cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Donau
Bystryjkanalen
Den 27. august 2004 ble Bystryjkanalen i Ukraina gjenåpnet, men ble stengt to år senere som følge av manglende mudring. Ukrainas ønske om å gjenåpne kanalen for normal skipstrafikk er møtt med protester fra både nabolandet Romania og internasjonale miljøvernorganisasjoner som hevder at tiltaket vil kunne virke skadelig på miljøet i Donaudeltaet.
Cyanidutslippet ved Baia Mare
30. januar 2000 ble det ved et demningsbrudd sluppet ut store mengder cyanidholdig spillvann fra en dam ved en av gruvene. I tillegg til cyanid inneholdt utslippet en rekke tungmetaller, særlig kobber, men også bly, sink m.m. Flere elver ble kraftig forurenset. I elvene Sasar, Lapus, Someș og Tisza langt inn i Ungarn døde det meste av fisk og annet liv. Som følge av dette ble grenseverdiene for cyanid overskredet helt ned til Donaus munning i Svartehavet.
Giftutslippet i Ungarn 2010
I byen Ajka i det ungarske fylket Vesprem og dermed innenfor Donaus nedbørfelt, kollapset i oktober 2010 en damvegg og utløste en flom av giftig rødt slam fra en aluminafabrikk.
Donald Wills Douglas jr.
Donald Wills Douglas jr. (født 3. juli 1917, død 3. oktober 2004) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Donau
Drikkevann
Derimot baserer Østerrike opptil 99 prosent av sitt drikkevann på grunnvann og kildevann og bare svært sjelden, for eksempel i tørkeperioder, blir vann hentet fra Donau. Det samme gjelder for Ungarn som henter 91 % av sitt drikkevann fra grunnvann. Også de andre statene langs Donaus midtre løp avstår på grunn av den sterke forurensningen å bruke vann fra Donau som drikkevann. Bare områder langs Donau i Romania hvor elven er blitt renere, forsyner seg i større grad av vann fra Donau, for eksempel Drobeta Turnu Severin og i donaudeltaet.
Vannkraft
Fem nabostater til Donau får nevneverdige deler av sin energi fra vannkraftverkene i Donau. Det gjelder Tyskland, Østerrike, Slovakia, Serbia og Romania. For de øvrige statene mangler det enten territorial kontroll for å kunne bygge egne kraftverk (Kroatia, Bulgaria og Moldova disponerer for eksempel kun over en av elvebreddene), vannkraftverk er ikke politisk gjennomførbare som i Ungarn, eller så egner elvens løp seg ikke til slike formål som for eksempel i Ukraina.
I Tyskland ble de første kraftverkene bygget mot slutten av det 19. århundre, særlig i øvre Donau, men også som eksempel i Ulm. På denne strekningen gir imidlertid elven for lite energi til å bli av noen særlig betydning for området.
Situasjonen for Østerrike er ganske annerledes, også fordi utbyggingen av vannkraft startet relativt sent med Ybbs-Persenbeug i 1953 som ble fullført i 1957. I dag dekker Østerrike etter Island og Norge den største andel av sitt energibehov ved vannkraft. Donaukraftverkene dekker ca. 20 % av det nasjonale kraftbehovet i Østerrike. Langs den østerrikske er det kun elvekraftverk uten mulighet for å oppdemme vannet. Dette medfører komplikasjoner for miljøet, idet kraftverket påvirker elvevannets gjennomstrømshastighet og medvirker til oversvømmelser av verdifulle våtmarksområder. Videre utgjør demningene barrierer for fisk og annet som ikke lenger kan bevege seg fritt i elven.
I Slovakia utgjør vannkraften ca. 16 % av energitilførselen og dermed den nest viktigste energikilden etter brunkullet. Den største andel av vannkraften, nemlig 11 prosent kommer fra vannkraftverket Gabčíkovo som opprinnelig var planlagt som en del av det store kraftverket mellom Gabčíkovo og Nagymaros i Ungarn og i samarbeid med Ungarn.
Skipsfart og navigasjon
Den øvre delen av Donau er kun farbar for mindre båter. Mellom Ulm og Kelheim er det laget 22 m x 4 m store sluser i samtlige demninger. Offentlig skipstrafikk med større fartøyer foregår først etter Kelheim (nesten 500 km etter kilden) og de neste 2 415 km til munningen. Med Main-Donau-kanalen som munner ut ved Kelheim, er det etablert en gjennomgående vannvei fra Nordsjøen opp Rhinen og Main til Svartehavet.
Med tanke på skipstrafikken blir Donau oppdelt i tre ruter:
I motsetning til en rekke andre elver blir lengden av Donau og elvens sideelver, målt oppstrøms. Det offisielle nullpunktet er fyrlykten i Sulina ved Svartehavet. Fra nullpunktet til Galați i Romania måles elven i sjømil / nautiske mil (Donaus munningsområde). Videre fra Galați måles elven i kilometer.
Skipsfartshistorie på Øvre Donau
Donau er en av de eldste og viktigste europeiske handelsruter. Allerede i førhistorisk tid tjente den som transportvei for handelsvarer som for eksempel pels, som ble fraktet på enkle flåter langs elven. Allerede i romertiden ble det drevet skipsfart og da med fartøyer som kun var ment for nedstrøms transport. Fremme ved ankomststedet ble de demontert og brukt som byggemateriale. Dersom den vanskelige returen oppstrøms ikke kunne betales med returfrakt ble også skipene etterlatt. Typisk for skipsfarten langs Donau var derfor enkle skipsfartskonstruksjoner som prammer og langbåter uten kjøl, såkalte «ulmkasser» (Ulmer Schachtel). Disse fartøyene trafikkerte ruten fra Ulm og krevde mindre forbruk av materialer enn flåter. Større prammer opptil ca. 30 meter og 2 tonn lastevekt, de såkalte Kelheimer, eller Ulmer Ordinarischiffe ble leilighetsvis dratt oppstrøms med kostbare varer som vin og salt. Vanligvis returnerte man bare med mindre prammer for å få med seg mannskapets pikk og pakk.
Gjennom årtusenene kunne båter bare ferdes oppstrøms ved hjelp av trekkraft. Først skjedde det ved hjelp av menneskenes egen kraft og deretter fra det 15. århundre med trekkdyr. Disse skipstrekkene krevde en omfattende organisering. Det kunne være nødvendig med opp til 60 hester og enda flere mannskaper når det skulle trekkes en Kelheimer (kalt Hohenau) eller de stadig flere prammene som ble brukt som hjelpefartøyer for tauverk, hester og forråd. Donau var på denne tiden ofte et vidt forgrenet system med ujevne dybdeforhold, i motsetning til dagens kanaliserte og mudrete elveløp. Slike transporter kunne derfor ta svært lang tid. Ofte klarte man ikke mer en få kilometer per dag. Hester måtte byttes ruten skiftet fra elvebredd til elvebredd, vær og vannføring hindret framdriften.
