cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jarkko Huovila
Huovila var en lovende orienteringsløper som junior og tok stafettmedalje for Finland ved to anledninger i Junior-VM. Som seniorløper utviklet finnen seg til å bli fremragende i nattorientering. Han har løpt flere legendariske etapper for sine lag i orienteringsverdens største klubbstafetter, Jukola og Tiomila. Huovila har vært med på å vinne Tiomila hele fem ganger, alle med Halden SK. Jukola har han vunnet tre ganger, to med Halden SK og én med Kalevan Rasti.
I VM og EM har Huovila vist seg frem først og fremst på mellomdistanse og stafett. Det ble VM-gull på stafett på hjemmebane i Tammerfors i 2001, og ytterligere fire VM-medaljer de neste fem sesongene. I 2004 ble det nytt stafettgull ettersom Finland triumferte i EM-stafetten i Roskilde i Danmark. Han vant mellomdistansen i nordisk mesterskap på Bornholm i 2007. Dermed ble samtlige av Huovilas tre internasjonale mesterskapsgull vunnet i Norden.
Basildon
Basildon er den største byen i distriktet (borough) Basildon i seremonielle grevskapet Essex i England. Den administrasjonssenter for distriktet Basildon. Den ligger omkring 51 km øst for sentrale London, 18 km sør for byen Chelmsford og 16 km vest for Southend-on-Sea. Mindre byer i nærheten er Billericay i nord, Wickford i nordøst og South Benfleet i øst. Basildon ble opprettet som ny by etter den andre verdenskrig i 1948 for å ta av for befolkningsveksten i London ved å lokke londonere til mer landlige omgivelser. Tre mindre byer og landsbyer, Pitsea, Laindon, Basildon og Vange, ble slått sammen for å danne en kjerne i den nye byen. Den nye byen tok navnet Basildon ettersom den var den mest sentrale av de fire.
Det lokale administrasjonssenteret med samme navn ble opprettet i 1974 og fikk status som borough i 2010, og omfatter et større område enn bare byen Basildon; de to nabobyene Billericay og Wickford, foruten en rekke landsens landsbyer og mindre bosetningsområder kom innenfor dens grenser. Byen Basildon er en av de mest tettest befolkede områder i grevskapet.
En del av Basildons beboere arbeider i London grunnet at byen er godt tilknyttet med City of London og Docklands finansielle og korporative distrikter med hovedkontorer. Det er en reise som tar 36 til 58 minutter fra tre stasjoner i Basildon til Londons Fenchurch Street stasjon.
Botnelva (Sør-Lenangen i Lyngen)
Botnelva (også kalt Strupskarelva) er ei elv i Lyngen kommune i Troms og Finnmark. Den er 11,1 km lang, og har et nedbørfelt på 27,47 km². Middelvannføringen ved munningen er 1,86 m³/s.
Elva ligger i nordre del av Lyngsalpan og munner ut innerst i fjorden Sørlenangen. Den har utspring fra det øverste av Strupskarvatnan (548 moh.), mellom Støveltinden (1 306 moh.) i nord og Store Struptinden i sør. Elva renner mot vest gjennom det bratte og svært steinete landskapet ned mot Blåvatnet (189 moh.), nord for Jægervasstindan.
Live Nation
Live Nation Entertainment, Inc. er et amerikansk selskap som arrangerer konserter og andre underholdningsbegivenheter. Selskapet ble stiftet i 2010 gjennom en sammenslåing av Live Nation (opprinnelig SFX Entertainment, senere Clear Channel Entertainment) og Ticketmaster.
Botnelva (Sør-Lenangen i Lyngen)
Strupskardalen er viktig for friluftslivet både sommer og vinter. Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag. Store deler av nedbørfeltet ligger innenfor Lyngsalpan landskapsvernområde.
Louis de Luxembourg
Louis de Luxembourg (født 1391, død 18. september 1443) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Rouen i Frankrike.
Kamaksel
Tradisjonelt har man i en 4-sylindret motor én inntaksventil og én utblåsventil per sylinder, tilsammen 8 ventiler. I mange nyere motorer har man 16 ventiler. En 16V motor har to kamaksler; en til inntaksventilene og en til utblåsventilene. Grunnen til at man bruker fire ventiler for hver sylinder er at motoren skal puste lettere. Ventilene åpnes samtidig; grunnen til at det brukes doble kamakseler er at det ikke er nok plass til alle ventilløfterne på en enkel aksel.
Man kan se kamakselen ved å skru av toppdekselet på motoren. Disse er gjenstand for utbytting ved trimming av motoren, da kamakselens profil har mye å si for hvordan motoren yter ved høye turtall.
Sakari Manninen
Sakari Manninen (født 10. februar 1992) er en finsk profesjonell ishockeyspiller som spiller for Salavat Julajev Ufa i russiske Kontinental Hockey League (KHL). Han har tidligere spilt for Jokerit i KHL, Oulun Kärpät og HPK i finske Liiga og Örebro HK i Svenske hockeyligan (SHL).
Manninen har representert Finland internasjonalt og deltatt i to VM-turneringer (2018 og 2019) og har vunnet ett VM-gull (2019). Han har deltatt i to OL-turneringer (2018 og 2022) og har vunnet ett OL-gull (2022).
Slovenia i Eurovision Song Contest
Slovenia debuterte i Eurovision Song Contest i 1993 og har deltatt 28 ganger. Slovenia deltok tidligere i Eurovision Song Contest som en del av Jugoslavia, og som selvstendig nasjon fra 1993.
Historikk
Fram til begynnelsen av 1990-årene var Slovenia del av Jugoslavia som hadde deltatt i Eurovision Song Contest siden 1961. I 1991 og 1992 erklærte Slovenia, Kroatia, daværende Republikken Makedonia og Bosnia-Hercegovina uavhengighet fra Jugoslavia. I 1993 meldte Slovenia seg på Eurovision Song Contest sammen med seks andre land fra den tidligere østblokken. For å holde deltakertallet nede, krevde Den europeiske kringkastingsunion at de syv nye landene måtte gjennom en egen forhåndskvalifisering, kalt Kvalifikacija za Millstreet (Kvalifisering til Millstreet). De tre beste i kvalifiseringen ville få en plass i Eurovision Song Contest. Slovenia vant kvalifiseringen og sikret seg dermed en plass i finalen i 1993. Landets første bidrag var med gruppen 1X Band og sangen «Tih deževen dan».
