cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norsk legemiddelhåndbok
Målgruppe
Hovedmålgruppene er allmennleger samt legespesialister som søker informasjon om tilstander og legemidler utenfor sitt spesialfelt. Den er også utstrakt bruk av andre grupper, som farmasøyter, sykepleiere, medisinstudenter og andre innenfor helserelaterte områder.
Historie
Ideen til Norsk legemiddelhåndbok oppstod etter at i lang tid var etterlyst en faglig oppdatert og klinisk rettet kilde til terapirettet informasjon om legemidler i Norge. I 1980 ble ideene formalisert og det ble den 19. september samme år avholdt et konstituerende styremøte og Foreningen for Utgivelse av Norsk legemiddelhåndbok ble stiftet. Det første styret bestod av:
I 1981 ble Legemiddelhåndbokens første redaktør, Anne Marie Vennerød, ansatt, og den første utgaven kom ut i 1984.
Juridisk organisering
Norsk legemiddelhåndbok er i dag organisert som en forening med følgende medlemsorganisasjoner:
Representanter fra medlemsorganisasjonene utgjør foreningens styre. Statens legemiddelverk har to representanter i styret, og en av disse velges som styreleder. Foreningens høyeste organ er årsmøtet.
Foreningen er registrert i Brønnøysundregisteret med organisasjonsnummer.
Styret
Per juni 2021 var sammensetningen av styret i Norsk legemiddelhåndbok som følger:
Finansiering
Legemiddelhåndboken var i begynnelsen finansiert gjennom bidrag fra medlemsorganisasjonene og helsemyndighetene. Fra 2006 ble den vedtatt fullfinansiert av Helse- og Omsorgsdepartementet over statsbudsjettet. Foreningen har også noen mindre inntekter fra avtaler med andre tilbydere av medisinsk informasjon som bruker tekst fra legemiddelhåndboken i sine publikasjoner.
Fra papir til nettside
Fra starten var legemiddelhåndboken kun tilgjengelig i papirutgave. Denne ble distribuert gratis til leger, farmasøyter, studenter og helseinstitusjoner. I 2001 ble den første nettsiden lansert, noe som ga større mulighet for kontinuerlig oppdatering av innholdet. Det ble vurdert som uhensiktsmessig å fortsette med to utgaver, og 2013 utgaven av legemiddelhåndboken ble derfor den siste som kom ut på papir. Bruken av den digitale utgaven har vist en stigende tendens over lang tid, og har i dag godt over 100,000 besøkende per måned.
Faglig innhold
Norsk legemiddelhåndbok er delt inn i tre hovedområder, terapikapitler, legemiddelkapitler og generelle kapitler.
Terapikaptitlene
Terapikapitlene samsvarer i hovedsak med WHOs sykdomsklassifikasjon (diagnosegrupper). Eksempler på terapikapitler er «Hjerte-karsykdommer», «Mage-tarmsykdommer», «Hudsykdommer». I hvert terapikapittel omtales de viktigste sykdommene med en kort beskrivelse av sykdommen som grunnlag for indikasjonsstilling og valg mellom ulike behandlingsalternativer, primært medikamentell behandling, men også ikke-medikamentell. Der det er mulig, gis det råd om valg av behandling, fortrinnsvis på objektivt faglig grunnlag, men rådene preges delvis av empiri og norske terapitradisjoner.
Legemiddelkapitlene
Legemiddelkapitlene inneholder omtaler av legemidler som har sin hovedindikasjon innunder de tilsvarende terapikapitlene,
I legemiddelomtalene beskrives legemidlenes egenskaper og forhold legen bør kjenne til ved forskrivning og oppfølging av behandlingen (farmakokinetikk, dosering og administrasjon, bivirkninger, interaksjoner, graviditet, amming, forsiktighetsregler, kontraindikasjoner, kontroll og oppfølging, seponering). De viktigste indikasjoner nevnes. Ikke-godkjente indikasjoner "off-label" ev. "off-licence" kan være nevnt dersom slik bruk er omtalt i terapikapitlene og/eller benyttes i klinisk praksis.
Generelle kapitler
I de 27 generelle kapitlene gjøres det blant annet rede for farmakoterapeutiske emner som går på tvers av de spesifikke terapikapitlene, samt andre emner. Hovedhensikten er å gi leseren et oppslagsverk som kan gi svar på spørsmål knyttet til generelle farmakologiske prinsipper, farmakoterapi for ulike pasientgrupper og praktiske sider ved legemiddelforskrivning.
Redaksjonell organisering
Det redaksjonelle arbeidet med legemiddelhåndboken administreres av en stedlig redaksjon bestående av redaktør/daglig leder og tre redaksjonsmedarbeidere. Redaksjonsmedlemmene er leger og farmasøyter. Mens det er redaksjonen som styrer den daglige driften, og som koordinerer revisjonsprosessene, er det redaksjonsutvalget som sitter med det faglige ansvaret for legemiddelhåndbokens innhold.
Redaksjonen
Per juni 2021 besto redaksjonen av:
Redaksjonsutvalget
Per juni 2021 besto redaksjonsutvalget i Norsk legemiddelhåndbok av:
Redaksjonell prosess
Det faglige innholdet i legemiddelhåndboken forfattes og revideres av spesialister med høy klinisk og akademisk autoritet innenfor de forskjellige medisinske fagfeltene. Til en hver tid er rundt 100 fagforfattere tilknyttet legemiddelhåndboken. Teksten gjennomgår så fagfellevurdering (peer-review) av to fagvurderere, I liket med forfatterne er det rundt 100 fagvurderere tilknyttet legemiddelhåndboken. Etter fagfellevurderingen går teksten til den i redaksjonsutvalget som har det faglig-redaksjonelle ansvaret for det aktuelle kapittelet, før det igjen returneres til forfatter for endelig bearbeiding. Skulle det oppstå uenighet mellom forfatter, fagvurderer eller redaksjonelt-faglig ansvarlig, er det redaksjonsutvalget som har myndighet til å ta den endelige avgjørelsen.
Pearl Street Station
Pearl Street Station var et av de første kraftverk i verden og det første i USA. Kraftstasjonen ble oppkalt etter gaten Pearl Street i bydelen Manhattan i New York hvor den var plassert. Den ble bygget av Thomas Edison og var i drift fra 1882 til 1895.
