cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uttarakhand
Uttarakhand har en blandet befolkning med mongolske islett. Tibetansk og nepalsk kulturpåvirkning er betydelig, og delstaten har mange buddhister og animister i tillegg til den dominerende hinduismen. På 1700-tallet lå området under gurkhaherskere fra Nepal som ble overvunnet av britiske styrker på 1800-tallet. I Uttarakhand har hinduenes to helligste elver, Ganges og Yamuna, sine utspring, markert av de viktige pilegrimsmålene Gangotri og Yamunotri.
I sør ligger de største byene, Hardwar og Rishikesh som er viktige hinduiske sentre ved Ganges, mens Dehradun og Mussoorie lenger vest er administrative sentre.
Delstaten ble til etter en stor lokal bevegelse som krevde at den skulle skilles ut fra Uttar Pradesh. I den første tida hadde delstaten navnet Uttaranchal, som fra Indias regjering ble oppfattet som mindre politisk og separatistisk preget enn det navnet den lokale bevegelsen hadde brukt.
Canadisk engelsk
Canadisk engelsk (engelsk: Canadian English) er en form for engelsk, en dialektblanding av britisk og amerikansk engelsk, som snakkes i Canada. Mer enn 25 millioner canadiere (85 prosent av befolkningen) har kunnskap til engelsk (folketelling 2006 ). Omtrent 17 millioner har engelsk som sitt morsmål. Hvis man ekskluderer Quebec, har 76 prosent engelsk som morsmål. Fonetikken, fonologien, morfologien, syntaksen og ordforrådet i det meste av Canada er veldig lik den man finner i vestlige og innlandsområdene i USA. Canadisk engelsk inneholder også elementer fra britisk engelsk i sitt ordforråd, samt en del sæpreget canadisk. Stavingen er en blanding av amerikansk og engelsk stavemåte. Mange områder er også påvirket av fransk, og det er merkverdige lokale variasjoner. Likevel har Canada veldig liten forskjell i dialektene sammenlignet med USA og andre engelsktalende land. Det fonologiske systemet i vestlig canadisk engelsk er lik den vest i USA, og fonetikken er veldig lik.
Uttarakhand
I januar 2007 ble delstaten omdøpt til det tradisjonelle Uttarakhand, i samsvar med sterke lokale ønsker.
Liste over ordførere i Son
Ordførere i Son er en liste over ordførere i Son fra innføringen av formannskapslovene i 1837 og frem til 1964, da kommunen ble slått sammen med Vestby. Son og Hølen hadde felles formannskap og ordfører fra 1837 til 1847.
Kåre Willoch
Kåre Isaachsen Willoch (født 3. oktober 1928, død 6. desember 2021 i Oslo) var en norsk politiker (H) som var Norges statsminister fra 1981 til 1986.
Han var Høyres generalsekretær fra 1963 til 1965, leder av Høyre fra 1970 til 1974, handelsminister i 1963 og 1965–1970 og Norges statsminister fra 1981 til 1986. Etter at han trakk seg fra rikspolitikken var han fylkesmann i Oslo og Akershus (1989–1998) og styreleder i NRK (1998–2000).
Bakgrunn
Kåre Willoch ble født 3. oktober 1928 på Bestum på Oslos vestkant, i daværende Aker kommune. Foreldrene var disponent Haakon Isaachsen Willoch (1896–1955) og Agnes Christine Saure (1895–1994). Haakon Willoch startet bedriften Bonnaski i Lommedalen. Moren var intellektuelt anlagt og utdannet adjunkt i realfag og arbeidet som lærer til barna ble født. Foreldrene var politisk interessert, men deltok ikke aktivt i politisk arbeid. Kåre Willoch ble som gutt kjent for sine kunnskaper og som standhaftig debattant. Kåre var deres tredje sønn. Hans eldre brødre var Erik Willoch, som ble luftfartsdirektør, og Jan Willoch, som ble skifabrikant som sin far og formann i Riksmålsforbundet. Kommandørkaptein Odd Isaachsen Willoch som var skipssjef på panserskipet «Eidsvold» da det ble torpedert i Narvik 9. april 1940, var hans onkel.
Under andre verdenskrig dro Willochs far og hans to eldre brødre til Storbritannia der de sluttet seg til marinen. Faren Haakon meldte seg til tjeneste for admiralen i aprildagene 1940 og ble senere involvert i undergrunnsarbeid. Haakon Willochs motstandsgruppe ble ikke avslørt, men av frykt for snart å bli avslørt flyktet han til Sverige. De to eldre brødrene flyktet også, og moren og Kåre ble igjen. Kåre ble flyttet fra Bestum skole til Kristelig Gymnasium som ikke var dominert av nazistene. Haakon hadde meldeplikt, og venner sørget for at papirene ble korrekt stemplet mens Haakon var i Sverige. Etterhvert kom familien i søkelyset, og moren fikk hjelp av motstandsbevegelsen til å flykte til Sverige med Kåre i desember 1944. De slo seg ned i Uppsala der Kåre gikk på Det norske Gymnas.
Han tok examen artium på Ullern gymnas i 1947 (med toppkarakterer) og var russeformann. I 1948 avtjente han førstegangstjenesten i Tysklandsbrigaden i Slesvig. Han studerte sosialøkonomi ved Universitetet i Oslo og ble cand.oecon. i 1953. Før han startet sin politiske karriere arbeidet han som sekretær i Norges Rederforbund fra 1951 til 1952 og som konsulent i Norges Industriforbund fra 1954 til 1963. Det vakte betydelig oppsikt da det i 1982 ble avslørt at Willoch som stortingsrepresentant også mottok lønn fra Rederiforbundet og senere også fra Industriforbundet.
Willoch giftet seg med Anne Marie Jørgensen (født 1929) i 1954. Hun er datter av orgelbygger Jørgensen.
Willoch kom fra en slekt av fritenkere og var livssynshumanist og agnostiker. Han så på kristendommen som en selvsagt del av den norske selvbevisstheten, men mente at troen var en privatsak.
Politisk karriere
Willoch var handelsminister i John Lyngs regjering i 1963 som var den første borgerlige eller ikke-sosialistiske regjering etter andre verdenskrig. Han ble også handelsminister i Per Bortens regjering 1965–1970.
I Willochs tid som formann i Høyre fra 1970 til 1974 og som parlamentarisk leder fra 1970 til han ble statsminister i 1981, økte velgeroppslutningen om Høyre, i det som ble kalt «høyrebølgen». Høyrebølgen var et fenomen i de fleste vestlige land på den tiden.
Statsminister (1981–1986)
Med Willoch som statsministerkandidat fikk Høyre i 1981 et valgresultat på 31,7 prosent ved stortingsvalget 12. september 1981. Det var partiets beste valg siden 1924 og fremgangen kalles høyrebølgen (en betegnelse som særlig knyttes til Willochs regjeringstid). Samarbeidet med Erling Norvik og Fridtjov Clemet i partiledelsen var vesentlig ved Høyres fremgang på den tiden.