Lite suksess
Det er landets allmennkringkaster RTVSLO som sender konkurransen i Slovenia, og har ansvaret for å velge landets artist og sang. I 1990-årene hadde Slovenia middels suksess, men oppnådde en syvendeplass i 1995 som beste plassering. I 2001 fikk Slovenia en ny syvendeplass, men etter at Den europeiske kringkastingsunion innførte semifinaler i 2004, har Slovenia bare kvalifisert seg til finalen syv ganger. Landets beste plassering etter 2001 er to trettendeplasser fra 2002 og 2011.
Deltakere
Under er en liste over Slovenias deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen siden debuten. {{legend|gold|Vinner}} {{legend|#dcdcdc|Andreplass}} {{legend|#ffdead|Tredjeplass}} {{legend|#e0ffff|Sisteplass}}
Stemmehistorikk
Oversikt over poeng til og fra Slovenia i finaler siden debuten i 1993. Tallene er hentet fra nettstedet ESC Database. Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.
Poeng til Slovenia
Tabellene omfatter bare poeng fra finaler. Poeng som Slovenia har gitt og fått i semifinaler, er ikke tatt med.
Nyquistfrekvens
Nyquistfrekvens er et begrep fra elektronikken, i grenseland mellom analog- og digitalteknikk. Se sampling for utvidet begrepsforståelse.
Når et analogt signal skal digitaliseres går det gjennom en prosess som gir fra seg en tallrekke (påfølgende strøm- eller spenningsverdier) som beskriver hvordan signalet forløp i måletiden. Prosessen kalles Analog-til-digital omforming og utføres ved å ta punktuelle målinger av signalet i et jevnt tempo. Tempoet kalles samplingsfrekvensen eller samplingsraten og beskriver hvor mange målinger som tas per sekund.
Det viser seg å være en enkel sammenheng mellom samplingsfrekvensen og nyquistfrekvensen: Nyquistfrekvensen er nøyaktig halve samplingsfrekvensen.
A/D-prosessen kan ikke gi fra seg tallverdier i tallrekka som kan tolkes til å inneholde høyere frekvenser enn nyquistfrekvensen.
Se Shannons samplingsteorem. Nyquistfrekvensen er oppkalt etter den svensk-amerikanske ingeniøren Harry Nyquist.
Regelbrudd
Det er selvfølgelig interessant å vite hva som skjer dersom A/D-prosessen likevel får tilført høyere frekvenser enn nyquistfrekvensen. Illustrasjonen viser to sinussignaler som har helt forskjellige frekvenser, og de er tenkt som mulige inngangssignaler. Signalene samples ved tidspunktene 0, 1, 2, osv., og de identiske tallresultatene som omformeren gir fra seg vises som sorte punkter. Når verdiene av disse punktene tilføres et analysesystem eller en D/A-omformer så vil det blåe signalet bli sett og det røde vil være forsvunnet. Det kan ses at frekvensen til det røde signalet ligger like under samplingsfrekvensen, altså nesten på det dobbelte av nyquistfrekvensen. Når det røde signalet samples blir resultatet det blå signalet. Denne frekvensen er 1/10 av samplingsfrekvensen og derfor 1/5 av nyquistfrekvensen. Nyquistfrekvensen kalles også foldingsfrekvensen fordi signaler over nyquistfrekvensen foldes ned til under nyquistfrekvensen som fra et speil ved nyquistfrekvensen. Den røde frekvensen er derfor 9/10 av samplingsfrekvensen i dette tilfellet.
Figur 2 illustrerer dette i frekvensplanet. Den heltrukne røde linja viser signaler med frekvenser mellom nyquistfrekvensen og samplingsfrekvensen, som altså alle ligger over nyquistfrekvensen. Punktene markerer ett gitt eksempel ved 0.6x samplingsfrekvens eller 1.2x nyquistfrekvensen. Det venstre punktet er resultatet med 0.4x samplingsfrekvensen, som kalles et alias av det samplede signalet. Foldingen finner også sted ved signalfrekvenser som er høyere enn samplingsfrekvensen, teoretisk uten grenser. Den høyre delen av figuren viser slike høye frekvenser, den kan tenkes heltrukket her. Aliaset får lavere frekvens jo høyere signalfrekvensen er, i området mellom nyquist- og samplingsfrekvensen.
Fra denne innsikten følger at et signal som skal digitaliseres må lavpassfiltreres (se pol) før digitaliseringsprosessen finner sted. Lavpassfiltret har en grensefrekvens som ligger noe under nyquistfrekvensen for å sikre at signalet ikke blir forfalsket. Et eksempel er standarden for CD audio. Der er nyquistfrekvensen 22.05 kHz for signaler opp til 20 kHz.
Karina Skands
Karina Skands (født 1966) er en dansk skuespiller.
Skands er utdannet på Statens Teaterskole, København i årene 1990–1994 og var deretter tilknyttet teatret Mungo Park, hvor hun blant annet medvirket i Egoisten av Lars Kaalund i 1994, Privatliv i 1995 og Naboerne i 1998.
Hun filmdebuterte i Morten Arnfreds filmatisering av Kirsten Thorups roman Himmel og helvede i 1988. På TV har hun blant annet spilt med i Ole Christian Madsens Stormfulde hjerter og som frustrert brud i DR-dramaserien Taxa. Dessuten har hun opptrådt på Husets Teater, Sort/Hvid og Sceneriet. Skands har lagt stemme til en rekke tegnefilmer.
Gastrellarius
Gastrellarius er en slekt av biller i underfamilien Pterostichinae i familien løpebiller.
Utseende
Middelsstore (7-9 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Hodet er firkantet med rundet utstående fasettøyne. Pronotum er rundet, dekkvingene jevnbrede med markerte punktrader.
Utbredelse
Artene er utbredt i det østlige Nord-Amerika.
Dóra Czigány
Dóra Czigány (født 23. oktober 1992) er en ungarsk vannpolospiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun endte på fjerdeplass med det ungarske landslaget.
Electronic Chart Centre
Electronic Chart Centre er et norsk statlig eiet aksjeselskap som ble etablert i 1999 for å oppgave å bygge opp og drive en autorisert elektronisk sjøkarttjeneste. Selskapet var opprinnelig en del av Statens kartverk. Electronic Chart Centre holder til i Stavanger og har 15 ansatte. ECC AS er ansvarlig for den tekniske driften av PRIMAR ENC tjenesten i samarbeid med Statens kartverk - sjø.