Tidligere oppfinnelser
Edison lyktes med å lage en brukbar glødelampe i oktober 1879 etter tusenvis av eksperimenter med forskjellige materialer for glødetråden. Han forstod tidlig at han måtte utvikle et helt system for å generere, overføre og utnytte elektrisk energi. Mange andre hadde på denne tiden utviklet komponenter og systemer som kunne brukes i et kraftsystem. Edison bygde videre på disse ideene og oppfinnelsene, i tillegg til at han og hans medarbeidere utviklet flere nye konsepter. Dette gikk ut på å la lampene være parallellkoblet, forbedringer av en dynamo (likestrømsgenerator) slik at spenningen skulle holde seg mer konstant, utvikling av koblingsbokser og andre komponenter for et jordkabelanlegg. Andre komponer var sikringer, isolasjonsmaterialer, måleutstyr for elektrisk energi, armaturer for glødelampene og brytere. Mellom 1879 og 1882 tok han ut mer enn 200 patenter relatert til elektrisk produksjon og distribusjon. Edison startet også egne selskaper og fabrikker for å produsere disse komponentene.
Den første installasjonen som Edison fikk satt opp for å demonstrere elektrisk belysning var i et trykkeri med navn Hinds, Ketcham & Company i New York. Dette var et isolert system kun for denne ene bedriften, der en dynamo i kjelleren skaffet strøm. Edisons plan var å få bygget en sentral kraftstasjon som kunne forsyne mange abonnementer via et distribusjonsnett. Det første systemet etter dette konseptet fikk han satt opp i Holborn Viaduct i London. Denne kraftstasjonen ble startet opp i januar 1882 og var i drift i to år. Etter dette rettet han blikket tilbake mot USA for å planlegge en enda større kraftstasjon, slik at hans likestrømsystem kunne bli demonstrert i stor skala.
Den første kraftstasjon i USA
Den 17. desember 1880 grunnla Edison Edison Electric Illuminating Company of New York som er den direkte forgjengeren til dagens Consolidated Edison. I mai 1881 kjøpte Edison bygningene i Pearl Street 255 og 257 som han hadde utpekt for kraftverket. I juli 1881 ble kraftverket første gang testet, men ikke før i august 1882 ble installasjonen av alle seks generatorer sluttført. Endelig oppstart var ettermiddagen den 4. september 1882. Abonnementene var husholdninger og private selskaper som fikk elektrisk belysning som prismessig kunne konkurrere med allerede etablert gasslys. Innen 1. oktober 1882 hadde Edison Electric tilknyttet seg 59 kunder, innen 1. desember var tallet hele 203, og ett år etterpå var det 513 tilknyttede abonnementer. Med dette ble Pearl Street en model for videre elektrifisering i USA.
Bygningen som hadde huset den første kraftstasjonen ble senere benyttet til en ny og mye større installasjon. I 1926 ble den nye kraftstasjonen med en turbin på 100 000 hk satt i drift. Den gamle stasjonen var så stor at en lunch for nærmere 100 personer kunne holdes inne i bygningen i anledning åpningen. Den offisielle oppstarten ble foretatt ved at dronning Maria av Romania la inn bryteren som koblet generatoren til nettet.
I dag opererer Consolidated Edison, eller Con Edison som firmaet ofte kalles, et av verdens største kraftsystemer med et stort innslag av underjordiske kabelnett.
Tekniske installasjoner i Pearl Street
Ut fra kraftstasjonen var det et overføringsnett med en lengde på omtrent 800 meter bestående av et tre-leder likestrømssystem, se prinsippskisse til venstre. Systemet hadde spenning på to ganger 110 V, der cirka 100 V var ideelt for Edisons glødelampe med glødetråd av karbon. Mellom de to ytre ledere oppstod en spenning på 220 V som var ment for å drive motorer.
Siden forbrukere er direkte tilknyttet et kraftsystem med lav spenning var det ikke mulig å la avstanden mellom kraftstasjon og forbrukere være særlig stor. Derfor var utstrekningen av overføringsnettet ikke mer enn rundt 800 m. De elektriske kablene var anbrakt under veibanen i såkalte kruesirør, en tidlig utførsel for jordkabler. Det ble tilsammen lagt ned rundt 24 til 30 km med slike rør på Manhattan.
Odd Hagen
Odd Ingvar Hagen (født 24. februar 1951) er en pensjonert, tidligere redaktør av Folkets Framtid, og nåværende kommunestyremedlem i Nes for Kristelig Folkeparti.
Han er født i Roan i Trøndelag. Han flyttet til Oslo og begynte som journalistlærling i Vårt Land. Deretter drev han Oslo-kontoret til avisa Dagen en periode før han begynte i ukeavisa Folkets Framtid. Der var han først redaksjonssekretær, siden redaktør og disponent. Da avisen ble nedlagt i 2005 gikk han over til Blå Kors, hvor han hadde en stilling som eiendomsforvalter til han ble pensjonist.
Som pensjonist har Odd Hagen vært pastor i Pinsekirken Jessheim. På fritiden har han vært politisk engasjert i lokalpolitikken og med i kommunestyre og formannskap som representant for KrF.
Ligand (biokjemi)
Ligander (fra latinsk ligandum: binding) kalles de molekylene som er spesifisert for en reseptor, og ved å binde seg til reseptoren viderefører de signaler gjennom cellemembranen og inn i cellen.
Vikariatet Dmitrov
Vikariatet Dmitrov (Дмитровское викариатство) er et vikariat i Moskva eparki, som betyr at erkeeparken av Dmitrov er vikar for patriarken av Moskva og hele Russland. Erkeeparken av Dmitrov er altså ikke en ordinær biskop med ledelsesfunksjon over et eksisterende bispedømme, men kan sammenlignes med en katolsk titulærbiskop. Moskva eparki har en rekke vikariater, og Dmitrov er det høyeste av disse, dvs. erkeeparken av Dmitrov er den russiske patriarkens første vikar.
Historisk ble Pereslavl og Dmitrov eparki skilt ut av Moskva eparki i 1744. Allerede 1788 ble eparkiet opphevet igjen og mesteparten forent med Vladimir og Suzdal eparki, mens Dmitrov kom tilbake til Moskva eparki som vikariat.
Qishuyan kullkraftverk
Qishuyan kullkraftverk er et kullkraftverk i provinsen Jiangsu, i det østlige Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 1.100 MW. Operatør er China Huadian Corporation Co Ltd.
Vestbakken kraftverk
Vestbakken kraftverk ligger i Vestre Toten kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 42 meter i Hunnselva som renner mellom Einavatn og Mjøsa.
Det er installert to turbiner på totalt 1,2 MV. Normal årsproduksjon er på 5 GWh.
Eier er VOKKS Kraft AS.
Årstallet 1915 er preget inn i fasaden på bygget. Det er en plakat ved døren som sier "Byggeår 1986", signert Vokks Kraft.
