaku Sato ble spurt av reportere hva han syntes om Mishimas handling, sa han at han ikke kunne skjønne annet enn at Mishima måtte ha mistet forstanden.
Rimbert av Hamburg
Bakgrunn
Som munk i Turholt (Torhout) ble han med på en misjonstur til Norden sammen med sin venn Ansgar som han senere etterfulgte som erkebiskop av Hamburg-Bremen i 865.
Erkebiskop
Da Ansgar døde den 2. februar 865 ble Rimbert valgt som hans etterfølger. Pave Nikolaus I sendte ham pallium (erkebiskopens verdighetstegn) i desember 865. I året 888 kunne erkebiskop Rimbert erverve markeds-, mynt- og tollrett fra keiser Arnulf av Kärnten for Bremen, og med dette vesentlig styrke erkebispedømmets finansielle stilling.
Da Ansgars misjonering var basert på en forbindelse med Benediktinerordenen ble Rimbert kort tid etter hans innvielse munk ved klosteret Corvey i Sachsen, og derfra drev han misjonering i vestlige Friesland, Danmark og Sverige. Noe av det han oppnådde som erkebiskop var grunnleggelsen av et kloster i Bücken i nærheten av Bremen. Han nevnes spesielt for sin omsorg for fattige og syke.
Mishima-hendelsen
Etter hendelsen
I samsvar med japansk buddhistisk tradisjon fikk Mishima tildelt et posthumt navn, 彰武院文鑑公威居士. Morita fikk på samme måte navnet 慈照院釈真徹必勝居士.
Rimbert av Hamburg
Erkebiskop
Rimbert skrev også en biografi over Ansgar, Vita Ansgari. Denne levnetsbeskrivelsen tilkom med medforfatteres bistand sannsynligvis i løpet av det nærmeste årtiende etter Ansgars død, og det ble tilegnet benediktinermunkene i Corvey. Arbeidet er skrevet i oppbyggelig hensikt. Det inneholder en mengde faktiske opplysninger, blant annet at Ansgar ved fem års alder skulle ha blitt moderløs og snart etter av sin far satt i skole ved klosteret Corbie i Picardie. Fremstillingen er bemerkelseverdig fri fra legendariske utsmykninger.
Mishima-hendelsen
Etter hendelsen
Urnen med Mishimas aske ble satt ned i familiegraven i gravlunden Tama Reien, i byen Fuchū, Tokyo, den 14. januar 1971. Selve bisettelsesseremonien for Mishima og Morita fant sted ved Tsukiji Honganji-templet, Tokyo, den 24. januar 1971. Bisettelsen ble overvært av om lag hundre av Mishimas slektninger, noen av Moritas slektninger, medlemmer av Mishimas "paramilitære hær", og noen av Mishimas venner. I tillegg fikk 180 andre fremmøtte adgang til seremonien etter prinsippet "first come, first served". Blant dem som holdt tale under seremonien var forfatterne Seiichi Funahashi, Taijun Takeda, fotografen Eikō Hosoe, forleggeren Ryōichi Satō, dikteren Eiko Muramatsu, filmprodusenten Hiroaki Fujii og Sazō Idemitsu, grunnlegeren av Idemitsu Kosan Co., Ltd. Tate no kai, Mishimas paramilitære hær, ble oppløst cirka fire måneder etter kuppforsøket.
Rimbert av Hamburg
Erkebiskop
I 884 greide Rimbert å få et normannisk plyndringstokt i Friesland til å trekke seg tilbake, og på grunn av dette har han blitt holdt spesielt høyt i hevd der og ble opphøyd som helgen. Hans festdag er 4. februar.
Det ble skrevet en biografi over Rimbert av en klerk i Bremen eller en munk ved Corvey, men denne er mer oppbyggelig enn fylt med faktisk informasjon, og av den grunn er det lite som kjennes om Rimberts liv.
Schieren
Schieren er en kommune og et tettsted i Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 10,41 km², ligger i kantonen Diekirch. I 2005 hadde kommunen 1 369 innbyggere.
Parlamentsvalget i Nederland 2021
Parlamentsvalget i Nederland 2021 ble holdt 17. mars 2021. Valget gjaldt 150 representanter til Tweede Kamer, som er det nederlandske parlamentet Generalstatenes folkevalgte kammer.
Det var planlagt valg i mars 2021, da den ordinære valgperioden utløp. Mark Ruttes tredje regjering gikk imidlertid av 15. januar 2021, da det ble klart at myndighetene fra 2013 til 2019 på uriktig grunnlag, hadde krevd tilbakebetaling av skattefradrag fra flere tusen barnefamilier.
Det offisielle resultatet ble kunngjort av den nederlandske valgnemnda Kiesraad, 26. mars 2021. Valget medførte at Tweede Kamer etter valget besto av 17 partier, mot 13 partier i 2017.
Det første forsøket på å danne et parlamentarisk grunnlag for en ny regjering strandet etter at utsendingene fra de største partiene trakk seg etter noen få dager. Rutte fortsatte som statsminister for et forretningsministerium, men fikk sterk kritikk og overlevde knapt en avstemning om mistillit i begynnelsen av april. Per 23. april 2021 er det ikke klart om noe nytt regjeringsalternativ kan få flertall.
Valgordning
Det nederlandske parlamentet, Generalstatene, består av to kamre. De 75 medlemmene av første kammer - Senatet - blir ikke valgt direkte av folket, men av parlamentene til de tolv provinsene. Andrekammeret (Tweede Kamer) blir vanligvis valgt hvert fjerde år, av nederlandske statsborgere over 18 år. Andrekammeret er har den lovgivende makt, men alle lover og folkerettslige avtaler må godkjennes av senatet.
Tweede Kamer har 150 medlemmer, og sperregrensen ligger på 1/150 av de gyldige stemmer, altså ca. 0,7 %. Partiene vinner så mange plasser som tilsvarer det antall ganger de overstiger sperregrensen (valgkvotienten). Dette fører likevel alltid til at det blir noen mandater til overs. De resterende mandater blir fordelt etter listerekkefølgen. For å få et av de resterende setene må et parti ha oppnådd minst en valgkvotient.
Ved valget i 2021 fikk partiet BIJ1 0,8 % av stemmene og ble dermed det minste partiet som fikk én representant i parlamentet. CODE ORANJE oppnådde bare 0,39 % av stemmene og ble ikke representert i Tweede Kamer. U-Buntu Connected Front vant valget i Sint Eustatius, men fikk med drøyt 300 stemmer på landsbasis ikke nok stemmer til å få plass i Tweede Kamer; Christen-Democratisch Appèl vant i de to øvrige «spesielle kommunene» Saba og Bonaire.
