cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rjukan–Notodden industriarv
Forsøksfabrikken på Notodden
Den 2. mai 1905 startet produksjon ved A/S Notodden Salpeterfabrikker med tre elektromagnetiske ovner, hver på 520 Kw. Strømmen ble levert fra Tinfos I kraftverk, som ble bygget i 1900 i tilknytning til Tinfos Papirfabrik og Notodden Calsium og Carbidfabrik. Ovnene på forsøksfabrikken hadde blitt prøvd med større energimengder enn hva de opprinnelig var konstruert for. Man mistenkte at større belastning ikke ga høyre utbytte. I mars 1906 ble derfor ovnen på Vassmoen flyttet til Notodden for å gjennomføre sammenlignende tester. Vassmoovnen ble utsatt for 300 Kw belastning, mens Notoddenovnene ble prøvd med 500 og 750 kW. Utbyttemålingene viste at det effektive utbytte var praktisk talt det samme ved alle belastningene. Det ble derfor avgjort at den største ovnstypen skulle brukes i den nye fabrikken. Vassmoovnen er den eneste lysbueovnen som er bevart intakt, i dag plassert på utsiden av Ovnshus A i Hydroparken på Notodden. Forsøksfabrikken hadde et absorpsjonsanlegg bestående av 8 syretårn av granitt og klarte årlig å produsere rundt 500 kilo salpeter pr. kilowatt. Fabrikken ble drevet av Det Norske Aktieselskab for Elektrokemisk Industri (Elkem), som Sam Eyde hadde vært med å grunnlegge i 1904. Når forsøksfabrikken var i full drift ble det daglig produsert omkring 3 tonn Norgessalpeter. Forsøksfabrikkens ovnshus brant ned til grunnen den 7. januar 1908. I løpet av perioden forsøksfabrikken var i drift ble det produsert rundt 2200 tonn kalksalpeter.
Kommersiell produksjon
Til større kommersiell produksjonen trengte man mer elektrisk energi. Denne skaffet man ved å bygge ut Svelgfossen ved Notodden. Ved Svelgfoss ble det installert fire turbiner fra Voith, hver på 10 000 hk, og fire generatorer fra ASEA som leverte 10000 volts spenning. Samlet leverte kraftverket rundt 28000 kW. 2. oktober 1907 ble Svælgfos I kraftverk satt i drift. Svelgfoss kraftverk var i 1907 Europas største og i verdensmålestokk kun overgått av Ontario Power Companys kraftverk ved Niagarafallene.
Parallelt med kraftutbyggingen ble det på Notodden mellom i 1906-07 oppført en større fabrikk med ovnshus, tårnhus (absorpsjonsanlegg), kokhus og lager. Ved fabrikken som startet opp 2. oktober 1907 var det installert 32 lysbueovner, hver på 1000 hk (750 kW). Absorpsjonsanlegget besto av tre parallelle rekker á tre 20 meter høye syretårn i granitt. Restgassabsorbasjonsanlegget besto av tre parallelle rekker á to runde tårn i treverk. Etter en del innkjøringsproblemer var fabrikken i full drift fra 1908.
«Rjukan I»
I desember 1906 hadde Norsk Hydro inngått en samarbeidsavtale med Badische Anilin und Sodafabrik (BASF) om å bygge en større salpeterfabrikken på Rjukan. Etableringen var basert på utbyggingen av Rjukanfossen. Vemork kraftverk ble tegnet av arkitekt Olaf Nordhagen. Vemork ble satt i drift 11. mai 1911, installert med ti aggregat, hver med 14500 hk, og en ytelse på 108 MW. Vemork var i sin tid verdens største kraftverk med produksjon av likestrøm.
Badische og den tyske ingeniøren Otto Schönherr hadde i 1905 utviklet en egen lysbueovn der buen var spent ut inne i et vertikalt rør. Denne var mer effektiv enn Birkeland-Eyde-ovnene som hadde vært driftet ved salpeterfabrikken på Notodden. Hydro utviklet også en ny lysbueovn som tålte 3000 kilowatt, mer enn tre ganger mer enn de gamle ovnene. Som et kompromiss på striden om teknologivalg ble det i ovnshus I på den nye kalksalpeterfabrikken på Rjukan installert 96 Schönherr-ovner og åtte Birkeland-Eyde-ovner.
Ovnshus I (1910) på 6000 kvm er attribuert Christian Morgenstierne og besto av fem sammensatte haller hvor de ytterste har saltak og de tre i midten har buede tak. Ved siden av ovnshuset lå kjelehuset hvor gassen ble kjølt ned i store dampkjeler og rør som ble overrislet med vann. Fabrikken ble prøvekjørt fra 4. november 1911 og satt i regulær drift i 1912.
Deler av produksjonsanlegget ble revet etter 1983 og erstattet av en ny salpetersyrefabrikk som var i drift til juli 1991. Sammen med en original AEG vannpumpe i pumpehuset, som leverte vann til produksjonen, er et syretårn det eneste av fast produksjonsutstyr som er bevart in situ på Rjukan. Syretårnet var opprinnelig ett av 32 slike granittårn og 14 jerntårn som var plassert i et 7 mål stort tårnhus. Mellom 1913 og 1916 ble produksjonen utvidet («Rjukan II») og anlegget fikk nå totalt 50 absorpsjonstårn.
En hydrogenfabrikk foran Vemork, «Vannstoffen», bygget på 1920-tallet produserte biproduktet tungtvann og ble verdensberømt som mål for sabotasjeaksjonene i 1943 under den andre verdenskrig. Vemork kraftstasjon står fortsatt, og det produseres fortsatt vannkraft bak bygget, men kraftverket huser idag Norsk Industriarbeidermuseum, mens Vannstoffen ble revet i 1977.
Transportsystem
I forbindelse med utbyggingen av «Rjukan I» var det behov for å få transportert råstoffer inn, og produkter ut til kysten. I 1907 startet byggingen av Rjukanbanen, eller Vestfjorddalsbanen som den opprinnelig het. En 16 km lang jernbanestrekningen ble etablert mellom Rjukan stasjon og Mæl ferjekai (opprinnelig kalt Rollag) ved Tinnsjøen. Fra Rjukan stasjon ble det bygget et 5,22 km langt sidespor med en gjennomsnittlig stigning på 5,56 ‰ til Vemork. Fra Mæl gikk det jernbaneferge 30 km over Tinnsjøen til Tinnoset ferjekai. Fra Tinnoset gikk Tinnosbanen 34 km til Notodden brygge, hvor godset ble laster over på lektere og ført 54 km ned Norsjø–Skienkanalen til Skien. Jernbaneforbindelsen ble offisielt åpnet av Kong Haakon VII den 9. august 1909. Rjukanbanen og Tinnosbanen ble elektrifisert i 1911 som Norges første normalsporede, elektriske jernbane. I 1917 ble Bratsbergbanen åpnet mellom Notodden og Borgestad, og erstattet lektertrafikken mellom Notodden og Skien. Notodden nye stasjon, som ble bygget i 1917, ble ikke tatt i bruk før den nye jernbanestrekningen ble åpnet. Godstrafikken på strekningen ble nedlagt 5. juli 1991, etter at produksjonen på Rjukan stanset.
