cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georg Kristiansen
Etter å ha tatt examen artium i 1935 studerte Kristiansen språk og historie før han begynte på sin militære utdanning. Kristiansen ble i 1943 uteksaminert fra Krigsskolen, som holdt til i London under 2. verdenskrig. Under krigen tjenestegjorde han aktivt, og ble tildelt Deltagermedaljen 9. april 1940 – 8. mai 1945 for sin innsats. I 1946 ble Kristiansen dimittert med kapteins grad for å begynne i utenrikstjenesten. Etter å ha tjenestegjort ved Utenriksdepartementet og ved ambassaden i Paris, ble han i 1955 byråsjef i departementet. I årene 1957-59 var han hovedlærer ved Forsvarets høgskole. Deretter ble Kristiansen utnevnt til underdirektør og senere til ekspedisjonssjef ved Politisk avdeling i Utenriksdepartementet. I 1963 ble han utnevnt til ambassadør i NATO og OECD. Syv år senere ble Kristiansen direktør for Direktoratet for sivilt beredskap, hvor han ble frem til 1973, hvorpå han igjen overtok som Norges ambassadør til OECD i Paris. I 1976 ble Kristiansen utnevnt til utenriksråd og i 1980 til Norges ambassadør til Frankrike. I 1980 ble Kristiansen kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Han gikk av med pensjon etter nådd aldersgrense i 1985.
Som pensjonist bosatte Kristiansen seg i Lillehammer med sin kone. I en periode satt han i styret i Oplandske Dampskibsselskap, som eier DS «Skibladner». Han deltok også i Nygaard Haug-utvalget (ledet av Agnes Nygaard Haug), forgjengeren til den mer kjente Lund-kommisjonen.
Georg Kristiansen døde 24. august 2003 på Lillehammer, 86 år gammel, og er gravlagt på Lillehammer kirkegård.
Familie
Georg Kristiansen var en yngre bror av nevrokirurgen professor dr. med. Kristian Kristiansen.
Roderick Davis
Roderick Hopkins Davis (født 27. august 1955), amerikansk / newzealandsk seiler som deltok i de olympiske leker 1984 i Los Angeles, 1992 i Barcelona, 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney.
Davis ble olympisk mester i seiling under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. Sammen med Robert Haines og Edward Trevelyan vant han soling-klassen foran en brasiliansk- og en canadisk båt. Åtte år senere, under Sommer-OL 1992 i Barcelona, vant han en sølvmedalje i starbåt-klassen. Han konkurrerte da for New Zealand.
Marco Santagata
Marco Santagata (født 28. april 1947 i Zocca i provinsen Modena i Emilia-Romagna i Italia, død 9. november 2020 i Pisa i Toscana) var en italiensk akademiker, forfatter og litteraturkritiker.
Biografi
Blant hans studenter kan nevnes Claudio Giunta, Angelo Eugenio Mecca, Vinicio Pacca og Michelangelo Zaccarello.
Landhockey under Asialekene 2002
Landhockey under Asialekene 2002. Landhockey var en av flere sporter under Asialekene 2002 i Busan i Sør-Korea. Det var to turneringer, en for kvinner og en for menn. Åtte herrelag og fire damelag deltok. Sør-Korea vant begge herreturneringen og Kina dameturneringen
Centre for Cancer Biomarkers CCBIO
CCBIO forsker på nye biomarkører ved kreft og målrettet behandling og har et spesielt fokus på mekanismer som viser hvordan kreftceller påvirkers av mikromiljøet i svulstene og hvilken betydning dette har for spredning og dårlig prognose.
Mustafas kiosk
Mustafas kiosk er en dansk barnebok fra 1999 av Jakob Martin Strid. . Boka har kommet ut på norsk - gjendiktet av Erlend Loe - og svensk.
Boka er en samling av rim som handler om «kiosk-eieren Mustafa [som] forteller røverhistorier til barn».
Debatt
Svenske medier har fortalt om kritikk på forlagets side på nettstedet Facebook, der boka menes å inneholde «en negativ stereotypi av muslimske menn. Kritikken handler både om tegningene og verselinjer som: En gång högg Mustafa huvudet av en man så det föll av och blödde - historien är faktiskt sann.»
Etter at boka har blitt kalt rasistisk har forfatteren sagt at «''Alle må affinde sig med satire... Man er ikke automatisk fritaget for humor, bare fordi man er indvandrer eller muslim. Følger man den logik, ender det jo med, at vi kun kan lave grin med hvide, heteroseksuelle mænd - hvor sjovt er det?''»
Erlend Loe sa i 2013 at «Hvis denne boken er rasistisk på en farlig måte, må vi også trekke «Tusen og en natt» fra bibliotekhyllene, og «Greven av Monte Cristo» og «Indiana Jones» og spillet «Prince of Persia» og mange andre kulturelle ytringer»
Inndeling
Boka inneholder følgende rim «En frosk begikk et bankrøveri», «Jeg er en grusom fyr», «En tønne full av snørr», «Mine sokker, «I steinalderen», «Mustafas kiosk», «Hadde jeg hatt en gravemaskin», «Fugler, fugler», «Grønthandler Grønn», «På fiskefabrikken», «Syv stygge slimtroll», «Sjørøverfest» og «Spøkelseshuset».
Miroslav Klinger
Miroslav Klinger (født 20. januar 1893 i Praha, død 10. februar 1979 samme sted) var en tsjekkoslovakisk turner.
Han deltok i turn-VM i Ljubljana i 1922, der var han med på det tsjekkoslovaksiske laget som vant gull. Han fikk 4.-plass i mangekampen, men gull i svingstang og bøylehest og sølv i skranke.
I olympisk sammenheng har han deltatt i to OL; i 1920 og 1924. I 1920 kom laget hans på 4.-plass i lagkonkurransen, og i 1924 fikk han følgende plasseringer:
Here I Am Tour
Here I Am Tour er en turne av Bryan Adams.
Russland under VM i friidrett 2007
Russland deltok under VM i friidrett 2007 (utendørs) fra 24. august til 2. september 2007 i Osaka i Japan.
Dørreselva
Dørreselva er en sideelv fra nord til Driva i Oppdal kommune i Trøndelag fylke.
Geografi
Selve Dørreselva er 11,2 km langt mens hele vassdraget, med Skarvatnet og Rembekken, er 16,5 km. Det drenerer et nedbørfelt på 29,4 km² og har sitt utspring i Botnen sør for Brattskarven, 1 578 moh.. Dørreselva har hele sin retning mot sør og flyter de første 5,5 km gjennom et slakt hellende område med fall på 2 %. Elven har aldri den samme bratte avslutningen som de fleste elvene nordfra til Driva, men har likevel noen mindre fosser hvorav den mest kjente er Folfallet ved Hoksenget. Den eneste større tilførselen av vann utenom Rembekken fra nordøst i Skarvatnet er Hoksengbekken fra vest i samme innsjø. Dørresselva renner ut i Driva mellom Hoksengmoan og Dørremsmoan 7,5 km vest for veikrysset E6 – Rv70.
