cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nya Varvet
Historie
I år 1717 bygget Leijonsparre to batterier med hver tolv grove kanoner ved Nya varvet, og ildgivingen fra de bidro vesentlig til å avvise et Dansk-Norsk angrep ledet av Tordenskjolds den 2. mai(gammel tidsregning). Etter Tordenskjolds angrep på Nya Elfsborg i 1719 ble det ved Nya varvet lagt en bom tvers over elven. I år 1756 ble det bestemt at Göteborgseskadern ikke skulle bestå av skip og fregatter, men kun av galärer og ulike mindre fartøy. Stasjonen som stod under kommando av en admiral eller kommandør (etterhvert kommandørkaptein) med titel av stationsbefälhavare, ble i 1817 ytterligere komplettert og utvidet.
I år 1866 ble verftets status endret til depo og det ble lagt under Stockholms örlogsstation og tilhørte Skärgårdsartilleriet. Allerede i 1863 hadde myndighetene åpnet for at Nya varvet kunne selges til private, men noe salg kom ei i gang da. Fångvårdsstyrelsen som hadde behov av et større straffe- og arbeidsfengsel, foreslo imidlertid om å få overta Nya varvet til dette formålet, og i 1870 skjedde overføringen.
Blant vilkårene for overdragelsen ble fastsatt at sjøforsvaret skulle ha behov av området skulle det etter ett års oppsigelse tilbakeleveres av Fångvårdsstyrelsen. I begynnelsen ble Nya varvet brukt som sentralfengsel og arbeidsanstalt for en avdeling av kronoarbetskåren og omfattet ungdommer under 21 år, men deretter ble det omgjort til sentralfengsel for menn og tvangsarbeidsanstalt. Ved kongelig brev av 5. mai 1876 ble Nya varvet en selvstendig kirkeforsamling, Nya Varvets församling, dog uten kyrkoherde.
Når byggingen av Älvsborgs fästning ble påbegynt og Älvsborgs kustartilleridetachement skulle etableres i 1902 ble deler av Nya varvet tilbakeført fra Fångvårdsstyrelsen hvorpå kaserner for detachement ble etablert. Først i 1907, når Nya varvet i sin helhet ble tilbakeført kunne kasernen fullføres. Nya varvet ble i 1931 lagt inn under Göteborg kommune og Carl Johans församling.
Under begge verdenskrigene var Nya varvet lagringssted for krigsmateriell som torpedo- og ubåter samt sjøfly. Fra 1936 og fremover ble store fjellhaller bygget, i dag anvendes de som lagerlokaler. Området opphørte å være militært i 1982, da flottan flyttet til Käringberget, og ved riksdagens beslutning i henhold til proposisjonen 1983/84:112 ble stasjonen avviklet som støttebase for marinen. Området ble i 1985 solgt til Källfelt Byggnads AB og idag har om lag 2 000 personer sin arbeidsplass der, fordelt på omkring 80 foretak, institusjoner og utdanningsinstitusjoner, som nå har sin virksomhet der.
Båtsmanstorpet i verftsområdets nordøstre del, med tomtenummer 35 (størrelse 360 kvadratmeter) ved foten av Korseberget, er et trehus som er byggnadsminnesmärkt og som sannsynligvis ble oppført før verftet ble bygget. Huset har yttermålene 7,87 x 7,01 meter, inneholder tre rom og kjøkken samt har et valmet sadeltak. Navnet kommer av rotebåtsman Anders Johansson Flink (1821-1895), som bodde der i 45 år under 1800-tallet.
I begynnelsen av 1911 sto Sveriges største trådløse telegrafstasjon ferdig på verftsområdet. Den kunne sende over hele Europa, Middelhavet samt over til Nord-Amerika. Stasjonen tilhørte marinförvaltningen, men kunne også brukes av almenheten. Masten var 80 meter høy.
Joseph-Hippolyte Guibert
Joseph-Hippolyte Guibert (født 13. desember 1802 i Aix-en-Provence i Frankrike, død 8. juli 1886 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler. Guibert var biskop av Viviers fra 1842, erkebiskop av Tours fra 1857 og erkebiskop av Paris fra 1871 og til sin død.
Han tilhørte Oblatfedrene.
Han grunnla Université Catholique de Paris, senere kalt Institut Catholique. I 1873 ble han kreert til kardinal av pave Pius IX, med San Giovanni a Porta Latina som tittelkirke. Han deltok ved konklavet 1878, som valgte pave Leo XIII.
Guibert fikk sitt siste hvilested i kirken på Montmartre.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Mariano Benito Barrio Fernández
Mariano Benito Barrio Fernández  (født 22. november 1805 i Jaca i Spania, død 20. november 1876 i Valencia) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Valencia 1861–1876.
Han ble kreert til kardinal i 1873 av pave Pius IX, med Santi Giovanni e Paolo som tittelkirke.
Boris Gregorka
Boris Gregorka (født 2. august 1906 i Ljubljana, død 19. mars 2001) var en jugoslavisk turner.
Han deltok i to olympiske leker og to verdensmesterskap for Jugoslavia. Dette ga ham til sammen tre bronsemedaljer; i lagkonkurransen under OL 1928, og i lagkonkurransen under verdensmesterskapet i turn 1930 og VM i 1938.
Individuelt kom han på 33.-plass under OL i 1928 og 78.-plass under OL i 1936.
Stengelsnutebiller
Utseende
Middelsstore (ofte 7 – 10 mm), avlange, mer eller mindre jevnbrede snutebiller. Kroppen er vanligvis helt skjellkledt og brunlig eller grå på farge. Hodet er nokså stort, fasettøynene små og snuten middels lang, krum og ganske kraftig. Antennene er festet i den ytre halvdelen av snuten. De er middels lange og knebøyde og ender i en kølle som (i alle fall tilsynelatende) består av fire ledd, slik at hele antennen er 12-leddet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, med rundede sider, tilsmalnet framover, ved roten gjerne litt smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er parallellsidige med markerte skuldre og punktrader. Beina er middels lange, leggene (tibiae) har en liten krok (uncus) ytterst. De to klørne er sammenvokste ved roten.
Levevis
Larvene utvikler seg i avlange galler inne i røtter, stengler eller knopper av ulike slags storvokste urter. Gallen er synlig som en fortykkelse på stengelen, rota eller knoppen. Den avlange kroppsformen er trolig en tilpasning til trange rom. Stengelsnutebillene kan angripe mange forskjellige vertsplanter, selv om hver art begrenser seg til en begrenset gruppe. Særlig hyppige er de på tistler og skjermplanter. Disse billene er sjelden særlig tallrike og er ikke regnet som betydelige skadedyr.
