cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koscher
Frukt og grønnsaker og produkter som kommer fra disse er verken kjøtt eller melk. De kalles parve og kan serveres enten med kjøtt eller med melk. Fisk, som også regnes som parve kan spises ved samme måltid som kjøtt, men fisk og kjøtt skal inntas adskilt.
Richard Sorge
Richard Sorge (født i Baku, død 7. november 1944 i Tokyo) tysk kommunist, statsviter og journalist som var spion for Sovjetunionen i Japan under andre verdenskrig. Sorge har blitt kreditert for å varsle Sovjetunionen om Tysklands angrep den 22. juni 1941, og at Japan ikke ville angripe Sovjet. Sorge ble til slutt avslørt, arrestert og til sist henrettet av de japanske myndighetene.
Han deltok også i første verdenskrig, hvor han ble belønnet med Jernkorset.
Motbakkeløp
Motbakkeløp er en idrett der utøverne løper i bratt og gjerne ulendt terreng. Idretten har likheter med terrengløp, men utfordringen ligger i at løypa er lagt til et raskt stigende terreng. Løp i fjell og bakker er en gammel tradisjon, men det er en forholdsvis ny konkurransegren i Norge. Arrangement av motbakkeløp er i Norge lagt som arrangementer under Norges Friidrettsforbund.
På engelsk brukes navnet fell running (fjelløp). Navnet kommer av sportens opprinnelse som konkurranseidrett i de nordlige deler av Storbritannia, spesielt Lake District. Fell running har en bredere definisjon enn det vi til vanlig forbinder med motbakkeløp, likevel dekker Fell running vårt begrep.
Historie
Det første kjente motbakkeløpet var i Skottland rundt 1050. Kong Malcolm Canmore skal ha arrangert løpene for å finne den beste budbringeren. Løpet kan være opprinnelsen til de sportsarrangementene i Braemar.
Etter dette er lite kjent om motbakkeløping før 1800-tallet, da løpene ble arrangert i forbindelse med ulike festivaler og leker, gjerne i forbindelse med andre sportsarrangementer som bryting, sprint og kast av tunge gjenstander, som spesielt Skottland er kjent for. Kulturen var sentral i festivalene, og med landbruket som sentral næring, ble konkurranse innen hurtighet, styrke og utholdenhet vanligere. Sauegjetere konkurrerte om løp i fjellene, og løpet i Grasmere Guide's Race, arrangeres fortsatt årlig i august.
Det var vanlig med pengepremier i de tidlige motbakkeløpene, og det ble spilt på løperne. Noen amatørløp ble arrangert, som Hallam Chase in Sheffield. Amatørsportens fremgang fra 1880 endret idrettens egenart. De profesjonelle løpene fortsatte med noe mindre premiepenger. Samtidig ble fritidsaktiviteter ble vanlig, og fjellturer og fjellvandring fjernet konkurransepreget.
Ulike tradisjonelle løp ble likevel etablert utover på 1900-tallet. Lake District Mountain Trial i 1952, Ennerdale (1968) og Wasdale (1972). Fra 1992 ble alle motbakkeløp i Storbritannia fristilt fra skillet mellom amatørløp og profesjonelle løp, sporten har siden vært organisert i eget forbund, British Open Fell Runners Assocation (BOFRA).
Likhet med andre idretter
Moderne motbakkeløp har mye til felles med terrengløp. Løypene i motbakkløp kjennetegnes ved å være brattere, gjerne lengre og ofte utenom oppmerkede løyper. Noen motbakkeløp krever kunnskap om orientering og navigering i fjellterreng, og har dermed mye til felles med orientering. Fjellklatring er ikke en del av motbakkeløp, men noen løp er så bratte, at det er vanlig at løperne må klatre med hjelp av armene.
Motbakkeløpene har også mye til felles med øvelsen fjellmaraton, en type løp over ca. 4 mil i fjellterreng. I Storbritannia er løp som Cotswold Way Relay og Longmynd hike karakterisert som motbakkeløp, eller Fell run under reglene til Fell Runners Association. Noen av de lange løpene krever at utøverne tar med utstyr til mat og overnatting. Mange av denne typen fjelløp handler om å slå tidligere rekorder. Noen løp går i en slik høyde over havet at det sånn sett ikke er et løp, men rask forflytning i fjellet.
Motbakkeløp i Norge
Fjellvandring er en viktig del av den norske friluftskultur. Søket etter mer ekstreme utfordringer i naturen har ført til en økt interesse for løp fra fjellfot til fjelltopp. De norske motbakkeløpene er hovedsakelig basert på førstemann til topps på en kjent topp, eller fjelltopp. De norske motbakkeløpene er ofte brattere enn de internasjonale motbakkeløpene som arrangeres under EM og VM. I Norge finns det mange motbakkeløp med over 15% stigning, mens de internasjonale løpene som oftest har en stigning på rundt 10%.
Det har vært noen få motbakkeløp i Norge siden 1980-tallet, men siden 2001 har tallet løp gått fra 5 til over 70 på kort tid. I 2009 ble det arrangert over 100 motbakkeløp, og idretten er Norges raskest voksende. I 2005 ble det bestemt at det skulle arrangeres eget norsk mesterskap i motbakkeløp. Norges friidrettsforbund stod som ansvarlig arrangør, og løpet Skåla Opp ble valgt ut som årets NM-løp. Flere løp er også satt sammen til en cup i motbakkeløp, der utøverne samler poeng gjennom sine plasseringer i de ulike løpene. Langrennsløpere og langdistanseløpere på flatmark stiller noen ganger opp i motbakkeløp.
Profiler og ildsjeler
Orienteringsløperen Jon Tvedt var frem til han gikk bort i 2009 personifiseringen av motbakkeløperen. Både hans engasjement for idrett og hans rent sportslige prestasjoner tålte sammenligninger med verdens fremste atleter. Som utøver ble han et forbilde og en trendsetter.
En av de største ildsjelene innen motbakkeløp er Christian Prestegård.
Norge har to Europamestere i motbakkeløp: Johan Bugge (Eidsvåg IL) tok gull for seniorer 4.Juli 2015 og Stian Øvergaard Aarvik (Gneist IL) tok gull for juniorer også 4. Juli 2015. Europamesterskapet ble holdt på Madeira (Porto Moniz). I samme mesterskap tok Eli-Anne Dvergsdal (Gular IL) sølv for kvinner senior. Andre profiler; Torbjørn T. Ludvigsen (Bergen Løpeklubb), Torstein Tengsareid (Egersunds IK), Stian Hovind- Angermund (Varegg Fleridrett), Erling Hisdal (IK Tjalve), Øyvind Heiberg Sundby(IK Tjalve), Merete Weng (BUL), Anita Haakenstad Evertsen (Øystre Slidre IL), Kirsten Maraton Melkevik (Gular IL), May-Britt Buer (Gular IL), Øystein Sylta (rekordholder i flere løp, norgesmester terrengløp).
