cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sanger Fra Bare Egil By
Sporliste
Tekst og melodi av Egil Hegerberg der ikke annet er oppgitt. Alle sanger arrangert av Ikke Bare Bare Egil Band Band og Roar Nilsen (stryk og blås).
Det kanadiske polararkipelet
Geografi og geologi
De store østlige øyene i arkipelet er fjellrike, med topper på over 2 000 moh. De høyereliggende områdene på disse øyene er normalt dekket av is, denne utgjør 75 % av all is og breis i Canada, og 1/3 av landisen i verden, sett bort fra Grønland og Antarktika. De østlige øyene inkluderer også den nordlige delen av det kanadiske skjold, som i noen områder består av flattliggende stein fra paleozoikum (251-542 millioner år gammel).
Trestats-tornadoen 1925
Supercellen
Som de fleste voldsomme tornadoer ble denne – vet vi i dag – utløst av en supercelle, som antagelig dannet seg ca. kl. 12, ca. 40 minutter før de første tornadoene ble registrert. Den ble født som en «klassisk supercelle», men utviklet seg til en nedbørrik supercelle idet den beveget seg mot østnordøst og inn i Illinois. Nedbøren kom ikke bare som regn. Like nord for tornadoens bane ble det et sted funnet hagl på opptil 8–10 cm i diameter.
Vågebyveien (Oslo)
Vågebyveien er ei lita gate på Rosenhoff i bydel Grünerløkka i Oslo. Den dekker et kvartal mellom Rosenhoffgata og Strømstadgata.
Det kanadiske polararkipelet
Geografi og geologi
De nordlige og vestlige områdene av arkipelet, det vesentligste av Dronning Elizabeth-øyene, består av yngre, sterkt foldede sedimentære bergarter, som har dannet noen fjellområder på Axel Heibergs land, Devonøya og Ellesmereøya.
Vågebyveien (Oslo)
På østsida ligger fire tre-etasjers leiegårder, som er en del av borettslaget Rosenhoff kvartal 3 (1922–25). På vestsida ligger et lite parkområde ut mot Mailundveien.
Det kanadiske polararkipelet
Geografi og geologi
De sentrale og vestlige øyene er generelt flate, mindre enn 200 moh., og består av sedimentær stein fra kambrium til jordens nytid.
Vågebyveien (Oslo)
Vågebyveien har navn etter Vågeby, som på midten av 1800-tallet var en betegnelse på Rodeløkka. Betegnelsen kommer av at Hans Olsen, som eide store deler av området, var fra Vågå.
Det kanadiske polararkipelet
Geografi og geologi
Den geologiske variasjonen har lagd et mangfold av ulike typer landskap: taggete fjellrekker, dype fjorder mellom høye fjell, høylands- og lavlandssletter. Området er rikt på mineraler, bl.a. gull og diamanter, mens olje og gass har blitt funnet i områder med sedimentær stein. Det er også funnet kull i noen områder.
I sundene mellom øyene varierer havdybden mellom 100 og 600 meter. Kontinentalsokkelen når dybder fra 550 meter i vest til 200 meter i øst. Den dominerende strømretningen er fra Nordishavet gjennom Naresstredet og videre østover gjennom Lancastersundet.
Trestats-tornadoen 1925
Supercellen
Supercellen døde ut ca. kl. 19. Da hadde den tilbakelagt ca. 665 km og avfødt minst 12 tornadoer.
Det kanadiske polararkipelet
Flora og fauna
Antallet plantearter minker betraktelig nord for fastlandet i Canada. Skoger og trær finnes ikke på øyene. I stedet dominerer vegetasjon som er typisk for tundra: dvergbusker, gress, mose og lav. Det finnes om lag 270 arter av karplanter, 325 arter av mose, 100 arter av levermose og 550-600 arter av lav.
Antallet dyrearter minker også nord for fastlandet. Rundt 20 arter av pattedyr lever på øyene, i små antall. Øyene er habitat for peary karibuen, den minste av karibu-artene. Andre pattedyr på øyene er moskusfe, fjellrev, arktisk ulv, lemen og polarhare. Mer enn 60 fuglearter tilbringer sommeren i arkipelet, 6 av disse overvintrer. Havområdene rommer arter som isbjørn, hvalross og ulike hval- og selarter, blant annet narhval og hvithval.
Trestats-tornadoen 1925
Missouri
Trestats-tornadoen ble født ca. kl. 1240 som en liten virvel nær Ellington i Missouri. Den vokste seg raskt større og jevnet 90 % av Annapolis med jorden. Ved en skole samlet en lærer 25 	barn under et skrivebord. På den måten reddet hun alle 25.
Mikko Kozarowitzky
Michael «Mikko» Kozarowitzky (født 17. mai 1948) er en finsk racerfører. Med solid bakgrunn i forskjellige formelbil-serier kom han til Formel 1 i 1977. Han kjørte for RAM-teamet som kjørte March 761-biler. Han deltok i Sveriges Grand Prix 1977, men mislyktes i å kvalifisere seg, hovedsakelig på grunn av for lite trening med bilen.
Det kanadiske polararkipelet
Flora og fauna
Av insekter finnes rundt 700 arter.
Mikko Kozarowitzky
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Det kanadiske polararkipelet
Klima
På de nordligste øyene er det mørketid 3-4 måneder om vinteren, og midnattssol 3-4 måneder om sommeren. Gjennomsnittlig årstemperatur ligger på rundt –20°C i nord og –6°C sør på Baffinøya. Sommertemperaturen stiger over frysepunktet bare i et par måneder. Nedbørsmengdene er små, fra 400 mm årlig sør på Baffinøya, til 100 mm sentralt på Ellesmereøya. Dronning Elizabeth-øyene regnes som polar ørken, med mindre enn 150 mm årlig nedbør. Hele området er dekket av permafrost, opptil 550 meter dyp. Et meter-tynt lag tiner om sommeren.
Historie
En rekke forsøk på å finne Nordvestpassasjen ble igangsatt helt frem til begynnelsen av 1900-tallet, da Roald Amundsen lyktes med sitt forsøk.
Canada begynte å fokusere mer på området i 1940-50-årene, og etablerte værstasjoner og baser for militær overvåkning. Øyene ble også systematisk kartlagt. Det meste av den ikke-inuittiske befolkningen består av offentlige tjenestefolk og militære.
I 1999 ble mesteparten av øygruppen del av det nye territoriet Nunavut («vårt land»), som ga inuittene større grad av selvstyre.