Norrmalmsreguleringen
Norrmalmsreguleringen er navnet på den omfattende reguleringsendringen for nedre Norrmalm i Stockholm, hovedlinjene ble vedtatt i 1945 og saneringen og utbygningen ble gjennomført på fra 1950-årene og avsluttet på 1970-tallet. Planen medførte at de gamle Klarakvarterene ble revet for å gi plass til det moderne Stockholm city, samtidig som tunnelbanen ble bygget.
Donau
Dampskipsfart på Donau
Med dampskipene og senere lokomotivene begynte en ny periode i skipsfarten på Donau. De siste skipstrekkene skjedde rundt 1900. I 1812 ble det første dampskipet satt i trafikk i Wien. Kort tid etter, i 1829, ble det første dampskipsselskap på Donau etablert. Dermed økte også hastigheten. For eksempel brukte det første dampskipet ”Franz I” 14 timer og 15 minutter fra Wien til Budapest. For den motsatte strekning brukte skipet 48 timer og 20 minutter. I september 1837 gikk det første skipet (”Maria Anna”) fra Wien til Linz. Et av de siste eksemplarer av disse fartøyene kan ses i Regensburg som museumsskip.
Norrmalmsreguleringen
Norrmalmsreguleringen var den mest omfattende bysanering i svensk historie og engasjerte en stor del av arkitekteliten i Sverige. Forvandlingen av nedre Norrmalm har blitt kritisert og beundret, både i Sverige og i utlandet og regnes som en av de større bysaneringer gjennomført i Europa, selv medregnet de byer som ble bombet under andre verdenskrig.
Donau
Dampskipsfart på Donau
Fra midten til slutten av det 19. århundre var også en blomstringstid for kjedeskipene. Det dreide seg om spesialkonstruerte dampskip som ved hjelp av et vaiersystem kunne skyve en rekke lektere foran seg. Slike kjedeskip ble først konstruert for strekningen Wien-Bratislava og fra 1891 ved Ybbs og Regensburg.
Gjennom Jernporten ble skipene i det 20. århundre trukket med lokomotiv inntil demningen ble bygget.
Skipsfarten i dag
Nærmere 100 hotellskip trafikkerer hovedsakelig strekningen mellom Passau, Budapest og Svartehavet. I tillegg finnes bl.a. i Passau i Tyskland og Wachau i Østerrike en rekke skip som gjør dagsutflukter. Strekningen Vidin – Passau trafikkeres av tunglastekatamaranen Khan Asparu.
Rettsutviklingen for den internasjonale skipsfarten
Opprinnelig var Donau en åpen handelsvei som enhver kunne benytte, men på tross av dette krevde alle nabolandene handelstoll. Wienerkongressen fra 1814 til 1815 vedtok regler om fri skipstrafikk i internasjonale farvann. Under Pariskonferansen i 1856 ble disse reglene gjort gjeldende for Donau på strekningen fra Sulina til Isaccea. Samtidig ble Den europeiske Donaukommisjonen grunnlagt. Den internasjonale Donaukommisjonen ble opprettet i 1921 med ansvar for strekningen fra Braila til Ulm. Begge kommisjonene ble opphevet av Tyskland i 1940.
Johannes Hougen
Hougen var medlem av Kristiansand bystyre 1897–1901, og innvalgt på Stortinget fra bykretsen Kristiansand 1901–1909. Han var kirke- og undervisningsminister i Gunnar Knudsens første regjering fra 8. juli 1909 til 1. februar 1910.
Donald Wills Douglas jr.
Mannskapet på «Gallant» var; Douglas, Robert Carlson, Temple Ashbrook, Frederic Conant, Charles Smith og Emmett Davis.
Johannes Hougen
Han var far til diplomaten Ernst Hougen (1887–1967).
Donau
Rettsutviklingen for den internasjonale skipsfarten
Fredstraktatene 1947 mellom de allierte og Ungarn, Romania og Bulgaria gjentok de tidligere bestemmelser om at skipsfarten på Donau skulle være åpen for alle staters borgere, handelsfartøyer og varer på like fot. I 1948 ble det holdt en konferanse i Beograd, hvor det mot vestmaktenes stemmer ble vedtatt en ny konvensjon. Østerrike og Tyskland var ikke invitert til konferansen. De to Donau-kommisjoner ble erstattet av én ny Donaukommisjon, som skulle bestå av en representant fra hvert Donau-land. Østerrike ble medlem av kommisjonen i 1960 og Tyskland i 1998.
Tømmerfløting
I det 18. og 19. århundre tjente Donau som transportvei for tømmer fra Böhmerwald. Tømmeret ble fløtet fra de böhmiske skogene over Schwarzebergske fløtekanal og inn i Grosse Mühl. Der ble trevirket trukket opp av elven brakt om bord i fartøyer og deretter transportert til Wien hvor det ble solgt som ved.
Fiskerier
I middelalderen livnærte befolkningen langs Donau seg på mange steder helt og holdent av fiske. I løpet av 19. og 20. århundre er imidlertid fiskeriet gått sterkt tilbake. I Østerrike blir det i beskjeden grad fisket rundt Linz og Wien. Av større betydning er fiskeriene i donaudeltaet.
Vinproduksjon
Det vokser vindruer langs Donau fra sør i Tyskland til slettene i Romania.
Tysklands bidrag er noen mindre vingårder i Bach an der Donau. Derimot har Østerrike en meget betydelig vinproduksjon i Wachau hvor det hovedsakelig er druesortene Grüner Veltliner, Riesling og Chardonnay som anvendes.
Iver Unsgård
Iver Johan Davidsen Unsgård (født 26. juni 1903 i Tydal i Sør-Trøndelag, død 30. juni 1993 samme sted ) var en norsk politiker (Ap) som var stortingsrepresentant for Sør-Trøndelag 1958–1969 og ordfører i Tydal.
Donau
Vinproduksjon
Hovedtyngden av Serbias vinproduksjon langs Donau finnes i området rundt Smederevo.
Iver Unsgård
Han vokste opp på småbruket Kirkhus i fjellbygda Tydal som sønn av gårdbruker og snekker David Unsgård fra Ålen og jordmor Berit Stugudal fra Tydal. Han giftet seg med jordmor Alma Roaldsand. Etter folkeskolen gikk han folkehøyskole i seks måneder og livnærte seg som anleggs- og skogsarbeider og som småbruker fra 1939.
