cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Isfugl
Skandinavia
Isfuglen (A. a. ispida) ble første gang observert i Skandinavia på 1800-tallet (i 1835 i Sverige), der den primært finnes i Danmark og det sørlige Sverige. Dette regnes også normalt som artens nordlige utbredelsesgrense, men på grunn av global oppvarming har den stadig søkt seg lengre nordover, og er således også blitt en klimaindikator. I Norge har fugler med primærutbredelse i Sentral-Europa kommet til lavereliggende strøk på Østlandet, og det er grunn til å anta at arten i gunstige år hekker flere plasser i Sør-Norge, men i et sterkt begrenset antall (ifølge NOF).
Populasjonen av isfugl i Skandinavia lider kraftig i kalde vintre, men både den svenske og danske bestanden har en økende tendens. Den norske er svært begrenset og teller trolig færre enn 50 par (kanskje kun 5–10 par). Minst ett av disse parene har i senere år hekket nær utløpet av Sandvikselva til Oslofjorden. Det er også blitt observert isfugl på Tyska og Hollenderen, ved Remmenbekkens utløp til Iddefjorden i Halden.
Stangselleri
Stangselleri (Apium graveolens var. dulce, dansk: bladselleri) er en varietet av selleri som mangler knoll og har oppsvulmede saftige bladstilker. Den er en grønnsak som dyrkes mest i tempererte og subtropiske strøk.
Selleri
Isfugl
Atferd
Isfuglen leter etter føde i rask flukt i småvann eller elver omkranset av skog ved å sitte på greiner overfor vannet og dykker ned for å fange byttet. Det er som regel småfisk den jakter på, foruten vanninsekter og småkreps.
Redet bygges i steinfrie, sandholdige elvebanker eller lignende. De fleste redene ligger 90–180 cm over vannstanden, eller cirka 50 cm under elvekanten og opp mot 500 m fra vannet. Begge kjønn graver ut tunnelen til reirplassen og bygger redet, noe som kan ta 7–12 dager. Selve tunnelen er vanligvis omkring 50–90 cm (15–137 cm) lang og 5–7 cm i diameter. Den skråner (opp mot 30°) oppover og ender i bolet, som typisk måler omkring 9–17 i diameter og er cirka 11 cm i høyt.
Hunnen legger 3–10 egg, vanligvis 6–7. Begge kjønnene ruger på dagtid, men bare hunnen ruger om natten. Ofte mislykkes 1–2 egg med å klekke, fordi foreldrene ikke klarer å hode dem varme nok. Inkubasjonstiden varer normalt i 19–21 dager. Begge foreldrene mater avkommet, med småfisk (1–2 cm lange). Etter cirka 10 dager kan avkommet ete fisk opp mot 3 cm. Etter hvert som ungene blir eldre, mater foreldrene dem i tunnelen med større fisk (opp mot 5–8 cm). Jo eldre ungene blir, dess oftere mater foreldrene dem. Etter 23–27 dager får ungene ny fjærdrakt. Cirka fire dager etter at ungene har forlatt redet, dykker de for første gang. Noen drukner, og de som overlever blir snart jaget vekk av foreldrene og må klare seg selv.
Inger Sandberg
Inger Sandberg (født 2. august 1930, død 16. mai 2023) var en svensk barnebokforfatter.
Hun skrev fra 1953 barnebøker sammen med ektemannen Lasse Sandberg. Blant de mange figurene som paret skapte er Lille Anne og den lange mannen, Marius (Pulvret på svensk), Perry Wrolf, Buffalo Bjørn og svartfotindianerne og Det lille spøkelset Laban. Bøkene er oversatt til rundt tretti språk.
Inger Sandberg satt på stol nr. 17 i Svenska barnboksakademien 1995–1998. Før hun ble barnebokforfatter arbeidet hun som lærer.
DS «Escondido»
DS«Escondido» ble bygget av Stavanger Støberi & Dok som byggenummer 65. Skipet ble overlevert til Skipsreder C. Mathisen i Bergen i januar 1912. Skipet var ved samme rederi til det krigsforliste i 1917
Krigsforlis
DS«Escondido» lastet med sild i tønner, var på vei fra Siglufjörður, nord på Island på vei til Glasgow, da det nord-nordvest av St. Kilda ble angrepet av den tyske ubåten U-88. Hele mannskapet overlevde angrepet.
Aldwych Theatre
Aldwych Theatre er et teater i Aldwych på Londons West End.
Teateret åpna i 1905, og har gjennom det meste av sin historie spilt lettere stykker. Fra 1960 var teateret tilholdssted for Royal Shakespeare Company sine London-produksjoner, før de i 1982 flytta til Barbican i City. Teateret har en kapasitet på 1150 seter.
New London Theatre
New London Theatre er et teater i Covent Garden i London, på hjørnet av Drury Lane og Parker Street. Det åpna i 1973, og har gjennom det meste av sin historie spilt musikaler. Mellom 1981 og 2002 spilte New London Theatre Cats, som dermed ble den lengst spilte musikalen gjennom tidene i London.
Da dagens teaterbygning ble reist i 1973, var det på den tomta der det stemningsfulle Winter Garden Theatre hadde stått, men hjørnet av Drury Lane og Parker Street har teatertradisjoner som går lenger tilbake i tid. I 1848 ble det bygd en music hall her – Mogul Saloon. Den var oppkalt etter tavernaen Great Mogul fra 1600-tallet, og tjener som eksempel på hvordan den engelske music hall-tradisjonen vokste ut av de eldre skjenkestedenes mer sporadiske underholdning. I 1911 ble Mogul Saloon revet og erstatta med New Middlesex Theatre of Varieties, som i 1919 skifta navn til Winter Garden Theatre.
Trygve Brattelis første regjering
Trygve Brattelis første regjering ble utnevnt 17. mars 1971 og satt til 18. oktober 1972.
Politiske saker
Trygve Brattelis første regjering opprettet verdens første miljøverndepartement med Olav Gjærevoll som miljøvernminister. Den opprettet Femundsmarka nasjonalpark og Øvre Dividal nasjonalpark og innførte fredning av ulv i hele landet og av bjørn i områder i Oppland og Hedmark. Den foreslo opprettelse av det statlige oljeselskapet Statoil og fikk Stortingets aksept for dette. Ekofiskfeltet ble offisielt åpnet av statsminister Trygve Bratteli 9. juni 1971. Under denne regjeringen ble pensjonsalderen i Folketrygden vedtatt senket fra 70 til 67 år.
Skåne
Skåne er et svensk landskap og len (län, tilsvarende norsk fylke). Det er den sørligste delen av Den skandinaviske halvøy, og er det største av de tidligere danske Skånelandene med 1,3 millioner innbyggere. Skåne, som tidligere var delt i Malmöhus län og Kristianstads län, styres siden 1997 av Region Skåne, mens Skåne län ivaretar statens regionale oppgaver.
