cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaare Sørum
Bakgrunn og arbeid
Kaare Sørum var under hele krigen plakattegner for NS og litograf med oppdrag fra Herolden Annonsebyrå A/S. Herolden ble danna i 1899, men kjøpt av nasjonalsosialisten Harald Damsleth og Per Sandberg i 1939, to barndomsvenner som overtok som henholdsvis kunstnerisk og administrativ leder i firmaet. Reklamebyrået kom til å utforme det meste av Nasjonal Samlings trykte propagandamateriell under krigsåra fra 1940 til 1945 og hadde også oppdrag for tyske okkupasjonsmyndigheter. Damsleth var kanskje den flittigste og mest formsikre yrkestegneren like før og under krigen, og han designa omkring 200 av plakatene sjøl, det vil si 2/3 av den totale produksjonen. I tillegg malte han andre propagandabilder og lagde utstillingsdekor for NS. Foruten Sørum og Damsleth bidro tegneren Fredrik Knudsen og den russiske teatermaleren Alexey Zaitzow til nasjonalsosialismens plakatkunst i Norge.
Etter krigen fortsatte Sørum som frilans tegner med en lang rekke oppgaver for ulike oppdragsgivere, blant annet tegna han illustrasjonene til Sjøfartsdirektoratets redningsbrosjyre.
Sørum var medlem i Hirden, NS' «elitetropper».
Verdensmesterskapet i rugby union for menn
Verdensmesterskapet i rugby er den fremste internasjonale turneringen i rugby union, og blir holdt hvert fjerde år. Det ble først holdt i 1987, da Australia og New Zealand delte arrangøransvaret. Vinneren får William Webb Ellis Trophy, oppkalt etter oppfinneren av sporten. Turneringen er et av de største idrettsarrangementer i verden.
Historie
England arrangerte mesterskapet i 1991 og tapte finalen mot Australia på hjemmebane.
Verdensmesterskapet i 1995, som ble holdt i og vunnet av Sør-Afrika, vil bli mest husket for øyeblikket da daværende president Nelson Mandela, iført den sørafrikanske landslagsdrakten, overrakk trofeet til lagets hvite kapten Francois Pienaar. Mandelas drakt hadde Pienaars nummer seks på ryggen, og overrekkelsen ble sett på som en forsoning mellom Sør-Afrikas svarte og hvite befolkning.
Wales var vertsnasjon i 1999. De tapte kvartfinalen mot Australia som senere vant mesterskapet etter å ha slått Frankrike i finalen.
Verdensmesterskapet i 2003 skulle egentlig bli holdt sammen av Australia og New Zealand, men på grunn av uenigheter mellom IRB og det newzealandske forbundet over sponsing, reklame og billettsalg, så fikk Australia ha ansvaret alene.
Frankrike arrangerte VM i 2007. Sør-Afrika vant over England i finalen.
New Zealand arrangerte det i 2011 og vant på hjemmebane mot Frankrike i finalen.
I 2015 ble VM arrangert i England, men noen kamper ble også spilt på Millennium Stadium i Wales. New Zealand slo Australia i finalen.
Japan var det første asiatiske landet som arrangerte mesterskapet i 2019. De gikk videre fra gruppespillet og til kvartfinalen som det første asiatiske land noensinne. I finalen møttes England og Sør-Afrika og Sør-Afrika vant sitt tredje tittel da de vant finalen 32-10.
The Elder Scrolls IV: Shivering Isles
The Elder Scrolls IV: Shivering Isles er en ekspansjonpakke til spillet The Elder Scrolls IV.
Selve handlingen foregår i verden til en gud ved navn Sheogorath som man stiftet kjennskap til i hovedspillet. Man blir utpekt til å stoppe «The Greymarch», en begivenhet som skjer hvert tusen år og ødelegger hele verden og alle med den. Sheogorath har tilkalt protagonisten til å stoppe den syklusen og la hans rike igjen blomstre; en vanskelig oppgave som ikke gjøres lettere ved at Sheogorath selv er totalt gal og hans rike er splittet opp i to deler ved navn «Mania» og «Dementia». Gjennom hovedhandlingen må man velge side og samle landets styrker mot Jyggalag, personen som virkelig styrer riket til Sheogorath.
Cavalera Conspiracy
Cavalera Conspiracy er et heavy metal-band opprettet i 2007 av de brasilianske brødrene Max Cavalera og Igor Cavalera, tidligere medlemmer av Sepultura.
Bandet ble startet med navnet «Inflikted», men byttet til Cavalera Conspiracy av juridiske årsaker. Bandet deltok på Hovefestivalen i 2008 og Norway Rock Festival i 2010.
Oliven
Oliventre (Olea europaea) er en art med små trær i oljetrefamilien, som har sin opprinnelse fra kyststrøkene i de østlige deler av Middelhavet, fra Libanon til kysten av Lilleasia og de nordlige deler av Iran. Olivenfrukten, som kommer fra denne arten, er et av middelhavslandenes viktigste landbruksprodukter, da det brukes til å lage olivenolje.
Beskrivelse
De sølvgrønne bladene har avlang form, med en normallengde på 4–10 cm og bredde på 1–3 cm. Trestammen er vanligvis krokete og bøyd. Blomstene er små og hvite med firekløyvet beger og krone, samt to pollenbærere og tolappet stigma. De kommer normalt frem på fjorårets greiner, i akselstilte klaser som springer ut fra.
Frukten er en liten steinfrukt med 1–2,5 cm lengde og nokså tynt fruktkjøtt. Den blir normalt større ved dyrking i drivhus enn ved tradisjonell dyrking. Oliven høstes ved grønnstadiet eller etterlates for å modne til en rik purpurfarge (svart oliven). Hermetisert svart oliven kan inneholde kjemikalier som gir dem en kunstig svart farge.
Historie
Oliven er en av de mest omtalte plantene i skriftlig tid. I Homers epos Odysseen, kryper Odyssevs under to olivenknopper som vokser fra en enkeltstamme. Den romerske poeten Horats nevner oliven i forbindelse med sitt eget kosthold, som han beskriver som meget enkelt: «For min del gir oliven, endivier og kattost meg næring.»
Lord Monboddo beskrev oliven i 1779 som en av de mest foretrukne matvarene i oldtiden, og omtalte den også som en av de mest perfekte.
Gamle trær
Plinius den eldre skrev om et hellig gresk oliventre som var over 1 600 år gammelt. Det hevdes at flere av trærne i Getsemanehagen (fra hebraisk «gat shemanim», som betyr «oljepresse») i Jerusalem kan dateres til Jesu tid. Det antas også at noen italienske oliventrær kan dateres til romertiden, selv om det er vanskelig å identifisere stamtrær i antikke kilder.