Donau
Vinproduksjon
Langs den rumenske ruten finnes vinprodusenter særlig i fylket Mehedinți, sørvest i landet, og i Murfatlar, langs Donau-Svartehavskanalen.
Ohridavtalen
Ohridavtalen er en fredsavtale undertegnet av representanter makedonske og albanske partier i Nord-Makedonia. Avtalen, som ble framforhandlet ved hjelp av USA og EU, ble undertegnet 13. august 2001. Den har navn etter byen Ohrid der forhandlingene mellom partene fant sted.
Donau
Vinproduksjon
På bulgarsk side av Donau finnes vinproduksjon særlig ved Svisjtov og Ruse
Ohridavtalen
Ohridavtalen gjorde slutt på den væpnede konflikten som startet i februar 2001 mellom den albanske Nasjonale frigjøringshæren (NLA) og Nord-Makedonias myndigheter og som krevde over 1000 menneskeliv. Avtalen sikret større innflytelse for det albansktalende mindretallet i Makedonia. Som følge av avtalen ble Nord-Makedonias grunnlov 16. november 2001 endret på femten punkter, hovedsakelig slik at albanerne sikres større rettigheter og medvirkning i Makedonias politiske system. Albansk er etter avtalen blitt offisielt språk i Nord-Makedonia. Avtalen forpliktet NLA til å innstille fiendtlighetene og la seg avvæpne.
Donau
Turisme
I tillegg til de berømte og severdige høydepunkter langs Donau finnes flere landskaper og naturparker av betydning. Særlig på den øvre strekningen er det rike muligheter for kanopadling. Langs Donau går Donauradweg – sykkelveien langs Donau – som er særlig hyppig trafikkert i Tyskland og Østerrike.
Ohridavtalen
Verken Nord-Makedonias regjering eller den Nasjonale frigjøringshæren var direkte involvert i forhandlingene. Partene var på makedonsk side representert ved to de største partiene, Den Indre Makedonske Revolusjonære Organisasjon-Det Demokratiske Parti for Makedonsk Nasjonal Enhet (VMRO-DPMNE) og Makedonias Sosialdemokratiske Allianse (SDSM), mens den albanske siden var representert ved Albanernes Demokratiske Parti (DPA) og Partiet for Demokratisk Velstand (PDP).
Donau
Turisme
Cruisetrafikken er også betydelig. I tillegg til strekningen fra Wien til Budapest trafikkerer fartøyer også hele strekningen fra Passau til deltaet og tilbake. I høysesongen finnes over 70 cruiseskip på elven samtidig.
Iver Unsgård
Unsgård kom for alvor inn i arbeiderbevegelsen som styremedlem og senere formann i Tydal AUF i 1920-årene. Arbeiderpartiet fikk økende tilslutning i Tydal etter den første verdenskrig, og fikk flertall alene i kommunestyret etter valget i 1934. Unsgård var ordfører i Tydal 1935–1937 og 1948–1958, hele tiden med flertall for Arbeiderpartiet. Han var innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag 1958–1969, og satt i Stortingets protokollkomité 1958–1961 og Stortingets landbrukskomité 1961–1969. Unsgård frasa seg renominasjon til Stortinget foran valget i 1969.
Donau
Donau i kulturen
Allerede Ovid beskriver i Tristia, bok 2, dikt 19 det sterke inntrykket av en tilfrosset Donau. Claudio Magris og Péter Esterházy er forfattere fra slutten av det 20. århundre som har interessert seg for elven.
Stockton-on-Tees (distrikt)
Stockton-on-Tees er et administrativt distrikt med status som enhetlig myndighet i det nordøstlige England. Den sørlige delen av distriktet ligger i North Yorkshire, mens den nordlige er i Durham; distriktet er det eneste i England som er delt mellom to seremonielle grevskap. Administrasjonssenteret er Stockton-on-Tees, men distriktet omfatter også flere andre byer og landsbyer.
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved sammenslåing av deler av Teesside, deler av Stockton landdistrikt og deler av Stokesley landdistrikt. Det var tilhørte da grevskapet Cleveland. Da dette grevskapet ble oppløst 1. april 1996 fikk Stockton-on-Tees status som enhetlig myndighet og ble delt mellom to seremonielle grevskaper, noe som skyldes at delen som ligger nord for Tees tradisjonelt har tilhørt Durham mens delen sør for elven har tilhørt Yorkshire.
Donau
Donau i kulturen
Elven blir besunget i Kroatias nasjonalsang «Lijepa naša domovino».
«Donau-dagen»
29. juni er «Donau-dagen», som ble feiret for første gang i 2003. Den ble instituert av «Den internasjonale kommisjon til vern av Donau» som minne om underskrivningen av avtalen om Donaus vern den 29. juni 1994.
Tempo Avanti
Tempo Avanti er et mopedmerke av typen Tempo. Den første Avanti-modellen, Tempo Avanti 030, ble produsert fra 1985 til 1987 i Tempofabrikken i Sandnes. Avanti-modellens motor var fra Motori Minarelli i Italia, til forskjell fra tradisjonelle Tempo-mopeder som hadde en tysk Fichtel & Sachs-motor.
Etter at Tempo la ned produksjonen i 1987, tok noen entusiaster initiativet og startet import av den nesten identisk mopeden Tempo Avanti P. Avanti P ble produsert i Portugal, men hadde italienske deler. Importen stoppet i 1990.
Robert Sætervik
Robert Sætervik (1961–2023) var en norsk musikkprodusent, musikkjournalist og programleder i NRK. Han presenterte konserter i programmet P1-scenen, og var sentral i NRKs sendinger fra en rekke festivaler som Bergenfest, Norwegian Wood og Notodden Blues Festival (NBF). Han var prosjektleder for En Hildringstime - en plate hvor 16 norske artister hyllet Erik Bye i ord og toner.Han ble post-mortem tildelt NBFs Bluespris for 2023 under åpningsseremonien på Notodden bluesfestival 3. august 2023.
Santa Lucía del Este
Santa Lucía del Este er en by i kommunen La Floresta i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 286 innbyggere.
Geografi
Byen ligger sør i Canelones i Costa de Oro, ved bredden av Río de la Plata.
Befolkning
Santa Lucía del Este har 286 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:
Torp (Fredrikstad)
Torp er en bydel i Fredrikstad. Den ligger på østsiden av Glomma og hører til kommunedel Borge.
Den første industrien i Torpeområdet var en sag, «Wiel-saga» som startet i 1865. De hugget bjelker til bruksvirke. I 1896 ble det bygget et teglverk som lagde tegl. Dette sluttet i 1909. I 1910 begynte man å produsere papir på sagbruket «Torp brug». Dette varte helt til 1972. Lecafabrikken kom i 1963, hvor man lagde «Leca-kuler». Det var flere bruk oppover elva, og man bygde boliger i områdene ovenfor, for eksempel det som ble til «Torpeberget».