Skåne var en landsdel i Danmark fra 900-tallet til regionen, sammen med resten av Skånelandene, gradvis ble erobret og innlemmet i Sverige i perioden 1658–1720. Adam av Bremen beskriver i 1068 Skåne som Danmarks rikeste, vakreste og viktigste del, med den største befolkningen og et stort handelssentrum. Lund var i en kort periode Danmarks hovedstad, og Malmö var i flere hundre år Danmarks nest største by. Fra omkring 1100 bodde Danmarks erkebiskop i Lund, og her ble det danske riksbanneret Dannebrog oppbevart. Skånemarkedet ved Skanør og Falsterbo var etter Øresundstollen Danmarks viktigste inntektskilde.
Erkebispesetet i Lund styrte i en periode over et område som strakte seg fra den nordtyske kyst til Nordkalotten. Allerede på 1000-tallet hadde Skåne ifølge Adam av Bremen 300 kirker, flere enn i hele resten av Danmark. Kirken i Dalby, bygd av Knud IV den hellige i 1060 var Danmarks første stenkirke. I Skåne bodde de rikeste og mektigste danske adelsslektene. Ingen konge kunne bestige den danske tronen uten å ha blitt hyldet av skåningene på Lerbäckshøjen ved Lund.
Historie
Skåne var opprinnelig et lokalt selvstyrt område, men fra Harald Blåtanns erobring i siste halvdel av 900-tallet ble det en del av Danmark, sammen med Halland, Blekinge og Bornholm. Disse områdene ble samlet kalt Skånelandene.
I år 1060 ble Lund erkebispedømme opprettet, som i tiden 1104–1152 var erkebispedømme for alle de tre nordiske rikene, og i 1164–1531 overordnet erkebispedømmet i Uppsala. Lund kom dermed til å fungere som et kulturelt sentrum fram til reformasjonen for både Danmark og Sverige-Finland (mens Norge var uavhengig med sitt eget selvstendige Nidaros erkebispedømme i Trondheim). Nært forhold med Hansaforbundet i nordlige Tyskland førte til et økonomisk oppsving som varte fram til slutten av 1500-tallet. Adam av Bremen beskrev i 1068 Skåne som Danmarks rikeste, skjønneste og viktigste del med den mest tallrike befolkning og som et stort handelsmidtpunkt. Den danske reformasjonen fikk sitt senter i Malmö. Danmarks riksbanner, Dannebrog, ble oppbevart i Lund.
Skåne har vært gjenstand for en rekke kriger mellom Danmark og Sverige. Fra dansk side ble Skåne oppfattet som landets kanskje viktigste landsdel og store deler av den danske adelen var sterkt knyttet til Skåne. Ved freden i Roskilde i 1658 ble Danmark tvunget til å avstå Skånelandene til Sverige, men Skåne ble ikke en del av det egentlige Sverige før i 1720. Sverige styrte først området som et generalguvernement, betraktet som erobret utenlandsk land, en slags koloni («inrikes, utländskt land»). Danmark forsøkte under den skånske krig (1675–79) og gjennom en invasjon 1709–1710 under den store nordiske krig å gjenerobre Skåne, men mislyktes etter å ha tapt viktige slag ved Lund i 1676 og Helsingborg i 1710, og på grunn av manglende støtte fra stormaktene Frankrike, England og Nederlandene, som ikke ønsket at samme stat kontrollerte begge sider av Øresund. Etter den store nordiske krig ble området innlemmet i det egentlige Sverige og en tvungen assimilasjonspolitikk (forsvenskning) som varte inn på 1800-tallet ble igangsatt, som tok sikte på å undertrykke dansk språk, kultur og identitet, og lojaliteten til Danmark. Den danske befolkningen i Skåne fortsatte å gjøre motstand og drev partisankrig mot svenskene, og opprørene ble tildels slått ned med stor brutalitet. Sivilbefolkningen ble også utsatt for mange overgrep i områder som var kjent for motstand mot svenskene. En tilsvarende forsvenskningspolitikk, men ikke like hardhendt som i Skåne, ble også ført i de tapte norske landsdelene Båhuslen, Jemtland og Herjedalen, og i resten av Skånelandene med dansk identitet, dvs. Halland og Blekinge.
Symboler
Uoffisiell (allment vedtatt) skånehymne er Nils Hanssons «Sang til Skåne» fra rundt år 1900. Men også Oskar Patrik Sturzenbeckers «Det är ett 'yndigt' land» (som har samme versemål og begynnelse som Oehlenschlägers «Der er et yndigt land» fordi den berømte bladmannen i Helsingborg ønsket at man skulle synge fedrelandets pris etter samme melodi på begge sider av Øresund) fra omkring 1850, Zacharias Topelius «Lund-sletten» fra 1868, samt K. G. Ossianilssons Skånesang fra 1905 og «Här är den bygden som fäderna röjde» av Nils Hildestrand kan også nevnes.
Fylkesvei 2662
Fylkesvei 2662 går mellom Dombfoss bru og Toftemo i Dovre kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 497 (Oppland).
NLA Mediehøgskolen Gimlekollen
NLA Mediehøgskolen Gimlekollen er den private høgskolen NLA Høgskolens avdeling på Gimlekollen i Kristiansand. Den har fokus på fagfeltene journalistikk, medier og kommunikasjon. Skolen ble etablert i 1981 ble høgskole i 1996, og fusjonerte med NLA Høgskolen 1. januar 2013. NLA Høgskolen er eid av seks kristne organisasjoner og ett kirkesamfunn og er bygget på kristne verdier. Høgkolen er akkreditert av NOKUT og er åpen for alle uansett livssyn.
Nevado de Toluca
Nevado de Toluca, eller Xinantécatl, er en vulkan nær Toluca i delstaten México i Mexico.
NLA Mediehøgskolen Gimlekollen
Ved studiestedet i Kristiansand tilbys bachelorgrader i journalistikk, informasjons- og kommunikasjonsarbeid, interkulturell kommunikasjon og kommunikasjon og livssyn, samt en engelskspråklig mastergrad i global journalistikk. Studiestedet som har om lag 200 studenter utdanner ca. 10-20% av alle journalister i Norge.
Nevado de Toluca
Karakteristisk for vulkanen er at det finnes to innsjøer i små utbrente kratere. Disse to kalles for Solsjøen og Månesjøen. En sti fører inn til krateret, og dette gjør kanskje denne fjelltoppen til en av de lettest tilgjengelige i Mexico. Det er ikke kjent når Necado de Toluca sist hadde utbrudd.
Jógvan Skorheim
Jógvan Skorheim (født 16. juni 1982 i Klaksvík) er en færøysk politiker, som har vært Klaksvíks borgermester og medlem av det færøyske Lagtinget.