Tomoe Zenimoto Hvas
Tomoe Zenimoto Hvas (født 1. juni 2000) er en norsk svømmer som representerer klubben Bærumsvømmerne.
Rjukan–Notodden industriarv
«Rjukan II»
Arbeidet med utvidelsen av produksjonen på Rjukan begynte med sprengningen av en 5660 meter lang tunnel fra Vemork til Såheim i januar 1912. Kraftverket skulle levere kraft til et nytt ovnshus som ble lagt i kraftstasjonen for å unngå problemer med konsesjonen. Da produksjonen ble kom i gang våren 1916 hadde kraftstasjonen 11 aggregater med en kapasitet på 167000 hk. Såheim var da verdens største kraftverk. De 11 aggregatene er nå skiftet ut med nye, mindre plasskrevende turbiner. De tre nye aggregatene ble satt i drift henholdsvis i 1959, 1961 og 1973. Opprinnelig hadde rørgaten tre tunneler med 9 smisveiste rør. Disse er erstattet av én trykktunnel.
Tomoe Zenimoto Hvas
Han representerte Norge under kortbane-EM 2017 i København, der han tok bronse, 17 år gammel.
Rjukan–Notodden industriarv
«Rjukan II»
I ovnshus II ble det installert 35 Birkeland-Eyde-ovner. Nitrogenoksidgassen fra kraftstasjonen ble ført i aluminiumsrør rundt 1 kilometer opp til tårnhuset på fabrikken. I 1926 ble produksjonen økt og ovnshus I fikk to nye lysbueovner og ovnshus II fikk fire nye lysbueovner. Alle ovnene er i dag fjernet fra ovnshusene og rommer i dag bl.a. en gymnastikksal, Saaheimhallen. Av demontert produksjonsutstyr finnes skjoldet til en Birkeland-Eyde-ovn («Rjukan II») oppstilt utenfor Folkets hus på Rjukan. I forbindelse med omleggingen til Haber-Bosch-prosessen i 1928-1929, ble kraftlinje 16 og 17 bygget mellom Såheim og Ovnshus I på Rjukan. Linjene har et luftstrekk på 1418 meter med seks tråder, porselensisolatorer, ni «grantremaster» og en jordingskabel.
Tomoe Zenimoto Hvas
Under kortbane-VM 2018 i Huangzhou, satte han blant annet junior-verdensrekord på 100 meter butterfly. Han ble nummer ni og kom akkurat ikke til finalen. Han satte også flere norske rekorder, som 50 meter butterfly og 50 meter rygg, i dette mesterskapet.
Rjukan–Notodden industriarv
Industribyen
I 1925 var 80% av alle hus og leiligheter på Rjukan (1230 totalt) helt kontrollert av Norsk Hydro. Alt var arkitekttegnet fra grunnen, med signatur fra byens grunnlegger, Samuel Eyde.
Det internasjonale nitrogenkappløpet
Den første kommersielle produksjon av nitrogengjødsel basert på lysbuer startet i 1902 ved en salpeterfabrikk ved Niagara Falls, USA. Prosessen som var utviklet av Charles S. Bradly og D. Ross Lovejoy ble ulønnsom og produksjonen lagt ned etter to års drift. Birkelands lysbuemetode ble også utviklet i konkurranse med den mindre energikrevende Frank-Caro-prosessen (kalsiumcyanamid), kommersiell produksjonsmetode patentert 1903, og Haber-Bosch-prosessen, patentert 1910. Lysbueprosessen fikk aldri noen kommersiell suksess utenfor Norge, selv om noen lisensrettigheter også ble solgt utenlands etter at ovnsteknologien var ferdigutviklet ved utbyggingen av «Rjukan II» i 1912. Under den 1. verdenskrig ble en fabrikk med Birkeland-Eyde-ovner bygget i Soulom, Frankrike. Når fabrikken ble nedlagt i 1926 ble fire av ovnene flyttet til Rjukan. Birkeland–Eyde-prosessen var svært energikrevende og betinget tilgang til billig elektrisk kraft. I 1926 krevde lysbueprosessen i snitt 61000 kWh for å produsere 1 tonn fiksert nitrogen, Frank-Caro-prosessen krevde rundt 12-14000 kWh, mens Haber-Bosch-prosessen kun krevde 4000 kWh. I 1913, året etter at Birkeland-Eyde-ovnen var ferdig utviklet, åpnet den langt mer effektive ammoniakkfabrikken ved Oppau i Ludwigshafen, (Tyskland), som produserte etter Haber-Bosch-metoden. I 1926 ble bare 6% av produksjonen av fiksert nitrogen produsert etter lysbueprosessen. Den resterende produksjonen fordelte seg med 24% etter Frank-Caro-prosessen og 70% etter Haber-Bosch-prosessen. På 1920-tallet var Norsk Hydros andel av verdens samlede gjødselsproduksjon mellom én og to prosent.
Tomoe Zenimoto Hvas
Under sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, var han norsk flaggbærer. Han tok en 27.-plass for Norge på 100 meter butterfly og kvalifiserte seg derfor ikke til semifinalene på øvelsen.
May Hill (Ohio)
May Hill er et kommunefritt område (unincorporated community) Adams County, i delstaten Ohio i USA.
Tomoe Zenimoto Hvas
Under kortbane-VM i svømming 2021 i Abu Dhabi tok han sølv på 100 m medley.