Som tidligere industriområde har Torp en stor mengde småhus under 60 kvadratmeter, som før i tiden kaltes arbeiderboliger
Henning Meyer
Henning Meyer, tidligere Henning Meyer Johansen, (født 7. oktober 1946 i Trondheim, død 30. april 2004) var en norsk tegner.
Henning Meyer var etter eget utsagn en «bytegner», og tegnet i alt 30 byer, hvorav kun hans hjemby Trondheim forble ufullendt.
Meyer var født i Trondheim i 1946, og vokste opp på Lilleby, som sønn av den kjente bymaleren Arthur Meyer. Henning Meyer utdannet seg som kjemiingeniør, og var ansatt i 6 år ved NTH. I 1980 innledet han et profesjonelt liv som bytegner.
I 1993 startet han arbeidet med «Trondheimstegningen», som fra 1996 ble utført på egne internettsider, hvor også utenforstående kunne gi sine bidrag. Her var Meyer forut for sin tid ved å være en pioner for brukermedvirkning. Han arbeidet med nettsidene inntil sin død.
Internettsiden trondheimstegningen.no ble relansert av Trondheim folkebibliotek i 2008, som en frosset utgave, slik nettsidene så ut ved Meyers bortgang. Nettstedet måtte i 2019 legges ned av rettighetsmessige årsaker.
Meyer er gravlagt på en kirkegård utenfor byen Elche på østkysten av Spania.
Det opprinnelige nettstedet er oppbevart hos Trondheim folkebibliotek.
Charles Smith
Smith vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske båten «Gallant» som kom på andreplass i 6-metersklassen bak «Bissbi» fra Sverige. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.
Mannskapet på «Gallant» var; Smith, Robert Carlson, Temple Ashbrook, Frederic Conant, Donald Wills Douglas, Jr. og Emmett Davis.
Steinar Strømnes
Steinar Ryen Strømnes (født 19. mai 1987) er en norsk tidligere fotballspiller. Han la opp etter sesongen 2021.
Strømnes kan spille både i forsvar og sentral midtbane.
Strømnes ble tatt opp i A-stallen til Vålerenga før 2006-sesongen og har tidligere spilt for Hadeland og Lunner. Han fikk sin Tippeligadebut i september 2006 i en kamp mot. Han har også spilt aldersbestemte landskamper for Norge samt vært toppidrettselev ved Wang videregående skole. Den 25. april 2007 inngikk Vålerenga og Hamarkameratene en utlånsavtale som varte til 25. mai. Den eneste kampen for HamKam var mot Tromsdalen i 4. serierunde i Adeccoligaen. I august samme år ble han igjen leid ut, og denne gang til Kongsvinger som følge av klubbens daværende skadesituasjon. Strømnes fikk fem førstelagskamper for Vålerenga før han meldte overgang til Kongsvinger den 2. januar 2008, etter at kontrakten hans med Vålerenga var gått ut. Strømnes spilte fast for Kongsvinger i 08-sesingen og så også mye spilletid i opprykkssesongen i 09, men Kongsvinger valgte å ikke fornye kontrakten hans. 2. februar 2010 annonserte Lyn at Strømnes hadde signert en 2-årsavtale med klubben. I sesongninnledningen 2010 spilte Strømnes fast som midtstopper på Lyn.
I 2012 gikk Strømnes til Strømmen IF i 1. divisjon og spilte 27 kamper for klubben, og han spilte i rødt og grått også i sesongene 2013, 2014 og 2015. Kaptein på Strømmen siden 2012.
New age-musikk
New age-musikk er en musikksjanger som er relatert til new age-bevegelsen. New age-musikken har sitt utspring i hippie- kulturen og nyreligiøsitet. På 1960- og 70-tallet ble new age forbundet med at man sto på terskelen til en ny og bedre tidsalder, en ny æra, ofte kalt Vannmannens tidsalder. Tony Scotts Music for Zen Meditation fra 1964 regnes av mange som den første new age-innspillingen. Eksempler på 1970-tallets new age-inspirert musikk er noe av musikken til Vangelis, Tangerine Dream, Jean-Michel Jarre, Kitarō, Mike Oldfield og Yanni. New age-musikken på 70-tallet var ofte inspirert av østlig-, indiansk- eller keltisk mystikk, men var også eksperimentell og «annerledes».
Senere har musikken blitt forbundet med alternativbevegelsen, og har fått mer fokus på at den skal ha et mykt uttrykk, være god å høre på ved hvile, meditasjon og yoga og ikke så utfordrende og eksperimentell som på 70-tallet. En av de første med denne nyere sjangerdefinisjonen av new age-musikk var Stephen Halpern, hans musikk ble brukt til meditasjon. Han ga ikke ut musikken via konvensjonelle plateselskap og distributører, men på eget selskap og solgte de fra new age-butikker. På 1980-tallet var det populært å blande inn naturlyder som for eksempel hvalsang, lyder fra trær og andre naturlige lydbilder. En fellesnevner for new age-musikk er at den er fredfull og rolig, og blir av noen benyttet til stresshåndtering, lesing og avslapping for å skape en fredelig atmosfære. New age-musikk er ofte instrumental. Mange artister som ikke kan defineres som typiske for sjangeren, har spilt inn musikk fra sjangeren på enkelte spor eller hele album.
Noen artister som gir ut new age-musikk
- A - B - C - D - E - F
- G - H - I
- O - P - R - S - T - U
- V
- W
- Y
Prunella
Prunella kan referere til:
Emmett Davis
Emmett S. Davis (født 28. februar 1886 i Maryland, død 22. desember 1967 i Los Angeles, California) var en amerikansk seiler som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Davis vant en olympisk sølvmedalje i seiling under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den amerikanske båten «Gallant» som kom på andreplass i 6-metersklassen bak «Bissbi» fra Sverige. Seilingene ble gjennomført i Port of Los Angeles mellom 5. og 12. august 1932.
Jan Lasowski
Jan Lasowski (født 1917 i Sośnica ved Lviv, død 16. mai 2011 i Crépy-en-Valois) var en polsk soldat fra andre verdenskrig. Han utmerket seg i slaget om Narvik i 1940 og ble tildelt Krigskorset med sverd for sin innsats.