Kjente motbakkeløp i Norge
Se også: Liste over norske motbakkeløp
Utstyr
Motbakkeløp av moderat varighet krever lite utstyr. Lette sko som griper underlaget godt er viktig. Dermed vil egnet skotøy variere med underlaget, der hardere såler kan være gunstigere for løp på fjell og stein. Lette joggesko er likevel vanlig i de fleste løp. Lufttemperatur avgjør ytterligere valg av tøy. Noen løp krever sekk som veies inn før og etter løpet.
NACAC-mesterskap
North American, Central American and Caribbean Athletic Association (NACAC) har arrangert mesterskap i motbakkeløp siden 2004.
Fylkesvei 2522
Fylkesvei 2522 går mellom Sjoa i Sel kommune og Smestadmoen i Lillehammer.
Historikk
Veien mellom Frya i Sør-Fron og Sjoa i Sel var vei E6 til da nye E6 ble åpnet i desember 2016. Lokalveien ble omgjort til fylkesvei 312. Før Øyertunnelen ble åpnet 12. desember 2012 var strekningen mellom Tretten og Øyer sentrum del av E6.
Det planlegges ny E6 mellom Frya og Ringebu omkring 2023 og da blir gamle E6 en del av fylkesvei 312.
Alle ombygginger av E6 på denne strekningen i perioden 2010-2025 er en del av E6 Biri-Otta-prosjektet.
Trolløye
a=anode, k=katode, g=styregitter, b=lysvinkelkontroll]] Et såkalt trolløye er et spesielt radiorør fra elektronikken og var i bruk før transistoren kom. Trolløyet er en undergruppe av indikatorrør.
I et trolløye er en synlig anode belagt med et grønt-fluoriserende belegg som lyser opp når det treffes av elektroner. Spesielle elektroder er utformet slik at den lysende flaten kan varieres i størrelse som funksjon av en påtrykt likespenning.
Trolløyet ble hovedsakelig brukt i radiomottakere for indikasjon av en radiosenders styrke og var til hjelp ved fininnstilling av stasjonen. Trolløyer ble også brukt som utstyringsinsdikator i båndopptakere og som nullindikator i målebroer.
Oftest har trolløyene en innebygget triode i tillegg til selve indikatordelen. Den gjorde røret mere fleksibelt i bruk. Ofte var trioden en del av AGC-signalet (Automatic Gain Control) i radiomottakere, et likespenningssignal for automatisk forsterkningskontroll, som samtidig var inngangsspenning til indikatordelen. På grunn av AGC-virkningen forandres ikke lyden mye ved finavstemming av senderen, slik var den optiske indikasjonen fra trolløyet mere nøyaktig enn hørselen.
Mojaveørkenen
Mojaveørkenen er et ørkenområde i sydvestlige USA. Området dekker over 35 000 km² og omfatter betydelige deler av Syd-California og deler av Utah, Nevada og Arizona. Mojaveørkenen er oppkalt etter den indianske mojavestammen. Største delen av ørkenen ligger 900 meter over havet. Opprinnelig har ørkenen vært svært tynt befolket, men i moderne tid har deler av ørkenen blitt urbanisert. Den største byen Las Vegas har 1,9 millioner mennesker (2006).
Trolløye
De første var runde og forandret lysvinkelen (derav navnet); de senere hadde linjære bånd. Noen hadde dobbel, koblet, indikasjon (der den ene delen var fylt fortsatte den andre) for å øke indikasjonsområdet og noen hadde doble systemer, for eksempel for stereo.
Mojaveørkenen
Klima
I Mojaveørkenen regner det mindre enn 250 mm nedbør per år i gjennomsnitt. Ørkenen ligger mellom 1000 og 2000 meter over havet. En del av ørkenen er avsatt til Mojave National Preserve. Death Valley finnes her, som er det lavest liggende og varmeste stedet i Nord-Amerika. Her kan temperaturen regelmessig nærme seg 49°C i slutten av juli og begynnelsen av august. Zion National Park i Utah ligger i krysningen mellom Mojave, Great Basin, og Coloradoplatået. På tross av tørken har Mojave, og særlige Antilopedalen, lenge vært et senter for blålusernproduksjon, forsynt med grunnvann ved irrigasjon og på 1900-tallet med vann fra den Californiske Akvedukten.
Trolløye
Indikatorrør har bokstaven M i europeisk navngivning for rør (Se avsnittet om nomenklatur). EM34 er en rund indikator, EM84 har to symmetriske bånd.
Mojaveørkenen
Klima
I Mojave forekommer det ekstremtemperaturer, og det er fire tydelige årstider. Om vinteren går temperaturen ned til -7 °C ved dalbunnene, og under -18 °C ved større høyder. Stormer som kommer inn fra nordvest i Stillehavet kan føre med seg regn og snø til hele området. Men Mojave ligger i regnskyggen av både Sierra Nevada og fjellmassiver inne i ørkenen, som f.eks. Spring Mountains, slik det ofte kun kommer skyer og vind inn over området, ikke regn. I lange perioder mellom stormsystemer kan vintertemperaturen komme helt opp mot 27 °C.
Trolløye
Senere ble trolløyet erstattet av et dreiespoleinstrument eller en LED-kjede og i moderne mottakere er funksjonen blitt noenlunde overflødig.
Noen trolløyer er blitt dyre samleobjekter mens de mest moderne ennå er i produksjon. Et lysende EM34 er nesten ubetalelig.
Mojaveørkenen
Klima
Været om våren fortsetter å bli påvirket av stillehavsstormer, men det regner sjeldnere og mer spredt etter april.
Ville Räikkönen
Ville Räikkönen (født 14. februar 1972 i Tusby), finsk skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City.
Räikkönen vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under Vinter-OL 1998 i Nagano. Han kom på tredjeplass på 10 km, bak Ole Einar Bjørndalen og Frode Andresen begge fra Norge.
Demi Moore
Demi Gene Guynes (født 11. november 1962), bedre kjent som Demi Moore, er en amerikansk skuespillerinne. Hun fikk stjernestatus etter en rekke tenåringsfilmer på 1980-tallet og vokste opp til å bli en av de mest kjente skuespillerinnene på 1990-tallet i Hollywood. Moore har vært gift tre ganger - første gang med tekstforfatteren Freddy Moore, andre gang med skuespilleren Bruce Willis og tredje gang med skuespilleren Ashton Kutcher.
Tidlig liv
Moores familien slo seg ned i Los Angeles i 1976. Da Moore var seksten år gammel overtalte venninnen Nastassja Kinski henne til å slutte på skolen for å bli skuespillerinne. Etter å ha sluttet på skolen arbeidet Moore som pinupjente, modell i Europa og hos et inkassobyrå.