Rjukan–Notodden industriarv
Prosessomlegging
Hydro hadde gjennom sitt samarbeid med BASF opsjon på Haber-Bosch-metoden. I 1913 besluttet styret å ikke akseptere tilbudet om overdragelse av ammoniakkmetoden fra BASF. Som en del av oppgjøret etter 1. verdenskrig hadde den franske stat sikret seg Haber-Bosch-prosessen og de ønsket et samarbeid med Norsk Hydro. I 1920 takket Hydro igjen nei til Haber-prosessen, da de selv sammen med svenskene Helge Bäckström og Ivar Cederberg forsøkte å utvikle en ny ammoniakkprosess med lavere trykk. Dette mislyktes og forsøksprosjektet ble lagt ned i 1924. I 1927 måtte Norsk Hydro også gå over til Haber-Bosch-prosessen og inngå et samarbeid med kjemigiganten IG Farben. Produksjonen på fabrikkene på Rjukan og Notodden ble lagt om og flytende ammoniakk ble transportert til Eidanger Salpeterfabriker, Hydros nye anlegg på Herøya, hvor produksjonen av Norgessalpeter startet opp 1. juni 1929. I løpet av 1930-tallet startet også produksjonen av Fullgjødsel (NKP) etter Oddaprosessen.
May Hill (Ohio)
Historie
May Hill startet med at en landhandel åpnet på stedet. Et postkontor kalt May Hill ble etablert i 1856 og var i drift til 1905.
Rjukan–Notodden industriarv
Fullgjødsel
Oddaprosessen var utviklet av sjefskjemiker Erling Johnson ved Odda Smelteverk årene 1927-28 og la grunnlag for industriell produksjon av fullgjødsel, tresidig kunstgjødsel med delkomponentene nitrogen, fosfor og kalium. I 1930 fikk Hydro anledning til å studere Oddaprosessen, inkludert Johnsons forsøksprotokoller. Det ble innledet forhandlinger om å lisensiere prosessen, men Hydro krevde å få overdratt lisensrettigheten overfor utlandet, noe ledelsen i Odda ikke kunne godta. Samtidig som forhandlinger pågikk ble det satt igang forsøk på Hydros laboratorium på Rjukan, hvor en systematisk arbeidet for å omgå Johnsons patenter. I november 1931 søkte Olaf Jensen og Hydro om å få patent på en lignende NPK-prosess som innbefattet tilsetting av ammoniumnitrat som dannet et dobbeltsalt. Oddapatentene hadde også anbefalt tilsetting av ammoniumnitrat i prosessen, men ikke beskrevet selve dannelsen av dobbeltsaltet. I 1934 ble Hydros patentsøknad først innvilget, men etter klage fra Odda Smelteverk ble vedtaket opphevet i 1935, og Hydro nektet patent. På tross av dette startet Hydro produksjonen av Fullgjødsel uten lisens ved forsøksfabrikken på Herøya i 1936 og i 1937 ved fullgjødselfabrikken som hadde en kapasitet på 36000 tonn/år. Høsten 1945 ble Hydro stevnet for retten for patentinngrep av Odda Smelteverk og Erling Johnson. Saken ble forlikt i 1947 ved at Hydro betalte Odda Smelteverk 175 000 kr, samt inngikk en 10-årig samarbeidsavtale der en åpnet for å kunne benytte hverandres patenter og erfaringer med fullgjødsel. I 1951 gikk også Hydros fullgjødselfabrikk over til å bruke den umodifiserte Oddaprosessen. I 1955 fikk Erling Johnson Norsk Hydros ærespris for arbeidet med Oddaprosessen.
I 1955 hadde Norsk Hydro 18% av det globale eksportmarkedet for gjødselsprodukter. I 1987 åpner Norsk Hydro Fullgjødselfabrikk nr. 4 på Herøya, verdens største NPK-fabrikk med en kapasitet 1 mill. tonn pr. år. Ammoniakkproduksjonen på Notodden ble lagt ned i 1968 og på Rjukan i 1989.
Rajaobélona
Rajaobélona ble født som sønn av en av kongen i merinariket sine rådgivere. Faren, Randrianaivo, ble anklaget for å stå bak et forsøk på statskupp, noe som gjorde at Rajaobélona ble dømt til tvangsarbeid. Mens han drev med dette, kom han i kontakt med norske misjonærer fra NMS. S.R. Jørgensen fikk tillatelse fra Randrianaivo og hans kone Ravelonjanahary til å ta sønnen deres, Rajaobélona, med seg til Antananarivo for å gi ham opplæring. Der flyttet han inn med misjonærene og ble behandlet som deres sønn. Mens han bodde hos dem, lærte han seg flytende norsk, i tillegg til at han lærte seg engelsk og gresk. Han gikk videre på skole og ble ordinert til pastor i 1893. Da det lutherske seminaret i Fianarantsoa åpnet i 1896 ble han professor i GT og praktisk teologi der. Senere studerte han to år i Frankrike og dro på en langt preketurné i Norge, der han hadde en berømt preken om den barmhjertige samaritan i Trondheim.
Tilbake på Madagaskar fortsatte han undervisningen og han oversatte flere norske salmer til gassisk. Ti av disse finnes fremdeles i den gassiske salmeboken Fihiràna. To ganger var han medlem i salmebokkomiteer for denne salmeboken. I Norsk Salmebok er han representert med en salme. Han gav også ut kommentaren til Jesaja Heviteny Esaia
Shani
, er en av navagrahaene eller Jyotisha (de ni primære himmelskapningene i hinduistisk astrologi). Shani er nedfelt i planeten Saturn og er herre over Lørdag. Shani er også kjent som Śanaiścara.
Jung Hyun-woo
Han representerte Sør-Korea under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 18 i firer.
Stockbridge
Stockbridge kan være:
Juryj Suvoraw
Juryj Suvoraw (belarusisk: Юрый Юр'евіч Сувораў, født 29. mars 1991) er en belarusisk svømmer som spesialiserer seg i medley. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 400 meter individuell medley.
Sorgfjorden
Sorgfjorden (tidligere Treurenberg Bay) er en fjord på nordsida av Spitsbergen på Svalbard. Den er rundt 9 kilometer lang og 3 kilometer bred ved munningen helt nord i Hinlopenstretet, langt nord i Ny-Friesland. Fjorden har vært mye brukt som base for fangstfartøy og vitenskapelige ekspedisjoner.
Ved munningen av Sorgfjorden ligger Fosterneset i øst og Eolusneset i vest, sistnevnte har fått navn etter et kors på toppen. Etter innskriften på korset er det reist i 1855 av skipper C. Holmgren på barken Eolus fra Bergen, til minne om falne fangstfolk etter et sjøslag i 1639. Det er tredve graver på odden.
Griffin
Griffin kan være:
Bindingsteori
Bindingsteori er læra om hvordan ulike typer nomenfraser kan og ikke kan være koreferente med en annen nomenfrase innafor en og samme frase eller setning.