Species Survival Commission
Species Survival Commission (SSC) er én av seks fagkommisjoner i Verdens naturvernunion (IUCN), hvis hensikt er å kartlegge jordas tilstand innen sitt felt og å forsyne medlemmene med kunnskap og gir råd om miljøspørsmål. SSC består som et vitenskapelig nettverk av mer enn 10 000 frivillige fageksperter, fordelt i mer enn 140 spesialistgrupper, som gir råd om tekniske sider ved bevaring av biologisk mangfold. Kommisjonen fører tilsyn med all verdens arters tilstand og trusler, herunder også oppføringer på IUCNs rødliste. SSCs spesialistgrupper jobber med bestemte grupper eller arter.
Et eksempel på en slik gruppe er IUCN/SSC Cat Specialist Group, som har ansvaret for de cirka 40 artene i kattefamilien (Felidae). Tilsvarende grupper eksisterer for andre grupper, innen kategoriene amfibier, reptiler, fugler, pattedyr, fisker, sopper, virvelløse dyr, planter og ulike disiplinærgrupper. De fleste spesialistgruppene har egne nettsider, som for eksempel nettsidene til IUCN/SSC Cat Specialist Group.
Nye vurderinger for oppføring på rødlista skjer i henhold til kategoriene og kriteriene i gjeldende versjon. Det gjelder også oppdateringer av vurderinger gjort i henhold til tidligere versjoner av lista.
Sarpsborgprisen
Sarpsborgprisen var en litteraturpris. I 1999 og 1959 ble det utdelt spesielle jubileumspriser, der kun tidligere prisvinnere var nominert. Prisen har blitt utgitt i årene 1951–1999, samt i 2014.
VM i friidrett 1987 – Spydkast menn
Norge var ikke representert i øvelsen.
Macrodorcas (Miwanus) capricornus
Macrodorcas capricornus er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Arten er kjent fra Vietnam og det sørlige Kina.
Systematisk plassering
Arten blir ofte regnet som en underart av Macrodorcas (Miwanus) formosana.
Den venetianske skole
Den venetianske skole var en framtidsrettet musikkbevegelse drevet av en krets renessansekomponister som var aktive i Venezia i perioden ca. 1550 til 1610.
Sammen med et utvikling som startet i Firenze (monodi og opera) definerer de musikalske nyskapningene til komponistene i den venetianske skolen slutten på renessansens musikk og begynnelsen på barokken.
Flamlenderen Adrian Willaert som arbeidet som maestro di cappella i Markuskirken regnes som grunnlegger av skolen. Andre betydelige komponister var Cipriano de Rore, Claudio Merulo, Andrea Gabrieli, Giovanni Gabrieli og Claudio Monteverdi.
Stilistisk kjennetegnes den venetianske skole av kromatikk og en målsetting om å oppnå sterke kontraster i såvel dynamikk som i klangfarge. Bevegelsen var viktig for utviklingen av polyfon korteknikk med blant annet ekkoeffekter og en mektig klang. Skolen utviklet også 5-stemmige madrigaler a cappella med avansert kromatikk som ledet an i utviklingen vekk fra modale musikkformer.
Den venetianske skole bidro til å frigjøre instrumentalmusikken, og Andrea Gabrieli og Claudio Merulo introduserte instrumentale musikkformer som toccata, ricercar, canzona og sonata.
Graham Bell-øya
Graham Bell-øya (russisk Остров Греэм-Белл; Ostrov Greem-Bell) er en øy som ligger på i Frans Josef land i Russland.
Øya ligger øst for Wilczek land og bare et smalt sund skiller de to. Den er den østligste øya i Frans Josef land.
Kanalen i vest, mellom Graham Bell-øya og Wilczek land blir kalt Morgansundet.
Kapp Kohlsaat, det østligste punktet i øygruppen, på 81°14′N, 65°10′Ø, ligger på Graham Bell-øya. Kapp Kohlsaat markerer det nordvestligste hjørnet i Karahavet og er derfor et viktig landemerke.
Øyen ble oppkalt etter den skotsk-amerikanske oppfinneren Alexander Graham Bell. Graham Bell-øya må ikke forveksles med den mindre Belløya som også er en del av Frans Josef land, og som er oppkalt etter samme person.
Historie
Under den kalde krigen var det en utpost på Graham Bell-øya og en flystripe kalt Greem Bell, den største flystripen på øygruppen. Den er 2,1 km lang og russiske fraktfly har landet her siden 1950-årene. Den var også base for russiske jagerfly, som T-128 som var stasjonert her på 1970-tallet.
Goi gasskraftverk
Goi gasskraftverk er et varmekraftverk i Ishikara i prefekturet Chiba i Japan, øst for Tokyo og på østbredden av Tokyobukta. Installert produksjonseffekt er 1455 – 1886 MW fordelt på 1 x 1000 mw, 1 x 476 MW, og en ny blokk på 350 MW. Brenselkilden er naturgass i form av LNG, og subsidiært noe råolje.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 1968, med senere utvidelser. Den variable effekten som oppgis skyldes at enhet nr 2 tidvis har vært ute av drift.
Tilflukt (buddhisme)
Tilflukt er et begrep i buddhismen hvor man søker tilflukt til de tre juveler eller de tre perler (Buddha, dharma, sangha). Begrepet er felles for alle retninger av buddhismen. Palikanonen anvender det hinduistiske motiv om en tredelt tilflukt, som er funnet i Rig Veda 6.46.9 og i Chāndogya upanishad 2.22.3-4.
Sitalia
Sitalia er en slekt av stumpbiller.
Utseende
Små til middelsstore, bredt til avlangt ovale, ganske flate stumpbiller, gjerne mørke. Dekkvingene har tydelige punkstriper bare på sidene og dekker ikke hele bakkroppen.
Levevis
Arten er sannsybligvis knyttet til termitter.
Utbredelse
Slekten forekommer i Sørøst-Asia.
Religionsåret 1159
Religionsåret 1159 er en oversikt over hendelser, utgivelser, kunst, arkitektur og personer med tilknytning til religion definert i videste forstand i 1159.
Hans Aage Gravaas
Hans Aage Gravaas er en norsk forfatter, ordinert prest og teolog. Han har vært sokneprest i Voksen sogn i Oslo siden 1. mars 2022.