Karriere
Tidlig på 1980-tallet poserte Moore i en rekke mykpornografiske fotografier. Disse ble ikke gitt særlig mye oppmerksomhet før etter at hun ble kjendis, og de ble etter hvert publisert i et tysk magasin og senere i Nord-Amerika. Moores filmdebut var i 3-D-filmen Parasite fra 1982, som var en suksess på drive-in-kinoene i USA og spilte til slutt inn over 6 millioner $. Moore ble imidlertid ikke viden kjent før hun fikk rollen som «Jackie Templeton» på ABCs såpeopera General Hospital fra 1982 til 1983.
Moore var i disse årene sterkt avhengig av kokain, en avhengighet som varte fram til 1985, da filmregissør Joel Schumacher sparket henne fra settet til filmen St. Elmo's Fire etter at hun hadde ankommet sterkt beruset. Hun trakk seg tilbake for avvenning og kom tilbake ren etter en uke. Moore måtte signere en kontrakt som sa at hun ikke ville misbruke alkohol og narkotika, en avtale som snudde livet hennes på hodet.
Thomas André Ødegaard
Thomas André Ødegaard (født 12. februar 1971) er en norsk tidligere fotballspiller som har vært målvakt i en rekke klubber. Har høyeste trenerlisenser som hovedtrener og keepertrener. Jobber i dag for Unisport Skandinavia.
Demi Moore
Karriere
I en periode i løpet av 1990-tallet var Moore en av de best betalte skuespillerinnene i Hollywood. Hun hadde en rekke suksesser i kinosalene, inkludert Ghost, Et spørsmål om ære og Uanstendig forslag, og hun var den første skuespillerinnen som nådde en lønn på 10 millioner dollar. Moores rykte fikk en skrape da hun hadde hovedrollen i filmer som Skammens merke, Et medlem av juryen, Striptease og G.I. Jane, filmer som var fiaskoer i kinosalene og fikk blandede kritikker.
I august 1991 opptrådte Moore naken på omslaget til Vanity Fair, syv måneder gravid med datteren Scout LaRue, en opptreden som fikk enorm oppmerksomhet. Bildet ble parodiert flere ganger, men også andre imitasjoner kom fram da andre gravide kjendiser lot seg avbilde nakne. Moore ble også avbildet på omslaget til Vanity Fair i august 1992, da kun iført en kroppspåmalt «dress».
Etter en pause fra skuespillerkarrieren kom Moore tilbake på skjermen som et tidligere medlem av Charlie's Angels i 2003-filmen Charlie's Angels: Full Throttle.
Personlig liv
I august 1979 begynte Moore å gå ut med rockemusikeren Freddy Moore. De to giftet seg i februar 1980, og Demi tok etternavnet hans. Forholdet varte bare i seks år, før Moore begynte å gå ut med skuespiller Emilio Estévez og begynte prosessen med skilsmisse i 1985. Hun har også gått ut med skuespiller John Stamos da de to arbeidet sammen på General Hospital.
Den 21. november 1987 giftet Moore seg med skuespilleren Bruce Willis. Paret har tre døtre, Rumer Glenn, Scout LaRue og Tallulah Belle. Willis og Moore tok ut skilsmisse i 2000.
Moore giftet seg senere med Ashton Kutcher, et forhold som fikk tabloidene til å slå opp stort om aldersforskjellen mellom de to.
University of Notre Dame
University of Notre Dame er et privat, katolsk forskningsuniversitet i tettstedet Notre Dame tett på South Bend i delstaten Indiana i USA. Universitetet holder meget høy faglig kvalitet. UND har noen av de høyeste private gavene i USA, med en egenkapital fra private gaver (endowments) på i alt US$ 4,4 mrd i 2006.
University of Notre Dame ble grunnlagt i 1842 av pastor Edward Sorin. I 2006 var skolepengene i høstsemesteret på US$ 35 187. Studiene gis opp til doktorgrad.
Theodore Hesburgh Library ble fullført i 1963.
Ottar Gravås
Ottar Gravås (1922–1985) var en norsk politiker (KrF), materielloffiser og næringsdrivende i Levanger. Han var stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag fra 1973 til 1977 og på nytt fra 1983 til 1985.
Bøye
En bøye er en flytende, forankret anordning som brukes som sjømerke eller til fortøyning. De er ofte utstyrt med ulike typer lys, lyd eller klokker, avhengig av bøyens formål. Siden middelalderen ble det i Norge tatt i bruk ringer og bøyer langs leden for feste av fartøy til brygge eller til land som tilflukt i uvær. Bøyene var i tillegg losse- og lasteplass, samt ventestasjoner for fartøyer som skulle til brygge.
Ottar Gravås
Liv og virke
Han vokste opp i Gravåsen ved Storvatnet i Leksvik, der familien drev gård. Han påtok seg tidlig verv i søndagsskole- og misjonsarbeid.
Bøye
På begynnelsen av 1600-tallet ble det pålagt alle fartøy som anløp en offentlig havn å betale avgift for benyttelse av fortøyningsinnretninger justert etter størrelse og liggetid, de såkalte ringpengene eller bøyepengene. Disse pengene gikk til vedlikehold av havnen og andre utgifter havnevesenet hadde.
Ottar Gravås
Liv og virke
Han gikk i lære som bilmekaniker, fortsatte sin tekniske utdannelse ved Trondheim tekniske skole, og deltok i motstandsarbeid under okkupasjonen. Han ble arrestert under Operasjon Oleander i 1944 og satt fengslet i flere måneder på Vollan og Falstad.
Etter frigjøringen tjenestegjorde han i det norske forsvaret. Han var korporal, senere sersjant og bilkontrollør i transportkompaniet ved Distriktskommando Trøndelag, deretter løytnant og teknisk kvartermester ved Trøndelag dragonregiment på Rinnleiret fra 1952 til 1967.
Han var familiefar og bodde på Ulve i nåværende Levanger kommune. Fra han tok avskjed fra det militære i 1967, drev han eget bilverksted med bensinstasjon langs E6 på Gråmyra.
Stortings- og kommunepolitiker
Gravås var medlem av Frol kommunestyre fra 1956 til kommunesammenslåingen i 1962, deretter medlem av Levanger kommunestyre 1962–1967 og 1972–1974. Han satt to perioder i formannskapet.
Gravås var innvalgt på Stortinget fra Nord-Trøndelag i perioden 1973–1977, valgt på fellesliste for Kristelig Folkeparti og Høyre, deretter 1. vararepresentant i perioden 1977–1981, da Høyre fikk representanten. Gravås var også 1. vararepresentant til Stortinget i perioden 1981–1985, valgt på fellesliste for Kristelig Folkeparti og Senterpartiet. Han møtte fast så lenge Johan J. Jakobsen var samferdselsminister i Willoch-regjeringen (1983–1985). I hele sin tid på Stortinget satt Gravås i Stortingets forsvarskomité.