Landskap
Vekveselva kommer fra den østlige delen av Trollheimen, den minst dramatiske delen av fjellmassivet. Det høyereliggende landskapet rundt elven består av fjellområder vekslende mellom runde koller, åser og dalbotner hvor elven faller 105 m på 5,5 km. De siste 5,7 km er fallhøyden 324 m.
Morinda
Morinda, tidligere Morinda Bioactives og Tahitian Noni International, er et datterselskap av Morinda Holdings Inc. og et multi-level marketing-selskap som markedsfører produkter basert på planten noni. Selskapet ble stiftet i 1996, er basert i Utah i USA og sysselsetter rundt 700 personer. Produksjonen skjer på Tahiti, i Kina, Tyskland og USA. Grunnleggeren Kerry O. Asay var tidligere administrerende direktør i selskapet Nature's Sunshine.
Hovedproduktet til Morinda har siden oppstarten vært juice av noni-planten som har vært brukt i folkemedisinen på stillehavsøyene. Denne frukten blir gjerne omtalt som en superfrukt. Denne selges for ca. 400 kr pr. liter og i 2002 ble det oppgitt at det ble solgt ca. 300,000 liter av denne juicen pr. måned. Noni-juicen ble i starten markedsført med påstander om effekt på en rekke sykdommer, deriblant kreft, HIV og depresjon. Dette fikk forbrukermyndighetene til å reagere ettersom det ikke forelå noen vitenskapelig dokumentasjon på slik effekt. I 1999 ble det derfor inngått et forlik mellom myndigheten i fire amerikanske delstater og Morinda som fastslo at selskapet måtte avstå fra å bruke udokumenterte helsepåstander i sin markedsføring, samt betale 100,000 dollar i saksomkostninger. MLM-modellen tilrettelegger for bruk av personlige anekdoter i markedsføringen, altså at selgerne forteller om hvilken effekt de har opplevd selv av å drikke juicen.
I Norge har selskapet opplevd medieoppmerksomhet etter kontroversielle metoder for markedsføring der det ble implisert at produktene kunne helbrede kreft. I en undersøkelse blant kreftpasienter i 2009 ble det påvist at noni var blant de vanligste naturmidlene som ble anvendt som supplement til konvensjonell kreftbehandling. Produktene og deres påståtte helseeffekter ble også gjennomgått av faglig ekspertise i 2007, og resultatene ble publisert i Tidsskrift for Den norske legeforening.
Juicen fra Morinda ble lenge markedsført som rik på antioksidanter. I en studie gjennomført av den anerkjente ernæringsforskeren Rune Blomhoff ved Universitetet i Oslo rangeres imidlertid denne juicen helt sist blant alle undersøkte kosttilskudd med et langt lavere nivå av antioksidanter enn vanlige typer fruktjuice. . Markedsføringen er senere endret til å fokusere på innholdet av iridoider. De senere år har det blitt benyttet et måleapparat i markedsføringen, dette kalles TruAge og hevdes å kunne måle kroppens helsetilstand.
I Thailand har Morindas nonijuice blitt analysert på Chaophraya Abhaibhubejhr Hospital og funnet å ikke være annerledes enn juice som selges på vanlige utsalgssteder i Thailand til en tiendedel av prisen.
Morinda oppgir selv å omsette for 500 millioner dollar i året. Salget av produktene gjennomføres av uavhengige distributører som mottar provisjon på egne produktsalg og på salg gjennomført av konsulenter man har rekruttert til sitt nettverk i sju ledd under seg. Totalt skal selskapet ha over 300,000 distributører over hele verden. Selskapet etablerte seg i Norge i 1997 og hadde sin storhetstid på begynnelsen av 2000-årene hvor et selgerkorps på 8,000 personer genererte en omsetning på over 100 millioner i året og det ble anslått at over 30,000 nordmenn drakk nonijuice hver dag. Fra 2002 har dette gradvis gått tilbake, og i 2015 var omsetningen under 20 millioner. Parallelt med tilbakegang i Europa og USA har Morinda hatt vekst i Asia, og i 2015 fikk selskapet også innvilget lisens til å drive direktesalg i Kina.
Morinda Norge AS er medlem av den norske interesseorganiasjonen Direktesalgsforbundet. Første nordmann som startet som selger var Asbjørn Ølnes fra Arendal. Han har også vært den best betalte, og i 2012 passerte han 30 millioner i provisjonsutbetalinger fra Morinda.
Ing Yoe Tan
Ing Yoe Tan (født 18. april 1948 i Haag i Nederland, død 10. april 2020 i Amsterdam) var en nederlandsk politiker. Hun var medlem av Eerste Kamer for Partij van de Arbeid (PvdA) fra 8. juni 1999 til 7. juni 2011.
Morinda
I 2018 ble Morinda kjøpt opp av selskapet NewAge, og i 2020 inngikk det samarbeid med MLM-selskapet Ariix. I august 2022 søkte selskapet om konkursbeskyttelse etter at det ikke klarte å betale sine kreditorer. En del av årsaken til det økonomiske uføret selskapet var havnet i skyldtes etterforskning av påståtte bestikkelser i markeder utenfor USA. I oktober ble det kjent at selskapet var blitt solgt til John Wadsworth som var en av grunnleggerne av Tahitian Noni. I juni ble det kjent at bobestyrer etter konkursen hadde tatt ut søksmål mot ledelsem i NewAge for «betydelig skade».
Ing Yoe Tan
Biografi
Tan kom fra kinesisk indonesisk familie som kom til Nederland fra Nederlandsk India. Nederlandsk var språket som hovedsakelig ble talt i hjemmet. Familien reiste tilbake til Indonesia, og der vokste hun opp.
Fra 1968 til 1975 studerte hun juss ved Universitetet i Amsterdam. Deretter arbeidet hun som kabinpersonale på fly, senere arbeidet hun i Amsterdam kommune og i Forbundet for nederlandske kommuner (VNG).
Tan ledet i Senatet partiets engasjement innen den indre forvaltning, datasikkerhet, kultur og antillanske anliggender. Hun engasjerte seg i problematikken rundt innføringen av nasjonale elektroniske pasientjournaler. I 2010 foreslo hun at saksbehandlingen skulle utsettes i Senatet, til tross for at Representantenes hus allerede hadde vedtatt tiltaket ett år før. I april 2011 avviste så Senatet enstemmig opplegget slik det var foreslått, og to forslag fra Tan om strengere forskrifter ble vedtatt.
