cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Haugaland Arbeiderblad
Haugaland Arbeiderblad fortsatte som dagsavis fram til avisen ble lagt ned som egen tittel i 1955. Abonnentene ble overtatt av Stavanger-avisen Rogalands Avis som samtidig byttet navn fra 1ste Mai. Den var ved nedleggelsen byens minste avis.
Karamanid-dynastiet
Karamadid-dynastiet (tyrkisk: Karamanoğulları, Karamanoğulları Beyliği), også kjent som Beyliken av Karaman (Karaman Beyliği ), var en av de anatolske beyliker, i Anatolia, rundt dagens Karaman-provins i Tyrkia. Fra 1200-tallet og fram til sammenbruddet i 1483, var staten en av de eldste og mektigste av de tyrkiske beylikene i Anatolia.
Steffen Gebhardt
Steffen Gebhardt (født 22. juli 1981) er en tysk moderne femkjemper. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 5.
I’m Broken
«I'm Broken» er en sang av heavy metal-bandet Pantera, fra albumet Far Beyond Driven, som ble gitt ut i 1994. Det var den første singelen fra dette albumet. «I'm Broken»" nådde #19 på UK Singles Chart, noe som gjorde singelen til bandets høyest rangerte singel noensinne. Sangen inneholder ett av gitaristen Dimebag Darrells mest kjente riff. Kerry King sa, i et japansk TV-program (med gitarist Marty Friedman) at dette riffet var hans favoritt.
"«I'm Broken» was a sound check riff – one of them ones where I'd walk in with a hangover from ripping it up night after night with everyone in every town. That's where a lot of the best riffs I ever wrote came from. I just played the first riff I thought of, Vinnie started kickin' in on it, Rex joined in – we didn't write the entire song on the spot, but we kept toying with it and finally worked on it once we got into the studio."
Sangen ble sluppet som nedlastbart innhold for musikkvideospillet Rock Revolution.
Sulisvise
«Sulisvise» er en skillingsvise fra Sulitjelma, skrevet i 1897. Forfatteren jobbet i gruvene der, som ble stiftet i 1891 under navnet Sulitjelma Aktiebolag. De hadde sitt hovedsete i Helsingborg i Sverige. Det var samen Mons Persen som i 1860 først påviste kobber i Sulitjelma. Visa er innspilt på Frem fra Glemselen kap. 12 med Arnstein Tungvåg.
Teksten
jeg hadde en kompis en kar som var grei, og begge så la vi i vei. Min kompis het Sunberg han var stor og svær, i jenter var han også kjær. for penger det hadde ei noen av oss, ja blakke vi bar jo til gangs. at Sunberg din kompis er lykkelig i rus, når bare han får mat og snus. men heldig vi var og arbeide vi fikk, vi glade fra kullgruven gikk. forhåpninger stor hadde Sunberg og jeg, men han var nok bedre enn meg. Vi liker oss godt og vi synger en sang og tiden den faller ei lang. og synes vi dagen den blir litt for sur til Bodø vi tar oss en tur. Med jenter og vin nok har vi det så flott til pengene våre har gått.
Tipulomorpha
Tipulomorpha er en delgruppe av mygg (Nematocera) og er en stor gruppe, med vintermygg og stankelbeinartene. Familiegruppene er lik hverandre og var tidligere alle i gruppen storstankelbein (Tipulidae). Ytterligere noen utdødde delgrupper er kjente fra fossile funn.
Alle mygg gjennomgår en fullstendig forvandling (metamorfose), med et larvestadium, puppestadium og det voksne, kjønnsmodne stadiet (imago).
Systematisk inndeling
I et nyere arbeid er Tipulomorpha oppdelt i flere større delgrupper basert på funn av fossile arter. Disse inkluderer også mygg fra andre grupper. Men hvorvidt denne inndelingen blir allment akseptert er ennå ikke avklart.
BC Rail
BC Rail, tidligere British Columbia Railway (1972–84) og Pacific Great Eastern Railway (før 1972) var en jernbane som opererte i den canadiske provinsen Britisk Columbia mellom 1912 og 2004. Med 2,320 linje-kilometer, var det den tredje største jernbanen i Canada. Fra 1918 var den eid av provins-regjeringen inntil det ble solgt til Canadian National Railway i 2004. Salget ble en politisk skandale, med offentlige høringer og rettslige følger; denne skandalen ble kjent som "Railgate".
Jernbanen ble overtatt av provinsen in 1918, etter at selskapet hadde møtt økonomiske vansker. De første 30 årene gikk banen fra "ingensteds til ingensteds", uten å passere noen større byer eller forgreninger med andre baner. Det sørlige endepunktet var i Squamish, mens det nordlige lå i Clinton. Mellom 1949 og 1984 ble banen vesentlig utvidet, med en sørlig utvidelse til North Vancouver og en nordlig utvidelse via Prince George til Dease Lake og Fort Nelson. Frem til 2002 opererte selskapet også persontransport.
Drava
Drava (italiensk, slovensk, kroatisk, ungarsk) eller Drau (tysk) er en av Donaus høyre bielver. Den renner i hovedsakelig vest–østlig retning gjennom de sørlige Alpene. Drava er 707 km lang og har et tilsigsfelt på 40 150 km².
Abid Ali Nazish
Abid Ali Nazish (født 2. januar 1972, død 25. januar 2012) var en pakistansk/afghansk skuespiller fra den etniske gruppa hazara. Den 25. januar 2012 ble han drept mens han og to andre kjørte rundt i Quetta i Pakistan. Han var sammen med en fra Federal Investigation Agency ved navn Wulayat og poeten Muhammad Anwar under attentatet. De ble alle drept. Ifølge Human Right Watch har 275 hazara- og sjiamuslimer blitt drept siden 2008 i Pakistan, ingen har ennå blitt stilt til ansvar for noen av disse drapene. Det er antatt at det er ekstreme grupperinger som står bak dette angrepet.
Drava
Kilden ligger på rundt 1450 moh. ved Toblacher Feld i den italienske (sydtirolske) dalen Pustertal. Derfra renner Drau gjennom de østerrikske delstatene (Øst-)Tirol og Kärnten. Etter å ha passert Slovenia renner den gjennom Kroatia, der den i hovedsak danner grensen til Ungarn. Munningen i Donau er ved Osijek, som også er den største byen som ligger ved Dravas løp. Andre viktige byer langs elvens løp er Lienz, Spittal, Villach, Maribor, Ptuj og Varaždin.
