cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Francis Monkman
Liv og virke
Hans musikalske utdannelse var som student ved Westminster School, hvor han studerte orgel og cembalo. Etter dette studerte han ved Royal College of Music og ble medlem av kammerorkesteret Academy of St Martin in the Fields. I mars 1970 grunnla han rockebandet Curved Air med flere av hans medstudenter og ga ut tre album som endte høyt oppe på de britiske albumlistene før bandet i oktober 1973 ble oppløst av indre stridigheter. Monkman gikk videre til Matching Mole og samarbeid med Robert Wyatt, før hans ulykke satte en stopper for videre arbeid.
På midten av 1970-tallet fungerte han som studiomusiker for flere kjente britiske band og artister som The Shadows, David Essex, Paul Nicholas, Kate Bush, Steve Harley, Al Stewart, Harvey Andrews og Alan Parsons Project blant flere. Han samarbeidet også med Phil Manzanera fra Roxy Music på gruppas album Listen Now og K-Scope, og turnerte som medlem av hans liveband 801 i august–september 1976 sammen med blant andre Brian Eno, Bill MacCormick og Simon Phillips.
Samiske bjørnegraver
Rituelle begravelser av bjørner har funnet sted i Nord-Norge og i Nord-Sverige. I Nord-Norge ligger gravene langs kysten, mange på øyer eller holmer. I Sverige finner en gravene i innlandet, langs innsjøer og vann, i omtrent samme landskapstype som mennesker ble begravd i. Bjørnen ble drept når den lå i dvale om vinteren. Den ble tatt med til boplassene, hvor den ble flådd, kokt og spist, deretter ble benrestene ned i en bjørnegrav.
Bjørnebegravelsene har østlig kulturtrekk, og var vanlig i nordområdene. Bjørnen var et hellig dyr for samene med flere ritualer både under jakten, den påfølgende «bjørnefesten» og begravelsen. Arkeologen Ragnhild Myrstad har undersøkt 29 bjørnegraver langs kysten av Nord-Norge. Disse er plassert i samme type landskap som de samiske grav- og offerplassene. De er opprettet fra rundt 200-tallet og de siste helt opp til 1700-tallet, men praksisen har hatt størst betydning i vikingtid og tidlig middelalder. Spesielt er det mange bjørnegraver i grenseområdene mellom norrøn og samisk befolkning.
Francis Monkman
Liv og virke
To soloalbum ble gitt ut tidlig på 1980-tallet med Energism i 1980 og Dweller On The Threshold i 1981, hvor det sistnevnte ble gjestet av Camels Andrew Latimer på gitar. Som følge av dette gjestet Monkman på Camels neste album The Single Factor i januar/februar 1982. Hans musikalske karriere fortsatte han med fremføring og innspilling av klassisk musikk fra midten av 1980-tallet og utover 1990-tallet, og i 1999 ga han ut albumet 21st Century Blues.
Samiske bjørnegraver
Seremonier tilknyttet bjørn, var utbredd på hele Nordkalotten og er godt dokumentert blant finsk-ugriske jegerfolk. Bjørner har også spilt en rolle i jernalderens begravelsesritualer i deler av Skandinavia, der de døde ble svøpt i bjørneskinn. Praksisen har vært vanlig i hele Nord-Europa, og har vært ansett som et kjennetegn med elitens gravplasser. Samens ritualer har imidlertid vært praktisert helt annerledes enn i resten av Europa. Bjørneritene ble utført ut fra respekt for dyrene, og har vært en kult som bandt sammen menneskenes og dyrenes verden.
Boeing KC-135 Stratotanker
Boeing KC-135 Stratotanker er et amerikansk tankfly som ble produsert første gang i 1956. Flytypen er fortsatt i drift og forventet å være i aktiv tjeneste fram til 2040-tallet.
Bakgrunn og utvikling
KC-135 har sin opprinnelse i passasjerflyprosjektet 367-80, som ble utvilket av Boeing på begynnelsen av 50-tallet. 367-80 var en betegnelse valgt for å forvirre, flytypen hadde ingenting å gjøre med den opprinnelige 367, og passasjerflyet ble senere kjent som Boeing 707. Strategic Air Command (SAC) var samtidig ute etter å finne en erstatning for sitt daværende tankfly, Boeing KC-97 Stratotanker, som hadde for dårlige ytelser i forhold til bombeflyflåten deres. SAC trengte et tankfly som kunne holde samme hastighet og fly i samme høyde som deres nye jetdrevne bombefly og bare noen uker etter at 367-80 fløy første gang 15. juli 1954 erklærte flyvåpenet at de ville kjøpe inn flytypen.
Tankflyvarianten fikk først fabrikkbetegnelsen 367-138B, og senere betegnelsen 717. Forsøk med lufttanking ble gjort allerede med prototypene parallelt med utviklingen av passasjerflyvarianten, og 31. august 1956 fløy den første produksjonsvarianten KC-135A første gang.
Therese Johansen
Therese Carina Kandola Johansen (født 1990) er en norsk sportsklatrer som representerer Bratte Rogalands Venner.
Hun vant tre NM-gull, to NM-sølv og to NM-bronse i perioden 2006–2017.
Guaraní (språk)
Guaraní er det eneste indianske språket der majoriteten av brukerne ikke er indianere. Dette er ikke vanlig i Amerika, hvor tendensen ellers er at man heller mot å bruke de mer prestisjetunge, offisielle språkene (i dette tilfellet spansk).
Jesuittpresten Antonio Ruiz de Montoya, som skrev ei bok kalt Tesoro de la lengua guaraní, beskrev guaraní som «så rikt og elegant at det kan måle seg med de mest berømte [språk]».
Carl Munters
Carl Georg Munters var sønn av ingeniør Anders Johan Munters og Hilman Bernhardina Helling. Han ble gift med Anna Eugenia Geralf i 1925 og Marianne Warkander i 1951. Han ble uteksaminert fra Kungliga Tekniska högskolan (KTH) i 1922.
Sportsklubben Trygg/Lade
Sportsklubben Trygg/Lade (stiftet 15. mai 1910 som Goal) er et idrettslag fra bydelen Lade i Trondheim som driver med barneidrett fotball, håndball og innebandy.
Historikk
Klubben ble stiftet 15. mai 1910 under navnet Goal. Året etter ble navnet forandret til Sportsklubben Trygg, med idretter som boksing, bryting, fotball og friidrett. For at klubben skulle kunne bli opptatt i det Nordenfjeldske Fodboldforbund, måtte klubben endre navn til Sportsklubben Tryggkameratene, da det var en annen klubb med navnet på den tiden.