Arthur Nordenswan
Arthur Georg Nordenswan (født 27. januar 1883, død 29. desember 1970) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Nordenswan vant en olympisk sølvmedalje i skyting under Sommer-OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget som kom på andreplass på 50 meter rifle lagskyting bak Storbritannia. De andre på laget var Ruben Örtegren, Eric Carlberg og Vilhelm Carlberg.
Espinosa
Espinosa er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Vestbakken kraftverk
Den opprinnelige maskininstallasjonen, to francisturbiner hver på 400kW med generatorer var i drift fra 1915 til 1983.
Høvik Misjonssenter
Høvik Misjonssenter i Bærum eies og drives av Høvik Normisjon. Senteret er tilholdssted for flere kristne aktører i Bærums-området, men hovedaktør er Normisjons lokale forening som holder faste møter, formiddagstreff og fester.
Senteret ble innviet i 1966, etter at gamle Høvik Bedehus måtte rives i 1964 på grunn av utvidelse av E18.
Anton Julen
Anton Julen (født 1898, død 1982) var en sveitsisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Chamonix.
Julen ble olympisk mester under vinter-OL 1924 i Chamonix. Han var med på det sveitsiske laget som vant militært patruljeløp. Det var seks lag som deltok i konkurransen som ble avviklet 31. januar 1924, men kun fire lag fullførte. De andre deltakerne på det sveitsiske laget var Alfred Aufdenblatten, Denis Vaucher og Alphonse Julen.
Noaidi
Noaide også omtalt som noaidi (nordsamisk), noajdde (lulesamisk), nåjjde (pitesamisk), nåejtie (sørsamisk), nōjjd ( skoltesamisk), niojte (tersamisk), noojd/nuojd (kildinsamisk) – er en samisk sjaman. Noaiden var en svært viktig person i den førkristne samiske religionen, fordi han/hun var bindeleddet mellom mennesker og guder. Han/hun skulle sørge for at samene fikk god avling, helbrede syke, være lege, prest og vismann.
Allerede fra tidlig på 1700-tallet la storsamfunnet stor vekt på å kristne samene og tilpasse dem et liv etter storsamfunnets regler og normer. Noaidene forsvant dermed gradvis utover på 1700-tallet. Runebommer ble beslaglagt i stor stil og noaidene måtte gå «under jorden» for ikke å bli forfulgt av rettsapparatet. Idag er den førkristne samiske religionen utdødd, og protestantisk kristendom, især dens læstadianske variant, er den dominerende religionen blant samene.
Runebomme og transe
Et av noaidens viktigste redskaper var runebomma. På denne slo han/hun rytmisk og intenst med en hammer formet som en T eller F av reinhorn. Joik ble også brukt. Deretter falt han/hun i transe eller ekstase, og la ut på reise i en form for åndeverden. Noaiden kunne angivelig se inn i både fremtiden og fortiden, i tillegg til å snakke med de døde. Han/hun fikk beskjed fra gudene om hvor det var dyr å jakte på, hvor det var bjørn og ulv og hvor det var andre farer som truet. I transe kunne han/hun utføre helbredelser, sjelebefrielser og spådommer. Han/hun kunne også få beskjed om å ofre noe til gudene, og da måtte han/hun dra til offerplassen. Noen ofringer var enkle, for eksempel: Peive (solguden) skulle ha en slaktet hvit rein og Tiermes (tordenguden) skulle ha en slaktet reinokse som var begravd, slik at bare gevirene stakk opp. Til Væralden-olmai (fruktbarhetsguden) ofret samene kjønnsorganene fra rein. Runebomma var like viktig for noaiden som alteret for en prest. Runebomma ble blant annet brukt når noaiden skulle sette seg i ekstase.
Buderes
Buderes er en slekt av løpebiller.
Utseende
En middelsstor, avlang, blankt svart løpebille. Hodet er firkantet med framstrakte kjever, pronotum er rundet med en skarp midtfure og markerte hjørner, dekkvingene er jevnbrede med markerte punktrader.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Vest-Afrika.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World
Mem û Zin
Mem og Zin (Mem û Zin) er en klassisk kurdisk kjærlighetshistorie skrevet i 1692. Den anses å være toppen av kurdisk litteratur. Fortellingen er det viktigste arbeidet til den kurdisk forfatteren og poeten Ehmedê Xanî. Mem og Zin skal være basert på en sann historie.
Avaldsnes kirke
Avaldsnes kirke er en steinkirke fra middelalderen i Avaldsnes sogn i Karmøy kommune, Rogaland.
Historie
Før denne kirken skal det ifølge sagaen ha vært en trekirke bygget av Olav Tryggvason her. Muligens er det den samme kirken som nevnes meget eksplisitt i Olav den helliges saga. Det er sannsynlig at steinkirken er bygget på samme sted som denne.
Kirken har vært et landemerke for sjøfarere som har reist gjennom Karmsundet de siste 750 årene. Kong Håkon Håkonsson ga tillatelse til å bygge en kirke her rundt 1250. Den var ikke ferdig før 1320, og var den gangen den fjerde største i landet. Kirken ble viet til St. Olav og fikk tittelen Kongelig Kapell av Håkon Magnusson. I den samme perioden ble den én av fire kirker der det ble drevet undervisning, og den hadde en gruppe lærere innen juridiske og teologiske fag. Derfor hadde den også trolig fire prester. Den kan derfor også ha hatt et åttekantet kapittelhus i stein i tilknytning til koret. Dette er nevnt av Peder Claussøn Friis i 1599. Murene skal ha vært synlige så sent som i 1840, men er nå forsvunnet. Kapittelhus er vanlige i de store engelske katedralene.
Avaldsnes var også en av Harald Hårfagres fem kongsgårder på Vestlandet, og ifølge sagaen skal han ha blitt gravlagt i dette området. Rundt kirken finnes gravhauger og bautasteiner, og stedet må ha vært viktig siden romersk jernalder. Like øst for kirken står en seks og en halv meter høy bautastein kalt Jomfru Marias synål. Den lener seg mot kirkemuren, og om den berører muren sier tradisjonen at dommedag er nær. Navnet skal antakelig stamme fra en forsvunnet runeinskrift: Mikael nest Maria. Nest ligner på nesta, som betyr å sy, og folketradisjonen kan dermed ha gitt nevnet på steinen.
Under 2. verdenskrig ønsket tyskerne å rive tårnet, da de mente at det var et landemerke for britiske piloter. Men dette satte riksantikvaren seg i mot og det ble isteden reist et tømmeroverbygg over kirken som kamuflasje.