Dravas viktigste bielver er Isel, Gail, Gurk og Mur.
Brunjord
Brunjord er en jordtype som finnes i varmere strøk hvor nedbrytningen går raskt, spesielt hvis det er mineralrik berggrunn. Jorda er homogen og lett på grunn av stor biologisk aktivitet av mark og andre organismer. Dette gir et godt grunnlag for plantevekst, og artsrikdommen blir stor.
I Norge finnes brunjord først og fremst i sørvendt og lavereliggende terreng i den sørlige delen av landet, hvor man også finner edelløvskoger. 12,5% av den produktive skogen i Norge har brunjord.
Hinkley Point kjernekraftverk
Hinkley Point kjernekraftverk er et britisk kjernekraftverk som ligger nær Bridgwater i Somerset, på sørvestkysten av England. Det eies av British Energy. Det består av to opprinnelige anlegg – det nå nedlagte Hinkley A (534 MW), og dagens operative Hinkley B (1 310 MW).
Verket har to reaktorer, som ble tatt i bruk 1976. Det er installert en total effekt på 1 310 MW. I 2007 leverte verket 5,3 TWh elektrisk kraft. Lisensene utgår i 2016.
Renée Estevez
Renée Pilar Estevez (født 2. april 1967 i New York) er en amerikansk skuespiller. Estevez begynte å spille i 1986.
Maha Sarakham
Maha Sarakham er provinshovedstaden i provinsen Maha Sarakham i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 51 600.
Wuling
Wuling (kinesisk: 武陵区; pinyin: Wǔlíng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Changde i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 297,4 kvadratkilometer og talte 408 359 innbyggere i 2004. Wuling er sentrum og administrasjonssete i Changde.
Økonomi og samferdsel
I Wuling er det under utbygging enorme kompleks av kraftverk knyttet til elva Yuanjiang, med både kullkraftverk og ti vannkraftverk som knyttes sammen i en, lokal produksjonsorganisasjon. Det er Xiangtou International som bygger ut anleggene, med ulike operatører for de ulike kraftverk.
Kinas riksvei 319 fører gjennom fylket. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Blephariceromorpha
Blephariceromorpha er en delgruppe av mygg (Nematocera) med mygg som lever i høyfjellet. Larvestadiene er i elver og vassdrag med sterk strøm.
Systematisk inndeling
En av de delgruppene, Nymphomyiidae er i et nyere entomologiske arbeid flyttet, og er en søstergruppe til Blephariceromorpha. Men hvorvidt denne endringen blir allment akseptert er ennå ikke avklart.
Eggetunnelen
Eggetunnelen er en veitunnel i Steinkjer kommune i Trøndelag. Tunnelen er en del av europavei 6. Den er 597 meter lang.
Flick of the Switch
Flick of the Switch er det niende studioalbumet av det australske hard rock-bandet AC/DC, utgitt 15. august 1983.
Albumet ble produsert av AC/DC og nådde 4.-plass på listene i Storbritannia og 15.-plass i USA. Albumet ble sertifisert til platina av RIAA selv om musikkanmeldernes kritikk ikke var av de beste.
Etter at gitarist Malcolm Young og trommeslager Phil Rudd røk uklar, fikk Rudd sparken og måtte forlate bandet midtveis i innspillingen av albumet. Rudd hadde spilt inn alle trommesporene, og til tross for at bandet hyret trommeslageren B. J. Wilson, var det kun Rudds trommer som ble benyttet på det ferdige albumet. Simon Wright ble senere hentet inn som erstatter, og han medvirker i musikkvideoene til «Flick of the Switch», «Nervous Shakedown» og «Guns for Hire» og var også med på den påfølgende turneen. Rudd flyttet i mellomtiden til New Zealand men var tilbake som medlem av bandet fra 1994 og spilte på albumet Ballbreaker fra 1995.
Sporliste
Alle låtene er skrevet av Angus Young, Malcolm Young og Brian Johnson.
Wiresag
Wiresag brukes i steinbrudd og i steinindustrien for å sage eller dele en stein. I steinbrudd brukes ganske enkle sager med lange wirer for å sage ut store kubber fra fjellet. I bearbeidingsindustrien finnes mindre wiresager som ofte kan konturskjære stein. Disse kalles konturwiresag.
De første wiresagene for stein revolusjonerte arbeidet med å bearbeide stein. Tidligere måtte steinblokkene vanligvis kiles. Det var et vanskelig arbeid, særlig på store blokker. Borehullene måtte ligge på samme linje og ha samme retning dersom blokken skulle dele seg fint. Noen ganger gikk det galt og blokken delte seg feil. Det ga både mer arbeid og mer svinn. Dype borhull var også vanskelige å tømme for boreslam.
De første modellene var enkle, de hadde to store svinghjul som wiren lå rundt og et ganske enkelt system for mating av slipe- eller sagemiddel og vann. Avstanden mellom svinghjulene kunne økes slik at wiren strammet seg. Wiren var av stål og uten diamanter slik som idag. Den måtte sveises sammen. Den var snurret eller vridd slik at den under saging roterte. Sagemiddelet var små metall kuler. Disse ble matet fra en tank, montert over sagen. Sammen med vann skar de steinen. Under sagingen ble metallkulene blandet med steinstøv. Massen ble ført tilbake til matetanken og brukt om igjen. Etterhvert minket det med metallkuler og dersom en saget med nesten bare vann og steinmasse gikk det seint. En kunne også risikere at wiren gikk av. Da måtte den sveises.
Stein eller emnet er festes til en benk. Det er to hovedtyper av wiresager. Den ene har en bevegelig vogn som steinen ligger på, mens selve sagen står stille. Den andre har en fast vogn mens det er selve sagen som beveger seg. Wiren er satt sammen av lameller av vulkanisert gummi eller plastmateriale, det er også lameller av metall med innstøpte diamanter. Wiren må settes på sagen med en vridning (snurr), da roterer den under saging og blir likt slitt på alle sider. Vann er kjølevæske.
I dag er det bare en slik gammel wiresag med stålwirer, som er i bruk i Norge. Den befinner seg i Trondheim og i steinverkstedet ved Nidarosdomen. Her sager den kleberstein som brukes til restaureringen av Nidarosdomen. Moderne wiresager er teknologisk mye mer avanserte enn de eldste og første modellene. Måten sagen virker på, er den samme. En wire ledes over noen svinghjul, sammen med vann som kjølevæske sager wiren med diamanter steinen. Wiresaging også av konturen (kantene) blir mer og mer vanlig, særlig for gravminner. Tidligere hadde et gravminne en rektangulær form, i dag kan en wiresag sage ut nesten enhver fasong. Det brukes en konturwiresag som er CNC-styrt.
