cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slaget ved Fethanleag
Slaget ved Fethanleag var et slag mellom innfødte bretonske styrker og angelsaksere (vestsaksere) som ble utkjempet en gang rundt 584. Slaget var en rekke av slag og stridigheter mellom den vestsaksiske kongen Ceawlin av Wessex og bretonske styrker. I henhold til Den angelsaksiske krønike var dette hans siste slag: «Her Ceawlin og Cutha kjempet mot britonerne på et sted som var kalt Fethan leag, og Cutha ble drept; og Ceawlin tok mange byer og tallrikt med krigsbytte, og dro i raseri tilbake til sitt eget [område].»
Hvor Fethanleag egentlig lå er et omdiskutert spørsmål blant historikere, men det var antagelig nord for Banbury i Oxfordshire, muligens ved Stoke Lyne, i nærheten av Bicester, ettersom det er en skog nevnt som «Fethelée» i et dokument fra 1100-tallet som er relatert til Stoke Lyne.
Jaffna (andre betydninger)
Ordet Jaffna kan sikte til:
Liste over kulturminner i Dovre
Liste over kulturminner i Dovre er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Dovre. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Chameleon (Margaret Berger-album)
Chameleon er debutalbumet til artisten Margaret Berger, kjent fra TV-serien Idol.
Pu Qifeng
Pu Qifeng (født 1986) er en kinesisk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Hans største internasjonale resultat er en gullmedalje fra Asialekene 2010.
Kajsa Ernst
Anna-Karin Linnéa Ernst (født 4. august 1962) er en svensk skuespiller.
Radaasen Fotballklubb
Radaasen ble stiftet i 2014 og spilte sine hjemmekamper på Radåsmyra gress. Radaasen var aldri en klubb med store meritter, men ble i 2016 avdelingsmestre i 5. divisjon avdeling 2 Helgeland. Dette ble belønnet med en plass i kretsfinalen i Nordland Fotballkrets som de tapte 3-0 mot Junkeren 2. Radaasen fikk registrert 96 kamper i norsk fotballs 5. divisjon før de i forhånd av 2022-sesongen slo seg sammen med Fotballklubben Sandnessjøen Idrettslag.
Rodmundur Nielsen
Rodmundur Nielsen (født 22. august 1966) er en færøysk forretningsmann og tidligere politiker (Ff.).
Han vokste opp på Glyvrar; faren Gorm Nielsen (1940–1994) var filialbanksjef på Saltangará.
Han er daglig leder og fra 2011 eneeier i AS Borg, som driver byggevarehandel i XL-Bygg-kjeden flere steder på Færøyene. Han har tidligere drevet bensinstasjon og verksted.
906 Repsolda
906 Repsolda er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 30. oktober 1918 av Friedrich Karl Arnold Schwassmann fra Hamburger Sternwarte i Hamburg-Bergedorf. Den er oppkalt etter Johann Georg Repsold.
Rodmundur Nielsen
Nielsen var borgermester i Runavíkar kommuna 2000–2006 og formann i Kommunusamskipan Føroya 2005–2006.
Bahamas under Panamerikanske leker 1959
Bahamas under Panamerikanske leker 1959. Bahamas deltok i de tredje Panamerikanske leker som ble arrangert i Chicago mellom 27. august og 7. september 1959. De kom på niendeplass med to gullmedaljer.
Giacomo Luigi Brignole
Giacomo Luigi Brignole (født 8. mai 1797 i Genova i Republikken Genova, død 23. juni 1853 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati. Han var blant annet nuntius i Toscana, og prefekt for Indekskongregasjonen 1849–1853.
Han ble kreert til kardinal i januar 1834 av pave Gregor XVI, med San Giovanni a Porta Latina som tittelkirke, denere overført til Santa Cecilia.
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
Geir Mosti
I 1974 ble han ansatt i brannvesenet i Fauske, gikk brannskolen og ble etter hvert underbrannmester. Her ble han tillitsvalgt på arbeidsplassen, i Fauske kommunale forening og etter hvert i Norsk Kommuneforbund i Nordland.
I 1988 ble han tillitsvalgt på heltid, som hovedtillitsvalgt i Fauske kommune. Samtidig ble han valgt inn i kommunestyre og formannskap.
I 1993 ble han valgt til leder i Norsk Kommuneforbund i Nordland. Samme året ble han valgt til i ledelsen i forbundet sentralt.
På LO-kongressen i 2005 ble han valgt til 2. nestleder. Etter at Roar Flåthen overtok som leder, 17. april 2007, etter at Gerd-Liv Valla gikk av i mars fikk han vervet som nestleder i LO.
Kupi menja
Kupi menja (originaltittel: Купи меня) er en russisk film fra 2018, regissert av Vadim Perelman.
Geir Mosti
Mostis hovedansvarsområde i LO var organisasjon og medlemsrekruttering. Han var en sterk støttespiller for Gerd-Liv Valla, og deltok sammen med Valla under den famøse pressekonferansen i januar 2007 som sannhetsvitne for at Ingunn Yssens påstander ikke hadde «rot i virkeligheten».
I 2009 ble han valgt til nestleder i Fagforbundet.
Kupi menja
Handling
Underveis møter hun Liza, og de reiser tilbake til Moskva sammen. Lisa og venninnen hennes Galya lever av å å gå på stevnemøter og flørte med velstående menn, og de lar Katya flytte inn hos dem i en liten leid leilighet.
Nicola Grimaldi (1768–1845)
Nicola Grimaldi (den yngre) (født 19. juli 1768 i Treia ved Macerata i Italia, død 12. januar 1845 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal i januar 1834 av pave Gregor XVI.