I setninga Far ba ham rydde opp etter seg sjøl er seg sjøl, men ikke ham, koreferent med far. Leddet som viser til et annet (her: seg sjøl er bundet av leddet det er koreferent med, dette leddet er binderen. I bindingsteorien er en anafor en konstituent som må være bundet (som seg sjøl). Pronomen, på sin side, kan, men må ikke, være bundet. Setninga Far ba oss rydde opp etter ham er tvetydig; ham kan være koreferent med, og dermed bundet av far, men det kan også være fritt, det vil si hente referansen sin fra konteksten.
Jérôme Laporal
Jérôme Laporal (født 15. september 1993) er en fransk bobkjører.
Han representerte Frankrike under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 19 i firer.
Steam Furnace (Ohio)
Steam Furnace er et kommunefritt område (unincorporated community) Adams County, i delstaten Ohio i USA.
Historie
Samfunnet har fått sitt navn etter den dampdrevne masovnen som engang fantes på stedet.
Strandhåndball under Verdenslekene 2017
Strandhåndball under Verdenslekene 2017 ble arrangert i Wrocław fra 26. til 29. juli 2017.
Albuhaimattevever
Albuhaimattevever (Agyneta suecica) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae).
Utseende
Albuhaimattevever er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
McDonough
McDonough kan være:
Ahmed Ghithe G Atari
Ahmed Ghithe G Atari (født 2. mai 1994) er en qatarsk svømmer som spesialiserer seg i medley. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 400 meter individuell medley.
Acworth
Acworth kan være:
Guridalsnosi
Guridalsnosi er et fjell i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Det har en høyde på 1 659 meter over havet.
Lionel Lefèbvre
Lionel Lefèbvre (født 28. april 1992) er en fransk bobkjører.
Han representerte Frankrike under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 19 i firer.
Erick Jerônimo
Erick Jerônimo (født 19. februar 1993) er en brasiliansk bobkjører.
Han representerte Brasil under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor han ble nummer 20 i firer.
She’s the One (sang)
She's the One er en sang skrevet av Hank Ballard som ble spilt inn og gitt ut på b-siden av singelen Annie Had a Baby med The Midnighters i 1954. Den ble gitt ut som singel senere samme år.
Ike & Tina Turner spilte inn sangen og ga den ut på singel i 1964. Ike & Tina's versjon ble kalt He's the One.
Monica Berrondo
Monica Berrondo (født 1. desember 1983) er en tidligere meksikansk alpinist. Hun har deltatt i en rekke FIS-renn med en 7.-plass som sitt beste resultat i slalåm.
Ed Schafer
Edward Thomas «Ed» Schafer (født 8. august 1946 i Bismarck i Nord-Dakota) er en republikansk politiker fra Nord-Dakota i USA. Han var den 29. jordbruksminister i USA, fra 2008 til 2009, det siste året i president George W. Bushs regjeringstid. Han var også den 30. guvernøren i Nord-Dakota, i tiden fra 15. desember 1992 til 15. desember 2000. Han er fra 14. januar 2016 fungerende president ved University of North Dakota, fram til 1. juni 2016.
Bakgrunn
Edward Schafer tok i 1969 eksamen i bedriftsøkonomi ved University of North Dakota, og tok deretter en mastergrad i samme fag fra University of Denver. Han begynte deretter i farens bedrift Gold Seal Company i NOrd-Dakota. Han hadde her ulike oppgaver, og ble ttil slutt bedriftens øverste ledeer i årene 1978 til 1985.
Politisk virke
Han ble valgt til guvernør i 1992, og gjenvalgt i 1996. I hans guvernørtid hadde staten en sterk økonomisk vekst, med 10 % økning i sysselsetningen og rekordlav arbeidsløshet, samtidig som antallet offentlige ansatte ble redusert. Det ble også en økning i midlene til skolevesenet og eldreomsorgen. Han søkte ikke gjenvalg i 2000.
Etter guvernørtiden hadde han ulike rådgiveroppgaver, fra 2002 sivil rådgiver for arméministeren, og for andre konservative politiske interessegrupper, som Americans for Prosperity og North Dakota Taxpayers' Association.
I oktober 2007 ble han nominert av George W. Bush til å bli jordbruksminister, og han ble godkjent 28. januar 2008. Høringen skulle egentlig ha vært 30. januar, men ble fremskyndet av Nord-Dakotas senator, demokraten Kent Conrad slik at Schafer kunne være tilstede under State of the Union som regjeringsmedlem.
Midlertidig president ved University of North Dakota
Den tidligere presidenten ved University of North Dakota, Robert Kelley, kunngjorde at han ville gå av med pensjon ved utgangen av 2015, og gikk formelt av 14. januar 2016. Samme dag ble Schafer innsatt som midlertidig president ved universitetet, en oppgave han tok på seg etter litt nøling.
15, mars 2016 ble det kunngjort at Mark Kennedy var ansatt som ny president, og at han vil tiltre ikke senere enn 1. juni 2016.
Steve Swallow
Steve Swallow (født 4. oktober 1940 i Fair Lawn i New Jersey i USA) er en amerikansk jazzbassist og komponist. Swallow opptrer kun med bassgitar, ikke ståbass. Han spilte i en trio ledet av Jimmy Giuffre med Paul Bley i New York på begynnelsen av 1960-tallet. Senere ble han med i en kvartett ledet av Art Farmer, og startet samme tiår et langvarig samarbeid med Gary Burton.
Siden 1978 har Swallow vært medlem av et band ledet av kjæresten Carla Bley.
Swallow har samarbeidet med John Scofield og Kip Hanrahan.
Rafael Alfaro
Rafael Alfaro (født 4. februar 1992) er en salvadoransk svømmer som spesialiserer seg i medley. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 400 meter individuell medley.
Kobberhaimattevever
Kobberhaimattevever (Agyneta subtilis) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae).
Utseende
Kobberhaimattevever er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Femtimannsutvalget
Femtimannsutvalget var et utvalg oppnevnt av Christiania (senere Oslo) Handelsstands Forening, som ble etablert i 1878 og som bestod av ledende forretningsfolk i hovedstaden. Thomas Heftye var i flere år utvalgets ordfører. Femtimannsutvalget fungerte bl.a. som et forum for saker som gjaldt god forretningsskikk.
Femtimannsutvalget hadde som forbilde den danske Grosserer-Societets Komite i København, som ble oppnevnt etter kongelig forordning i 1800.
Mulelven
Mulelven er en elv i de østlige Byfjellene i Bergen, som tidligere markerte byens nordlige grense. Mulelven renner fra Tindevannene bak Blåmanen gjennom Storediket og Nedrediket og derfra bratt nedover Skredderdalen. De nederste delene av elven går i dag i rør under Fjellveien, Mulen og Meyermarken ned til de to utløpene i Sandviksbukten.