Egil Hagen (1912–2004)
Egil Hagen (født 29. august 1912, død 29. juli 2004) var en norsk kabaretartist, komponist og tekstforfatter.
Hagen gjorde seg først bemerket som medlem av 6 Syngende Studenter, som spilte til inntekt for hjelpearbeid i vinterkrigen. Under 2. verdenskrig var han skuespiller og tekstforfatter i revyer på Chat Noir og Edderkoppen teater. Vinteren 1944–45 presenterte han sin egen Kabaret Avec på Carl Johan Teatret.
På 1950-tallet ble han kjent for et større publikum ved å introdusere franske sanger i Norge. Han skrev også egne sanger på fransk og i fransk stil. Han turnerte med teater, vareshow og mannekengoppvisninger, og spilte alltid sine franske viser. Til den populære franske sangen «A media luz» skrev han den norske teksten «Fortell meg Mary Ann».
På 1960-tallet hadde han flere TV-programmer som inneholdt kabaretviser og franske viser. Han skrev blant annet den norske teksten til den svenske julesangen «Når en stjerne står tendt» og han skrev teksten til to sanger som vant Melodi Grand Prix i Norge: Nora Brockstedts «Sommer i Palma» i 1961 og Arne Bendiksens «Spiral» i 1964.
Han ble tildelt den franske akademiske orden Ordre des Palmes académiques.
Simen Oscar Fredrik Omang
Simen Oscar Fredrik Omang (født 23. mars 1867 i Hamar, død 29. november 1953) var en norsk botaniker, kjent for å ha beskrevet flere nye arter i norske og utenlandske tidsskrifter.
Utdannelse
Omang tok artium i 1886 ved Gundersens latin- og realskole i Christiania. I 1887 tok han Examen philosophicum ved universitetet i Christiania. Omang ble Cand. real. (matematisk-naturvitenskapelig lærereksamen) i 1895.
Virke
S.O.F. Omang var huslærer fra 1887-1889 på Øhr i Idd og på Veisten i Land. I 1890 hadde han et vikariat ved Tvedestrand middelskole og senere ved flere skoler i Christiania: Haugesund kommunale middelskole (høsten 1895), Svend Foyns borgerskole i Christiania (1896–1892), Larvik kommunale middelskole (1902–1911), Skien "latinskole" (1911–1919) i tillegg til å være bestyrer av Skien aftenskole (1914–1919), lektor ved Frogner høgere skole i Oslo (1919–1927). Fra 1890-tallet og fremover arbeidet han med spesielt med Svever (Hieracium), som ligger under kurvplantefamilien, og for dette arbeidet oppnådde han ry som en av de fremste kjennerne av den vanskelig definerbare slekten både i Norge og internasjonalt. Simen Oscar Fredrik Omang er for øvrig far til historikeren Reidar Omang.
Simen Oscar Fredrik Omang var også tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull (1951).
Mecysmaucheniidae
Mecysmaucheniidae er en gruppe (familie) av edderkopper som tilhører undergruppen Entelegynae i gruppen Araneomorphae.
Utseende
Små edderkopper med høyt hvelvet forkropp. De har seks eller åtte øyne, som er gruppert med ett eller to par i midten (rett bak hverandre om det er to par) og ett par på hver side. Chelicerene er lange og slanke, med pigger på innsiden og forholdsvis korte giftklør. Bakkroppen er eggformet. Beina er forholdsvis korte og spinkle.
Levevis
Disse edderkoppene bygger ikke fangstnett, men er jegere som jager aktivt etter bytte. De tar gjerne andre edderkopper, men er ikke ensidig spesialisert på dette som slektningene Archaeidae.
Utbredelse
De fleste av artene lever i Argentina og Chile, men det finnes også tre arter på New Zealand.
Koatunnelen
Koatunnelen er en veitunnel i Inderøy kommune i Trøndelag. Tunnelen er en del av europavei 6. Den er 58 meter lang.
Marek Rutkiewicz
Marek Rutkiewicz (født 8. mai 1981 i Olsztyn) er en polsk landeveissyklist.
Marek Rutkiewicz startet sin karriere i 2001 hos det franske sykkellaget Cofidis. Sin første gode plassering oppnådde han i Polen rundt i 2002, hvor han ble nummer 3 sammenlagt. Også de neste 2 årene kom han blant de 5 beste. I 2003 ble han nummer 2 i GP de Wallonie, før han i 2004 skiftet til det polske laget Action-ATI. I 2005 ble han nummer 5 i Sachsen-Tour og nummer 8 i Polen rundt som i mellomtiden var blitt et ProTour-ritt. Ett år senere forbedret han seg til en fjerdeplass i rittet. I 2009 ble han nummer 6 sammenlagt og vant klatrekonkurransen i Polen rundt. Rutkiewicz er samboer med mountainbikeutøveren Anna Szafraniec.
Friidrett under Panamerikanske leker 2019
Friidrett under Panamerikanske leker 2019. Friidrett var en av idrettene under de Panamerikanske leker 2019 i Lima i Peru. Konkurransen ble avviklet 28. juli til 11. august 2019.
Det var i 48 øvelser, 24 for kvinner og 24 for menn. Det ble konkurrert for første gang i øvelsen 50 km kappgang for kvinner under lekene. Dermed var det like mange friidrettsøvelser for kvinner som for menn..
Kvinner
* Markerer at utøveren bare deltok I innledende heat og mottok medaljer.
Prince George (Britisk Columbia)
Prince George er en by i Britisk Columbia i Canada. Med en befolking på 65 503 er det den største byen i det nordlige Britisk Columbia. Den ligger ved samløpet mellom elvene Fraser og Nechako. Byen ble grunnlagt i 1807.
Andrej Moisejev
Andrej Sergejevitsj Moisejev, russisk Андрей Сергеевич Моисеев (født 3. juni 1979) er en russisk moderne femkjemper. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 7. Han tok gull under Sommer-OL 2004 og Sommer-OL 2008.
Knut Frøysaa
Knut Frøysaa (født 2. oktober 1919 i Hamar, død 12. oktober 1987) var en norsk maler og grafiker, kjent for flere stemningsfulle landskapsbilder i olje- og fargetresnitt. Flere av hans tresnitt er i Nasjonalgalleriets eie.