Forså kraftverk
Forså kraftverk er et  vannkraftverk  i Gildeskål kommune i Nordland. Deler av nedslagsfeltet ligger i Beiarn kommune.
Jógvan Skorheim
Liv og virke
Han har vært medlem av kommunestyret i Klaksvík siden 2009, var viseborgermester fra 2009 til 2012 og Klaksvíks borgermester fra 2013 til 2020, som representant for Sjálvstýri. Han ble valgt til borgermester med støtte fra Sjálvstýri, Tjóðveldi og Javnaðarflokkurin.
Tore André Flo
Tore André Flo (født 15. juni 1973 i Stryn) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for.
Jógvan Skorheim
Liv og virke
I 2019 ble Skorheim ikke gjenvalgt til Lagtinget, der Kristin Michelsen ble partiets eneste representant. Skorheim fortsatte imidlertid som partileder frem til februar 2021, da han også meldte seg ut av partiet.
Skorheim er handelsutdannet. Han har vært selger ved bygge- og møbelvareforretningene Idé i Tórshavn og Vøruhúsið i Klaksvík samt butikksjef ved elektronikkforretningen EL-IN i Klaksvík.
Tore André Flo
Han var en sentral norsk landslagsspiller fra 1994 til 2005.
Han la opp som fotballspiller våren 2009 etter å ha spilt én sesong for Milton Keynes Dons FC, men signerte for comeback for Sogndal Fotball 31. mars 2011. Han la omsider opp igjen i 2012. Hans skjedde 11. oktober 1995 i en privatlandskamp mot (resultat: 0–0). Flo har spilt 76 landskamper og scoret 23 mål.
I 2000 ble Flo solgt til Rangers FC i Skottland som den til da dyreste spiller noensinne til en skotsk fotballklubb og dyreste norske fotballspiller med en overgangssum på 161 millioner kroner. Han bidro også sterkt til det legendariske 2–1-seier over  i fotball-VM i 1998, da han både scoret Norges første mål og skaffet den avgjørende straffen som Kjetil Rekdal scoret på.
Bakgrunn
Han ble født inn i en idrettsinteressert familie. I likhet med sine eldre brødre Kjell Rune og Jostein drev han med friidrett og høydehopp ved siden av fotballen. Etter videregående skole fikk han kontrakt med Sogndal Fotball.
Sveriges Radios lyrikkpris
Sveriges Radios lyrikkpris (på svensk: Sveriges Radios lyrikpris) er en litteraturpris på 30,000 svenske kroner, som er blitt delt ut årlig siden 1958 av Sveriges Radios kulturredaksjon.
Tore André Flo
Bakgrunn
Hans bror Jarle Flo er også tidligere fotballspiller for Sogndal. Han er også fetter av Håvard Flo og onkel til Ulrik Flo, begge fotballspillere.
Pukkelfluer
Pukkelfluer (Phoridae) er en meget artsrik familie av små fluer. De har et karakteristisk utseende, med et lite hode med kraftige børster, tettbygd og krumrygget kropp, kraftige bein og vinger med bare to tydelige årer som sitter ved fremkanten. De er i slekt med flatfotfluene. De er meget vanlige og utnytter mange ulike ressurser – kanskje er pukkelfluene den allsidigste insektfamilien som finnes.
Utseende
Knøttsmå til middelsstore fluer (0,5-6 mm lange), de fleste er mindre enn 2,5 mm.
Kroppen er tettbygd, og fluen virker pukkelrygget. Brystet (Thorax) har flere lange og kraftige børster.
Tore André Flo
Spillerkarriere
23 år gammel ankom Flo Stamford Bridge. Der ble han kjent for god teknikk til tross for sin høyde. I skyggen av spillere som Gianluca Vialli og Gianfranco Zola ble han aldri helt fast på laget, men han fikk med seg 112 seriekamper og 34 mål for blåtrøyene. Totalt spilte han 163 kamper og scoret 50 mål for Chelsea FC. Etter fire år i London ble han kjøpt for 161 millioner av Glasgow-klubben Rangers FC. Der gjorde han seg bemerket med et hælsparkmål i sin første kamp. Etter to sesonger ble han solgt til Sunderland. Han fikk én sesong, men etter kun fire mål på 29 kamper ble Flo solgt til Serie A-klubben Siena sommeren 2003. Til tross for en noe lav effektivitet foran mål, ble hans to sesonger i Italia sett på som suksessrike.
Pukkelfluer
Utseende
Hodet er ganske lite, mer eller mindre halvkuleformet, med lange, kraftige børster. Fasettøynene er ofte forholdsvis små (sammenlignet med andre fluer) og møtes ikke i pannen. I pannen sitter tre punktøyne (ocelli). Antennene består av tre ledd, men det midterste er svært lite og neppe synlig. Det ytterste leddet er nokså stort, ofte omtrent kulerundt, men kan også være kjegleformet. En lang, tre-leddet antennebørste (arista) sitter på det ytterste leddet. Palpene (munnfølerne) er ganske store med kraftige børster.
Tore André Flo
Spillerkarriere
Sommeren 2005 vendte Flo hjem til Norge og Oslo-klubben Vålerenga. Skadeproblemer gjorde at han ikke levde opp til fansens forventninger og måtte spille en del kamper for reservelaget. Han fikk etter 2006-sesongen ikke fornyet kontrakt med Vålerenga Fotball, og gikk til den engelske førstedivisjonsklubben. Flo debuterte for Leeds 6. januar 2007 i en FA-cupkamp mot West Bromwich Albion, der WBA vant 3–1. I sin første seriekamp for Leeds 20. januar, igjen mot West Bromwich, scoret Flo allerede etter tre minutter. Leeds tapte kampen 2–3, og Flo pådro seg en skade som satte ham utenfor resten av sesongen.
Theatre Royal
Theatre Royal er navn på flere teatre, særlig i Storbritannia. Navnet angir at teateret hadde kongelig privilegium i en tid da teaterforestillinger var konsesjonsbelagt.
Nevado de Toluca
Sagn
En historie som er berettet av dem som snakker nahuatl, forteller at Iztaccíhuatl var konen til Popocatépetl, men vulkanen Nevado de Toluca ville ha henne, og han og Popo kastet stein på hverandre i sinne. Dette var begynnelsen til den besteinede fjellrekkens deling av kontinentet og det transmeksikanske vulkanske beltet, som befinner seg mellom dem. Popo fikk til slutt et raseriutbrudd og kastet et stort stykke is som halshugget Nevado de Toluca. På grunn av dette er Nevado flat på toppen, med brede skuldre, men ikke noe hode. Det er mulig at dette sagnet bevarer minnene av katastrofale utbrudd fra Popocatépetl.
Tore André Flo
Spillerkarriere
21. november 2008 ble det klart at Flo skulle gjøre comeback for den engelske klubben MK Dons. Våren 2009 la han igjen fotballskoene på hylla.