Aspidolea suturalis
Aspidolea suturalis er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Parlamentsvalget i Nederland 2021
Valgordning
Velgerne kan velge hvilken som helst kandidat på listen (preferansekandidat), men de fleste krysser av for den som står øverst. Kandidater som oppnår 25 % av valgkvotienten (ca. 0,16 % av alle avgitte stemmer) er sikre på å få en plass i parlamentet, de øvrige kandidatene blir valgt etter rekkefølgen på partiets liste. Hele landet er én valgkrets, men det er administrativt oppdelt i 19 regioner. Oppdelingen har liten praktisk betydning, da partiene som oftest velger den samme listen for samtlige regioner. Valget gjelder i praksis partilister, ikke personer.
Aspidolea suturalis
Levevis
Lite eller ingenting er kjent om biologien til disse billene, bortsett fra at de voksne er aktive om natten og kommer til lys.
Utbredelse
Arten er utbredt fra Mexico i nord til Bolivia i sør.
Tell Abyad
Tell Abyad (arabisk تل أبيض, Tal Abyaḍ) er en by i Syria langs elven Balikh og som administrativt hører til Ar-Raqqah guvernement. Den hadde 12 490 innbyggere i 2004. Den danner en delt by med Akçakale i Tyrkia og det finnes tre grenseoverganger i byen.
Akçakale og Tell Abyad var én by på ottomansk tid, det vil så før dannelsen av de moderne stater Tyrkia og Syria.
Tell Abyad har ca. 14 825 innbyggere (2004), bestående av arabere, kurdere (begge overveiende sunnimuslimske), samt minoriteter bestående av ulike kristne grupperinger.
Tallon Griekspoor
Han har vunnet én tittel på ATP-touren, og hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en 3. runde fra Australian Open.
Stine H. Bang Svendsen
Stine Helena Bang Svendsen (født 1983) er en norsk fagpedagog og kjønnsforsker som er førsteamanuensis i pedagogikk ved Institutt for lærerutdanning ved NTNU i Trondheim. Hennes forskningsområder er kjønn, seksualitet og etnisitet, blant annet i skole og utdanning. Hennes doktorgrad fra NTNU handlet om seksualitet, «rase» og rasisme i undervisning i ungdomsskolen. Hun ble i 2015, da hun var 32 år, en av Norges yngste med professorkompetanse, innen fagfeltet tverrfaglig kjønnsforskning. Hun har hatt flere verv i LLH og Fri, blant annet som leder i LLH Trøndelag.
Barne- og ungdomsforskning
Barne- og ungdomsforskning, også kalt tverrfaglig barne- og ungdomsforskning, eller mer spesifikt barneforskning og ungdomsforskning som separate disipliner, er et bredt og tverrfaglig forskningsområde som fokuserer på forhold som spesifikt gjelder barn og ungdom, hovedsakelig fra samfunnsvitenskapelig og pedagogisk ståsted. Det medisinske fagfeltet barnesykdommer regnes normalt ikke som del av feltet tverrfaglig barne- og ungdomsforskning, men som et eget fag.
I Norge er Barn et sentralt tidsskrift innen barneforskning og Tidsskrift for ungdomsforskning innen ungdomsforskning. Ved NTNU er Norsk senter for barneforskning et sentralt fagmiljø innen barneforskningen.
Skreikampen
Skreikampen er et fjell i Eidsvoll kommune i Akershus. Det har en høyde på 698 meter over havet og er det høyeste fjellet i Eidsvoll kommune. Primærfaktoren er 163 meter, referansesadelen er ved veikryss like sør for Skomakertjennet, 535 moh.
Kampen ligger helt nord i kommunen ved Mjøsa, i Feiring. Det naturlige utgangspunktet for bestigning er Øverbygda nord i Feiring.
Skreikampen setter sitt preg på landskapet med sin bratte fjellvegg ned mot Mjøsa. Fra toppen av kampen og ned til bunnen av Mjøsa er det over 1000 høydemeter. Skreikampen har utsikt mot blant annet Hedemarken, Mjøsa, Rondane og Trysilfjellet i nordøst. Den norske turistforening hevder det går an også å se Snøhetta fra «øst på Totenåsen». Det eneste sted det er teoretisk mulig, er her på Skreikampen; siktelinja går da trangt mellom Storsmeden og Steet i Rondane.
Toppen preges mye snaufjell med få trær. Skreikampen har den eneste sjø – fjell gradienten i Akershus og er i stor kontrast til det ellers så milde og flate romerikslandskapet.Toppen er flittig besøkt av både romerikinger og totninger.
Skreia som inspirasjon for vår største poet
I Henrik Wergelands ungdomsdiktning spiller Skreia en viktig rolle, som i det store Stella-diktet ”En sangfuld Sommermorgen paa Skreya”. Berget ved Mjøsa blir dikter-jegets tilfluktssted både i kjærlighetssorg og glede, og Skreia blir utsiktspunkt for dikterens store visjoner. I det storslåtte diktet “Det befriede Europa”, som tar utgangspunkt i de dramatiske revolusjonsbølgene i Europa i 1830 ser dikteren fra Skreia fritt utover hele verden - i fortid og samtid!
Polina Fouda
Polina Fouda (født 17. juni 2003) er en egyptisk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Egypt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 13 i lagkonkurransen.
Birgittinerordenen
Birgittinerordenen, eg. Den hellige Frelsers orden, latin: Ordo sanctissimi Salvatoris O.Ss.S., er en augustinsk klosterorden som ble stiftet i 1370 av Birgitta av Vadstena. For at oppnå pavens godkjennelse av den nye ordenen, reiste Birgitta på pilegrimsreise til Roma i 1350, og underveis stoppet hun i en rekke byer.
Paven holdt siden 1309 til i Avignon som skapte ikke bare en geografisk avstand, men også en splittelse innen Den katolske kirke. I en av sine åpenbaringer hadde Birgitta sett av paven og keiseren skulle være sammen i Roma. I en annen åpenbaring hadde hun sett det moralske forfallet, Hun mente at paven skulle være bosatt i Roma og at den kristne tro skulle vise seg i det daglige gjennom sine gode gjerninger.