Arkitektur
Den nåværende kirken har en relativt stor grunnflate, men er ikke spesielt høy. Den har et rektangulært skip og et dominerende vesttårn. Skipet sto uten tak i flere hundre år. Dagens tårn er en fri rekonstruksjon av det tårnet som ble revet i 1834. Det har samme grunnflate. Det virker litt for stort til kirken, muligens fordi skipets murer antakelig kan ha vært høyere, og at det opprinnelige tårnet kan ha vært lavere. Store tårn var ellers ikke vanlige på vestlandet, men ellers i Europa hadde ofte kongen sin plass på et galleri i tårnet.
Kirken har lansettvinduer med smale spisse buer. I korets østvegg finnes tre slike ved siden av hverandre. Dette var vanlig i unggotikken og kalles treenighetsvindu.
Spesielt sørportalen har arkitektoniske trekk som setter den inn i det som kalles Bergensgotikken. Andre kirker i denne gruppen er Voss, Aurland, Ullensvang og Kvinnherad.
Ingen av inventardelene fra middelalderen er bevart. Nytt alter, prekestol og benker er tegnet av arkitekt Eyvind Moestue, som foresto kirkens restaurering i 1920-årene.
Brufoss kraftverk
Brufoss kraftverk ligger i Gjøvik kommune i Innlandet fylke.
Det er installert to turbiner på totalt 2,3 MW. Normal årsproduksjon er på 7,5 GWh.
Eier er VOKKS Kraft AS.
HMS «Hardy»
HMS «Hardy» var flåteleder i H-klassen av britiske jagere.
Noah Cyrus
Noah Lindsey Cyrus (født 8. januar 2000 i Nashville i Tennessee i USA) er en amerikansk skuespiller og sanger.
Hennes far er contrysangeren Billy Ray Cyrus og hennes mor er Leticia «Tish» Cyrus. Hun har to eldre halvbrødre, Christopher Cody og Trace, sistnevnte er sanger og gitarist i et elektronisk rockeband i California kalt Metro Station. Hun har også en eldre halvsøster Brandi, en eldre bror Braison og en eldre søster Miley. Noahs bestefar på farssiden er den avdøde Ron Cyrus, politiker for demokratene i Kentucky.
HMS «Hardy»
«Hardy» deltok i det første sjøslaget om Narvik, hvor hun senket den tyske jageren Z21 «Wilhelm Heidkamp» før hun selv ble såpass hardt skadet at hun måtte bli kjørt på land for å ikke synke. Hun ble senere løftet av tidevannet og kapseiste. I slaget ble kaptein Bernard Warburton-Lee drept, men 139 fra skipet kom seg levende i land, 26 av dem alvorlig skadet.
Noah Cyrus
Noah har blant annet sunget med Tor Magne Hellesland for barnefilmen Ponyo.
Filmografi
"Hannah Montana jenta med is / ... (5 episoder, 2006-2007)
Håkon Fredsvik Hansen
Håkon Fredsvik Hansen (født 28. november 1964, død 21. juli 2013) var en norsk klatrer. Han omkom i en ulykke på Store Skagastølstind i Jotunheimen. Hansen var en pioner i norsk sports- og konkurranseklatring, særlig fra slutten av 80- til midten av 90-tallet. Hansen bidro til å heve det nasjonale nivået gjennom sine bestigninger og som utvikler av et antall klatrefelt. Han ble norgesmester i klatring i 1995 og 1997 og vant norgescupen tre år på rad. Hansen var sentral i utviklingen av klatrefeltene i Kreppene, Marvik, Oltedal, Løkenhavna, Sørkedalen, Lier, Sirekrok i Sirdal, Jøssingfjorden, samt en rekke felt rundt Åkrafjorden og Biar i Spania. Utover sportsklatring bedrev Hansen også alpin klatring og besteg bl.a. Kilimanjaro, Denali, Aconcagua og Ama Dablam.
Breiskallen kraftverk
Breiskallen kraftverk ligger i Gjøvik kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter et fall i Hunnselva som renner mellom Einavatn og Mjøsa.
Det er installert en dobbel francisturbin på ca 900 kW. Normal årsproduksjon er på 7 GWh.
Eier er VOKKS Kraft AS.
Åmot kraftverk
Åmot kraftverk ligger i Gjøvik kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter et fall i Hunnselva som renner mellom Einavatn og Mjøsa.
Installert effekt er 1,8 MW. Årsproduksjon er 8 GWh.
Eier er VOKKS.
Makoto Takimoto
Makoto Takimoto (født 8. desember 1974) er en japansk judotrener og tidligere judoka og MMA-utøver.
Filaret (Vakhromejev)
Filaret (russisk Филарет, borgerlig navn Кирилл Варфоломеевич Вахромеев [Kirill Varfolomejevitsj Vakhromejev]; belarusisk Філарэт, borgerlig navn Кірыл Варфаламеевіч Вахрамееў [Kiryl Varfalamejevitsj Vakhramejeŭ]; født 21. mars 1935 i Moskva, død 12. januar 2021 i Minsk i Belarus) var metropolitt av Minsk og Slutsk og eksark av hele Belarus, dvs. overhodet for Den russisk-ortodokse kirke i Belarus.
Liv og virke
Etter å ha blitt munk i 1959 ble Filaret ordinert til prest i 1961 og til epark (biskop) i 1965, med funksjon som en av de hjelpende biskoper i Moskva. Han overtok samtidig embedet som rektor for Moskvas geistlige akademi. Med tiden virket han dessuten i det kirkelige vitenskapelige forlagsvesen og i dets embede for utenriksanliggender.
Makoto Takimoto
Han representerte Japan under Sommer-OL 2000 i Sydney, der han tok gull i -81kg-klassen.
Filaret (Vakhromejev)
Liv og virke
Han ble opphøyd til erkeepark i 1971 og til metropolitt i 1975. Etter en periode som erkeepark av Berlin og Sentral-Europa ble han i 1978 utnevnt til metropolitt av Minsk og Belarus. Tittelen ble endret til metropolitt av Minsk og Grodno, eksark av hele Belarus i 1989 og til metropolitt av Minsk og Slutsk, eksark av hele Belarus i 1992.
I tillegg har han fra 1979 til 1984 vært administrator av Korsun eparki (med sete i Paris) og eksark av Vest-Europa, og siden 1985 hatt ansvaret for de stavropegiale russisk-ortodokse menighetene i Finland.
Makoto Takimoto
Mellom 2004 og 2009 var han MMA-utøver.
Filaret (Vakhromejev)
Liv og virke
Fra 1990 til 1995 var han deputert til Belarus' Øverste Sovjet, og da medlem for kommisjonen for utdannelse, kultur og bevaring av den historiske arv. Han var også fast medlem i Den hellige synode.