VM i landhockey for menn 1998
VM i landhockey 1998 for menn var det niende verdensmesterskapet i landhockey og ble arrangert samtidig med kvinnenes turnering i byen Utrecht i Nederland. Det ble avholdt på Stadion Galgenwaard fra 21. mai til 1. juni 1998. Turneringen ble vunnet av det nederlandske landhockeylandslaget, som tok sin tredje VM-tittel. Spania tok andreplassen, mens Tyskland endte på tredjeplass. Nederland skrev historie ved å bli det første og hittil eneste landet i verden til å vinne et verdensmesterskap på hjemmebane to ganger. Det var også andre gang mesterskapet ble i Nederland.
Arena
Stadion Galgenwaard i den nederlandske byen Utrecht var arena for dette niende verdensmesterskapet. Stadionet ble åpnet i 1982 og blir i hovedsak brukt til fotball. Det er hjemmebanen til fotballklubben FC Utrecht. Stadion Galgenwaard har en tilskuerkapasitet på om lag 24 500 og var i sin tid et av de mest moderne stadionene i verden. Det har blitt brukt som spillested for to VM-finaler: Den første var finalen i denne VM-turneringen (som denne artikkelen handler om), mens den andre var for finalen i U20-VM i fotball i 2005.
Berlingske
I juni 2022 annonserte avisen at den blir rent digital og ikke lenger utgis som papiravis.
Opprinnelse
Berlingske kan betraktes som en fortsettelse av de Extraordinaire Relationer, som boktrykkeren Joachim Wielandt ga ut fra begynnelsen av 1721. Ved hans død gikk privilegiet over til hans enke, som imidlertid ikke var i besittelse av samme forretningsdyktighet som sin avdøde mann. Hun solgte derfor privilegiet til den innvandrede mecklenburgeren, boktrykkeren Ernst Henrich Berling, i 1748.
Fra 1749 fikk denne tillatelse til å trykke «de Aviser, danske, tyske, franske og lærde og dertil hørende Notifikationer», som fru Wielandt tidligere hadde utgitt, «dog skal han være tilforbunden ej at lade noget usømmeligt i Saadanne Aviser indflyde, men saaledes indrette dem, som han det agter at forsvare».
Hovedavisen bar tittelen Kjøbenhavnske Danske Post-Tidender, som var anbragt over det danske våpen, omgitt av laurbær- og palmegrener. Den kom ut to ganger ukentlig i oktav-format, men allerede påfølgende år så utgiveren seg nødt til å forstørre den av hensyn til alle annonsene, slik at den fra da av og inntil 1808 ble utgitt i kvart-format.
Den første danske Berlingske Tidende betegner et vendepunkt i den danske presses historie, for med den begynte først en regelmessig avisutgivelse, dessuten var den redigert etter de prinsipper som fremdeles følges. Forskjellige typer ble benyttet slik at det var mulig å orientere seg raskt i stoffet og spaltede sider sees for første gang. Avisens første del var som den dag i dag viet den utenlandske politiske korrespondanse, deretter fulgte innenlandske provinsetterretninger med den helsingørske sundliste. Endelig kom en fast artikkel som vedrørte hovedstaden og dens liv.
I dag
Ifølge Kantar Gallup lå Berlingskes lesertall på 299.000 i andre halvår av 2020 til første halvår av 2021.
Det Berlingske Officin som utgir Berlingske, ble i 2000 kjøpt av det norske konsernet Orkla Media. Avisen hadde da dokumentert at skipsreder A.P. Møller, som stod bak Danmarks største konsern og var noe av et dansk ikon, under andre verdenskrig eide en dominerende aksjepost i Riffelsyndikatet, som produserte våpen for den tyske okkupasjonsmakten, og etter krigen ble bøtelagt for dette. Statens egen våpenprodusent, Hærens Vaabenarsenal, var for øvrig også involvert. Avsløringene fikk A.P. Møllers sønn, Mærsk Mc-Kinney Møller, til å selge aksjemajoriteten sin i Berlingske Tidende til Orkla Media. Hendelsen vakte sterke reaksjoner, og fikk daværende statsminister Poul Nyrup Rasmussen til å ta initiativet til opprettelsen av et fond på 25 millioner kroner for å sikre kritisk historieforskning.
I juni 2006 ble Orkla Medias aktiviteter i blant annet Danmark solgt til britiske Mecom Group, som heretter eier Berlingske.
Vladimir Zelenko
Biografi
Familien flyttet fra Sovjetunionen til ISA da han var tre år gammel, og slo seg ned i nabolaget Sheepshead Bay i Brooklyn i New York.
Zelenko tok medisinsk doktorgrad i 2000 ved State University of New York at Buffalo og spesialiserte seg deretter i familiemedisin.
Zelenko og koronavirusbehandling
Han gikk inn for bruk mot covid-19 med en kombinasjon av tre medikamenter: Hydroksyklorokin, sinksulfat og azitromycin. Den 21. mars 2020 postet Zelenko en video på YouTube og Facebook der han rettet til USAs president Donald Trump hendet å med fremgang ha eksperimentelt utprøvd nevnte metode - i utgangspunktet noe som var i bruk for malaria - på hundrevis av pasienter med koronaviruslignende symptomer. Han postet et åpent brev til Trump om dette to dager etter. Dette var i en periode da en rekke grupper, også World Health Organization, forsøkte å finne ut om bruk av hydrosyklorokin og/eller azitromycin var relevant forr covid-19. I mars 2020 bemerket Alex Kasprak, som skrev for vitenskapsener for Snopes, at ettersom Zelenko ikke beskrev nøyere sin metode eller publiserte noen data, var det umulig å verifisere det han hevdet.
Zelenkos behandlingsprotokoll fikk uansett stor oppmerksomhet. En rekke medieskikkelser anbefalte den, og likeså forskjellige innen Trump -administrasjonen, som Rudy Giuliani og Mark Meadows (stabssjef).
Han spredte også ukorrekt informasjon om covid-19-vaksinasjon.
Zelenko døde 48 år gammel den 30. juni 2022 av kreft i New York City.
Edvard Grieg
Edvard Hagerup Grieg (født 15. juni 1843 i Bergen, død 4. september 1907 samme sted) var en norsk nasjonalromantisk komponist. Han er den norske komponisten som har fått størst internasjonalt gjennomslag, og i likhet med Bjørnstjerne Bjørnson og andre kunstnere fra siste del av 1800-tallet fikk han stor betydning for den kulturelle nasjonsbyggingen i tiden fram mot unionsoppløsningen i 1905.