I 1368 meldte den tysk-romerske keiser Karl IV at han ville komme til Roma. Pave Urban V kom da også selv til Roma, og møtte keiseren der. Birgitta hadde lagt fram for paven sine ønsker og planer for en ny orden, men hadde ikke fått svar. Ved et besøk senere ga paven beskjed om at ordenen kunne godkjennes under forutsetning av at ordensreglene fikk et tillegg i henhold til Augistinerordenens regler. Birgitta fikk tillatelse til å bygge klostere, men ville ikke kunne få noen andel av de midlene som kom inn gjennom avlat. Birgitta ønsket ikke selv en slik løsning, og argumenterte at «Gud hadde talt direkte til henne» gjennom en åpenbaring og hennes ønsker skulle derfor etterkommes. Gjennom nye forhandlinger prøvde hun å endre pavens standpunkt, uten hell. Først i 1378 kom den endelige godkjennelsen av Birgittas klosterregler, og denne godkjennelsen var utstedt av pave Urban VI.
Klosterlivet
Klostrene var for både munker og nonner, men de bodde adskilt i hver sitt kompleks med en felles kirke. Nonnene/søstrene var tillagt størst betydning. Til hver klosterkirke var 60 nonner under ledelse av en abbedisse. Videre skulle 13 munker fungere som prester, 4 hjelpeprester og 8 legbrødre. Slik ble det et samlet antatt på 85, tilsvarende det antallet som hadde vært med i den første kristne menighet i Jerusalem som besto av Jesu apostler og menige medlemmer.
Kirken var innredet slik at kvinner og menn ikke kunne se hverandre; nonnene hadde alter i den østlige enden og brødrene tilsvarende et alter i vestlige ende. Kirkerommet var enkelt innredet og distraherende utsmykning ble unngått. Kirken var til en viss grad åpen for lokale innbyggere.
Ordensdrakten er laget av grå vadmel og håret blir dekket med et hvitt hodetørkle med et sort slør over som blir holdt fast med en spesiell krone. Denne har fem røde merker som symboliserer Jesu blod. Munkene har en grå kappe med et rødt kors.
Klostrene
Munkeliv kloster i Bergen gikk i 1426 over til Birgittinerordenen etter at en pest på midten av 1300-tallet hadde ført til at det tidligere benediktinerklosteret forfalt. Margrete I ble sin barndom oppdratt av Birgittas datter, Märtha. Hun besøkte ofte Vadstena og ble tatt opp som leksøster. Margrete I tok initiativ til at det første klosteret på Lolland ble opprettet. Klostrene ble anlagt henholdsvis 1410 og 1445.
Ved reformasjonen ble klostrene nedlagt. I Vadstena kom birgittinerordenen tilbake i 1935.
Trondheim
Det har også siden 1998 vært et såkalt apostolisk hus for kvinner på Heimdal utenfor Trondheim tilknyttet Birgittinerne. Denne har utviklet seg til et kloster. Et nybygg med kloster og kirke ble viet 2. april 2011.
Evebøfoss Fabrikker
Evebøfoss Fabrikker var en tekstilbedrift i Sandane i Sogn og Fjordane. Den ble etablert som shoddyfabrikk og overtatt i 1910 av Anders Hansen fra Utvik. Bedriften produserte vesentlig shoddy og ullvarer.
Bengt Heyman
Bengt Heyman (født 26. august 1883, død 3. juni 1942) var en svensk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. Heyman vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den svenske båten «Sans Atout» som kom på andreplass bak den norske båten «Taifun» i 8-metersklassen. Mannskapet på båten besto av Edmund Thormählen, Bengt Heymann, Herbert Westmark, Alvar Thiel, Emil Henriques og Nils Westermark.
Det var sju båter i 8-metersklassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Sans Atout» og den finske båten «Lucky Girl» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Sans Atout» vant skilleracet som ble avholdt 22. juli.
Pharsalia
Pharsalia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore til store (10-40 millimeter), slanke, gråbrunt-spraglete trebukker, kroppen ofte med flekker av lyse skjell. Antennene er lange, hos hannene gjerne betydelig lengre enn kroppen. Pronotum har en pigg midt på den avrundede sidekanten. Dekkvingene er avlange med markerte "skuldre". Beina er forholdsvis lange.
Levevis
Disse billene har larver som lever i død ved av løvtrær, ofte like under barken. Noen av artene er regnet som skadedyr i skogbruket, særlig fordi de kan spre parasittiske rundormer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Nicholl Head
Nicholl Head er en bratt, vestvendt ende på en rygg mellom Dogs Leg Fjord og Square Bay, på vestkysten av Graham Land i Antarktis. Den ble først kartlagt i 1936 av British Graham Land Expedition (BGLE) under John Rymills ledelse. Den ble kartlagt på nytt i 1948 av Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS) og oppkalt etter Timothy M. Nicholl som var basesjef for FIDS ved Argentine Islands i 1948 og 1949.
Salma Saleh
Salma Saleh (født 19. desember 2003) er en egyptisk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Egypt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 13 i lagkonkurransen.
Kjennerudvannet
Kjennerudvannet er en innsjø på grensen mellom Øvre Eiker kommune og Kongsberg kommune. Vannet ligger nederst i Lurdalen, omtrent tre kilometer nordøst for sentrum av Kongsberg. Om sommeren er det mye brukt som badeplass, og det er utgangspunkt for både skiløyper og blåmerkede stier nordøstover mot Fiskum.
H2 (TV network)
H2 var et amerikansk digital kabel- og satellitt-tv-nettverk som var eiet av A+E Networks. Nettverket ble drevet som et joint venture mellom Hearst Corporation og Disney–ABC Television Group, en avdeling av The Walt Disney Company.
H2 ble lansert i 1996 som History International, en spin-off av History Channel, som fokuserte på internasjonal historie, I september 2011 ble nettverket re-lansert som H2. H2 sendte sendte i hovedsak repriser av dokumentarprogrammer som tidligere hadde vært sent på sin forgjengers nettverk fra midten av 2000-tallet og framover. H2 avsluttet sine sendinger i USA 29. februar 2016 og ble etterfulgt av den nye tv-kanalen Viceland. H2-navnet benyttes fremdeles av søsterkanalen, History Channel i andre markeder utenfor USA.
Afrikamesterskapet i fekting
Afrikamesterskapet i fekting ble arrangert første gang i 1991 i Kairo, og arrangeres hvert år.
Lagotellerie Island
Lagotellerie Island er en øy som ligger 3-4 kilometer vest for Horseshoe Island i Marguerite Bay, utenfor vestkysten av Graham Land i Antarktis. Den ble oppdaget og navnsatt på Charcots andre antarktisekspedisjon i 1908-10.