I 1986 slo klubben seg sammen med Lade Idrettslag og endret navn til Sportsklubben Trygg/Lade.
Fotball
Klubben ble opptatt i Norges Fotballforbund i 1913, og A-laget i fotball vant blant annet 2–0 over kretsmester i klasse A,. I 2015 spilte klubben seg opp i klasse A med kvalifiseringsseier 3–2 over.
Klubben spilte 1949/50-sesongen i 2. divisjon og rykket etter kvalifiseringskamper mot og  opp i 1. divisjon. 1950/51-sesongen endte derimot mot direkte nedrykk.
Tabellen 1950/51
Klubben rykket opp fra 5. divisjon etter 2011-sesongen, og tok i 2013 over gamle Lade Varmegrus og oppgradert den til kunstgressbane. Åpningen av Obosbanen ble utført av Trondheimsordfører Rita Ottervik 1. september. I 2014 spiller klubben i 4. divisjon.
Xiao Zixian
Xiao Zixian (, født 489, død 537), stilnavn: Jingyang (景陽), formelt vicomte Jiao av Ningdu (寧都驕子), var en historiker og forfatter, best kjent for Qi-boken.
Familie
Xiao Zixians bestefar var Xiao Daocheng (keiser Gao av det sørlige Qi), og hans var keiser Gaos annen sønn, Xiao Ni - prins av Yuzhang.
Askar Akajev
Askar Akajevitsj Akajev (kirgisisk Аскар Акаевич Акаев; født 10. november 1944) er en kirgisisk politiker. Han var president for landet fra 1990 til 2005, da han ble avsatt i den såkalte Tulipanrevolusjonen. Han var den første presidenten i det selvstendige Kirgisistan.
Akajev ble sett på som en liberal leder i begynnelsen, men etter hvert viste han flere autoritære trekk. Etter at han hadde hatt makt noen år, begynte folk å klage på offentlig korrupsjon og valgfusk.
24. mars 2005 måtte Akajev flykte fra landet etter at demonstranter hadde stormet kontorene hans i hovedstaden Bisjkek, og 4. april sa han offisielt fra seg presidentvervet i en underskriftsseremoni i Moskva.
Besøk i Norge
Akajev var på offisielt besøk i Norge 27. og 28. november 2003. Besøket ble innledet i Trondheim, hvor miljøvernminister Børge Brende var vert og vannkraft og energi var sentrale temaer. De besøkte blant annet Bratsberg kraftstasjon og NTNU. Dagen etter besøkte han Oslo, hvor statsminister Kjell Magne Bondevik var vert.
The Spell of the Poppy
Handling
Manfredi, som bruker opium, spiller piano ved en kinesisk kafé. En velstående turist blir interessert i den unge musikeren, og tilbyr ham muligheten til å studere i utlandet.
Manfredi lover Zuletta, hans kone, at han skal vil gifte seg med henne så snart han kommer tilbake. Fem år senere kommer han tilbake, fremdeles avhengig av opium. Men han blir forelsket i Margery Rhodes, og holder ikke løftet sitt om å gifte seg med Zuletta.
Władysław Szpilman
Władysław Szpilman (født 5. desember 1911, død 6. juli 2000) var en polsk pianist og komponist.
Han ble begravet på Powązki-kirkegården i Warszawa.
Adrien Brody spilte hovedrollen som Władysław Szpilman i Roman Polańskis film Pianisten, basert på Szpilmans selvbiografiske bok som forteller hvordan han overlevde andre verdenskrig som jøde i tyskokkuperte Warszawa. Han er far til musikeren Andrzej Szpilman.
Svømming under Middelhavslekene 1975
Svømming under Middelhavslekene 1975. Svømming var en av flere sporter under de sjuende middelhavslekene som ble arrangert i Alger i Algerie i perioden 23. august til 6. september 1975. Det var sjuende gangen som svømming var med på programmet under Middelhavslekene. Det ble konkurrert i tjueen øvelser, femten for menn og seks for kvinner. Italia ble beste nasjon med tolv gullmedaljer foran Spania med fem.
Moreland Hills
Bosetningen på stedet begynte i 1815, på stedet hvor den nåværende State Route 87 krysser Chagrin River. Orange Township ble grunnlagt i 1820, og ble kjent for sine dampsager, ostefabrikker og bondegårder.
Moreland Hills, som i 1831 fremdeles var en del av Orange Township, var fødestedet til James A. Garfield, USAs 20. president.
I 1928 ble Moreland Hills skilt ut fra Orange Township som en egen administrativ enhet.
Nynorsksenteret
Nasjonalt senter for nynorsk i opplæringa, eller bare Nynorsksenteret, ble åpnet av utdannings- og forskningsminister Kristin Clemet 30. mars 2005 og er lokalisert til Høgskulen i Volda. Senteret er administrativt tilknyttet høgskolen, men faglig til Utdanningsdirektoratet. Senteret ble fra 2005 til 2012 ledet av Anne Steinsvik Nordal. Fra 2012 har det vært ledet av Torgeir Dimmen.
Senteret skal drive systematisk forsøks- og utviklingsarbeid for å fremme nynorskopplæringen, først og fremst rettet mot innholdet i faget.
Ifølge pressemeldingen fra daværende Utdannings- og forskningsdepartementet skal Nynorsksenteret «leie og koordinere arbeidet med å utvikle innhaldet, arbeidsmåtane og vurderingsformene i nynorskdelen av norskfaget, tilby skoleeigarar og skolar støtte og rettleiing i arbeidet med motivasjon for og læring av nynorsk, setje i verk systematisk forsøks– og utviklingsarbeid for å fremje opplæring i nynorsk [og] medverke til kompetanseutvikling».
Hvert år får Nynorsksenteret spesifisert en del konkrete arbeidsoppgaver i et eget oppdragsbrev fra Utdanningsdirektoratet. Oppdragsbrevet gjelder alle nasjonale kompetansesenter, og Nynorsksenteret skal særlig samarbeide med Lesesenteret og Skrivesenteret.
VM i curling for menn 2008
Ut over VM gjaldt mesterskapet også som det annet av tre kvalifikasjonsstevner til de olympiske vinterleker 2010 i Vancouver.
Flåbygd kirke
Flåbygd kirke er en korskirke fra 1822 i Nome kommune, Vestfold og Telemark fylke.
Vesttårnet er fra 1877. Kirken ble restaurert etter planer av Ragnar Nilsen i 1953–55.
Kirken hadde opprinnelig prekestolalter, men det ble gjort om på dette i 1864.