Vågebyveien
Vågebyveien finnes flere steder:
Trestats-tornadoen 1925
Illinois
Ca. kl. 1430 krysset tornadoen grensen til Illinois. De største skadene og de største tapene av menneskeliv (541) skjedde her. I Gorham kom det første forvarselet i form av en haglskur. En Judith Cox satt på en restaurant og nøt en lunsj, da hun hørte et brøl som fra et tog – men mange ganger sterkere. Hun kom seg ut, men ble blåst tilbake. Luften var full av alle slags gjenstander og vrakrester – planker, ovner, tøystykker… En ku falt ned gjennom taket, og restauranten klappet sammen. Både Cox og kua ble senere reddet ut i live, men kokken omkom – sammen med fire andre i byen.
Etter å ha ødelagt 90 % av Gorham, nærmet tornadoen seg den langt større byen Murphysboro, med ca. 12 000 innbyggere. I Lincoln School sprang vindusrutene, og en vegg falt ut. Lærerne fikk i all hast samlet skolebarna i motsatt hjørne, i tillegg til at skolen lå i ytterkanten av tornadoens bane. Ingen ble skadet. Også presten i baptistkirken og hans tilhørere – han forrettet i en begravelse da han ble overdøvet av tornadoens tordnende brøl – hadde hellet med seg og unngikk skader fordi de holdt til i kjelleren, selv om den solide kirken falt sammen. Etterpå gikk de ut og bort til en nærliggende skole, hvor de hjalp til med å redde folk ut av ruinene. Men ni skolebarn omkom her.
Byen var et viktig jernbaneknutepunkt, hvor Mobile and Ohio Railroad hadde et verksted og lokstaller. Bygningene ble jevnet med jorden, og hele damplok (de største damplokene på den tiden veide nærmere 300 tonn ) ble kastet gjennom luften.
Ødeleggelsene i Murphysboro skyldtes ikke bare tornadoen. Som i flere byer veltet kullfyrte ovner, som satte fyr på bebyggelsen eller brennbare gjenstander eller vrakrestene. Flammene kunne sees nærmere 100 km borte. I Blue Front Hotel hadde mange samlet seg i kjelleren – oftest et trygt sted mot en tornado, men ikke mot denne brannen. 18 omkom. I alt omkom 234 i Murphysboro, og over 600 ble alvorlig skadet. 40 % av bygningene ble ødelagt, og 30 % skadet. .
I De Soto omkom nærmere 70, hvorav 33 barn ved byens skole. Bare 200 av byens 500 innbyggere unngikk skader. Den nordvestlige delen av gruvebyen West Frankfort ble jevnet med jorden. Nærmere 100 m jernbaneskinner ble revet opp. Formodentlig er gruvearbeidere mer enn 50 m under bakken vanligvis trygge for tornadoer, men ikke denne. De merket et tordnende brøl, rystelser og et voldsomt sug. En mann ble suget opp og omkom. Gruvearbeiderne var likevel tryggere enn folk på overflaten, så flesteparten av de ca. 150 omkomne i West Frankfort var kvinner og barn.
Parrish ble praktisk talt utslettet. Tornadoen var kilformet og kan ha vært over 2 km i diameter da den nærmet seg Wabash, grenseelven mot Indiana. I form av regn, hagl og torden fikk folk føling med uværet også der de gikk klar av tornadoen – et sted ble det like nord for tornadoens bane registrert hagl på opptil 8–10 cm i diameter.
Indiana
Like før kl. 16 nådde tornadoen Indiana. Ikke en eneste bygning i landsbyen Griffin unngikk skader, og de fleste ble jevnet med jorden. Her bestod tornadoen av flere virvler som roterte rundt hverandre, kunne øyenvitner fortelle etterpå – og skadene andre steder tyder på at det samme var tilfelle også der. Over 60 % av de 400 innbyggerne fikk mer eller mindre alvorlige skader, og flere dusin omkom. Tornadoen rev opp jernbaneskinner og virvlet med seg jord.
I Princeton (med over 6000 innbyggere) begynte vrakrester og gjenstander å dale ned fra himmelen ca. kl. 16. Flere steder var dette det første varsel om den truende faren. Kort etter dukket en svart skybanke opp i vest, hvor lynene blafret i ett sett. Og tornadoen viste seg kl. 1618. Solide murbygninger fikk store skader, men ble stående; andre hus ble feid vekk. 45 omkom.
Ca. kl. 1630 gikk tornadoen i oppløsning, ca. 15 km øst for Princeton.
Hjelpearbeidet
Hjelpearbeidet kom i gang straks og later til å ha vært effektivt. I Murphysboro var redningskorpsene i full sving natten etter, i ildskjæret fra branner som fortsatt raste. I tillegg til å slukke brannene måtte de redde ut mennesker som lå innesperret i ruinene, og gi legehjelp til de mange sårede. Røde Kors var tilkalt – i Murphysboro også Nasjonalgarden, som skulle forhindre plyndring. Til denne byen ankom et tog med tre vognlaster leger og sykepleiere, hvorav mange hadde erfaringer med katastrofer fra første verdenskrig. Journalisten Adlai Stephenson II skrev at likbilene gikk i skytteltrafikk til og fra kirkegården, og at mange av kistene var små.
Mat og klær ble brakt inn i katastrofeområdene, likeså telt for de husville.
Det viste seg at gjenstander og vrakrester var blåst langt av gårde, noe enkelte oppdaget allerede før tornadoen nådde frem. I Bone Gap, Illinois, ble det funnet et fotografi som stammet fra en ødelagt farm 80 km i sørvest. I West Frankfort ble mennesker blåst mer enn 2 km av gårde.
Huntington Ingalls Industries
Huntington Ingalls Industries (HII) er et amerikansk skipsbyggingsselskap som ble dannet 31. mars 2011 etter at det ble skilt ut fra Northrop Grumman. Det var tidligere kjent som Northrop Grumman Shipbuilding, skipsbyggingsdivisjonen til Northrop Grumman, som ble opprettet 28. januar 2008 ved sammenslåingen av divisjonene Northrop Grumman Ship Systems (NGBS) og Northrop Grumman Newport News. Selskapet har fått sitt navn fra grunnleggerne av Newport News, Collis P. Huntington, og Ingalls Shipbuilding, Robert Ingalls.
Huntington Ingalls Industries er det eneste selskapet som designer, bygger og gjennomfører bytte av reaktor brensel på amerikanske atomdrevne hangarskip. Det er også ett av to selskaper som bygger atomdrevne ubåter for den amerikanske marinen.
Datterselskaper og divisjoner
Huntington Ingalls Industries har virksomheter flere steder i USA:
Donatas Rumšas
Donatas Rumšas (født 21. mars 1988) er en litauisk fotballdommer som til daglig dømmer i landets øverste divisjon A lyga. I tillegg har han dømt flere internasjonale kamper på aldersbestemt nivå både i regi av FIFA og UEFA.