Alireza Haghighi
Alireza Haghighi ( født 2. mai 1988) er en iransk fotballspiller som spiller for den iranske klubben Nassaji Mazandaran. Han spiller som målvakt, og var en del av fra 2012 til 2018.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.
Førde Ullvarefabrikk
Førde Ullvarefabrikk  var en tekstilbedrift i Førde i Sogn og Fjordane. Den ble etablert i 1919 av Mathias Leivestad. Han hadde lære tekstilfaget på Troldefos Uldvarefabrikk.
Forge of Empires (spill)
Forge of Empires er et spill utviklet av det tyske utviklerfirmaet InnoGames GmbH.
I Forge of Empires kontrollerer spilleren skjebnen til byen sin gjennom forskjellige historiske epoker. Man starter med en by i steinalderen, og skal bygge den opp gjennom tidsaldrene. Spillet ble nummer to under European Games Awards under kategorien «Best European Browser Game», i tillegg til å ha blitt kåret til «Best Browser Game» under German Computer Game Award 2013.
Spillet gikk den 7. mai 2013 ut av betaversjon, og oppdaterte den 13. august 2013 til versjon 1.07.
Anatrytone
Anatrytone er en slekt av sommerfugler som tilhører familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Middelsstore (vingespenn ca. 30 millimeter), oransje og brunlige smygere. Hos de fleste av disse artene dominerer den oransje fargen. Undersiden er blekere og mer gråaktig enn oversiden. Som hos de fleste Hesperiinae er det nesten umulig å kjenne igjen slekten på ytre utseende, man må undersøke kjønnsorganene.
Levevis
Larvene lever på gress og halvgress.
Nordlysforskning i Alta
Nordlysforskning i Alta
Utforskningen av nordlyset som fenomen var avhengig av gode observasjoner. Dette fant forskerne først i Bossekop, og senere på Hallde-toppen.
1838: Internasjonal ekspedisjon støttet av den franske kongen kommer til Alta
Den franske marineminister sendte i 1838 en forskningsekspedisjon med internasjonal deltagelse til Finnmark og Spitsbergen. Den var støttet av kong Ludvig Filip som hadde besøkt Finnmark i 1795. Ekspedisjonen kalles gjerne både La Recherche-ekspedisjonen etter følgefartøyet, «La Recherche» og Gaimard-ekspedisjonen etter lederen, marinelegen og zoologen, Joseph Paul Gaimard.
Gaimard kom til Bossekop i Alta i august 1838 i spissen for en forskergruppe (to franske og to svenske fysikere) som skulle overvintre for bl.a. å studere nordlyset. De hadde først tenkt å etablere en vinterbase i Hammerfest. Men de fikk høre at mindre skydekke og tåke ville gjøre studiet av himmelfenomener lettere inne i Altafjorden. De tok inn på gjestgiveriet til madam Klerck på Bossekop gård og handelssted (i senere tid kalt Nielsengården lengst nordøst i Bossekop mot Skaialuft). Som nordlys-observatorier fikk forskerne bygd tre små tømmerhytter i nærheten av gårdstunet og på Lille-Berget (på sørsiden av Nielsenberget).
De vakre illustrasjoner av nordlyset på Alta-himmelen laget av ekspedisjonens kunstner Louis Bevalet gjorde Bossekop kjent over hele Europa. Litografiene har som nordlysforsker Asgeir Brekke skriver »inspirert mang en reiselysten til å oppleve nordlyset i sitt rette element» og ble laget på bakgrunn av skisser som ble »krotet ned på blokken med frostbitte negler i vinternatten».
1830-40 årene: »Videnskabselskabet i Kaafjord» gjør nordlysobservasjoner
I 1837 opprettet den engelske ledelsen ved kobberverket »Videnskabsselskabet i Kaafjord» med gruveingeniør, senere verksdirektør Thomas som formann. Selskapet samarbeidet med Recherche-forskerne og påtok seg å fortsette ekspedisjonens nordlysmålinger frem til 1844 og senere for enda fem år. Disse systematiske nordlysobservasjoner over flere år var avgjørende for at Alta også senere på 1800-tallet ble et senter for internasjonal forskning.
1882-83: Det internasjonale polaråret med norsk hovedstasjon i Bossekop
Carl Weyprecht fra Østerrike tok initiativet til Det Internasjonale Polarforskningsåret 1882-83. Det ble opprettet 12 polarstasjoner over hele den nordlige halvkulen. Den norske hovedstasjonen ble finansiert av regjeringen og skulle gjøre nordlysobservasjoner. Polarstasjonen ble plassert på Breverud i Bossekop ca. 1 km fra Bossekop gård slik at man kunne sammenligne resultatene med franskmennenes målinger der i 1838-39. Den ble ledet av Aksel Steen, som til daglig var visebestyrer ved Det norske meteorologiske institutt.
Med midler som han skaffet selv etablerte den dansk-norske vitenskapsmannen Sophus Tromholt sin egen nordlysstasjon i Kautokeino, men han samarbeidet med sin »fortræffelige Ven Aksel S. Steen». Tromholts populærvitenskapelige bok »Under Nordlysets Straaler» om nordlysforskningen i 1882-83 kom også ut på engelsk i London og er ikke bare vakker, men meget velskrevet og innledes av en åtte sider lang lovprising av Altas og spesielt Bossekops skjønnhet. Når han nærmer seg avslutningen av Altas herligheter kommer han til poenget med hensyn til nordlyset: »Men der gives riktignok heller ikke mange Steder, der kan rivalisere med Bossekop med Hensyn til gunstige Betingelser for Nordlysets Iakttagelse». Boka og de mange nordlysforedrag som Tromholt senere holdt i Amerika og Europa har bidratt til å gjøre Bossekop og Alta berømt.
1899-1903: Norge og nordlysforskningen når nye høyder på fjelltopper i Alta
Ved århundreskiftet i unionsoppløsningens tid var Norge opptatt av å vinne respekt ut i verden ved heltedåder. I august 1896 kom Fridtjof Nansen tilbake til Finnmark etter å ha vært borte i 3 år i et forsøk på å nå Nordpolen. Polarskipet »Fram» ble møtt med en enorm begeistring langs hele norskekysten og Nansen fikk en mottagelse i Oslo den 9. september som byen aldri hadde gitt noe annet menneske.