Derimot har det blitt antydet at alderen på et oliventre på Kreta er over 2 000 år, på grunnlag av en treringdatering. I Istria i Kroatia, på øya Brijuni, står et velkjent oliventre som etter beregningene skal være omtrent 1 600 år gammelt. Det er fortsatt fruktbart (omtrent 30 kg per år), og brukes til å lage høykvalitets olivenolje. Oliventreet er et av symbolene for den greske gudinne Athene, og nevnes hyppig både i Bibelen og Koranen.
Dyrkning og bruk
Olivenen har blitt dyrket siden oldtiden som en kilde til olivenolje og fint treverk, samt oliven til konsum. Den naturlig bitre frukten blir normalt gjæret eller behandlet med lut eller saltlake for å gjøre den mer velsmakende.
Grønn oliven og svart oliven blir lagt i en slags natriumhydroksid og skylt grundig i vann for å fjerne det bitre karbohydratet oleuropein. Grønn oliven gjæres før de blir pakket inn i en lakefylt innpakning. Amerikansk svart oliven («California») blir ikke gjæret, noe som er grunnen til at de smaker mildere enn grønne olivener.
Det er ikke kjent når olivener først ble dyrket for høsting. Et av de første bevisene for utnyttelse av oliven kommer fra kobberalderen på det arkeologiske stedet Teleilat Ghassul, som i dag er det moderne Jordan.
Planten blir ofte nevnt i Bibelen, Koranen og av de første kjente diktere. Bønder i oldtiden trodde at oliventrær ikke ville gro skikkelig dersom de ble plantet langt unna sjøen; Theofrastos angir 300 stadier (55,6 km) om grensen. Nyere erfaringer støtter ikke alltid denne påstanden, for selv om kysten foretrekkes har det i lang tid blitt dyrket på innlandet i områder med passende klima, spesielt i det sørvestlige Middelhavet (Iberia og det nordvestlige Afrika) hvor vintrene er mildere. Oliven blir nå dyrket i mange av verdens regioner, slik som Sør-Afrika, Australia, New Zealand, middelhavslandene og California. Omfattende forskning har konkludert med at det oppnås helsefordeler av å konsumere olivener og olivenolje.
Oliventreet avgir blader, frukt og olje. Olivenblader brukes i medisinske teer.
Underarter
Det finnes minst fem naturlige underarter av Olea europaea i verden:
Kultivarer
Det eksisterer tusenvis av kultivarer av oliventreet. Bare i Italia finnes det minst 300 kjente, selv om bare noen få av dem dyrkes i stort omfang. De vanligste italienske versjonene er Leccino, Frantoio og Carolea. Ingen av disse kan med sikkerhet gjenkjennes i forhold til urgamle beskrivelser, men det er ikke usannsynlig at noen av de smalbladete kultivarene kan ha sitt opphav i den licinianske olivenen. Iberisk oliven blir normalt saltet og spist, ofte etter å ha blitt uthulet, fylt (med syltet pimiento, løk eller annen garnityr) og lagt i glass fylt med lake.
Siden mange kultivarer er helt eller tilnærmet selvsterile, plantes de vanligvis parvis med en enkelt primærkultivar, i tillegg til en sekundærkultivar grunnet dens evne til å befrukte den primære, noe som er tilfelle for Frantoio og Leccino. I nyere tid har det vært mye fokus på å skape hybridkultivarer med egenskaper som sykdomsmotstand, hurtig vekst og større eller flere konsistente avlinger.
Noen særskilt viktige kultivarer av oliven inkluderer:
Vekst og forplantning
Oliventrær trives best i kalkholdig jord, spesielt i skråninger, knauser, klipper og kystområder med kalkstein. De takler tørke også, takket være deres robuste og utstrakte rotsystem. Oliventrær kan leve usedvanlig lenge, gjerne opp til flere århundrer, og kan holdes produktive under hele livsløpet forutsatt at de behandles jevnlig og beskjæres på riktig måte.
Selve treet gror meget sakte, men over lengre tid kan det likevel få en kraftig og bred stamme. A.P. de Candolle registrerte et på over 10 m i omkrets. Høyden overgår sjelden 15 m, som regel på grunn av stadige beskjæringer. Det gule eller lys grønn-brune treet får ofte striper med en mørkere fargenyanse. Disse er harde og finkornet, og verdsettes høyt av tømrere.
Terence Bayler
Terence Bayler (født 24. januar 1930 i Whanganui, død 2. august 2016 i London) var en newzealandsk skuespiller som spilte Blodbaronen i den første Harry Potter-filmen.
Oliven
Vekst og forplantning
Oliven kan forplantes på mange måter, men hogst eller cellelag blir normalt foretrukket; treet rotes lett i godt jordlag og skyter opp rotskudd fra stubben når det hogges ned. Derimot blir fruktene fra trær som gros fra frø eller rotskudd ofte dårlige; de må okuleres eller podes over på andre eksemplarer for å bli fine. Grener i varierende tykkelse blir kuttet i lengder på omtrent 1 m og plantet dypt i gjødslet jord før den begynner å spire. Kortere lengder legges noen ganger horisontalt i små hull, og deretter tildekkes de av noen cm med jord. Slik vil de raskt skyte opp nye skudd.
I områder hvor oliven blir dyrket med forsiktighet, slik som i Languedoc og Provence, blir trærne regelmessig beskåret. Blomstbærende skudd fra foregående år blir spart i denne beskjæringen, samtidig som treet må være lavt nok til at man lett kan høste fruktene. Områdene mellom trærne blir regelmessig gjødslet. Gamle trær gir ofte enorme mengder frukt, men de gir sjelden stort utbytte mer enn to år på rad, og i mange tilfeller kan store innhøstinger bare forventes hver sjette eller syvende sesong.
Innhøsting og behandling
Innhøstingen skjer normalt ved å riste grenene eller hele treet. En annen metode innebærer å bruke stige og «melke» olivenfrukten inn i en sekk knyttet rundt personens midje. Oliven som har ligget lenge på bakken kan føre til at olivenoljen blir av dårligere kvalitet. I Sør-Europa høstes det i vintermånedene, og arbeidet pågår i flere uker. Dette varierer også mellom landene, avhengig av hvor lang sesongen er og hva slags kultivar som blir dyrket. Det finnes også et redskap som svøpes om treets stamme og deretter åpner en paraplylignende oppsamler som tar imot all frukten som plukkes. Arbeiderne kan på denne måten høste frukt uten fangstens vekt rundt nakken. Et annet redskap, kalt for oliviera, er et batteridrevet redskap med store tenger som spinnes rundt i høy hastighet, og dermed kan fjerne frukten fra treet. Denne metoden brukes på oliventyper som skal brukes til olivenolje. Bordolivenvariantene er vanskeligere å høste, fordi det kreves større forsiktighet slik at fruktens ytre eller indre ikke ødelegges. Til dette brukes samlekurver som festes til arbeiderens nakke.