Griegs mest kjente verk er trolig klaverkonserten i a-moll, op. 16. Andre kjente orkesterverk er Peer Gynt-suitene, op. 46 og 55, samt suiten Fra Holbergs tid, op. 40. Størst betydning i samtiden hadde Grieg med sine 66 klaverminiatyrer Lyriske stykker, mens det i dag er kammermusikk og sanger som regnes som mest verdifulle. Som sangkomponist er Grieg i Norge blitt mest kjent med sine tonesettinger til dikt av Aasmund Olavsson Vinje og Arne Garborg. I utlandet ble hans sanger til tekster av Henrik Ibsen, H.C. Andersen og Heinrich Heine lagt mest merke til. 15 år gammel begynte Grieg å studere ved konservatoriet i Leipzig. Senere tilbrakte han noen grunnleggende ungdomsår i København. Her møtte han tidens nasjonalromantiske strømninger. Avgjørende for utviklingen av hans personlige stil som komponist var et møte med Rikard Nordraak. Grieg begynte bevisst å ta utgangspunkt i trekk fra norsk vokal og instrumental folkemusikk og lot dem gjennomsyre et høyromantisk tonespråk.
Slektsbakgrunn
På farssiden hadde Grieg skotske aner tilbake til MacGregor-klanen (gælisk Mac Griogair), som hadde mistet sine landområder og til tider var fredløse. I 1603 innførte kong James VI dødsstraff for å bære MacGregor-navnet, og klanmedlemmene tok navn som Grig, Greig og lignende.
Edvards oldefar Alexander Greig (1739–1803) kom til Bergen i 1770, hvor han raskt bygget opp en vellykket virksomhet med tørrfisk- og hummereksport. Han fikk norsk statsborgerskap i 1779 og endret da skrivemåten av navnet sitt til Grieg, angivelig fordi den norske uttalen lå nærmere den skotske uttalen av Greig. Alexander var en tid britisk visekonsul i Bergen, og hans sønn og sønnesønn, dvs. Edvards bestefar og far, var begge britiske konsuler samtidig som de fortsatte med handelsvirksomhet Alexander Greig hadde etablert.
Soknebud
Soknebud eller sognebud, også kalt berede (berette), er en prests nattverdsbesøk hos sjuke og døende. Handlinga blir forretta etter et spesielt ritual. Soknebud kan også forrettes for mennesker som ikke er syke eller døende, men bare ønsker nattverd (og/eller skriftemål) hjemme.
Edvard Grieg
Slektsbakgrunn
Edvard Griegs farfar John giftet seg med Marie Regine Haslund, datter av den danske fiolinisten Nils Haslund som i 1770 ble leder av Musikselskabet Harmonien. John var musiker i orkesteret og den første av en lang rekke familiemedlemmer som gjorde seg gjeldende i Bergens musikkliv.
Theodosia (slekt)
Theodosia er en slekt av biller som hører til underfamilien gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen Scarabaeoidea.
Soknebud
Praksis
Soknebud er besøk av prest hos folk som ligger sjuke eller for døden, sånn at presten kan snakke og be med de sjuke og dele nattverd.
Theodosia (slekt)
Utseende
Middelsstore (gjerne 20-30 millimeter), litt avlange, metallisk fargede gullbasser. Hannene har hornlignende utvekster både på hodet og pronotum, disse kan være ganske lange hos noen arter og går mot hverandre slik at de danner en klype. Pronotum er svært blankt, grønnlig metallisk. Dekkvingene er metallisk grønne,men ikke så blanke som pronotum. Beina, særlig hannenes forbein, er lange og slanke. Med sine horn på hodet kan hannene ligne på visse slekter av hornbiller, blant annet de kjempestore artene i slekten Dynastes.
Edvard Grieg
Slektsbakgrunn
Edvards Griegs morfar – og Nina Hagerups farfar – var stiftsamtsmann i Bergen og en velstående og innflytelsesrik person i byen. Siden Edvard Griegs mor, Gesine, var musikalsk begavet, sendte foreldrene henne til Altona, som den gang var dansk, for å studere med den tyske komponisten Albert Methfessel. Tilbake i Bergen opptrådte hun som pianist og akkompagnatør og var byens best betalte pianolærer. Hun skrev også dikt og skuespill og arrangerte ukentlige musikkaftener hvor instrumentalverk og deler av operaer ble oppført.
Theodosia (slekt)
Utbredelse
Artene lever i Sørøst-Asia, der de fleste av artene holder til på Borneo.
Edvard Grieg
Slektsbakgrunn
En av Gesines søstre var gift med Ole Bulls bror, så Ole Bull hadde en fjern og inngiftet relasjon til familien.
Soknebud
Praksis
Når prestene er budsendt, vil de først samtale med den sjuke, gjerne i enerom, sånn at de kan være sikker på om han eller hun ønsker nattverd. Presten vil da også få vite om den sjuke ønsker å skrifte.
Edvard Grieg
Barndom og ungdom
Alexander og Gesine Grieg hadde fem barn. Edvard var nummer fire i rekka. Han vokste opp i Strandgaten 152 i nærheten av Fisketorget og Tyskerbryggen. Huset ble ødelagt i en eksplosjon 20. april 1944 og området bygd om, men det er satt opp en minneplate der Griegs barndomshjem tidligere sto.
Blaine Anderson
Dalton
På Dalton var Blaine frontsanger og hoved-soloist for sangruppen the Dalton Academy Warblers.
Edvard Grieg
Barndom og ungdom
Fra seksårsalderen fikk gutten regelmessig klaverundervisning av sin mor. Ni år gammel gjorde han sine første komposisjonsforsøk, men de endte i papirkurven. Fra ungdomsårene er det bevart flere klaverstykker som er tatt med i hans Samlede verker.
Sommeren 1858 fulgte han faren til Østlandet. Unge Grieg var da for alvor begynt å tenke på å bli musiker. Det som avgjorde spørsmålet, var det første møtet med «filleonkelen» Ole Bull samme år. Da Bull fikk høre Edvard spille noen av sine egne komposisjoner på klaver, ble Ole Bull og foreldrene enige om at gutten måtte til Leipzig for å studere musikk.
Leipzig
Høsten 1858 begynte Grieg på musikk-konservatoriet i Leipzig. Her møtte han studenter fra flere ulike nasjoner. Den danske C.F.E. Horneman ble en god kamerat. Senere omtalte han Grieg som en «genial studiefelle, en vill, ubendig kamerat med et lyst hode og et varmt hjerte».
Mendelssohn og Schumann hadde tidligere vært viktige personer i byen, og Grieg verdsatte spesielt det arbeid Schumann hadde nedlagt for å skape aksept for nye musikalske strømninger i det tradisjonsbundne musikkmiljøet. Også Schumanns poesifylte musikk tiltalte Grieg, og da særlig romansene og klaverstykkene.