Frøysaa var elev ved Statens kunstakademi i perioden 1939 til 1949. Fra 1969 til 1972 var han formann i Bildende Kunstneres Styre (BKS) og i Oslo Kunstforening. Han ble for øvrig tildelt Ulrik Hendriksens minnestipend i 1974 og Hedmark fylkeskommunes kulturpris i 1985.
Landslaget for lokalaviser
Landslaget for lokalaviser (LLA) er en norsk organisasjon for lokalaviser. Organisasjonen ble etablert på Voss i 1976 og arbeider for medlemsbedriftenes rammebetingelser og interesser.
Blant de første sakene var da også at de minste lokalavisene skulle bli inkludert i den direkte pressestøtte-ordningen, noe en fikk gjennomslag for i 1989. Nå står LLA som medeier i Norsk Opplagskontroll, selskapet som er ansvarlig for kontroll av avisenes opplagstall. Disse tallene ligger til grunn ved fordeling av pressestøtten. LLA representerer også medlemsbedriftene i ulike statlige organ og utvalg.
LLA er ikke en tarifforganisasjon, og forhandler derfor ikke på vegne av sine medlemsbedrifter. Noen av LLA-medlemmene er også medlem av Mediebedriftenes Landsforening (MBL).
LLA har vel 110 medlemsbedrifter som representerer et avisopplag på tilsammen 330 000 eller 950 000 lesere. De fleste medlemsavisene kommer ut mellom en og tre ganger i uka og har som oftest et opplag på fra 1000 til 6000 eksemplarer.
LLA har et sekretariat i Oslo. Generalsekretær er Tomas Bruvik. På organisasjonens årsmøte deles avisprisen årets lokalavis ut.
Saefullah
Saefullah (født 11. februar 1964 i Jakarta i Indonesia, død 16. september 2020 i Jakarta) var en indonesisk politiker og pedagog.
Han var borgermester for det sentrale Jakarta fra 2010 til 2014. Han var også regionalsekretæt for Jakarta fra 2014 til sin død.
Før han ble borgermester, hadde han i flere tiår virket i administrasjonen innen utdannelsessektoren.
Saefullah døde 16. september 2020 på et sykehus i Jakarta av covid-19 i en alder av 56 år.
Ubon Ratchathani
Ubon Ratchathani er provinshovedstaden i provinsen Ubon Ratchathani i det nordøstlige Thailand (kalt Isan-området). Befolkningen anslås (2005) til 122 500.
Området var lenge behersket av khmerene, før Ayutthayariket under Rama Thibodi beseiret dem. Etter at Arutthaya ble ødelagt av burmeserne i 1767 tilvandret også andre folkestammer Ubon, dom Kha- og Suai-folkene. Kong Rama I fikk tyve år etter de lokale ledere til å organisere en sentral bosetting som lot seg forsvare bedre enn de spredte landsbyene folk inntil da bodde i. Den leder som lyktes i det, skulle få adelstittel. I 1786 klarte Thao Khamphong å anlegge denne større sentrale bosetningen. Den fikk navnet Ubon Ratchathani. Senere ble den flyttet til sin nåværende beliggenhet.
Det antas at byen vil få langt større økonomisk betydning enn den har i dag. Meget av Thailands handel med Laos, Kambodsja og Vietnam er tenkt knyttet til denne byen.
Innichen
Innichen (tysk; uttale « i nikjn») eller San Candido (italiensk; uttale «sankan-d i: då») er en italiensk kommune ved elven Drau i den sydtirolske dalen Pustertal. Den grenser til det østerrikske landskapet Øst-Tirol i nord og til de sydtirolske kommunene Toblach og Sexten i vest resp. øst. Av kommunens 3100 innbyggere er 85 % tyskspråklige. Resten taler italiensk.
Chachoengsao
Chachoengsao er hovedstaden i provinsen Chachoengsao i det østlige Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 49 700.
Chachoengsao ligger ved elven Maenam Bang Pakong 24 km overfor der den tømmer seg i Siambujten. Byen er ca. 100 km øst for Bangkok.
Innichen
Den største severdigheten er stiftskirken, som er en av de mest betydningsfulle romanske kirkebygningene i Alpene. Benediktinerklosteret ble grunnlagt av hertug Tassilo III av Bayern i 769 som et ledd i Pustertals kristianisering. Klosterets første abbed var Atto, som rundt 784 også ble fyrstbiskop av Freising. Innichen var derfor en del av høystiftet Freising. Kommunen forble en freisingsk eksklave frem til opphevelsen av høystiftet i 1803. Klosteret i Innichen hadde allerede blitt opphevet tjue år tidligere.
Chachoengsao
Risdyrking er viktigste næringsvei i området, men der utover dyrkes også sukkerrør, soya og korn. Og ikke minst fruktdyrking er en viktig næringsvei. Det er også en tiltagende industrialisering.
Byen ble grunnlagt under kong Maha Chakrapat i 1549. Her ble mange rekrutter til hæren utdannet.
Blant stedets severdigheter kan nevnes det buddhistiske tempelanlegget Wat Sothon Wararam Woravihan, som ble restaurert i [1999. Det går tilbake til Ayutthayatiden. Her er det en forgylt Buddha i meditasjonspositur (Luang Po Sothon), ca. 1,65 m.
Khlong Luang
Khlong Luang er en by i provinsen Pathum Thani i det sentrale Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 118 600.
Sthereus
Sthereus er en slekt av snutebiller (Curculionidae) som lever på busker og trær. De er små, korte og høyr hvelvede, og kroppen er dekket av skjell i ulike farger, noen av disse er som oftest oppstående og hårlignende og gir billene et "bustete" utseende. Snuten er lang, men den holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Navnet Cryptorhynchus betyr "skjult snute".
Utseende
Små (gjerne 2 – 6 mm), korte, høyt hvelvede biller, gjerne brunlige og matte med mønster dannet av lyse skjell. De mangler fasettøyne og er blinde. Kroppen er vanligvis helt dekket av skjell, noen av dem gjerne oppstående og hårlignende. Hodet er temmelig lite, fasettøynene er forholdsvis store og flate. Snuten er middels lang og tynn og holdes vanligvis bakoverbøyd slik at den ikke er synlig ovenfra. Den kan foldes inn i en fure mellom framhoftene som ender i en kopplignende grop på mellombrystet (mesosternum). Antennene er festet rundt midten av snuten. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, men tydelig smalere enn dekkvingene. Sidene er avrundede. Det har ofte markerte knøler på sidene. Dekkvingene er ovale hos de fleste, men parallellsidige hos noen av de større artene. De har mer eller mindre markerte skuldre og ofte rekker av oppstående skjell. Beina er kraftige og forholdsvis lange, lårene er vanligvis utannede, men kan ha en tann på undersiden. Leggene (tibiae) ender i en krok (uncus). Føttene er nokså korte og kan foldes tilbake mot leggen.