Federico Zuccari
Federigo Zuccaro eller Federico Zuccari (født ca. 1539 eller 1543 i Sant' Angelo in Vado, død 20. juli 1609 i Ancona) var en italiensk maler i manierismen og bror av Taddeo Zuccari.
Tore André Flo
Spillerkarriere
Nok et comeback skjedde i 2011, da Flo signerte en kontrakt med Sogndal Fotball. Han debuterte i kamp 30. juli i Sogndals hjemmekamp mot Rosenborg Ballklub.
Federico Zuccari
Liv og verk
Zuccari besøkte England (1574–1575) der han utførte noen portretter av dronning Elisabeth I. Etter gjenkomsten til Italia fullførte han Vasaris fresker i katedralen i Firenze.
Tore André Flo
Trenerkarriere
Den 17. november 2021 ble han ansatt som hovedtrener for fra sesongen 2022.
Theatre Royal
Theatre Royal kan vise til:
Federico Zuccari
Liv og verk
Zuccari tilhørte grunnleggerne av Accademia di San Luca i Roma og utgav i 1607 det teoretiske verket L'Idea de' Pittori, Scultori ed Architetti.
Forså kraftverk
Vannet benyttes senere i Sundsfjord kraftverk.
Pukkelfluer
Utseende
Vingene er avrundete, med et karakteristisk åremønster: bare to årer (Costa og Radius) er tydelig utviklet. Disse sitter ved fremkanten i den indre halvdelen av vingen. Resten av vingen har bore noen (vanligvis tre) svakt antydede lengdeårer. Noen arter har helt eller delvis reduserte vinger.
Beina er kraftige med flere lange børster på tibia (leggen). Særlig lårene er tykke.
Larvene er korte og tykke, litt flate, tydelig oppdelt i segmenter som hvert har en lang, fingeraktig utvekst på siden.
Et veldig allsidige levevis
De mange artene av pukkelfluer utnytter en mengde forskjellige ressurser. Derfor finnes de på mange slags forskjellige habitater. Det finnes også noen arter som har larver i fjæra (i tropene), eller i de vannfylte hulrommene i tropiske epifyttiske planter.
Voksne pukkelfluer løper raskt med karakteristiske, rykkvise bevegelser. De fleste pukkelfluer flyr sjelden, men det finnes også noen arter de hannene danner svermer (slekten Phora). En del arter besøker blomster. Voksne pukkelfluer er ofte verter for midd.
Åtseletere
Mange arter er mer eller mindre åtseletere og kan finnes i møkk, ulike slags kadavere, insekt-frass, vepsebol med mye mer.
Plantetere
Mange arter lever på ulike slags sopp, noen kan gjøre skade i sjampinjongdyrking. Noen ser ut til å minere i planter, men kanskje spiser de heller sopp som har angrepet planten først, og ikke selve plantevevet.
Rovdyr eller parasitter
Andre er rovdyr eller parasitter. De parasittiske pukkelfluene kan angripe mange ulike verter, det finnes arter som agriper meitemark, egg eller voksne snegler, edderkopper, tusenbein, biller, fluer og fluelarver, bladlus, maur og sommerfugler.
Systematisk inndeling
Pukkelfluene er veldig like hverandre av utseende og vanskelige å bestemme til art. Derfor er denne familien dårlig undersøkt og mange arter er fortsatt ukjente. Den norske pukkelfluefaunaen er nesten helt ukjent, men det er sannsynlig at vi har 200-300 arter.
Et latinsk familienavn ender med ...idae, og et navn på en overfamilie på ...oidea.
Carsten Niebuhr
Carsten Niebuhr (født 17. mars 1733 i Lüdingworth i Tyskland, død 26. april 1815 i Meldorf) var en tysk matematiker og kartograf i dansk tjeneste. Han var far til Barthold Georg Niebuhr.
Fra 1761 til 1767 dro han på det som omtales som «Den arabiske reise». Resultatet ble oppsiktsvekkende nøyaktige lengdebestemmelser ved hjelp av astronomi. Han bidro også innen andre vitenskapelige grener, blant annet innen botanikken og lingvistikken.
«Den arabiske reise»
Niebuhr ble ansatt av den danske regjeringen i 1758 med sikte på å lede en planlagt vitenskapelig ekspedisjon til Arabia. Den danske utenriksministeren J.H.E. Bernstorff hadde fått ideen fra den tyske teologen Johann David Michaëlis og overbeviste Frederik V om at en vitenskapelig ekspedisjon kunne få stor betydning for Danmark.
Den danske stat skulle dekke alle utgifter i forbindelse med reisen og det ble ikke stilt krav om politiske, religiøse eller andre målsettinger. Man skulle i hovedsak lære seg noe nytt. Deltakerne i ekspedisjonen fikk en lang rekke oppgaver, blant annet skulle de kartlegge geografien, avtegne og beskrive planter, dyr og språk samt prøve å besvare spørsmål relatert til bibelhistorien.
7. januar 1761 reiste ekspedisjonen fra København med orlogsskipet «Grønland». I tillegg til Niebuhr selv, besto den av naturforskeren Peter Forsskål, språkforsker Frederik Christian von Haven, Christian Carl Kramer som var utdannet lege, kobberstikkeren Georg Wilhelm Baurenfeind og tjeneren Lars Berggren.
I Egypt og på Sinai-halvøya foretok de betydelige arkeologiske og fysiske undersøkelser inntil september 1762, da de entret et skip i Suez for å reise til den sydlige delen av Arabia. Ekspedisjonen ankom Loheia 29. desember og reiste over land til Mokka. 25. mai 1763 døde von Haven her, sannsynligvis av malaria. Kort tid etter, 11. juli, døde også Peter Forsskål.
Den gjenværende ekspedisjonen besøkte deretter Sana, hovedstaden i Jemen, men hadde problemer med å tilpasse seg klimaet og returnerte til Mokka. Det kan synes som om Niebuhr klarte å beholde helsen ved å holde seg til lokale mattradisjoner og iføre seg klær som de lokale innbyggerne.
Fra Mokka fortsatte ekspedisjonen til Bombay, men underveis døde Baurenfeind og kort tid etter også Kramer. Niebuhr var nå det eneste gjenlevende vitenskapelige medlemmet. Også tjeneren Lars Berggren døde i 1763, dato ukjent.
Johann Joseph Fux
Johann Joseph Fux (ca. 1660–1741) var en østerriksk komponist og musikkteoretiker.
Carsten Niebuhr
«Den arabiske reise»
Niebuhr bodde i Bombay i fjorten måneder og vendte deretter hjem via Muscat, Shiraz og Persepolis. Han besøkte også ruinene av Babylon, Bagdad, Mosul og Aleppo. Etter et besøk på Kypros foretok han en reise gjennom Palestina, krysset Taurusfjellene til Brussa, kom til Konstantinopel i februar 1767 og returnerte til København i november samme år.