Bakgrunn
Lasowski vokste opp i en landsby ved Lviv, som da tilhørte Polen. I 1938 fikk han arbeid på en gård i Frankrike. Da andre verdenskrig brøt ut med Tysklands og Sovjetunionens okkupasjon av Polen i september 1939 meldte han seg først til fransk tjeneste, men ble sendt videre til avdelingen den polske regjeringen satte opp i Frankrike. Han gjennomgikk trening i Coëtquidan i Bretagne og ble i mars 1940 overført til Den selvstendige Podhalebrigaden.
Slaget om Narvik
Etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 ble det bestemt å sette avdelingen inn i en alliert operasjon for å møte den tyske invasjonen. Den 20. april 1940 ble Lasowskis avdeling skipet ut fra Brest og sendt til Norge via Skottland. Lasowskis avdeling ble satt inn i Ankenesfjellet ved Narvik. Under en framrykning i slaget om Narvik 28. mars 1940 ble han skutt i hodet og tapte synet.
Kampinnsatsen hans ble lagt merke til. Da Lasowski i desember 1940 ble tildelt den polske Ordenen Virtuti Militari av general Władysław Sikorski, nådde nyheten førstesiden av The Canberra Times i Australia. I norsk statsråd 20. mars 1942 ble Lasowski og elleve andre medlemmer av Den selvstendige Podhalebrigaden hedret med det norske Krigskorset med sverd.
Fra Narvik ble Lasowski evakuert til Storbritannia, der han fikk opplæring som snekker og ble værende til krigens slutt. I 1946 ble han gjenforent med sin polske kone i Frankrike og ble fransk statsborger.
Utmerkelser
I tillegg til Krigskorset mottok Lasowski flere andre utmerkelser. Han ble i 1952 utnevnt til ridder av Æreslegionen og i 1991 forfremmet til offiser. I 1995 ble Lasowski tildelt den norske Deltagermedaljen.
Lille Presteskjær fyr
Lille Presteskjær fyr ligger ved innseilingen til Rekefjord sør for Hauge i Sokndal kommune i Rogaland. Lille Presteskjær er et innseilingsfyr. Det ble satt i drift i 1895, og ble automatisert i 1973. Fyret var tidligere overbygd med fyrtopp, men denne ble fjernet under automatiseringen.
Båtplass
En båtplass er en enkeltplass for småbåter, lystbåter og andre fartøy som kan føres av personer uten spesielle kvalifikasjoner. Båtplasser er vanligvis etablert i småbåthavner. Disse kan ofte tilby tilliggende tjenester som vinteropplag, kran for opptak i forbindelse med vedlikehold, landstrøm, ferskvann, tømming av septiktank, m.m
En småbåthavn kan eies og drives etter flere modeller:
Morris William Travers
Morris William Travers (født 1872, død 1961) oppdaget grunnstoffene neon, krypton og xenon sammen med William Ramsay 1898-1900.
James Dunham
James Dunham (født 22. november 1963 i Kansas City i Missouri) er en kjelkehockeyspiller fra USA. Han fikk encefalitt (hjernebetennelse) på grunn av et virus i Mexico da han var to år gammel.
Bobsleigh under Vinter-OL 1928
Under Vinter-OL 1928 i St. Moritz ble det arrangert én konkurranse i bobsleigh femmerbob.
Femmerbob
Dato: 18. februar
La Tuna
La Tuna er en by i kommunen La Floresta i Canelones-departementet i det sørlige Uruguay. Byen har 204 innbyggere.
Geografi
Byen ligger sør i Canelones i Costa de Oro, ved bredden av Río de la Plata.
Befolkning
La Tuna har 204 innbyggere (beregning 2011).
Kilde:
Kythira
Kythira (gresk Κύθηρα; også gjengitt som Kythera, Kythira, Kithira) er en gresk øy utenfor Peloponnesos' sørøstspiss. Arealet på øya er på 285 km². I dag (2011) har øya 3 973 innbyggere. Øya var tidligere en del av De joniske øyer og administreres under periferienheten Øyene som er en del av periferien Attikí (selv om den ligger i stor distanse fra selve Attikí). I mykensk tid ble øya omtalt som (Linear B) Ku-te-ra, og den er kjent også under det italienske navn Cerigo,
I mange århundrer da sjøreiser var den eneste måten for transport hadde øya en strategisk lokaliseringen ved å ligge i midt i en viktig skipsleie. Siden antikken og fram til midten av 1800-tallet hadde Kythira var et krysspunkt for handelsfolk, sjøfolk og erobrere. Som sådan har øya hatt en lang og mangfoldig historie og blitt påvirket av mange sivilisasjoner og kulturer. Det er reflektert i øyas arkitektur (som er en blanding av tradisjonelle, egeiske og venetiansk elementer), foruten også i tradisjoner og skikker, påvirket gjennom århundrer i sameksistens med greske, venetianske, osmanske og britiske sivilisasjoner foruten tallrike andre besøkende.
Administrasjon
Kythira og den nærliggende naboøya Antikythera var adskilte kommuner inntil de ble slått sammen ved reformen i lokalstyre av 2011; de to øyene er i dag kommunale enheter. Provinsen Kythira (gresk: Επαρχία Κυθήρων) var en av provinsene i prefekturet Pireus. Den hadde samme område som dagens kommune Kythira, men det ble nedlagt i 2006.
Geografi
Kythira har et landareal på 279,593 km². Den er lokalisert på den sørvestlige enden av Egeerhavet, bak Kapp Malea. Det ujevne, kuperte terrenget er resultatet av rådende vinder fra de omliggende havene som har formet kysten til bratte bergknauser med dype bukter. Øya har mange strender av ulik sammensetning og størrelse; kun halvparten av dem kan bli nådd med vei gjennom det fjellrike terrenget på øya.
Kythira ligger nær den såkalte greske bue, en subduksjonssone ved den afrikanske kontinentalplate, og er således meget utsatt for jordskjelv. Mange jordskjelv i nedtegnet historie har hatt deres episentrum nær eller på øya. Det som antagelig var det største i nyere tid var jordskjelvet i 1903 i nærheten av landsbyen Mitata som førte til betydelig ødeleggelser foruten også et begrenset antall tap av menneskeliv. Det var to betydelig jordskjelv på 2000-tallet; 5. november 2005 som målte mellom 5,6 og 5,8 på Richters skala, og jordskjelvet den 9. januar 2006 som målte 6,9 på Richters skala. Episentrum for sistnevnte var i havet rundt 20 km øst for øya og med et fokus på en dybde rundt 70 km. Mange bygninger ble ødelagt, særlig eldre, og det meste i landsbyen Mitata, men menneskeliv gikk ikke tapt. Jordskjelvet ble følt så langt unna som Italia, Egypt, Malta og Jordan.