Phyllognathus burmeisteri
Phyllognathus burmeisteri er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor (ca. 15-25 millimeter), kraftig, blankt rødbrun hornbille. Kroppsformen er kort og bred, parallellsidig, uten påfallende hår. Hannen har et krumt horn i pannen, forkanten av thorax er kraftig uthulet, uthulingen dekker mesteparten av pronotums overside og har et horn på hver side. Hunnen mangler hornet i pannen og uthulingen på pronotum, som er jevnt rundet.
Levevis
Larvene lever i jorda, der de spiser røtter og råtnende organisk materiale. Artene kan være meget tallrike på gressmark. De voksne billene kommer gjerne til lys.
Utbredelse
Arten er vidt utbredt i tropisk Afrika og forekommer dessuten i Australia, der den trolig er innført med mennesker.
Tore Johnsen (friidrett)
Tore Johnsen (født 5. mai 1961 i Gjøvik) er en norsk friidrettsutøver som ble norsk mester i sleggekast i 1984.
I studietiden i USA vant han tre NCAA amerikanske studentmesterskap i vektkast (1982, 1984 og 1985). Han satte verdensrekorder i denne øvelsen med 22,95 utendørs i 1983 og 23,94 innendørs i 1984. Han har fortsatt den gjeldende norske rekorden i øvelsen.
Michal Palinek
Michal Palinek (født 10. august 1967) er en tsjekkisk sandvolleyballspiller.
Han representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor han ble nummer 17.
Spektralsentroide
innen digital signalbehandling er spektralsentroiden et mål som brukes for å karakterisere et lydspektrum. Det indikerer 'massesenteret' til spekteret. For en lytter samsvarer dette med oppfattelsen av hvor 'lys' en lyd er.
Hard-top
Hard-top er en betegnelse som har to betydninger innen samme felt. Det kan enten bety avtagbart, solid tak til en cabriolet, eller en bestemt type bilkarosseri med fast tak av en spesiell utførelse. Det kan også bety avtagbart, solid tak til en båt.
Spektralsentroide
Målet blir beregnet som et vektet gjennomsnitt av frekvensene i signalet, vektet utfra frekvens. :
Hard-top
Hardtop karosseri
I denne sammenhengen betegner "hardtop" en biltype med to eller fire sidedører, ståltak og A- og C-stolper som bærer dette. Dørene har ikke vindusrammer, noe som innebærer at biltypen får store sammenhengende vindusflater på sidene ettersom taket kun bæres av de fire hjørnestolpene foran og bak. Betegnelsen er i sin opprinnelse amerikansk, men er også brukt i Europa.
Spektralsentroide
der x(n) representerer størrelsen til bin (søyle) nummer n, og f(n) representerer dennes senterfrekvens. Matematisk er dette det samme som et annet mål på høyfrekvent innhold, bortsett fra normaliseringen.
Andre betydninger
Noen ganger blir uttrykket 'spektral sentroide' brukt om medianverdien til spekteret. Dette er et annet statistisk mål. Siden gjennomsnitt og medianverdi noen ganger gir lignende resultat vil disse to betydningene også gi lignende resultat i noen situasjoner. Men siden lydspektrum ikke er normalfordelt, vil disse to målene ofte gi helt forskjellige verdier.
Hard-top
Hardtop karosseri
En typisk hardtop er en sportslig bil med to dører og konvensjonelt bagasjerom, men firedørs utgaver er ikke uvanlig og det finnes også hardtop stasjonsvogner.
Avtagbar hardtop
I sin opprinnelige betydning betyr hard-top en overdel som kan tas av og bilen brukes «toppløs» når vær eller klima ligger til rette for det. En hard-top av denne typen kan høre til bilen originalt eller være et ettermarkedsprodukt til biler som ikke har det originalt. Mange biler har soft-top i tillegg, altså løsninger med mykt, sammenleggbart tak. Det er imidlertid også eksempler på biler med avtagbart tak som ikke har slike, f.eks Triumph Herald. Mange biler ble levert originalt med begge løsninger, semi-permanent hard-top for vinterbruk og lettbetjent soft-top for den varme årstid Et eksempel er Toyota MR2.
Det finnes også hard-top typer som fungerer som kalesjen gjør på en vanlig cabriolet. Bilen ser ut som en vanlig bil helt til man trykker på knappen som er til å legge taket nedi bagasjerommet. Den første bilen som kom med dette var Peugeot 402, men det kanskje mest berømte eksemplet er Ford Skyliner.
Varanger
Varanger er den østligste delen av Finnmark fylke. Det er ikke et presist definert område, men til vanlig anses Varanger å omfatte Varangerhalvøya og områdene rundt Varangerfjorden, det vil si kommunene Berlevåg, Båtsfjord, Vardø, Vadsø, Nesseby og Sør-Varanger.
Opprinnelig er Varanger et fjordnavn, det norrøne Ver(j)angr, sammensatt av ver – «fiskevær», og angr – «trang fjord».
Navnet ble sannsynligvis først brukt om Meskfjorden, den smale fjordarmen innerst i Varangerfjorden som strekker seg fra Angsnes inn til Varangerbotn.
Turisme
Varanger er kjent for sin vakre natur. Langs Varangerfjorden og kysten av Barentshavet ligger nasjonal turistvei Varanger. Området preges av bjørkeskog, myrdrag, vidder og klipper i et arktisk klima. Varanger er et av Nord-Europas rikeste fugleområder og er med i boken «Top 100 Birding Sites of the World».
Silje Vige
Silje Vige Bergøy (født 24. mai 1976) er en norsk artist fra Jørpeland i Ryfylke. Hun vant Melodi Grand Prix i 1993 med sangen «Alle mine tankar», som var skrevet av hennes far, Bjørn Erik Vige, kjent fra Ryfylke Visegruppe. I den internasjonale finalen kom hun på femteplass.
Som sanger har hun blant annet medvirket på produksjoner med The Stonefish Brigade i 2007 og 2008 og The Brigade i 2014 samt på folkemusikkprosjekter i regi av Ryfylkemuseet («Bergteken» og «Frå Hidle til Heng»).
Silje Vige Bergøy har en cand.mag-grad med religion, drama og folkemusikk samt en mastergrad i tradisjonskunst (folkemusikk) fra Høgskolen i Telemark. Hun jobber med barne- og ungdomsteater i Strand kulturskole. Silje er gift med vokalist og skribent Østen Vige Bergøy. Paret har to barn og bor i Stavanger.