Valget hadde gitt et ikke-sosialistisk flertall. Willoch ble bedt om å danne regjering bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. Under regjeringsforhandlingene var det abortspørsmålet som skapte det meste av vanskelighetene. I 1978 ble loven om selvbestemt abort vedtatt, noe som ga kvinner retten til selv å ta beslutningen om abort før 12. svangerskapsuke. I Høyre var meningene om dette spørsmålet delte, og i 1980 hadde Høyres landsmøte besluttet at stortingsrepresentantene skulle fristilles til å stemme etter sin egen overbevisning i abortsaken. KrF krevde at en ny koalisjonsregjering skulle innføre strengere abortregulering, et krav Willoch ikke ville gå med på. Kristelig Folkeparti valgte derfor å ikke danne regjering med Høyre, og Senterpartiet ville ikke gå inn i en regjering med Høyre alene. Etter regjeringsforhandlingene dannet Willoch derfor den 14. oktober 1981, den første rene Høyre-regjeringen siden Ivar Lykkes regjering i 1928. Kristelig Folkeparti og Senterpartiet var parlamentariske støttepartier.
Regjeringen Willoch gjennomførte reformer av samfunnsforhold som den mente skyldtes en regulerende og lite fleksibel stat. Det skulle skapes et samfunn med mindre offentlig detaljstyring og regulering fra «formynderstaten», slik det offentlig ble omtalt av partiene på høyresiden. Ett resultat av reformene var at butikkene fikk holde åpent flere av døgnets timer. NRKs kringkastingsmonopol ble oppmyket og det ble tillatt å etablere nærradioer. Det offentlige monopolet på levering av helsetjenester ble utfordret da det ble åpnet for etablering av private medisinske klinikker, og restriksjoner på eierskap og salg av eiendom ble redusert.
Regjeringens deregulering av kredittpolitikken har fått sterk kritikk i ettertid. I 1984 var renten politisk styrt og svært lav, samtidig som bankenes utlån i liten grad var regulert. Resultatet ble stor aktivitet på Oslo Børs og en kraftig vekst i privat forbruk. Dette ble kalt jappetiden og var i stor grad lånefinansiert. Dette ledet i sin tur til bankkrisen mot slutten av 1980-årene og begynnelsen av 1990-årene.
Willoch-regjeringens utenrikspolitikk var stort sett i samsvar med de tidligere Arbeiderparti-regjeringene når det gjaldt Norges forhold til NATO. Willoch-regjeringen støttet NATOs dobbeltvedtak i 1979 om å utplassere amerikanske Pershing II ballistiske mellomdistanseraketter i Vest-Europa. Ved utvidelsen av regjeringen med mellompartiene krevde Willoch at ingen av de nye statsrådene skulle være motstandere av dobbeltvedtaket. Arbeiderpartiet støttet dobbeltvedtaket i 1979.
Våren 1984 var Willoch alvorlig syk og var borte fra politikken en periode. Willoch, utenriksministeren, justisministeren og forsvarsministeren avgjorde at Arne Treholt kunne begynne på Forsvarets høyskole noe Willoch senere ble kritisert for da Treholt ble arrestert i 1984 mistenkt for spionasje. Regjeringen Willoch argumenterte med at Treholt hadde gjort mest skade før 1981 blant annet som Jens Evensens medarbeider. Willoch, Gro Harlem Brundtland og Sven Stray var kjent med mistanken mot Treholt lenge før han ble arrestert.
Etter stortingsvalget i 1985 ble regjeringen Willoch en mindretallsregjering. Det parlamentariske grunnlaget ble utfylt ved Fremskrittspartiets to representanter. Våren 1986 hadde oljeprisen falt fra 29 til 15 dollar fatet, og i mars la Willoch frem en «påskepakke» med 16 innstramningsforslag. Et av punktene var å øke bensinavgiften med 42 øre literen, og regjeringen gikk først til Arbeiderpartiet for støtte. Arbeiderpartiet satte som krav for å gå med på en avgiftsøkning de egentlig var for, at Willoch også hevet toppskatten. Dette var Willoch ikke villig til å gå med på da han mente det kunne skade den økonomiske veksten. Regjeringen fikk støtte fra Sosialistisk Venstreparti, men regjeringen ble etter hvert avhengig av FrPs støtte for å overleve. Leder for FrP, Carl I. Hagen, hadde i valgkampen lovet å gå mot alle skatte- og avgiftsøkninger, bensinavgiften spesielt. Samtidig hadde han også lovet å ikke felle en borgerlig regjering. Dagen før Willoch stilte kabinettsspørsmål om påskepakken, sendte FrP ut en pressemelding om at «velgerne kunne stole på Hagen i spørsmålet om bensinprisene». Willoch gikk av som statsminister 9. mai 1986. Noen uker etterpå økte Gro Harlem Brundtlands andre regjering bensinavgiften.
Senere virke
Han ga høsten 2008 ut samtaleboken Alvorlig talt sammen med Odvar Nordli. I 2018 ga han ut boken Alt med måte sammen med Torbjørn Røe Isaksen.
Kritikk av Lund-kommisjonen
Willoch avviste Lund-kommisjonens påstander om ulovlig observasjon av politiske grupperinger under den kalde krigen. I høringen i Stortinget om Lund-rapporten slo han fast at overvåkningen av partier som Arbeidernes kommunistparti (AKP) og Norges Kommunistiske Parti (NKP) i hans regjeringstid i 1980-årene, var korrekt fordi det dreide seg om ulovlige og ekstremistiske organisasjoner som drev en virksomhet som etter regjeringens oppfatning var et brudd på Almindelig borgerlig Straffelov § 104a og § 98, som satte straff for «den som søker å bevirke eller å medvirke til at rikets statsforfatning forandres ved ulovlige midler».
Vegard Berg Johansen
Vegard Berg Johansen (født 15. juli 1973 i Svolvær, Lofoten) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han har spilt for FK Lofoten, Tromsø IL, OS Belenenses, FK Haugesund, Svolvær IL og Tromsdalen UIL. Han er bror til tidligere Tromsø IL og FK Lofoten spiller Stein Berg Johansen og sønn av tidligere Svolvær IL og FK Lofoten trener Viggo Berg Johansen. Vegard Berg Johansen la opp etter 2004-sesongen.
Kåre Willoch
Kritikk av Lund-kommisjonen
I etterkant av terrorangrepene i Norge 2011 kritiserte Willoch på nytt Lund-kommisjonen: Han uttalte at «en velutrustet sikkerhetstjeneste kunne ha avdekket terrorplanene før 22. juli i tide» og «at det ikke skjedde må ses i sammenheng med nedrivningen av de hemmelige tjenester etter Lund-kommisjonens ødeleggende innsats».