Rumšas debuterte som dommer på landets øverste nivå den 8. mars 2014 under kampen mellom FK Atlantas og FK Dainava Alytus (6–0). Hans første europacupkamp kom den 30. juni 2016, da han dømte første kvalifiseringsrunde av UEFA Europa League 2016/17 mellom UE Santa Coloma og NK Lokomotiva Zagreb (1–3).
Han har dømt flere landskamper på U-19 og U-21-nivå, blant annet flere kamper under kvalifisering til europamesterskap for U-19 og U-21. Treimanis debuterte internasjonalt som hoveddommer på øverste nivå den 10. juni 2019, da han dømte EM-kvalifiseringskampen mellom og  (0–2).
Vietnam under VM i friidrett 2019
Vietnam deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Dansk Amerikansk Fodbold Forbund
Dansk Amerikansk Fodbold Forbund (forkortet DAFF) er en interesseorganisasjon for amerikansk fotball i Danmark. DAFF er medlem av Dansk Amerikansk Idræts Forbund (DAIF) og DAIF (anno 1998), som igjen er medlem av Danmarks Idræts-Forbund (DIF).
DAFF, som ble opprettet i 1989, har hovedsete i Idrættens Hus i Brøndby og ledes av en fulltidsansatt forbundsjef. Beslutningstagerne i DAFF er hovedstyret. En gruppe på ni medlemmer som velges på et årlig møte.
Man har siden 2000 opplevd en stor framgang i medlemstallet blant amerikansk fotballtilhengere. Dette kalles «zulueffekten», siden TV-stasjonen TV2 Zulu begynte å vise kamper fra NFL søndag kveld.
Harald Brynjulf Damm
Harald Brynjulf Damm (født 23. oktober 1873 i Oslo, død mai 1940) var en norsk offiser. Han var sønn av farver Christian og Oline (Nilsen) Damm fra Romdal på Hedemarken og bror av bergmester Carl Olav Bernhard Damm, ingeniør Nils Damm, Knud Odin Damm, og Anna Johanne Kristine Damm.
White Hart Lane
White Hart Lane var hjemmebanen til Tottenham Hotspur FC, og lå i Tottenham, London. Arenaen hadde 36,240 sitteplasser ved siste seriekamp i 2017. Rivingen av stadionet ble startet rett etter sesongslutt av 2016-17 sesongen. Tottenham Hotspur flyttet til et nytt stadion som er en del av det store Northumberland utviklingsprosjekt som erstatning for White Hart Lane. Det ble annonsert i 2008 og ble ferdigstilt til sesongen 2018/19.
Harald Brynjulf Damm
Damm gikk på Oslo Katedralskole fra 1885. Han tok examen artium i 1892, og på nytt i 1894. I 1897 ble han uteksaminert fra Krigskolen, og utnevnt til premierløytnant i Christiansandske Brigade. I 1901 giftet han seg med Dagmar Louise Preus. De fikk to døtre, Lillian og Gerd. Han ble kaptein i 1900, major i 1921, oberstløyntant i 1925, og oberst i 1928. Fra 1901 til 1904 var han kartkonduktør på Flekkefjordbanen. Fra 1905 til 1917 var han tilsatt som lærer ved Porsgrunds kommunale middelskole. Mens han var i Porsgrunn, ble han engasjert i svømme- og livredningsaken. I 1908 var han med på å stifte Porsgrunn kreds av Norges Livredningselskap, og satt i styret i flere år. I 1912 ledet han Stavanger-Spitzbergen-ekspedisjonen i 1912. I 1919 deltok han i en norsk delegasjon på befaring av ødeleggelsene i Frankrike etter Den store krigen. På 1920-tallet var han grensekommisær ved Garnisonen i Sør-Varanger. Fra 1928 til 1932 var han regimentsjef ved Sør-Hålogaland Regiment. I 1932 ble han sjef for Infanteriregiment nr 3 på Kongsberg.
White Hart Lane
Tottenham Hotspur flyttet til White Hart Lane i 1899, og den første kampen ble spilt i september og endte med 4-1-seier mot Notts County. 5000 tilskuere overvar den historiske kampen.
Rundt 1923 var kapasiteten kommet opp i 50 000. I 1953 ble det installert flomlys, og siden har arenaen gjennomgått forbedringer på 70-tallet, på midten av 80-tallet og igjen rundt 1996, da de siste endringene ble gjennomført og banen også fikk de enorme Jumbotron-skjermene på hver kortside.
Rekorder
Høyeste registrerte tilskuertall gjennom tidene: 75 038 (Tottenham-Sunderland, 5. mars 1938 (det faktiske antallet tilskuere var trolig flere tusen høyere)
Hurtigløp på skøyter i Norge
Hurtigløp på skøyter regnes som en av Norges mest tradisjonsrike og eldste idretter og som en av Norges nasjonalidretter. Hurtigløp var Norges mest populære idrett til 1960-tallet; spesielt populær i byene. Skøyteløperen Axel Paulsen (1880-tallet) var en av landets første idrettsstjerner. Oscar Mathisen (aktiv 1907–1929) oppnådde også en popularitet som bare kan måles mot nasjonalhelter som Fridtjof Nansen og Roald Amundsen. Nansen selv var en vel så habil skøyteløper i sin ungdom og konkurrerte blant annet mot Axel Paulsen, som begge var medlemmer av Christiania Skøiteklub, nå Oslo Skøiteklub. Hjalmar Andersen («Hjallis») oppnådde en lignende popularitet etter krigen. Skøyteløperen Knut Johannesen («Kupper'n», aktiv 1951–64) ble i 1964 kåret til «Norges beste idrettsutøver gjennom tidene» gjennomført av Norges Røde Kors og Sportsjournalistenes klubb da han sto på høyden av karrieren. I likhet med Hjalmar Andersen i Vinter-OL 1952, tok Johann Olav Koss gull på de tre lengste distansene, 1,500, 5,000 og 10,000 meter, i Vinter-OL 1994. I tillegg til «Hjallis» og Koss er Ivar Ballangrud også vinner av 3 gull i de olympiske lekene i 1936.
Norsk skøytesports hovedorganisasjon er Norges Skøyteforbund (NSF). NSF ble stiftet 27. februar 1893 og er Norges nest eldste særforbund. Arbeidernes Idrettsforbund (stiftet 1924, slått sammen med Norges Idrettsforbund 1940) hadde også hurtigløp som en av sine viktigste idretter.