Juan Bautista de Morales
Juan Bautista de Morales (født ca. 1597 i Écija i Andalucía i Spania, død 17. september 1664 i Funing i Kina) var en kinamisjonær tilhørende dominikanerordenen som spilte en viktig rolle under ritestriden i Kina.
Liv og virke
Morales trådte inn i dominikanerordenen i meget ung alder og ble sendt til Filippinene. Derfra ble han i 1633 sendt med en gruppe andre dominikanerprester til ordenens misjonsprosjekt i Kina, i provinsen Fujian. Her tok han aktivt del i kontroversen mellom jesuittene på den ene side og dominikanerne og fransiskanerne på den annen om kinesiske katolikkers adgang til å delta i kinesiske tradisjonelle riter.
Dominikanerne og fransiskanerne mente at jesuittene hadde gått alt for langt og ved sin tilpasningsvilje satt troens renhet i fare. I 1643 sendte de Morales til Roma, og han bevirket til at pave Innocent X fordømte jesuittenes metoder den 12. september 1645. Jesuittene appellerte senere til Roma om å få saken revurdert, og lyktes i å få pave Alexander VII til å gi et dekret som opphevet det førstnevnte.
Verker
Blant Juan Bautista de Morales' verker kan fremheves:
Linderud bad
Linderud bad er en svømmehall beliggende på Linderud i Oslo. Badet er bygget i rekke med Linderudhallen og Bjerke videregående skole. Det eies og driftes av Oslo kommune. Anlegget har et 16,67 meters basseng og badstue. Sommeren 2010 ble bygget oppgradert med tilgjengelighet for rullestolbrukere.
Spit-Ball Sadie
Spit-Ball Sadie er en amerikansk stumfilm fra 1915 regissert av Hal Roach.
The Spendthrift
The Spendthrift er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Walter Edwin.
Handling
Gretchen Jans, en eksentrisk millionær, forsøker å innprente sine to nieser Frances og Clarice hennes egne prinsipper basert på en langt strengere livsstil enn de to unge kvinnene liker. Frances gjør snart opprør mot disse kravene, og hun stikker av sammen med velstående Richard Ward. Etter ett par år med veldig ekstravagant og luksuriøs livsstil er imidlertid Ward nesten konkurs.
For å hjelpe ham henvender Frances seg til Suffern Thorne, og får et lån på 20 000 dollar. Men når hun viser Ward disse pengene, forteller hun ham at dette er tantens penger. Men Richard oppdager snart sannheten. Han lokker derfor med seg Thorne, truer ham med en pistol, og gir ham alle pengene tilbake - mot at han lar dem være i fred. I mellomtiden prøver tante Gretchen å hjelpe Richard med virksomheten hans. Ward får dermed økonomien sin i orden igjen.
Hans Petter Saxi
Hans Petter Saxi (født 1952 i Vadsø) er en norsk statsviter. Han er professor emeritus i statsvitenskap ved Nord universitet, Bodø.
Hans Petter Saxi er far til norsk historiker og samfunnsforsker Håkon Lunde Saxi. Saxi har hovedfag i samfunnsvitenskap fra Universitetet i Tromsø i 1982, mellomfag i sosialantropologi fra Universitetet i Bergen fra 1978 og grunnfag i samfunnsvitenskap og mellomfag i filosofi fra Universitetet i Tromsø fra 1973–1977. Etter hovedfagseksamen arbeidet han fra 1982–1985 som forsker ved Norsk institutt for by- og regionforskning i Alta. Fra 1985 til 1988 var han amanuensis i samfunnsvitenskap ved Høgskolesenteret i Nordland. Han var spesialkonsulent i Utbyggingsavdelingen i Nordland fylkeskommune fra 1988 til 1992.
Siden 1992 har Saxi vært ansatt ved Høgskolen i Bodø/Universitetet i Nordland/Nord universitet som henholdsvis amanuensis, førsteamanuensis og professor. Han har doktorgrad i statsvitenskap fra Universitetet i Tromsø i 2008 på en avhandling om parlamentarisk styring i kommunesektoren. Dette har også vært et sentralt tema for hans forskning siden. Han har i tillegg gjort en rekke evalueringsstudier av reformer i offentlig sektor og politisk ledelse.
Heiti
Heiti (norrønt: heiti) er i norrøn diktning særskilte poetiske ord som brukes i stedet for et mer dagligdags ord. Det er et substantiv og en form for metafor eller poetisk omskriving av et ord til et annet. Et rikelig forråd av heiti hørte med til skaldens faglige utrustning. Det finnes mengder av heiti samlet i versifiserte ramser og kanskje først og fremst fungerte som «huskerim». Det finnes en mengde heiti i Skaldskaparmål (skaldediktningens språk), det vil si Den yngre Edda. Eksempelvis kunne norrøne skalder bruke jór, «ganger» framfor det mer prosaiske hestr, «hest»; «viv» = kone. De begreper som skaldene benyttet heiti for å variere med var mann, kvinne, konge, skip, sverd, skjold og lignende. Selv krigen og skaldeskapens gud, Odin, finnes det ikke færre enn 169 forskjellige navn på.
Kjenningen er en utvidet form for heiti.
Tjelle (Nesset)
Tjelle er ei grend i tidligere Nesset kommune, fra 2020 Molde kommune, i Møre og Romsdal. Den ligger på nordsida av Langfjorden, rundt 9 kilometer vest for det tidligere kommunesenteret Eidsvåg. Fylkesvei 62 går gjennom Tjelle, og mot vest går fylkesvei 6020 til Ranvik og Sølsnes. Nær krysset mellom disse ligger Tjelle gravplass.
Jin Boyang
Jin Boyang (født 3. oktober 1997) er en kinesisk kunstløper.
Han representerte Kina under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 4 i singel.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 9.
Enrico Nizzi
Enrico Nizzi (født 1. august 1990) er en italiensk langrennsløper. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste resultat var nummer 44 på sprinten.
Sør-Afrika under Vinter-OL 2002
Sør-Afrika under Vinter-OL 2002. En mannlig sportsutøver fra Sør-Afrika deltok i alpint under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City i USA. Sør-Afrika, som deltok for fjerde gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 27.-plass i slalåm for menn. Alpinisten Alexander Heath var Sør-Afrikas flaggbærer under åpningsseremonien.
Demokratimuren
Demokratimuren (kinesisk: 西单民主墙; pinyin: Xīdān mínzhǔ qiáng) var en lang murvegg langs gaten Xidan Beidajie i Xichengdistriktet, Beijing som i fra desember 1978 ble et sentrum for kinesiske dissidenter. Gaten er en av de større i Beijings sentrum, ikke så langt fra vestre del av Chang'an-avenyen eller Tiananmenplassen. Der ble det hengt opp veggaviser som ble mer og mer kritiske mot sider ved kommunistpartiets styre. Til å begynne med ble de latt i fred, men da kritikken i partiets øyne tok helt av, ble det slutt på toleransen.