Lovisenberg
Beliggenhet, topografi, befolkning
Lovisenberg er avgrenset av Geitmyrsveien i sydvest og vest, Griffenfeldts gate (ring 2) i nord, Uelands gate i øst og Colletts gate i sydøst. Nabostrøkene er Valleløkken og Lindern i vest og Ila i sydøst og øst. Geitmyra skole- og kolonihageområde mot nord har ingen klar strøkstilhørighet. Strøket er 4-500 meter mellom ytterpunktene og ligger litt over 2 km fra Karl Johans gate.
Kåre Willoch
Utmerkelser og ettermæle
Willoch ble i 1983 æresdoktor ved St. Olaf College i Northfield i Minnesota i USA. Han ble i 1996 utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden og samme år kåret til «Årets opinionsdanner» av Redaktørforeningen og også tildelt Norges Bondelags utmerkelse «Sunt Bondevett». I 1997 fikk han Fritt Ord-prisen. Willoch ble i 2005 hedret med Willy Brandt-prisen. Willoch var Ridder av Den gyldne gris, Det Norske Studentersamfunds orden. I 2003 ble Willoch også Æresmedlem av Studentersamfundet i Trondhjem. I 2006 ble han tildelt æresprisen «Bypatrioten» av Oslo Byes Vel. På Høyres landsmøte i 2012 ble han utnevnt til «Årets mann» av Høyres Kvinneforum.
Lovisenberg
Beliggenhet, topografi, befolkning
Det meste av strøket er flatt på ca. 75 meter over havet, men mot Uelands gate og Colletts gate i øst skråner det bratt.
Kåre Willoch
Utmerkelser og ettermæle
Regjeringen bestemte at Willoch skulle gravlegges på statens bekostning.
Lovisenberg
Beliggenhet, topografi, befolkning
Det bor mellom 600 og 800 mennesker på Lovisenberg.
Kåre Willoch
Utmerkelser og ettermæle
En faglig rangering av norske statsministre plasserte Einar Gerhardsen øverst med Willoch og Brundtland på delt andreplass. Siden Gerhardsens regjering i 1945 hadde ingen regjering gjennomført så mange reformer i Norge. Under Willoch ble Norge forandret i liberalistisk retning. Mange av reformene fra Willochs tid ble videreført under Brundtland. Fjernsynsdebattene mellom Brundtland og Willoch er særlig kjent fra 1980-tallet. Harald Kjølås, redaktør i Sunnmørsposten, mente at Willoch var en av landets mest systematiske og klarttenkende politikere i nyere tid. Som statsminister var han dominerende i regjeringskollegiet, på samme måte som Gro Harlem Brundtland og Einar Gerhardsen hadde vært, og irriterte fagstatsrådene med at han engasjerte seg i mange saker på statsrådenes områder. Fra han satt fast på Stortinget i 1957 ble han kjent som en uvanlig skarpskodd, grundig og standhaftig debattant. Willoch var kjent for en høflig og velordnet atferd, og stilte tilsvarende krav til andre i stortingsgruppene. Han skjermet familien og privatlivet som var preget av en måteholden livsstil.
Professor Bernt Hagtvet skriver i minneordet at Willoch sto nærmere den sosiale markedstenkningen i tyske CDU etter Ludwig Erhard enn det britiske konservative partiets «thatcherisme» under Margaret Thatcher. Hagtvet skriver at Willoch i ettertid ikke ville ta ansvar for bankkrisen rundt 1990. Hagtvet mener at Willoch sto for en liberal nasjonalisme. Willoch er den eneste konservative lederen i Vesten som har lagt ned krans på Yasir Arafats grav.
Lovisenberg
Institusjoner
Lovisenberg diakonale sykehus og Lovisenberg diakonale høgskole dekker mye av den østlige delen av strøket sammen med Oslo Nye Høyskole.
Odontologisk fakultet ved Universitetet i Oslo, tidligere Norges Tannlegehøyskole, ligger i vest mot Geitmyrsveien.
Sykehjemmet Cathinka Guldberg-senteret, som ble bygget i 1974 og drives av Diakonissehuset, ligger i Lovisenberggata 7B.
Historie
Løkken Løkkeberg har historie som byløkke tilbake til 1694 og sannsynligvis noe lenger enn det. Løkkeberg lå rett nord for bymarken. På 1730-tallet eier general Hausmann løkken. Senere på 1700-tallet blir flere naboløkker kjøpt og lagt til, særlig mens politimester Mathias Stub er eier fra 1744 til 1764. Hovedbygningen (Geitmyrsveien 67), bygget i 1756, er byens eldste gjenværende hovedbygning fra en byløkke og eneste løkkebygning i byen fra rokokkoperioden. Bygningen, som er i to etasjer, bygget i tømmer med panel og halvvalmet tak, ble i 1969 flyttet noen meter og restaurert. Til løkken hørte frukt- og urtehave, fiskedam, stall, fjøs for ti kuer. Uthusene ble revet i 1930. Løkkeberg ble fredet i 2015.
Løkken Lovisenberg var på 1700-tallet to løkker, hvorav den ene var husmannsplass. Den eldste kjente eier er Iver Østbye, som inntil 1721 eide løkke nr. 358, som da var 35 mål stor. Navnet kommer av Louise, konen til farger Johan Gottfried Bautlen som kjøpte løkken (da kalt Tambourløkken) i 1795. Dagens løkkebygning (Lovisenberggata 15) er sannsynligvis bygget på 1820-tallet, og ble utvidet da bankdirektør Frölich kjøpte Lovisenberg i 1853. Han kjøper flere naboløkker, blant dem en på 11 mål fra Løkkeberg, og Koengen på 18 mål som i 1870 gir grunn til Frölichbyen i strøket som i dag heter Valleløkken.
Lovisenberg ble i 1850- og 60-årene ble etter tidens mål et stort og flott anlegg med de tilbyggene Frölich bygger på hovedbygningen, nytt fjøs med dampvarmeapparat og plass til ti kuer, stall til fire hester, park med flaggstenger til ulike lands flagg, terrasser, lysthaver, andedammer, duer, ender, perlehøns og kalkuner, et tysk esel som brakte varene til torget for salg, dammer for fisk og kreps, og i fjellveggen mot øst en grotte han fikk utminert. Frölich bodde også mange vintre på Lovisenberg, som ble et betydningsfullt sted i byen frem til Frölich døde i 1877.