Konservatoriestudentene hadde gratis adgang til det berømte Gewandhaus-orkesterets generalprøver, og Grieg mente selv at all musikken han hørte her, særlig orkester- og kammermusikken, var vederlag for manglende kompetanse i komposisjonsteknikk ved konservatoriet. Grieg innrømmet imidlertid også at han ikke studerte særlig ivrig til å begynne med. Dette endret seg etter hvert som han så at medstudentene begynte å bli bedre enn ham. Edvard arbeidet nå flittig. 18 år gammel ble han uteksaminert og fikk rosende omtale av sine lærere.
Grieg fikk etter hvert et anstrengt forhold til musikkmiljøet i Leipzig. En grunn var at han mente at hans musikk ble dårlig mottatt. Det er mulig at han bare hadde den beryktede kritikeren Eduard Bernsdorf i tankene. Denne presterte både å rakke ned på Griegs g-moll-strykekvartett og å underkjenne den andre symfonien til Johannes Brahms. Imidlertid ble både Griegs Peer Gynt-suite nr. 1, op. 46, og til og med hans ufullførte opera om Olav Tryggvason møtt med jubel i Leipzig.
Også senere i livet uttalte Grieg seg ofte nedsettende om konservatoriet og dets lærere. Nyere forskning har imidlertid påpekt at han med dette gir et nokså unyansert og subjektivt bilde av de kunstneriske forholdene i Leipzig.
Fra Leipzig til hjembyen
På vei hjem igjen debuterte Grieg som pianist i Karlshamn, Sverige, den 18. juni 1861. Her spilte han blant annet Kreisleriana, op. 16, av Robert Schumann, Capriccio brilliante i h-moll, op. 22, av Felix Mendelssohn-Bartholdy og noen konsertetyder av sin tidligere lærer Ignaz Moscheles.
København
Våren 1863 ankom Grieg København som på den tiden hadde et stort kunstnermiljø. Han hadde også kontakter her – hans gamle venn Emil Horneman og slektninger i familien Hagerup bodde i København. Sansen for folkemusikken var vekket i de nordiske landene på denne tiden, i Danmark var Niels W. Gade og J.P.E. Hartmann sentrale. Gade oppfordret Grieg til å skrive en symfoni, og han lot seg ikke be to ganger.
I København mottok han viktige musikalske impulser gjennom bekjentskapet med Rikard Nordraak som tross lite musikkutdanning allerede hadde funnet sin egen komposisjonsstil. Tidsånden og kontakten med Nordraak bidro til at Grieg begynte å arbeide med å kombinere folkemusikalske trekk med kunstmusikalske teknikker.
I 1864 grunnla Grieg sammen med blant annet Horneman musikkselskapet «Euterpe», som hadde til formål å fremme ny nordisk musikk. Grieg skrev nå de fire humoresker, op. 6, som var hans første utgitte komposisjon inspirert av norsk slåttemusikk. Med dette verket begynte Grieg sin vei som stilfornyer i nordisk musikkliv.
Blaine Anderson
McKinley
På McKinley tok det litt tid før Blaine følte seg velkommen. De andre guttene fra Glee-klubben så på han som stor konkurranse og trodde han kom til å få alle soloene og være den mannlige hovedsangeren i alle konkurransene. Dette endret seg da Finn innså at det var mye viktigere å vinne enn å være hovedsanger.
Edvard Grieg
Omflakkende år
I oktober 1866 reiste han til Christiania hvor han fikk et toårs engasjement som leder av Det Philharmoniske Selskab. Til tross for motstand fra familiene giftet han seg i 1867 med sin kusine Nina Hagerup. Deres eneste barn, datteren Alexandra, født 1868, døde 13 måneder gammel. Årene 1869/70 oppholdt han seg i Roma, gjennom støtte fra norske staten etter anbefaling fra Franz Liszt. Her traff han blant mange andre kunstnere også Andreas Munch, Henrik Ibsen, den danske komponisten Niels Ravnkilde og Giovanni Sgambati, vidunderbarn på klaver og senere komponist. I Roma ble han personlig kjent med Franz Liszt som uttalte seg rosende om Griegs musikk. Liszt spilte hans nye a-moll konsert a prima vista for publikum og gav lovord om stykket.
Blaine Anderson
Forholdet med Kurt
Kurt og Blaines forhold, også kjent som Klaine, er et av de i serien med størt fanbase. De har vært på nyhetene flere ganger og vært med på å gjøre verden litt mer åpen til homofili og homofile.
Soknebud
Praksis
Kirken har en egen liturgi for soknebud. Etter ordninga i Den norske kirken kan en prest eller diakon gå i soknebud. Liturgien blir innledet med salmesang, fortsetter med ei kort bønn og Fadervår før liturgen forretter nattverden for dem som er tilstede. Han vil avslutte med den aronittiske velsignelse og gjerne en salme. Presten skal bære embetsdrakt hvis det er mulig.
Blaine Anderson
Forholdet med Kurt
Kurt og Blaine møttes i sesong 2, da Kurt dro til Dalton fordi han ble mobbet på McKinley. Kurt stoppet Blaine i en trapp for å spørre om sangklubben, og Blaine sa han kunne vise han. De to løp igjennom noen rom og møtte opp med resten av glee klubben, the Warblers. The Warblers, med Blaine som frontsanger sang Katy Perrys 'Teenage Dream' og Kurt falt for Blaine med en gang.
Soknebud
Praksis
M. B. Landstad har beskrevet et soknebud i diktet «Et Sognebud» (1842).
Blaine Anderson
Forholdet med Kurt
Det tok derimot litt tid før Blaine fant ut av sine følelser, og etter å ha vært venner veldig lenge, gikk det opp for han da Kurt sang the Beatles' 'Blackbird' til ære for hans døde fugl, Pavarotti.
Edvard Grieg
Omflakkende år
Fra 1874 levde Grieg som fri kunstner på Stortingets kunstnerlønn. Samarbeidet med Bjørnson om den planlagte nasjonaloperaen Olav Trygvason, op. 50, skar seg; dels fordi Bjørnson mistet interessen og tross mange henvendelser fra Grieg sluttet å sende mer tekstmateriale. Da Ibsen henvendte seg til Grieg for å få ham til å skrive scenemusikk til en framføring av Peer Gynt, slo Grieg til, selv om han omtalte stykket «som det mest umusikalske av alle sujetter», sannsynligvis fordi betalingen på 200 Speciedaler fristet. Rundt århundreskiftet var Peer Gynt med Griegs musikk blitt en enestående suksess på verdensbasis. I Tyskland skal stykket ha blitt oppført over 5 000 ganger før første verdenskrig, selv om anmeldelsen etter premieren i Berlin var lunken.