En av de mest kjente av oppslagene var om «Den femte modernisering», som krevde demokrati. Dens forfatter, den tidligere rødegardisten Wei Jingsheng, ble kjent over natten på grunn av dette. Det var dette oppslaget som gjorde muren kjent og satte det hele i gang. I mars 1979 ble han arrestert for angivelig å ha røpet statshemmeligheter og dømt til 15 års fengsel.
Før demokratimuren ble helt blokkert, ble den - det vil si muligheten til å henge opp veggaviser - flyttet til Ritanparken. Det var innskrenket tilgang til den, og be besøkende måtte fremvise sine identifikasjonsdokumenter.
Etter en rekke tilløp til eller åpne tilfeller av kritikk av kommunistpartiet, ble muren til slutt stengt i desember i 1979. Det som måtte være igjen av demokratibevegelsen ble stanset, blant annet med arrestasjoner.
Sykling under Middelhavslekene 1975
Sykling under Middelhavslekene 1975. Sykling var en av flere sporter under de sjuende middelhavslekene som ble arrangert i Alger i Algerie i perioden 23. august til 6. september 1975. Det var sjette gangen som sykling var med på programmet under Middelhavslekene. Det ble konkurrert i seks øvelser, kun for menn fire i bane- og to i landeveissykling. Italia ble beste nasjon, de vant alle seks gullmedaljene.
Artabasdos
Artabasdos eller Artavasdos (gresk: Ἀρτάβασδος eller Ἀρταύασδος, armensk: Արտավազդ, Artavazd, Ardavazt, latinisert som Artabasdus), var en bysantinsk general av armensk avstamning som hadde makten i Østromerriket fra juni 741 (eller 742) til november 743. Hans regjeringstid kom etter et kupp mot keiser Konstantin V, som imidlertid beholdt kontrollen over flere themer (militærdistrikter) i Lilleasia og som gjenvant makten etter forholdsvis kort tid.
Maktovertakelsen
Omkring 713 oppnevnte keiser Anastasios II den armenske Artabasdos som strategos (guvernør) i distriktet Theme Armeniac, etterfølgeren til den armenske hæren, som okkuperte områdene i Pontus, Armenia Minor, og Nord-Kappadokia, med hovedstad i Amasea. Etter Anastasios' fall i 715 inngikk Artabasdos en avtale med sin guvernørkollega Leo som var strategos i theme Anatolic om å styrte den nye keiseren Theodosius III. Avtalen ble forseglet ved at Anna, Leos datter, ble lovet bort til Artabasdos, og ekteskapet mellom dem ble inngått etter at Leo besteg tronen som keiser Leo III i mars 717.
Artabasdos fikk tittelen kouropalates  («palassmester») og ble kommandør (komēs) i theme Opsikion samtidig som han beholdt kontrollen over sin opprinnelige theme. Leo III døde i 741. I juni 741 eller 742. Etter at Leos sønn Konstantin V kom på tronen, besluttet Artabasdos å gjennomføre statskupp og avsette sin svoger mens sistnevnte var på militært oppdrag i Lilleasia for å bekjempe arabiske styrker fra Umajjad-kalifatet på den sørøstlige grensen. Konstantin flyktet til Amorion (Amorium) mens Artabasdus inntok Konstantinopel med stor folkelig støtte, og ble kronet til keiser.
Regjeringstid og fall
Artabasdos var motstander av forgjengerens religionspolitikk, ikonoklasmen, som Leo III innførte i 726 og som resulterte i en mer enn hundreårig heftig religiøs strid i Det bysantinske riket. Artabasdos gjeninnførte den ortodokse kirkens syn med støtte blant annet fra pave Zacharias. Like etter hans tiltredelse ble også Artabasdos’ kone Anna kronet og gitt æresnavnet Augusta, hans sønn Nikephoros ble utropt til medkeiser, mens hans andre sønn Niketas ble innsatt som ansvarlig for theme Armeniac. Men mens Artabasdus også sikret seg støtte fra themene Trakia og Opsikion, hadde Konstantin sikret seg støtte fra themene Anatolic og Thracesian (under strategoen Sisinnios).
Den uunngåelige sammenstøtet mellom Artabasdos og Konstantin kom i mai 743, da Artabasdos ledet offensiven mot Konstantin, men ble beseiret. Senere samme år beseiret Konstantin også Niketas (stratego i theme Armeniac), og 2. november 743 inntok Konstantin V Konstantinopel og pågrep rivalen. Artabasdos og hans sønner ble blindet og forvist til klosteret Chora i utkanten av Konstantinopel. Datoen for hans død er ukjent.
Buvssašjohka
Buvssašjohka (nordsamisk; finsk: Puusasjoki) er ei elv i Finland og Norge. Den har utspring i sørhellingen av Njearevađđa, lengst sørvest i Kautokeino kommune i Troms og Finnmark. Herfra renner den mot sør og krysser riksgrensa rundt 40 km sørvest for Kautokeino tettsted. På finsk side av grensen renner den gjennom innsjøen Puusasjärvi, og fortsetter videre mot sør til den rundt 13 kilometer nord for Kaaresuvanto munner ut i Hietajoki, ei sideelv til Muonioälven. Tre kilometer før samløpet med Hietajoki kommer den store sideelva Uijajoki inn fra øst.
Elva er 36,4 km lang. Den har et nedbørfelt på 198,6 km² og middelvannføringen ved munningen er 1,81 m³/s.
Matthew Grinlaubs
Matthew Grinlaubs (født 9. juni 1971) er en australsk sandvolleyballspiller.
Han representerte Australia under Sommer-OL 2000 i Sydney, hvor han ble nummer 17.
Gabriel Tarde
Jean-Gabriel Tarde (født 12. mars 1843 fra Sarlat i Dordogne, død 13. mai 1904) var en fransk filosof, sosiolog og jurist.
Liv og virke
Tarde studerte juss i Toulouse og Paris. Fra 1869 til 1894 arbeidet han som dommer i og rundt Sarlat, fra 1875 som forhørsdommer (juge d'instruction). I 1890 etablerte Tarde seg som en betydelig rettsteoretiker og sosialfilosof gjennom publiseringen av de to avhandlingene La Philosophie pénale og Lois de l’imitation. Fra 1894 var han direktør for kontor for kriminalstatistikk under det franske justisdepartementet. Fra 1900 til sin død var han professor i moderne filosofi ved Collège de France.