Levevis
Arten er knyttet til bartrær og kan finnes mellom nålestrø. I alle fall S. ptinoides kan finnes mellom rekved på strender.
Utbredelse
Slekten er utbredt langs vestkysten av Nord-Amerika nordvestover til Aleutene.
Søppelkongen
Søppelkongen er en norsk reality-tv-serie som gikk på TV 2 i 2005. Gaute Grøtta Grav var programleder og Ole André Sivertsen medprogramleder. Her skulle 14 deltakere bo på en søppelplass, og tak over hodet må de skaffe seg ved hjelp av ting andre har kassert. Deltakerne ble delt inn i lag, og hver uke fikk de et oppdrag som gikk ut på å lage noe nyttig av det som var kastet. Vinneren av serien fikk en miljøvennlig hytte og en miljøvennlig bil. Premien hadde en verdi på 500 000. Programmet gikk på torsdagskvelder.
På grunn av lave seertall ble det med bare én sesong. Premieren ble sett av 386 000. De skuffende seertallene gjorde at programmet ble flyttet fra mandager til torsdager kl 22.30. Til tross for dette kjøpte 13 utenlandske tv-selskaper opsjon på tv-konseptet.
Programmet ble i 2006 tildelt Gullrosen i Luzern, Sveits. Prisen ble vunnet i kategorien ”Social Awareness Award” og juryen la vekt på det grønne og miljøvennlige aspektet, samt nyskapende tanker for realitykonseptet.
Seieren gikk til Geir Ove Fløan (f. 1975) fra Skatval i Trøndelag. Han slo Knut Ole Kopland og Espen Bratli i finalen. Fløan arbeidet som elektriker og gårdbruker forut for sin deltakelse i Søppelkongen. Fløan endret senere etternavn til Steinvik.
Fotnoter
<references group='lower-alpha'/>
Heckler & Koch G36
Heckler & Koch G36 er et automatgevær fra den tyske våpenprodusenten Heckler & Koch. G36 kommer i flere varianter; G36C (for Compact, brukes blant annet av utvalgte avdelinger i den norske hæren), G36K (K for karabin, en mer kompakt versjon av G36), G36KV (KV- Kort Versjon, ble vurdert kjøpt av det norske forsvaret som erstatter for AG3).
Historie
Heckler & Koch G36 ble utviklet allerede i 1990, da under navnet HK-50. Bakgrunnen for prosjektet var at den tyske hæren (Bundeswehr), ønsket å erstatte sine G3 (samme som norske AG3) med et mer moderne våpen i kaliber 5,56 x 45 mm NATO. Derfor satte de den kjente tyske våpenprodusenten Heckler & Koch til å produsere et nytt og moderne automatgevær både for den tyske hæren og for eksport. Det nye automatgeværet skulle være fleksibelt, billig og ekstremt robust. Heckler & Koch oppfylte kravsspesifikasjonen fra den tyske hæren fullt ut med G36. G36 ble adoptert av den tyske hæren i 1995 og i 1999 kjøpte det spanske forsvaret eksport-versjonen av G36, G36E.
Kystjegerkommandoen kjøpte inn G36 på begynnelsen av 2000-tallet, og våpenet ble også brukt av Telemark bataljon i utenlandsoppdrag. Da Forsvaret skulle erstatte AG3 var G36KV en av kandidatene. G36KV er en kortere versjon av G36, med en skinne for siktemidler i stedet for det optiske siktet i bærehåndtaket.
Isteden valgte det norske forsvaret HK416, som har formen til M4 og mekanikken til G36. HK 416 er sånn sett en viderutvikling av G36.
Teknisk informasjon
G36 er et konvensjonelt gassoperert automatgevær med en selektiv skuddtakt (helautomatisk eller halvautomatisk). Den er produsert i moderne lettvektsmaterialer og gjør god bruk av den mest avanserte teknologien i dagens våpenindustri. Både glidekassen og mange andre utvendige deler av G36 er av forsterket polymer, med stål-forsterkninger hvor det er nødvendig.
G36 kan også påsettes en granatkaster, den har betegnelsen AG36.
Værnestunnelen
Værnestunnelen er en veitunnel i Stjørdal kommune i Trøndelag, og er en del av europavei 6. Den har fire løp hvor to er etter hverandre på respektive 135 (nord) og 46 (sør) meters lengde. Tunnelen går under rullebanen og taksebanen til Trondheim lufthavn, Værnes, dermed navnet og to løp.
Ban Phaeo
Ban Phaeo er en by og et distrikt (amphoe) i provinsen Samut Sakhon i det sentrale Thailand. Befolkningen anslås (2005) til 41 900.
Horgenveien (Øvre Eiker)
Horgenveien (15-237, 8-242 ) er en vei ved Hokksund i Øvre Eiker kommune. Den er en del av Fylkesvei 283.
Horgenveien starter ved Lerberg, som en forlengelse av Ringeriksveien (Riksvei 350). Den går videre sørøstover, på nordsiden av Drammenselva til Horgen, og navnet Horgenveien opphører der Fylkesvei 283 går over kommunegrensen til Drammen kommune.
Tidligere gikk ikke hovedveien fra Hokksund til Krogstadelva over jordene der den går nå men oppe mellom gårdene og langs skogkanten, det som i dag heter Klommesteinveien. Det gikk et stort jordskredet over veien 23. desember 1910.
Veien ligger cirka 27 meter over havet i vestenden.
Trefningen ved Styrsö
Trefningen ved Styrsö er det glemte sjøslaget under det første Norgesfelttoget i 1716 mellom den svenske innenskjærs eskadren under Strömstierna som eskortere en transportflåte langs Båhuslenkysten mot Oslofjorden etter konge Karl XIIs ordre og viseadmiral Gabels Nordsjøeskadren.
Bakgrunn
I Hølen, kort etter felttoget mot Christiania var startet, sendte Karl XII et brev til Göteborg med ordre om å utruste en eskadre av grunngående krigsskip for å føre en transportflåte til Strömstad så snart isforholdene tillot det. Der skulle Strömstierna utvalgt for oppdraget avvente ordre om det endelige bestemmelsesstedet, som var tenkt å være Moss eller Christiania. Brevet datert den 19. mars 1716 ble fortest mulig brakt til Göteborg, hvor arbeidet umiddelbart ble satt i gang.