Utdannelse
Gravaas er cand.theol. fra MF vitenskapelig høyskole i Oslo (1987), har doktorgrad (ph.d.) i Intercultural Studies fra Trinity International University i  USA (1997) og praktisk-teologisk eksamen fra MF Vitenskapelig Høyskole (2018). Han har studert misjon, økumenikk og bistand i Birmingham, samt etiopisk språk (amharisk) i Addis Abeba (1990).
Yrkesliv
Gravaas har vært feltprest ved Hysnes fort, misjonær i Ethiopian Evangelical Church Mekane Yesus i Etiopia, prest i «Minnekirken» i Chicago (1993–1997), misjonssekretær og strategikonsulent for Norsk Luthersk Misjonssamband (til 2001), rektor og førsteamanuensis ved Mediehøgskolen Gimlekollen (2001–2008), rektor og førsteamanuensis ved Fjellhaug Internasjonale Høgskole (2008–2013). Han var generalsekretær i Stefanusalliansen 2013–2017. . Gravaas var vikarprest i Oslo bispedømme av Den norske kirke (Østenstad, Ris/Holmenkollen og Ullern menigheter) fra juli 2018 til og med august 2019. Han var fra september 2019 til mars 2022 daglig leder for Norsk Råd for Misjon og Evangelisering.
Gravaas har vært forfatter og medforfatter av flere bøker innen temaområder som teologi, missiologi, historie, samfunnsfag, trosfrihet, kultur, kommunikasjon og medier. Han har vært medredaktør av Norsk Tidsskrift for Misjonsvitenskap I 2022 publiserte han en biografi om misjonslederen Egil Grandhagen.
William Fraser
William Fraser (født ukjent, død 20. august 1297) var biskop av St Andrews og guardian (vokter/verge) av Skottland på slutten av 1200-tallet. Han kom fra en adelig familie som mange i det øverste kirkelige hierarkiet, sønn av Gilbert Fraser, som var stamfaren til familien eller klan Fraser av Touchfraser og Philorth, og også til Fraser av Oliver Castle i Tweeddale. Gilbert Fraser fikk minst tre sønner: Simon, hans direkte arving; Andrew, sheriff av Stirling i 1291, og den yngste var William som måtte satse på en karriere i kirken.
Biskop, vokter og diplomat
Da William Wishart ble valgt til biskop av St. Andrews i eller før 1276, ble Fraser utnevnt til kongelig kansler i Skottland for kong Aleksander III av Skottland og var også domprost i Glasgow i 1270 og minst fram til juli 1273. Han holdt seglet som kansler fram 1280, men da Wishart døde i 1279 ble Fraser utpekt som hans etterfølger. Han reiste til Roma, og ble der innviet som biskop av St. Andrews av pave Nikolas III den 18. juni 1280.
I 1283 klarte Fraser å få privileger fra Aleksander III til å prege egne mynter ved St. Andrews, i henhold til kronikøren Andrew av Wyntoun. Etter kong Aleksander III døde brått og uventet fra et fall fra hesten og brakk nakken 19. mars 1286, sto kongeriket ikke bare uten en monark, men verre var det at han ikke hadde noen direkte arvinger. I tomrommet uten kongelig styre og i den konstitusjonelle krisen ble det valgt seks av de fremste adelsmenn og biskoper i Skottland, kjent som Guardians of Scotland (vokterne eller vergene av Skottland). William Fraser var den ene biskopen og den andre var Robert Wishart av Stirling, som var søskenbarn eller fetter av den tidligere nevnte William Wishart. Han holdt denne posisjonen minst fram til rundt 1284 da Thomas av Chartres opptrer som vokter.
Den nærmeste slektningen av Aleksander III var Margrete av Norge, datter av Aleksanders datter Margaret og kong Eirik Magnusson av Norge. Hun var den utpekte dronningen av Skottland, men på reisen til Skottland døde hun den 26. september 1290 på Orknøyene, kun 7 år gammel. Skottlands voktere ønsket seg Edvard I av England som dommer i avgjøre om hvem av Skottlands adelsmenn med nærmste krav på tronen skulle være. I et brev skrevet på latin (originalen er bevart i Public Record Office i London) informerte Fraser om Margretes død, og ettersom det var frykt for borgerkrig mellom rivaliserende krav om tronen blant skotske adelsmenn, avsluttet han brevet ved å be om at «hvis det behager Deres Eksellense, kom nær grensene for å trøste det skotske folket og forhindre blodsutgytelse.» Konsekvensen av intervensjonen fra Edvard I var håndhevelsen av hans krav som overherre over Skottland, og skottene, som var delt seg imellom, var forpliktet til å gi etter.
Død
Fraser var blant de som var bekymret for Skottlands uavhengighet, og innen en måned etter at John Baliols tiltredelse til den skotske tronen gikk biskop Fraser sammen med flere andre i en klage til den engelske monarken for å krepet inn i Skottlands interne saker i strid med hans engasjement og løfter, og i strid med Baliol suverene rettigheter og autoritet som skotsk konge.
I løpet av de mange forhandlingene reiste Fraser jevnlig til England, og han var senere en del av de skotske diplomatene som reiste til Frankrike for å fullføre Auld-alliansen. Han ble værende i Frankrike fram til sin død ved Auteuil den 20. august 1297, og ble gravlagt ved den dominikanske kirke i Paris. Hans hjerte ble tatt ut og fraktet i en boks til Skottland av William Lamberton, hans etterfølger som biskop ved St Andrews, og gravlagt i murveggen i katedralen i St Andrews.
Hangursbanen
Hangursbanen, populært kalt «Dinglo og Danglo» på vossadialekt, var en gondolbane på Voss i Hordaland som var i drift fra 1963 til 2015. Taubanen gikk fra bunnstasjonen ved Hangursveien på Vossevangen og opp 562 høydemeter i retning mot fjelltoppen Hanguren. I 2019 ble Hangursbanen erstattet av Voss Gondol,  en større og lengre bane fra Voss stasjon helt opp til Hangurtoppen på 820 meter over havet der det er restaurant, friluftsområder og skianlegg.
Den opprinnelige gondolbanen på Voss strakk seg 1 126 meter og hadde en topphøyde på 660 meter over havet. Banen var eid av Voss Resort Fjellheiser. Driften ble innstilt i 2015 i påvente av bygging av ny bane og regulering av trafikken på Vossevangen.
Bakgrunn
Den nå nedlagte Hangursbanen gikk fra bunnstasjonen ved Hangursveien, ca 98 meter over havet, og ca. 500 meter fra jernbanestasjonen på Voss. Banen gikk opp 562 høydemeter til Hangursrestauranten, som var i samme bygg som endestasjonen. Turen tok ca. 5 minutter.