Tarde var en pioner innenfor kriminologien og en sentral kritiker av Cesare Lombrosos kriminalantropologi. Overfor Lombroso markerte Tarde seg med en sterkere sosiologisk orientering i synet på kriminalitet. Han ble en sentral skikkelse innenfor "den franske skole" i kriminologien og en regelmessig bidragsyter i denne skolens tidsskrift Archives d’anthropologie criminelle, som han også en periode var medredaktør av.
Tarde stod også i markert opposisjon til Emile Durkheims sosiologi. I Les Lois de l'imitation fra 1890 presenterte Tarde en sosialteori som på mange måter stod i opposisjon til Durkheims tenkning. Et av stridsemnene var spørsmålet om det sosiale feltet burde forstås som et autonomt område, eller, slik Tarde mente, best kunne tilnærmes i sosialpsykologiske termer. Det var Durkheims tenkning som kom til å få hegemoni i fransk sosiologi.
Tarde var i motsetning til Durkheim ikke skoledannende, men han kom til å bli "gjenoppdaget" av den franske filosofen Gilles Deleuze, og i senere tid av Bruno Latour. Fra 1990-tallet snakkes det om en Tarde-renessanse.
Variabel sumpbukk
Utseende
Den er svært lik den vanligere blank sumpbukk Plateumaris discolor, men er noe mer elegant (slank). Den kan helst skilles fra denne på de første antenneleddene (nærmest hodet), som er kortere hos P. discolor. Mange av artene i slekten Plateumaris, er svært like hverandre og sikker artsbestemmelse kan bare skje ved undersøkelse av genitaliene.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene finnes nær ferskvann hvor de lever av å spise blad på næringsplanten. Særlig arter i planteslekten Carex. Larvene lever under vannoverflaten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Variabel sumpbukk tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Horda-Kåre
Horda-Kåre hadde fire sønner som nevnes av Snorre :
I tillegg er det mulig at han hadde to døtre, Tora og Vilgjerd
Dazu
Dazu (kinesisk: 大足县; pinyin: Dàzú Xiàn) er et fylke i byprovinsen Chongqing i Folkerepublikken Kina. Det hadde i 1999 et folketall på 916,513, og 920,000 i 2004.
Kulturminner
Steinskulpturene i Dazu er oppført både på UNESCOs liste over verdensarven og Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Det dreier seg om en rekke kinesiske religiøse skulpturer, hvorav de eldste stammer fra 600-tallet. De er influert av både buddhistisk, konfuciansk og taoistisk tankegods. Medregnet er også noen huletempeler fra Tang- og Song-dynastiene. Det dreier seg om 75 områder i fylket Dazu, med om lag 50 000 skulpturer og over 100 000 kinesiske skrifttegn – innskrifter og epitafer.
Skulpturene er i et lenge temmelig uveisomt område, noe som kan ha vært viktigtste grunn for at de ble spart for vandalisme under kulturrevolusjonen.
AFI (band)
A Fire Inside (AFI) er et rockeband fra byen Ukiah i California, USA.
Bandet ble dannet i 1991, og spiller punkrock/rock.
Kapp Verde under Sommer-OL 1996
Kapp Verde under Sommer-OL 1996. Tre sportsutøvere, to menn og en kvinne fra Kapp Verde deltok i friidrett under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Det var første gangen Kapp Verde deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Egil O. Larsen
Egil Oddvar Larsen (født 23. september 1923, død 17. oktober 2009) var en norsk lokalpolitiker.
Han ble valgt inn i Hamar bystyre i 1959 for Arbeiderpartiet. I 1964 ble han medlem av formannskapet og fire år senere ble han varaordfører. Da Kristian Gundersen sluttet som ordfører i 1975, tok Larsen over jobben, og var det til 1. januar 1992, da Hamar kommune ble slått sammen med Vang. Blant hans viktigste saker var Hamar som medarrangør av OL på Lillehammer, utviklingen av en ny trafikkplan bor byen og utbyggingen av kjøpesenteret Maxi på Hamar vest.
Han jobbet ved NSB i Hamar fra 1941 til 1976, da han ble heltidsordfører. Han har vært styremedlem i Hamar og omegn boligbyggelag og Hamarregionen Energiverk.
Innfartsparkering
Innfartsparkering (Park & Ride, park and ride, P&R) er parkering ved en stasjon eller holdeplass hvor en reiser kollektivt videre. Bilene eller syklene står på parkeringsplassen helt til eieren kommer og henter dem senere på dagen, ev. etter flere dager. Innfartsparkering brukes for det meste i utkanten av eller utenfor større byer. Innfartsparkering forekom tidlig på 1900-tallet. I større målestokk ble innfartsparkeringssystemer etablert i USA tidlig på 1950-tallet, og konseptet spredte seg gradvis til resten av verden.
Vanlig ved jernbanestasjoner
I større målestokk forekommer innfartsparkering ofte ved togpendling. Disse parkeringsplassene er gjerne gratis eller billige, og for å unngå misbruk, kan det kreves at en viser gyldig billett. Som regel ligger de største innfartsparkeringsplassene ved viktige jernbaneknutepunkter utenfor eller i utkanten av en større by. Rundt Oslo er f.eks. Asker, Lillestrøm og Ski slike stasjoner. Enkelte mindre stasjoner, f.eks. Rosenholm (ca. 10 km fra Oslo sentrum) på Østfoldbanen, er i hovedsak basert på innfartsparkering.
Også ved en del tunnelbanestasjoner og bussholdeplasser finnes innfartsparkering.
Innfartsparkering i større omfang gjelder som regel ved daglige arbeidsreiser til byene, vesentlig fordi slike reiser er svært vanlige og dessuten forekommer regelmessig, i tillegg til at de er en viktig årsak til at biltrafikken korker seg på innfartsveiene. De fleste trafikkforskere mener det trengs andre tiltak enn større veier for å redusere bilkøene i byene, samtidig som mange også rundt storbyene bor utenfor gangavstand fra de viktigste kollektivlinjene eller er avhengige av bil av andre grunner. Derfor er innfartsparkeringen et kompromiss mellom matpakkekjøring og kollektivbruk. Likevel er innfartsparkering også aktuelt i forbindelse med andre reisemål enn et bysentrum, f.eks. en flyplass. Således var et nytt P-hus for innfartsparkering i Drammen en forutsetning for at Flytoget til Gardermoen skulle forlenge ruten vestover fra Asker.