Mellom de to periodene på Stortinget var Gravås ansatt som fylkessekretær i Nord-Trøndelag KrF.
Rugby union under sommer-OL
Rugby union under sommer-OL. Rugby union var med på det olympiske programmet for første gang i 1900 i Paris. Sporten var med som olympisk øvelse ytterligere tre ganger, 1908 i London, 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris.
Bardse
Bardsen
De første omtalelser om denne betegnelsen stammet fra 1300-tallet om et større rofartøy for transport av folk, gjerne til krigsformål med opphav i Nederland. Et slikt krigsfartøy for transport av stridsberedne folk formodentlig var lik en «barge» fra de engelske øyene og Flandern, et bysegl fra Damme i Flandern vist en barge som også var brukt som et lastskip i 1400-tallet. Bardsen var ved midten av 1400-tallet definert både som et krigsskip og et fraktskip.
Kobberstikket signert W.A. fra ca. 1480 vist et havarert og drektig skip med brutte master som er beskrevet som en «bardze». Den flamske mestergravøren er bedre kjent for hans kobberstikket Kraeck fra ca. 1470 til 1480 som gjenviste et av de beste avbildninger fra 1400-tallet om en karack. Det havarerte skipet var kravellbygget med et halvdekk opptil halvparten av skrogets lengde, et kort, trekantet forkastell på forstevnen og én stormast samt to mindre master. Den mindre fokkemasten hellet forutover på forstevnen med et lite råseil, og fra forstevnen stakk et baugspyd oppover i lufta. Langt akterut helt på hakkebrettet der akterskipet sluttet, var en mesanmast antagelig med et latinseil reist.
Fra ca. 1565 hadde et kobberstikk blitt laget for å vise forskjellige skipstyper av den berømte kunstneren Pieter Brueghel den eldre. På dette kobberstikket var et skip med firkantede halvkastell helt fram til stormasten og en rett forstevn med innesvingende skipssider opp mot fordekket omtalt som en «bardse» med fire master. Utseendet på dette skipet har også vært sett på en rekke andre avbildninger fra 1500-tallet fra Vest-Europa.
Ann-Magrit Austenå
Ann-Magrit Austenå (født 28. juni 1961 i Oslo) er en norsk journalist og generalsekretær i Norsk Organisasjon for Asylsøkere (NOAS).
Austenå er oppkalt etter Falkbergets «An-Magritt», og vokste opp i Ås kommune sør for Oslo. Hun er datter av dr.juris. Torgeir Austenå (1928–2001), som var professor ved Norges Landbrukshøgskole. Hun har en cand.mag.-grad fra Universitetet i Oslo og virket som journalist i forlaget Ny Dag fra 1983 til 1985, ved Statens institutt for forbruksforskning i perioden 1985–87, i avisen Vårt Land fra 1987 til 1989 og i Dagbladet fra 1989 til 1999.
I 1999 ble hun valgt som nestleder i Norsk Journalistlag (NJ), og fra 2003 var hun organisasjonens leder. Hun ledet NJ i to perioder, fram til 2007. Fra 2007 til 2010 var hun assisterende generalsekretær i Norges Røde Kors. I denne perioden ble hun også innvalgt i styret for Kopinor, en organisasjon for skribenters opphavsratt, samt i Norsk PEN, som jobber for skribenters rett til fri ytring.
I 2010 ble hun ansatt som generalsekretær i NOAS.
5. oktober 2020 tiltrer hun som assisterende kirkeverge i Oslo.
Ditt livs sjanse
Ditt livs sjanse er en norsk TV-quiz som gikk på NRK1 i 2000. Programmet ble i starten ledet av Hallvard Flatland, deretter av Alf Tande-Petersen. Ditt livs sjanse var et generelt kunnskapsprogram, hvor målet var å svare korrekt på maksimalt 10 spørsmål. Dersom deltakeren både svarte og spilte riktig så kunne han/hun få slettet gjeld for en million kroner. Programmet gikk fredager.
Premieren ble sett av 1,54 millioner, mens sesongen som helhet ble sett av 906 000.
Regler
Hver deltaker fikk maksimalt 10 spørsmål. Riktig svar på det første spørsmålet ville betale neste måneds avdrag på deltakerens lån. Det andre spørsmålet var verdt 10 000 kroner og ved hjelp av strategisk satsing og riktige avleverte svar kunne deltakeren bevege seg opp mot å vinne en million kroner. Teoretisk sett kunne en million oppnås ved å besvare mindre enn ti spørsmål.
Deltakeren kunne avslutte og ta med seg det han/hun hadde vunnet på et hvilket som helst tidspunkt i løpet av konkurransen. Én gang under konkurransen hadde deltakeren anledningen til å endre spørsmålskategorien til sitt favorittemne, som han/hun valgte fritt. Spørsmålene var delt opp i ti hovedkategorier som for eksempel underholdning, geografi og naturvitenskap.
Richard av Devizes
Hans fødested er antagelig indikert av hans etternavn, Devizes i Wiltshire, men om hans liv vet vi ingenting. Han er kreditert av John Bale (død 1563) med komposisjonen til Annales de Wintonia som ble redigert av Henry Richards Luard i hans andre bind av Annales Monastici. Om dette er korrekt så levde krønikeskribenten etter at kong Rikard I døde i 1199.
Bugatti Veyron
Bugatti Veyron er en av de raskeste produksjonsbilene i verden, med en bevist toppfart på 434,20 km/t. Den ble bygget av Bugatti Automobiles SAS, et datterselskap av Volkswagen, og selges under navnet Bugatti. Bilen er oppkalt etter racersjåføren Pierre Veyron, som vant 24-timersløpet på Le Mans i 1939], da han kjørte for det opprinnelige Bugatti-selskapet.
Historie
Utviklingen av modellen startet med konseptbilen EB 18/4 Veyron i 1999. Den ble vist på bilutstillingen i Tokyo, og hadde et design svært likt det som ble produksjonsmodellen. Én stor forskjell var EB 18/4s bruk av en W18-motor med tre rekker à seks sylindre. Veyron ble designet av Hartmut Warkuss hos Volkswagen, og ikke av Giorgetto Giugiaro hos ItalDesign, som designet de tre foregående Bugatti-konseptene.
Richard av Devizes
Chronicon
Chronicon de rebus gestis Ricardi Primi (1192) er det verk som hovedsakelig har gjort Richard av Devizes kjent, og dekker de første tre årene av Rikard Is regime. Det er en praktisk redegjørelser av hendelser i England og i Det hellige land i løpet av det tredje korstog. Fortelleren av krøniken er en fransk-jødisk lappeskomaker som gir råd til unge franske kristne som tenker på å besøke England.