Frölich testamenterte eiendommen til Lovisenberg interessentselskap, som i 1882 solgte til grosserer Oluf C. Kiær, som i sin tur ga den 69 mål store eiendommen til Diakonisseanstalten (Diakonissehuset). Anstalten flytter til Lovisenberg fra Ullevålsveien 1/5 i 1888. Blant virksomhetene var sykepleierutdanningen, som var Norges første da Cathinka Guldberg startet den i 1868. I 2009 fikk plassen ved Diakonissehusets bygning navnet Cathinka Guldbergs plass – plassen der det fra 1966 har stått en statue av henne.
Diakonissehusets sykehus, i dag Lovisenberg diakonale sykehus, flyttet i 1895 fra Grønland til ny bygning på Lovisenberg. Sykehuset har bygget ut i flere etapper. I dag er sykehuset et aksjeselskap der Diakonova og Diakonissehuset eier 50% hver. På sykehusområdet ligger også kapell og museum.
Christiania Selvbyggerforening kjøpte grunn på Løkkeberg og oppførte fire treetasjers gårder med seks leiligheter i hver som sto ferdig i 1880 (Geitmyrsveien 51-57).
I 1885 var Geitmyrsveien frem til nr. 65 og Løkkebergveien 2 og 4 (fra 1901 Lovisenberggata) bebygget.
I 1892 kjøper Sebbelows stiftelse Lovisenberggata 6 og oppfører et hjem for ugifte mødre. Dette var den første av en rekke sosiale institusjoner på Lovisenberg. Hovedbygningen på Løkkeberg leies fra 1912 ut til Odd Fellowordenen som driver Veslehjemmet for barn med medfødt syfilis. Hjemmet reiser i 1930 sin egen bygning nord på tomten, som i dag er Markushjemmet (del av sykehuset).
I 1912 står Lovisenberg kirke ferdig, oppført for Diakonissehuset.
I 1927 reises den store bygningen for Norges Tannlegehøyskole (Geitmyrsveien 69).
Arabiahavet
Arabiahavet, også kalt Det arabiske hav, er en del av Indiahavet som ligger mellom Den arabiske halvøy mot vest og India mot øst. Grensa mot selve Indiahavet trekkes fra den sørligste øya på Maldivene til Ras Hafun på østkysten av Somalia, og den er noenlunde sammenfallende med den undersjøiske Carlsbergryggen.
Fra Arabiahavet går to store bukter inn på hver side av Den arabiske halvøya: Adenbukta med Rødehavet og Omanbukta med Persiabukta.
Darkthrone
Darkthrone er et norsk black metal-band. De kommer opprinnelig fra Kolbotn og ble stiftet i 1987. Bandet er best kjent som et black metal-band, men har tidligere spilt både death metal og punk/episk metal og laget musikk med doom metal-aktige riff.
Bandet ble dannet som en blanding av punk og death metal under navnet Black Death i 1986, navnet Darkthrone kom i bruk sent i 1987. I 1990 skrev Darkthrone kontrakt med Peaceville Records, etter å ha gitt ut en rekke demoer på kassett, og i 1991 ga de ut debutalbumet Soulside Journey. Dette albumet inneholdt flere black metal-elementer, men var i hovedsak et death metal-album med ren produksjon og progressivt, teknisk spill. Senere la Darkthrone om stilen til å bli et rent black metal-band. På denne tiden var death metal veldig populært og black metal-miljøet var et slags anti death metal-miljø, mye på grunn av det sjelløse lydbildet en del death-metal band hadde begynt å tilegne seg. Darkthrone fortsatte i en sjanger som til da kun hadde innspillinger med organisk lydbilde innen black metal.
Utslått
Utslått er et gresstykke som ligger i utmarka til en gård. Noen utslåtter var rester av nedlagte gårder fra før svartedauden, men de fleste var ryddet senere. Enkelte var bygd opp med steinmur i ei skråning (Vestlandet) og fylt opp med tilbåret jord og avfall etter skogsdrift. Utslåtten lå av og til uveisomt til, og høyet derfra ble ofte lagret i ei utløe for henting om vinteren, med sledeføre og islagte vann..
Hovslager
En hovslager er en spesialist på hestens høver. Hovslageren må ha gode kunnskaper om hestens anatomi, fysiologi og biomekanikk. Når hesten skal ha sko på er hovslagerens smikunnskaper avgjørende for hestens velferd. Det er sammenheng mellom smikunnskaper og det å klare å tilpasse sko. Hesten trives best og arbeider best når den har godt tilpassede sko på seg.
Tidligere var det som regel en smed som skodde hester. Å kunne smi og tilpasse hestesko var en viktig oppgave, på grunn av hestens viktige rolle i jord- og skogbruk. Både verktøy og skoene var håndlagde. De spesielle spikrene som ble brukt, søm var en betydelig eksportartikkel for firmaet O. Mustad & Søn. Etter hvert som landbruket ble mekanisert og bilen overtok transportoppgavene gikk bestanden av hester ned. Hovslagerfaget ble da nærmest borte i en generasjon. De siste tiårene har hestebestanden økt kraftig utbredelsen av hest til hobby og sport, og faget har fått et oppsving. Spesielt innen konkurransesport er individuell tilpasning av sko til hoven nødvendig, da det kan gi utslag i hestens prestasjoner. I dag brukes som regel maskinlagde hestesko, i forskjellige varianter.
I Norge består utdannelsen til hovslager av to år skole og to år læretid ved bedrift. Hovslageryrket er ansett som fysisk krevende for ryggen ettersom hovslager må stå bøyd når hesteskoen blir påsatt.
Gandhinagar kullkraftverk
Gandhi Nagar kullkraftverk er et kullkraftverk beliggende i området Gandhinagar i delstaten Gujarat i det vestre India. Det har en installert produksjonskapasitet på 870 MW fordelt på to 120 MW blokker/turbiner, installert 1977–1998. Operatør er det indiske selskapet GSEB.
Brenselstypen er kull. Årlig produksjon i 2006–07 var totalt 4,276 TWh, og utslippene av CO2 var 5,35425 millioner tonn.
Mumbles
Mumbles (walisisk Y Mwmxwls) er en landsby og en odde som strekker seg ut i Swanseabukten i Wales. Landsbyen er en del av Swansea, og administreres derfor som en del av byen.
Navnet kommer fra fransk «mamelles», som betyr «bryster». Dette refererer til formen på de to holmene ved enden av odden. På den som ligger lengst ut står et fyrtårn.
Mumbles startet som en fiskerlandsby. I 1806 ble jernbanen bygget ut fram til landsbyen for å frakte kull til Swansea. Men man så raskt potensialet i passasjertrafikk. Den første passasjerruten startet 25. mars 1807, hvilket gjør den til den første regulære togrute for passasjertrafikk i verden. Den ble svært populær, og Mumbles begynte allerede dengang å utvikle seg til et turiststed.
I dag er det turisme som er hovednæringsvei. Den eneste større severdighet er ruinene av Oystermouth slott, men det som trekker mest folk er at byen har flere svært gode restauranter og kaféer, og at landskapet er vakkert.