U20-VM i friidrett 2018 – Tresteg kvinner
Kvalifisering
Kvalifiseringsrunden ble arrangert 14. juli, i to grupper, som begge startet klokka 10:00. Utøvere som greide minst 13,20 meter ( <span style="border: 1px solid #a2a9b1;padding: 0,1em 0,4em; background-color: #ccffcc">Q ) eller minst de 12 beste utøverne ( <span style="border: 1px solid #a2a9b1;padding: 0,1em 0,4em; background-color: #ddffdd">q ) gikk videre til finalen.
Finale
Finalen ble arrangert 15. juli klokka 14:03.
Independent Games Festival
Festivalen gir premier med en totalverdi på 50 000 amerikanske dollar til diverse indieutviklere under prisutdelingen.
NM i friidrett 1976
Norgesmesterskapet i friidrett 1976 bestod av flere arrangementer som i 1976 kåret norgesmestere i friidrettsøvelsene.
Hovedmesterskapet ble arrangert i Askim Idrettspark i Askim 13.–15. august. Arrangør var Askim IF. Kongepokalvinnere var Leif Roar Falkum og Grete Waitz.
Trond Bredesen
Trond Nordahl Bredesen (født 19. april 1956 i Drammen) er en norsk illustratør.
Bertha Brouwer
Bertha Brouwer (født 29. oktober 1930, død 6. oktober 2006) var en nederlandsk friidrettsutøver.
Trond Bredesen
Bredesen er utdannet ved ettårig tegnelinje på Formingslærerhøgskolen på Notodden og Fachhochschule Münster i Tyskland, der han studerte fra 1979 til 1983. Han har siden arbeidet frilans, fra 1988 i tegnerfellesskapet «Illustratørene» i Oslo.
Som illustratør har han arbeidet med et bredt spekter av oppdrag innen design, kommunikasjon og reklame; han har arbeidet med det meste fra emballasje og profilillustrasjoner til aviser og bøker, deriblant som illustratør for Bjørn Sortlands mange titler i barnebokserien om «Kunstdetektivene». Bredesen behersker flere tegne- og maleteknikker, og varierer ofte stilen, men har gjennomgående en sikker strek med klar figurtegning, gjenkjennelige detaljer og hyppig bruk av grafiske effekter.
Bredesen har fått flere priser for arbeidene sine, blant annet Gullblyanten for TINE-illustrasjonene sine på 1990-tallet, i Visuelt-konkurransen, Årets vakreste bøker og Kulturdepartementets illustrasjonspris. Tegnet ny logo for Synnøve meieriprodukter i 2012 og hadde illustrasjoner på Freia melkesjokolades store høstkampanje/konkurranse i 2015.
Trond Bredesen viste arbeider fra flere tiår i en retrospektiv separatutstilling i Galleri Grafill R21 i Oslo i 2016.
Kristian Zahrtmann
Han var en del av den danske kunstnergenerasjonen sent på 1800-tallet som sammen med blant annet Peder Severin Krøyer og Theodor Philipsen brøt med arven etter den danske gullalderen, til fordel for naturalisme og realisme. Zahrtmann huskes særlig for sine malerier av historiske kvinneskikkelser, og særlig Leonora Christina Ulfeldt. Zahrtmann var en av initiativtakerne til Kunstnernes Frie Studieskoler, senere kalt Zahrtmanns skole og kom til å prege flere generasjoner i dansk malerkunst. Om sommeren holdt han til i den lille italienske fjellandsbyen Civita d'Antino sammen med flere kolleger som blant annet Joakim Skovgaard.
Han var også blant stifterne av Den Frie Udstilling.
Han debuterte med bildet «En Konfirmandinde på Bornholm» i 1869. Det første av hans Leonora Christina-bilder «Slotsfogden skæmter med Kvinderne i den nylig fængslede Kongedatters Kammer på Blaataarn» fra 1871 innbrakte ham De neuhausenske priser og er det første av nesten 20 bilder basert på Leonora Christinas Jammers Minde.
Utstillinger - utvalg
Representert på Charlottenborg Forårsudstilling flere ganger i tidsrommet 1869-1900, verdensutstillinger, separatutstillinger, Statens Museum for Kunst, Den Hirschsprungske Samling, Den Frie Udstilling, og Bornholms Kunstmuseum.
Askekroken (Oslo)
Askekroken er en vei på Skøyen (bydel Ullern) i Oslo. Den utgjorde tidligere en del av Askeveien, som da gikk nordover fra Drammensveien opp til Prinsessealleen. Ved omleggingen av trikketraseen i området kom imidlertid et fysisk skille mellom de to delene, og nå går Askekroken i vinkel mellom Drammensveien og Nedre Skøyen vei.
Navnet ble vedtatt i 1982. Ingen hus har adresse Askekroken. Bebyggelsen i veien sogner i så måte til naboveiene.
Elton Mayo
George Elton Mayo (født 26. desember 1880, død 7. september 1949) var en australsk psykolog og sosiolog fra Adelaide.
Han underviste ved University of Queensland fra 1919 til 1923. Han flyttet da til University of Pennsylvania, men brukte det meste av sin karriere på Harvard Business School (1926 til 1947) hvor han var professor i industriell forskning.
Mayo er kjent som grunnlegger av Human Relations Movement, og for sin forskning, inklusiv Hawthorne-studiene, og sin bok The Social Problems of an Industrialised Civilization (1933).
Svømming under VM i svømmesport 2022 – 100 meter fri menn
100 meter fri menn er en svømmeøvelse som blir arrangert under VM i svømmesport 2022 i Budapest i Ungarn 21. og 22. juni 2022.
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Forsøksheat
Forsøksheatene startet 21. juni klokken 09:09.
Omsvømming
Omsvømmingen fant sted 21. juni klokken 20:20.
Finale
Finalen fant sted 22. juni klokken 18:22.
Jutta Heine
Jutta Heine (født 16. september 1940) er en tysk friidrettsutøver.
Hun representerte Tyskland under Sommer-OL 1960, hvor hun tok sølv på 200 meter og 100 meter stafett.
Askeveien (Oslo)
Askeveien (1-11, 2-10) er en vei på Skøyen (bydel Ullern) i Oslo. Den går fra trikkelinjen (først som gangvei) og opp til Prinsessealleen. Tidligere gikk den ned til Drammensveien, men ved omlegging av trikketraseen kom et fysisk skille mellom deler av veien, og nederste del kalles nå Askekroken.
Navnet ble vedtatt i 1933 og henspiller på asketrærne som vokser på stedet.
John Kiffmeyer
Biografi
I 1990 forlot han bandet for å gå på Humboldt State University i Arcata, California. Kiffmeyer ble senere med i bandet The Ne'er Do Wells, som han forlot i 1994. Han bor nå i San Francisco, California med hans kone Greta og sønnen Lolo.