I januar 2009 utpekte Den hellige synode metropolitt Filaret til en av tre kandidater til å etterfølge Aleksij II som patriark av Moskva og hele Russland. Meoropolitt Filaret trakk da raskt tilbake sitt kandidatur, og oppfordret de som ellers ville ha gått inn for ham, å heller stemme for patriarkatsetets stattholder, metropolitt Kirill av Smolensk og Kaliningrad. Valget fald da også til slutt på Kirill.
Makoto Takimoto
I juli 2019 ble han ansatt som hovedtrener i judoklubben som Tokyo Verdy eier.
Filaret (Vakhromejev)
Liv og virke
Filaret er høyt dekorert med en rekke ordener, både nasjonale og internasjonale, verdslige og geistlige (fra bl.a. Sovjetunionen, Russland, Belarus og Polen; den russisk-ortodokse, polsk-ortodokse, tsjekkoslovakisk-ortodokse kirke og den ortodokse kirke i Jerusalem.
Ifølge Felix Corleys publikasjon av KGB-dokumener i 2019 rekrutterte KGB Filaret som agent/informant noe tid innen 1969, med kodenavnet Ostrovskij. Vasili Mitrokhin/Christopher Andrew nevner (1999) at kodenavnet Ostrovskij ble benyttet nettopp om en prominent sovjetisk kirkeleder, men uten å identifisere.
Etter én måneds sykehusopphold for covid-19 døde han i Minsk den 12. januar 2021.
Hoher Dachstein
Hoher Dachstein (2995 moh.) er den høyeste fjelltoppen i Dachsteinmassivet i De nordlige Kalk-Alper. Fjelltoppen ligger nord for Schladming og sør for Hallstatt på grensen mellom Steiermark og Oberösterreich i Østerrike. Hoher Dachstein er den høyeste toppen i disse østerrikske delstatene.
I Hoher Dachstein møtes tre egger, en fra nord, en fra vest og en fra øst. Nord for den øst-vest-gående eggen ligger isbreene Hallstätter Gletscher og Großer Gosaugletscher.
Dachsteinmassivet er et populært mål for fjellvandrere og tindebestigere. Hoher Dachstein kan bestiges via østeggen eller vesteggen. Man kan også komme opp fra nordvest over Hallstätter Gletscher. På alle rutene kreves bre- og klatreutstyr.
Det går taubane fra Türlwandhütte (1692 moh.) i Oberennstal til Huhnerkogel (2687 moh.) på østeggen fra Hoher Dachstein. Taubanen ble åpnet i 1969.
Flora (navn)
Flora er et kvinnenavn med opprinnelse i latinske flos, «blomst».
Flora er også kjent brukt som etternavn.
Utbredelse
Flora er kjent brukt som fornavn siden renessansen, først i Frankrike.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Flora (disambiguation)
Knud Lavard
Knuds tilnavn «Lavard» tilsvarer engelsk lord (= «brødgiveren») pga hans gavmildhet mot hirden, og lord er en sammentrekning av det eldre ordet hlafweard («brødvokteren»), av hlaf (= brød, jfr «leiv», «loff») og weard (= vokter) fra protoindoeuropeisk *wer- (= å oppfatte, speide).
Bakgrunn
Knud Lavard var eneste ektefødte sønn av kong Erik Eiegod og Bodil Thrugotsdatter. Knud var halvbror til Harald Kesja, Erik Emune og Ragnhild (som ble mor til Erik Lam). Knud ble tidlig foreldreløs, ettersom Erik Eiegod og dronning Bodil døde på pilegrimsreise til det hellige land i 1103. Ved avreisen i 1102 overlot de den rundt seks år gamle sønnen til oppfostring hos den sjællandske høvdingen Skjalm Hvide. Her vokste Knud opp sammen med Skjalms sønn Asser Rig, angivelig etterkommer av Palnatoke.
I sitt fravær utnevnte kong Erik frillesønnen Harald Kesja som sin stedfortreder; men da stormennene møttes, valgte de i stedet den femte av Svend Estridsens sønner, den rundt 40-årige Niels. Unge Knud gikk i tjeneste hos hertug Lothar av Sachsen (senere keiser Lothar 2. eller 3.). Ved det saksiske hoffet fikk Knud politisk og militær utdannelse, og innblikk i europeisk kultur og livsstil.
Jarl av Sønderjylland, konge over obroditene
Under et familiebesøk i Haraldsted nord for Ringsted ble han 7. januar 1131 drept av Niels.
Familie
Knud Lavard var gift med Ingeborg av Kiev, søsterdatter av kong Niels' dronning Margrete Fredkulla. Ingeborgs far Mstislav og farfaren Vladimir - som hun oppkalte sin sønn Valdemar etter - var begge storfyrster av Kijev. Hun fikk i 1131 den senere kong Valdemar den store, født bare syv dager etter sin fars død. Paret hadde også tre døtre:
Kilder til livet hans
Etter drapet tilegnet den skotske klerken Robert av Elgin kong Erik Emune et nå tapt minneskriv om halvbroren hans, utarbeidet 1134-37. Bare bruddstykker er bevart, nedskrevet av Anders Sørensen Vedel. Som kilder finnes ellers Saxos beskrivelse; dessuten Helmonds beretning Cronica Slavorum («Helmonds slaverkrønike») og av Knytlingesagaens uhistoriske skildring av Knuds liv som avviker sterkt fra de andre kildene.
At Knud Lavard hadde vært oldermann for Slesvig borgeres gilde eller laug, virket positivt på utbredelsen av helgendyrkelsen. Det fantes fler enn 30 «knudsgilder», lokalisert i ulike byer i Danmark, pluss flere i Sverige, såsom Visby på Gotland, og ett i Tallinn i Estland. Knudsgildenes første møter ble holdt ved Knud Lavards grav i Ringsted; men senere flyttet til Skanör av hensyn til Skånemarkedet. For øvrig var Knud spesielt skytshelgen for det danske kongehus, og St. Bendts kirke var i flere generasjoner de danske kongenes gravkirke. Knud ble også påkalt som Sjællands særlige beskytter. Han avbildes med blomsterkrans eller hertugkrone. På kalkmalerier er han avbildet i St. Bendts Kirke i Ringsted fra tidlig på 1300-tallet og Vigersted kirke fra ca 1450.
Werner Jernström
Werner Jernström (født 5. januar 1883, død 29. april 1930) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm og 1920 i Antwerpen.