Hyppige avganger og rask forbindelse er viktig. Bilistene foretrekker ofte å kjøre 5-10 minutter ekstra hvis de dermed kan parkere ved et viktig knutepunkt med mange avganger fremfor en mer nærliggende stasjon med færre avganger. Dette forklarer iallfall delvis hvorfor f.eks. Vevelstad (nord for Ski) og Høn (østenfor Asker) er mindre gunstig for innfartsparkering enn de større knutepunktene Ski og Asker.
Innfartsparkering til T-bane, buss og trikk
I og rundt Bergen har Skyss opprettet innfartsparkering ved 14 holdeplasser for busser og/eller Bybanen, hvorav Birkelandsskiftet terminal pr. 2019 har 280 plasser. I og rundt München finnes pr. 2019 tre stasjoner med plass til over 1000 biler, hvorav to ved U-banelinjer og én ved et endepunkt for en S-banelinje. . For lokale busser, f.eks. matebusser, er dette mindre utbredt, bl.a. fordi holdeplassene i større grad ligger innen gangavstand fra hjemmet. Busser er i tillegg mindre attraktive enn f.eks. tog (jf. skinnefaktoren). Dette var kjent allerede i 1920-årene, og det er antagelig enda mer tilfelle hvis en først disponerer bil.
Juho Mikkonen
Juho Mikkonen (født 28. desember 1990) er en finsk langrennsløper. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste resultat var nummer 43 på sprinten.
Innfartsparkering
Innfartsparkering med sykkel («Bike and ride»)
Noen steder sykler en stor del av kollektivbrukerne til stasjonen eller holdeplassen, enkelte steder i utlandet opptil 50 %. Ved nederlandske byer ligger andelen på 30-40 % i gjennomsnitt. 13 % av de togreisende ankommer Ski stasjon med sykkel. Erfaringer viser at omfanget av innfartsparkering med sykkel øker sterkt ved sikker og overbygget sykkelparkering. I et land som Norge, hvor færre sykler om vinteren enn i resten av året, gjelder dette trolig også sykling til stasjonene.
Historie og etymologi
Bruk av bil til en jernbanestasjon har nok forekommet like lenge som bilbruk i det hele. I 1910 tilbød Iowa & Illinois Railway verdens muligens første innfartsparkering ved en holdeplass for mellombytrikker – for passasjerenes hester. En forventet at eierne kunne låse fast dyrene for å unngå hestetyverier.
Innfartsparkeringens moderne historie begynte kanskje tidlig på 1950-tallet – først i USAs større byer, men alt i 1958 hadde London-området innfartsparkeringsplasser på 67 jernbanestasjoner. Den store utbyggingen, iallfall i USA og Vest-Europa, skjedde i perioden 1970-90, da antallet byer med innfartsparkering økte fra 24 til 76 i henhold til en undersøkelse i 24 land. I disse byene økte kapasiteten fra 194 313 til 849 226 plasser, dvs. 337 %.
Uttrykket park-and-ride er kjent tilbake til 1966 og er brukt i Norge siden 1969, da Arbeiderbladet kunne fastslå at Park-and-ride passer best til en by som Oslo. Innfartsparkering ser ut til å være et lån fra svensk.
Omfanget og hva som påvirket dette
Reisevaneundersøkelsen i 1991-92 viste at 3 % av de kollektivreisende hadde innfartsparkert med bil. Andelen varierte mye fra sted til sted, f.eks. 21 % av alle arbeidsreisende med tog fra Ski stasjon og 14 % fra Lillestrøm. Urbanet Analyse undersøkelse av 5763 arbeidsreisende fra Asker til Oslo viste (sykler ikke medregnet) at 54 % reiste med bil, 41 % bare kollektivt, og 5 % bil og kollektivt.
Ved Urbanet Analyses undersøkelse ble følgende oppgitt som viktig: Alltid ledig plass 96 %, Hyppige avganger 92 %, Kort avstand til perrong/holdeplass 85 %, og «Ligger ved den veien jeg likevel skal kjøre» 71 %. En undersøkelse fra Drammen viste følgende: Alltid ledig plass 83 %, Ubegrenset parkeringstid 66 %, Nær stasjonen 66 %, Vakthold 52 %.
I oktober 2010 fremla Ruter en stragegi for innfartsparkering i Oslo og Akershus, hvor en planla ca. 10 000 nye plasser, ikke minst ved viktige bussholdeplasser som Liertoppen og Tusenfryd
Asbjørn Herteig
Asbjørn Edmund Herteig (født 15. desember 1919 i Hadsel, død 2. oktober 2006 i Bergen) var en norsk arkeolog. Han var førstekonservator ved Bryggens museum og tilknyttet universitetet i Bergen.
Kjempemuntjak
Kjempemuntjak (Muntiacus vuquangensis, Megamuntiacus vuquangensis) er et hjortedyr som ble oppdaget i Nord-Vietnam i 1994. Den er siden også funnet i Truong Son-fjellene, på grensen mellom Vietnam og Laos, samt øst i Kambodsja.
Beskrivelse
Kjempemuntjak er et hjortedyr på størrelse med en stor hund. Forskere har anslått at vekten ligger på omkring 30-50 kg. Dette gjør denne muntjaken betydelig større enn andre muntjaker, til tross for at den ellers har mest til felles med rød muntjak.
Asbjørn Herteig
Herteig avla i 1941 examen artium som privatist ved Eids kommunale gymnas. Han ble deretter student og deltok allerede i sitt første studieår som assistent ved utgravninger på Steigen i Nordland. Herteig avla i 1952 magistergraden i arkeologi ved Universitetet i Oslo med avhandlingen Bidrag til jernalderens busetningshistorie på Toten. Som arkeolog arbeidet Herteig med utgravninger av kaupangene på Veøya og Borgund i Møre og Romsdal.
Herteigs største innsats ble til gjennom de arkeologiske utgravningene på Bryggen i Bergen etter brannen i 1955. Han var leder for de arkeologiske utgravningene og undersøkelsene. Gjennom dette arbeidet ble Herteig en pioner innen i norsk middelalderarkeologi. Han ledet an i den internasjonale etableringen av havnefrontarkeologi som forskningsfelt.
Kjempemuntjak
Annet
Kjempemuntjak har siden 1996 stått på IUCNs rødliste som DD, noe som betyr at man ikke har tilstrekkelig med opplysninger om arten til å si noe konkret om trusselbildet.