Bevegelsesuskarphet
Bevegelsesuskarphet (motion blur) er et fenomen inne fotografi, film, animasjon og datagrafikk hvor objekter som beveger seg raskt vises som uskarpe. Innen fotografi kan dette også forårsakes av lang lukketid.
På moderne TV-er brukes ofte en teknikk kalt motion smoothing, hvilket innebærer å generere flere mellombilder, for å forhindre bevegelses uskarphet. Dette kan virke som en fordel i sportssendinger, hvor en gjerne vil ha et så skarpt bilde som mulig for å oppfatte hvor ballen og spillerne er, og derfor er denne innstillingen gjerne skrudd på som standard. For filmvisning derimot, kan innstillingen virke mot sin hensikt, ettersom det er mulig at uskarpheten med vilje er skal være en del av bildet.
Riksdagsvalget i Tyskland 1881
Valget i Tyskland 1881 var femte føderale valg i Tyskland etter den tyske riksgrunnleggelse.
Fartein Valen-Sendstad (1948)
Bakgrunn
Valen-Sendstad ble født i Stavanger i 1948 men bodde som prestesønn flere steder i landet i løpet av oppveksten: Stjørdal, Moi og Randaberg. Før han tok fatt på teologistudiene tilbrakte han en periode i Israel, hvor han beskjeftiget seg med studier i hebraisk, bibelgeografi og arkeologi.
I 1975 avla han teologisk embetseksamen, og fortsatte deretter som forskningsstipendiat ved Menighetsfakultetet, senere som lektor.
Prest
I 1993 avla han en doktorgrad i teologi ved Universitetet i Oslo om sociniansk teologi og luthersk ortodoksi. Fra 2000 har han vært tilknyttet Høgskolen i Stavanger (Universitetet i Stavanger) som forsker og underviser.
Som forsker er Valen-Sendstad kjent for sitt arbeid innenfor teologihistorie, spesielt ortodoksien. Han er også kjent for sitt arbeid innen kristen troslære og innen arkeologi og historie knyttet til tidlig romersk tid (65 f.Kr. til 70 e.Kr.). Han har gitt ut en rekke bøker.
Fartein Valen-Sendstad er sønn av teologen Magne Valen-Sendstad og nevø til museumsmannen Fartein Valen-Sendstad og teologen Olav Valen-Sendstad. Han er også grandnevø til komponisten Fartein Valen.
Valen-Sendstad er bosatt på Lura i Sandnes.
Annet
Valen-Sendstad er hovedarving etter kompoinisten Fartein Valen, som innebærer at han eier og forvalter «Valenheimen», komponistens hjem i Valevåg. Huset ble bygget av Valen-Sendstads oldefar, Arne Valen (Fartein Valens far). Valen-Sendstad har jobbet aktivt med å føre arven etter Fartein Valen videre, bl.a. gjennom boken Mennesket Fartein Valen (2016).
I 2003 ble 50 kladdebøker med nedtegnelser av gassisk mytologi og historier overlevert til gassiske myndigheter. Nedtegnelsene stammer fra slutten av 1800-tallet og ble gjort av Valen-Sendstads oldefar, Arne Valen, som var misjonær og lærer på en presteskole på Madagaskar fra 1880-tallet til midten av 1890-tallet. Kladdebøkene ble funnet på loftet i «Valenheimen» under en oppussing.
Skjennumsflaka
Skjennumsflaka er en ås helt nordvest i Nordmarka ved Oslo, like ved den høyeste toppen Svarttjernshøgda. Terrenget på toppen er ganske slakt og trebevokst. Det er derfor ingen spesielt gode utsiktspunkter her.
Edmund Beaufort, 2. hertug av Somerset
'''Edmund Beaufort, 2. hertug av Somerset''' (født 1406, død 22. mai 1455 ved St. Albans) var en engelsk adelsmann og en sentral person i rosekrigene og hundreårskrigen.
Liv og virke
Han var tredje sønn av John Beaufort, 1. jarl av Somerset. I ung alder ble han kommandant i den engelske hæren i Frankrike. Etter å ha tatt tilbake Harfleur ble han ridder av Order of the Garter, i 1436. Etter ytterligere suksesser ble han utnevnt til jarl av Dorset i 1442, og marki av Dorset året etter. I 1444 etterfulgte han sin bror John som 4. jarl av Somerset.
Under våpenhvilen fra 1444 til 1449 var han løytnant av Frankrike. I 1448 ble han utnevnt til hertug av Somerset. Dette var egentlig en gjenopprettelse av tittelen, og han skulle derfor normalt vært kalt 1. hertug, men ettersom det var hans bror som hadde tittelen før er konvensjonen at man omtaler ham som 2. hertug.
Da våpenhvilen endte i 1449 hadde Somerset mindre hell i felten. Innen sommeren 1450 kontrollerte Frankrike det meste av de engelske besittelsene i det nordlige Frankrike. Dette første til at kong Henrik VIs fremste minister, William de la Pole, 1. hertug av Suffolk, måtte ha av. Somerset tok hans plass som rådgiver, og ble en av dronning Margarets yndlinger. Det ble av noen hevdet at Edward av Westminster, den unge prinsen av Wales, var hans sønn og ikke kongens, men det finnes ikke beviser som styrker denne påstanden.
Fokuset i krigen mot Frankrike ble Gascogne, sør i landet. Engelskmennen hadde like lite fremgang der, og innen 1453 hadde de mistet alle besittelser. Kort tid etter hadde Henrik VI sin første periode med sinnssykdom, og Somersets rival Richard Plantagenet, 3. hertug av York ble utnevnt til Lord Protector. Han fikk raskt fengslet Somerset i Tower of London, og det er grunn til å anta at han ville blitt henrettet om ikke kongen hadde blitt frisk. Kongen fikk Somerset løslatt, og gav ham tilbake hans tidligere stilling ved hoffet.
Hertugen av York var fast bestemt på å fjerne Somerset, på den ene eller andre måte. I 1455 konfronterte han Somerset og kongen med en væpnet styrke. Trefningen er kjent som første slag ved St. Albans, det første slaget i rosekrigene. Somerset falt i slaget.
Han ble etterfulgt av sin sønn Henry Beaufort, 3. hertug av Somerset.
Ekteskap og barn
Hertugen giftet seg med Eleanor Beauchamp, datter av Richard de Beuachamp, 13. jarl av Warwick of dennes første kone Elizabeth Berkeley. Hun var halvsøster av Henry de Beauchamp, 1. hertug av Warwick og Anne Neville, grevinne av Warwick, og var enke etter Thomas de Ros, 9. baron de Ros. Ekteskapet ble inngått en gang mellom 1431 og 1435, uten at det var utstedt lisens. 7. mars 1438 ble det gitt lisens for ekteskapet, slik at barna ble regnet som ektefødte.