Bugatti Veyron
Historie
VWs styreleder, Ferdinand Piëch, annonserte produksjonsmodellen på bilutstillingen i Genève i 2001, og lovet samtidig at bilen skulle bli den raskeste, kraftigste og dyreste bilen i historien. I stedet for en W18-motor skulle produksjonsmodellen utstyres med en W16. Motoren, som først ble sett i konseptbilen Bentley Hunaudières i 1999, skulle få fire turboladere, og levere 1001 hestekrefter. Toppfarten ble lovet til 411 km/t, og prisen skulle bli 1 million euro (1,25 mill. dollar).
Utviklingen fortsatte gjennom 2001, og EB 16/4 Veyron fikk status som et «avansert konsept». Sent i 2001 annonserte Bugatti at bilen, som fikk navnet Bugatti Veyron 16.4, skulle settes i produksjon i 2003, men underveis i produksjonen fikk utviklingsteamet store problemer. Å oppnå tilstrekkelig stabilitet i 400 km/t var vanskelig – én prototype ble totalvraket i en krasj og en annen kjørte av banen under en offentlig visning. Produksjonen av Veyron ble utsatt for å løse disse og andre problemer.
Richard av Devizes
Chronicon
For hendelsene av korstoget selv er det en del som har betraktet Richard av Devizes som en svak autoritet, men hans redegjørelse av forberedelsene til korstoget, og av de engelske hendelsene i kongens fravær er verdifulle til tross for flere mulige unøyaktigheter.
Bugatti Veyron
Historie
Samme år trakk Piëch seg som styreleder i Volkswagen, og ble erstattet av Bernd Pischetsrieder. Den nye styrelederen sendte Veyron tilbake til tegnebordet for å gjennomføre store endringer, og Neumann ble erstattet av Thomas Bscher som direktør i Bugatti i desember 2003. Samtidig undergikk Veyron store forandringer under ledelse av Wolfgang Schreiber, som var utviklingssjef hos Bugatti og tidligere VW-ingeniør.
Etter at bilen ble lansert har Bugatti uttalt at selv om prisen for bilen er 1 million euro er utviklingskostnadene for hver enkelt bil over 5 millioner euro. Dette er ikke prisen for å produsere ett eksemplar, men kostnaden for den samlede utviklingen, delt på antall biler produsert. Når det gjelder Veyron vil det ta mange år før Volkswagen kan se om investeringen i grensesprengende teknologi vil betale seg. Én nøkkelfaktor er hvor mye (hvis noe) av teknologien, som ble utviklet for Veyron, som kan brukes i masseproduserte modeller. Men en av grunnene til at Volkswagen gjorde dette, var for å skaffe PR, noe denne bilen virkelige gjorde. VW sammenlignet det hele som å delta i formel-1 for å oppnå PR, men det ville ha vært dyrere enn Veyron-prosjektet.
Richard av Devizes
Chronicon
I nyere tid har det kommet en ny lesning av krøniken hovedsakelig på grunn av det uforholdsmessige antallet av klassiske og bibelske referanser som verket er fylt med (se Anthony P. Bales artikkel, sitert nedenfor). Heller enn å være en sannferdig historisk redegjørelse blir Devizes' tekst nå lest som en elegant satire og en utfordring av samtidige kristne myter mot det jødiske samfunnet og dets skikker, særlig til de som angår de påståtte rituelle mordene på kristne gutter av jøder i Winchester. Det er imidlertid intet forsvar for det jødiske samfunnet. Andre har sett på forfatteren som særdeles konservativ, dypt forankret i fordommene til hans klosterorden, og kan bli vurdert på som fiendtlig innstilt til jødene og til Englands kansler, William Longchamp.
Bugatti Veyron
Spesifikasjoner
Veyron er utstyrt med en W16-motor – 16 sylindre i fire rekker à fire sylindre, eller tilsvarende to smale V8-motorer koblet sammen i en V-konfigurasjon. Hver sylinder har fire ventiler, totalt 64, men den smale V8-konfigurasjonen tillater to kamaksler å drive to sylinderrekker, slik at kun 4 kamaksler er nødvendig. Motoren får luft fra fire turboladere, og sylindervolumet er 8,0 liter (7 993 ccm) med en boring på 86 mm og en slaglengde på 86 mm.
For å overføre disse kreftene til bakken benytter bilen seg av en datastyrt DSG-girkasse med 7 gir via hendler bak rattet. Girkassen kan også fungere som en fullautomatisk girkasse. Veyron er også utstyrt med firehjulstrekk utviklet av Haldex (haldexkobling), og benytter seg av spesielle Michelin-dekk designet spesielt for Veyron, for å kunne oppnå bilens toppfart på 407 km/t.
Richard av Devizes
Chronicon
Devizes skriver i levende, fyndig og epigrammatisk stil, hans latin viser påvirkningen av 1100-tallets renessanse i dens forfinelse og i dens levninger av klassiske poeter.
Bibliografi
For trykte utgaver av Chronicon de rebus gestis Ricardi Primi:
Bugatti Veyron
Spesifikasjoner
Bilens akselavstand er 2700 mm. Lengden er 4466 mm, bredden 1998 mm og høyden 1206 mm. Vekten er 1890 kg, noe som gir bilen et kraft/vekt-forhold på 529 hk/tonn.
SAME Deutz-Fahr
SDF bygger også noen traktorer for AGCO, hvor de har en liten eierandel.
Bugatti Veyron
Spesifikasjoner
Bugatti Veyron har totalt 10 radiatorer:
Ytelser
Ifølge Volkswagen produserer Veyron 16.4s motor mellom 1020 og 1040 hk (1006 til 1026 SAE hk), så bilen markedsføres for å produsere «1001 hestekrefter» på både det amerikanske og europeiske markedet. Dette gjør den til den kraftigste produksjonsmodellen i historien. Dreiemomentet er 1250 Nm.
SAME Deutz-Fahr
Historie
I 1972 kjøpte SAME Lamborghinis traktorproduksjon, som ble stiftet av Ferruccio Lamborghini, mannen bak Lamborghini biler. Lamborghini var også basert i Italia. I 1976 kjøpte SAME sveitsiske Hürlimann, og forandret senere navn til SAME-Lamborghini-Hürlimann (SLH).
Mysen stasjon
Mysen stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanens Østre linje i Indre Østfold kommune, den ble åpnet i 1882. Stasjonen er regulær endestasjon for Vys lokaltog på linje L22 som går mellom Mysen og Skøyen. I rushtiden er imidlertid en del avganger forlenget til Rakkestad. Fra Mysen stasjon til Oslo S er det 64,770 km.