Johann Joseph Fux
Liv og virke
Johann Joseph Fux var eldste sønn av Andreas og Ursula Fux. Foreldrene var bønder og Fux vokste opp i enkle kår. Om hans tidlige liv er ikke stort mer kjent enn at han rundt 1680 studerte ved universitetet i Graz, og mellom 1683 og 1687 i Ingolstadt.
Carsten Niebuhr
«Den arabiske reise»
Mange av funnene som ble gjort underveis av blant annet planter og dyr, var blitt sendt hjem til København underveis fra havnebyer i de arabiske landene og India. Noe av dette gikk tapt, men flere museer har store samlinger fra «Den arabiske reise».
I 1772 ga Niebuhr ut en bok som inneholdt en systematisk redegjørelse for Arabias geografi og etnografi. To år senere ble første del av reisedagboken utgitt, de to siste bindene kom ut i henholdsvis 1778 og 1837.
Johann Joseph Fux
Liv og virke
I 1696 ble Fux utnevnt til organist ved Schottenstift i Wien og denne posten beholdt han fram til 1702 da det keiserlige hoff utnevnte ham til hoffkomponist. Fra 1701 ble han kapellmester ved Stefansdomen i Wien og i 1711 musikkdirektør ved hoffet, en av de viktigste embeter i det europeiske musikkliv. Som musikkdirektør skrev han tallrike operaer og oratorier.
Hans mest kjente opera Costanza e Fortezza ble oppført i Praha i anledning kroningen av Keiser Karl VI til konge av Böhmen.
Fux underviste i komposisjon, og blant hans mest kjente elever var Georg Christoph Wagenseil, Gottlieb Muffat og Jan Dismas Zelenka.
Verk
Fux' mest innflytelsesrike verk var komposisjonslæreboka Gradus ad Parnassum (1725). Boka var skrevet på latin og ble i 1742 oversatt til tysk av Lorenz Christoph Mizler, en av Bachs elever. Boka tjente som lærebok i kontrapunkt fram til 1900-tallet.
Det store togrøveriet (Storbritannia)
Det store togrøveriet ble gjennomført 8. august 1963 av en bande av yrkeskriminelle engelskmenn, blant annet Bruce Reynolds, Buster Edwards og Ronald Biggs. Selve ranet besto i at posttoget mellom Glasgow og London ble stoppet ute på den engelske landsbygda og ranet. Byttet ble 2,6 millioner pund.
Ronald Biggs lyktes i å flykte og bodde fram til 2001 i Rio de Janeiro, men valgte på grunn av sviktende helse å vende tilbake til England der han ble pågrepet og fengslet umiddelbart. En kuriositet er Biggs' opptreden på en grammofonplate sammen med Sex Pistols. Han skrev også en selvbiografi. Helsen forfalt raskt i fengsel, og han ble løslatt 6. august 2009 av humanitære årsaker. Han døde 18. desember 2013.
Det store togrøveriet ble filmatisert i 1967 av Peter Yates i filmen Robbery. Historien om Buster Edwards ble filmatisert 1988 som Buster, med Phil Collins i tittelrollen. Edwards døde 28. november 1994.
SUSE Linux
SUSE Linux er en samling av Linuxdistribusjoner som er eid av Novell. Det finnes tre distroer under SUSE-paraplyen: OpenSUSE (tidligere SuSE Linux), SUSE Linux Enterprise Server og SUSE Linux Enterprise Desktop. SUSE, med Novell i ryggen, er også en av de som bidrar mest til utvikling av Linux-kjernen og OpenOffice.org. SUSE Linux skiftet offisielt navn til OpenSUSE etter versjon 10.2 Alpha 3.
Den første versjon ble lansert den 29. mars 1994, noe som gjør SUSE Linux til en av de eldste Linux-distribusjonene.
Liv Røssland
Liv Røssland (født 18. juli 1961 i Bergen) er en norsk lokalpolitiker for Fremskrittspartiet (FrP) i Bergen. Røssland er utdannet telegrafist og har sittet i Bergen bystyre siden 1991, der hun tidligere blant annet har vært FrPs gruppeleder, leder for bystyrets komite for helse og sosial og leder for bystyrets komite for oppvekst.
SUSE Linux
Med YaST gjøres installasjon av programmer, konfigurering av Linux og lignende veldig enkelt. Programmet gjør også installering av operativsystemet enkelt.
Liv Røssland
Røssland var Bergens byråd for helse og sosial fra 2007 til 2009. Fra 16. april 2010 var hun byråd for finans, konkurranse og omstilling, og fra 31. oktober 2011 til 1. juni 2015 var hun byråd for finans, eiendom og eierskap.
Chris Colfer
Christopher Paul Colfer (født 27. mai 1990) er en amerikansk skuespiller kjent for sin rolle som Kurt Hummel i dramaserien Glee. For denne rollen ble Colfer tildelt en Golden Globe i 2011 for beste mannlige birolle i miniserie eller TV-serie. Han vant også People's Choice Awards for «Favorite Comedic TV Actor» i både 2013 og 2014.
Liv Røssland
Liv Røssland har hatt en rekke tyngre styreverv, blant annet i BIR, Helse Vest og Norges Bank.
DS «Vesteraalen»
DS «Vesteraalen» (kallesignal JTGS / LFFX) var et kombinert passasjer- og lasteskip som ble overlevert Vesteraalens Dampskibsselskab (VDS) i 1891. Skipet var byggnummer 127 ved Akers mekaniske verksted i Oslo. DS «Vesteraalen» gikk i kystruten Tromsø – Vesterålen/Lofoten – Bergen fram til 1893, da hun som det aller første hurtigruteskipet la ut på turen fra Trondheim til Hammerfest 2. juli 1893. Skipet fortsatte i hurtigruten mer eller mindre fast fram til hun ble avløst av nybygde DS «Lofoten» i 1932. DS «Vesteraalen» gikk etter dette i kystruter i Nord-Norge, men hadde også enkelte turer som avløserskip i hurtigruten. 17. oktober 1941 var hun på vei nordover fra Tromsø da hun ble torpedert og sank. 54 mennesker omkom.
SUSE Linux
Historie
Opprinnelig var SUSE Linux-distribusjonen en tysk oversettelse av Slackware, som igjen var basert på SLS.