Barna som ble født i ekteskapet var:
Le Raincy
Le Raincy er en kommune i departementet Seine-Saint-Denis i regionen Île-de-France, og er en av de østlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 13,2 km fra sentrum av Paris. Le Raincy er underprefektur i departementet Seine-Saint-Denis og hovedsete for arrondissementet Le Raincy.
Befolkningen er ikke så stor i forhold til nabokommunene, men det faktum at det er et administrasjonssenter, og at det er etablert mange utdanningsinstitusjoner der, gjør den viktigere enn befolkningsstørrelsen skulle tilsi.
Historie
I der 17. og 18. århundre var Raincy primært kjent for at slottet som lå der, og som nå er revet. Kommunen Le Raincy ble dannet 20. mia 1869 ved å skille ut deler av arealet til Livry-Gargan og slå det sammen med deler av arealet til Clichy-sous-Bois og en liten del av arealet til Gagny.
Notre-Dame du Raincy
Byen har i dag mange turister som hovedsakelig kommer for å se kirken Notre-Dame du Raincy. Den ble tegnet av brødrene Auguste og Gustave Perret og bygd i 1922-1923, og var den første kirken bygd av armert betong, uten ekstern utsmykning. Kirken står på lista over historiske monumenter. Den ble restaurert i 1990-årene og er i jevnlig bruk. Mange av de besøkende kommer fra Japan, da en mindre replika av kirken er bygd i en av Tokyos forsteder.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Le Raincy
Kang Joon-ho
Kang joon-Ho (født 22. juni 1928 i Haeju, død 24. september 1990 i Seoul) var en Sørkoreansk bokser som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Kang vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1952 i Helsingfors. Han kom på delt tredjeplass i den nest letteste vektklassen, bantamvekt opp til 54 kg. Han tapte semifinalen til John McNally fra Irland. Begge tapende semifinalister fikk bronsemedalje.
Port Bouet lufthavn
Port Bouet lufthavn, også kjent som Félix Houphouët-Boigny internasjonale lufthavn eller Abidjan lufthavn, ligger i Abidjan i Elfenbenskysten. I 2006 betjente flyplassen 773 420 passasjerer.
Henrik le Damoiseau av Burgund
Henrik le Damoiseau av Burgund (født ca. 1035, død 27. januar 1070/1074), fransk: Henri de Bourgogne, kalt le Damoiseau, «den galante», var den eldste overlevende sønnen og arvingen til hertug Robert I av Burgund og hans hustru Helie av Semur, og var sønnesønn av kong Robert II av Frankrike, således gjorde det ham til et medlem av huset Capet via dens gren i hertugdømmet Burgund.
Lite er kjent og hans liv og døde kort tid før sin far, således ble ikke den neste hertugen av Burgund. To av hans sønner etterfulgte hertugdømmet etter hans fars død, mens den tredje ble grev av Portugal via sitt ekteskap med Teresa, datter av kong Alfonso VI av León og Castilla, og dennes sønn ble den første konge av det uavhengige Portugal, Alfonso.
Navnet på Henriks hustru er ikke kjent, skjønt både Sibylla og Clémence har blitt foreslått. Basert utelukkende på onomatologi (navneforskning) har historikeren Szabolcs de Vajay foreslått at hun var datter av greve Berenguer Ramon I av Barcelona og dennes tredje hustru Guisle av Lluca. Om dette er riktig kunne Henrik ha blitt gift i Barcelona mens han var på korstog. Henriks hustru synes å ha dødd etter ham, på eller etter 6. juli 1074 og ble gravlagt Besançon, Sainte-Etienne. Dateringen for hans egen død er usikker, den 27. januar enten i 1070 eller 1074.
Ekteskap og barn
Henrik og hans hustru ble foreldre til:
Tottenham (andre betydninger)
Tottenham kan vise til:
End (amerikansk fotball)
En end i amerikansk og canadisk fotball er en spiller som stiller seg opp på en av endene av scrimmagelinjen, vanligvis ved siden av tacklen. Ifølge idrettens regler skal en angrepsformasjon alltid bestå av minst syv spillere på scrimmagelinjen, og spilleren på enden ses på som en berettiget mottaker.
Før introduksjonen av two platoons-systemet, hvor lag brukte forskjellige enheter for forsvar og angrep, var spillerne som stilte seg opp på enden av linjen på både angrep og forsvar bare referert til som «ends». Posisjonen ble brukt på denne måten frem til 1960-tallet.
I angrep kalles en end som stiller seg opp nær de andre linemenene for tight end, og er den eneste linemanen som kan løpe med ballen og ta imot pasninger i tillegg til å blokkere. En som stiller seg opp et lite stykke fra offensive linen er kjent som en split end. I nyere tid og etter introduksjonen av fremoverpasninger har wide receiver dekket både split ends og flankers (wide receivers som stiller seg opp i samme stilling som en split, men bak scrimmagelinjen). Split end og flanker blir i dag ofte beskrevet som X receiver eller Z receiver. Bill Carpenter var den første «lonesome end».
Kjente spillere
Don Hutson fra Alabama Crimson Tide og Green Bay Packers var en av idrettens beste ends. Bear Bryant, som senere ble en legendarisk trener, var Hutsons «other end» da de spilte sammen på college-nivå. Gaynell Tinsley var en annen kjent end fra samme periode som Hutson. Yales Amos Alonzo Stagg og Harvards Arthur Cumnock var to ends som ble tatt ut til All-Americas førstelag. Stagg ble senere trener, og ble valgt inn i Hall of Fame på grunn av sine prestasjoner i trenerrollen. Cumnock har blitt omtalt som «the greatest Harvard player of all time.» Mike Ditka og Ron Sellers var noen av de siste som spilte i posisjonen i college-ligaen.
Fortunstræde
Fortunstræde er en gate i Indre By i København som går fra Nikolaj Plads og Admiralgade i øst til Højbro Plads og Ved Stranden i vest.
Fortunstræde 7 / Ved Stranden 18 ble deretter oppført i årene 1796–98 for traktøren Heinrich Wilhelm Løbel. Fra 1798–1876 lå her Hotel Royal som i en årrekke var bebodd av celebre gjester.
Nadezhda Khnykina-Dvalishvili
Nadezhda Khnykina-Dvalishvili (født 24. juni 1933) er en georgisk friidrettsutøver.