Fruktens oljemengde varierer kraftig i de ulike kultivarene; perikarpen består normalt av 60–70 % olje. Det produseres typisk 1,5–2,2 kg olje per tre i året.
Juno
Juno var den høyeste gudinne i romersk mytologi. Hun var datter av Saturn og søster og hustru av hovedguden Jupiter. Hun var mor til Mars, Minerva og Vulkan. Romerne betraktet henne som beskytterinne og særlig rådgiver for den romerske stat. Hennes greske motsvarighet var Hera.
Oliven
Tradisjonell gjæring
Nyplukket oliven inneholder en sammensetning av fenoler og en unik glykosid, oleuropein, som gjør frukten uegnet for umiddelbart konsum på grunn av smaken. Det finnes flere metoder å behandle oliven før servering. Tradisjonelt bruker man fruktens naturlige mikroflora, slik at frukten skal gjæres skikkelig. Denne gjæringen fører til tre viktige utfall: lekkasjen og nedbrytingen av oleuropein og fenolsammensetninger, dannelsen av melkesyre (som er et naturlig konserveringsmiddel), og en sammensetning av velsmakende gjæringsprodukter. Resultatet er et produkt som kan lagres både i romtemperatur og nedkjølt.
Juno
Som beskytterinne av Roma og Romerriket ble hun kalt for Regina («dronning») og sammen med Jupiter og Minerva ble hun dyrket som en treenighet i tempelet på Kapitolhøyden i Roma, kapitoltriaden, som Juno Capitolina.
Beskytteren
Som den store Juno Moneta, et annet epitet for henne og tolket i oldtiden som «den som advarer», voktet hun over Romerrikets finanser og hadde et tempel på Arx (en av høydene på Kapitol), og hvor det ble preget mynter. Epitetet Moneta er avledet fra det galliske angrepet på Roma i år 390 f.Kr. av Brennos, en gallisk høvding fra en stamme som hadde ekspandert inn i nordlige Italia. Romerne trakk seg tilbake til Kapitolhøyden og om natten ble de vekket av de hellige gjessene til Juno og således advart mot gallernes angrep. Av den grunn ble Juno til Juno Moneta, hun som advarer og beskytter. Tilnavnet har blitt diskutert, selv blant oldtidens romere, men det er den historien som Vergil fortrakk i Bok VIII av Æneiden i ekfrasen av Æneas' skjold.
Oliven
Tradisjonell gjæring
En enkel metode for å sette i gang gjæringsprosessen er å fylle oliven i plastikkbeholdere tiltenkt oppbevaring av mat, det kan for eksempel være plastikkbeholdere fra selskaper som driver med salg og kjøp av olivener og vindrueblader. Denne typen plastbeholdere resirkuleres også av mange bakerier, disse pleier å ha en størrelse på mellom 10 og 20 liter noe som passer bra til gjæring av olivener. Noen ganger blir olivenene banket lett med en hammer eller stein for å igangsette gjæringen. Dette fører til en noe mer bitter smak.
Juno
Beskytteren
Hvert år, den første i mars måned, holdt kvinnene en festival til Junos ære, som ble kalt for Matronalia. På denne dagen ble lam og krøtter ofret til hennes ære. En annen festival, som ble kalt for Nonae Caprotinæ, «nones (kanskje halvmånen) av villfiken», ble holdt den 7. juli. Juno var ekteskapets beskytterinne, og mange romere mente at en god måned å gifte seg i var juni, måneden som var oppkalt etter henne. Lucina var en annen epitet for gudinnen og hadde betydningen «hun som førte barna til lyset», altså jordmorrolle.
Oliven
Tradisjonell gjæring
Nyplukkede olivener blir ofte solgt på markeder i 10-kilos kasser. Olivener burde plukkes ut basert på hvor faste de er og hvorvidt de er grønne og generelt i god stand. Olivener kan brukes grønne, modengrønne (det vil tilsi en mer gulgrønn farge, eller grønn med innskudd av andre farger) og også helt modne og lillasvarte. Olivenene blir lagt i vann for vasking og siling
Juno
Beskytteren
Junos krigsaspekt er åpenbart i hennes bekledning. Hun ble hyppig framstilt bevæpnet og med en kappe av geiteskinn, sistnevnte var en kledning som var benyttet av romerske soldater på hærtokt. Hennes krigsaspekt var overtatt fra den greske gudinne Athene, hvis geiteskinn ble kalt for aegis.
Oliven
Tradisjonell gjæring
Olivener er spiselige etter mellom to uker og én måned, men kan ligge i løsningen i opp til tre måneder. Grønne olivener er ofte fastere etter enn svarte olivener. Olivener kan bli smaksatt ved å legge dem i forskjellige typer marinader, eller ved å fjerne steinen og fylle dem. Urter, krydder, olivenolje, fetaost, chili, sitronskall, sitronsaft, hvitløksfedd, vin, eddik, einebær og ansjos er de mest vanlige smakstilsetningene.
Juno
Beskytteren
Juno har også gitt navn til en asteroide.
Oliven
Skadedyr og sykdommer
Soppen Cycloconium oleaginum kan angripe treet og vare i flere sesonger, noe som fører til stor skade på plantasjer. En slags bakterie, Pseudomonas savastanoi pv. oleae fører til svulster i skuddene, og enkelte lepidopterous kålormtyper lever av bladene og blomstene, mens den største skaden lages av olivenfluers angrep på frukten. I Frankrike og nord-midt Italia kan olivenene enkelte ganger oppleve frost. Veldig sterk vind og langvarig regn i høstetiden kan også føre til skade. Et annet skadedyr som spres gjennom oliventrær er black scale bug. Det er en liten sort bille som kan ligne på en liten svart flekk. Den setter seg fast i oliventreet og reduserer fruktens kvalitet. Hovedrovdyret til black scale-billen er vepser. I Sør-Italia har bakterien Xylella fastidiosa drept mange trær.
Juno
Etymologi
Det er en mulig etymologi for Juno i urindoeuropeiske rotordet *yeu-, «vital styrke», som muligens er beslektet med indoeuropeiske rotordet *juwngkós, som har gitt en familie med ord som betyr «ung», og gitt andre latinske ord som eksempelvis iuvenis («ung mann», videre avledninger til dagens «junior»), noe som kan være i overensstemmelse med Junos opprinnelse som en eldre modergudinne og hennes opprinnelige vesen før hun ble synkretisert med gresk mytologi. Romersk tilpasning til greske myter erstattet Junos tidligere vesenstrekk med dem i overensstemmelse med greske Hera, og utvidet det guddommelige område fra fødsel til også å omfatte ekteskapet og fremmet hennes rolle som Jupiters hustru og dronning over alle gudene. Hun kunne eksempelvis også kaste lyn akkurat som Jupiter, himmelguden.