Hangursbanen gikk inntil 2015 vinterstid i sportsesongen, og på sommerstid. Det var to gondoler på banen, «Dinglo» (rød) og «Danglo» (blå). Gondolene gikk på hver sin side, men på samme vaier. Når den ene var oppe, var den andre nede. Navnene fikk de fordi de nettopp dinglet mye når de kjørte over de to mastene og når det var vind.
Hangursbanen gikk sin siste tur søndag 30. august 2015. Dinglo og Danglo ble demontert i september 2015 og blir midlertidig oppbevart på Liahaugen på Voss.
Historikk
Ideen til Hangursbanen oppstod i 1958, som et tiltak for å trekke flere turister til Voss. Banen ble bygd i 1963 av Hordaland Mekaniske Verksted og sveitsiske medarbeidere fra selskapet Von Roll. Før dette hadde en prosjektgruppe fra Voss deltatt på et internasjonalt taubanemøte i Roma og vært på befaring til ulike taubaner i Østerrike og Italia. Banen ble tatt i bruk 21. desember 1963 og var i drift i 51 år frem til 30. august 2015 da den siste turen med Hangursbanen ble foretatt.
Sarah Gilbert
Sarah Catherine Gilbert (født i april 1962) er en britisk immunolog.
Gilbert studerte biologi ved University of East Anglia, med en kandidateksamen, og doktorerte ved University of Hull på en avhandling om genetikk og biokjemi for gjærarten Rhodosporidium toruloides. Hun har deretter arbeide med forskning på blant andre Brewing Industry Research Foundation, Leicester Biocentre og legemiddelselskapet Delta Biotechnology frem til 1994, da hun kom til University of Oxford. I 2004 ble hun professor ved Jenner Institute, som er en del av Nuffield Department of Medicine ved University of Oxford.
Hun grunnla i 2016 sammen med Adrian Hill vaksineutviklingsselskapet Vaccitech, som er et spin-off-selskap fra University of Oxford.
Gilberts leder Jenner Institutes utvikling av vaksiner for influensa og nye patogener. Hun arbeidet i 2020 med vaksinekandidaten «ChAdOx1 nCoV-19» mot SARS-CoV-2 sammen med blant annet Oxford Vaccine Group.
Gilbert ble i 2021 utnevnt til kommandørdame (DBE) av Order of the British Empire. Hun ble dermed opphøyet i ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.
Gong Li
Gong Li (kinesisk: 鞏俐, pinyin: Gǒng Lì, født 31. desember 1965 i Shenyang, Liaoning, Kina) er en opprinnelig kinesisk, senere singaporsk skuespiller. Hun vokste opp i Jinan, som er hennes hjemstavn, og var elev ved Beijing Central College of Drama fra 1985 til 1989. Hun bosatte seg senere i Singapore og tok singaporsk statsborgerskap.
Liv og virke
Gong Li er datter av en professor i økonomi. I studietiden ble hun engasjert av regissøren Zhang Yimou i 1987 for hans film Rødt korn. Sine første skritt retning Hollywood tok hun med filmen Chinese Box i 1997. Hennes internasjonale gjennombrudd fulgte i 2005 som Hatsumomo i Geisha.
Hun endret i 2008 sitt statsborgerskap til singaporsk (Folkerepublikken Kina aksepterer ikke dobbelt statsborgerskap). Hun mistet derfor sitt medlemskap i Det kinesiske folks politisk rådgivende konferanse, som hun hadde vært medlem av siden 1998, og i China Film Association (CFA).
2. etappe av Tour de France 2012
Annen etappe av Tour de France 2012 var en 207,5 km lang flat etappe. Den ble kjørt mandag den 2. juli fra Visé til Tournai i Belgia.
Fjellspurt (Côte de la Citadelle de Namur)
4. kategori stigning på Côte de la Citadelle de Namur, etter 82,5 km (188 m; 2,1 km à 4,5 %)
Eksterne lenker
2012 Tour de France, Prologue to Stage 10
Omsk oblast
Omsk oblast (russisk: О́мская о́бласть, Omskaya oblast) er et føderasjonssubjekt i Russland (en oblast). Den ligger i Sørvest-Sibir, og har et areal på 139 700 km². Innbyggertall: 2 079 220 (folketelling 2002), hvorav 1,1 millioner bor i det administrative senteret Omsk.
Geografi
Omsk oblast grenser til Kasakhstan i sør, Tjumen oblast i vest og nord, og Novosibirsk oblast og Tomsk oblast i øst. Oblasten strekker seg 600 km i retning nord-sør og 300 km øst-vest.
Klima
Klimaet er kontinentalt. Gjennomsnittlig januartemperatur er fra -42° til -30 °C. Somrene er varme, med mange soldager. Gjennomsnittlig julitemperatur er fra +28° til +25 °C, og kan nå +35° og endog +40 °C.
Demografi
I henhold til folketellingen i 2002 var den etniske sammensetningen av befolkningen i Omsk oblast som følger: 83,47% russere, 3,93% kasakher, 3,74% ukrainere, 3,67% tyskere, 2,30% tatarer. I tillegg var det mange andre grupper som hver utgjorde mindre enn 0,5% av befolkningen. 0,16% oppga ikke sin etnisitet på folketellingsskjemaet.
Macrodorcas fujii
Macrodorcas fujii er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Levevis
Larvene utvikler seg i morken ved av løvtrær.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Vietnam.
Eksterne lenker
Macrodorcas fujii
Everyone Says I Love You
Everyone Says I Love You er en amerikansk musikalsk komedie fra 1996, skrevet og regissert av Woody Allen, som også har en rolle i filmen sammen med Julia Roberts, Alan Alda, Edward Norton, Drew Barrymore, Gaby Hoffmann, Tim Roth, Goldie Hawn, Natasha Lyonne og Natalie Portman. Den er blant de mer kritisk vellykkede av Allens senere filmer, selv om den ikke gjorde det bra kommersielt. Chicago Sun-Times-kritiker Roger Ebert rangerte den som en av Allens beste.
Filmen ble nominert til en Golden Globe for beste musikal eller filmkomedie.
Handling
Historien følger en utvidet overklasse-familie på Manhattan. Forskjellige karakterer opptrer, samhandler med hverandre, og synger. De inkluderer de to unge elskere Holden og Skylar, Skylars foreldre Bob og Steffi, Steffis tidligere ektemann Joe, samt Joe og Steffis datter Djuna. I tillegg møter Joe en ny kvinne som heter Von, og fengselsfuglen Charles Ferry dukker opp.