Den 2. februar 1897 dro Kristian Birkeland med to assistenter fra Christiania til Finnmark for å se etter en fjelltopp som kunne egne seg for nordlysmålinger. At Kristian Birkeland ville flytte nordlysforskningen opp på fjelltopper var i tidens ånd. Hans tur til Altaområdet ble dramatisk. Han holdt på å omkomme i sterk vind og 25 kuldegrader på Beskades. Assistenten Bjørn Helland-Hansen måtte amputere flere fingre. Men i september på en ny rekognoseringstur fant han det nordlysforsker Asgeir Brekke har kalt Birkelands Mekka og Medina. I 1899 fikk professor Birkeland Stortingets bevilgning til å kunne bygge observatorier på Haldde- (900 moh.) og Talviktoppen, og han overvintret selv på Haldde fra det 19. til det 20. århundret. Sem Sæland som senere ble den første rektor på Norges tekniske høgskole i Trondheim, hadde ansvaret for observatoriet på Talviktoppen som ble oppgitt allerede etter den første sesongen.
Birkelands avhandling om »Den norske aurora borealis ekspedisjonen 1899-1900» kom ut på fransk med et tittelblad prydet av en tegning av Haldde og det rene norske flagget (uten unionsmerket) selv om det ble trykt i 1901.
I 1902-03 etablerte Birkeland et nettverk av nordlysobservatorier i nordområdene med Kåfjord og Bossekop i sentrum. Med grunnlag i denne forskningen utgav han to store bind på engelsk som i dag er et klassisk mesterverk for forskere over hele verden.
1910-13: Nordlysets høyde over jordoverflaten avgjøres av studier i Bossekop
Mange tenker kun på Haldde i forbindelse med nordlysforskning i Alta. Men det var i Bossekop det startet og forskningen der har den lengste historien. Recherche-forskerne i Bossekop var med på klarlegge både nordlysets og atmosfærens utstrekning da de i 1838-39 kom frem til at nordlyset opptrådte i en høyde av 90 og 150 km over jordoverflaten. I 1880-årene regnet Tromholt ut at middelhøyden var 113 km, et forbausende godt resultat. Professor Carl Størmer tok tusenvis av foto i Alta i 1910 og 1913 som var med på å fastslå at middelhøyden var 110 km. Han fikk tatt bilder av nordlyset samtidig fra to ulike stasjoner, Alta kirke i Bossekop og Øvre Alta skole.
I årene 1912-15 fulgte nordlysforskerne Lars Vegard og Ole Andreas Krogness opp Størmers arbeid med en serie fotografier fra et nettverk med stasjoner: Bossekop, Elvebakken, Gargia, Øksfjord og Alteidet med Haldde som sentrum. Som en kuriositet kan det nevnes at i forbindelse »Det norske institutt for kosmisk fysikk» kjøpte i 1913 to eiendommer i Bossekop som de eide til etter siste krig. Den ene ble av forskerne kalt »Aurora».
1912-26: Haldde - verdens første faste nordlysobservatorium
I 1910 oppnådde Birkeland at Staten bevilget midler til fast drift og utvidelse av observatoriet på Haldde. Denne gangen hadde han argumentert med at »et fast observatorium på Haldde ville bli en gullgrube for vitenskapelige oppdagelser som særlig kan komme meteorologien til nytte og således ved veirforutsigelser få praktisk betydning for fiskerfolk nordpå».
En ny bygning ble ferdig i 1912 og utvidet i 1914-15 slik at det ble 4 leiligheter for forskere og deres familier. Norge var et pionerland innen geofysikk og meteorologi og Haldde ble en fast arbeidsplass for noen av Norges og verdens forskere innenfor disse fagfelt. Ole Andreas Krogness ble ansatt som bestyrer i 1912 og flyttet straks inn med sin familie. Olaf Devik som hadde fått i ansvar å forberede «Værvarslinga for Nord-Norge» fikk i 1915 Haldde som bolig og arbeidsplass fra 1915. Med telegram sendte de værmeldinger som hadde stor betydning for fiskere og andre folk i Nord-Norge. Den siste bestyreren for Haldde (1918-26), svensken Hilding Köhler, var særlig opptatt av studier av skydannelser på Haldde og han var en pioner innen ozonforskning.
Men nordlyset flammer enda over Alta. Allerede på 1800-tallet hadde forskningen vist at nordlyset forekom hyppigst i en 500 km sone som ikke var nærmest den magnetiske nordpolen, men 2.000 km unna på breddegrad med de nordligste deler av Alaska, Canada og Sibir. Nord-Norge er landområdet med det mest behagelige klimaet i denne sonen. I »det milde nordlyslandet» er Alta et av de steder som har mest klarvær og det er derfor »ikke mange steder der kan rivalisere med Bossekop med hensyn til gunstige Betingelser for Nordlysets Iaktagelse».
Litteratur
Nordkalottens første storindustri, kobberverket i Kåfjord, Alta. Fotefar mot nord. Finnmark fylkeskommune og Alta kommune, Alta.
og Petterson, Arvid. Nordlyspionerene. Menneskene og observatoriet på Halddetoppen i Alta. Grøndahl og Dreyers Forlag, Oslo 1993.
Malak Selim
Malak Selim (født 1. mai 2003) er en egyptisk gymnast som konkurrerer i rytmisk gymnastikk.
Hun representerte Egypt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 13 i lagkonkurransen.
Bourscheid
Bourscheid (luxembourgisk: Buerschent) er en kommune og et tettsted i Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 36,86 km², ligger i kantonen Diekirch. I 2005 hadde kommunen 1 231 innbyggere.
Saman Tahmasebi
Saman Tahmasebi (født 26. juli 1985) er en iransk-aserbajdsjansk bryter i gresk-romersk stil i 84-kilosklassen. Han representerte Aserbajdsjan under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for verden.
Hurleybreen
Hurleybreen er en isbre mellom Mount Gaudry og Mount Liotard, som flyter øst og ut i Ryder Bay ved Adelaide Island i Antarktis. Den ble navngitt av UK Antarctic Place-Names Committee i 1977 etter Alec J. Hurley, mekaniker ved British Antarctic Survey ved Halley Station i 1975–76 og Rothera Station i 1976–77.
Pablo Shorey
Pablo Shorey (født 4. desember 1983) er en cubansk bryter som bryter gresk-romersk stil i 84-kilosklassen. Han vil representere Cuba under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for verden.