Jernström vant en olympisk bronsemedalje i skyting under Sommer-OL 1912 i Stockholm. Han var med på det svenske laget som kom på tredjeplass i lagskyting med armégevær bak USA og Storbritannia. De andre på laget var Mauritz Eriksson, Carl Björkman, Bernhard Larsson, Tönnes Björkman og Carl Hugo Johansson.
Tönnes Björkman
Tönnes Björkman (født 25. mars 1888, død 21. november 1959) var en svensk skytter som deltok i de olympiske leker 1912 i Stockholm.
Ahmede Khani
Ehmedê Xanî (eller Ahmad Khani) (født 1650, død 1707) var en kurdisk forfatter, poet og filosof. Han ble født inn i Khanistammen i Hakkariprovinsen i dagens Tyrkia. Han flyttet etterhvert til Bayezid i Ritkanprovinsen og bosatte seg der. Senere startet han med undervisning i kurdisk på grunnivå. Khani snakket kurdisk, arabisk og persisk flytende. Han skrev en arabisk-kurdisk ordliste, «Nûbihara Biçûkan» (Barnas vår) i 1683 for å hjelpe barna i språkopplæringen.
Fengcheng kraftverk
Fengcheng kullkraftverk er et kullkraftverk som ligger 20 km øst-nordøst for byen Zhangshu i provinsen Jiangxi, i det sentrale Kina. Det har en installert produksjonskapasitet på 2.520 MW, fordelt på 4 x 300 MW enheter, og 2 x 660 MW enheter. Operatør er China Guodian Corporation Co Ltd.
Kraftverket ligger like ved den store elva Gan Jiang, som den får sitt kjølevann fra og som renner nordøstover og siden ut i Chang Jiang.
Talsmann (bok)
Raja gir i boka et personlig bilde av sitt møte med religiøs fundamentalisme, rasisme, arrangerte ekteskap, undertrykking av kvinner, barneoppdragelse, norskopplæring og utfordringene som knytter seg til å være muslim i Vesten.
Antoine Hoang
Antoine Hoang (født 4. november 1995 i Hyères) er en fransk profesjonell tennisspiller.
Han har en 3. runde i French Open som beste Grand Slam-resultat.
Peter Abelsson
Peter Ivan Abelsson (født 14. juli 1977 i Nybro, Kalmar län) er en svensk fotballspiller. Han kom til Viking foran sesongen 2006 fra Malmö FF, samme klubb som Vikings trener Tom Prahl kom fra.
Tidligere har han også spilt for den allsvenske klubben Trelleborgs FF, og hjemmeklubben i Nybro før det. Har lenge slitt med skader og var langtidsskadd i hele sesongen 2008 med «Jumper's knee». Kontrakten gikk ut etter 2008-sesongen, og han gikk tilbake til Tom Prahl i Trelleborgs FF.
Luigi Amadeo, hertug av Abruzzi
Luigi Amadeo, hertug av Abruzzi, prins av Savoia, (født 29. januar 1873 i Madrid i Spania, død 18. mars 1933 i Villaggio Duca degli Abruzzi i Italiensk Somaliland) var en italiensk fjellklatrer og oppdagelsesreisende. Han tilhørte Huset Savoia og var fetter av den italienske kong Viktor Emmanuel III. Han var kjent for sine arktiske ekspedisjoner og for sin fjellklatring, spesielt til Mount St. Elias (Alaska–Yukon) og K2 i (Pakistan–Kina). Han var også italiensk admiral under første verdenskrig.
Tidlige år
Han ble født i Madrid i Spania som den tredje eldste sønn av hertug Amadeo av Savoia, hertugen av Aosta og hans første kone, Donna Maria Vittoria dal Pozzo della Cisterna. Luigi Amedeo var sønnesønn av Kong Vittorio Emanuele II av Italia. Han ble født under farens korte regjeringstid som kong Amadeo av Spania. Hans søsken var fyrst Emmanuel Filiberto, fyrst Vittorio Emanuele, og fyrst Umberto. Kort tid etter hans fødsel, abdiserte faren hans, som hadde vært konge i Spania siden 1870, og reiste tilbake til Italia i 1873. Hertug Luigi Amedeo var medlem av Huset Savoia, godt kjent i Europa siden det 12. århundre. Hans onkel ble kong Umberto av Italia i 1878, og hans fetter ble kong Viktor Emmanuel III i 1900.
Tittelen Hertug av Abruzzi (italiensk: Duca degli Abruzzi) ble opprettet av kong Umberto i 1890 for Luigi Amedeo som var sønn av den abdiserte kongen av Spania, Amadeus og hadde opprinnelig tittelen Infante av Spania. Hans hertugtittel kommer fra den sentrale italienske regionen Abruzzo.
Fra 1893 til 1896 reiste Luigi Amedeo verden rundt, blant annet til Eritrea, den gang i italiensk besittelse, og til Vancouver. I september 1893 reiste han til italiensk Somaliland for å dempe uro, og bodde der en måned for å beskytte havnen i Mogadishu. Her fikk han sin første kontakt med et land som han senere skulle bo i de siste årene av sitt liv, og der kom han til å dø. Han hadde begynt å trene som fjellklatrer i 1892 på Mont Blanc, Monte Rosa og de (italienske Alpene). I 1897 gjennomførte han den første bestigningen av Mount Saint Elias (Canada/USA, 5 489 moh). Det ekspedisjonen lette etter var en luftspeiling, kjent som den «stille Byen i Alaska», som innfødte og gullgravere hevdet å ha sett over en isbre.
Arktiske ekspedisjoner
I 1899 organiserte Luigi Amedeo en ekspedisjon mot Nordpolen. Våren kom han til Christiania (Oslo) med 10 følgesvenner. Hertugen hadde kjøpt «Jason», en hvalfangstskute på 570 tonn. Den ble omdøpt «Stella Polare» ("Nordstjernen") og skipet tok ekspedisjonen gjennom det frosne havet. Den 12. juni de dro mot Arkhangelsk. 30. juni kastet «Stella Polare» anker i havna i Arkhangelsk og hertugen ble høytidelig mottatt av guvernør Engelhardt. Samme dag ble Luigi Amedeo invitert til å møte de lokale myndigheter og de daværende utenlandske diplomater.
De senere år
I 1906, inspirert av Henry Morton Stanleys siste ønsker, ledet hertugen en ekspedisjon til Ruwenzorifjellene (5 125 m) i Uganda. Han registrerte seksten topper i området, inkludert de seks viktigste toppene. En av dem, Mount Luigi di Savoia, bærer hans navn. Den høyeste toppen ble nådd 18. juni 1906.