Kythirastredene, formet av den sørøstlige halvøya Peloponnes og øyene Elafonissos og Kythira, representerer en av de farligste navigasjonsfarene i Middelhavet. Det meste av sjøtrafikken fra Athen, Istanbul og Svartehavet til sentrale og vestlige Middelhavet går gjennom stredene og er ofte utsatt for sterke vinder og skipbrudd ved Kapp Malea. Den 26. februar 1916 forliste fartøyet SS «Provence II» vest om Kythera, noe som var en av den verste skipskatastrofer under den første verdenskrig.
Kalypsodypet, den dypeste delen av Middelhavet på 5267 meter, ligger om lag 150 kilometer vest for øya.
Klima
Kythira har et middelhavsklima (Köppens klimaklassifisering Csa) med milde, regnfylte vintre og varme til svært varme og tørre somre.
Oldtid og antikk tid
Det er arkeologiske levninger fra tidlig helladisk (arkeologisk) tid, (2500-1900 f.Kr., som er samtidig med den minoiske kulturen på Kreta. Det er arkeologiske spor av handel til og fra Kythira så langt unna som Egypt og Mesopotamia (via mellomledd).
Kythira hadde en fønikisk koloni i tidlig arkaisk tid; sjøsnegler som fønikerne benyttet for å framstille purpurfarge er stedegne ved øya. Den greske historikeren Xenofon på 300-tallet f.Kr. viser til en fønikisk bukt på øya, antagelig bukta Avlemonas på den østlige siden av øya. Den arkaiske greske byen var Kythira var ved Skandea på Avlemonas. Dens ruiner har blitt arkeologisk undersøkt. Dens akropolis, i dag Palicastro (Palaeocastron, «gammel borg»), har et tempel for Afrodite Ourania. Herodotos rapporterte at fønikerne fra Ashkelon tilba Afrodite på øya og det kan således ha representert en eldre fønikisk kult for Astarte.
I klassisk tid utgjorde Kythira en del av området til flere større greske bystater. Sparta tok øya fra Argos tidlig på 500-tallet f.Kr., og styrte den under en kytherodíkes (kυθηροδίκης, «dommer på Kythira») på historikeren Thukydides' tid. Athen okkuperte den tre ganger i løpet av krigen med Sparta: i 456 f.Kr. under Athens første krig med Sparta og folket på Peloponnes fra 426 f.Kr. og til 410 f.Kr., gjennom det meste av den store Peloponneskrigen, og fra 393 f.Kr. til 387/386 f.Kr. under Korintkrigen mot spartansk dominans. Athen brukte øya både som støtte for sin handel og som base for å angripe Lakonia.
Kythira var uavhengig og preget sine egne mynter i 195 f.Kr. etter Sparta beseiret Athen militært. I tiden under romerske herskeren Augustus var øya igjen underlagt Sparta ved å bli gjort til eiendommen til Gaius Julius Eurycles, født som spartansk magnat og var romersk borger. På denne tiden var de greske byene i praksis underlagt Romerriket og Kythira fortsatte å eksistere under romersk styre, under Østromerriket og siden under dets bysantinske etterfølgerstater i århundrer. Kristendommen er bevitnet fra 300-tallet e.Kr., på samme tid som keiser Konstantin den store. I henhold til hennes legende kom helgenen Elessa fra Lakonia for å konvertere øyboerne til kristendommen.
Middelalderen
Kythira er ikke nevnt i skriftlige kilder for århundrene etter at øya ble kristnet. Den bysantinske innflytelsen ble svekket på slutten av 600-tallet og øyavar antagelig både utsatt for slaviske stammer som herjet det greske fastlandet og arabiske pirater på jakt etter slaver. Arkeologiske spor antyder at øya ble bortimot forlatt rundt 700 e.Kr.
Da Theodore, senere helgenforklart, ledet en ny bosetning etter den bysantinske gjenerobringen av Kreta i 962, fant øya okkupert av vandrende gruppere av jegere. Han etablerte et stort kloster ved Paliokora hvor en by vokste opp rundt kirkestedet, hovedsakelig bosatt fra Lakonia.
Da Det bysantinske rike ble ødelagt og oppdelt av erobrerne fra det fjerde korstog, tok republikken Venezia sin andel, tre åttendedeler av de greske øyene, og Kythira var en av dem. Venezia etablerte en kystpatrulje ved Kythira og Antikythera for å beskytte handelsruten mot sjørøvere. Etter at Det bysantinske rike gjenetablerte seg selv og bysantinerne gjenerobret sine tapte områder, var Kythira en av de øyene som Venezia klarte å beholde.
Den osmanske piraten Aruj (død 1518), kalt «Barbarossa» av italienerne, angrep, plyndret og ødela byen Paliokora, en hendelse som øybeboerne fortsatt snakker om og blitt en del av folkeminnet. Et antall klostre er bygd oppe i fjellene for å kunne stå imot angrep fra pirater.
Moderne tid
Da Napoléon Bonaparte avsluttet republikken Venezia i 1797 var Kythira blant de greske øyene som ble lagt inn under det til da mest fjerntliggende franske département, Mer-Égée (Egeerhavet). Øya delte skjebne med andre joniske øyer i de urolige tidene under Napoléon, og er fortsatt regnet som en av dem, men i antikken ble den regnet som en del av øygruppen Kykladene.
I 1799 ble De joniske øyer opprettet som den selvstendige septinsulære republikk, formelt underlagt det muslimske osmanske rike, men beskyttet av det russiske keiserdømmet som grekerne tilhørte den ortodokse kirke. I 1807 tok Frankrike De joniske øyer tilbake, men ble forvist av Storbritannia allerede i 1809 som selv tok øyene som deres første protektorater som De joniske øyers forente stater og beholdt dem for bortimot et halv århundre. De ble styrt av lord høykommisjonær som hadde både utøvende som lovgivende makt. Etter en lang periode med uro hvor britene diskuterte internt om de skulle fortsette å bruke penger på øyene, og endte de opp med å gi dem, inkludert Kythira, til den nye konge av Hellas, Georg I av Hellas, som blant annet var svoger til prinsen av Wales.
Den fremste byen på øya, Kythera (eller Khora, «landsbyen») huser de historiske arkivene til Kythera, det største arkivet i De joniske øyer etter Korfu.
Mytologi
I gresk mytologi ble Kythera betraktet som fødestedet til gudinnen Afrodite, antagelig grunnet hennes kultsted på øya. Et tilsvarende kultsted på Kypros fremmet lignende legende for denne øya. Gudinnen kalles således tidvis for Kytherea («Fruen fra Kythira»).