Svømming under VM i svømmesport 2013 – 400 meter fri kvinner
400 meter fri kvinner var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2013 i Palau Sant Jordi i Barcelona i Spania den 28. juli.
Oliven
Produksjon
Oliven utgjør det mest utbredte kultiverte fruktdyrkingslandet i verden. Dens kultiveringsområde er tredoblet de siste 44 årene og har økt fra 2,6 til 8,5 millioner hektar.
De første ti produksjonsland, iht FAO, som alle var lokalisert i middelhavsregionen, representerer til sammen 95 % av verdens produksjon av oliven.
Svømming under VM i svømmesport 2013 – 400 meter fri kvinner
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende verdens- og mesterskapsrekorder som følger:
Hagbart Haakonsen
Hagbart Haakonsen (født 15. november 1895 i Grue i Hedmark, død 20. januar 1984 i Oslo) var en norsk kombinert- og langrennsløper. Han konkurrerte for sportsklubben BUL i Oslo. Han vant kongepokalen i 1919 for seieren i kombinert i Gråkallrennet. Han utviklet også en serie med skismurning kalt HA-GLI.
Oliven
Oliven som fremmed art
Siden den først kom inn i husholdningen, har Olea europaea spredt seg tilbake til det ville fra beplantede åkrer. Dens originale ville bestand i de sørlige delene av Europa er hovedsakelig sumpet av ville planter.
I enkelte andre deler av verden hvor den er innført, spesielt i Sør-Australia, har olivenen blitt en utbredt fremmed art som fortrenger stedegen vegetasjon. Dens frø spres av den innførte rødreven og av mange fuglearter som stær og den stedegne emuen til skogområder hvor de spirer og eventuelt danner et tett «tak» som hindrer fornyelse av stedegne trær.
Sund kirke
Sund(e) kirke kan vise til:
Svømming under VM i svømmesport 2013 – 400 meter fri kvinner
Rekorder
Det ble ikke satt nye verdens- og mesterskapsrekorder under mesterskapet.
Lisp-maskin
Lisp-maskiner er datamaskiner til generell bruk som er konstruert for effektivt å kjøre programmeringsspråket Lisp, vanligvis via maskinvare-støtte. De er et eksempel på en dataarkitektur for høynivåspråk og de var de første kommersielle arbeidsstasjoner for enkeltbrukere. På tross av deres moderate antall (muligens 7,000 enheter totalt i 1988 ), hadde de mange kommersielt banebrytende teknologier som idag er vanlige, deriblant avfallsinnhenting, laserprinting, vindussystemer, datamus, høyoppløsnings bit-mappet rastergrafikk, rendering og nettverksinnovasjoner som Chaosnet. Flere firmaer bygde og solgte Lisp-maskiner i 1980-årene: Symbolics (3600, 3640, XL1200, MacIvory, og andre modeller), Lisp Machines Incorporated (LMI Lambda), Texas Instruments (Explorer og MicroExplorer), og Xerox (Interlisp-D arbeidsstasjoner). Operativsystemene var vanligvis skrevet i Lisp Machine Lisp, Interlisp (Xerox), og senere i Common Lisp.
Svømming under VM i svømmesport 2013 – 400 meter fri kvinner
Forsøksheat
Forsøksheatenes ble avholdt 11.22.
Hans Kleppen
Hans Kleppen (født 16. mars 1907 i Bø i Telemark, død 12. april 2009 samme sted) var en norsk skihopper og kombinertløper. Han konkurrerte for IL Skarphedin. I sitt yrkesaktive liv var han drosjesjåfør, sjåførlærer og bilselger.
Deng Xiaoping
Deng Xiaoping (kinesisk: forkortede tegn 邓小平/tradisjonelle tegn 鄧小平) pīnyīn: Dèng Xiǎopíng; født 22. august 1904 i Guang'an i provinsen Sichuan i Kina, død 19. februar 1997) var en kinesisk politiker som reelt sett var statsleder over Folkerepublikken Kina fra 1978 til 1997. Han bidro til en radikalt ny giv i Kina både økonomisk og sosialt ved den politikk som snart fikk navnet Dengismen, eller Deng Xiaoping-teori.
Hans Kleppen
Kleppen tok bronse i skihopping under Ski-VM 1929 i Zakopane. Han deltok også i Vinter-OL 1928 i St. Moritz (36.-plass), og var prøvehopper i OL i Lake Placid i 1932. Han ble norgesmester i skihopping i 1934, og har også kongepokal i kombinert. Da han døde i 2009, 102 år gammel, hadde han i flere år vært Norges eldste nålevende olympier. Etter Kleppens død er hans posisjon overtatt av en OL-deltaker fra Berlin 1936, padleren Ivar Iversen, som fylte 95 år i august 2009.
Deng Xiaoping
Dèng ble medlem av kommunistpartiet under et arbeids- og studieopphold i Frankrike og Sovjetunionen på 1920-tallet. I sluttfasen av den kinesiske borgerkrigen steg han i gradene i partiet og ble etterhvert både en av Mao Zedongs viktigste støttespillere og samtidig mistenkt for å være en av hans potensielle rivaler. På tross av at han flere ganger ble straffet med degraderinger i partiapparatet som følge av interne maktintriger, lyktes det han å få kontroll over partiet etter Máos død. Selv om han ikke overtok toppledervervene personlig, regjerte han likevel Folkerepublikken Kina fra 1978 til 1997. Han tilhørte det som har blitt kalt «den andre ledelsesgenerasjonen» i Det kinesiske kommunistparti og tilhørte den første generasjonen ledere som åpnet opp Kina for Vesten. Under Dèngs ledelse gikk Kina fra å være en lukket planøkonomi, til et markedsøkonomisk system med høy vekstrate. Selv om Dèng var arkitekten bak omveltende reformer av den kinesiske økonomien som preger landet den dag i dag, var Dèng svært tilbakeholden med å innføre reformer som han anså ville svekke Kommunistpartiets maktmonopol.
Carsten Hopstock
Carsten Henrik Hopstock (født 13. mars 1924 i Kragerø, død 31. januar 2014 i Oslo) var en norsk kunsthistoriker.
Deng Xiaoping
Han betraktes i Kina som en av Det kinesiske kommunistpartis åtte udødelige.