Innen 15. april 1716 var transportflåten med frakteskuter og småfartøyer klar, og satte av gårde fra Göteborg. Flåten vendte nordover gjennom den båhuslenske skjærgården under eskorte av en grunngående eskadre på 12 store og mindre krigsskip, blant dem stykkprammen «Stenbocken», flaggskipet «Wreden» og galeien «Ulysses». Transportflåten og eskadren seilte under beskyttelse av øyene og holmene langs kysten, og nådde Strömstad noen dager senere. Der ble Strömstierna underrettet om den kritiske situasjonen i Norge, hvor Karl XII satt i Christiania uten beleiringstren mot Akershus festning. Dessuten hadde den dansk-norske orlogsflåten sendt ut Nordsjøeskadren, som nå patruljerte hele Oslofjorden og Moss, og Strömstierna var under stor fare for angrep.
I slutten av april valgte Strömstierna likevel å ankre ved øya Styrsö bak Kosterøyene utenfor Strömstad, muligens i håp om å kunne komme seg videre inn i Oslofjorden. Samtidig rekognoserte Strömstierna nordre Bohuslän og kom til Dynekilen som viste seg å være en passende endestasjon tett ved landeveien mellom Svinesund og Strömstad. Men like før de hadde dratt fra Göteborg hadde svenskene i Strömstad oppdaget at norske styrker på streiftog fra Fredrikstad og Fredriksten hadde funnet og ødelagt tømmermaterialet som var ment for brobygging på begge sider av Svinesund. Nytt tømmer måtte til, og vårløsningen kom, samtidig som Karl XII hadde sendt nye ordre om troppebevegelser.
Gabel ved Larkollen hadde den 29. april fått rapporter om den svenske transportflåtens ankerplass ved Styrsö eller på Styrsund bak Kosterøyene, og forberedte en mindre eskadre med seks orlogsskip for å angripe og ødelegge den, eller drive den vekk. Samtidig kom Tordenskjold til Larkollen på fregatten «Hvide Ørn» og kunne bli med på angrepet utenfor Strömstad. Eskadren under kommandør Johan Vibe, som besto av linjeskipene «Fyen» og «Prins Wilhelm», samt fregattene «Hvide Ørn», «Raa», «Svenske Sophie» og «Høyenhald», vendte sørover fra Larkollen mot skjærgården i nordre Bohuslän sør for Svinesund.
Sjøtrefningen
Tordenskjold fant ankerplassen ved øya Styrsö som var en mindre øy ved Kosterøyene som etter svenske kilder lå ved Styrsund. Vibe gikk til angrep, men det var raskt oppdaget at det var vanskelige å manøvrere seg gjennom den båhuslenske skjærgården og det var ikke mulig å kom tett på svenskene som kjente farvannet og kunne går inn på grunnere farvann. I tre dager framover var det gjort angrep med beskytning på lang avstand, skuddvekslinger og manøvreringer der begge parter gjorde bruk av strøm og vind.
Tordenskjold i de første to dager med sin mer manøvreringsdyktige fregatt lykkes å kom nærmere og kunne når de svenske skipene med egne 12-punds kanoner, men kom under skarp beskytning av galeier med 24-punds og 36-punds kanoner. Etter fire treff hvorav to grunnskudd som ment treff under vannlinjen mot skroget måtte kapteinen trakk seg fra striden.
Gabel bemerket Tordenskjold i sin rapport, kom med ordene «efter …sædvanlige Bravour holdt en god Konduite.»
Etterspillet
Arbeidet med flytebroen over Svinesund og de omfattende troppeforflytninger i vårløsningen ment at det var verken tid eller plass for det krigsmaterialet man vil losse av transportskipene så en retur til Göteborg var ansett å være det riktige. Først måtte flytebroen blir ferdig, deretter skulle nye ordrer fra Karl XII om hva å gjør med det kostbare beleiringsskytset kom så snart svenskene hadde omgruppert seg etter retretten fra Christiania.
Sponviken fort står som et sterkt hinder så selv om svenskene behersker begge sider av Svinesund siden midten av mai måtte kystfortet i innløpet til Iddefjorden ved tettstedet Sponvika nøytraliseres og det hendt ikke før den 6. juni 1716. Med erobringen var veien gjennom Svinesund sikret, men flytebroen gjør en overførsel på sjøveien unødvendig så ved returen vil Strömstierna losset lasten i Strömstad eller Dynekilen.
I mellomtiden dro Tordenskjold til København og anmodet ovenfor admiralitetet sitt forslag om å dirigere en eskadre av grunngående krigsskip innover Svinesund for å unnsette den innesluttede Fredriksten festning, i samme prosess brøt flytebroen og med denne eskadren kunne de engasjerer de svenske galeier på den svenske vestkysten. Den 13. juni kom meldningen til kapteinen om å ruste ut en ekspedisjonsstyrke av to stykkpram, to fregatt og tre galeier for snarest mulig utferd til Gabels Nordsjøeskadren.
Et brev fra Gabel den 13. juni skulle ledet til forspillet mot slaget i Dynekilen hvor viseadmiralen anmoder om forholdsordre om man skulle kom over engelske og nederlandsk skip i ankerplasser som Dynekilen i nordre Båhuslen. Tordenskjold var klar over galeier med utgangspunkt i Strömstad og påpekt dette i sitt forslaget som var inspirert av læredommen fra Trefningen ved Styrsö utenfor Strömstad bak Kosterøyene.
Så da Strömstierna nådde Dynekilen den 5. juli 1716 hadde Tordenskjold vært underveis fra København siden den 2. juli 1716. Ironisk nok hadde Gabels brev fått Tordenskjold til å tro at svenskene var kommet dit i forveien og dermed kom til Kosterøyene den 7. juli der man tok en grundig angrepsposisjon mot ankerplassen i Dynekilen. Og Strömstierna hadde latt være å sette ut sperrebommer og artilleri på begge sider av sundet til bassenget av Dynekilen overbevist om at nordmennene ikke hadde grunngående krigsskip som sett under Trefningen ved Styrsö.
Trefningen ved Styrsö altså var en viktig begivenhet i norgeshistorien og var en vital del av historien bak Karl XIIs første Norgesfelttoget i 1716. Der var forspillet mot slaget i Dynekilen startet.