Den neste store turen, i 1909 var med sikte på å klatre K2 i Karakorum. Et team ledet av hertugen nådde en høyde på 6 250 meter på ryggen i 1909.
I den italienske marinen
Som viseadmiral i den italienske kongelige marine (Regia Marina) var han inspektør av torpedobåter fra 1911 til 1912. Under første verdenskrig var han øverstkommanderende for den italienske flåten (1914-1917) basert i Taranto; hans flaggskip var «Conte di Cavour». Under hertugen var Regia Marina ansvarlig for å redde Kongeriket Serbias hær. I februar 1917 ble han erstattet av Paolo Thaon di Revel, etter press  fra de britiske og franske allierte. I februar 1918 ble han forfremmet til admiral, men spilte ikke lenger noen betydelig rolle.
Italiensk Somaliland
I 1918 reiste  Hertugen tilbake til italiensk Somaliland. I 1920, grunnla han Villaggio Duca degli Abruzzi eller Villabruzzi om lag nitti kilometer nord for Mogadishu. Det var et prosjekt med eksperimentelt landbruk med nye dyrkingsteknikker. I 1926 bestod kolonien av 16 landsbyer, med 3 000 somaliske og 200 italienske (italiensk-somaliere) innbyggere. Abruzzi skaffet midler til en rekke utviklingsprosjekter i byen, inkludert veier, dammer, skoler, sykehus, en kirke og en moské. Han døde i landsbyen 18. mars 1933. Etter italiensk Somaliland ble oppløst ble byen senere omdøpt til Jowhar.
The Explorers Club i New York valgte hertugen til sin høyeste kategori av medlemskap — æresmedlem i 1912.
Hertugen assisterte den italienske diktatoren Benito Mussolini med den italiensk-etiopiske traktaten i 1928. Han reiste til Addis Abeba med gaver. En gave, en Fiat 3000 panservogn, endte opp med å spille en rolle i å knuse et mislykket statskupp i 1928.
I 1932 var hertugen en kort tid president i de sammenslåtte italiensk dampskipsrederier. I 1931 ble sammenslåingen av Italias transatlantiske rederier i Italian Line var en av Mussolini største bedrifter. Men hertugen trakk seg kort tid etter at SS «Rex» forliste i Gibraltar. I henhold til ham: «min grunn er at jeg ikke har vært i stand til å oppnå harmoni blant lederne som tidligere ledet konkurrerende linjer»
Sosha Makani
Sosha Makani (født 18. november 1986) er en iransk fotballspiller fra den 31. desember 2022 er klubbløs.
Makani har for øvrig spilt for iranske a-landslaget.
Øvre Åvella kraftverk
Øvre Åvella kraftverk ligger i Nordre Land kommune i Innlandet fylke.
Kraftverket utnytter et fall på 45 meter i elven Åvella som renner mellom Nedre Svartvatnet og Randsfjorden.
Espírito Santo do Dourado
Espírito Santo do Dourado er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
USS «Jimmy Carter» (SSN-23)
USS «Jimmy Carter» (SSN-23) er den tredje og siste av Seawolf-klassen. Dette er atomdrevne, raske angrepsubåter i den amerikanske marinen. Hun er oppkalt etter 39-ende Presidenten i USA, Jimmy Carter,
Deployeringer
Den 19. november 2004 fullførte USS «Jimmy Carter» jomfruturen, hennes første reise i det åpne hav. 22. desember samme år ble skipet overlevert fra skipsverftet Electric Boat til den amerikanske marinen.
Norges Patriotiske Enhetsparti
Norges Patriotiske Enhetsparti var et høyreekstremt politisk parti som eksisterte på 1990-tallet. Partiet var synlig inspirert både av Benito Mussolini og Vidkun Quisling, men ulikt disse støttet de seg også på åsatro, og forsøkte endog å få partiet godkjent som trossamfunn. Partiet stilte aldri til valg, og lot seg oppløse i Nasjonalalliansen i 1999.
USS «Jimmy Carter» (SSN-23)
Deployeringer
Den 14. oktober 2005 begynte USS Jimmy Carter en transitt fra NSB New London til sin nye hjemmehavn i Bangor Annex i Naval Base Kitsap, Washington, men ble tvunget til å dra tilbake da en uvanlig høy bølge forårsaket skade mens ubåten var i overflatestilling. Skaden ble reparert og USS «Jimmy Carter» seilte ut fra New London den følgende dag, og ankom Bangor Annex ettermiddagen 9. november 2005.
I November 2010 ble USS «Jimmy Carter» kjent som den første amerikanske etterretningskilde som rapporterte om situasjonen etter Nord-Koreas bombardement av Yeonpyeong. Rapporter indikerte da at en UAV fra ubåten ble brukt kort tid etter hendelsen. I 2017 vendte USS «Jimmy Carter» tilbake til hjemhavnen sin på Naval Base Kitsap-Bangor, og heiste Sjørøverflagget, som tradisjonelt er en indikasjon på en vellykket oppdrag.
Øvre Åvella kraftverk
Det er installert en turbin på 450 kW. Normal årsproduksjon er på 2 GWh.
Vannet fra kravftverket benyttes senere i Åvella kraftverk.
Ernoporus
Ernoporus er en slekt av biller som tilhører gruppen barkbiller (Scolytinae) i den artsrike familien snutebiller (Curculionidae).
Utseende
Ganske små, sylindriske, fint hårete barkbiller.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i alle verdensdeler.
Systematisk inndeling
Etter en ny klassifikasjon er denne gruppen flyttet fra Cryphalini til sin egen stamme.
Cytokin
Cytokiner er signalmolekyler produsert av celler som hjelper å kontrollere immunsystemet og bekjempe sykdom. De ligner på hormoner.
Cytokiner formidler signaler mellom celler, og disse signalene har effekt på andre celler. De er sammensatt av proteiner, peptider eller glykoproteiner. Cytokiner er en stor familie av polypeptid-regulatorer som produseres i kroppen av mange cellegrupper.
Noen velkjente cytokiner er interferon, prostaglandin og interleukiner. Cytokiner kan oppdages ved å bruke ELISA- og ELISPOT-teknikker.
Cytokiner brukes i signaltransduksjon. Hvert cytokin har en tilhørende celleoverflatereseptor. Når den aktiveres vil en kaskade av signaler inne i cellen føre til en endring av cellefunksjonen. Det kan være regulering av gener, produksjon av andre cytokiner, eller økte overflatereseptorer for andre molekyler.
Émile Loubet
Émile François Loubet (født 31. desember 1831 i Marsanne, Drôme, Frankrike, død 20. desember 1929 i Montélimar, Drôme) var en fransk politiker, statsmann og president. I tidsrommet 1899–1906 var han Frankrikes president.