Familiebakgrunn og barndom
Dèng Xiǎopíng ble født 22. august 1904 Guǎng'ān i Sìchuān-provinsen, ca. 160 kilometer fra Chóngqìng. Faren gav han navnet Dèng Xīxián, navnet Xiǎopíng tok han først flere år senere.
Da Dèng var 14 fikk faren kjennskap til en skole i Chóngqìng som forberedte elevene for studier i Frankrike. I 1919 forlot Dèng og hans noe eldre onkel hjembyen for å studere i Chóngqìng. Skolen var opprettet av en frankofil kineser med navn Li Yuying for å øke den kulturelle og vitenskapelige kontakten mellom Frankrike og Kina.
Den 11. september 1920 mønstret Dèng og hans onkel på et skip til Marseille sammen med 200 andre fra Sìchuān og Húnán.
Studietid i Frankrike
Dèng og hans reisefølge ankom Frankrike i oktober 1920 som del av Mouvement Travail-Études, og de ble på flere forskjellige gymnas (lycées) for å lære godt nok fransk til å påbegynne høyere utdanning i landet. Dèng og hans onkel reiste til Bayeux.
Allerede i januar 1921 ble elevene informert om at stiftelsen ikke hadde flere penger og at elevene måtte forsørge seg selv. Dèng kunne ikke regne med ytterligere økonomisk støtte fra familien, og han måtte søke seg arbeid. På grunn den økonomiske krisa etter første verdenskrig var dette ikke lett. Han fikk langt lavere betalt enn franske lærlinger. Skolegang var det ikke økonomisk rom for lenger.
Dèng ble medlem i den kinesiske kommunistiske ungdomsliga. Her skrev han artikler for avisa Røde lys, hvorav enkelte utgaver ennå er bevart. I disse artiklene ble det hevdet at Kina trengte en autoritær stat for å motstå imperialistiske stormakter, og han gikk inn for et radikalt politisk program. Dèng fikk ansvaret for propaganda og deltok i demonstrasjoner. Ved et tilfelle ble en kinesisk regjeringsutsending overfalt og tvunget til å undertegne protestskriv der det ble krevd at utenlandske tropper skulle hjemkalles fra Kina. Dèng ønsket et tettere samarbeid med Sovjet for å nå de kinesiske kommunistenes mål.
Det franske politiet overvåket Dèngs aktiviteter senest fra og med etter overfallet på den kinesiske utsendingen. Den 8. januar 1926 ble det gjennomført en razzia som Dèng såvidt unnslapp, fordi han dagen før hadde begitt seg til Moskva.
Partiskole i Moskva
I Moskva besøkte Dèng deretter Det kommunistiske universitet for Østens slitere, og få uker senere begynte han på Sun-Yat-sen-universitetet som var finansiert av Kinas Nasjonalistparti og Sovjetunionens kommunistiske parti. Universitetsledelsen hadde liten kunnskap om Kina, og rektoren ved universitetet, Pavel Mif, lette etter talentfulle meningsfeller som kunne tjene sovjetiske interesser i utlandet. Etter starten på de stalinistiske utrenskningene i partiet, forfulgte Mif alle kinesiske studenter ved universitetet som regnet Lev Trotskijs politiske linje som mer fornuftig enn Stalins.
Carsten Hopstock
Bakgrunn
Carsten Hopstock var sønn av Frantz Philip Hopstock (1891–1977) og Lilly Haanshus (1887–1982). Faren var apoteker i Kragerø og av Hopstock (slekt).
Deng Xiaoping
Partiskole i Moskva
Dèng reiste fra Moskva i 1926 og nådde senere byen der Féng Yùxíangs hadde sitt hovedkvarter, Xī'ān, i mars 1927.
Carsten Hopstock
Karriere
Carsten Hopstock begynte sin museumskarriere i 1945 ved å være med å bygge opp Berg-Kragerø Museum. Han tok magistergraden i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo i 1953 med historie og klassisk arkeologi som sidefag.
Deng Xiaoping
Borgerkrig
I Xī'ān gjorde Dèng tjeneste som politisk agitator. Hvike oppgaver han arbeidet med er ukjent. Kun en måned etter Dèngs ankomst i Xī'ān brøt alliansen mellom Nasjonalistpartiet og Kommunistpartiet sammen. Massakeren på kommunister i Shanghai dette året var beviset på alliansens opphør. Etter overveielse valgte genreal Féng å stille seg på Nasjonalistpartiets side i splittelsen. I juni 1927 måtte alle kommunistene i Féngs armee forlate Xī'ān. Dèng bestemte seg for å reise videre til Wǔhàn, der kommunistpartiet hadde sin ledelse.
Arbeid i sentralpartiet
I Wǔhàn traff han partiledere som Zhou Enlai, Li Lisan og Li Weihan, som han allerede hadde blitt kjent med under Frankrike-oppholdet. Dèng begynte her å jobbe i partiets sentralorganisasjon. Av sikkerhetsgrunner tok han dekknavnet Xiǎopíng ("lille fred"). Han deltok på flere konferanser og møter, men uttrykte seg oftest skriftlig, og holdt få taler. I et møte den 7. august 1927 ble det besluttet å gå til væpnet opprør mot Guómíndǎng. I Wǔhàn traff også Dèng Máo for første gang, uten at disse lederne ser ut til å ha gjort et særlig inntrykk på hverandre.
Carsten Hopstock
Karriere
I 1954 ble han tilsatt som konservator ved Byavdelingen ved Norsk Folkemuseum i Oslo, og han arbeidet her inntil pensjonsalderen. Han hadde gjennom dette også ansvaret for Bogstad Stiftelse og Norsk Farmasihistorisk Museum. Viktige arbeider på Folkemuseet var etableringen av Enerhaugen og Chrystiegården.
Hans Kleppen
Premiesamlingen hans ble i 2009 gitt til Bø Museum.
Carsten Hopstock
Karriere
Hopstock har et stort forfatterskap, både av strengt faglige verker og av mer populærvitenskapelige. Han var en svært populær foredragsholder og deltok også i en rekke TV-programmer. Han ble regnet som en av våre fremste eksperter på antikviteter fra bymiljø.
Nothing but the Beat
Nothing but the Beat er den franske DJ-en og plateprodusenten David Guettas femte studioalbum. Albumet ble gitt ut 26. august 2011. Albumet er et dobbelalbum, hvor den første inneholder låter som er laget sammen med blant annet artister som Lil Wayne, Taio Cruz, Nicki Minaj, Ludacris, Snoop Dogg, Afrojack, Chris Brown, Flo Rida, Usher, Jennifer Hudson, Dev, Timbaland, Jessie J og Sia Furler. Will.i.am, Akon og Ne-Yo har også bidratt, slik de også gjorde på Guettas fjerde album, One Love. Den andre plata inneholder utelukkende instrumentelle låter.