DS «Vesteraalen»
Bakgrunn
I 1888 besluttet Vesteraalens Dampskibsselskab å erstatte gamle DS «Vesteraalen» fra 1865 med et større skip for å møte den økende etterspørselen etter godskapasitet. Da rederiet ikke fant noe brukt skip som egnet seg, ble et nytt skip bestilt ved Akers mekaniske verksted i Kristiania. I januar 1891 ankom nye DS «Vesteraalen» Stokmarknes, og ble kort tid etter satt inn på ruten Tromsø – Vesterålen/Lofoten – Bergen. Siden midten av 1880-tallet hadde Richard Withs faste los Anders Holte notert nøyaktige seilingsdata for hele strekningen Bergen – Hammerfest. Dette muliggjorde nattseilinger og seiling i dårlig sikt, og var en viktig grunn til at Stortinget den 18. mai 1893 ga Vesteraalens Dampskibsselskab kontrakt på ukentlige helårlige hurtigruteseilinger.
SUSE Linux
Historie
S.u.S.E (akronym for «Software- und Systementwicklung», tysk for «programvare- og systemutvikling») startet i 1992 som en UNIX-konsulentgruppe, som bidro ofte med programvare til Slackware og SLS og som laget manualer til både UNIX og Linux.
DS «Vesteraalen»
Hurtigruten
Klokken 08:30 2. juli 1893 la DS «Vesteraalen» ut fra Trondheim på den første hurtigruteseilingen med kaptein Richard With på broen. Skipet ankom Hammerfest snaue 3 døgn (67 timer og 30 minutter) etter avreisen fra Trondheim, en og en halv time før ruteplanen. Det første året var DS «Vesteraalen» det eneste hurtigruteskipet i drift, og gjorde all skepsis til skamme da hun gjennomførte vinterseilingene uten uhell.
Den 15. april 1907 kolliderte DS «Vesteraalen» med frakteskøyten «Activ» nord for Brønnøysund i lett snødrev. «Activ» sank, men DS «Vesteraalen» kom uskadet fra sammenstøtet. Hun fortsatte uten flere uhell i fast rotasjon i hurtigruten fram til 1909, da rederiets nye skip DS «Richard With» ble overlevert. DS «Vesteraalen» ble nå satt inn i Bergensruten, men kom tilbake i hurtigruten 1. juli 1911 da Vesteraalens Dampskibsselskab fikk den nye seksårs-kontrakten på den femte hurtigruteseilingen mellom Bergen og Kirkenes. Dette var bare en midlertidig løsning, og da DS «Finmarken» ble overlevert i september 1912, ble DS «Vesteraalen» tatt ut av hurtigruten igjen. Skipet fortsatte i Bergensruten, og gikk i turistrute fra Trondheim til Nordkapp om sommeren. 19. desember 1913 grunnstøtte og sank DS «Vesteraalen» i Valdersundet like nord for Ålesund. Skipet ble hevet og slept til Akers mekaniske verksted i Oslo for omfattende reparasjon og oppgradering. Fra 1. juli 1914 ble alle fem ukentlige hurtigruteseilinger utvidet til strekningen Bergen – Kirkenes, og DS «Vesteraalen» ble satt inn igjen i fast rotasjon. Her ble hun til 1932 da rederiets nye hurtigruteskip DS «Lofoten» ble levert. DS «Vesteraalen» fortsatte imidlertid som avløserskip i hurtigruten. I 1936 leide Narvik Dampskibsselskab skipet og brukte henne på sin nyopprettede ekspressrute Narvik – Trondheim.
Andre verdenskrig
Under det tyske angrepet på Norge 9. april 1940, lå DS «Vesteraalen» i Trondheim på nordgående som avløser for DS «Lofoten». Alle hurtigruteavganger ble innstilt, og skipet ble liggende i Trondheim til utpå sommeren da ruten ble gjenopptatt. I september 1941 ble DS «Richard With» senket ved Rolvsøya på Finnmarkskysten, og den ordinære hurtigruten ble innskrenket med Tromsø som nordligste havn. DS «Vesteraalen» ble satt inn på strekningen Tromsø – Hammerfest, mens resten av strekningen østover til Kirkenes ble betjent av den såkalte erstatningsruten. 17. oktober 1941 var DS «Vesteraalen» på nordgående fra Tromsø med 39 passasjerer og en besetning på 22. På vei inn til Øksfjord ble skipet omkring klokken 16:00 truffet av en torpedo fra en uidentifisert ubåt. Torpedoen traff midtskips på babord side, og DS «Vesteraalen» brakk i to og sank i løpet av 30 sekunder. 6 av bestningsmedlemmene og 1 passasjer overlevde. 54 mennesker omkom.
Skipet
DS «Vesteraalen»s tonnasje var etter ombyggingen i 1914 682 bruttoregistertonn og 390 nettoregistertonn. Skipet hadde kjølerom for transport av ferskfisk, og lasting og lossing foregikk ved hjelp av kraner forut og midtskips. Hovedmaskinen var en trippel ekspansjon dampmaskin med arbeidstrykk 160 psi, bygd ved Akers mekaniske verksted. Oppgitt ytelse var 500 ihk (indikerte hestekrefter), og 91 nhk (nominelle hestekrefter), noe som ga en marsjfart på 10 knop. Ved levering i 1891 hadde skipet 40 køyeplasser fordelt på 25 på 1. plass (1. klasse) og 15 på 2. plass. I 1907 var skipet sertifisert for 204 passasjerer i liten kystfart, og 358 i lokalfart, fordelt på 3 klasser.
AMSN
aMSN (Alvaro's Messenger) er en MSN Messenger-klone for Windows, Mac OS X og Linux lisensiert under GPL. Programmet støtter webcamera, noe som gjør det svært attraktivt blant macbrukere som ikke har støtte for det i Windows Live Messenger for Mac
Villarrobledo
Villarrobledo er en by i den spanske provinsen Albacete.
Matlacuéyetl
Vulkanen med navnet Matlacuéyetl, Matlalcueitl, Matlalcueye, Malintzin eller La Malinche er for tiden ikke aktiv. Toppen strekker seg til 4 503 meter over havets overflate. Den er regnet som den 6. høyeste fjelltoppen i Mexico. Om den står oppført som nummer 5 noen steder, er det fordi Sierra Negra ikke er regnet med.
Navnet stammer fra «La Malinche» (spansk) «Malintzin» (nahuatl), som var den spanske erobreren Hernán Cortés' tolk og elskerinne.
Mercedes-Benz W211
Mercedes-Benz W211 er en bil produsert av Mercedes-Benz. Stasjonsvognutgaven kalles for S211. Bilen ble produsert fra år 2002 til 2009, og fikk en facelift i 2006. Prefacelift utgaven hadde et spesielt bremsesystem som heter SBC (sensotronic brake control).
Motoralternativer
Motoralternativene er:
Paramount
Paramount er en by i sør-California, sørøst fra Los Angeles. Det bor om lag 50 000 innbyggere der. Paramount er en del av Greater Los Angeles Area, et større byområde rundt Los Angeles. Vest for Paramount er Compton, South Gate og Downey ligger nord for Paramount, øst og sør for Paramount ligger Bellflower og Long Beach ligger og sør.