Navnet «Mulelven»
Navnet «Mulelven» henspiller kanskje på omfattende mølledrift langs elven frem til 1900-tallet. På 1200-tallet kaltes dalen Mulelven rant nedover «Mylnudalr», eller «Mølledalen». Elven kan tilsvarende ha hett «Mylnuelfr», eller «Mølleelven». En annen forklaring er at fjellsiden ved Mulelven sett fra innseilingen til Bergen har en form som kan minne om en dyremule.
Bygrense
Fra 1500-tallet frem til sammenslåingen i 1877, dannet Mulelven Bergens nordlige bygrense mot Sandviken, som den gang var en del av Domkirkens og Korskirkens landsogn i Bergen landdistrikt. Mulelvens opprinnelige nordre løp (se under) regnes i mange sammenhenger fremdeles som sydgrensen for bydelen Sandviken.
Mølledrift
Mulelven spilte tidlig en viktig rolle som en av Bergens store mølleelver, antagelig allerede fra middelalderen av. Bykartet fra 1885 viser fem doble rugmøller nedover langs elvens søndre løp, blant dem Småmøllen, omtrent der Ladegården sykehjem ligger i dag.
I 1876–1877 ble hele Sandviken med møllene og vannrettighetene i Mulelven kjøpt av Bergen kommune. De fire øverste møllene ble revet på slutten av 1880-tallet, mens Småmøllen var i drift frem til 1912.
Mulelvens kilder
Mulelven samler vann fra områdene sørvest for Rundemanen og nordøst for Blåmanen gjennom Storediket, Nedrediket og flere andre diker.
På begynnelsen av 1800-tallet fikk Småmøllens eier Diderich Hagelsteen (1779–1832) snudd avløpene fra Store og Lille Tindevann ved Blåmannen, slik at de rant nordover mot Storediket (de hadde tidligere avløp sydover mot Svartediket). Et kart fra 1824 viser fem demninger som fører vann til Mulelven, fra Lille og Store Tindevann, Storediket, Nyediket og Nedrediket.
Fra Nedrediket renner elven videre bratt nedover Skredderdalen mellom Fløyfjellet og Sandviksfjellet, forbi vannverkets gamle stasjon ved Fjellveien, og deretter i rør ned til Sandviksbukten.
Vannforsyning
Da Krohnengen og Wesselengen ble bygget ut på 1800-tallet, ble det lagt et vannledningsnett fra Mulelven som en del av brannberedeskapen i området.
Kommunen kjøpte Mulevassdraget i 1877, med planer om både elektrisitets- og vannforsyning. Planene om kraftanlegg ble imidlertid snart skrinlagt.
Rundt 1880 ble det bygget ny demning i Nedrediket, og i de neste tiårene ble Mulelvvannverket gradvis bygget ut til gi Fjellsiden og Sandviken muligheter for innlagt vann i husene. I 1919 ble det også anlagt ny demning i Storediket.
Vannet fra Mulelven ga tilstrekkelig trykk til å forsyne de høyereliggende delene av Nygårdshøyden, Nordnes, Sydneshaugen og Nygård etter hvert som de ble bygget ut. Byens hovedvannverk i Svartediket forsynte fremdeles de lavereliggende sentrumsområdene, men Mulevannverket kunne forsyne hele byen hvis Svartediket skulle falle ut.
Etter hvert ble Mulelvvannverket tatt ut av bruk, og vannet fra elven ble overført til Svartediket med nytt høydebasseng utsprengt inne i Fløyfjellet. Siden 1997-98 har ikke Mulelven vært i bruk som drikkevannskilde.
Mulelvens to løp
Like ovenfor den gamle grendebebyggelsen i Mulen, omtrent der Gutenbergsvei 6 ligger i dag, ble elven tidligere delt i to løp, som begge rant ut i Sandviksbukten ikke langt fra hverandre.
Det nordre løpet fulgte omtrent dagens Vestre Mulelvsmauet og fortsatte mellom det som i dag er Ladegården sykehjem og Sandviken helse- og sosialsenter i sør og Sandviken menighets barnehage og Sandvikskirken i nord.
Dette løpet regnes i mange sammenhenger fremdeles som sydgrensen for bydelen Sandviken.
Det søndre løpet fulgte omtrent dagens Mulebakken og fortsatte nedover langs nordenden av det som i dag er Meyermarken.
Mulelven legges i rør
De nederste delene av Mulelven ble fra 1870-årene gradvis lagt i kulverter i forbindelse med veiutbygging mellom Bergen og Sandviken.
Natten mellom 15. og 16. desember 1936 gikk Mulelven over sine bredder ved Fjellveien og skapte store og kostbare ødeleggelser. Den nordre delen av elven tok nytt løp nedover Persenbakken og inn i Formannsvei, og langs begge løpene ble kjellere fylt med vann og leire, og hager ble ødelagt. Etter denne hendelsen ble hele den nedre delen av Mulelven etter hvert lagt i rør og kanaler, fra vannverksstasjonen i Fjellveien og helt ned til de to utløpene ved Slaktehustomten i Sandviksbukten.
Sander Amble Haugen
Sander Amble Haugen (født 12. juli 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for Ranheim Fotball.
Urdsdalselva kraftverk
Urdsdalselva kraftverk er et vannkraftverk ved Vefsnfjorden i Vefsn kommune i Nordland.
Installert effekt er 2,8 MW fra to peltonturbiner. Årsproduksjon er 8,9 GWh.
Verdenscupen i langrenn 2016/17 — 10 km klassisk kvinner — Ruka
Det første distanserennet i Verdenscupen i langrenn 2016/17 var 10 km klasisk for kvinner og gikk i finske Ruka. Marit Bjørgen som hadde mamma-permisjon ifjor var tilbake og vant sin første verdenscupseier på 18 mnd.
Poengfordeling World Cup
1 pl. 100 - 2 pl. 80 - 3 pl. 60 - 4 pl. 50 - 5 pl. 45 - 6 pl. 40 - 7 pl. 36 - 8 pl. 32 - 9 pl. 29 - 10 pl. 26 - 11 pl. 24 - 12 pl. 22 - 13 pl. 20 - 14 pl. 18 - 15 pl. 16 - 16. pl 15 - 17 pl. 14 - 18 pl. 13 - 19 pl. 12 - 20 pl. 11 - 21 pl. 10 - 22 pl. 9 - 23 pl. 8 - 24 pl. 7 - 25 pl. 6 - 26 pl. 5 - 27 pl. 4 - 28 pl. 3 - 29 pl. 2 - 30 pl. 1
Premiepenger
1 pl = 15.000 chf - 2 pl. = 10.000 chf - 3 pl. = 5.000 chf - 4 pl. = 3.500 chf - 5 pl. = 2.500 chf - 6 pl. = 1.500 chf - 7 pl. = 1.000 chf - 8 pl. = 750 chf - 9 pl. = 500 chf - 10 pl. = 250 chf.