Historie
Industriutviklingen på 1980-tallet resulterte i utvikling av nytt digitalt utstyr for integrering av sjøkartdata og NavStar GPS (Global Positioning System). Konseptet tillot navigatører å se eget fartøy i sanntidsbevegelse på en dataskjerm, og skulle dermed revolusjonere skipsnavigasjonen. Under ledelse av Sjøkartverket i Norge (en divisjon i Kartverket) ble det igangsatt både internasjonale og nasjonale prosjekter med deltagelse fra flere sjøkartverk, offentlige maritime myndigheter, industri og Det norske Veritas. Målet var å innhente kunnskap og erfaring for fremtidig utvikling av internasjonale standarder for kartdata og navigasjonsutstyr, gjennom operative utprøvinger på skip i internasjonal trafikk. Dette arbeidet ble ledet av Asbjørn Kyrkjeeide, ansatt i Sjøkartverket. Resultatene fra prosjektene forelå i 1991, og dannet grunnlaget for et videre arbeid med en internasjonal standard for autoriserte elektroniske sjøkartdata (ENC) og en internasjonal standard for elektroniske kartmaskiner (ECDIS). Arbeidet med sistnevnte standard ble ledet av Øivind Stene, daværende sjef for Sjøkartverket, og senere kartverksjef. Norge, ved Robert Sandvik (administrerende direktør i ECC 2011-2014), ledet deretter arbeidet med å utvikle en internasjonal krypteringsstandard for ENC. Denne brukes fortsatt av sjøkartverk, skipsfart og maritim industri verden over. Som en oppfølging av prosjektene, ble den internasjonale elektroniske sjøkartaktiviteten i Norge organisert i en ny enhet – Electronic Chart Centre (ECC) - i Kartverket, direkte underlagt kartverksjefen og under ledelse av Kyrkjeeide. ECC sine tre hovedoppgaver ble, og er den dag i dag, å etablere og drifte en:
• Infrastruktur - organisatoriske løsninger for adgang til data fra sjøkartverkene (dataeierne).
• Distribusjon – teknologi for å flytte data mellom sjøkartverkene og de maritime brukerne.
• Kapasitetsstyring – sikre tilstrekkelige og nødvendige ressurser for å opprettholde en kontinuerlig strøm av data fra eierne til brukerne.
ECC tok initiativet til, ledet og deltok i flere EU-prosjekt for å synliggjøre de norske visjonene, og for å bidra med sin unike kompetanse for videreutvikling av det internasjonale maritime navigasjonsmiljøet. I 1996 ble Knut Ole Flåthen ansatt som kartverksjef. Noen måneder før han tiltrådte ble han invitert til en konferanse i Tokyo sammen med Stene og Kyrkjeeide. Her var sjøkartverksjefer fra hele verden samlet for å enes om hvordan de kunne bidra til økt sikkerhet på sjøen, et mål som FN-organisasjonen, International Maritime Organisation (IMO), gjennom International Hydrographic Organisation (IHO), hadde prioritert. De arbeidet for å etablere en global database, benevnt WEND.
ECC sin historie for en verdensomspennende forvaltning og formidling av autoriserte elektroniske sjøkart – ENCer, som bare sjøkartverkene hadde tillatelse til å produsere. Under konferansen startet Stene, Kyrkjeeide og Flåthen diskusjoner om hvordan Norge kunne gjenbruke kompetansen i ECC til å etablere et regionalt elektronisk sjøkartsenter – en RENC, etter WEND-konseptet. En lignende ambisjon hadde United Kingdom Hydrographic Office (UKHO). Som eneste sjøkartverk i verden med en global portefølje av papir sjøkart, Admirality Charts, hadde UKHO som mål å videreføre dette fortrinnet, når kartverdenen beveget seg fra produksjon på papir til ENCer.
Neighbors 2: Sorority Rising
Neighbors 2: Sorority Rising er en amerikansk filmkomedie fra 2016. Filmen er regissert av Nicholas Stoller, skrevet av Andrew Jay Cohen, Evan Goldberg, Brendan O'Brien, Seth Rogen og Nicholas Stoller, og har Seth Rogen, Zac Efron, Rose Byrne, Dave Franco, Chloë Grace Moretz og Selena Gomez i hovedrollene.
Filmen er oppfølgeren til Bad Neighbours (2014).
Handling
Mac og Kelly Radner må slå seg sammen med sine gamle fiender Teddy og Pete for å kjempe mot en gruppe collegejenter som har flyttet inn i nabohuset.
Her Great Match
Her Great Match er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av René Plaissetty.
Handling
Prins Adolph av Syravia møter Jo Sheldon, en sjarmerende amerikansk ung kvinne, mens han er på en fornøyelsesreise gjennom Amerika. En tid senere, ved en veldedighetsfest, møtes de igjen og blir raskt forelsket. I mellomtiden har Mrs. Sheldon, stemoren til Jo, store problemer på grunn av sin dype gjeld - og hun ute av stand til å betale tilbake kreditorene sine.
Prinsen mottar en melding om at faren hans, kongen, er døende. Han informerer Jo om at han må reise hjem umiddelbart, og ber henne vente på at han kommer tilbake. Men når han kommer tilbake til hjemlandet, oppdager han faren sin som lever i beste velgående. Beskjeden om at han var veldig syk var bare et påskudd for å få sønnen sin hjem. Men Adolph forsøker å overtale sin yngre bror til å regjere i hans sted, for så å rømme til Amerika. Han ønsker å ofre tronen, og bli amerikansk statsborger.
Linghai
Linghai (kinesisk: 凌海; pinyin: Línghǎi) er et byfylke i byprefekturet Jinzhou i Liaoning i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 618,578 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Subdistrikter: Storkommuner: Kommuner: Statsgård:
Samferdsel
Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.
Bernina-Roseggbakken
Bernina-Roseggbakken er en hoppbakke som er lokalisert til Pontresina i Sveits. Den sto ferdig som en 40-meters (K40) bakke vinteren 1912, men byggingen startet alt i 1907. På 1920-tallet ble det besluttet å bygge en ny og større bakke. Den nye bakken var en 80-meters bakke (K80) som sto ferdig i 1925. Gamlebakken var i bruk til innpå 1960-tallet, men er nå revet. Bakkerekorden i den nye bakken innehas av Adolph Badrutt og lyder på 75 meter (som var verdensrekord). Den ble satt i 1930.
Nasjonalbolsjevisme
Nasjonalbolsjevismen er en politisk bevegelse som ønsker å kombinere deler av nasjonalismen og bolsjevismen.