Demografi
Som flere mindre egeiske øyer har Kythiras befolkning gått kraftig tilbake fra begynnelsen på 1900-tallet. Mens øya nådde sin befolkningstopp på rundt 14 500 beboere i 1864, har den jevnlig gått tilbake siden grunnet utvandring, både til større urbane sentre på det greske fastlandet og til utlandet, hovedsakelig til Australia, USA, og Tyskland. I dag utgjør befolkningen på 3 354 i henhold til folketelling av 2001. Men anslagsvis lever det rundt 60 000 med opphav på Kythira i Australia alene.
De største landsbyene er Potamós med 396 beboere (2001), Agía Pelagía (281), Khóra/Kýthira (267), Áno Livádi (175), Kálamos (157), og Livádi (126).
Khora, (også kalt Kythira) betraktes som hovedstaden på øya, mens Livadi har i de senere år blitt forretningssentrumet på øya. Potamos er dog den største landsbyen i antall beboere. Agia Pelagia Kythira og Diakofti er havnene på øya.
Økonomi
Siden slutten av 1900-tallet har økonomien på øya i stor grad fokusert på turisme, noe som etter hvert utgjør det meste av øyas økonomi til tross for at Kythira ikke er det mest populære turistmålet i Hellas. Turistsesongen begynner vanligvis med den greske feriedagen pinse i slutten av mai og varer fram til midten av september. I denne tiden, særlig i august, går antallet mennesker på øya opp til de tredobbelte grunnet turisme og tidligere øyboere på ferie. Avhengigheten av turisme har ført til økt byggeaktivitet i mange av landsbyene, hovedsakelig av kommersiell hensikt, som hoteller, gjestgiverier, butikker og lignende, men også feriehus, de fremste er i Agia Pelagia og Livadi som har fått betydelig vekst siden begynnelsen av 1990-tallet.
Mindre kilder til inntekter er timianhonning, godt kjent i Hellas for sin rike smak, foruten også kultivering av grønnsaker og frukt i liten skala og noe landbruk med tamdyr som uansett går hovedsakelig til lokalt forbruk
Transport
Øya har i eldre tid hadde svak infrastruktur, skjerpet ved dårlige værforhold i vintermånedene. Byggingen av den nye havnen i Diakofti sammen med oppgradering av øyas flyplass har i stor grad bedret øyas transportmuligheter. En ny vei fra øyas største landsby Potamos i nord til øyas hovedstad Khora i sør utbedres i skrivende stund (2013).
Kithiras nasjonale flyplass, 1 461 meter lang rullebane, er lokalisert i regionen mellom landsbyene Friligiannika og Diakofti, omtrent 8 km fra hovedstaden. Flyplassen ble utbedret og forlenget på slutten av 1900-tallet, hovedsakelig ved private midler fra lokalbefolkningen. Det greske selskapet Olympic Air flyr til Kithira.
Til tross for at øya har ligget langs viktige handelsrutene i to tusen år har byggingen av en moderne havn blitt utsatt gjentatte ganger inntil siste halvdel av 1900-tallet. I 1933 ble det gjort anstrengelser for å bygge en havn ved landsbyen Agia Pelagia, men finansielle og regjeringsproblemer førte til at det tok tiår før planene ble satt ut i livet. Den var hovedhavnen fram til midten av 1990-tallet (og er siden blitt bygget ut som fergekai for turistanløp). På samme tidsrom begynte utbyggingen av den nye havnen i Diakofti. Stedet var opprinnelig valgt av øyas britiske herskere på 1800-tallet. Havnen ble bygget sammen med en moderne og bredere vei for å kunne ta imot støtte lasteskip og passasjerskip. Havnen i Diakofti har nå faste ruter til og fra Gytheio, Kalamata, Andikythira, Pireus, Kreta & Limassol - Elafonisos.
Havnen nord for Agia Patrikia er hovedsakelig en fiskehavn som har to brede båtramper og anlegg for skipsreparasjon.
Kulturelle referanser
Sandro Botticellis renessansemaleri «Venus' fødsel» (1485) og andre tilsvarende tematiske malerier viste gudinnen Afrodite (Venus) stige opp fra havets skum ved kysten av Kythera (eller Kypros), da klassisk mytologi identifiserte øya som gudinnens fødested. Øyas status som Afrodites fødested er også referert til i de tre maleriene med samme tittel, Pèlerinage à l’île de Cythère («Ombordstigning til Kythera») av den franske maleren Antoine Watteau. Disse maleriene kan i dag bli sett i kunstmuseet Städel i Frankfurt am Main (ca. 1710), i Louvre (1717) og Staatliche Museen zu Berlin (ca 1719).
I sitt dikt En sjøreise til Kythera kalte dikteren Charles Baudelaire øya for et «banalt eldorado». Dette diktet er sitert sammen med øya i Anthony Powells roman The Kindly Ones (1962), en del av hans romansyklus A Dance to the Music of Time. Et vers fra Baudelaires dikt er også sitert i Graham Greenes roman The Comedians (1966), men da som en hentydning til Haiti. A Voyage to Cythera er også tittelen på en novelle (1967) av Margaret Drabble.
Sangen «In Cythera» ble utgitt av den alternative rockegruppa Killing Joke på deres album MMXII (2012).
Glitnir
Glitnir er et internasjonalt finansforetak med sitt utspring på Island.
Banken har filialer i London, Halifax (Canada), Shanghai og København, og har eiet større finansinstitusjoner i Luxembourg og Norge (BNbank og Glitnir Bank, Glitnir Securities og Glitnir Fondsforvaltning, Glitnir Factoring, og 50,1% av Union Group). Glitnir er notert på den islandske børsen.
Historie
Glitnir er en av de tre store kommersielle bankene på Island (de andre to er Kaupthing Bank og Landsbanki). Den er et resultat av en sammenslåing av tre andre banker – Alþýðubanki (Union Bank), Verzlunarbanki (Handelsbanken) and Iðnaðarbanki (Industribanken) – og en offentlig eid bank som hadde problemer – Útvegsbanki (Fiskeribanken). Disse fire dannet Íslandsbanki i 1990. På dette tidspunktet var Íslandsbanki den eneste større privateide bank. Íslandsbanki ble notert på Islands børs i 1993. Senere ble banken slått sammen med FBA – Den Islandske Investeringsbanken i 2000. I 2004 kjøpte de den norske banken Kredittbanken. I 2005 ble BNbank kjøpt. I mars 2006 skiftet Islandsbanki navn til Glitnir og alle selskaper i finanskonsernet tok etter dette i bruk det nye navnet og logo. I Norge skiftet blant annet Kredittbanken navn til Glitnir Bank ASA. I april 2006 åpnet de sin første filial i Nord-Amerika; i Halifax i Canada. Glitnir har sitt hovedfokus inne tre nisjer; fornybar energi, fiskeri og offshore.