Giæverbreen
Giæverbreen er en isbre i Belgicafjella i Dronning Maud Land. Den strømmer i nordvestlig retning mellom Kerckhove de Denterghem-fjellet og Lahayefjellet.
Breen ble oppdaget og utforsket av en belgisk antarktisekspedisjon under ledelse av Gaston de Gerlache i 1957/58 som kalte den opp etter den norske polarforskeren John Giæver (1901–70), rådgiver for ekspedisjonen og leder av Maudheimekspedisjonen 1949–52. Navnet er ikke blant de offisielle norske stedsnavn i Antarktis som godkjennes av Norsk Polarinstitutt.
Alejandro Tabilo
Alejandro Tabilo (født 2. juni 1997 i Toronto) er en kanadisk-født chilensk tennisspiller.
Sarophorus
Utseende
Små til middelsstore (5-10 millimeter), avlange, brunsvarte skarabider. Oversiden er tett og grovt punktert, pronotum gjerne med spredte skjell og litt uregelmessige, blanke knøler, dekkvingene ofte med opphøyde lengderibber eller avlange knøler.
Levevis
Lite synes kjent om biologien til denne slekten, som kan forekomme både i buskdominert lende og mer åpne områder, oftest noe høytliggende. Muligens lever artene på forholdsvis gammel, inntørket gjødsel og/eller gamle, inntørkede kadavere.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika, et par av artene går så langt nord som Tanzania og den Den demokratiske republikken Kongo.
Habibollah Akhlaghi
Habibollah Akhlaghi er en iransk bryter som bryter gresk-romersk stil i 84-kilosklassen. Han vil representere Iran under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for verden.
Musikkbransjen
Musikkbransjen, også kalt musikkindustrien, er den virksomheten/bransjen som omfatter produksjon, formidling og salg av musikkvarer og -tjenester.
Musikkindustrien i Norge
Noen ulike aktører og ledd som er en del av musikkindustrien i Norge:
Historie
På 1800-tallet ble musikkbransjen dominert av produsenter av notehefter. I USA kaltes den største gruppen for Tin Pan Alley. På 1900-tallet vokste grammofonplater fram som det dominerende produktet, og plateindustrien tok over som det viktigste produksjonsområdet.
Salgsvolum for digitale album i 2014
Ifølge IFPI vokste det globale digitale albumsalget med 6,9 % i 2014.
Kilde: Nielsen SoundScan
Konsolidering
Før desember 1998 ble industrien dominert av «The Big Six» (de seks store): Sony Music og BMG hadde ikke blitt slått sammen, og PolyGram hadde ikke blitt en del av Universal Music Group. Etter PolyGram-Universal sammenslåingen viste markedsandelene i 1998 at det nå var «The Big Five» (de fem store) som styrte 77,4 % av markedet, ifølge MEI World Report 2000:
I 2004 skapte sammenslåingen av Sony og BMG «The Big Four» (de fire store) på en tidsæraen der det globale markedet ble estimert til en verdi på $30-40 billion dollar. Totalt årlig salg av enheter (CD-er, musikkvideoer, MP3-spillere, osv.) i 2004 var på $3 milliarder dollar. Ifølge IFPI-rapporten publisert i august 2005, sto «The Big Four» for 71,7 % av musikk salget:
Loch Leven (Highland)
Loch Leven er en fjordarm på vestkysten av Skottland. Den går i østlig retning fra Loch Linnhe ved Ballachulish til fjordbunnen ved landsbyen Kinlochleven, og har en lengde på om lag 14 kilometer. I bredde varierer den fra 200 til 1800 meter.
Landsbyen Glencoe ligger på sørsida av fjorden.
Musikkbransjen
Konsolidering
Etter oppkjøpet av EMI arrangert av Sony Music Entertainment og Universal Music Group i desember 2011 ble «The Big Three» et begrep, og 8. januar 2013 etter sammenslåingen kom det førti oppsigelser fra arbeidere som tidligere hadde jobbet for EMI. Europeiske styre tvang Universal Music til å løse ut EMI-eiendeler som ble til Parlophone Label Group, som igjen ble kjøpt av Warner Music Group. I Nielson SoundScan-rapporten fra 2012 viste de til at «The Big Three» kontrollerte 88,5 % av markedet:
Loch Leven (Highland)
Det er sju mindre øyer i den vestlige delen av fjorden. Noen av disse er steinete og dekket av røsslyng, mens andre er dekket av gress.
Musikkbransjen
Konsolidering
Nåværende markeds aksjer per september 2018 er som følger:
Loch Leven (Highland)
I 1975 ble det bygget en bro over fjorden ved Ballachulish, og veien nordover til Fort William som tidligere gikk rundt fjordarmen og gjennom Kinlochleven går nå over denne brua. Under brua i fjordmunningen kan tidevannstrømmen bli svært sterk, og nå hastigheter over sju knop. Fjorden er likevel farbar også for større båter helt inn til Kinlochleven, og ble benyttet av skip som fraktet bauksitt til smelteverket der stengte i 2000.
Musikkbransjen
Konsolidering
De største aktørene i bransjen eier mer enn 100 datterselskapsposter eller sublabels, som hver spesialiserer seg i en bestemt markedsnisje. Kun bransjens mest populære artister er signert direkte til det store platemerke. Disse selskapene står for mer enn halvparten av USAs markedsandel. Dette har imidlertid falt noe de siste årene, da det nye digitale miljøet gjør det mulig for mindre platemerk-er å konkurrere mer effektivt.
Sørafrikansk ansjos
Sørafrikansk ansjos (Engraulis capensis) er en sildefisk.
Den er utbredt langs kystene til det sørlige Afrika fra Namibia til Mosambik. Den forekommer også i oppstrømningene utenfor Somalia, og den er funnet ved Seychellene og Mauritius. Det er ikke noe klart skille mellom denne arten og europeisk ansjos (Engraulis encrasicolus), som overtar fra Angola og nordover.
Det fiskes med ringnot etter denne arten i sørafrikanske farvann. Det ble tatt en rekordfangst på 969 401 tonn i 1987, men etterpå er fangstene blitt mindre. I 2012 var verdensfangsten 307 606 tonn.
Bolsjoj Uzen
Bolsjoj Uzen (russisk: Большой Узень) er ei elv i Saratov oblast i Russland og Vest-Kasakhstan oblast i Kasakhstan. Den er 650 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 15 600 km².