Nasjonalbolsjevismen er ofte anti-kapitalistisk i tonen, og sympatisk til visse nasjonalistiske former av kommunisme og sosialisme. Likevel er retningen separat og distinkt fra Nasjonal Kommunisme. Tilhengerne har historisk forsvart både Stalinisme og Strasserisme, skjønt i nåværende tider har de ikke alltid som mål å gjenskape de systemene.
I dag blir Russland betraktet som midtpunktet for nasjonalbolsjevismen, og nesten alle partier og organisasjoner i verden er knyttet til Russland. En av de viktigste gruppene er Det nasjonalbolsjevikiske partiet, som ledes av Eduard Limonov. Etter at dette partiet har utviklet seg mer bort fra sin opprinnelige agenda, har Nasjonalbolsjevikisk front forsøkt å holde ved like den opprinnelige ideologien.
Det fins grupper i Israel og deler av den tidligere Sovjetunionen; de er knyttet til Det nasjonalbolsjevikiske partiet. I Frankrike og Belgia fins det også grupper som fremholder ideologien.
Dmitrij Jusjkevitsj
Dmitrij Sergejevitsj Jusjkevitsj (russisk: Дмитрий Сергеевич Юшкевич; født 19. november 1971 i Tsjerepovets) er en tidligere russisk/sovjetisk ishockeyspiller. Han var aktiv fra 1987 til 2010. Han spilte 786 NHL-kamper for klubbene Philadelphia Flyers, Toronto Maple Leafs og Los Angeles Kings. Internasjonalt vant han OL-gull med SUS i 1992 og VM-gull med Russland i 1993. Han vant også OL-sølv med Russland i 1998.
Kazakhstan Temir Zholy
Jernbanen i Kasakhstan drives av det nasjonale jernbaneselskapet Kazakhstan Temir Zholy (KTZ, også skrevet Qazaqstan Temir Zholy, kasakhisk: Қазақстан Темир Жолы (ҚТЖ)). Per 2005 hadde Kasakhstan et jernbanenettverk på ca. 15 000 km, men en utvidelse av nettet pågår.
Organisasjon og drift
KTZ ble grunnlagt av den kasakhiske regjeringen som et aksjeselskap i 2002, og har til oppgave å vedlikeholde, utvikle og drive jernbanetransport i Kasakhstan. Selskapet har sitt hovedkvarter i Astana. Datterselskaper av KTZ eier rullende materiell, annet utstyr og avdelingen for passasjertransport. Reparasjonsfasiliteter har blitt privatisert. Private selskaper kan eie eller leie rullende materiell som kan brukes på jernbanen.
KTZ er i dag et av landets største arbeidsgivere og sysselsetter om lag 79 000 ansatte. Selskapet har over 80 000 vogner, hvorav 50 000 er statseide og resten eies av private aktører. Til tross for at de fleste lokomotivene som KTZ i dag eier bruker diesel, pågår det en elektrifisering av jernbanen. Selskapet går i overskudd.
Kasakhstan har begynt å bygge vogner for KTZ og ventes å produsere motorer i forbindelse med GE i 2008.
Jernbanenettet
Dagens jernbanenettverk bygger på det som ble bygget av jernbanelinjer i sovjettiden og består følgelig av blant annet bredspor på 1 520 mm. Selv om dette gir en myk overgang til nettverk i tidligere sovjetland på de internasjonale grensene, har jernbanen i Kina normalspor på 1 435 mm. Dermed er det et sporbrudd på den østre grensen i Dostyk.
Nettet består av omkring 15 000 km spor (per 2005) som blir utvidet. Hittil er 3 000 km elektrifisert ved 25 kV 50 Hz AC. Den kasakhiske strekningen av den gamle transaralske jernbanen, den transkaspiske jernbanen og den turkestan-sibirske jernbanen har blitt innlemmet i nettverket til KTZ.
Prosjektet TransKazakhstaniTrunk Railways
Kasakhstans potensial til å fungere som et transittland i handelen mellom Kina, Europa og til og med østkysten av Amerika, som tenkt i forslaget om den transasiatiske jernbanen, har ennå ikke blitt realisert. Dagens jernbanetransport mellom Kina og Europa er lang og tidkrevende, ettersom togene går over den eurasiske landbroen på den transsibirske jernbanen og er nødt til å bytte boggier.
Flatåsen
Flatåsen er en bydel som ligger sørvest i Trondheim kommune og grenser til Bymarka i vest, Saupstad i sør og Byåsen i nord. Navnet kommer fra en lokal gård som ligger nordøst på Flatåsen. Administrativt ligger Flatåsen under Lerkendal bydel.
Kazakhstan Temir Zholy
Prosjektet TransKazakhstaniTrunk Railways
KTZ er med i TransKazakhstaniTrunk Railways (TKTR), et stort jernbaneprosjekt som har som mål å forbinde Kina og Sørøst-Asia til Europa med en 3 862 km lang jernbane. Kina og det meste av Europa bruker normalspor på 1 435 mm, og TKTR vil benytte samme sporvidde og på den måten unngå dyre forsinkelser som følge av bytte av boggier. Traséen til Europa vil bli forkortet og lagt ut for høy hastighet. Det anslås at det eventuelt vil bli mulig å frakte godsen fra Kinas havner til Europa innen 7-10 dager, noe som utgjør halvparten av dagens frakttid med tog. Sjøtransporten tar rundt 40-65 dager. Et lignende prosjekt ble foreslått allerede på 1930-tallet, men Stalin gjorde bruk av sin vetorett. Den nye jernbanen vil også åpne opp kasakhiske områder for utforskning av mineraler og olje. Foreløpig er planen å drive jernbanen gjennom Turkmenistan til Iran. Iran er knyttet til Tyrkia og Europas nettverk av normalspor.
Utbyggingen av den nye banen vil starte i den østlige grensebyen Dostyk, og deretter gå mot Aktau ved Det kaspiske hav. Byggingen var forventet å starte i 2006 og vare i fire år. De totale kostnadene for prosjektet er beregnet til 5-7 milliarder amerikanske dollar. En forbindelse fra Aktau til Iran er også nødvendig.
Flatåsen
En person som bor eller kommer fra Flatåsen, kalles flatåsing.