Domkirkeplassen (Stavanger)
Domkirkeplassen i Stavanger ligger, som navnet tilsier, foran Domkirken.
Mot sørvest går Haakon VIIs gate (tidligere Vestre Bredevanns gate) opp mot Olavskleivå, mot nordvest ligger Torget. Mot nord går Kirkegata og Laugmannsgata på hver side av plassen, og langs Domkirken og den rekonstruerte grunnmuren av Mariakirken går Kongsgata (tidligere Østre Bredevannsgate).
Midt på Domkirkeplassen lå middelalderens sankt Annas gård, som på 1600-tallet ble Bispegården og på 1800-tallet Hotel de Nord.
Omtrent halve plassen var kirkegård fra middelalderen og fram til 1860-tallet.
Leon De Lathouwer
Leon De Lathouwer (født 19. september 1929 i Wetteren, død 7. august 2008 i Kalken) var en belgisk syklist som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
De Lathouwer ble olympisk mester i sykling under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det belgiske laget som vant landeveisrittet over 194,6 kilometer. De andre på laget var Lode Wouters, Eugène Van Roosbroeck og Liévin Lerno. I det individuelle landeveisrittet ble han nummer fire.
Lord Howe-øya
Lord Howe-øya er ei øy i Australia. Den ligger i Tasmanhavet, rundt 600 km øst for Australia. Administrativt tilhører den delstaten New South Wales. Den har et areal på 14,6 km² og 350 innbyggere. I tillegg til de faste beboerne kan det maksimalt være 400 turister på øya til enhver tid.
Øya er halvmåneformet, omkring 10 km lang og 1,5 km bred. Den består av en erodert rest av en 6,9 millioner år gammel vulkan. Et korallrev og en lagune ligger beskyttet til på innsida av øyas halvmåneform.
Lord Howe-øya ble oppdaget i februar 1788 av HMS «Supply», under befal av løytnant Lidgbird Ball, som var på vei til Norfolkøya med fanger for å opprette en bosetning der. Øya var ubebodd, og ble oppkalt etter en engelsk admiral. Den første bosetningen ble dannet i 1833.
Siden 1982 har øya vært på Verdensarvlista, på grunn av sitt sjeldne dyre- og planteliv.
UEFA Nations League 2018-2019 divisjon B
Kamper
<div id="Bosnia-Hercegovina v Østerrike"> <div id="Østerrike v Nord-Irland"> <div id="Østerrike v Bosnia-Hercegovina"> <div id="Nord-Irland v Østerrike">
Generell rangering
De 12 divisjon B-lagene vil bli rangert 17. til 24. totalt i UEFA Nations League 2018–19 i henhold til følgende regler:
Oi oljekraftverk
Oi oljekraftverk, tidvis også transkibert Ohi, er et varmekraftverk like vest for Shinagawa i Tokyo i Japan, helt nordvest i Tokyobukta.
Installert produksjonseffekt er 1050 MW fordelt på 3 like store blokker. Brenselkilden er råolje.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 1973.
Anlegget må ikke forveksles med Ōi kjernekraftverk.
Sveberg skole
Sveberg skole er en skole i Malvik kommune. Kommunen ligger midt i Trøndelag fylke.
Sveberg skole er en skole med litt over 50 ansatte og i underkant av 400 elever fordelt på 1.–7. trinn. Høsten 2019 åpnet en ny avdeling ved skolen som heter "STOLT". Navnet står for spesialtilpasset opplæringstilbud. Målgruppen for dette tilbudet er elever med sammensatte hjelpebehov.
Området rundt skolen er et fint friluftsområde som er skog tett på skolen eller en kort tur til Stavsjøen som har flere muligheter for å utforske skog og mark, enten ved å gå tur langs sti, bading eller generelle friluftsaktiviteter. Skolen har også nærhet til boligfeltet på Sveberg og ligger rett bak Malviksenteret.
Skolen har også fått en ny hall. Den heter Sveberghallen, her er det mye muligheter for aktiviteter gjennom idrettslag eller i skolesammenheng.
Orchies
Orchies er en kommune i departementet Nord i regionen Hauts-de-France nordøst i Frankrike.
Lena Meyer-Landrut
Lena Johanna Therese Meyer-Landrut, også bare kalt Lena (født 23. mai 1991 i Hannover, Tyskland), er en tysk sanger og låtskriver. Hun representerte Tyskland i Eurovision Song Contest 2010 i Oslo der hun vant konkurransen med låten «Satellite». Hun representerte også Tyskland på hjemmebane i Eurovision Song Contest 2011 i Düsseldorf, der hun kom på tiendeplass.
Orchies
Orchies er største by i Pévèle. Den er best kjent for Musée de la chicorée, muséet for sikorirot.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Orchies
Lena Meyer-Landrut
Unser Star für Oslo
Til tross for at hun ikke hadde særlig erfaring med profesjonell sang, meldte Meyer-Landrut seg på det tyske talentshowet Unser Star für Oslo. Dette var et nytt tv-program som skulle velge Tysklands sang og artist til Eurovision Song Contest 2010 på Fornebu. Showet ble arrangert av det offentlige tv-selskapet ARD og det private selskapet ProSieben, med komiker og musikkprodusent Stefan Raab som prosjektleder.
Rundt 4,500 personer møtte opp til prøvesyngingen, og blant dem skulle det velges 20 deltakere. En av de 20 ble Lena Meyer-Landrut. Etter hennes første opptreden med sangen «My Same» av den britiske sangeren Adele, fikk Meyer-Landrut mye ros fra showets jurypanel og ble straks utvalgt som favoritt til å vinne showet. Den påfølgende uka gikk Adeles «My Same» inn på den tyske singellista som nummer 61. Meyer-Landrut nådde finalen i Unser Star für Oslo 12. mars 2010 sammen med Jennifer Braun. De to finalistene framførte hver tre sanger som var spesialskrevet for konkurransen: «Bee», «Satellite» og «Love Me». Gjennom sms-avstemningen ble Lena Meyer-Landrut kåret til vinner, mens vinnersangen ble «Satellite», skrevet av amerikaneren Julie Frost og dansken John Gordon. Musikkvideoen for «Satellite» ble laget i løpet av natten etter finalen og ble første gang vist i Tyskland fire dager senere.
Dagen etter seieren satte hun listerekord i Tyskland, da alle tre finalebidragene hennes debuterte på topp fem på den tyske singellista. Både «Satellite» og hennes første album, My Cassette Player, debuterte på nummer én på den tyske singel- og albumlista. «Satellite» har blitt sertifisert med dobbelt platina, og albumet har blitt sertifisert med fem ganger gull etter å ha solgt over 500,000 eksemplarer. Vinnersangen ble liggende på topp i fem uker, og den gikk også inn på hitlistene i Østerrike og Sveits. Etter seieren i Eurovision Song Contest 2010 gikk den også rett inn på førsteplass på norske VG-lista.