Bakgrunn og virke
Han var sønn av en odelsbonde og tok sin doktorgrad innen juss i 1863. Han studerte fortsatt da han var vitne til triumfen til det republikanske partiet i Paris ved valget dette året, under det andre franske keiserdømmet. Han slo seg ned i Montélimar, der han i 1869 giftet seg med Marie-Louise Picard. Han arvet også en liten eiendom i Grignan-området.
Verdensarven i Colombia
Verdensarven i Colombia omfatter åtte områder. Det første ble registrert i 1984.
Registrerte verdensarvsteder
Dette er en liste over verdensarvsteder  i Colombia som er registrert av UNESCO (K – kulturell arv, N – naturarv).
Nominerte verdensarvsteder
I UNESCOs såkalte tentative liste blir steder oppført, som etter oppfatning av de respektive myndigheter har potensial til å bli oppført som verdensarv. Dette sier ingenting om hvorvidt en påfølgende kandidatur faktisk blir fullført. For tiden (2014) er 17 områder i Colombia registrert på lista.
Steder som tidligere har vært på den tentative lista
Dette er områder som har blitt trukket tilbake av Colombia, eller blitt avvist av UNESCO.
Émile Loubet
Bakgrunn og virke
I 1880 ble han president av etatsrådet i Drôme. Hans støtte til Jules Ferry og hans regjering og for hans iver for den koloniale utvidelse av Frankrike ga ham betydelig vekt innen det moderate republikanske partiet. Han ble valgt inn i Senatet i 1885, og han ble utnevnt til minister for de offentlige arbeider i Tirard-regjeringen. I dette embetet satt han fra desember 1887 til mars 1888.
Hans rykte som en stor taler med stor styrke og klarhet og som en trygg og ærlig statsmann skaffet ham i 1896 formannskapet i Senatet, og i februar 1899 ble han utnevnt til president av republikken som Félix Faures etterfølger. Han ble valgt inn med 483 stemmer mot 279 som ble registrert på Jules Méline, hans eneste seriøse konkurrent til president-embetet. I 1899 benådet Loubet Alfred Dreyfus. Han satt også som statsminister i 1892.
Han har også utvekslet besøk med flere europeiske statsledere og kongelige personer, blant disse var Edward VII, kongen av Portugal, kongen av Italia og kongen av Spania. Under spanskekongens besøk i 1905 ble det gjort et forsøk på ta livet hans, da en bombe ble kastet under hans vogn mens han kjørte fra Opéra Garnier til Palais d'Orsay.
I Loubets embedstid kom den såkalte Entente Cordiale og en allmenn tilnærming til Storbritannia i stand. Han forserte skillet mellom kirke og stat.
Da hans presidentskap tok slutt i januar 1906 ble han den første presidenten i den tredje franske republikken som hadde vært innsatt en full termin og uten å ha blitt avbrutt av midlertidige presidenter. Han trakk seg tilbake fra det offentlige liv og han døde nesten 24 år senere. Som etterfølger fikk han den likeså sentrum-venstre-innstilte Armand Fallières.
I 1904 ble han utnevnt til ridder av Den Norske Løve av kong Oscar II.
Xinghe
Xinghe (kinesisk: 兴和县; pinyin: Xīnghé Xiàn) er et fylke i byprefekturet Ulaan Chab i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 110 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og passerer gjennom Zhangjiakou, Jining, Hohhot og Baotou til den ender i Yinchuan i den autonome region Ningxia Hui.
Stereostoma
Stereostoma er en slekt av løpebiller.
Utseende
Ganske store, avlange, sylindriske, blankt svarte løpebiller. Hodet er firkantet med framstrakte kjever, fasettøynene er utstående uten påfallende tinninger bak, pronotum er rundet med en lengdegrop på hver side ved roten og markerte hjørner, dekkvingene er jevnbrede med markerte punktrader. Antennene er forholdsvis korte og utvidet mot spissen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World
CONCACAF-mesterskapet for menn 1967
CONCACAF-mesterskapet for menn 1967 ble arrangert i Tegucigalpa i Honduras i 1967.
Miloš Tichý
Miloš Tichý (født 1966) er en tsjekkisk astronom. Han er gift med Jana Tichá.
Tichý er en profilert oppdager av asteroider, og arbeider sammen med sin kone ved Kleť Observatorium. Til sammen har han oppdage 216 asteroider. Asteroiden 3337 Miloš er oppkalt etter ham.
Han har også oppdaget den periodiske kometen 196P/Tichý.
Stopp Innvandringen
Stopp Innvandringen var et norsk innvandrerfiendtlig politisk parti, ledet av Jack Erik Kjuus som stilte til valg for første gang i 1989. Partiet ble aldri særlig stort og fikk ingen av sine medlemmer inn på Stortinget, men i 1991 fikk Frank Hove nok oppslutning til at han ble innvalgt i bystyret i Drammen. Han ble gjenvalgt i 1995, og da Kjuus valgte å slå partiet sammen med sitt andre parti Hjelp de fremmedkulturelle hjem – ellers mister vi landet vårt til Hvit Valgallianse, valgte Hove å fortsette under navnet Stopp Innvandringen. I 1997 valgte han imidlertid å stille på Fedrelandspartiets liste, men ble ikke valgt.
Helsedepartementet (Island)
Helsedepartementet (islandsk: Heilbrigðisráðuneytið) er et departement i den islandske regjeringen.
Stopp Innvandringen
Partiet hadde en sak på partiprogrammet: Å stimulere innvandrere og flyktninger til å returnere til sitt opprinelsesland, og om nødvendig sende dem ut med makt. Partiet brukte parolen «Norge for nordmenn» foran valget i 1989.
Helsedepartementet (Island)
Siden 1. oktober 2009 har helseministeren vært Álfheiður Ingadóttir (VG).
Stopp Innvandringen
Høsten 1991 stilte partiet sine kandidater til disposisjon for Fedrelandspartiet (sammen med Nasjonaldemokratene og Arne Myrdals nystiftede Norge Mot Innvandring). Hensikten med denne sammenslåingen var ønsket om å samle nok stemmer til å få inn en representant på Stortingsvalget ved valget i 1993. Arne Myrdal ble satt opp som stortingskandidat for Fedrelandspartiet i Oslo. Myrdal mente de helt sikkert ville få inn noen folk tinget og holdt frem den franske nasjonalisten Le Pens suksess i Frankrike som inspirasjonskilde.
Helsedepartementet (Island)
Eksterne lenker
Ministry of Health (Iceland)