Kazakhstan Temir Zholy
Prosjektet TransKazakhstaniTrunk Railways
En alternativ trasé kan være å bygge en normalsporet forbindelse gjennom Russland og enten Hviterussland eller Ukraina for å passe til den standard europeiske sporvidden. En slik linje vil forkorte veien mellom Kina og Europa, men vil også konkurrere med den transsibirske jernbanen.
Transportkorridoren gjennom Kasakhstan har potensial til å bli en forbindelse med kombinasjon av jernbane og skip mellom Kina og østkysten av Nord-Amerika gjennom Nordre øst/vest-korridoren (eng. Northern East West Freight Corridor eller NEW Corridor).
Flatåsen
Boligbygging
Planleggings- og utbyggingsjobben ble gitt til Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL), og de anslo innbyggertallet i den nye bydelen til omtrent 5000. Mot juletider 1969 fikk A/S Huseby-Flatås Utbyggingsselskap (HUUB) formelt jobben som utbygger av NBBL, og de foreslo rekkehus istedenfor blokk som hovedtypen bolig. Da sank antallet anslåtte innbyggere fra 5000 til 4300. HUUB mente også at byen skulle lages som et bomiljø, og ikke bare et sted hvor folk skulle bo. De planla, i tillegg til boligområder, næringsindustri på området slik at flatåsingene kunne jobbe i nærområdet, noe som fortsatt finnes på Flatåsen.
Kazakhstan Temir Zholy
Jernbaneforbindelser til naboland
Kasakhstan har jernbaneforbindelser til følgende land:
Flatåsen
Boligbygging
Det første som ble bygd på Flatåsen etter HUUBs planer, var de store lavblokkene på Øvre Flatåsen. Etter hvert fulgte Skogheim etter, og mot slutten av 1970-tallet var store deler av Flatåsen under utbygging. Furuhaugen skole, nå Flatåsen skole øvre bygg, ble åpnet i 1977, og Flatåsen skole, nå nedre bygg, var ferdig i 1982. I åttiårene ble deler av Nedre Flatåsen fullført, og i midten av tiåret ble villastrøket Flatåstoppen privat oppkjøpt og utbygd.
Fra 2003 ble områdene rundt Kulsås gård kjøpt opp. I løpet av to til tre år ble det bygd villaområde i nord og rekkehus og blokker på sørsiden av området.
Skoletilbud
Granskogen skole var en alternativ skole i industriområdet på Flatåsen. Skolen ble grunnlagt i 1991 som en skole for elever som ikke fant seg til rette i det vanlige utdanningstilbudet. Det alternative skoleopplegget var basert både praktiske og teoretiske fag. Granskogen tilbød også opplæring for voksne og de med etnisk minoritetsbakgrunn. I 2009 omorganiserte Trondheim kommune opplæringstilbudet. Da ble Granskogen skole slått sammen med Senter for voksenopplæring og Logopedisk senter, og ble en del av Enhet for voksenopplæring.
Næringsliv
Flatåsen ble regulert med industriområder, og nå er det 40–50 ulike bedrifter som opererer på området. Flatåsen har to matbutikker, Europris, to frisørsalonger, to restauranter, en hudpleiesalong, fysioterapi, to fotterapeuter døgnåpent treningssenter og en mengde servicebasert næringsliv på Flatåsen senter, samt offentlige instanser som legesenter og skolehelsetjeneste.
Kollektivtilbud
Fra 12. november 2001 til 12. august 2013 var det buss nr. 7 Vikåsen – Sentrum – Flatåsen som trafikkerte Flatåsen, men det ble fra 12. august 2013 endret til buss nr. 6 Væretrøa – Sentrum – Flatåsen, som sluttet å gå 2. august 2019.
Fra 3. august 2019 består kollektivtilbudet på Flatåsen av matebuss nr. 40 Flatåsen – Tonstadkrysset (man kan bytte til metrobuss 1 eller 2 på Tonstadkrysset), buss nr. 16 Torgardstrøa – City Syd – Flatåsen og buss nr. 23 Sandmoen – Hallset (utenfor rushtid) / Sandmoen – Flatåsen – Byåsen – Pirbadet (i rushtiden).
Idrett
Flatåsen har et eget idrettslag, Flatås Idrettslag (FIL). Idrettslaget som ble stiftet 11. juli 1979, satser på breddeidrett; Flatås Idrettslag har syv avdelinger som alle bedriver ulike idretter: fotball, langrenn, hockey, friidrett, håndball, trim og idrettsskolen.
Boligområder
Flatåsen kan deles opp i ti boligområder og borettslag. Disse er rangert fra vest til øst:
JTL
Bandet har hatt suksess i Asia med en koreansk versjon av Multicydes låt «A Better Day». Denne er igjen basert på visen «Vårsøg» av den norske artisten Henning Sommerro.
Cape Canaveral Space Force Station
Cape Canaveral Air Force Station er en amerikansk flystasjon på Cape Canaveral i Florida. Flystasjonen, som ligger ved siden av NASA-anlegget John F. Kennedy Space Center, utgjør det amerikanske Forsvarsdepartementets rakettoppskytningsbase på østkysten.
Området ble fra 1949 brukt av forsvaret til testavfyringer av missiler. Senere ble det stedet hvor det amerikanske romprogrammet fikk sin begynnelse. Etter stiftelsen av NASA i 1958 fungerte det fortsatt som avfyringsstasjon for NASA, og de tidlige bemannede romflyvninger ble oppskutt herfra. Senere ble blant annet romsondene Voyager 1 og Voyager 2 skutt opp herfra. Videre er en lang rekke satellitter blitt avfyrt fra flystasjonen, som fortsatt står for oppskytningen av Delta IV- og Atlas V-rakettene.
Her Own Way
Her Own Way er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Herbert Blaché.
Handling
Georgiana Carley og Richard Coleman har vært venner siden barndommen, og har vokst opp til å elske hverandre. Sam Coast, en velstående ung mann og tidligere gruve-arbeider, har også forelsket seg i Georgiana. Han er fast bestemt på at ingenting skal stå i veien, for å skaffe henne til sin kone.
Georgiana kommer fra en velstående familie, og broren hennes har en betydelig formue - gjennom penger som foreldrene deres hadde etterlatt ham. Men broren, Steven Carley, taper masse penger på forskjellige aksje-spekulasjoner.
EM i turn for kvinner 1965
Det femte europamesterskapet i turn for kvinner ble arrangert i 1965, i Sofia i Bulgaria.
Individuell mangekamp
Obs: Hopp (VT),Skranke (UB),Bom (BB),Frittstående (FX).