David Almond
David Almond (født 15. mai 1951 i Newcastle) er en engelsk barnebokforfatter.
Edvard Grieg
Omflakkende år
Høsten 1875 døde foreldrene med bare tre ukers mellomrom, et slag som Grieg bearbeidet kompositorisk i g-moll-balladen, op. 24, hans mest omfattende pianokomposisjon. Noen år tidligere hadde Edvard og Nina mistet sitt eneste barn, Alexandra. Hun døde av hjernebetennelse (encefalitt), bare ett år gammel.
David Almond
Han er utdannet ved University of East Anglia. Som ung fikk han publisert noveller i lokalpressen. Først skrev han for voksne, før han fant ut at han trives bedre med å skrive for unge. Han bor nå med sin familie i Northumberland.
Edvard Grieg
Omflakkende år
Forholdet mellom ektefellene var tidvis ikke det beste. Grieg ønsket å komme seg vekk fra det hektiske konsertlivet, også for å få anledning til å komponere mer. Han valgte å tilbringe sommeren på den avsidesliggende gården Øvre Børve i Ullensvang, noe Nina som var vokst opp i en storby, ikke var særlig fornøyd med. I vinterhalvåret begynte også Edvard å mistrives på gården, og begge flyttet ned til Lofthus der Edvard fikk oppført en komponisthytte som folkevittigheten gav navnet «Komposten». Det var her han begynte på strykekvartetten i g-moll, op. 27, og Album for mannssang, op. 30. Men han kjente seg snart isolert i Hardanger, og den rastløse Grieg reiste ut på ny.
David Almond
Hans første ungdomsroman, Skellig (1998, norsk utgave Gåten Skellig 2001), har handling fra Newcastle; den vant The Whitbread Awards og Carnegie Medal in Literature og har blitt filmatisert og dramatisert både for teater og opera.
Edvard Grieg
Omflakkende år
De neste årene foretok kunstnerparet en rekke konsertreiser gjennom hele Europa. Fra 1880 til 1882 var han dirigent for Musikkselskabet Harmonien i Bergen. Arbeidet slet på helsen, og etter et kuropphold i Karlsbad tilbrakte de igjen en sommer i Lofthus. Her tok han fatt på arbeidet med cellosonaten i a-moll, op. 36, som han tilegnet broren John.
David Almond
Øvrige barne- og ungdomsbøker er Kit's Wilderness (1999, norsk Villnis 2001), Heaven Eyes (2000, norsk Himmeløyne 2004), Secret Heart (2001), teaterstykket Wild Girl, Wild Boy (2002), Counting Stars (2003), The Fire Eaters (2003, norsk Flammeslukerne 2006, vant The Whitbread Awards og Smarties Gold Award), billedboka Kate, the Cat, and the Moon (2005), Clay (2005) og Jackdaw Summer (2008, norsk Fuglevarsel 2010).
Edvard Grieg
Omflakkende år
Tidlig på 1880-tallet kom Grieg i en midtlivskrise. Komponeringen gikk trått, og han følte at han var i ferd med å stagnere kunstnerisk. Cellosonaten var for eksempel preget av at han tråkket i gamle spor, og et forsøk på å skrive en ny klaverkonsert, denne gang i h-moll, måtte oppgis. Forholdet til Nina skrantet igjen, og i 1883 reiste Edvard sin vei for å oppsøke den unge malerinnen Leis Schjelderup som han var blitt kjent med i Hardanger. Hun bodde i Paris, men dit kom han ikke. På reisen gjennom Nederland og Tyskland holdt han en rekke konserter, og underveis klarte vennen Frants Beyer å få til forsoning mellom Edvard og Nina. Tilbake i Lofthus skrev Grieg Holberg-suiten.
David Almond
Juryen for H.C. Andersen-prisen sier om Almond at «The product of a stable, Roman Catholic family, his childhood was marred by the death of an infant sister and the premature death of his father. He draws on these experiences to create the thread that runs through his writing; i.e., life brings us through a succession of contrasts: good and evil, hope and despair, struggle and triumph, wonder and doubt. His books are filled with the language, landscape, and history of northeastern England, a place where real and imaginary characters and real and imaginary places co-exist.»
Edvard Grieg
Omflakkende år
I 1881 fikk han nei til å fremføre Mozarts rekviem i Nykirken i Bergen fordi kirken skulle brukes til gudstjenester, ikke til konserter, og dessuten var Mozarts rekviem katolsk musikk.
Troldhaugen til og fra
Griegs ønsket nå et fast punkt i tilværelsen, og i 1884 kjøpte han tomt på Hop syd for Bergen. Her fikk han reist Troldhaugen. Men Grieg var fremdeles rastløs, og det varte ikke så lenge før han begynte å lengte etter større forhold igjen. Dessuten hadde byggingen kostet penger, og økonomien var ikke den aller beste. En lang og vellykket konsertturne høsten 1885 gjenopprettet økonomien. Høsten 1887 bar det ut igjen, og i Leipzig møtte Grieg Brahms og Tsjajkovskij som begge snakket varmt om hans musikk.
De neste årene var Edvard og Nina Grieg på mange og lange konsertreiser og feiret store suksesser. Men det gikk ut over helsen. Grieg oppsøkte stadig kurbad og nye leger i et forgjeves håp om å bli bedre. Reisene derimot tok ikke slutt.
I 1904 mottok han storkorset av St. Olavs Orden. Han var også æresdoktor i Oxford og Cambridge.
Siste sykdom og død
Fra 1903 fikk han stadig større luftveisproblemer, og utover våren 1907 forverret helsen seg betraktelig. Etter en uvanlig våt sommer på Vestlandet ble tilstanden kritisk. Edvard Grieg døde 4. september på Bergen Kommunale Sykehus. Under obduksjonen ble det diagnostisert et lungeemfysem som dødsårsak.
Bisettelsen var storslått, og titusenvis av mennesker dannet sørgeprosesjonen. Edvard Griegs urne er satt inn i en grotte ved Troldhaugen. Da Nina Grieg døde i 1935, ble hun bisatt ved siden av sin ektefelle.
Musikk
Griegs opusliste omfatter 74 verk. I tillegg kommer det mange verk uten opusnummer. Man mener at streng selvkritikk, dårlig helse og et aktivt turnéliv må ta en del av skylden for den relativt lave produksjonen. Det blir også antatt at Grieg var avhengig av optimale forhold for å komponere, men det harmonerer ikke helt med beretningen til Griegs danske venn Benjamin Feddersen som skrev at ikke en gang lyden av biljardspill og -spillerne kunne avlede Grieg fra å komponere.