Mumbles Mile
Mumbles Mile er en veistrekning i Mumbles, som har en svært høy konsentrasjon av puber. Den er derfor et populært utfluktsmål for studenter fra Swansea og Cardiff, og er velkjent for pub-til-pubrunder.
Jelling
Jelling er en by i Jylland, i Vejle kommune i Region Syddanmark. Byen var tidligere administrasjonssenteret i Jelling kommune fra dannelsen i 1970 til regionreformen oppløste kommunen i 2007. Jelling har 3,362 (2013) innbyggere.
Jelling var hovedsetet for danekongene i sen vikingtid. Minner etter disse ligger fortsatt og er noen av Danmarks mest kjente fortidsminner. Jelling kirke ligger midt mellom to store gravhauger, Danmarks største, hver på over 70 meter i diameter og opp mot 10 meter høye. Sagnet sier at det er Danmarks grunnleggere og første kongepar – Kong Gorm og dronning Tyra – som ligger begravet her i hver sin haug.
Ved kirken står to berømte runesteiner, de såkalte Jellingsteinene. Disse står ikke på opprinnelige sted, men de er sikkert opprinnelig reist i tilknytning til kongesetet.
«Kong Gorms stein» er minst, og eldst. Den er reist av kong Gorm den gamle til minne om hans dronning. Teksten lyder:
«Kong Haralds stein» går i faglitteraturen ofte bare under navnet «Jellingsteinen». Innskriften er spesiell, i og med at den er ordnet i vannrette linjer, ikke loddrette som er det vanlige ved runesteiner. Innskriften lyder:
Fortidsminnene ved Jelling; gravhaugene, kirken og runesteinene er nå oppført på UNESCOs liste over verdens kulturminner. Dette skjedde i 1994.
Viggo Hansteen
Harald Viggo Hansteen (født 13. september 1900 i Kristiania, henrettet 10. september 1941 i Oslo) var en norsk jurist og politiker.
Mellomkrigstiden
Som student var han med i etableringen av Mot Dag. Da samarbeidet mellom Mot Dag og Norges Kommunistiske Parti opphørte i 1929 ble han værende i NKP. Han ble høyesterettsadvokat i 1933 og juridisk konsulent for LO fra 1936.
Okkupasjonstiden
Etter den tyske okkupasjonen ble LOs lovlig valgte leder Konrad Nordahl avsatt og Jens Tangen innsatt som ny leder. Hansteen medvirket sterkt til å avverge Nasjonal Samlings forsøk på å vinne kontroll over LO.
Peter Cushing
Peter Cushing (født 26. mai 1913 i Kenley i London i Storbritannia, død 11. august 1994 i Canterbury) var en britisk skuespiller, best kjent for sin rolle som «Baron Frankenstein» og «Professor van Helsing» i Hammer Horror-filmer. Han spilte ofte mot sin nære venn Christopher Lee (et typisk eksempel er Horror Express fra 1973).
Viggo Hansteen
Okkupasjonstiden
I september 1941 utbrøt det en spontan streik blant arbeidere i Oslo, kjent som melkestreiken. Streiken ble utløst ved at matforsyningene under den tyske okkupasjonen ble stadig dårligere, og da melk til arbeidsplassene uteble mandag 8. september 1941 gikk arbeiderne ved flere bedrifter spontant hjem.
Peter Cushing
Cushing vokste opp i Kenley og Dulwich i Sør-London. Han tok sin utdannelse på Guildhall School of Music and Drama. I 1939 reiste han til Hollywood, men kom tilbake til hjemlandet i 1941 etter å ha spilt i en rekke filmer. Hans første store filmrolle var som «Osric» i Hamlet (1948) med Laurence Olivier.
Sindre
Sindre er et norsk mannsnavn med opprinnelse i norrøne sindra, «gnistre». Sindri er den norrøne og den islandske formen av navnet. Navnet var opprinnelig et tilnavn. Navnet har siden 1989 hatt norsk navnedag 9. mars.
Peter Cushing
På 1950-tallet jobbet han i fjernsynet, og ble mest kjent i rollen som Winston Smith i BBCs TV-adapsjon av George Orwells roman 1984 i 1954.
Viggo Hansteen
Okkupasjonstiden
Dagen etter, 9. september, streiket om lag 25 000 arbeidere i Oslo. Om lag en måned før streiken hadde den tyske administratoren i Norge, rikskommissær Josef Terboven, kunngjort at streik ville føre til unntakstilstand og standrett.
Sindre
I norrøn mytologi ble hammeren til Tor, Mjølner, smidd av dvergsmeden Sindre. Mjølner ble smidd som en gave fra Loke.
Peter Cushing
Hans første opptredener i hans to mest kjente roller var i Terence Fishers filmer The Curse of Frankenstein (1957) og Dracula (1958).
Viggo Hansteen
Okkupasjonstiden
Da streiken var et faktum slo de tyske okkupasjonsmyndighetene raskt til. Josef Terboven holdt sitt ord og erklærte unntakstilstand i Oslo og Aker. De arresterte Hansteen og klubbformann Rolf Wickstrøm.
Peter Cushing
På midten av 1960-tallet spilte han den eksentriske «Dr. Who» i to filmer (Dr. Who og Dalekene (orig. Dr. Who and the Daleks) og Dalekene invaderer jorden (orig. Daleks – Invasion Earth 2150 AD) basert på TV-serien Doctor Who. I 1986 spilte han rollen som «Colonel William Raymond» i Biggles i skuddlinjen. I Space: 1999 opptrådte han som den Prospero-liknende karakteren «Raan».
Sindre
Utbredelse
Sindre er kjent brukt som fornavn fra 1100-tallet og har vært et populært navn på norske guttebarn siden 1990-tallet.
Viggo Hansteen
Okkupasjonstiden
Hansteen ble sammen med Wickstrøm henrettet den 10. september 1941 under unntakstilstanden som fulgte melkestreiken. Henrettelse ble ledet av Oscar Hans.
På retterstedet, Oslo Østre skytterlags bane på Årvoll i Oslo, ble det i 1948 reist en bauta i granitt med bronserelieffer. Bautaen er utført av Nic Schiøll. Den har følgende inskripsjon: «Viggo Hansteen, Rolf Wickstrøm. De første offer i Norges frihetskamp 1940–45. Skutt av tyskerne 10. september 1941». Viggo Hansteen er også minnet ved at en parsell av Ring 3, Store ringvei rundt Oslo, fra Smestadkrysset til Slemdalsveien bærer hans navn.
Amanda Tapping
Amanda Tapping (født 28. august 1965 i Rochford i Essex) er en canadisk skuespillerinne. Hun ble født i England, men flyttet med familien sin til Canada da hun var tre år gammel. Hun er best kjent som Samantha Carter i fjernsynsseriene Stargate SG-1 og Stargate Atlantis.