Eksterne lenker
Offisiell resultatside
Mount Keohane
Mount Keohane er et fjell like nordvest for Lake Fryxell, med en høyde opp mot 1 250 moh mellom Canadabreen og Huey Gully på nordsiden av Taylor Valley i Victoria Land. Det fikk navn i 1997 av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter kvartermester Patrick Keohane i Royal Navy som deltok på Terra Nova-ekspedisjonen, 1910-13. Keohane deltok i støttegruppen til Robert F. Scott og nådde Upperbreen Depot ved Beardmorebreen (85°07'S, 163°04'Ø) før han vendte tilbake til hovedbasen ved Cape Evans.
Reinåga kraftverk
Reinåga kraftverk er et vannkraftverk ved Korgen i Hemnes kommune i Nordland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 567 meter i Reinåga.
Installert effekt er 3,9 MW fra en peltonturbin. Årsproduksjon er 12,8 GWh.
Anja Lauvdal
Anja Lauvdal (født 1987 i Flekkefjord, Norway) er en norsk jazzmusiker (piano og keyboard) og komponist kjent fra flere norske band og musikkutgivelser.
Karriere
Anja Lauvdal er født og oppvokst i Flekkefjord, hvor hun var en del av musikkmiljøet rundt Fjellparkfestivalen.
Lauvdal studerte musikk på jazzlinja ved Trondheim musikkonservatorium, NTNU, der hun ble med i det akustiske jazzbandet Moskus sammen med studiekammeratene Fredrik Luhr Dietrichson (kontrabass) fra Haugesund og Hans Hulbækmo (trommer) fra Tolga. Deres debyalbum Salmesykkel ble gitt ut i 2012. Lauvdal spiller også i bandet Your Headlights Are On som ga ut et selvtitulerte album i 2011, og Avalanche som debuterte med albumet Whiteout i 2012, med Hans Hulbækmo. Skadedyr er et annet prosjekt som ble startet på NTNU sammen med Heida Mobeck, og de spilte på Victoria, drevet av Nasjonal jazzscene i 2012.
I 2015 ga hun ut albumet Yoga med bandet Broen. Hun ga ut sitt første soloalbum, From a Story Now Lost, i 2022. For albumet ble hun nominert til Spellemannprisen 2022 i åpen klasse, og var også nominert i klassen jazz med Moskus for ''Papirfuglen.
Gåsvasselva kraftverk
Gåsvasselva kraftverk er et vannkraftverk ved Tustervatnet i Hemnes kommune i Nordland.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 99 meter i Gåsvasselva.
Installert effekt er 900 kW. Årsproduksjon er 4 GWh.
Fjærhaimattevever
Fjærhaimattevever (Agyneta decora) er en av edderkoppene i gruppen mattevevere og dvergedderkopper (Linyphiidae).
Utseende
Fjærhaimattevever er en liten edderkopp. Kroppen er todelt i en bakkropp (abdomen) og en forkropp (prosoma eller cephalothorax). Forkroppen er bredt oval, litt flat og forholdsvis liten. Bakkroppen hos hunnen er stor og kuleformet. Avstanden fra det fremste øyet til hodets fremkant er forholdsvis stor, mye mer enn to ganger øyets diameter.
Artene i denne slekten er ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Philippa Boyens
Philippa Boyens (født 1962) er en manusforfatter og filmprodusent fra New Zealand. Hun var en av manusforfatterne for Peter Jacksons filmer Ringenes herre, King Kong, Alle mine kjære og Hobbiten, alle skrevet sammen med Peter Jackson og Fran Walsh.
Boyens vant Oscar for beste filmatisering sammen med Jackson og Walsh for Ringenes herre: Atter en konge ved Den 76. Oscar-utdelingen i 2004. Hun har også vært samprodusent i alle av filmer regissert av Jackson siden King Kong, samt i District 9.
Biografi
Boyens var deltidsstudent ved University of Auckland, der hun fikk sin bachelor-grad i engelsk og historie i 1994. Hun fikk utmerkelsen Distinguished Alumni Award fra universitet i 2006.
Boyens ble i 2004 utnevnt til medlem av New Zealands fortjenstorden.
Drew Brees
Brees spilte college football ved Purdue University hvor han satte Big Ten Conference-rekorder for fullførte pasninger, pasningsforsøk og yards. Til tross for suksessen i college førte hans høyde og armstyrke til at han ikke ble draftet før i andre runde av NFL Draft i 2001, av San Diego Chargers. Til å begynne med slet Brees i NFL, før han fant suksess i og ble utpekt til Pro Bowl og Comeback Player of the Year. Han fikk en kontraktsfornyelse på ett år før han pådro seg en potensielt karriereavsluttende skade, som resulterte i at Chargers lot ham gå i free agency. Han fant umiddelbar suksess med New Orleans Saints, et lag som i løpet av 40 år kun hadde hatt syv vinnende sesonger, fem turer til sluttspillet og én seier i sluttspillet før han ankom byen. Mellom 2006 og 2020 ledet han Saints til ni turer til sluttspillet, syv divisjonstitler (inkludert fire strake fra 2017 til 2020), tre turer til NFC Championship Game og lagets første Super Bowl-seier i Super Bowl XLIV.
Tidlig liv og high school
Drew Christopher Brees ble født 15. januar 1979 i Dallas, Texas til advokatene Eugene Wilson "Chip" Brees II, og Mina Ruth (født Akins; døde i 2009). Bestefaren hans kjempet under Slaget om Okinawa. I en artikkel i Sports Illustrated ble det nevnt at han var oppkalt etter Dallas Cowboys' wide receiver Drew Pearson, men i et intervju i 2014 sa Brees at den historien var "just legend". Han har en lillebror, Reid (født 1981). Da Brees var syv skilte foreldrene han seg og delte foreldrett av guttene, som tilbragte tid hjemme hos begge foreldrene. Han sa senere at det var hardt etter skilsmissen; Brees og hans yngre bror Reid støttet hverandre i perioden og ble derfor svært nære. De har en yngre halvsøster, Audrey, fra farens andre ekteskap med Amy Hightower, datter til demokraten Jack English Hightower.