Sømna kirke
Sømna kirke er en langkirke fra 1876 i Vik i Sømna kommune i Nordland. Den tilhører Sømna sogn i Sør-Helgeland prosti.
Byggverket er i tre og har 600 plasser. Arkitekt for kirken var Ole Olsen Scheistrøen.
Deng Xiaoping
Arbeid i sentralpartiet
I oktober 1927 flyttet KKP sin sentralledelse til Shànghăi. Dèng ble der til september 1929. Hans arbeid begrenset seg her til partifunsjonæroppgaver. Samtidig hadde han også ikke-politiske jobber. Dèng giftet seg også for første gang her med Zhāng Xiyuan som han hadde kjent siden studiene i Moskva. Samtidig organiserte KKP streiker i Hongkong og Guǎngzhōu (Kanton). Alle disse oppstandene ble blodig slått ned. Dèng deltok ikke i disse oppstandene og ble ikke kritisert for at de mislyktes. Ettersom flere partiledere ble arrestert og henrettet av Guómíndǎng, steg Dèng raskt i partihierarkiet.
Opprør i Guǎngxī
På midtåret i 1929 hadde nasjonalistene under Chiang Kai-shek kontrollen over nesten hele Kina. Men regimet var ikke i stand til å løse de økonomiske problemene som skapte grobunn for den misnøyen som rekrutterte arbeidere til kommunistene. Da Lǐ Zōngrén gjorde et mislykket opprør mot Chiang i Guǎngxī-provinsen, benyttet kommunistene anledningen til å infiltrere Jiangs armé. Dèng ankom sammen med Gong Yinbing til Nanning i oktober 1929 der han tok dekknavnet Deng Bin.
Den lange marsjen
Han var med i Den røde armé, deltok på den lange marsjen.
Politisk kommissær i hæren
I 1949 ble han øverstkommanderende under kampen ved Huaihai. Etter at Folkerepublikken Kina ble opprettet, fikk Deng administrative ansvaret for den sørvestlige delen av Kina, der han var fra Xiexing.
Borgermester i Chongqing
Den 1. oktober 1949 overvar Deng Xiaoping proklamasjonen av Folkerepublikken Kina i Beijing. På det tidspunktet kontrollerte kommunistene hele Nordkina og meget av resten av landet, men det var en del større lommer i sør som fortsatt var under Kuomintang-regimet. Deng Xiaoping fikk ansvaret for erobringen (i kommunistenes språkbruk: frigjøringen) av det sørvestlige Kina, i egenskap av sitt embede som førstesekretær for Sørvestdepartementet.
Etter at Kuomintangregjeringen ble nødsaget å forlate Guangzhou, etablerte den seg i Chongqing, som også hadde vært midlertidig regjeringssete under den japanske okkupasjonen av Øst- og Nordkina. Derfra forsøkte Chiang Kai-shek og hans sønn Chiang Ching-kuo, tidligere klassekamerat til Deng Xiaoping i Moskva, å stanse den kommunistiske fremrykning.
Under Deng Xiaopings politiske kontroll inntok den kommunistiske hær Chongqing i slutten av november 1949. Fem dager etter inntok den Chengdu, Chiang Kai-shek siste støttepunkt i innlandet. Derpå overtok Deng som borgermester av Chongqing; dette i tillegg til å vøre partileder for hele Sørvestkina der Folkets frigjøringshær fortsatt trengte å nedkjempe lokaliserte motstandsgrupper lojale til Kuomintang. I 1950 grep også staten kontrollen over Tibet.
Deng Xiaoping forble i Chongqing i tre år, en by han kjente fra tenårene før han hadde reist til studier i Frankrike.
Visestatsminister
I 1954 ble han generalsekretær i kommunistpartiets sentralkomité.
I Běijīng
Etter katastrofen i Máos politikk («det store spranget»), gikk Mao av som Kinas president. En av de som tok over etter han var Dèng.
Dèng ved makten
Deng mente at Kina ikke kunne bli en mektig moderne stat uten utenlandsk innflytelse, og at bønder og vanlige folk uten utdannelse ikke kunne bygge en nasjon på egen hånd. Han observerte at for å bygge nasjonen måtte Kina ha dyktige fagfolk og system i samfunnet.
Dengs viktigste oppgave var å bygge opp Kina etter alle katastrofene, og rydde i samfunnet. Han hadde en politikk som stred mot Maos:
«Mao ville bygge Kina uten innflytelse fra andre land, mens Deng åpnet Kina for omverdenen.»
Deng innførte sosialistisk markedsøkonomi. I 1980 startet ett-barn kampanjen for å begrense befolkningsveksten.
Deng Xiaoping var en av Kinas sterke menn helt frem til han døde i 1997, da han var 92 år gammel.
Hedersbevisninger
Både i 1978 og 1985 ble Dèng utropt til årets mann av Time Magazine.
Justin Cox
Justin Cox (født 13. mars 1981 i Merritt i Britisk Columbia) er en canadisk ishockeyspiller som for øyeblikket spiller løper for den tyske klubben EV Duisburg Die Füchse. Han kom dit fra den norske eliteserieklubben Storhamar Dragons foran 2007/08–sesongen. Cox kom til Storhamar midt i 2007-sesongen fra det sveitsiske laget EHC Visp og har tidligere spilt for Prince George Cougars, Utah Grizzlies, Idaho Steelheads og San Antonio Rampage. Cox ble for øvrig draftet av Dallas Stars i 1999, men har spilt for klubbens farmerlag Utah Grizzlies i AHL.
Splatoon 3
Splatoon 3 er et tredjepersonsskytespill som er utviklet og utgitt av Nintendo til Nintendo Switch. Spillet er en oppfølger til Splatoon 2 fra 2017.
Likt tidligere spill i Splatoon-serien tilbyr spillet online-flerspillermodi (PvP og PvE) i tillegg til en historiedrevet enspillerkampanje. Det ble annonsert under en Nintendo Direct-presentasjon den 17. februar 2021, mens flere detaljer om spillet ble presentert 24. september 2021 og 9. februar 2022. Spillet ble utgitt internasjonalt 9. september 2022 og fikk generelt positiv mottakelse.
Skjerstad kirke
Skjerstad kirke er en langkirke fra 1959 lokalisert i Skjerstad i Bodø kommune, Nordland fylke. Kirka er tegnet av arkitekt Arnstein Arneberg.
Byggverket er i betong og mur og har 450 plasser.