Hun representerte Sovjetunionen under Sommer-OL 1952, hvor hun tok bronse på 200 meter og 1956 tok hun bronse i lengdehopp.
Folketidende (1865–1879)
Folketidende var et norsk ukeblad som ble utgitt av bonden og stortingsmannen Søren Jaabæk fra 1865 til 1879, og var organ for «bondevennene».
20. februar 1865 ble bondevennselskapet stiftet. Dette selskapet fikk senere en bestyrelse med sete i Mandal og med Søren Jaabæk som formann. «Folketidende» begynte å utkomme 5. juli 1865 som bondevennselskapets organ. Bondevennselskapenes program ble formulert slik av Jaabæk: «a) Sparsommelighed i Statshusholdningen og Forsigtighed hjemme i Herrederne; b) Frihandel, frit Arbejde, fri virksomhed, fri Hjælpsomhed».
Til å begynne med utkom bladet ukentlig, men en kortere tid utkom det hver fjortende dag. Det fikk etter hvert stor utbredelse i alle deler av Norge, særlig blant mindre bønder og arbeidere. I bladet trykket Jaabæk kommentarer til Stortingets bevilgninger, statistiske betraktninger over de stigende statsbudsjettene og agitasjon for bønders, fiskeres og arbeidsfolks selvstyre med alminnelig stemmerett, helst i en republikk, uten statskirke og med en konfesjonsløs folkeskole, mens høyere undervisning skulle være privat. Jaabæk selv skrev det meste av bladet. Det siste nummeret utkom 31. desember 1879.
Polen under VM i friidrett 2013
Polen deltok under VM i friidrett 2013 (utendørs) fra 10. august til 18. august 2013 i Moskva i Russland.
Avisåret 1793
Avisåret 1793 er en oversikt over etableringer, nedleggelser, hendelser, prisvinnere og personer med tilknytning til aviser i 1793.
Christiania Haandværkerforening
Christiania Haandværkerforening var en interesseorganisasjon for håndverkere i den norske hovedstaden. Den var en forløper til nåværende Oslo Håndverks- og Industriforening og blei stifta 8. november 1838.
Josef Straßberger
Josef Straßberger (født 20. august 1894 i Kolbermoor, død 10. oktober 1950 i München) var en tysk vektløfter som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
Straßberger ble olympisk mester i vektløfting under OL 1928 i Amsterdam. Han vant den tyngste klassen, tungvekt over 82,5 kg som ble avviklet 29. juli 1928. Det var totalt fem vektklasser, samme som under de to foregående olympiske vektløftingskonkurransene i Antwerpen og Paris. Straßberger løftet sammenlagt 372,5 kilo,12,5 kilo mer enn sølvvinneren. Det var 17 utøvere fra 11 nasjoner som konkurrerte i tungvektklassen. Fire år senere, under OL 1932 i Los Angeles kom han på tredjeplass i vektløfting tungvekt.
Christiania Haandværkerforening
Bakgrunn
Bakgrunnen for foreninga var et ønske om å sikre håndverkernes interesser i ei tid da det var økende politisk interesse for næringsfrihet, noe som ville svekke laugenes innflytelse. Håndverksloven som blei vedtatt året etter, fastsatte da også at laugene gradvis skulle avvikles, noe som samsvarte med Grunnlovens § 101 om at «nye og bestandige Indskrænkninger i Næringsfriheden ikke bør tilstedes nogen for Fremtiden».
Håndverksloven av 1839 var den første norske loven som behandla håndverksfaga samla og ikke laugsvis. Den kunne derfor ses på som et generelt angrep på håndverkernes laugsprivilegier, og dette gjorde det nødvendig med samordning av interessekampen. Initiativet til ei forening med dette som formål blei tatt av garver Nils Jensen Ytteborg, som også blei foreningas første formann.
Kamp mot liberalisering
Det var fortsatt ei relativt separatistisk innstilling blant laugshåndverkerne, ei oppfatning om at hvert håndverk hadde sine særinteresser og at disse til dels var i motstrid til andre håndverk. Håndverkerforeninga blei derfor i første omgang mest en aksjonskomite mot loven. Dette arbeidet fortsatte også etter at loven var vedtatt. Blant annet var det stor motstand mot at loven legitimerte praksisen med at det gjennom fattigvesenet og straffeanstaltene blei utført arbeid i konkurranse med håndverkerne. I august 1841 drog en deputasjon fra foreninga derfor til Stockholm for å legge sitt syn fram for kong Karl Johan. Kongen satte ned en kommisjon til å se på saken. Denne avgav delt innstilling, der de to håndverkerrepresentantene utgjorde mindretallet (Ytteborg og skreddermester Erichsen). Kongen vedtok likevel at anstaltene ikke skulle ha lov til å ta imot bestillinger fra private. Foreninga beslutta derfor i 1845 igjen å søke foretrede for kongen (nå Oscar I), denne gang for å takke for vedtaket.
Sosial virksomhet
Det var fortsatt vanskelig å få særlig oppslutning om foreningas faste arbeid. Opprettelsen av et medlemsbibliotek bidrog en del. En viss sosial virksomhet fikk imidlertid oppslutning. Ved kongeparets besøk i Norge i 1845 var håndverkerforeninga primus motor i et hylningstog. Og i desember samme år blei Haandværkernes Sangforening stifta. I 1847 tok foreninga initiativ til å etablere årlige 17. mai-komiteer, som kunne sørge for offentlig feiring av grunnlovsdagen – noe som var blitt mulig etter Karl Johans bortgang. En bestemmelse i foreningas lover om at servering ikke var tillatt i dens lokaler, blei etter hvert fjerna.
Videre arbeid mot liberalisering
I 1850 tok foreninga initiativ til et nasjonalt håndverkermøte, og 24. juni 1850 samla det seg representanter fra Bergen, Trondhjem, Stavanger, Arendal, Moss, Skien, Drammen, Fredriksstad og Holmestrand, samt naturligvis Christiania. Delegatene blei enige om å sende regjeringa et forslag om å skjerpe vilkåra for å oppnå håndverksborgerskap. Forslaget førte ikke fram, da det var åpenbart at det fortsatt var et stort flertall på Stortinget for næringsfrihet, dette til tross for at antallet stortingsrepresentanter med håndverksbakgrunn i 1851 økte fra 2–3 til 18 (deriblant Ytteborg).
Den styrka representasjonen på Stortinget skyldtes en kraftanstrengelse, der håndverkerne gikk sammen. Også foran seinere valg hadde en møter for å enes om standens kandidater, men uten den samme gjennomføringsevnen. I det heile gikk lufta ut av ballongen, og motstanden av ytterligere liberalisering av håndverkslovgivninga på midten av 1860-tallet var beskjeden.