Return to Sleepaway Camp
Return to Sleepaway Camp er en amerikansk skrekkfilm fra 2008. Det er den andre oppfølgeren til filmen fra 1983 Sleepaway Camp. Robert Hiltzik som regisserte den første delen av serien vender tilbake som regiregissør. I Fel vender Rose tilbake til rollen som Angela Baker, og andre fra originalfilmen vender også tilbake til filmen. Isaac Hayes vises også i filmen. Opprinnelig skulle filmen komme ut i 2003.
Handling
I 2003 er Alan en umoden tenåring med sosiale problemer. Han forsøker å opptre tøft mot små barn som Pee-Pee, men gjør som regel dette i irritasjon fordi han blir mobbet av de andre ungdommene. Alan blir ofte plagd av sin stefar Michael, og reiser på sommerleir ved Camp Manabe sammen med blant andre vennene Vinny og T.C. Men Alan havner snart i konfrontasjon med en leir-rådgiver, Randy, etter at Alan klager på maten de får servert. Ronnie, en annen rådgiver lar Alan få noe annet å spise. Men Alan får også problemer med kokken Mickey, som angriper Alan fordi han forsynte seg med en iskrem fra en fryser.
Alan kaster deretter en veldig stor kniv mot Mickey, og leir-eier Frank (spilt av Vincent Pastore) begynner også å krangle med Alan. Alan løper sin vei, med stefaren Michael jager etter ham. Kort tid senere blir Mickey drept på kjøkkenet, etter å ha blitt dumpet i en frityr-gryte. Flere andre ungdommer ved sommerleiren blir også drept på forskjellige måter, og de andre gjenlevende deltakerne ved sommerleiren tror først at det er Alan som er seriemorderen.
Nord-Norges Skogsmannsforbund
Nord-Norges Skogsmannsforbund ble stiftet i Tromsø 19. mars 1912. Hensikten var å samle skogfaglig personale i nord for faglige sammenkomster og «hygge» for medlemmene. På stiftelsesmøte deltok 38 personer i et omfattende fagprogram. Initiativtaker var skoginspektøren for Nord-Norge, Einar E. Nilsen, (Mo i Rana). Einar E. Nilsen ble også forbundets første formann, et verv han hadde i mange år. Fagfolk fra ulike steder har stilt opp på arrangementene i regi av Skogsmannsforbundet.
Første årsmøte etter 1912 ble holdt i 1919 på Storjord i Saltdal. Da møtte 36, og medlemstallet var da kommet opp i 70. Møtet og befaringene er beskrevet grundig over 40 sider i «Tidsskrift for Skogbruk», nr 11-12 i 1919.
Siden den gang har «årsmøtene/stevnene» vært holdt med tre års mellomrom, avbrutt av krigen 1940-45. Første årsmøte etter 2.verdenskrig var i 1957 i Målselv.
Nord-Norges Skogsmannsforbund gav ut bokverket "Skogbruk i Nord-Norge-streiftog gjennom- historien"'' i 1987. Hovedforfatter er Arvid Sveli. Antall sider 504. Dette bokverket kom ut på nytt i 1990, og er svært godt illustrert med tegninger, tabeller og fotoer.''
I 2008 ble årsmøtet avviklet, 19-21. august, på Storjord i Saltdal. Skogfolk fra Sør-Helgeland i sør til Vadsø i nord var da samlet. Sentral i dette arrangementet var "Kystskogmeldinga" som nå går til Stortinget. Ellers var det en omfattende befaringsdag i Saltdal med et allsidig fagprogram for 80 deltakere. Siste samlingsdagen (torsdag) var det innspill om skogvern og skogindustrien, avsetning av skogsvirke, årsmøteforhandlinger og CO2 bindingen i de nord-norske skoger.
Diplomen "Nord-Norges Skogsmann" ble utdelt under festmiddagen for første gang ved dette årsmøtet i 2008 til 14 personer fra landsdelen.
Nytt styre ble etter valgene lagt til Finnmark fylke. !00- årsmarkeringen ble foretatt i august 2012 på Pasvik Folkehøgskole med godt frammøte.
Jubileumboka " I tjeneste for skogen" ble presentert av redaktøren Ørnulf Kibsgaard. Boka er på 208 sider med mye interessant stoff og gode bilder.
Årsmøte 2015 med befaringer var lagt til Trondenes Folkehøgskole, Harstad. Styret under ledelse av fylkesskogsjefen i Troms, Terje Dahl, hadde laget et omfattende program som det sto respekt av. Befaringsdagen var lagt til Kvæfjord med mange interessante fagstopp. Været var det aller beste under hele arrangementet.
Canadas politiske system
Canadas politiske system består av et konstitusjonelt monarki, en føderal stat og et parlamentarisk demokrati med to offisielle språk og to lovsystemer: Civil law og common law. I 1982 ble Charter of Rights and Freedoms befestet i Canadian Constitution (den kanadiske grunnlov).
Canadas grunnlov var opprinnelig en britisk lov, British North America Act, 1867, og helt frem til 1982 måtte en endring av denne foretas i det britiske parlament. Siden 1982, da grunnloven ble «patriert», dvs. da kanadierne fikk rett til å forandre den i Canada, er denne grunnleggende lov blitt kjent som Constitution Act, 1867-1982.
Monarkiet
Fra tiden med fransk kolonisering og britisk styre til det nåværende selvstyre har kanadierne levd under et monarki. Selv om Canada har vært en selvstyrt «dominion» i det britiske imperium siden 1867, ble full uavhengighet for Canada først etablert i 1931 ved Statute of Westminster.
Charles III av Storbritannia er også Canadas konge. I egenskap av kongen av Canada delegerer han sine fullmakter til en kanadisk generalguvernør. Canada er et konstitusjonelt monarki.
Det føderale styre
«Konføderasjonens 33 fedre» vedtok et føderalt styre i 1867. En føderal stat er en stat som samler mange forskjellige politiske samfunn under et felles styre for felles formål, og separate lokale eller regionale regjeringer for de spesielle behov til hver enkelt region.
I Canada ligger ansvaret til den sentrale, eller føderale, regjering innenfor følgende områder: nasjonalt forsvar, mellomprovinsiell og internasjonal handel, immigrasjon, bank- og pengesystem, straffelov og fiskeri. Domstolene har også gitt de føderale myndigheter fullmakter når det gjelder luftfart, shipping, jernbane, telekommunikasjon og atomenergi.
Den regionale eller provinsielle lovgivende myndighet er ansvarlig for utdanning, eiendoms- og borgerlige rettigheter, rettspleien, sykehussystemet, naturressurser innen sine grenser, folketrygd, helse og kommunale institusjoner.