Billedgaleri:
Tidligere kirker
Skjerstad har hatt kirke siden middelalderen, og dagens kirke har en rekke forgjengere. Kirkestedet er på Skjerstad (gnr. 35), og de to eldste kjente kirkene stod på omtrent der våningshuset står i dag. Sognet («Skirasta sokn j Salte») er nevnt i 1390 og kirken («Skierstad kircke») i 1589. En tømret korskirke skal i 1633 være «bygd opp utenpå den gamle». Denne ble revet i 1759.
Dagens kirkested er 3–400 meter lenger vest, og der ble en ny kirke innviet i 1759. Dette var også en tømret korskirke med kor i øst og sakristi inntil dette, våpenhus i vest og sentraltårn. Ny kirke ble ifølge Riksantikvaren oppført på samme tomt i 1848, og den hevdes å være basert på en typetegning av Linstow. I bygdeboken for Skjerstad og Fauske sies det imidlertid at det dreier seg om en ombygging av den eksisterende kirken. Denne kirken brant ned på morgenen den 18. februar 1873. Ny kirke ble tegnet av Håkon Mosling og vigslet den 31. oktober 1877. Dette var en stor langkirke som brant ned 17. mai 1955.
Wilfred Jensenius
Wilfred Jensenius (født i 1911, død i 1999 ) var en norsk regissør, animatør og illustratør. Han har blitt omtalt som «den store veteranen i norsk tegnefilm».
Animasjon
Den første animasjonssekvensen som er kjent fra Jensenius' hånd var integrert i en valgkampfilm fra 1936. Filmen ble laget for partiet Høyre, og har senere gått tapt. Denne animasjonen ble imidlertid omtalt i avisen da den ble lansert, og er den første avisomtalen av Jensenius' arbeid som er kjent i ettertid.
Jensenius etablerte i 1948 sitt eget tegnefilmstudio som en del av Landbruksdepartementets Film- og Billedkontor, med midler fra Marshallhjelpen. I dette studioet laget han undervisningsfilm for skogbruket og landbruket. Han drev sitt eget atelier frem til han fikk tilbud om ansettelse i NRK.
Da NRK åpnet dørene til sitt nye Fjernsynshus på Marienlyst i 1960, flyttet Jensenius studioet sitt fra sin gamle arbeidsplass over til NRK Fjernsynets Grafisk Atelier. De første årene var det han som stod for alle animasjoner for NRKs tv-programmer. Parallelt laget han imidlertid en åtte minutter lang kortfilm med tittelen Kråkevisa, som hadde premiere i 1962. Dette var en tegnet animasjonsfilm regissert av Jensenius selv og produsert av Kommunenes Filmcentral A/S. Handlingen i denne kortfilmen var basert på folkevisen med samme tittel. Lydsporet til kortfilmen var med Alf Prøysen som fremførte visa.
I 1964 hadde kortfilmen Året 1814 premiere. Arbeiderbladets anmelder var begeistret, og innledet omtalen som følger:"«En stillferdig og beskjeden herre fra Landbrukets filmsentral, Wilfred Jensenius, har uten store ord og fanfarer gått bort og laget en drivende god liten film om Norge i 1814!»"Anmelderen konkluderte sin omtale med å slå fast at "«vi presenteres for en liten perle av en film, laget av en filmkunstner som hittil har vært lite kjent»."I 1975 jubilerte NRK Fjernsynet, og det ble gitt ut en bok om de første 15 årene. I boken ble det opplyst at Wilfred Jensenius var i ferd med å bygge opp en ny tegne- og trickfilmavdeling i fjernsynsavdelingen.
Jensenius laget fire kortfilmer med handling hentet fra norsk historie. I 1978 kom Utvandringen til Amerika, som Statens filmsentral i sin katalog beskrev som «Historien om den store utvandringen fra Norge til Amerika i det nittende århundre fortalt og vist ved gamle stikk og tegninger.»
I 1981 forlot Jensenius NRK og startet på nytt for seg selv. Det samme året ferdigstilte han kortfilmen Fra Finnmarks fortid inntil år 1600, som han hadde både skrevet manus til, fotografert, regissert og produsert.
Filmografi (utvalg)
Foruten en lang rekke undervisningsfilmer og noen reklamefilmer, har Jensenius laget noen få selvstendige, kunstneriske produksjoner.
Bokillustrasjoner
Wilfred Jensenius virket også som illustratør av bøker.
Krigsinnsats og fangenskap i Tyskland
Wilfred Jensenius var en av krigsseilerne som satt i tyske fangeleirer under andre verdenskrig.
Jensenius var ombord på en av de ti skutene som forlot Gøteborg den 31. mars 1942 med kurs for England. Skutene hadde som passasjerer en rekke unge nordmenn som hadde flyktet fra det okkuperte Norge for å slutte seg til kampen mot Hitler-Tyskland. Tilsammen var det ca. 350 mann ombord i de ti båtene. Jensenius var ombord på M/T «Storstein», som ble beskutt av en tråler syd for Kristiansand. Det var tåke, og «Storstein» klarte derfor å unnslippe tråleren, men ble dernest oppdaget av et tysk fly som kretset rundt skuta. Så smalt det forut, og «Storstein» ble skadet enten av en flytorpedo eller av en mine. Skaden var likevel ikke verre enn at skuta fløt. Det tyske flyet vendte imidlertid tilbake, og begynte å bombe «Storstein». Mennene ombord på «Storstein» skjøt tilbake med to maskingevær, men geværene hadde for lite kaliber og klarte ikke å ramme flyet. Kapteinen på «Storstein» ga da ordre om å gå i livbåtene, og om å detonere sprengladningen ombord i skuta slik at tyskerne ikke kunne beslaglegge fartøyet. Alle de ti båtene som gikk ut fra Gøteborg hadde som sikkerhetsforanstalgning hatt slike sprengladninger i lasten. Jensenius og de andre klarte å unnslippe i to livbåter, som var overbelastet fordi den tredje livbåten var blitt ødelagt av eksplosjonen. Etter tre døgn ble mennene tatt til fange av den tyske okkupasjonsmakten etter å ha drevet inn i Jøssingfjorden. Jensenius og de andre fra «Storstein» ble ført til Akershus festning, der de fikk beskjed om at de skulle skytes. For disse fangenes vedkommende ble trusselen ikke satt ut i livet. Samtidig som fangene fra «Storstein» satt på Akershus, ble imidlertid 20 medfanger henrettet ved skyting. De tyve hadde også forsøkt å ta seg over til England i båt, men var blitt tatt til fange ved Ålesund. Etter fem uker på Akershus ble fangene fra «Storstein» ført til en fangeleir i Bremen i Tyskland. Senere ble han videresendt til konsentrasjonsleiren Sonnenburg, Mot slutten av krigen ble fangene flyttet til Magdeburg, fordi de allierte troppene nærmet seg Sonnenburg-leiren. Da fangene omsider ble befridd av de allierte styrkene, ble de sendt til Oxford i England. Alt dette fortalte Jensenius og to andre tidligere fanger om i et radiointervju som ble tatt opp i et radiostudio i England og sendt på norsk radio den 29. mai 1945.