Området som idag danner byen Paramount ble først bosatt av spanske settlere under Ny-Spania i 1781 og flere spanskkontrollerte eiendommer ble etablert i området. Etter Den meksikansk-amerikanske krigen 1846-1848 ble området overtatt av nordamerikanere. Stedet fikk bystatus 30. januar 1957.
Paramount Pictures
Paramount Pictures Corporation er et amerikansk filmselskap som holder til i Hollywood, California. Paramount er det femte eldste overlevende filmstudioet i verden etter de franske studioene Gaumont Film Company (1895) og Pathé (1896), etterfulgt av Nordisk Film -selskapet (1906) og Universal Studios (1912). Det er det siste store filmstudioet som fortsatt har hovedkontor i Hollywood-distriktet i Los Angeles.
Landsskytterstevnet 2008
Landsskytterstevnet 2008 ble arrangert i Førde i perioden 25. juli til 2. august 2008. Arrangørlag var Førde skyttarlag i samarbeid med Det frivillige skyttervesen og Forsvaret. Stevnet var det 109. landsskytterstevnet og det var tredje gang det ble arrangert i Førde. De to forrige gangene var i 1988 og 1997. Det ble konkurrert i følgende øvelser: baneskyting, feltskyting, stangskyting, felthurtigskyting og minneskyting. Militært norgesmesterskap i geværskyting ble også arrangert i forbindelse med landsskytterstevnet. Det var påmeldt 5 190 skyttere til stevnet og fremmøtet var 4 730.
Resultater
Klassevinnere baneskyting:
NM i feltskyting:
Stangskyting:
Militært NM i geværskyting
I militært NM ble det skutt innledende feltskyting, stangskyting og baneskyting. De 10 skyttere med lavest sammenlagt plasseringssiffer møttes til avgjørende 12-skudds finale. Skyttere i militært NM deltar også i AG-3 klassen på Landsskytterstevnet.
Sammenlagt resultat:
Lasse Sandberg
Lasse Sandberg (født 17. februar 1924 i Stockholm, død 11. november 2008 i Karlstad) var en svensk illustratør og barnebokforfatter. Han ble kjent for sitt samarbeid med ektefellen Inger Sandberg om en lang rekke bøker siden 1953.
Sandberg gikk på illustrasjonslinjen ved Anders Beckmans skola. I tillegg til illustrasjoner til ektefellens bøker, lagde han vitsetegninger til flere aviser.
Antarktikas historie
Antarktikas historie starter med tidlige vestlige teorier om et enormt kontinent, kjent som Terra Australis, antatt å eksistere langt sør på kloden. Begrepet Antarktis refererer til det motsatte av den arktiske sirkel og ble skapt av i det andre århundret e.Kr.
Rundingen av Kapp det gode håp og Kapp Horn i det 15. og 16. århundret beviste at Terra Australis Incognita («ukjent sørlig land»), hvis det eksisterte, var et kontinent i seg selv. I 1773 krysset James Cook den antarktiske sirkel for første gang, men selv om han oppdaget øyer i nærheten, fikk han ikke øye på selve Antarktika.
I 1820 hevdet flere ekspedisjoner å ha vært den første til å ha sett Antarktika, med den russiske ekspedisjonen ledet av Fabian Gottlieb von Bellingshausen og som den første. Den første dokumenterte ilandstigningen på det antarktiske fastlandet ble foretatt litt over ett år senere, da ekspedisjonen til den amerikanske selfangeren sendte en båt med fangstfolk i land ved Hughes Bay på Antarktishalvøya.
Den første norske ekspedisjonen til Antarktika ble ledet av kaptein Carl Anton Larsen ombord på barken «Jason» i 1892. I løpet av ekspedisjonen ble han den første til å oppdage fossiler i Antarktika, noe han mottok Back Grant fra Royal Geographical Society for. I desember 1893 ble han også den første personen til å stå på ski i Antarktika, hvor han også fikk Larsen isbrem oppkalt etter seg. Larsen er regnet som grunnleggeren av den antarktiske hvalfangstindustrien og etablerte hvalfangststasjonen Grytviken på Sør-Georgia i 1904.
Da Nordpolen ble nådd i 1909, forsøkte flere ekspedisjoner å bli den første til å nå Sydpolen. Flere av ekspedisjonene endte opp med store skader og dødsfall. Nordmannen Roald Amundsen og hans nådde til slutt Sydpolen i desember 1911, etter et dramatisk kappløp med briten Robert Falcon Scott.
Referanser
Antarktis Antarkto Antarktik
Ormøy (Stavanger)
Ormøy  er en øy i Stavanger kommune i Hundvåg bydel. Bjørnøy ligger mellom Hundvåg i vest og adskilt fra Roaldsøy i nord ved Ormøysundet og i sør ligger Steinsøy.
I 2023 oppga kommunen innbyggertallet til å være 331.
Tangshu
Tangshu (tradisjonell kinesisk: 唐書, forenklet kinesisk: 唐书, pinyin: Tángshū; også Eldre tangshu eller Boken om Tang, er et kinesisk historieverk.
Tangshu er en krønike over Tangdynastiet skrevet under ledelse av Liu Xu på oppdrag av general Shi Jingtang. Boken var ferdig i 945. I boken samles informasjon fra en mengde tidligere skrifter som siden er gått tapt. Blant disse monografene og biografene kan særlig fremheves ''Tongdian av Du You.
Tangshu var en av kildene for Xin Tangshu, Den nye Tangboken, som ble sammenstilt drøyt 100 år senere.
Verket består av 200 kapitler (skrevet i separate bokruller) inndelt i tre deler.
Eksterne lenker
Tangshu på Wikisource
Toralf Tollefsen
Toralf Louis Tollefsen (født 26. august 1914 i Glemmen, død 27. november 1994 i Oslo) var en trekkspill-maestro fra Fredrikstad, som gjorde internasjonal karriere. Tollefsen ble sagt å spille i en kultivert og briljant stil som rørte ved alle som hørte ham. I 1947 var han solist med symfoniorkester i Royal Albert Hall. Han ble tildelt juryens hederspris under Spellemannprisen 1977.
Malinois
Malinois (FCI #015) er en variant av belgisk fårehund med varmrød, tett og kort pels og sort ansiktsmaske. Det er en populær brukshund, som opprinnelig har fungert som gjeterhund i hjemlandet Belgia.
Opprinnelse og alder
Det hersker usikkerhet om hvordan de belgiske fårehundene har oppstått. Noen mener de nedstammer fra krysninger mellom gamle mellomeuropeiske fårhunder, andre at de er et produkt av lokale mastiffer og skotsk hjortehund. Den sistnevnte hunderasen ble importert fra England til blant annet Belgia på 1200-tallet.