Beizhen
Befolkningen var på 532,945 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Subdistrikter: Storkommuner: Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 102 løper gjennom området. Den begynner i Beijing og fører gjennom provinsene Hebei, Liaoning, Jilin og Heilongjiang. Den er innom byene Qinhuangdao, Shenyang og Changchun underveis til Harbin.
Juha Metsola
Han representerte Finland under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble utslått i kvartfinalen med det finske landslaget.
Ligue 1 1998–1999
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Niccolò d’Acciapaccio
Niccolò d'Acciapaccio  (født 1382 i Sorrento, død 3. april 1447 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Capua i Italia.
Han ble ordinert som biskop i Tropea, Italia, i 1410 og kreert til kardinal den 18. desember 1439 av pave Eugenius IV, og kardinal med San Marcello al Corso som tittelkirke.
Kinasjakk
Kinasjakk er et brettspill som kan spilles av to til seks personer samtidig. Spillet går ut på at spillerne flytter de ti brikkene sine over til motsatt side av brettet. Det kan gjøres ved å flytte ei brikke ett steg lenger fram av gangen, eller hoppe over andre brikker og dermed flytte flere steg. Spilleren kommer lengst mulig på færrest trekk ved å hoppe over andre brikker.
Til tross for navnet har ikke kinasjakk opphav i Kina. Det er heller ikke en variant av sjakk. Spillet ble funnet opp i Tyskland i 1893, under navnet Stern-Halma. Stern betyr 'stjerne' på norsk. «Stern-Halma» var en variant av spillet Halma som brukte et stjerneformet brett i stedet for det tradisjonelle kvadratiske brettet. Da spillet kom til USA i 1928, fikk det navnet «Hop Ching Checkers» som et markedsføringstriks.
Kinasjakk i Norge
Høsten 2019 ble Norsk Kinasjakk Forening stiftet for å samle og dele kunnskapen om og gleden av kinasjakk.
Årlig Norgesmesterskap ble innført samme året.
Liste over Norgesmestere
Agaone
Agaone er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, slanke, matte, brokete fargede trebukker. Hode og pronotum er vanligvis rødgule med svarte flekker, dekkvingene svarte med to par store, gulaktige flekker. Antennene er kortere enn kroppen. Hodet har en påfallende "snute" foran fasettøynene. Pronotum er mer eller mindre tønneformet, uten pigger på sidene. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er nokså lange med tydelig klubbeformede lår og tynne legger.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Panama til Brasil.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Italia under EM i friidrett 1986
Italia deltok under EM i friidrett 1986 som ble arrangert 26.–31. august 1986 i Stuttgart. Italia tok ti medaljer under mesterskapet.
Pentodon idiota
Pentodon idiota er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
En middelsstor (ca. 20 millimeter), tettbygd, hvelvet, halvmatt, brunsvart hornbille. Den mangler horn og kan minne sterkt om en tordivel (Geotrupidae). Kroppen er kraftig og ganske tett punktert. "Snuten" (clypeus) har to små tenner, arten har én knøl i pannen.
Levevis
De lever i forholdsvis tørre biotoper, som steppe og ørkener.
Utbredelse
Arten er vidt utbredt i middelhavsområdet (men mangler i det sørvestlige Europa) og videre østover gjennom Midtøsten og Sentral-Asia til Karakoram-fjellene. I Europa går den nord til Tsjekkia.
Her Painted Hero
Her Painted Hero er en amerikansk stumfilm fra 1915 regissert av F. Richard Jones.
Vesterøya
Vesterøya er en halvøy utenfor Sandefjord. Den avgrenses i vest av Sandefjordsfjorden og i øst av Mefjorden. Vesterøya består av boligområder, industri og friområder.
Historie
Vesterøya og nabohalvøya Østerøya var tidligere ekte øyer, slik at det på 800-tallet var mulig å seile innaskjærs mellom Sandefjord og Tønsbergfjorden.
Under den tyske okkupasjonen av Norge under andre verdenskrig ble Folehavna fort anlagt ytterst på øya. Deler av anlegget ble overtatt av Kystartilleriet, men den militære aktiviteten ble lagt ned i 1993. Området er i dag et friområde.
Jefferson Davis
Jefferson Finis Davis (født 3. juni 1808 i Fairview i Kentucky, død 6. desember 1889 i New Orleans i Louisiana) var en amerikansk statsmann og leder av Amerikas konfødererte stater under den amerikanske borgerkrigen. Han tjenestegjorde som den første og eneste president i Amerikas konfødererte stater, 1861–1865.
Bakgrunn
Jefferson Davis ble født i Kentucky av foreldre Samuel og Jane (Cook) Davis. Etter skolegang på dominikanernes forberedelseskollegium i Springfield og høyere studier ved Transylvania University, ble han uteksaminert fra United States Military Academy i West Point.
Offiser og politiker
Han kjempet i den meksikansk-amerikanske krig som oberst i et frivillig regiment.
Han tjenestegjorde som USAs krigsminister under president Franklin Pierce. Både før og etter hans tid i Pierces administrasjon, tjente han som senator for delstaten Mississippi. Som senator argumenterte han mot løsrivelse, men var enig i prinsippet om at hver stat var suveren og hadde en udiskutabel rett til å løsrive seg fra unionen.
Sørstatspresident
Den 9. februar 1861, etter at han hadde trukket seg som senator, ble Jefferson Davis valgt til å være den provisoriske president i Amerikas Konføderate Stater, og så ble han valgt uten opposisjon til en seksårsperiode i november samme år.
I løpet av sin presidentperiode tok Davis ansvaret for sin sides krigsplaner, men var ikke i stand til å finne en strategi for å stoppe den større, kraftigere og bedre organiserte Unionssiden. Hans diplomatiske anstrengelser klarte å få anerkjennelse fra noen fremmede land, men han viet lite oppmerksomhet til økonomien i sørstatene, som ble alvorlig svekket. Han trykket bare mer og mer penger for å dekke utgiftene til krigen.
Etter borgerkrigen
Etter at Davis ble tatt til fange den 10. mai 1865, ble han tiltalt for forræderi. Selv om han ikke ble stilt for retten, ble han fratatt sin berettigelse til å inneha offentlige verv. Kongressen løftet denne begrensningen posthumt i 1978, 89 år etter hans død.
Det siste tiåret av sitt liv ble Davis hjulpet av den generøse enken Sarah Anne Ellis Dorsey. Først inviterte hun ham til hennes plantasje i nærheten av Biloxi i Mississippi i 1877. Med skrantende helse fikk han en hytte der han kunne arbeide på sine memoarer.