Viggo Hansteen
Okkupasjonstiden
Hansteens enke Kirsten Hansteen ble i Einar Gerhardsens samlingsregjering i 1945 Norges første kvinnelige statsråd.
Hansteen og Rolf Wickstrøm er gravlagt på Vår Frelsers gravlund. Hans oldefar var Christopher Hansteen, hans onkel var Kristofer Hansteen, grandtanten var Aasta Hansteen, og selv var han svoger til Karl Evang.
Viggo Hansteen og Rolf Wickstrøm har også fått to parallelle gater i Lillestrøm og i Kongsten Haveby i Fredrikstad oppkalt etter seg.
Amanda Tapping
Awards and nominations
Amanda Tapping har vunnet 6 priser utfra de 13 nominasjonene som hun har fått.
Referanser
<References/>
Peter Cushing
Cushing spilte «Sherlock Holmes» mange ganger, hvor første gang var Hammer Horrors Hunden fra Baskerville (orig. The Hound of the Baskervilles) i 1959. Han fulgte opp med en opptreden i 16 episoder av BBC-serien om Arthur Conan Doyles Sherlock Holmes i 1968. Kun seks episoder av denne serien ohar verlevd. Mot slutten av sitt liv spilte Cushing detektiven som gammel i Dødsmaskene (orig. The Masks of Death (1984) for Channel 4.
Sindre
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Peter Cushing
I 1977 opptrådte han i Star Wars Episode IV: Et nytt håp i en av sine nå mest kjente roller, Grand Moff Tarkin.
I 1989 ble han Officer of the Order of the British Empire.
Familieliv
Cushing giftet seg med skuespilleren Helen Beck i 1943, og de var gift frem til hennes død i 1971. Cushing døde selv i en alder av 81, av kreft.
Harar (region)
Harar (amharisk: ሐረሪ) er en av ni regioner (kililoch) i Etiopia, som ble etablert 1996 da den nye, etnisk baserte føderale inndelingen ble innført. Den tilhørte tidligere provinsen Hararghe.
Where the Streets Have No Name
Where the Streets Have no Name er en singel av den irske rockegruppen U2.
Daredevil
Daredevil (Matt Murdock) (på norsk også kalt Våghalsen og Demonen), er en rollefigur som finnes i tegneserier utgitt av det amerikanske tegneserieforlaget Marvel Comics. Rollefiguren ble skapt av Stan Lee og Bill Everett, med hjelp inspirasjon fra Jack Kirby, og opptrådte første gang i Daredevil #1 (april 1964).
Harar (region)
Regionhovedstaden er Harar, som er den eneste byen i regionen. Regionen hadde 183 344 innbyggere ved folketellingen i 2007, hvorav 99 321 bodde i Harar. Regionen omfatter hararifolkets tradisjonelle leveområder; de største folkegruppene er oromoer (56,41 %), amharer (22,77 %) og harari (8,65 %).
Where the Streets Have No Name
I 1985 dro Bono og hans kone Ali til Etiopia for å jobbe som hjelpearbeidere, og de hjalp til med fordeling av mat og undervisning. Under arbeidet opplevde Bono at til tross for små ressurser, var etiopierne rikere på andre områder enn folk i vesten. «The spirit of the people I met in Ethiopia was very strong. There's no doubt that, even in poverty, they had something we didn't have. When I got back, I realized the extent to which people in the west are like spoiled children.» Så stedet der gatene ikke har navn, er i utgangspunktet Afrika. Men sangen kan også bety å rive seg løs fra dagliglivets stengsler, eller kanskje å komme til et mer spirituelt sted i livet eller døden.
Daredevil
Tegnere som har arbeidet med Daredevil er blant andre Wally Wood, John Romita sr., John Romita jr, Alex Maleev og Gene Colan. Frank Millers innflytelsesrike periode på 1970- og 80-tallet regnes av mange som et av høydepunktene. Daredevil har siden dukket opp i mange ulike former for medier, inkludert flere animasjonsserier, videospill, merchandise, og en film.
Where the Streets Have No Name
Sangen hadde som mange andre U2-sanger en trang fødsel. Bandet brukte så mye tid på å spille inn sangen, at produsent Eno på et tidspunkt ville ødelegge tapene med det de hadde spilt inn. Det eneste som hindret han, var produsentassistenten hans som nektet han å komme nær miksepulten. Men det ble tilslutt Steve Lillywhite som mikset sammen sangen slik vi kjenner den i dag.
Harar (region)
Byen Harar regnes som den fjerde helligste byen i islam (etter Mekka, Medina og Jerusalem), og har verdens største konsentrasjon av moskeer: 82 moskeer og 102 andre helligsteder. Gamlebyen og den gamle bymuren er også et verdensarvsted.
Where the Streets Have No Name
Sanger på singelen
Denne versjonen av «Where the Streets Havne no Name» er en miks med mer støttevokal enn albumversjonen. På The Best of 1980-1990 brukes en variant av albumversjonen.
Harar (region)
هرري
Where the Streets Have No Name
Sanger på singelen
«Silver and Gold» er en sang Bono skrev og spilte inn i forbindelse med Artists Against Apartheid sitt Sun City-prosjekt. Originalen ble spilt inn av Bono sammen med Ron Wood og Keith Richards fra The Rolling Stones, mens singelversjonen er Bono sammen med resten av U2. En liveversjon finnes på Rattle And Hum. «Sweetest Thing» ble stemt ut av The Joshua Tree fordi bandet følte den var for popete, og ikke passet inn på albumet. Sangen ble senere spilt inn på ny, og ble brukt for å promotere The Best of 1980-1999.
Johan Cruijff ArenA
Johan Cruijff ArenA (inntil 2018 Amsterdam ArenA) er et fotballstadion i Amsterdam, Nederland. Det er hjemmebanen til Ajax, men er et kommunalt bygg som eies av Amsterdam by.
Arenaen ble bygget i perioden 1993–1996, og kostet 140 millioner euro å bygge. Den har opp gjennom tidene hovedsakelig blitt brukt til fotball, men har også blitt brukt til amerikansk fotball, konserter, messer og andre arrangementer. Taket på arenaen kan åpnes og lukkes, alt etter hva som arrangeres og hvilket vær det er utenfor. Kapasiteten er 54 990 tilskuere under fotballkamper, og 68 000 personer under konserter hvis scenen er satt opp på midtbanen. Er scenen satt opp ved en endetribune, vil kapasiteten under konserter bli rundt 50 000 personer.
Den var en av fire nederlandske arenaer som ble brukt under EM i fotball 2000.