Grieg regnes for å være en nasjonalromantisk komponist, med den norske folkemusikken som viktig inspirasjonskilde. Han oppsøkte blant annet den landskjente langeleikspilleren Berit Pynten i Valdres. Pynten ble ikke kreditert på Griegs noteblad. Lars Kinsarvik var en annen viktig kilde til norsk folkemusikk. På liknende vis som den mektige håndfull i Russland med Mussorgski i spissen, skapte Grieg en syntese av elementer fra hjemlig folkemusikk basert på kvintharmonikk og skarpt betonte danserytmer hentet fra slåttemusikken. Han vekslet gjerne mellom funksjonell og modal tonalitet – bearbeidet med satsteknikker fra høyromantikken.
Hans mange kortere klaverstykker gjorde at han ble sett som «Nordens Chopin», et tilnavn som kan tilbakeføres til den tyske dirigenten Hans von Bülow. Det er tvilsomt om dette yter noen av dem rettferdighet, for klaverkomposisjonene deres hviler på ulikt grunnlag med hensyn til genre, satsteknikk, harmonisk avansement og formidling.
Sanger og romanser
Griegs kjærlighet til Nina var kildespringet for hans romanser. Om hun ikke var alene om å fremkalle alle de 140 romansene, er det tydelig at fra og med Hjertets melodier, op. 5, hadde hun en klar innvirkning på sangenes endelige utforming.
I romansene viser Grieg at han forstår uttrykksmulighetene i menneskestemmen. Han skaper også en balanse mellom sangeren og akkompagnatøren som er sammenliknbar med Schubert. I motsetning til Schubert står imidlertid melodiføringen nesten alltid i forgrunnen hos Grieg. Akkompagnementet har sjeldent en selvstendig rolle. De fleste av Griegs romanser er skrevet til strofiske tekster. Noen har en variert strofeform, mens svært få er gjennomkomponerte.
Romansene spiller på et bredt følelsesregister, og den enkelte romanses grunnstemning er umiddelbart lett å gripe. Men innsikt i teksten er selvsagt nødvendig for en fullstendig tilegnelse. Grieg selv klaget mange ganger over oversettelser som villedet både sangeren og lytteren slik at romansenes følelsmessige innhold ble vanskelig å oppfatte. Det gjelder spesielt for sangsyklusen Haugtussa, op. 67, med tekster av Arne Garborg.
Av hele Griegs sangproduksjon er det én romanse som skiller seg spesielt ut. Det er «Jeg elsker Dig» etter H.C. Andersen op. 5 nr. 3. Allerede i Griegs tid var den så populær at komponisten arrangerte den for piano solo (op. 41 nr. 3). I dag finnes den bearbeidet for de fleste orkesterinstrumenter med klaver- eller orkesterakkompagnement, samt for harmonium (trøorgel) og forskjellige typer kor. Sangen er imidlertid ikke ettertrykkelig tilegnet Nina Grieg. Det er derimot Fire tyske dikt, op. 4.
Ved siden av Haugtussa regnes de seks tyske sanger, op. 48, som et høydepunkt blant Griegs romansesykluser. Fra sistnevnte kan man trekke fram «Dereinst, Gedanke mein» (Jeg ved, min Tanke, ved), hvor en enkel melodilinje settes opp mot en ekspressiv kromatisk akkordprogresjon.
I et europeisk perspektiv står Griegs romanser mellom Johannes Brahms, Modest Musorgskij og Claude Debussy. Spesielt romansene etter Heinrich Heine knytter seg til Brahms. Her kan det nevnes «Das alte Lied» fra op. 4, «Hör' ich das Liedchen klingen» fra op. 39, samt «Gruß» fra op. 48. «Lys nat» fra op. 70, skrevet på en tekst av Otto Benzon, har derimot klare impresjonistiske trekk. Den underliggende melankolien i mange av Griegs romanser (ikke minst i Haugtussa) kan man finne igjen i Musorgskijs sykluser Uten sol og Dødens sanger og danser.
Tidlig klavermusikk
I Fire stykker for klaver, op. 1, fra 1861, dedisert pianolæreren Ernst Ferdinand Wenzel, røper Grieg at røttene hans har fått næring fra den tyske høyromantikken, særlig fra Robert Schumann.
Griegs viktigste tidlige klaverkomposisjoner er humoreskene op. 6 og «Sonate», op. 7. Humoreskene fra 1865 er den første publiserte komposisjonen som viser tydelige trekk av norsk folkemusikk (selv om folkemusikkinnflytelse kan spores så langt tilbake som til Tre klaverstykker, EG 105, fra 1860).
Sonaten – også den fra 1865 – er Griegs første publiserte komposisjon hvor han tar i bruk sonatesatsform. En ouverture og en strykekvartett fra studietiden er gått tapt, og en første symfoni i c-moll som var tiltenkt opusnr. 3, ønsket Grieg ikke å få utgitt likevel. Tonespråket i sonaten er knapt og konsist. Det er en selvbevisst komponist som her presenterer sitt første modne verk i genren: Grieg signerer sin komposisjon idet han bygger hovedtemaet i åpningssatsen på sine egne initialer E(dvard) – H(agerup) – G(rieg). Sammen med sitt første kammermusikkverk, fiolinsonaten i F-dur, op. 8, etablerte klaversonaten Griegs ry som sonatekomponist.
Fra et analytisk-musikkhistorisk standpunkt er finalesatsen den mest interessante: Grieg bruker i gjennomføringsdelen flere ganger et åpent tritonusintervall både i melodiføring og i akkordprogresjon, noe som var meget uvanlig på denne tiden. Sonaten har i dag ikke helt funnet veien til pianistenes repertoar. Men ikke minst Glenn Goulds kontroversielle innspilling fra 1973 har bidradd til å fornye interessen for Grieg som komponist av de såkalte «store» former. Sonaten ble publisert av forlaget Breitkopf & Härtel i Leipzig i 1866. En revidert utgave med en litt kortere finale kom i 1887.
Lyriske stykker
Griegs sans for lettfattelige og korte musikalske ideer viser seg tydelig i hans Lyriske stykker for klaver. Totalt skrev han 66 slike stykker som ble utgitt i ti hefter mellom årene 1867 og 1901 ved Peters forlag i Leipzig. Selv om det dreier seg om enkeltstykker, var de satt sammen slik hvert hefte dannet en helhet, kanskje med unntak av «Bryllupsdag på Troldhaugen» som alene utgjør 10 sider i op. 65 (mot 20 sider for de resterende fem stykkene). Grieg tar opp tråden etter Felix Mendelssohn-Bartholdy som med sine Lieder ohne Worte («Sanger uten ord») hadde grunnlagt genren. Ved siden av «Bryllupsdag på Troldhaugen» er «Arietta», «Troldtog», «Ensom vandrer», «Liten fugl», «Klokkeklang» og «Efterklang» blant de mest kjente lyriske stykkene.