Parlamentarisk system
Det kanadiske parlamentariske system har sine røtter i England. Det kanadiske parlament holder på tradisjonene fra det britiske parlament og består av Dronningen (som i Canada er representert ved generalguvernøren), senatet og underhuset.
Senatet, også kalt Overhuset (Upper House), har mønster etter det britiske Overhuset (House of Lords). Det har 104 medlemmer som blir utnevnt, ikke valgt, stort sett blant Canadas fire hovedregioner: Ontario, Quebec, provinsene i vest og Atlanterhavsprovinsene. Senatet har de samme fullmakter som Underhuset (House of Commons), med noen få unntak.
Den virkelige utøvende makt ligger hos regjeringen under ledelse av statsministeren. Som regel er statsministeren leder for det største partiet i Underhuset og har utstrakte fullmakter. Statsministeren pleier å velge sine ministre blant parlamentsmedlemmene som er medlem av regjeringspartiet.
Strengt tatt er statsministeren og regjeringen monarkens rådgivere. Men den reelle myndighet ligger hos regjeringen, og statsoverhodet (generalguvernøren) handler etter regjeringens råd. Regjeringen former landets politikk og er ansvarlig overfor Underhuset. Den kanadiske stat med 25 ministre i spissen utfører sine plikter gjennom mellommenn i de føderale departement, spesielle utvalg, komiteer og statseide bedrifter.
Politisk utvikling
Canada var en selvstyrende koloni i 1867, og fikk status som en selvstendig stat etter sin deltagelse i den første verdenskrig og oppnådde rettslig uavhengighet med Statute of Westminster i 1931. Grunnloven av 1867 hadde en alvorlig mangel: den inneholdt ingen generelle prosedyrer for grunnlovsmessige endringer. Det var nødvendig å henvende seg til det britiske parlament i London hver gang det var behov for å forandre den grunnleggende lov.
En prosedyre for lovendringer var ikke inkludert i Grunnloven da den trådte i kraft ved Statute of Westminster i 1931, men først i november 1981, etter mange forsøk, ble den føderale regjering og provinsene (unntatt Quebec) enige om endringsprosedyrene som nå er en del av Constitution Act av 1982. Siden da har Grunnloven bare kunnet forandres i Canada.
Fleksibelt system
Det kanadiske konstitusjonelle system er blitt forandret gjennom årene, noen ganger ganske omfattende, men alltid fredelig og gradvis. I 1980- og 1990-årene er det gjort to store løft for å forandre grunnloven. Meech Lake-avtalen i 1987 søkte å bringe Quebec tilbake til Canadas konstitusjonelle familie ved å imøtekomme fem konstitusjonelle betingelser fra Quebec. Betingelsene dreiet seg om provinsiell deltagelse når det gjelder utnevnelse av høyesterettsdommere og senatorer, grunnlovens endringsprosedyre, økte fullmakter for provinsene i immigrasjonssaker, en viss reduksjon i den føderale kjøpekraft og en grunnlovserklæring at Quebec er et «særskilt samfunn».
Imidlertid ble ikke Meech Lake-avtalen gjennomført fordi den ikke oppnådde rettslig godkjennelse fra alle provinser og den føderale regjering som lovendringsregelen av 1982 forlanger.
I 1991-92 ble en ny runde innledet for å få til grunnlovsreformer og den resulterte i Charlottetown-avtalen. Avtalen, som ble støttet av statsministeren, de 20 provinsregjeringssjefene, lederne for de to territoriene og fire nasjonale ledere for urbefolkningen, dreiet seg om reformer i Senatet og endringer i delingen av de rettslige fullmakter mellom den føderale og de provinsielle regjeringer. Den støttet også selvbestemmelsesretten til Canadas urbefolkning og anerkjente Quebec som et særskilt samfunn. Imidlertid ble avtalen forkastet av kanadierne i en nasjonal folkeavstemning 26. oktober 1992.
Senere, 2. februar 1996, vedtok parlamentet et lovforslag som garanterer Canadas fem største regioner at ingen grunnlovsendring som berører dem vil finne sted uten deres enstemmige samtykke. Mindre enn en måned etter folkeavstemningen om Quebecs suverenitet, 30. oktober 1995, vedtok også parlamentet en resolusjon som anerkjenner Quebec som et særskilt samfunn.
Den kanadiske regjering overfører også mer ansvar til provinsene for noen oppgaver og tjenester, f.eks. når det gjelder arbeidsmarkedstrening og utvikling av gruvedrift og skogsdrift.
Fedrelandsløse svenner
Fedrelandsløse svenner (tysk: Vaterlandslose Gesellen) var et skjellsord som ble benyttet i slutten av det 19. århundre og i begynnelsen av det 20 århundre under keiser Wilhelm II, om de tyske kommunistene, sosialistene og sosialdemokratene. Uttrykket ble tidvis også benyttet om andre grupperinger. Bakgrunnen for begrepet var den marxistiske lære om interessemotsetninger mellom sosiale klasser, og mellom kapital og arbeid, som fremfor alt hadde internasjonal rekkevidde.
Kharas
Kharas (arabisk خاراس ) er en by sør på Vestbredden, 12 kilometer nordvest for Hebron, i Hebron guvernement.
Ifølge Palestinsk statistisk sentralbyrå hadde byen et folketall på 6 665 innbyggere i 2007. Den ligger ved den nordlige munningen til Wadi ’Araba, nær ruinene av 'Elah. I nærheten ligger byene Nuba og Beit Ula i sør, Surif i nord og Halhul i øst.
Diamanten skole
Diamanten skole for elever med døvblindhet er en skole og et spesialpedagogisk kompetansesenter for elever med døvblindhet. Skolen er en kombinert grunnskole og videregående skole for elever med medfødt døvblindhet. Skolen tok over tilbudene til Skådalen skole for døvblindfødte.
Tamara Vega
Tamara Vega (født 15. mars 1993) er en meksikansk moderne femkjemper. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 36.
Diamanten skole
Diamanten har adresse Vetlandsveien 79, vegg i vegg med Vetland skole, ressurssenter for hørselshemmede og Oppsal skole.
Synkope
Synkope kan vise til:
Phil Lynott
Mot slutten av 1970-tallet startet Lynott en solokarriere, ga ut to poesibøker, og etter at Thin Lizzy ble oppløst, dannet han bandet Grand Slam, som han var leder for frem til 1985.
Han var også med på Jeff Wayne's Musical Version of The War of the Worlds fra 1978.