Uttar Dinajpur (distrikt)
Uttar Dinajpur (bengali: উত্তর দিনাজপুর জেলা ) er et distrikt i den indiske delstaten Vest-Bengal. Distriktets hovedstad er Raiganj.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 3,000,849 innbyggere i distriktet, mot 2,441,794 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 12,07 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 15,66 % i 2011 mot 21.02 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 946 i 2011 mot 965 i 2001.
Tarsostenus
Tarsostenus er en slekt av maurbiller som stort sett er rovdyr. Disse slanke billene er gjerne brokete farget i rødt, gult og svart, og kroppen er dekket av lange, oppstående hår. Mange arter lever av vedborende insekter, for eksempel barkbiller.
Utseende
Små til middelsstore (2 – 20 mm) biller, tydelig delt i tre kroppsavsnitt (hode, bryst, bakkropp). De er aktive i solskinn, løper rundt og kan ha en fjern likhet med maur. De er gjerne brokete farget i gult, rødt, brunt og svart, og kroppen har lange, utstående, fine hår (ikke børster). Hodet er omtrent så bredt som brystskjoldet, vanligvis med små, utstående fasettøyne. Kjevene er ganske kraftige og fremoverrettede. Antennene er 11-leddete, tykkere mot spissen, av og til med en 3-6 leddet kølle. Brystskjoldet er omtrent så langt som bredt eller lengre enn bredt. Dekkvingene har tydelige skuldre og er mer eller mindre parallellsidige. Av og til dekker de ikke hele bakkroppen. De har mer eller mindre tydelige rekker av punktgroper. Beina er slanke, føttene består av 5 ledd, men det fjerde leddet er svært lite slik at det tilsynelatende bare er fire ledd (pseudotetramere føtter). Det andre og tredje leddet er tolappede.
Larvene er avlangt sylindriske, tynnskinnede og lyse (ofte rosa), ryggplatene på framkroppen og hodekapselen er tydelig mørkere. Kroppen er kledt med fine, oppstående hår, beina er ganske korte.
Levevis
Både larver og voksne biller er rovdyr, men de voksne kan også finnes på blomster der de spiser pollen.
Systematisk inndeling
thumb|300px| Tarsostenus hilaris
Henrik Pontoppidan
Henrik Pontoppidan (latinisering av «Broby») (født 24. juli 1857 i Fredericia, oppvokst i Randers, død 21. august 1943 i Ordrup) var en dansk forfatter. Forfatterskapet strekker seg over nærmere 60 år og omfatter noveller og romaner, i tillegg til at han ga ut en selvbiografi. Han er en viktig representant for naturalismen i dansk litteratur.
Pontoppidan delte Nobelprisen i litteratur med Karl Adolph Gjellerup i 1917. Pontoppidans tildeling vakte undring, siden hans forfatterskap ikke ble ansett for å være «av idealiskt riktning» - i motsetning til Jakob Knudsen som var nevnt som seriøs kandidat til Nobelprisen, men døde samme år.
Bakgrunn
De overtok en stor, toetasjes prestebolig med 20 rom og en gård med staller og uthus. Et tiår før sin død ble Pontoppidan utnevnt til æresborger i byen.
Han var bror til psykiateren Knud, kjent som modell for professor Hieronimus i Amalie Skrams romaner Professor Hieronimus og Paa Sct. Jørgen.
Som ung ville Henrik Pontoppidan revolusjonere verden og gjøre opp med sin fedrene tro ved å ville være ingeniør og siden lærer (på sin bror Morten Pontoppidans høyskoler) og forfatter. (Bjørnstjerne Bjørnson holdt Morten for en bedre forfatter enn broren Henrik.)
Forfatter
De bøker Pontoppidan skrev i sin ungdom, var sterkt samfunnskritiske og levde opp til Georg Brandes' parole om å sette problemer under debatt. I forfatterskapets siste fase hadde Pontoppidan forlengst resignert i politisk henseende, for i stedet å besvare sin egen gåte: «Hvem er du selv?» H.C. Andersen som skrev «Det gjør ingenting å være født i andegården, når bare man har ligget i et svaneegg» får tilsvar fra Pontoppidan: «For det hjelper likevel ikke å ha ligget i et ørneegg, når man er vokst opp i andegården.» Mens H.C. Andersens syn var at geniet sprenger alle grenser, understreket Pontoppidan betydningen av oppvekstvilkår og miljø.
Pontoppidans romaner og noveller gir et usedvanlig omfattende bilde av hans land og tidsalder, sammenlagt et fullstendig bilde av Danmark fra 1870-årene til første verdenskrig med alle datidens kulturelle, kirkelige og politiske brytninger og et persongalleri hentet fra alle samfunnslag.
Ekteskap og barn
Pontoppidan var gift to ganger, første gang i 1881 med Mette Marie, født Hansen. Med henne fikk han en sønn og to døtre, hvorav den ene døde som barn. Etter skilsmissen i 1892 giftet han seg med Antoinette Kofoed og fikk to barn med henne.
Verker
Årstallene gjelder førsteutgavene. Mange av verkene kom i nye utgaver, ofte kraftig omarbeidet av Pontoppidan selv. Det skapte problemer for både lesere og utgivere at han stadig omskrev sine verker.
Kunståret 1863
Kunståret 1863 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1863.
Henrik Pontoppidan
Utmerkelser og priser
Pontoppidan kom på Finansloven – Statens Kunstfonds hædersydelse – første gang i 1889, mistet den igjen i 1892 på grunn av anklage for blasfemisk artikkel i Kjøbenhavns Børs-Tidende; en anmeldelse av Viggo Stuckenbergs roman Messias, men fikk støtten tilbake i 1893. Han mottok Det Anckerske Legat i 1890 og Otto Benzons Forfatterlegat i 1908. I 1918 ble han æresmedlem av Dansk Forfatterforening, i 1929 æresdoktor ved Lunds universitet og i 1933 utnevnt til æresborger i Randers. I anledning Pontoppidans 80-årsdag i 1937 innstiftet Dansk Forfatterforening Henrik Pontoppidans Mindefonds Legat. Pontoppidan mottok Holberg-medaljen i 1941.
Lykke-Per, åtte bind, 1898–1904, er tatt opp i den danske kulturkanonen.