Eurovision Song Contest 2010
Mens den tyske uttakingen pågikk, avsluttet Meyer-Landrut videregående skole og hun begynte med eksamenene sine én måned etter den tyske finalen. Hun ga ut sitt debutalbum, My Cassette Player, 7. mai 2010, produsert av Stefan Raab. Albumet gikk rett inn som nummer én på den tyske albumlista og toppet også den østerrikske albumlista og nådde en tredjeplass på den sveitsiske albumlista.
Som et av «de fire store landene» i Eurovision Song Contest var Tyskland direktekvalifisert til finalen i Eurovision Song Contest 2010 lørdag 29. mai. Flere uker før konkurransen ble Meyer-Landrut trukket fram som en favoritt sammen med Aserbajdsjan. Google beregnet også at Tyskland ville vinne, basert på popularitet i søk blant de deltakende landene. Aftenposten trakk også fram at hun fikk mest presseoppmerksomhet av alle deltakerne i konkurransen. Dette skyldtes nok like mye Lena Meyer-Landruts avslappede holdning til pressen, en holdning som har blitt omtalt som «kjapp i replikken», «reservert» og «arrogant».
Under finalen i Telenor Arena var Tyskland det 22. landet ut på scenen av 25 deltakere. I en enkel, svart kjole framførte Meyer-Landrut sangen med fire støttevokalister og uten særlig koreografi – stikk i strid med Eurovision-tradisjonen. I avstemningen vant Tyskland med 246 poeng, og sangen fikk 12 poeng fra blant andre Finland, Danmark, Norge, Sverige, Slovakia, Sveits og Spania. Dette var Tysklands første seier siden 1982, og den første seieren som et forent land.
Meyer-Landruts seier fikk mye oppmerksomhet i Tyskland, og finalen ble sett av 14,69 millioner seere på tysk fjernsyn – en markedsandel på 49,1. Dagen etter finalen landet Meyer-Landrut i Hannover, og hun ble møtt av over 40,000 mennesker på flyplassen.
Eurovision Song Contest 2011
30. juni 2010 bekreftet tysk fjernsyn at Lena Meyer-Landrut skulle representere Tyskland på nytt i Eurovision Song Contest 2011. I februar 2011 ble sangen hennes, «Taken by a Stranger», offentliggjort. I finalen i Düsseldorf lørdag 14. mai endte hun på en tiendeplass.
I april 2011, før finalen, dro Lena på sin første turné i Tyskland. Hun holdt konserter på de største konsertarenaene i Berlin, Hannover, Frankfurt, Dortmund, Leipzig, Hamburg, München, Stuttgart og Köln.
2012–2014: Stardust og The Voice
I 2013 ga Lena ut sitt tredje album, Neon, og hun dro på ny turné rundt om i Tyskland. Samme år var hun en av tre dommere i den tyske barneutgaven av talentshowet The Voice. Hun var også leder for den tyske fagjuryen i Eurovision Song Contest 2013, og hun leste også opp de tyske poengene under avstemningen i finalen 18. mai.
Sammen år var hun også stemmen til Jane i animasjonsfilmen Tarzan 3D som hadde premiere på tyske kinoer i februar 2014. Hun har også gitt stemme til tre figurer i de to lydbøkene Giraffenaffen – Wir sind da! (sjiraffaper – vi er her!) og Giraffenaffen – Die Schatzssuche (sjiraffaper – Skattejakten), begge utgitt i oktober 2013.
Våren 2014 kom hun tilbake som dommer i den andre sesongen av The Voice Kids.
2014–nå: Crystal Sky
Våren 2015 deltok Meyer-Landrut som dommer i den tredje sesongen av The Voice Kids sammen med sangerne Johannes Strate og Mark Forster. Etter fire pressekonserter i Hamburg, Berlin, München og Köln, lanserte hun i mars 2015 singelen «Traffic Lights» fra albumet Crystal Sky. Sangen nådde topp 20 på den tyske singellista. Crystal Sky ble sluppet for salg i mai 2015, og dette var hennes fjerde album på rad som nådde topp to på den tyske albumlista. Albumet hadde imidlertid mindre suksess i nabolandene Østerrike og Sveits, der albumet ikke kom inn på topp 20. In september 2015 slapp Meyer-Landrut singelen «Wild & Free», tittelsangen til den tyske filmen Fack ju Göhte 2. Sangen nådde en åttendeplass på den tyske singellista, hennes beste singelplassering på tre år.
Eugène Van Roosbroeck
Eugène Van Roosbroeck (født 13. mai 1928 i Noorderwijk, død 28. mars 2018 samme sted) var en belgisk syklist som deltok i de olympiske leker 1948 i London. Van Roosbroeck ble olympisk mester i sykling under Sommer-OL 1948 i London. Han var med på det belgiske laget som vant landeveisrittet over 194,6 kilometer. De andre på laget var Lode Wouters, Leon De Lathouwer og Liévin Lerno. I det individuelle landeveisrittet ble han nummer tolv.
Brüel & Kjær
Brüel & Kjær (Sound and Vibration Measurement A/S) er en produsent av måleinstrumenter for lyd og svingninger. Det er et datterselskap av det britiske Spectris plc og har hovedsentral i Nærum ved København.
Brüel & Kjær ble grunnlagt 28. november 1942 av Per Vilhelm Brüel (født 15. mars 1915) og Viggo Kjær (født 5. juni 1914). De to gründerne møttes som studenter ved Den Polytekniske Læreanstalt i København. Etter at de var ferdig med sine studier i 1939, besluttet de å utvikle akustiske instrumenter. Holger Nielsen ble en tredje partner i 1945 og forble til sin død i 1978 i selskapet.
Wong Kei
Wong Kei er en restaurant i Chinatown i London. Den har plass til rundt 500 gjester og er dermed en av de største kinarestauranter i Storbritannia. Den ble av en avis kalt «the rudest restaurant in London».