Brees foreldre hadde begge bakgrunn i idrett. Faren spilte basketball for Texas A&M Aggies' basketballag, og moren var en tidligere All-State i tre idretter i high school. Onkelen på morens side, Marty Akins, var en All-American startende quarterback for Texas Longhrons' college footballag fra 1972 til 1975, og hans morfar, Ray Akins, hadde tredje flest seiere som en hovedtrener ved en high school i Texas i løpet av sine tre tiår ved Gregory-Portland High School. Lillebroren Reid var outfielder for Baylor Bears' baseballag, som nådde College World Series i 2005, og bor nå i Colorado.
Brees spilte ikke tackle football før high school, og var på flag footballaget ved St. Andrew's Episcopal School, med skuespiller Ben McKenzie. I high school utmerket han seg i baseball, basketball og amerikansk fotball og vurderte å spille college baseball. Etter at Brees skadet kneet sitt i 11. klasse ble han fort droppet av rekrutterere fra college. Etter å ha komt seg fra ACL-skade i sitt juniorår ble han utpekt til Texas High School 5A Most Valuable Offensive Player i 1996, og ledet Westlake High Schools fotballag til et sesongresultat på 16–0 og delstatsmesterskapet. I high school fullførte Brees 314 av 490 pasninger (64,1%) for 5 461 yards med 50 touchdowns. I sin seniorsesong fullførte han 211 av 333 pasninger (63,4%) for 3 528 yards og 31 touchdowns. I de to sesongene Brees var starter gikk Westlake 28–0–1 og slo Abilene Cooper, med Dominic Rhodes, 55–15 i mesterskapskampen i 1996. Han ble utpekt til USA Todays All-USA high school football-lag sammen med lagkamerat i San Diego Chargers LaDainian Tomlinson. Brees hadde håp om å følge i sin far og onkels fotspor og spille for Texas Longhorns eller Texas A&M Aggies, men var ikke en ettertraktet rekrutt til tross for sine imponerende resultater.
College-karriere
Etter en relativt begivenhetsløs freshmansesong fikk Brees sin første start som sophomore av Boilermakers' hovedtrener Joe Tiller, og kom til å spille en vesentlig rolle i Tiller og Jim Chaneys uortodokse "basketball on grass" pread offensive og tjente som offensive captain som junior og senior. Han hadde muligheten til å registrere seg for NFL Draft 2000, men valgte heller å fullføre studiene sine. I 2000 ledet han Boilermakers til overraskende seiere over Ohio State og Michigan på vei til Boilermakers' første Big Ten Championship (delt med Michigan og Northwestern) siden 1967. Kampen mot Ohio State ble senere vist på ESPN Classic og er velkjent for Brees' fire interceptions og 64-yard touchdownpasning til Seth Morales med 1:55 igjen av kampen som sikret en viktig 31–27 seier, som fikk kommentatoren Brent Musburger til å rope "Holy Toledo!", og etter kampen ble banen stormet. Med seier over Michigan og Northwestern vant Purdue en invitasjon til Rose Bowl 2001, for første gang siden 1967, men Purdue tapte kampen med ti poeng mot Washington Huskies.
Brees var en finalist for Dave O'Brien Award for landets beste quarterback i 1999. Han vant Maxwell Award, utdelt til landets beste spiller i 2000, og NCAAs Today's Top VIII Award i 2001. Brees var også nummer fire under avstemningen for Heisman-troféet i 1999 og nummer tre i 2000. Som senior ble Brees den første spilleren på Boilermakers siden Bruce Brineman i 1989 til å bli utpekt til Academic All-America. Han ble også utpekt til Academic All-Big Ten tre ganger, ble innlemmet i Mortar Board og ble tildelt Big Ten Medal of Honor og NFF National Scholar-Athlete Award. Brees ble også tildelt Purdue's Leonard Wilson Award for Unselfishness and Dedication.
I løpet av sin collegekarriere satte Brees to NCAA-rekorder, 13 Big Ten Conference-rekorder og 19 skolerekorder ved Purdue. Da han forlot Purdue hadde han Big Ten Conference-rekorder i pasningsyards (11 792), touchdownpasninger (90), yards totalt (12 693), fullførte pasninger (1 026), og pasningsforsøk (1 678). Han tangerte en NCAA-rekord med en 99-yard pasning til Vinny Sutherland mot Northwestern 25. september 1999, og holdt rekorder for flest pasningsforsøk i en kamp med 83 i 15 år, frem til Washington States quarterback Connor Halliday slo den i oktober 2013.
I 2009 ble Brees innlemmet i Purdue's Intercollegiate Athletics Hall of Fame. I 2011 etablerte Big Ten Conference Griese–Brees Quarterback of the Year-prisen, oppkalt etter Brees og Bob Griese. Han ble utpekt til Big Tens beste quarterback for 1990-årene og rangert som #48 på dokumentaren Big Ten Icons fra 2010, som dokumenterte conferencens 50 beste idrettsutøvere.
NFL Draft 2001
Brees suksess i college ledet til at det ble forventet at han ble plukket opp midt i eller mot slutten av første runde i NFL Draft 2001, men der var bekymringer med tanke på hans relativt lille størrelse for en quarterback (6 ft), manglende armstyrke og en antagelse at hans suksess ikke kom til å overføres til NFL fra college football. Brees var den andre quarterbacken, bak Michael Vick fra Virginia Tech, til å bli plukket opp i draftet, da han ble valgt av San Diego Chargers som første pick i andre runde, #32 totalt. San Diego hadde originalt første pick i draftet, men byttet det til Atlanta Falcons (som draftet Vick) mot deres pick i femte runde; San Diego brukte det til å plukke opp LaDainian Tomlinson.
Tidlig karriere
I sin nykommersesong var Brees reserve for quarterback Doug Flutie, som startet alle 16 kampene i sesongen. Brees spilte sin første profesjonelle kamp 4. november 2001 mot Kansas City Chiefs i uke 8. Han tok banen for å erstatte Flutie, som hadde pådratt seg en hjernerystelse. Han avsluttet kampen med 221 pasningsyards og sin første touchdownpasning, en 20-yard pasning til Freddie Jones. Dette var den eneste kampen Brees skulle spille som nykommer.
Den 19. august 2002 ble han utpekt til starter for -sesongen over Doug Flutie. Brees startet alle 16 kampene i sesongen for Chargers, som hadde en sterk start på sesongen, 6–1, men avsluttet sesongen med 2 seiere i de 9 siste kampene og avsluttet 8–8. Han avsluttet 2002-sesongen med 3 284 pasningsyards, 17 touchdowns og 16 interceptions.