I forbindelse med den internasjonale finanskrisen høsten 2008 kjøpte den islandske regjering 29. september en eierandel på 75 prosent i selskapet, for 600 millioner euro. Samtidig ble selskapet insolvent, og solgte virksomheter i fire land utenfor Island i oktober 2008.
Ved statens overtakelse av 75% av selskapet hadde det datterselskaper og filialer i følgende land:
Tautrekking under Sommer-OL 1904
Tautrekking under Sommer-OL 1904. Tautrekking var en olympisk øvelse under sommer-OL i St. Louis. Seks lag deltok, tre amerikanske, et fra Hellas, et fra Sør-Afrika og et blandet lag. USA tok gull og sølv mens det blandede laget tok bronse.
Medaljevinnerne
<br style="clear:both;" />
Toyama Shinko kraftverk
Toyama Shinko kraftverk er et varmekraftverk ved innløpet til Toyamabukta i prefekturet Toyama i Japan. Installert produksjonseffekt er 2700 MW. Operatør er Hokuriku Electric Power Co Ltd, mens Sumitomo aluminiumsverk er deleier i to av blokkene (2 x 350 MW olje- og kullfyrt), mens enhet 3-4 er utelukkende oljefyrte (2 x 500 MW).
Anlegget ble utbygd omkring årene 1970–1981. Brenselkilden er kull, fyringsolje og råolje.
Wasyl Cykwas
Bakgrunn
Cykwas ble født av ukrainske foreldre i en landsby sørvest for Lviv. Området var en del av Det habsburgske imperium og tilfalt Polen etter at dette gikk i oppløsning. I 1937 søkte han til Frankrike for å finne arbeid. Da andre verdenskrig brøt ut med Tysklands og Sovjetunionens okkupasjon av Polen i september 1939 meldte han seg til tjeneste for den polske regjeringen, som var i eksil i Angers i Frankrike. Han fikk militær opplæring i Coëtquidan i Bretagne og ble overført til Den selvstendige Podhalebrigaden.
Slaget om Narvik
Etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940 ble det bestemt å sende Cykwas' avdeling nordover, som en del av det allierte forsøket på å motstå invasjonen. Avdelingen ble, som det av det fransk-polske ekspedisjonskorps, skipet ut fra Brest og sendt via Skottland til Norge, der den 9. mai ble landsatt ved Harstad. Etter få dager ble den sendt til Narvik. Under slaget om Narvik gjorde Cykwas seg bemerket i kampene på Ankenesfjellet. Patruljen han deltok i falt i bakhold, men Cykwas reddet situasjonen ved å kaste håndgranater mot de tyske angriperne. I kampen ble Cykwas skadet i foten. Han ble evakuert til Storbritannia og fortsatte, tross skaden, sin tjeneste i de polske avdelingene i Skottland.
Landgangen i Normandie
Under den allierte landgangen i Normandie i juni 1944 tjenestegjorde Cykwas i 3. Infanteribrigade i 1. polske panserdivisjon. Han deltok i frigjøringen av Frankrike, deretter av Belgia og Nederland, for så å delta i erobringen av Tyskland. I april 1945 ble han overført til stabseskadronen i 1. Polske Korps. Han forble i tjeneste i Tyskland til han i april 1947 vendte tilbake til Storbritannia. I desember samme år ble han dimittert.
Etter verdenskrigen
De politiske omveltningene etter verdenskrigen gjorde det umulig for Cykwas å vende tilbake til sitt hjemsted i Ukraina, som nå var blitt en del av Sovjetunionen. Han bosatte seg i Skottland og skiftet navn til William Campbell.
Han ble også tildelt Deltagermedaljen.
You Can Have Her
Den svenske teksten, «Sånt är livet», er skrivet av Stikkan Anderson under psevdonymet Stig Rossner.
Anita Lindblom, S. O. Walldoffs orkester spilte inn sangen i oktober 1961. Den ble utgitt på singlen Fontana 271 201 TF.
Lindblom fremførte «Sånt är livet» i spillefilmen Vi fixar allt (1961).
Anita Lindbloms versjon lå på VG-lista i 22 uker i 1962 og på en førsteplass i syv uker.
Svenn-Erik Fjeldberg har spilt inn en norskspråklig versjon på plate («Sånn er livet»).
Stovner Senter
Stovner Senter er et kjøpesenter i Oslo. Det ble oppført 11. desember 1975. Senteret er plassert i bydel Stovner, mot nordvest i Groruddalen, ved grensen til Nittedal og Lillestrøm kommuner.
Senteret var ved åpningen Norges største kjøpesenter, og er fortsatt Groruddalens største kjøpesenter. I etasjene over senteret er det en rekke leiligheter. Det er per 2015 87 butikker knyttet til senteret. Blant andre tilbud er Deichmanske bibliotek og kontor for bank, helsetjenester og eiendomsmegling, samt 8 serveringssteder.
Senteret er plassert over Stovner stasjon, som er nest siste stasjon på Grorudbanen. Det gikk tidligere en gangbro over Fossumveien fra senteret til Stovner politistasjon og en rekke boligblokker og rekkehus i området på vestsiden av politistasjonen. Området er nå oppusset, og det ble etablert et kryss som går mot den nye senterfasaden, fra det Stovner Politistasjon.
Senteret har i 2016 fullført en ombygging som innebar en utvidelse av senteret. Her har man fått på plass en ny fasade, samt. restauranter, som vil holde åpent også utenfor senterets åpningstider. Senteret ble innvendig oppusset, og ser idag bedre rustet ut. Oppgraderingen har brakt store kjeder til senteret, deriblant finner man Clas Ohlson og Enklere liv på senteret.
Linspire
Linspire (tidligere Lindows) var en Linux-distribusjon som var i kommersielt salg. Den var basert på Ubuntu, og markedsførte seg som ultimat for Internett-, spill-, musikk-, kontor- og videobruk. Den ble utviklet med tanke på å være lett å bruke for de som er vant til Microsoft Windows og å være mest mulig kompatibel med Windows.
Den 2. juli 2008 kunngjorde Xandros sitt oppkjøp av Linspire.
Sparisjóðabanki Íslands
Sparisjóðabanki Íslands (Icebank) var en privatbank på Island.
Banken ble etabler i 1986, og fungerte som clearingsentral (klareringssentral) mellom bankene og sentralbank for de 24 sparebankene på Island, som eier denne banken. Banken ble avviklet i 2009, under finanskrisen på Island.
Farmakopé
En farmakopê  (fra gresk pharmakopoiia fremstilling av legemidler) er en autorisert bok som angir kvalitetskrav for de mest brukte legemidlene.