SAME Deutz-Fahr
Historie
SLH kjøpte Deutz-Fahr fra tyske KHD i 1995, og endret selskapets navn til SAME Deutz-Fahr.
I 2003 investerte SDF i Deutz AG, en tysk motorprodusent, tidligere KHD. I tillegg kjøpte SDF 10% av det finske Sampo Rosenlew, en produsent av skogsutstyr. I 2005 kjøpte SDR kroatiske Ðuro Ðakovic.
Bugatti Veyron
Ytelser
Toppfarten var først lovet til å være 406 km/t, men testbiler var ustabile i denne hastigheten, noe som tvang Volkswagen til å redesigne bilens aerodynamikk. I mai 2005 ble en prototyp testet på Volkswagens testbane nær Wolfsburg, Tyskland, og oppnådde en elektronisk begrenset toppfart på 400 km/t. I oktober 2005 kjørte redaktøren i bilmagasinet Car and Driver, Csaba Csere, produksjonsmodellen på Volkswagens testbane Ehra-Lessien og oppnådde 407 km/t.
Veyron 16.4 er den tredje raskeste produksjonsbilen i verden, rett bak amerikanske SSC Ultimate Aero TT og storebror Veyron Super Sport. Fra 0–100 km/t, med en estimert tid på 2,5 sekunder. Den når 200 og 300 km/t på henholdsvis 7,3 og 16,7 sekunder, 200–300 km/t går unna på 9,4 sekunder. Dette gjør Veyron til den raskest akselererende produksjonsmodellen i historien. Den bruker mer bensin enn noen annen produksjonsbil, med et forbruk på 40,4 l/100 km for bykjøring, noe som resulterer i et CO2-utslipp på 960 gram per kilometer. Ved blandet kjøring ligger forbruket på 24,1 l/100 km og et utslipp på 574 gram CO2 per kilometer. Med full gass bruker den mer enn 125 l/100 km, og vil tømme sin 100 liters bensintank på bare 12,5 minutter. Bilens «hverdags»-toppfart er oppgitt til 377 km/t, og når hastigheten passerer 220 km/t vil hydraulikk senke bilen til en bakkeklaring på omkring 8,9 cm, mens hekkspoileren løftes. Dette er «handling-mode», som bidrar til et marktrykk på 3425 Newton. Sjåføren må så aktivere en lås til venstre for setet for å oppnå topphastigheten på 407 km/t. Teoretisk kan bilen gå fortere enn dette, men den er elektronisk begrenset til 407 km/t for å hindre at dekkene eksploderer. «Toppfart-modus» kan kun skrues på når bilen står stille, før en sjekkliste bestemmer hvorvidt bilen – og sjåføren – er klare for å oppnå toppfarten. Hvis alt er i orden, vil bakkeklaringen, som normalt er 12,4 cm, senkes til 6,6 cm, hekkspoileren senkes helt ned og bilen er klar til å kjøre.
Veyron har unike kryssborede, ventilerte bremseskiver i karbonfiber, som trekker inn kald luft. Hver enkelt bremsekalipper har åtte stempler i titan, og Bugatti hevder at bilen klarer en bremsekraft på 1,3 g på gatedekk. Prototyper hevdes å ha klart en bremsekraft på 1,0 g fra 312 til 50 km/t flere ganger på rad uten «fading». Med bilens akselerasjon fra 80 til 312 km/t kan testen utføres hvert 22. sekund. I hastigheter over 200 km/t vil hekkspoileren også fungere som en brems, ved å flytte seg til en 70 graders vinkel på bare 0,4 sekunder når bremsene aktiveres, og leverer dermed opp til 0,6 g bremsekraft. Bugatti hevder Veyron kan bremses fra 407 km/t til stillestående på under ti sekunder. Bremsekraften blir også så jevnt fordelt at bilen vil gå i en rett linje fremover selv om sjåføren slipper rattet, selv ved full bremsekraft i 400 km/t. Bugatti Veyron var den raskeste serieproduserte bilen helt til 13. september 2007, da SSC Ultimate Aero TT ble kjørt til en gjennomsnittlig fart på 413 km/t. SSC Ultimate Aero TT har også rekorden for hestekrefter for utslippsgodkjente produksjonsbiler med sine 1183 bhp. Motoren på 6,35 l kjørte på amerikansk 91 oktan bensin.
Bugatti Veyron Super Sport
Den 4. juli 2010 kjørte Bugattis offisielle testfører, Pierre Henri Raphanel, Super Sport-utgaven og ble klokket på en gjennomsnittsfart på 431,072 km/t på Ehra-Lessien testbanen. Dermed tok den tilbake tittelen fra amerikanske SSC Ultimate Aero TT som raskeste serieproduserte bil for all tid. Farten 431,072 km/t ble nådd ved gjennomsnittet av Super Sports sine to testkjøringer. Den første kom ut på 427,93 km/t og den andre på 434,20 km/t. Rekorden ble sertifisert av den tyske regjeringen og Guinness rekordbok.
Filmåret 2001
Filmåret 2001 er en oversikt over hendelser, lanserte filmer, utdelte priser og fødte og døde filmpersonligheter i 2001.
Priser
Oscar-utdelingen (utvalg):
Golden Globe (utvalg): Palme d'Or (Filmfestivalen i Cannes):
Golden Raspberry Awards (utvalg):
Fylkesvei 1938
Fylkesvei 1938 går mellom Kjølstad og Os i Sør-Odal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 284 (Hedmark).
Portvin
Portvin er produsert i Douro-regionen i Portugal. Vinen som blir produsert blir «forsterket»; det vil si tilsatt druebrennevin, for å avbryte gjæringsprosessen. Ved å gjøre dette økes alkoholgraden uten at alt druesukker forgjæres. Den blir da søtere og mer alkoholsterk (ca. 15-19%), derav betegnelsen «sterkvin». Vinen blir så lagret og modnet, ofte i lengre tid på fat. Portvin er blant de mest lagringsdyktige vintypene som finnes.
Historie
Vindyrking har foregått i den trange og bratte Douro-dalen i hvert fall siden romertiden, kanskje lenger. Vinen ble transportert ned Douro-elven (Rio Douro – også kalt Gullelven) som munner ut i Atlanterhavet ved byen Porto, derav navnet. Havnebyen ble et utgangspunkt hvor produktet kunne bli eksportert til andre land i Europa fra Leixões kai.
Etter at Portugal ble uavhengig fra Spania i 1668 ble de tradisjonelle båndene mellom England og Portugal igjen forsterket, i tillegg ble det i 1678 handelsboikott mot Frankrike i Storbritannia, og dermed falt landets tradisjonelle vinleverandører bort. Engelske handelsmenn begynte å engasjere seg sterkt i portvinshandelen, de importerte engelske ullstoffer og eksporterte vinen. Den dag i dag bærer mange av de viktigste portvinshusene engelske navn.