I uke 4 av 2003-sesongen hadde Brees en 23-yard touchdownpasning til LaDainian Tomlinson i et 34–31 nederlag mot Oakland Raiders. Etter en skuffende 1–7 start på sesongen ble Brees erstattet av Flutie, men fikk tilbake stillingen som starter innen uke 15. I de 11 kampene han spilte hadde han 2 108 pasningsyards, 11 touchdowns og 15 interceptions.
2004-sesongen
Brees' fremtid med Chargers var usikker etter at San Diego plukket opp NC States Philip Rivers etter NFL Draft 2004. Han presterte bra gjennom treningsleiren og sesongoppkjøringen, og hadde i stor grad garantert stillingen sin som starter før sesongstart, mens Rivers var hans reserve.
Brees forble starter gjennom -sesongen, hvor han startet 15 kamper og ledet laget til ett resultat i seriespillet på 12–4. I uke 8 mot Oakland Raiders fullførte han 22 av 25 pasninger for 281 yards og fem touchdowns i en 42–14 seier, og fikk sin første AFC Offensive Player of the Week-tittel. Brees hadde imponerende statistikker, med en prosentandel fullførte pasninger på 654,5% for 3 159 yards med 27 touchdowns og kun syv interceptions, og en passer rating på 104,8. Chargers vant AFC West for første gang på 10 sesonger, og Brees ble utvalgt til Pro Bowl 2004. Han ble utpekt til NFL Comeback Player of the Year for 2004. I Wild Card-runden mot New York Jets hadde Brees 319 pasningsyards med to touchdowns og én interception i kampen, som endte i tap, 20–17, på overtid.
2005-sesongen
Brees ble en free agent etter 2004-sesongen, og det var ikke forventet at han skulle returnere til San Diego som allerede hadde investert store penger i Rivers. Laget gav Brees eventuelt en franchise tag, med en 1-årig kontrakt som firedoblet lønnen hans til $8 millioner for -sesongen. Ifølge kontrakten kunne Brees byttes til eller signeres med et annet lag, men Chargers skulle da få to fremtidige draft picks i første runde i retur. Han ble ikke byttet og fortsatte som lagets startende quarterback for 2005-sesongen.
Etter å ha startet sesongen 1–2 ledet Brees laget til en 41–17 seier over New England Patriots Han fullførte 19 av 24 pasninger for 248 yards og to touchdowns, og ble utpekt til AFC Offensive Player of the Week. Han satte en karriererekord med 3 576 pasningsyards i sesongen. Han hadde også en passer rating på 89,2 som var tiende best i NFL. I sesongens siste kamp, mot Denver Broncos, revnet Brees sin labrum i skulderen i et forsøk på å plukke opp sin egen fumble etter å ha blitt taklet av Broncos' safety John Lynch. Denvers tackle Gerard Warren traff Brees mens han var på bakken, som forårsaket skaden. Brees hadde ett artroskopisk inngrep utført av Dr. James Andrews for å fikse skaden i hans kasteskulder (høyre) 5. januar 2006. Senere rapporter nevnte også rotatormansjettskader, og Brees ble også behandlet av Dr. Saby Szajowitz for å vinne tilbake muskelstyrke.
Etter sesongen ble Brees tilbudt en 5-årig kontrakt verdt $50 millioner med en grunnlønn på $2 millioner i første året fra Chargers, hvor resten av utbetalingene var i stor grad avhengige av Brees' prestasjoner.
New Orleans Saints (2006–2020)
Etter at Chargers nektet å endre på tilbudet sitt begynte Brees å kommunisere med andre lag. New Orleans Saints og Miami Dolphins var begge interessert i ham. New Orleans kom med et tilbud som inkluderte $10 millioner garantert første året og en mulighet for $12 millioner året derpå. Miami var usikre på hvorvidt Brees' skulder hadde kommet seg helt, og ble anbefalt av leger å ikke signere ham på grunn av skaden. Dolphins avsluttet forhandlinger med Brees og valgte heller å bytte til seg Minnesota Vikings' quarterback Daunte Culpepper. Brees signerte en 6-årig kontrakt verd $60 millioner med Saints 14. mars 2006. Dolphins' avgjørelse om å ikke signere Brees var grunnen til at Nick Saban sa opp sin stilling og gikk til Alabama.
2006-sesongen
Brees hadde et produktivt første år med Saints. Laget, som hadde en ny hovedtrener i Sean Payton, kom tilbake fra en katastrofal 2005-sesong (da laget ikke kunne spille i New Orleans på grunn av skadene fra orkanen Katrina og avsluttet sesongen 3–13) og avsluttet 2006-sesongen 10–6 og sikret divisjonstittelen i NFC South. Den 5. november, i en 31–14 seier over Tampa Bay Buccaneers, hadde Brees 314 pasningsyards og tre touchdowns og fikk sin første NFC Offensive Player of the Week-tittel. Den 19. november, i en 31–16 seier over Cincinnati Bengals, satte han en personlig rekord med 510 pasningsyards, med to touchdowns og tre interceptions. I uke 14, da Saints slo Dallas Cowboys 42–17, hadde han 384 pasningsyards og fem touchdowns som vant ham sin andre NFC Offensive Player of the Week-tittel i 2006. Brees ledet ligaen og satte lagrekord med 4 418 pasningsyards, var nummer tre i ligaen med 26 touchdownpasninger og 11 interceptions, og hadde en passer rating på 96,2. Han ble utpekt til startende quarterback for NFC i Pro Bowl 2007, og ble valgt til All-Pros førstelag. Den 5. januar 2007 ble han nevnt som nummer to bak tidligere lagkamerat Tomlinson i avstemningen for ligaens MVP, utført av Associated Press. Brees og Tomlinson delte alter Payton NFL Man of the Year Award i 2006.
I sin første sluttspillkamp for New Orleans den 13. januar 2007 fullførte Brees 20 av 32 pasninger med én touchdown mot Philadelphia Eagles i divisjonsrunden i Louisiana Superdome. Saints sikret en 27–24 seier og gikk videre til lagets første NFC Championship Game, mot Chicago Bears. Han fullførte 27 av 49 pasninger for 354 yards med to touchdowns, men hadde tre kostbare turnovers og fikk straffe for intentional grounding i målsonen som resulterte i en safety. Saints tapte NFC Championship-kampen 39–14. Brees slo sin venstre albue ut av ledd i første kvarter av Pro Bowl.