Bolsjoj Uzen har sitt utspring på vestkanten av Obsjtsjij Syrt-høydene i Russland. Den renner mot sør over steppene i Det kaspiske lavland, og munner ut i Vest-Kasakhstan, i et nettverk av små innsjøer og sumper kalt Kamysj-Samarskijsjøene. Bolsjoj Uzen løper parallelt med elva Malyj Uzen, 50 kilometer lengre vest. Mesteparten av vannføringen kommer fra snøsmelting, og vannføringen er derfor størst i april, mens deler elva om sommeren tørker helt inn. Ved Novouzensk varierer vannføringen fra 7,3 m³/s til 393 m³/s. Elva er frosset over fra desember til vårløsningen i mars-april. Elva benyttes til vannforsyning og irrigasjon.
Hossein Mahini
Hossein Mahini (født 16. september 1986) er en iransk profesjonell fotballspiller som spiller for den iranske fotballklubben Persepolis. Han spiller i forsvar, og er også en del av. Han har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Zob Ahan Isfahan og Esteghlal Ahvaz fra Iran.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2014 i Brasil.
Aspidolea gaudairethorei
Utseende
En middelsstor, blank, avlang, brun hornbille med variable, svarte tegninger på pronotum og dekkvinger. Hodet er mørkt. Disse artene mangler horn og kan ligne på mange andre skarabider. Slekten ligner mye på slekten Cyclocephala, som den ikke er svært klart avgrenset fra. Et kjennetegn er at maxillene (underkjevene) hos Aspidolea har en dusk av lange hår. Antennene består av 10 ledd med en kort klubbe. Arten har en forholdsvis lang, rundet "snute".
Levevis
Lite eller ingenting er kjent om biologien til disse billene, bortsett fra at de voksne er aktive om natten og kommer til lys.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Fransk Guyana.
Juan, greve av Barcelona
Juan av Spania, også kjent som Juan, greve av Barcelona og Juan de Borbón (født 20. juni 1913 i San Ildefonso ved Segovia, død 1. april 1993 i Pamplona), var en spansk infante, tronfølger og tronpretendent. Han var sønn av kong Alfonso XIII av Spania og far til kong Juan Carlos I.
Tronfølger
Han ble tronfølger etter at den eldste broren, Alfonso frasa seg sin arverett for å gifte seg borgerlig med en skilt kvinne. Den nest eldste broren, Jaime, var døvstum og frasa seg også sin arverett. I 1933 fikk Juan tittelen fyrste av Asturias og greve av Barcelona.
Etter at faren døde i 1941, benyttet han tittelen greve av Barcelona.
Eksil og restaurasjon
I 1946 flyttet Juan og familien til Portugal. Juan arbeidet for å få gjenopprettet monarkiet i Spania, men hadde et vanskelig forhold til statssjef Francisco Franco. I 1949 erklærte Franco imidlertid landet som monarki med seg selv som livsvarig statssjef og med rett til å utpeke sin kongelige etterfølger. Samme år godtok Juan Francos forslag om at sønnene, Juan Carlos og Alfonso, skulle få sin utdannelse i Spania. Juan så på dette som en mulighet for å få monarkiet gjenopprettet.
Symfoni nr. 8 (Mozart)
'''Symfoni nr. 8 i D-dur''', (KV. 48), av Wolfgang Amadeus Mozart er datert 13. desember 1768. Den ble skrevet i Wien, da familien alt skulle ha vært tilbake i Salzburg. I et brev til vennen i Salzburg, Lorenz Hagenauer, skrev Leopold Mozart om forsinkelsen at «vi kunne ikke gjøre oss ferdig tidligere, selv om jeg prøvde hardt.» Autografen til symfoni nr. 8 er i dag bevart i Staatsbibliothek Preusischer Kulturbesitz i Berlin.
Juan, greve av Barcelona
Eksil og restaurasjon
I 1969 ble sønnen Juan Carlos utpekt til tronfølger av Franco. Juan var skuffet over dette. Han styrket etter hvert kontakten med den demokratiske opposisjonen og arbeidet for å gjøre Spania etter Franco til et demokratisk monarki basert på folkeviljen. I juni 1975 ble han landsforvist for å ha kritisert regjeringen.
Symfoni nr. 8 (Mozart)
Struktur
Symfonien er i fire satser, og er instrumentert for to oboer, to horn, to trompeter, pauke og strykere. Uvanlig for de tidlige symfoniene til Mozart er bruken av pauker og trompeter. Symfonien har blitt skildret som et «seremoniverk».
Juan, greve av Barcelona
Eksil og restaurasjon
Forholdet til sønnen ble bedret da det viste seg at Juan Carlos, som ble konge etter Francos død i 1975, også ønsket å føre Spania i demokratisk retning. Den 14. mai 1977 frasa Juan seg sin rett til tronen.
Herbert Westermark
Herbert Westermark (født 30. august 1891, død 29. oktober 1981) var en svensk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. Westermark vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den svenske båten «Sans Atout» som kom på andreplass bak den norske båten «Taifun» i 8 meter-klassen. Mannskapet på båten besto av Edmund Thormählen, Bengt Heymann, Herbert Westmark, Alvar Thiel, Emil Henriques og Nils Westermark.
Det var sju båter i 8 meter-klassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Sans Atout» og den finske båten «Lucky Girl» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Sans Atout» vant skilleracet som ble avholdt 22. juli.
Christine Elisabeth av Slesvig-Holsten-Sønderborg
Christine Elisabeth af Slesvig-Holsten-Sønderborg (født 23. juli 1638, død 7. juli 1679 var en dansk-tysk prinsesse som var hertuginne av Sachsen-Weimar i perioden 1662–1679.
Alvar Thiel
Alvar Thiel (født 23. februar 1893, død 1. oktober 1973) var en svensk seiler som deltok i OL 1912 i Stockholm. Thiel vant en olympisk sølvmedalje under OL 1912 i Stockholm. Han var med på den svenske båten «Sans Atout» som kom på andreplass bak den norske båten «Taifun» i 8 meter-klassen. Mannskapet på båten besto av Edmund Thormählen, Bengt Heymann, Herbert Westmark, Alvar Thiel, Emil Henriques og Nils Westermark.
Christine Elisabeth av Slesvig-Holsten-Sønderborg
Hun var datter av hertug Hans Christian av Slesvig-Holsten-Sønderborg i hans ekteskap med Anna av Delmenhorst. I 1656 besøkte mor og datter Altenburg og Weimar, hvor Christine Elisabeth lærte hertug Johann Ernst II av Sachsen-Weimar å kjenne. 14. august samme år ble paret gift. Det ble født 5 barn i ekteskapet. Hertuginnen døde 40 år gammel den 7. juli 1679, og ble begravet i fyrstekapellet på Alter Friedhof i Weimar.