Under siste halvdel av 1800-tallet oppstod det i mange land en interesse for å skape nasjonale hunderaser. I Belgia fantes det på den tiden store saueflokker på landsbygdene. De ble gjetet av fårehunder, som var fulle av arbeidslyst og utholdenhet. Disse hundene hadde en nærmest identisk anatomi og størrelse, men store forskjeller med hensyn til eksteriøret.
I 1891 inviterte derfor en professor ved navn A. Reul gjetere og eiere av slike hunder til et felles møte, for å danne seg et inntrykk av hundene med tanke på å etablere en felles nasjonal belgisk fårehundrase. Professor Reul var ansatt ved veterinærinstituttet i Cureghem i Belgia. I begynnelsen var det en del uenighet om de ulike variantene. Til slutt endte man opp med å dele inn hundene i tre definerte varianter etter pelstype: korthåret, langhåret og strihåret. Fargene fikk først betydning noen år senere. Samtidig ble «Le Club du Chien de Berger Belge» opprettet.
I 1898/1899 ble det bestemt at rasen skulle ha definerte fargevarianter. Den langhårede, helsorte varianten fikk navnet Groenendael, etter slottet med samme navn. Eieren, en oppdretter ved navn Nicolas Rose, var restauratør der. Samtidig ga det kongelige slottet i Laeken navn til den ruhårede askegrå/askeblonde varianten, som ble hetende Laekenois. Den er utvilsomt den mest sjeldne av disse hundene. Den korthårede varianten, som kunne være både sort og rødgul tidligere, skulle nå bare være rødgul og ha sort maske. Den fikk navnet Malinois, etter byen Mechelen (Malines på fransk). Først noen år senere, i 1907 ble så den 4. varianten godkjent, først av Berger Belge Club. Det var en langhåret rødbrun variant med sorte inntegninger og sort maske. Den fikk navnet Tervueren, etter stedet med samme navn. Der hadde nemlig en brygger i lang tid drevet med oppdrett av slike hunder.
Utseende, anatomi og fysikk
Belgiske fårehunder har en kraftfull og muskuløs kroppsbygning. Kroppen er litt langstrakt, men ikke tung. Hodet bæres høyt. Ørene er stående, stive, spisse og triangulære. Brystkassen er måtelig bred og dyp, og buken lett opptrukket. Ryggen er rett, bred og kraftig. Halen er middels lang og kraftig ved haleroten. Halen skal verken være bøyd eller krokete. Hannene blir ca. 60–66 cm i skulderhøyde, tispene ca. 56–62 cm. Vekten ligger normalt på ca. 23–35 kg, avhengig av kjønn.
Malinois har kort, tett pels med tett anlagte dekkhår. Fargen er varmgul med sorte inntegninger i tuppene av dekkhårene over ryggen og nedover beina, mot noe lysere i buken. Pelsen har lysere underull. Hunden skal ha sort maske i ansiktet.
Lynne og væremåte
Malinois regnes som en energisk, utholden, våken og oppmerksom hund med sterk psyke og pågangsmot. Den er typisk hengiven og tillitsfull mot sine eiere, men er ofte litt skeptisk og usikker på fremmede, ofte på grunn av dårlig sosialisering og avl. Typen fordrer en god del mosjon og psykiske utfordringer for å trives maksimalt. Belgiske fårehunder må ikke få hard behandling. Siden Malinoisen har så stor «gjenstandsinteresse» er den lett å belønne, og kan derfor enkelt trenes med positive metoder.
Malinois er typisk mer selvsikker og kan ha en litt sterkere personlighet enn de tre andre variantene av belgisk fårehund. Derfor blir den ofte brukt som tjenestehund. Den trenger regelmessig mosjon og pelsstell, men pelsstellet er ikke like krevende som for de tre andre variantene.
Blåråke
Blåråke (Coracias garrulus) er en fugl. Arten er en sjelden gjest Norge, men er ikke hekkefugl i landet.
Blåkinnbieter
Blåkinnbieter (vitenskapelig navn Merops persicus) er en fugl som hekker i Marokko, Algerie, og subtropisk halvørken i Asia fra østlige Tyrkia til Kasakhstan. Den trekker sørover til tropiske deler av Afrika om vinteren.
Som andre bietere er fuglen fargerik. Den er hovedsakelig grønn, med blåe kinn og et svart øyestripe. Den kan nå en lengde på 24–26 cm, inkludert de to forlengede stjertfjærene. Begge kjønn er like.
Blåkinnbieter er, som navnet foreslår, en insekteter, spesielt bier og vepser som fanges i lufta etter utfall fra en åpen grein.
Blåkinnbietere er sosiale fugler og lever i flokk, danner hekkekolonier i sandbanker, hvor de legger de hviteaktige eggene i en relativt lang tunnel. Både hunnen og hannen ruger.
Utbredelse
Arter finnes i: Zambia og Zimbabwe.
Den er blitt observert i Norge ved to anledninger: i 1998 utenfor Bergen og i juli 2018 på Bulandet.
George E. Smith
George Elwood Smith (født 10. mai 1930 i White Plains, New York) er en amerikansk fysiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 2009 sammen med Willard Boyle «for oppfinnelsen av en halvlederkrets – CCD-sensor». Smith og Boyle delte den ene halvparten av prispengene, mens Charles K. Kao ble tildelt den andre halvparten «for banebrytende oppnåelser innen overføring av lys i fiber for optisk kommunikasjon».
Smith fikk en bachelor of science ved University of Pennsylvania i 1955 og en filosofisk doktorgrad ved University of Chicago i 1959 med en avhandling på bare tre sider. Han jobbet ved Bell Labs i Murray Hill, New Jersey, fra 1959 og frem til han gikk av i 1986. Her ledet han forskningen på nye laser- og halvlederkomponenter.
Grønnvier
Grønnvier (latin: Salix phylicifolia), med varianten brekkavier, islandsk vier eller islandsk selje (islandsk: Brekkuvíðir), er en busk i pilefamilien (vierfamilien) med stive blad med få tenner. Bladene er fine, blanke og høygrønne på oversiden, undersiden er blekt blågrønn. Den kan bli opptil en meter høy og formerer seg lett ved stiklinger. Busken har tendens til å bli lusete og er utsatt for sopp, særlig på Sør-Island.
Hybrider og varianter
Grønnvier kan danne en rekke hybrider og har noen varianter, mer eller mindre vanlige:
Utbredelse
Grønnvier er vanlig i fjellet i Sør-Norge, og fra og med Nordland også helt ut til kysten. Den vokser i hele Norden nord for en linje Telemark-Stockholm, dvs i det nordlige Sverige og i absolutt hele Finland. Videre i store deler av Europa og den vestlige halvdelen av Sibir. Grønnvier går opp til 1.760 moh. i Jotunheimen. Ikke langs kysten av vestlandet, bare i fjellstrøkene innerst i fjordene (unntak: Hjelmeland).