Svakvin på denne tiden var vanligvis ikke særlig lagringsdyktig på grunn av dårlig hygiene under produksjonen. Sterkvin holdt seg mye bedre og var derfor lettere å transportere. I de neste hundre årene ble omtrent 90% av all vin som ble eksportert fra Portugal sendt til Storbritannia. Store lagerbygg (lodges) for lagring av vinen før utskiping ble bygget i Vila Nova de Gaia, på andre siden av elven og litt lengre vest enn Porto. I denne tiden hadde de engelske handelsmennene nesten en monopolstilling.
Steve Andino
Steve Andino er bassgitarist i bandet Tourniquet. Han ble født på østsiden av Manhattan, New York i USA og vokste opp i Bensonhurst distriktet i Brooklyn. Høsten 1988 flyttet han til Los Angeles, California.
Portvin
Historie
I 1755 rammet datidens største katastrofe landet. Et jordskjelv la Lisboa i grus og drepte mellom 30 000 og 40 000 mennesker. I gjenreisningen ble en rekke handelsmonopol opprettet, deriblant et for all handel med Douro-vin. Engelskmennene var rasende, men måtte akseptere at prisene ble satt av det nyetablerte og portugisiskdominerte Douro Vinkompani. Douro-dalen ble definert og etablert som en vernet region, eller appellasjon i 1756. Noe som gjør den til den tredje eldste vernede og definerte vinregion i verden, nest etter Tokaji og Chianti.
Steve Andino
Andino sier på nettsiden til bandet «Jeg begynte å spille gitar da jeg var 13 år gammel, men jeg mestret aldri å spille sologitar». Det var ikke før 1992 at Andino oppdaget sine evner for bassgitar. Han spilte i en rekke lokalband før han senere ble med i Tourniquet, tidlig i 1999. Han spilte sin første store live-konsert 19. april 1999 i Tyskland.
Portvin
Historie
Viner i samme stil som portvin blir produsert mange andre steder i verden. De mest kjente kommer fra: Australia, Sør-Afrika, India, Canada, Argentina og Storbritannia. Innenfor Den europeiske unions retningslinjer, er det kun vin fra Portugal som kan ha «Port» på etiketten. I Storbritannia har føderale lover gitt fullmakt til at de portugisisk-lagde produktene skal bli merket med «Porto» eller «Vinho do Porto».
Steve Andino
I biografien på bandets hjemmeside kommer det også frem at Andino ikke kan lese noter, men heller øver ved å tvinge seg til å spille på gehør to timer hver dag. Han sier også at mye av inspirasjonen hans kommer fra å se fans nyte musikken til bandet. Han sier at Tourniquet har gitt han et helt nytt perspektiv og at det å spille musikk som sprer ordet om Gud er tilfredsstillende.
Portvin
Historie
Portvinhuset «Wiese & Krohn» har norsk opprinnelse. Huset ble etablert i 1865 av Theodor Wiese (1841-1896) og Dankert Krohn (1842-1906). Virksomheten var basert på eksport til Skandinavia og Tyskland.
Vitikultur (arbeidet på vinmarken)
Vinstokkene står i terrasserte skråninger av skifer og granitt med opp til ca. 60° helling. Skiferjorden gir de bedre vinene. Plukking av druene skjer på grunn av hellingen med håndkraft, maskinell plukking er ikke mulig. Navnet for en vingård i Douro er vanligvis Quinta, men kan da være enten et vinslott eller en gård. Etter at vinen fra området ble en suksess tok man mer og mer av den utilgjengelige dalen i bruk. Terrassene som fortsatt dominerer den ble stort sett bygget på 1700-tallet, særlig etter 1755. Etterhvert, når man begynte å ta i bruk de høyereliggende delene av skråningene, skjønte man at de ga de beste vinene siden det var en høyere andel av skifer og noe kjøligere om nettene.
Over 100 forskjellige druesorter er tillatt for portvinsproduksjon, men kun fem er brukt i stor utstrekning: Tinta Barroca, Tinta Cão, Tinta Roriz (Tempranillo), Touriga Francesa, og Touriga Nacional.
Transport
Portvin er produsert av druer som er dyrket, og bearbeidet i Douro-dalen. Vinen ble fra gammelt av deretter transportert på båt ned Douro-elven og tatt imot av de store portvinshusene. I dag er elven oppdemmet for vannkraftproduksjon og båter kan derfor ikke lenger brukes til frakting av vin. Båtene har vært av en spesiell type, såkalte rabelo. De var flatbunnet og hadde roret på styrbord side. Begge ender var trukket opp og formen minner om gamle fønikiske båter. Fortsatt brukes båtene for regattaer i Porto og Vila Nova de Gaia.
Vinifikasjon: fremstilling av portvin
Når vinen er ankommet i Vila Nova de Gaia lages sterkvinen, eller egentlig en forsterket vin siden det tilsettes druebrennevin til den gjærende mosten omtrent midtveis i gjæringen når vinen har oppnådd en alkoholstyrke på 6–8 prosent. Brennevinet, som har en styrke på 77 prosent, tilsettes i en mengde som gir en volumprosent alkohol i den ferdige portvinen på 16–20 prosent. Vinen blir så lagret og modnet i fat i lagerhusene, for noen typer i flere år. Deretter blir de på et senere tidspunkt tappet på flaske som igjen har et lagringspotensial, for Vintage Port i flere tiår.
Portvinstyper
Portvin klassifiseres etter et spesielt graderings system. Graderingssystemet, går fra A til F, med A som beste kvalitet. Portvin er ofte en blanding av flere druesorter, i mange tilfeller så mange som fem til ti forskjellige. Vinen kan være både rød og hvit, og vinen har derfor stor variasjon i farge. Fargene har gitt navn på de ulike stilene i portvinverdenen. Her er de mest kjente stilene:
Ruby
Ruby er en relativt ung portvin. Etter gjæringen lagres vinen i relativt kort tid (6 mnd-2år) i store (10000-30000 liter) fat. Disse store fatene gir en begrenset tilgang til oksygen, og gir en vin med relativt stor fruktighet. Vinen passer godt til frukt og ost. En ruby tåler ikke å være åpnet lenge.
Tawny
En Tawny er en Ruby som blir lagret på 500 liter eikefat i mellom 5 og 40 år. Disse relativt små eikefatene gir vinene en relativt stor tilgang til oksygen, og vil fort utvikle smaken i retning av tørket frukt, og så i retning av krydder. Fiin Gammel Portviin er en tawny, om enn ikke en av de mer smaksrike. En tawny passer godt til sterkere oster, nøtteaktige smaker, sjokolade. En tawny tappes relativt kort tid før den sendes ut på markedet, og korken er derfor aldri dårlig. En tawny er på en måte ferdig oksidert i flasken, og tåler å være åpnet lenger enn andre portviner – den vil tape smak, men ikke bli raskt dårlig hvis den blir behandlet godt.