Fiskebukta
Fiskebukta eller Kristinehamn, som det også står i enkelte kart. Ei bygd på øya Seiland i Vest-Finnmark. Etter en viss fraflytting på 70-tallet, er stedet i dag bebodd av stort sett yngre mennesker. Fergesamband med Kvaløya og Hammerfest har vært avgjørende for utviklingen, ikke bare i Fiskebukta, men for hele nordre Seiland. Det er på stedet registrert en boplass fra eldre steinalder, 10 000 – 4000 f.Kr. I ei myr like øst for boplassen fra eldre steinalder ble det funnet en stokkbåt i forbindelse med oppdyrking på 1970-tallet. På Fiskebuktholmen er det et område med hustufter og en grop fra nyere tid samt en boplass fra eldre steinalder. Hustuftene og gropa er sannsynligvis fra 1800-tallet.
Innocenzo Ferrieri
Han ble kreert til kardinal i 1868 av pave Pius IX, med Santa Cecilia som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Santalus
Santalus er en slekt av stumpbiller.
Utseende
Middelsstore til nokså store, brede til noe avlange, halvblanke, noe flate, brunrøde til svarte stumpbiller. Noen arter har påfallende lange, sigdformede, gjerne asymmetriske kjever.
Mateo Eustachio Gonella
Mateo Eustachio Gonella (født 20. september 1811 i Torino i kongedømmet Sardinia, død 15. april 1870 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie. Han var blant annet nuntius i Belgia og i Bayern, og deretter erkebiskop av Viterbo 1866–1870.
Santalus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Mateo Eustachio Gonella
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Santalus
Systematisk inndeling
Slekten blir av og til plassert som en underslekt av Pachylister.
Birgitte, hertuginne av Gloucester
Birgitte, hertuginne av Gloucester (født Birgitte Eva Henriksen, senere Birgitte Eva van Deurs 20. juni 1946) er gift med Richard, hertug av Gloucester og dermed medlem av den britiske kongefamilien.
Tidlig liv
Hun ble født i Odense i Danmark. Hun het først Birgitte Eva Henriksen, men da foreldrene ble separert tok hun morens pikenavn, van Deurs. Faren var advokaten Asger Preben Knud Wissing Henriksen, mens moren var Vivian van Deurs.
Hun flyttet til Cambridge i England og jobbet en periode på den danske ambassade i London.
Ekteskap
I februar 1972 ble hun forlovet med prins Richard av Gloucester, nest eldste sønn av Henry, hertug av Gloucester og Alice, hertuginne av Gloucester. De giftet seg den 8. juli 1972 i St. Andrews kirke i Barnwell. Etter bryllupet var hennes tiltaleform Her Royal Highness Princess Richard of Gloucester («Hennes kongelige høyhet prinsesse Richard av Gloucester'').
Seks uker etter bryllupet ble hertugens eldre bror, William av Gloucester, drept i en flyulykke. Dermed ble prins Richard arving til hertugdømmet Gloucester, og da faren døde i 1974 ble paret hertug og hertuginne.
Paret har fått tre barn:
Ingen av de tre har formelle oppgaver innen kongehuset.
Rolle i kongehuset
Hertuginnen er beskytter for mange organisasjoner, spesielt innenfor medisin, utdanning og velferd. Hun har fulgt hertugen på flere offisielle utenlandsbesøk, første gang i 1973 da paret representerte dronningen ved Olav V av Norges syttiårsdag.
EM i friidrett 2010 – Høydehopp kvinner
Kvinnenes høydehopp under EM i friidrett 2010 ble arrangert 30. juli og 1. august 2010 på Estadi Olímpic Lluís Companys i Barcelona.
Kvalifikasjon
Kvalifiseringskravene var på 1,92 m eller blant de 12 beste.
undefined
Shinagawa gasskraftverk
Shinagawa kraftverk er et varmekraftverk i Shinagawa i Tokyo, Japan, helt nord i Tokyobukta. Installert produksjonseffekt er 1140 MW fordelt på 3 like store blokker. Brenselkilden er naturgass i form av LNG.
Operatør er energiselskapet Tepco. Anlegget stod ferdig i 2002.
Carson City Mint
Carson City Mint var en avdeling av det amerikanske myntverket United States Mint. Den var lokalisert i Carson City i Nevada.
Ved avdelingen ble det produsert mynter fra 1870 til 1893, hovedsklig større sølvmynter som morgan dollar.
Tekstil
Tekstil (fra latin textilis, «vevd, flettet», til texere, «å veve» er en fellesbetegnelse på materialer og produkter som framstilles ved å bruke tekstilfibre, det vil si tråd eller garn. Tekstiler lages ved hjelp av veving, spinning, strikking, hekling, knipling, brodering, toving eller på andre måter. Tekstilmaterialer er det som går inn i produksjonen og på den måten kan et produkt foredles i flere stadier, og fortsatt kalles et materiale. For eksempel er garn et materiale (laget av tekstilfibre), og garnet er igjen et materiale som brukes til å lage stoffer. Stoffene fungerer som materialer i for eksempel tekstilindustrien eller byggebransjen. Tekstiler brukes ikke bare til klær og boliginnredning. Tekniske tekstiler bruker tekstilfibre og teknikker på en rekke ulike områder, som landbruk eller medisinsk kirurgi. Ordet tekstil kan også være adjektiv og betyr da «vevet», «strikket» eller at det gjelder tekstilvarer.
Historie
Forløperen til dagens tekstiler er blant annet blader, bark, pelsskinn og tovede kluter. Mennesket har framstilt tekstiler i tusenvis av år. Det er funnet leirefragmenter med avtrykk av stoff i det som nå er Tsjekkia. De eldste tekstilene kommer fra Sør-Amerika og Anatolia. De første klærne, som ble brukt for minst 70 000 år siden og kanskje også langt tidligere, var sannsynligvis laget av dyreskinn og bidro til å beskytte tidlige mennesker mot elementene. På et tidspunkt lærte folk å veve plantefibre til tekstiler. Oppdagelsen av fargede linfibre i en hule i Kaukasus i det som nå er Georgia datert til 34 000 f.Kr. og antyder at tekstillignende materialer ble laget så tidlig som i paleolittisk tid.
Tekstiler som materiale er i seg selv for skjøre til at de har overlevd gjennom årtusener; verktøyene som brukes til spinning og veving utgjør de fleste forhistoriske bevis for tekstilarbeid. Det eldste verktøyet for å spinne var håndtein (spindelen) som det til slutt ble lagt til et spinnehjul. Vekten av håndteinen forbedret tykkelsen og vridningen av spunnet tråd. Senere ble spinnerokk oppfunnet. Historikere er usikre på hvor; noen sier Kina og andre India.
Banton-gravtøy, det eldste eksisterende eksemplet på vevd med tråder i Sørøst-Asia, vises på Filippinenes nasjonalmuseum. Tøyet ble mest sannsynlig framstilt av det innfødte asiatiske folket i det nordvestlige Romblon.