Ballade
Balladen er Griegs største verk for piano solo. I 14 variasjoner over folketonen «Den nordlandske Bondestand» fra Valdres skrev han seg ut av sorgen over tapet av foreldrene, ekteskapsproblemer og kunstnerisk stagnasjon. Balladen utgjør en stor del av musikken til filmen What Price Immortality? med den svenske pianisten Staffan Scheja som Edvard Grieg.
Holbergsuite
Grieg fikk i oppdrag å skrive en kantate til 200-årsmarkeringen for Ludvig Holbergs fødsel. Kjennskapet til bysbarnet Holbergs forfatterskap og ideer inspirerte Grieg til også å skrive en suite for klaver som fikk navnet Fra Holbergs tid. Suiten er bygd opp etter barokt mønster med satsene «Preludium», «Sarabande», «Gavotte», «Air» og «Rigaudon». Om suiten skrev Grieg til Julius Röntgen: «Rent unntagelsesvis er det egentlig en god øvelse å skjule sin egen personlighet». Suiten gjorde umiddelbart stor lykke, og ikke lenge etter arrangerte han den for strykeorkester med fiolin- og bratsjsolo i siste sats.
Slåtter
Slåtter for klaver, op. 72, er bearbeidelser av hardingfeleslåtter etter den gamle mesterspillemannen Knut Johannesen Dale som sto i tradisjonen etter Myllarguten og Håvard Gibøen. Slåttene ble nedtegnet av Johan Halvorsen i løpet av 14 dager. Grieg la seg tett opp til transkripsjonene: Høyre hånd følger slåttemelodien og er teknisk krevende med forsiringer og rytmiske spissfindigheter, venstre hånd harmoniserer melodien med utsøkte og komplekse akkordprogresjoner. Stilen er helt annerledes enn i Lyriske stykker og Norske folkeviser, krassere og mer direkte. Slåttene er blitt utsatt for en del kritikk: Siden Halvorsen misforsto en del av det han hørte – for eksempel oppfattet han ikke alltid springarrytmene riktig og satte taktstrekene feil – var de nedtegnelsene Grieg bygde på, unøyaktige. Et likesvevende stemt piano kan heller ikke gjengi skalaene med ulikt intonerte toner slik spillemennene bruker dem. Grieg ble i så måte beskyldt for å ha tatt seg for mange friheter under tilpasningen. Deler av folkemusikkmiljøet hevdet til og med at Grieg hadde skadet folkemusikksaken. Til dette må det sies at Grieg ikke hadde til hensikt å skrive folkemusikk. Hans prosjekt var å bygge på folkemusikalske elementer innenfor kunstmusikkens rammer – han ønsket å lage «kunst etter internasjonal målestokk».
Symfoni
Symfonien i c-moll, EG 119, fullført i 1864, ble skrevet på oppfordring av Niels W. Gade. Grieg dirigerte i hvert fall deler av verket ved forskjellige anledninger, men det er mulig at han aldri framførte første satsen. Grieg ønsket heller ikke å gi ut symfonien siden han mente at den gav uttrykk for en svunnen Schumann-periode i hans liv. Han var også blitt kjent med Johan Svendsens første symfoni, som han muligens holdt for å være bedre enn sin egen. Dermed la han bort verket og skrev senere «Må aldrig opføres! E.G.» på manuskriptets første side. Bergen Offentlige Bibliotek pleide likevel å låne bort kopier av materialet, og det er derfor overraskende at symfoniens første fullstendige framførelse i nyere tid ikke skjedde før 10. desember 1980, da Vitalij Katajev oppførte den med det Sovjetiske Statskringkastingsorkester, i dag kjent som Tsjaikovskij Symfoniorkester. Bergen Offentlige Bibliotek bestemte seg deretter for å frigi materialet. Symfonien ble i en lettere retusjert orkestrering oppført ved Festspillene i Bergen i 1981. Det eksisterer nå en rekke plateinnspillinger av symfonien. Peters forlaget i Frankfurt/Main publiserte i 1984 et partitur som imidlertid ikke er helt tro mot Griegs manuskript. Symfonien er også tatt med i bd. 11 av Griegs Samlede verker.
Grieg selv hevdet at han ikke trengte mer enn to uker til å skrive og orkestrere symfoniens førstesats. I et historisk-estetisk perspektiv står verket mellom Robert Schumanns tredje og Johannes Brahms' første symfoni. Det finnes Schumannske trekk spesielt i andre og fjerde sats, mens koralseksjonen i fjerdesatsen tydelig peker framover mot Brahms. Fra et musikkteoretisk standpunkt er finalesatsen den mest interessante. Grieg gir satsen en form som står mellom sonatesats og sonaterondo. Det mest bemerkelsesverdige er at Grieg innfører et nytt tema i gjennomføringen, det vil si i en formdel som ellers er forbeholdt det motiviske arbeidet med temaene som er framstilt i eksposisjonsdelen.
Det er godt mulig at symfoniens gjenoppdagelse på 1980-tallet mest var et mediefenomen, ikke en kunstnerisk begivenhet. Analysene og omtalene i musikkhistorisk litteratur viser imidlertid at Grieg kanskje var litt vel streng med seg selv.
Ole Christensen Rømer
Ole Christensen Rømer (født i Århus, død 19. september 1710 i København) var en dansk matematiker og astronom.
Under et ni års opphold i Paris brukte han den forsinkelsen han observerte ved måneformørkelsene av Jupiters måner når de var på vei bort ifra Jorden i forhold til når de var på vei mot Jorden, til å beregne lyshastigheten. Observasjonene gjorde han i 1672, og i 1676 anslo han den til å være 227 000 km/s, et avvik på cirka 24 prosent fra det som tre hundre år senere er fastslått å være korrekt.
Rømer var i 1683 hovedpersonen bak det nye fotsystemet som ble innført i Danmark-Norge, et system han baserte på et gjennomsnitt av rhinsk fot. Det viste seg imidlertid at Rømers beregninger av rhinsk fot var feil, slik at foten måtte omdefineres i 1698. Han foreslo i 1701 en egen temperaturskala, den såkalte Rømerskalaen.
Rømer var leder av observatoriet i Rundetårn 1685–1710.
Lysets hastighet
I ettertiden regnes den største vitenskapelige bedriften til Ole Rømer å være bestemmelsen av lysets hastighet, eller Lysets Tøven (lysets forsinkelse) som Rømer selv omtalte fenomenet. I det samtidige vitenskapelige miljøet var det allerede en forståelse av at lyset hadde en definert og ikke uendelig hastighet, men det var ennå ingen som hadde målt denne hastigheten.