Asbjørn Herteig
Herteig var grunnlegger av Bryggens Museum, der funn fra utgravningene ble utstilt. Han introduserte noe nytt innenfor norsk middelalderarkeologi, der man tidligere var opptatt av å studere byggeskikken. Herteig var mer opptatt av å datere bygningsrester og gjenstander ved å klarlegge de utgravde lagenes rekkefølge. Avgjørende betydning hadde brannlagene som kunne henføres til kjente bybranner. På dette grunnlag klarte han å datere utgravningene fase for fase, til den nåværende bebyggelsen reist etter bybrannen i 1702. Dette ga helt ny kunnskap om Bergens utseende i middelalderen. Det ble tidlig klart at funnmengdene på Bryggen var av en slik størrelsesorden at det trengtes et helt museum. I samarbeid med Bergens Privatbank, universitetet i Bergen og en klekkelig donasjon fra skipsreder Erling Dekke Næss, ble Bryggens museum virkelighet og åpnet i 1976.
I 1962 engasjerte Herteig seg for å sikre bevaringen av de gjenstående bygningene på Bryggen. Fra å være rivningstruet, ble Bryggen innskrevet på verdensarvlisten som nr 59. Han var sentral i etableringen av Bryggens Venner og Stiftelsen Bryggen som først sørget for brannsikring av bygningene. Etter hvert ble over halvpartene av byggene oppkjøpt av stiftelsen og gradvis restaurert og tilpasset moderne bruk. Metoden ble kalt «vern gjennom bruk» og stod for en helt ny antikvarisk metode. Begge organisasjonene ble opprettet 27. november 1962. Fram til 1999 var Herteig leder for Stiftelsen Bryggen.
Fra 1960 og til sin død bodde han på lyststedet Christinegård i Sandviken. Også dette stedet reddet han, etter at eierne på 1950-tallet ønsket å rive bygget og stykke ut eiendommen til boligtomter. I 1960 da Asbjørn og Inger Herteig flyttet inn i byggets eneste beboelige rom, var eiendommen i årevis blitt vandalisert av inntrengere. Bare én vindusrute av 170 var fortsatt hel; resten var knust, og tapetet flerret av veggene og brukt til å gjøre opp bål. Hjulpet av fordelaktige lån fra lokale krefter, leie for pakterbolig og fjøs, og statlig støtte via riksantikvar og fylkeskonservator klarte ekteparet kjempeoppgaven med å restaurere empirebygningen.
Utmerkelser
Herteig mottok flere utmerkelser for sitt virke. Han ble i 1970 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for allsidig innsats i forbindelse med utgravningene på Bryggen i Bergen». Kong Harald forfremmet i 2006 Herteig til kommandør «for hans innsats for bevaringen av Bryggen i Bergen».
Herteig mottok Det Nyttige Selskabs sølvmedalje, og i 1968 den tyske Henrik Steffens-prisen. Han var æresmedlem av Society of Antiquaries i England.
Arthur C. Clarke
Arthur Charles Clarke (født 16. desember 1917 i Minehead i Somerset i England, død 19. mars 2008) var en britisk sciencefictionforfatter. Han var kjent som den som lanserte ideen om å bruke satellitter i bane for å overføre radiosignaler.
Biografi
Clarke ble født i bestemorens vertshus ved Minehead. Hans familie var bønder. Under oppveksten var han opptatt av stjernetitting, science fiction, teknikk og oppfinnelser. Han fullførte videregående skole (grammar school) ved Richard Huish College i Taunton, men var ikke istand til å finansiere universitetsstudier. I 1936 ble han ansatt som assiterende revisor i HM Exchequer and Audit Department.
Siden Clarke tidlig var blitt interessert i astronomi og muligheten for romfart, ble han i siste halvdel av 1930-årene medlem av British Interplanetary Society. Samtidig ble han aktiv i sciencefictionfandom. Han fikk noen noveller utgitt i fanziner og var med på å publisere Nova Terra, senere et innflytelsesrikt sciencefictionmagasin på 1960-tallet under navnet New Worlds.
I 1941 vervet Clarke seg til Royal Air Force (RAF). Her kom han til å arbeide i det topphemmelige britiske radar-prosjektet som hadde spilt en avgjørende rolle under slaget om Storbritannia. I løpet av andre verdenskrig ble han leder for den eksperimentelle fasen av Ground Controlled Approach-prosjektet; tidlige forsøk med å dirigere ned fly fra bakken ved hjelp av radar. Hans erfaringer fra denne tiden ligger til grunn for den delvis selvbiografiske romanen Glide Path (1963). Han fortatte etter krigen sin formelle utdannelse ved University of London, og ble i 1948 bachelor of science.
I 1945, mens han fremdeles var i RAF, publiserte Clarke en vitenskapelig artikkel, «Extra-terrestrial Relays». Artikkelen antas å være det første arbeidet som beskriver hvordan kunstige satellitter i geostasjonær bane kan anvendes for telekommunikasjon. Senere korresponderte Clarke med amerikanske forskere om muligheten for å bruke satellitter i meteorologien. Hans visjonære arbeide for romforskningen innbrakte ham senere i livet en rekke internasjonale æresbevisninger. Den internasjonale astronomiske union har oppkalt den geostasjonære banen 36 000 kilometer over ekvator etter ham, og gitt den navnet The Clarke Orbit.
I 1947 utga Clarke sin første sciencefictionroman, Prelude to Space. Gjennom sitt liv forfattet han mer enn hundre romaner, novellesamlinger og sakprosabøker.
Fra 1947 til 1950 var Clarke formann av British Interplanetary Society. I denne perioden arbeidet han for forskjellige vitenskapelige tidsskrifter, fra 1949 til 1951 som assisterende redaktør for Physics Abstracts. På 1950-tallet ble Clarke interessert i dykking og undervannsforskning. Han flyttet i 1956 til Sri Lanka (dengang Ceylon), hvor han kunne dyrke disse interessene året rundt. Etterhvert fikk han dobbelt statsborgerskap i Storbritannia og Sri Lanka. Clarke var en aktiv dykker, medlem av Underwater Explorers Club og deltok på flere ekspedisjoner, blant annet utforskning og filming av The Great Barrier Reef utenfor Australia.
I 1964 innledet Clarke et manussamarbeide med Stanley Kubrick som skulle føre fram til filmen 2001: A Space Odyssey i 1968. Utgangspunktet var Clarkes novelle The Sentinel fra 1951. Filmen er blitt stående som en klassiker, Clarke ble sammen med Kubrick nominert til Oscar for arbeidet. Manuset ble også bearbeidet og utgitt som roman, takket være filmen, som trolig er Clarkes mest kjente.