Alvar Thiel
Det var sju båter i 8 meter-klassen, to finske, to russiske, to svenske og en norsk. Den norske båten «Taifun» vant begge seilasene som ble avviklet 20. og 22. juli utenfor kysten ved Nynäshamn. «Sans Atout» og den finske båten «Lucky Girl» hadde tre poeng hver etter to seilaser. «Sans Atout» vant skilleracet som ble avholdt 22. juli.
Nenad Žugaj
Nenad Žugaj (født 19. april 1983) er en kroatisk bryter som bryter gresk-romersk stil i 84-kilosklassen. Han vil representere Kroatia under Sommer-OL 2012 i London, etter å ha kvalifisert seg via kvalifiseringen for Europa.
Norsk Polarinstitutt-breen
Norsk Polarinstitutt-breen er en isbre i Belgicafjella i Dronning Maud Land. Den strømmer i sørvestlig retning mellom Perovfjellet og Limburg Stirum-fjellet.
Breen ble oppdaget og utforsket av en belgisk antarktisekspedisjon under ledelse av Gaston de Gerlache i 1957/58 som kalte den opp etter det norske direktoratet med ansvar for polarsaker. Navnet er ikke blant de offisielle norske stedsnavn i Antarktis som godkjennes av Norsk Polarinstitutt.
Volkswagen cup 2020/21
Volkswagen cup 2020/21, som er Sveriges langrennscup for seniorer, gikk over 11 renn, fra 11. desember 2020 i Piteå til 27. mars 2021 i Gällivare.
Ni av elleve renn telte for hver utøver. Volkswagen cup het fram til 2016/17 Intersport cup.
Resultater kvinner
73 utøvere fikk poeng i cupen denne sesongen. Anna Dyvik vant fire av rennene, Lovisa Modig, Charlotte Kalla og Ebba Andersson (22.-plass) vant to renn hver.
Daniel Elahi Galán
Daniel Elahi Galán Riveros (født 18. juni 1996 i Bucaramanga) er en colombiansk profesjonell tennisspiller.
Han debut i Grand Slam-sammenheng kom i Australian Open 2020 der han tapte mot Alejandro Tabilo.
Lipsi
Lipsi (gresk: Λειψοί, Leipsoi; italiensk: Lisso) er en liten gresk øy, sammen med flere ubebodde holmer, i tilhørende den nordlige del av øygruppen Dodekanesene. Den ligger sør for Samos, nord for Leros, og ligger nær på Patmos. Den er en kommune, en del av den regionale enheten Kalymnos som er en del av regionen de sørlige egeiske øyer. Øya er stoppested for ferger som går mellom Patmos og Leros, foruten også hovedruten til fergen fra Pireus, havnebyen til Athen. Øya har et areal på rundt 10 km² samt ca. 700 innbyggere i hovedbyen Lipsi.
Geografi
Lipsi ligger i den østlige Egeerhavet, rundt 13 km øst for Patmos, 9 km nord for Leros og 5 km sør for Arkoi. Den er nær 8 km fra nordvest til sørøst. Den beskyttede naturlige havnen og bukten på sørsiden av øya er delt inn i to forskjellige store halvøyer. Det er nordsiden av havnen Ormos Lipson (Όρμος Λειψών), sammenknyttet med et landbro, som er den smaleste delen av øya med ca 750 meter. Den eneste bosetningen ligger øst for havnen og strekker seg delvis ut på tilstøtende halvøya.
Øya lever hovedsakelig av landbruk som er bygd i terrasser i terrenget. Vest for havnen ligger ca 200 m høye fjellet Plaka (Πλάκα). I nordvest med 277 meter er Skafi (Σκάφη), det høyeste punktet på øya.
Øya har vannkilder ved Fountani, også kalt for Pikri Nero, i området i nærheten av Kimissi, foruten også mindre kilder i området. Ontasgrotten dominerer bosetningen. En gangsti som er steinlagt strekker seg 960 meter opp i åsen og knytter de øvre kvarterene av Kimissi med de nedre.
Økonomi
Lokale produkter, hovedsakelig timianhonning (produsert på tradisjonelt vis), vis, ost, meieriprodukter som osten touloumotyri, den lokale versjonen av mizithra, og vindruer. I tillegg produseres det også vevde tekstiler, tepper, og fookadia (en klesdrakt benyttet for å presse ost).
De fleste avsondrete og beskyttede bukter som Moschato i nord er i dag preget av fiskeoppdrett, hvilket gjør dem utilgjengelig for andre. Vannene i disse buktene er ofte forurenset av avfall fra denne industrien. De mindre beskyttede strendene er ikke forurenset og lett å nå via veinettet. Veier har blitt bygget ved finansiering fra EU.
Historie
På grunn av keramikkfunn i nærheten av den lille kirken Agios Nikolaos fra mykenske perioden (1600-1100 f.Kr.), den geometriske perioden (1100-800 f.Kr.) og hellenistiske perioden, er det sannsynlig at øya har hatt en kontinuerlig bosetning siden de eldste tider.
Rundt 1200 f.Kr. ble øya bosatt av anatoliske folk fra Karia, deretter av dorere, og til sist også av jonere, blant annet fra Miletos, hvilket en marmorinskripsjon har bevitnet. Det er levninger av forsvarsverker sørøst for en borghøyde hvor det ble bygd en akropolis. Under Peloponneserkrigen benyttet begge de stridende partene øya som ankerplass. Ved akropolis er det funnet graver fra både den hellenistiske som romerske epoken.
I den bysantinske epoken var øya utsatt for jevnlige piratangrep, noe som førte til en befolkningsnedgang og øya var også i tider en piratbase. Etter en donasjon fra keiser Alexios I Komnenos i 1087 ble øya gitt til munken Kristodoulos, og året etter etableringen av Johannesklosteret på Patmos. I de påfølgende århundrer ble øya benyttet som beitemarker og landbruk av klosteret, og var et sted eremitter trakk seg tilbake til.
I 1308 erobret hospitallerordenen (senere kjent som Malteserordenen) øyene i Dodekanesene. I 1522 underlagt sultan Suleiman av Det osmanske rike. Etter at muslimene erobret Kreta i 1669 flyktet flere kretiske familier og søkte tilflukt på Lipsi og grunnla den nåværende bosetningen.