Typer av tekstilfibre
Det finns tre hovedgrupper av tekstilfibre: plantefiber, animalske fibre og kunstfiber.
Bruk
Tekstiler og tekstilprodukter kan ordnes i grupper etter bruksområder.
Bolig- og dekorasjonstekstiler
Tekstiler i boliger og som dekorasjon omfatter gardiner, tepper, duker, håndklær, sengetøy, møbeltrekk, tekstiltapeter og annet.
Bekledningstekstiler
Bekledningstekstiler er tøy og stoffer til klær, hodeplagg, fottøy og liknende.
Tekniske tekstiler
Tekniske tekstiler omfatter alt fra sekker og vesker, presenninger, nett og fiskegarn, seil og fallskjermer til transportbånd, glassfiberduker, tekstilkjerner i bildekk (kordlag), bokbind og filter.
Eksterne lenker
النسيج
2. serierunde i OBOS-ligaen 2022
2. serierunde i OBOS-ligaen 2022 startet lørdag 9. april kl. 18:00 med oppgjøret mellom og  på Brann stadion i Bergen, og avsluttet mandag 11. april med seks kamper kl. 18:00.
Liste over Danmarks transportministre
Liste over Danmarks transportministre. Ministeriet for offentlige Arbejder ble opprettet første gang i 1892, nedlagt i 1896, opprettet for andre gang i 1900, og endret navn til Trafikministeriet i 1986. I 1945 hadde ministeriet både en trafikkminister og en minister for offentlige arbeider, men ansvaret var ikke delt. Mellom 2005 og 2007 hadde ministeriet også ansvar for energisaker, og bar navnet Transport- og Energiministeriet. I 2007 fikk det navnet Transportministeriet.
Gartenstadt Staaken
Gartenstadt Staaken (norsk: Staaken hageby) er et boligområde i ortsteilen Staaken i bydelen Spandau i Berlin. Hagebyen ble bygget mellom 1914 og 1917 etter tegninger av arkitekt Paul Schmitthenner. Den regnes med hensyn til innretningen av gater og plasser, variasjonene av hustyper og ikke minst i kraft av å være forbilde for den videre boligutbygging i Berlin, som en av de viktigste bymessige utbygginger tidlig på 1920-tallet.
Gartenstadt Staaken ble planlagt med 1 000 leiligheter og et antall offenlige bygninger for 5 000 beboere. Området var praktisk talt ferdig utbygd i løpet av en periode på fire år fra den opprinnelige planleggingen.
Planlegging
Byggherre for Gartenstadt Staaken var Reichsamt des Innern (innenriksministeriet). Ministeriet ønsket med prosjektet å skape et forbilde for boligbyggingen for arbeiderfamilier i Tyskland og området var tiltenkt de ansatte ved den statlige rustningsindustrien i Staaken. Boligsituasjonen for denne gruppen var svært dårlig. Reichsamt ervervet et område på 35 hektar, fire kilometer vest for industriområdene i Spandau. Deretter ble det etablert et boligsamvirke som ble overdratt til arbeidere med tilknytning til ulike fagområder. Den 29 år gamle arkitekt Paul Schmitthenner ble engasjert til prosjektet.
Området er delt opp i flere kvartaler og bebygget med eneboliger og bygninger med to og fire leiligheter. Schmitthenner planla også for to butikker, to skoler, et vertshus, en kirke, en prestebolig, en stor forsamlingssal, en brannstasjon og et bakeri. De fleste av disse offentlige bygningene ble oppført under Schmitthenners ledelse.
Arkitektur
Byggestilen har røtter i barokken og klassisismen. Fasadene er dels pusset og dels forblendet med mursten (offentlige bygg). I noen grad kan området arkitektonisk minne om strøk i det nærliggende Potsdam og særlig Holländische Viertel. Tysk forbilde var også Gartenstadt Hellerau (1909) av Richard Riemerschmidt i Dresden, hvor forøvrig Schmitthenner deltok i planleggingen.
Østerrike under Vinter-OL 1964
Østerrike under Vinter-OL 1964. Åttitre sportsutøvere, sekstini menn og fjorten kvinner, fra Østerrike deltok i ti sporter, alpint, kunstløp, kombinert, hurtigløp på skøyter og skihopping under Vinter-OL 1964 i Innsbruck i Østerrike. Vertsnasjon Østerrike, ble nest beste nasjon med fire gull-, fem sølv- og tre bronsemedaljer. Kunstløperen Regine Heitzer var Østerrikes flaggbærer under åpningsseremonien.
Volleyfreaks
Volleyfreaks er juniorlaget til Inderøy i volleyball på herresiden. Laget spiller på aldersbestemt nivå, og har blant annet vunnet NM-15 i Ålesund 2005. Laget spiller daglig i 2. divisjon Trøndelag, men har et langsiktig mål om å rykke opp. Et annet mål er å vinne NM U-19 2008.
Planene fremover
Volleyfreaks var et lag bestående av 89'ere og en 88'er. Laget endte på en 3.-plass sammenlagt i 06/07 sesongen i 2.divisjon. Halve laget hadde base på ToppVolley Norge, som ga de mulighet til å trene med landslagstrenere -og spillere.
Laget
Volleyfreaks består av følgende spillere: Eskil Haugum(Kaptein),Kenneth Søreng, Hans Williksen, Bivar Baker, Marius Meldal, Audun Hembre, Jann Fredrik Rønning, Erik Oxaal og Fabian Levine. Laget trenes av Frank Møllegaard som til daglig jobber på Manpower.
Jostein Nielsen
Familie og bakgrunn
Jostein Nielsen er gift med Magna Våje Nielsen, og er sønn av frelsesoffiserene Anne Karin Nielsen og Hans Johnny Nielsen. Han er bror av advokaten Brynjar Meling. Jostein ble i 1979 far for første gang da han fikk datteren Silje og har i ettertid fått to barn til. Og i 2002 ble han også morfar for første gang og har i ettertid blitt morfar og farfar til tre barnebarn til.
Nielsen tok sin offiserutdannelse ved William Booth Memorial Training College i London (1974-76) og har senere tatt videreutdanning som sosionom ved Sosialhøgskolen i Stavanger (1988) og kristendom hovedfag ved Universitetet i Oslo og Norsk Lærerakademi i Bergen (1995).
Jostein Nielsen har vært mye brukt som taler, både ved Frelsesarmeens møter og i felleskristne sammenhenger.
Han har skrevet flere bøker og tekst og melodi til en rekke sanger.