Historie
Amsterdam var en av seks byer som konkurrerte om å få arrangere Sommer-OL 1992. I 1986 ble et nytt OL-stadion utformet, med friidrettsfasiliteter. Etter at lekene gikk til Barcelona i oktober 1986, ble planene for et nytt stadion skrinlagt. I 1987 tok Stichting Amsterdam Sportstad (norsk: "Amsterdam idrettsorganisasjon") initiativ til en ny arena igjen, og presenterte et stadion med 55 000 sitteplasser. Tre år senere ble det lagt fram et nytt design, med et tak som dekket over hele banen. På denne tiden trengte Ajax en ny stadion, siden deres gamle arena De Meer ikke hadde tilstrekkelig kapasitet.
Designet ble senere endret igjen; friidrettsbanene ble fjernet og kapasiteten redusert til 50 000 sitteplasser. Det faste taket ble omgjort til et tak som kunne åpnes. I 1993 ble byggetillatelsen innvilget, og arbeidet kunne starte.
Det aller første spadetaket ble tatt den 26. november 1993, og byggingen ville vare i nesten tre år. Amsterdam Arena hadde over 180 000 besøkende under byggingen, fram til den ble stengt 1. juli 1996 og fram til åpningen. Arenaen ble offisielt åpnet 14. august 1996 av Dronning Beatrix.
Det ble arrangert en fakkelstafett i forbindelse med åpningen av arenaen, der flere kjente idrettspersoner løp etappene. Den første løperen, Johan Cruijff, startet ved det gamle stadionet De Meer, mens Frank Rijkaard ankom Amsterdam Arena som ankermann. Innvielseskampen var mellom Ajax og AC Milan, i en kamp italienerne vant 3-0.
Konserter
Tina Turner var den første artisten som holdt en konsert i arenaen, da mer enn 150 000 mennesker var på de tre konsertene hun holdt i september 1996. Michael Jackson ble artist nummer to, da han holdt flere konserter på arenaen det samme året.
Til tross for at arenaen har fått kritikk for dårlig akustikk, har det gjennom tiden blitt holdt flere konserter. Janet Jackson, Céline Dion, George Michael, David Bowie, Bon Jovi, Eminem, Robbie Williams, André Hazes, Red Hot Chili Peppers, Justin Timberlake, Rolling Stones, Genesis, Backstreet Boys, U2, AC/DC, Metallica, The Police, Armin Van Buuren, samt Tina Turner og Michael Jackson har opptrådt i arenaen.
Kjente kamper spilt på Amsterdam Arena
''Det ble spilt fem kamper under EM i 2000 på arenaen, tre gruppespillkamper, en kvartfinale og en semifinale. Finalen i Champions League 1997/98 ble også spilt her (Vinner i fet skrift).
Rolf Wickstrøm
Rolf Wickstrøm (1912–1941 i Oslo) var en norsk fagforeningsleder. Den tyske okkupasjonsmakten under andre verdenskrig i Norge arresterte Wickstrøm sammen med kommunisten og LO-advokaten Viggo Hansteen og henrettet begge dagen etter.
Annen verdenskrig: Melkestreiken i Norge
I september 1941 utbrøt det en spontan streik blant arbeidere i Oslo, kjent som melkestreiken. Streiken ble utløst ved at matforsyningene under den tyske okkupasjonen ble stadig dårligere, og da melk til arbeidsplassene uteble mandag 8. september 1941 gikk arbeiderne ved flere bedrifter spontant hjem.
Dagen etter, 9. september, streiket om lag 25 000 arbeidere i Oslo. Om lag en måned før streiken hadde den tyske administratoren i Norge, rikskommissær Josef Terboven, kunngjort at streik ville føre til unntakstilstand og standrett.
Arrestasjon, henrettelse
Da streiken var et faktum slo de tyske okkupasjonsmyndighetene raskt til. Josef Terboven holdt sitt ord og erklærte unntakstilstand i Oslo og Aker. De arresterte klubbformann Wickstrøm og LOs advokat (og faktiske leder) Viggo Hansteen.
Som en maktdemonstrasjon overfor Landsorganisasjonen (LO) ble Wickstrøm og Hansteen dømt og henrettet 10. september 1941, samme dag som unntakstilstanden etter melkestreiken ble innført, noe historiker Harald Berntsen har omtalt som et eksempel på terrorisme. Begge likene ble dumpet. De ble ikke funnet før etter krigen og flyttet til Vår Frelsers gravlund i Oslo.
På retterstedet, Østre skytterlags bane på Årvoll i Oslo, ble det i 1948 reist en bauta i granitt med bronserelieffer. Bautaen er utført av Nic. Schiøll. Den har følgende inskripsjon: «Viggo Hansteen, Rolf Wickstrøm. De første offer i Norges frihetskamp 1940–45. Skutt av tyskerne 10. september 1941.»
Han etterlot seg kona Signe (1913–1996) og sønnen Tore (født 1938), som etter krigen ble satt bort til slektninger.
Rolf Wickstrøm er også minnet ved at en parsell av Ring 3, Store ringvei rundt Oslo, fra Sognsveien til Grefsenveien heter Rolf Wickstrøms vei. Viggo Hansteen og Rolf Wickstrøm har også fått to parallelle gater i Lillestrøm og i Kongsten Haveby i Fredrikstad oppkalt etter seg.
Oromia
Regionhovedstaden er Adama, andre viktige byer er Debre Zeit, Dembidolo, Jimma, Nekemte og Shashamane. Regionen hadde 27 158 471 innbyggere ved folketellingen i 2007. Regionen omfatter oromoenes tradisjonelle leveområder, og de utgjør 87 prosent av regionens befolkning.
Yuan
Yen er også brukt for referere til cognate valutaenheter i Japan og Korea, og blir brukt for å oversette utenlandske valutaer; for eksempel, US dollar kalles Meiyuan (美元), eller «amerikanske yuan», på kinesisk. Når brukt i engelsk i kontekst av moderne utenlandske valutamarked, refererer «Yuan» eller «kinesiske yuan» vanligvis til renminbi (CNY). Forskjellen mellom yuan og renminbi er analog til forskjellen mellom pund og sterling.
En yuan består av 10 jiao (角) eller «fjær» (mao) (毛). En jiao består av 10 fen (分). I kantonesisk, som snakkes i Hongkong og Macao, jiao og fen kalles ho (毫) og sin (仙). Ordet «sin» er lånt fra det engelske «cent».
Beneficium
Beneficium er latin og betyr gunstbevisning eller velgjerning. Under de danske enevoldskongene fikk embetsmenn sin lønn ved at de fikk jordeboksrettigheter og/eller skatteinntekter. I moderne juridisk språkbruk finnes det en rekke beneficia, altså unntagelser fra den alminnelige lovgivning til fordel for en eller flere personer.