Sarah testamenterte sin plantasje til Davis. Denne arven fikk han da hun døde i 1878. Han fikk også ekstra midler til støtte for sitt virke.
Teemu Hartikainen
Teemu Hartikainen (født 3. mai 1990) er en finsk profesjonell ishockeyspiller som spiller for Salavat Julajev Ufa i russiske Kontinental Hockey League (KHL). Han har tidligere spilt for Edmonton Oilers i National Hockey League (NHL) og KalPa i finske SM-liiga. Han ble valgt som nummer 163 av Edmonton Oilers i NHL Entry Draft 2008.
Hartikainen har representert Finland internasjonalt og deltatt i én VM-turnering (2015) og to OL-turneringer (2018 i Pyeongchang og 2022 i Beijing) og har vunnet ett OL-gull (2022).
Dvergplanet
En dvergplanet er i henhold til Den internasjonale astronomiske unions (IAU) definisjon et himmellegeme i direkte bane rundt solen, og som har tilstrekkelig masse til at formen kontrolleres av gravitasjonskrefter snarere enn mekaniske krefter (og dermed er en ellipsoide), men som ikke har ryddet sin egen naboregion for andre legemer. Mer eksplisitt er det et planetmasseobjekt – det har tilstrekkelig masse til å overvinne den indre trykkstyrken og oppnå hydrostatisk likevekt – men er verken en planet eller en måne.
Begrepet dvergplanet ble tatt i bruk i 2006 som en del av den tredelte kategoriseringen av legemer i bane rundt solen, forårsaket av en økning i oppdagelser av transneptunske objekter på størrelser opp mot Pluto, og til slutt fremskyndet av oppdagelsen av et objekt med større masse: Eris. Klassifiseringen slår fast at legemer som er tilstrekkelig store til at de har ryddet nabolaget til sine egne baner defineres som planeter, mens de som ikke er tilstrekkelig store til å bli sfæriske av sin egen gravitasjon defineres som smålegemer. Dvergplaneter er plassert mellom disse to. IAUs ekskludering av dvergplaneter fra listen over planeter har blitt både hyllet og kritisert; Mike Brown, som oppdaget og andre nye dvergplaneter, uttalte at det var en «riktig beslutning»,  men har blitt kritisert av Alan Stern,  som hadde innført begrepet dvergplanet i 1990.
Per juni 2013 anerkjenner IAU fem dvergplaneter i solsystemet:, Pluto, , og. Bare Ceres og Pluto har imidlertid blitt tilstrekkelig studert i detalj til å kunne påvise at de passer til definisjonen. Eris har blitt akseptert som en dvergplanet fordi den har større masse enn Pluto. IAU har i ettertid besluttet å navngi transneptunske objekter med en absolutt størrelsesklasse lysere enn 01 (og dermed en diameter på ≥ 838 km forutsatt en geometrisk albedo ≤ 1) skal navngis under forutsetning om at de er dvergplaneter. Bare to objekter kjent på den tiden – Makemake og Haumea – gikk gjennom denne navneprosedyren og ble erklært å være dvergplaneter.
Det antas at ytterligere hundre kjente objekter i solsystemet er dvergplaneter. Estimater antyder at det opp mot 200 dvergplaneter kan bli funnet når hele regionen kjent som Kuiperbeltet er utforsket, og at antallet kan bli så høyt som 2,000 når objekter spredt utenfor Kuiperbeltet regnes med. Mike Brown publiserte i august 2011 en liste på 390 kandidatobjekter organisert i kategorier fra «muligens» til «nesten sikkert» at de oppfyller IAUs kriterier sammen med en klassifiseringsmetodologi. Brown identfifiserer ni kjente objekter – de fem nevnte pluss (225088) 2007 OR10,, og  – som «nesten sikre», og ytterligere to dusin som «svært sannsynlig» og der er sannsynligvis rundt hundre slike objekter totalt.
Klassifiseringen av legemer i andre planetsystemer med egenskapene til dvergplaneter har ikke blitt behandlet enda.
Begrepets historie
Før oppdagelsene tidlig på 2000-tallet hadde ikke astronomene noe sterkt behov for en formell planetdefinisjon. Etter oppdagelsen av Pluto i 1930 var astronomene enige om at solsystemet hadde ni planeter i tillegg til tusenvis av betydelig mindre legemer som asteroider og kometer. I nesten 50 år var Pluto ansett å være større enn Merkur, men med oppdagelsen av plutomånen Charon ble det mulig å måle Plutos masse nøyaktig og å fastslå at den er mye mindre enn de opprinnelige estimatene.
Pluto hadde ca. en tjuedel av Merkurs masse, noe som gjorde den til den klart minste planeten. Selv om den var ti ganger så massiv som Ceres, det største legemet i asteroidebeltet, var den en femtedel av jordens måne. Videre var de uvanlige egenskapene som høy baneeksentrisitet og en høy baneinklinasjon beviser for en helt annerledes type legeme enn de øvrige planetene.
Før 2005 ble tre andre legemer – Quaoar, Sedna og – sammenlignbare med Pluto i størrelse og bane omtalt i vitenskapelig litteratur. Det ble da klart at enten måtte de også klassifiseres som planeter, eller så måtte Pluto omklassifiseres. Astronomer var også sikre på at flere objekter på størrelse med Pluto ville bli oppdaget, og at antallet planeter dermed ville vokse raskt dersom Pluto forble en planet.
I 2006 antok man at Eris (da kjent som ) var noe større enn Pluto, og noen rapporter refererte uoffisielt til Eris som den tiende planeten. Som en konsekvens ble temaet gjenstand for en intens debatt under IAUs generalforsamling i august 2006. IAUs opprinnelige forslag inkluderte Charon, Eris og Ceres på listen over planeter, men etter at mange astronomer gikk i mot dette forslaget ble et alternativt forslag foreslått av den uruguayanske astronomen Julio Ángel Fernández. Dette forslaget innførte en mellomklassifisering for objekter som er tilstrekkelig store til å bli runde, men som ikke har ryddet nabolaget sitt for planetesimaler. I tillegg til at Charon forsvant ut av listen ble også Pluto, Ceres og Eris tatt ut siden de ikke hadde ryddet sine baner.