En tawny er en blanding av viner fra forskjellige år, og vil ha tilnærmet samme profil fra år til år.
Colheita
En tawny fra et spesielt godt år, ikke blandet med andre årganger. Egenskapene til dette året kommer ekstra godt fram. Brukes som en tawny, koster mer.
Vintage Port
Begrepet «Vintage Port» har en bestemt mening i sammenheng med årgangsportvin. Mens en "vintage" er det året der en vin er lagd, vil de fleste produsenter av Vintage portvin begrense produksjonen av «Vintage» merkede flasker, til kun de beste årene som er kun noen per tiår.
Hvis en portvinhus vedtar at vinen har kvalitet nok for en «Vintage», blir prøvene sendt til IVDP for godkjenning og huset erklærer den som en «Vintage». I svært gode år, vil nesten alle portvinhus erklære sine viner Vintage.
Late bottled vintage
En late bottled vintage er en slags krysning mellom en tawny og en vintage portvin. Det er en vin som blir "forkastet" som vintage etter ca to år på fat, i stedet får den flere år på 500l eikefat, som en tawny, opp til ca 7 år, for så og tappes på flaske. Late Bottled Vintage kan ikke lagres som en vintage, den er konsumklar etter tapping og bør konsumeres i løpet av noen dager etter åpning. Smaken er som en mellomting mellom en tawny og en vintage uten en del av kompleksiteten, prisen er lavere på grunn av et redusert behov for lagring.
Lagring og servering
Portvin, som annen vin, lagres på et kjølig, men ikke kaldt, mørkt sted, med en jevn temperatur. Flasken skal ligge om den har kork eller stå om det er skru- eller annen kork. Med unntak av den hvite porten, som kan serveres kald, skal vinen bli servert på mellom 15 til 20 grader celsius. Gulbrun port kan også serveres litt kjøligere. Åpnet portvin må konsumeres innen kort tid. Med det menes det; de med skrukork eller andre «stoppere» holder seg i et par måneder i et mørkt sted; har den naturkork, må den konsumeres raskere, vanligvis jo eldre årgang det er, desto raskere må den konsumeres.
En hvit portvin kan brukes som en aperitiff,gjerne til kaldmat, spekemat,desserter og er en klassiker til ost; eksempelvis en rød kraftig portvin til Stiltonost. Portvin er en alkoholsterk vin og det er derfor mest gunstig å servere portvinen i små glass, Glassene bør helst ha stett og glassklokken bør ha en tulipanform.
Portvinshus
De store oppkjøperne av vinen dominerer Portvinshandelen den dag i dag. Her en liste over de viktigste husene:
Amuza
Amuza Motors Pty Ltd fra Perth i Australia er et selskap som bygger limousiner, sportsbiler og undervannsfartøyer. De viste en limousin-modell basert på Ford Falcon på en bilmesse i Tokyo i 2003. Deres nåværende modell heter Grand Chauffeur.
Sjømerke
Et sjømerke, eller seilmerke, er et fast eller flytende merke til hjelp for navigasjon i kystfarvann langs en skipsled. Av faste sjømerker finnes det varder, båker og jernsøyler, mens de flytende kan være lys, bøyer, bøyestaker eller vanlige staker. Offisielle sjømerker er som regel merket av på sjøkart. I Norge er det den statlige etaten Kystverket som etablerer og vedlikeholder sjømerker.
Historikk
Systematisk oppsetning av sjømerker begynte med opprettelsen av nasjonal kystovervåkning. Danmark opprettet Kongelig Dansk Vagervæsen i 1844, men der var ikke noen internasjonal koordinering.
Den internasjonale organisasjon IALA (International Association of Lighthouse Authorities) vedtok et ensrettet system av sjømerker i 1980. To internasjonale systemer er i bruk i dag, som kalles A og B. System B brukes i Nord- og Syd-Amerika, samt visse steder i Asia. System A brukes i resten av verden.
System A og B er ens på de fleste punkter; hovedforskjellen er at farven (men ikke formen) på sideavmerkningene er byttet om.
Sjømerker i IALA system A
De forskjellige avmerkninger er kjennetegnet ved forskjellige farger, former og toppbetegnelser. Grunnet det tøffe klimaet i Norge har man valgt å droppe toppene på de fleste staker og bøyer.
Lateralmerker
Lateralmerker, også kalt sideavmerkinger, brukes for å markere en skipsled, kanal eller havneanløp. Det er markert med grønt på styrbord side i hovedretningen på leia, og rødt på babord. Ensfargede lykter (blink eller lanterner) for nattseilas bruker samme farger. Seiler man mot leden vil merkene stå motsatt.
Kardinalmerker
Kardinalmerker gir informasjon om farer i forhold til himmelretning/kompassretning, og viser hvilken side av merket man skal passere på. Hvis de har lys for nattseilas så brukes standardiserte lyskarakterer.
Herat lufthavn
Herat lufthavn er en flyplass utenfor Herat i Afghanistan. Flyplassen ligger 10,5 km sørøst for Herat-sentrum, langs veien mellom Herat og Farah.
Peter Cook
Peter Edward Cook (født 17. november 1937, død 9. januar 1995) var en engelsk satiriker, forfatter og komiker.
Cook oppfattes som en av de ledende komikere innen den britiske satireboomen fra 1960-årene. Stephen Fry har beskrevet ham som den 'morsomste mann som noen gang trakk pusten'.
Morten Øen
Morten Øen (født 21. mars 1969 i Stavanger) er en norsk forfatter og fotograf.
Øen debuterte litterært i 1990 med diktsamlingen I grønnskyggene. I tillegg til sine ti diktsamlinger og to romaner, har han gjendiktet utenlandsk lyrikk.
Som fotograf hadde Øen sin første separatutstilling i 1992 på Galleri Gahrn.
Aleksej Ajdarov
Aleksej Ajdarov, belarusisk Аляксей Пятровіч Айдараў - Aljaksiej Pjatrovitsj Ajdaraw (født 15. november 1974 i Sverdlovsk i daværende Sovjetunionen), belarusisk skiskytter som deltok i de olympiske vinterleker 1998 i Nagano og 2002 i Salt Lake City. Han var med på Belarus' lag som ble verdensmester på stafett under VM i skiskyting 1999 i Kontiolax.
Ajdarov vant en olympisk bronsemedalje i skiskyting under vinter-OL 1998 i Nagano. Han kom på tredjeplass på 20 km, bak Halvard Hanevold fra Norge og Pieralberto Carrara fra Italia.