Andre saker
Av saker som opptok Håndverkerforeninga på denne tida, bør nevnes:
Fusjon
I mai 1847 var Den tekniske Forening blitt stifta. Denne hadde til dels samme formål som Håndverkerforeninga, og også en del overlapp i medlemsstokk. Fra 1850 leide Håndverkerforeninga også lokaler i Den tekniskes hus i Rådhusgata. Det framkom etter hvert et ønske om å slå sammen de to foreningene. I første omgang endte dette med diverse samarbeidsavtaler. I 1871 blei de to endelig fusjonert under navnet Den norske Haandværks- og Industriforening i Kristiania.
Mathias Lund
Mathias Jacobus Lund (født 10. oktober 1814 i Trondhjem, død 8. desember 1882 i Stjørdal) var en norsk handelsmann og politiker. Han var Nedre Stjørdals første ordfører 1850–1853.
Han var sønn av Jacob Madsen Lund og Anne Marie Elisabeth Kraft Buck i Trondhjem, hvor faren var kjøpmann og kaptein i borgervæpningen. På farssiden nedstammet han fra Mads Jensen Medelfar, biskop i Lund. Farfaren Mads Lund var residerende kapellan i Stjørdal. Mathias Lund giftet seg i 1838 med Elisabeth Nilssen, datter av lensmann Ole Nilssen på Ree i Stjørdal. De fikk syv barn, hvorav tre var dødfødte.
Lund var den første ordføreren i Nedre Stjørdal etter herredsdelingen i 1850, og satt ut året 1853. Han var tilbake som medlem av herredsstyret i 1864 og 1865. Som medlem av Nordre Trondhjems amtsformannskap i 1854 drev han sammen med amtmann Trampe igjennom bevilgningen til den første broen over Stjørdalselva, som ble oppført noen år senere. Lund var også takstmann ved jordavståelsene til Meråkerbanen i 1874.
Lund gikk konkurs i 1864 og 1881, hvorpå han drev et bakeri. Etter Lunds død ble Medbroen auksjonert bort til H.P. Jenssen II.
Ove Enehaug
Debut i Galleri 1 i Bergen
Enehaug sin kunstneriske karriere, har som utgangspunkt at han var selvlært maler. Allerede før han begynte ved Vestlandets kunstakademi, hadde han hatt en debut-utstilling i Galleri 1 våren 1973. Debututstillingen ble omtalt i bergenske dagsaviser som Bergens Tidende, Bergens Arbeiderblad og Morgenavisen.
Studiereiser
Enehaug ble våren 1973 tildelt Anna Brugh Singers stipendfond for norske kunststuderende av Vestlandske Kunstindustrimuseum, og brukte stipendet på studiereiser til Spania, Nederland og Frankrike.
Vestlandets kunstakademi
Våren 1974 søkte Enehaug om opptak til Kunst- og håndverskolen i Bergen og Vestlandets kunstakademi, og kom inn begge steder. Enehaug valgte å begynne ved Vestlandets kunstakademi høsten dette året.
Stil og kunsthistorisk retning
I Morgenavisen sin anmeldelse kommer det fram at Enehaug ble inspirert av kunsthistorie, og trolig var kunstbøkene utgangspunktet for den kunstneriske utviklingen hans:
Når Enehaug maler bruker han en optisk linjer, eller hyper naturalistisk stil. Denne stilen kan det virke som om Enehaug utvikler i relasjon til billedbøker. Kunstneren maler bildeelementene ved å imitere fotografiet og utvikler dermed en presis teknisk ferdighet. Dette arbeidet har mye til felles med retningen fotorealisme, der kunstmalerne reproduserte fotografiet. Eksempel på dette er Chuck Close med Leslie (1973) og Gerhard Richter med Birgitte Polk (1971). Kunstnerne hører til den realistiske retningen i den amerikanske ny-avantgarden.
Kunsthistorisk plassering
Enehaug viser ofte spor av masseindustrielle element i bildene sine, som dekk, plastflasker, oljefat, o.l. Det signaliserer eit moderne stiluttrykk og at han er inspirert av Pop-kunsten. I Melankolia kan man oppleve en dikotomi mellom det historiske og det moderne stiluttrykket. Melankolia viser at bilde har en kunsthistorisk plassering mellom modernisme og postmodernisme, -eller kort sagt hører bilde hjemme i høgmodernismen.
Avslutning
Høg-modernismen var en periode med politisk engasjert kunst (ca 1970-1980). Det som var typisk for disse kunstnerne var at de følte et etisk og sosialt ansvar for menneske, og ville med sitt engasjement skape et nytt menneskebilde. Canadieren André Durand ble inspirert av klassisismen når han malte The Death of Adonis (1993). Dette bilde viser menneske sin fremmedgjørelse i det industrialiserte samfunnet. I Melankolia som Enehaug har malt sitter det en skadet engel i framgrunnen. Den er et subjekt med mennesklige trekk som sitter bak et avlukke i framgrunnen, - på god avstand fra den moderne sivilisasjonen som vises i bakgrunnen. Komposisjonen i dette bilde kan bli tolket som et uttrykk for fremmedgjørelsen i samfunnet på 1970-tallet.
Marilyn Black
Marilyn Black (født 20. mai 1944) er en australsk friidrettsutøver.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 1964, hvor hun tok bronse på 200 meter.
Astrids vei (Oslo)
Astrids vei (1-13, 2-14) er en vei på Skøyen (bydel Ullern) i Oslo. Den går som blindvei vestover fra Askeveien før den svinger og går parallelt med samme vei. I veien er elleve funkisvillaer tegnet av Magnus Poulsson og oppført på et område som i sin tid tilhørte eiendommen Solbakken, der prinsesse Astrid ble født i 1932. Veien har navn etter henne.
Roing under Sommer-OL 2012 – Dobbeltsculler, lettvekt menn
Lettvekt dobbeltsculler for menn var en øvelse under Sommer-OL 2012 i London som fant sted på Dorney Lake.
Usbekistan under VM i friidrett 2019
Usbekistan deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Leonard Leisching
Leonard John Leisching (1934–2018) var en sørafrikansk bokser som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne. Leisching vant en olympisk bronsemedalje i boksing under OL 1952 i Helsingfors. Han kom på delt tredjeplass i den tredje letteste vektklassen, fjærvekt opp til 57 kg. Han tapte semifinalen til Ján Zachara fra Tsjekkoslovakia. Begge tapende semifinalister fikk bronsemedalje.
Jenny Lamy
Jenny Lamy (født 28. februar 1949) er en australsk friidrettsutøver.