Cavour
Cavour har flere betydninger:
Tavastehus
Tavastehus (finsk: Hämeenlinna) er en by og kommune i landskapet Egentliga Tavastland i Finland. Kommunen har rundt 66 200 innbyggere og har en utstrekning på 2 067,28 kvadratkilometer etter at kommunene Hauho, Kalvola, Tuulos, Lammi og Renko ble sammenslått med Tavastehus kommune 1. januar 2009.
Tavastehus var administrasjonssenter i Södra Finlands län. Tavastehus er hovedsakelig finskspråklig.
Historie
Tavastehus ble en by først under Per Brahe d.y. i 1639, selv om det er spor etter gammel bebyggelse særlig i området rundt Tavastehus slott, blant annet en handelsplass fra 800-tallet på den andre siden av innsjøen Vångån. I 1778 ble byen flyttet til sin nåværende plassering, omtrent en kilometer lenger sør enn den tidligere plasseringen.
Etter en brann i 1831 ble Tavastehus gjenoppbygget etter en helhetlig byplan med brede gater. Tavastehus fikk jernbaneforbindelse med Helsingfors allerede i 1862, og dette var Finlands første jernbanestrekning.
Balkansemblet
Balkansemblet (etablert 1979) er en norsk musikkgruppe som spiller musikk fra Balkan. Deres utgivelse Balkan samlet (Hot Club Records, 1984) mottok Spellemannprisen 1984 i «Åpen klasse». Dernest kom Kvikk sand (Hot Club Records, 1990). Besetningen er nå Richard Lorentz Johansen slagverk, (også medlem av band som Superfamily og Ofag) Per Olaf Ranger trekkspill, bouzouki og balalaika, Peter Edwards gitar, Øyvin Yri klarinett og fløyte, samt Torstein Kinn bass. Andre musikere har vært Jan Gustav Schaanning gitar og bouzouki, Pål Thorstensen bass og Nils Økland fiolin. Etter pause (1995–2005) ble gruppen gjenforent, i et samarbeid med Now We’ve Got Members.
Veøy Billag
Veøy Billag var et rute- og transportselskap som ble etablert i 1960 med adresse Åfarnes i daværende Veøy kommune. Selskapet ble i 2001 omorganisert, og består av Veøy AS med datterselskapet Veøy Holdning AS (eiendomsselskap), dessuten operatørselskapene Veøy Buss AS, og tre enheter for godstrafikk: Veøy Sør AS, Veøy Vest AS og Veøy Øst AS.
Historikk
Veøy Billag var en fusjon av tre lokale rutebilselskaper:
1. Åfarnes Auto (Arne Alfarnes og Olaf Klungnes)
2. Vistdalsruta (Kristian Langseth, Mittet)
3. Nesjestranda Auto (Olaf Misfjord, Nesjestranda)
Selskapsformen var fra starten av I/S, fra 1965 A/S. Selskapet overtok 1. januar 1960 rutene fra de tidligere selskapene.
Giovanni Urbani
Giovanni Urbani (født 26. mars 1900 i Venezia i Italia, død 17. september 1969 i Venezia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Venezia 1958–1969. Både hans forgjenger og hans etterfølger som patriark ble valgt til paver.
Finneset
Finneset er en strandflate under Grønfjordfjellet (547 m), som stikker litt ut i Grønfjorden med bukta Finneshamna nord for odden, og Ankerhamna sør for odden. Stedet ligger like sør for Barentsburg på Spitsbergen. Her finnes restene av en rekke kulturminner og historiske minnesmerker etter den første større norske virksomheten på Svalbard. Nordmenn drev både gruveskjerp, hvalfangst og telegrafvirksomhet her allerede før første verdenskrig, og historiearven gjør Finneset til et viktig kulturminne på øygruppen.
Veøy Billag
Virksomhet
Fra 1970-tallet ble godstrafikk utenfor rute et viktig satsingsområde. Denne trafikken har i hovedsak gått i regi av Linjegods, seinere av DB Schenker. Omfanget av denne trafikken har økt betraktelig over tid og utgjor i dag 80-90 prosent av selskapets omsetning. Det har særlig skjedd gjennom overtakelse av andre selskapers godstrafikk. Til sammenligning utgjør Veøy Buss under 10 prosent av den totale omsetningen i Veøy-selskapene.
Giovanni Urbani
Bakgrunn
Urbani studerte katolsk teologi og filosofi ved Universitetet i Venezia. Han ble presteviet 24. september 1922, og var sjelesørger i Venezia til 1945. Han underviste også ved det patriarkale presteseminar.
Finneset
Historie
På Finneset finnes en nedlagt norsk hvalfangsstasjon som ble bygd opp av Hvalfangstselskapet Spitsbergen fra Tønsberg (Astrup-familien), i 1905. Denne hvalstasjonen ble solgt videre til Hvalfangstselskapet Nimrod fra Sandefjord, som også hadde en stasjon ute i Russekeila lengre vest. «Nimrod» brukte bare fangststasjonen fra 1908 til 1912, og etter dette ble den stående og forfalle.
Giovanni Urbani
Bakgrunn
Etter andre verdenskrig ble han del av kommisjonen for rekonstruksjon og reparasjon av skadede kirkelige bygninger. I 1946 overtok Urbani oppgaven som sekretær for den italienske Azione Cattolica nasjonale råd.
Finneset
Historie
I juli 1911 ble både telegrafstasjon og meteorologisk stasjon opprettet på Finneset som de første på Svalbard. Stasjonene var drevet av henholdsvis Telegrafvesenet og Meteorologisk institutt. Den viktigste etableringen i mellomkrigstiden ble utvilsomt Spitsbergen radio på Finneset sommeren 1911, som etablerte en statlig, norsk etat i denne isfrie fjorden, med radiomaster som utnyttet «sikten» gjennom Grønfjorddalen i sør med kommunikasjon ned til den landfaste stasjonen ved Hammerfest. Gjennom stasjonen vokste et norsk samfunn opp på Finneset.
Reinsdyrflya
Området er en del av Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark. Det ble kartlagt under Den norske nordhavsexpedition 1876–78, hvor professor Georg Ossian Sars var med. Det er en gammel og mye besøkt nederlandsk gravplass på Gravneset, som stammer fra hvalfangertiden på 1600-tallet. Nesten 20.000 mennesker besøker dette kulturminnet årlig, og det utsettes for stor slitasje. Området er oppkalt etter den norske geologen Adolf Hoel (1879-1964).
Finneset
Historie
Telegrafstasjonen ble opprettet etter at de amerikanske eierne av gruvene i Longyearbyen (Logyear City) året i forveien hadde tatt initiativ til en egen, amerikansk telegrafstasjon på øygruppen. Telegrafstasjonen var i drift til 1929, og inventaret ble fjernet i 1933 da det ble anlagt telegraf i Longyearbyen. Allerede før andre verdenskrig var bare grunnmuren og en nedfalt telegrafmast igjen av telegrafanlegget.