IAUs endelige resolusjon bevarte dette tredelte kategorisystemet for himmellegemene i bane rundt solen. Fernández foreslo å kalle de mellomste objektene planetoider, men forsamlingen i IAUs divisjon III stemte enstemmig for å kalle dem dvergplaneter. Resolusjon #5A sier:
På grunn av den gramatiske inkonsekvensen ved at en dvergplanet ikke er en planet, mens en dvergstjerne er en stjerne, har alternative forslag som nanoplanet og subplanet blitt foreslått. Det ble imidlertid fastslått at begrepet dvergplanet allerede hadde blitt tatt i generell bruk og at det var for sent å endre det. Begrepet er en parallell til småplanet som heller ikke er en type planet.
I de fleste språk har tilsvarende begrep blitt til ved å oversette dwarf planet mer eller mindre bokstavelig: fransk planète naine, tysk Zergplanet, russisk карликовая планета (karlikovaya planeta), arabisk كوكب قزم (kaukab qazm), kinesisk 矮行星 (ǎixíngxīng) og så videre, men japansk er et unntak. På japansk kalles disse legemene junwakusei (準惑星) hvor wakusei (惑星) er 'planet' og jun- (準) er et prefiks som tilsvarer ordene kvasi-, nesten- og sub-. På japansk kalles de derfor 'subplaneter' eller 'nesten-planeter'. Det moderne latinske navnene for denne objektklassen, planetulus eller planetion ifølge en gresk navnestil, er også en diminutiv form for planeta, og betyr derfor «liten planet».
Selv om det ble reist bekymeringer om klassifiseringen av planeter i bane rundt andre stjerner, ble ikke problemet løst; det ble i stedet foreslått å løse dette først når slike objekter begynner å bli observert.
IAUs resolusjon #6A fra 2006 anerkjenner Pluto som «prototypen for en ny kategori av transneptunske objekter». Navnet og den presise naturen til denne kategorien ble ikke spesifisert, men overlatt til IAU for å etablere på et senere tidspunkt; i debatten frem mot vedtaket ble medlemmene av kategorien vekselvis referert til som plutoner og plutonske objekter, men ingen av navnene førte frem. 11. juni 2008 offentliggjorde IAU Executive Committee navnet plutoide sammen med en definisjon: alle transneptunske dvergplaneter er plutoider, dog «delvis på grunn av en e-post-kommunikasjonssvikt – WG-PSN [Working Group for Planetary System Nomenclature] var ikke involvert i valget av ordet plutoide. ... Faktisk avviste en avstemming i WG-PSN i etterkant av møtet i Executive Committee bruken av dette spesifikke begrepet.» 18. juli 2008 klassifiserte WP-PSN objektet da kjent som (136472) 2005 FY9 som en dvergplanet, og ga den navnet. I september samme år fulgte.
Banedominans
Alan Stern og Harold F. Levison introduserte parameteren Λ (lambda) som et uttrykk for sannsynligheten for et møte som resulterer i en gitt nedbøyning av bane. Verdien av denne parameteren er i Sterns modell proporsjonal med kvadratroten av massen og invers proporsjonal til perioden. Ifølge forfatterne kan verdien brukes for å estimere kapasiteten et legeme har til å rydde nabolaget til sin egen bane, der Λ > 1 til slutt vil rydde den. Et gap på fem størrelsesklasser i Λ ble funnet mellom de minste terrestriske planetene og de største asteroidene og kuiperbelteobjektene.
Ved bruk av denne parameteren argumenterte Steven Soter og andre astronomer for en distinksjon mellom planeter og dvergplaneter basert på den manglende evnen til sistnevnte til å «rydde nabolaget rundt sin egen bane»: planeter er i stand til å fjerne mindre legemer nær sine egne baner ved kollisjon, innfanging eller gravitasjonell forstyrrelse (eller etablere en baneresonans som forhindrer kollisjoner), mens dvergplaneter mangler massen til å gjøre dette. Soter foreslo videre en parameter han kalte den planetariske diskriminanten, designet med symbolet µ (my), som representerer en eksperimentell måling av den faktiske graden av renhet til banesonen. Parameteren kalkuleres ved å dele massen til kandidatlegemet med den totale massen til andre legemer som deler samme banesone, og µ > 100 anses å være ryddet. Det finnes flere andre ordninger som forsøker å skille mellom planeter og dvergplaneter, men definisjonen fra 2006 bruker dette konseptet.
Størrelse og masse
Tilstrekkelig indre trykk, forårsaket av legemetes gravitasjon, vil gjøre et legeme plastisk, og tilstrekkelig plastisitet vil gjøre det mulig for topper å synke og lavpunkt å heves – en prosess kjent som gravitasjonell relaksasjon. Legemer mindre enn et par kilometer domineres av ikke-gravitasjonelle krefter og har en tendens til å være kantete i formen. Større objekter hvor gravitasjon er betydelig, men ikke dominerende, er «potet»-formet. Jo mer massivt et legeme er, jo høyere er det indre trykket og jo mer avrundet blir formen, helt til den når en maksimal avrunding ved hydrostatisk likevekt. Dette er den definerende grensen for en dvergplanet.
Når et objekt er i hydrostatisk likevekt vil et globalt lag av væske som dekker overflaten danne en flytende overflate med samme form som legemet, bortsett fra ved små overflateformasjoner som kratere og sprekker. Dersom legemet ikke roterer, vil den være en kule, men jo raskere roterer, jor mer flattrykt eller til og med ellipsoidisk blir den. Hvis et slikt roterende legeme imidlertid skulle værmes opp til det smeltet, hville den generelle formen endres mens den var flytende. Det ekstreme eksemepelet på et ikke-sfærisk legeme i hydrostatisk likevekt er, som er dobbelt så lang langs hovedaksen som den er ved polene.
Blant is-legemene er Mimas det minste som er kjent å være i hydrostatisk likevekt med en størrelse på 396 km og 3,75 kg. Det største irregulære legemet i det ytre solsystemet er Proteus som er tilnærmet, men ikke helt avrundet med en diameter på 405–435 kg og en antatt masse på ≈4,4 kg. Legemer som Mimas kan ha hatt en varmere termisk historie en Proteus, og formene deres kan ha blitt endret etter en kollisjon. Ingen legeme er av ren is slik som anslagene for den nedre grensen sier, men Mike Brown antyder imidlertid at den nedre grensen for en dvergplanet av is i praksis ligger noe under 400 km. Det finnes per 2012 ca. 100 transneptunske objekter (TNO) som er estimert å være over denne størrelsen.