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
Indian Certificate of Secondary Education
Indian Certificate of Secondary Education (ICSE) er en eksamen som avholdes av Council for the Indian School Certificate Examinations, et privat skolestyre i India for 10. klasse. Den er utformet for å sørge for eksaminering innenfor allmenn utdannelse på engelsk i tråd med skolereformen New Education Policy 1986. Eksamenen tillater representasjon fra regjeringene i delstatene eller territoriene som er ansvarlige for skolene. Private kandidater kan ikke delta.
Med unntak av fag relatert til vitenskap og informasjonsteknologi, må studentene gjennomgå obligatoriske øvinger. I gruppene I og II utgjør de 20% av studiene, mens de i gruppe III utgjør 50%. I vitenskap og informasjonsteknologi blir studentene testet i deres laboratoriearbeid.
Costantino Patrizi Naro
Costantino Patrizi Naro  (født 4. september 1798 i Siena i Storhertugdømmet Toscana, død 17. desember 1876 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie, blant annet som prefekt for Kongregasjonen for biskopene og ordenskleresiet 1839–1854, og for Kongregasjonen for ritene 1854–1860.
Bakgrunn
Costantino Patrizi Naro studerte ved Collegio dei Protonotari i Roma, og der tok han doktorgrad utriusque iuris det vil si oi både kirkerett og i borgerlig rett.
Prest
Den 16. juni 1819 ble han presteviet. Han virket så som dommer ved Den romerske rota.
Erkebiskop
Pave Leo XII utnevnte ham den 15. desember 1828 til titularerkebiskop av Philippi. Auditor ved Den romerske rota for Østerrike, biskop Carlo Odescalchi S.J. bispeviet ham den 21. desember samme år; medkonsekrerende var Lorenzo Girolamo Mattei, latinsk patriark av Antiokia, og Paulus Augustus Foscolo, erkebiskop av Korfu. Patrizi Naro representerte fra den 16. januar 1829 som nuntius Den hellige stols interesser for Storhertugdømmet Toscana. Han forble i Tocana til han ble utvenvnt til prefekt for Det apostoliske palass den 2. juli 1832 av pave Gregor XVI.
Kardinal
Han ble kreert in pectore til kardinal 11. juni 1834 av pave Gregor XVI, publisert to år senere, den 23. juli 1836. Han fikk San Silvestro in Capite som sin tittelkirke.
Kagoshima
Navnet Kagoshima kan sikte til:
Costantino Patrizi Naro
Kardinal
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.
Pave Pius IX eleverte ham den 20. april 1849 til kardinalbiskop av det suburbikarbispedømmet Albano. Fra 1854 til 1860 ledet kardinal Patrizi Naro som prefekt rituskongregasjonen. Fra 10. oktober 1860 til sin død var han sekretær for kongregasjonen for den romerske og almene inkvisisjon. Han var fra 1867 til 1876 erkeprest for patriarkalbasilikaen San Giovanni in Laterano.
Med sin utnevnelse til kardinalbiskop av Ostia den 8. oktober 1870 ble han som kardinaldekan primus inter pares i kardinalskollegiet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Død, gravsted
Han døde 17. desember 1876 i Roma i en alder av 78 år, og ble begravet der i kirken Natività («Fødselskirken») på Via Nomentana. Dadenne kirken ble revet i 1902 for å bli erstattet av sognekirken San Giuseppe a via Nomentana, ble hans levninger overført til Lateranbasilikaen.
Jaguar C-type
Jaguar C-type (1951–53) er en sportsbil fra engelske Jaguar Cars for løpskjøring. Den het egentlig XK120-C etter sin forgjenger, Jaguar XK120, og ble bygget i 53 eksemplarer. Karosseriet var det første tegnet av aeronautikeren Malcolm Sayer (1916–70) som startet å jobbe for Jaguar i 1951. Det er laget i aluminium og mangler tepper og dørhåndtak. Bilen vant 24-timersløpet på Le Mans i 1951 med Peter Walker og Peter Whitehead bak rattet og i 1953 med Duncan Hamilton og Tony Rolt. Den ble ikke solgt i Norge, der det kun finnes en etterligning.
Brusand
Brusand har et fotballag kalt Brusand IL, her spiller personer både fra Brusand, Ogna og Sirevåg. Draktene til Brusand IL har grønne og gule striper. Laget har to fotballbaner som brukes: Om sommeren blir fotballbanen på Brusand brukt, og om vinteren spilles det på kunstgrasbanen på Ogna.
Jærbanen
Brusand stasjon ligger 54,17 kilometer fra Stavanger på Sørlandsbanens kilometer 544,77. Den ligger 2,8 meter over havet. Det har vært stasjon på Brusand siden 1879, ett år etter Jærbanens åpning.
Xerofytt
Xerofytter beskriver planter av et hvilket som helst slag som er spesielt tilpasset å vokse i tørre og karrige forhold.
Xerofytter har gjerne et omfattende rotsystem som forsyner dem med vann og annen næring som gjør dem i stand til å leve under svært tørre forhold, som i ørkenområder, halvørken og på tørre stepper. Xerofytter har en xeromorf oppbygning med morfologiske og anatomiske særtrekk som gir liten transpirasjon og dermed lavt vannforbruk når spalteåpningene er lukket. Spalteåpningene åpnes når tilgangen på vann er god, og plantene har da en transpirasjon som ligner andre planter.
Padel
Padel, også kalt padeltennis, er en racketsport med opphav i Spania og Latin-Amerika.
Poengtellingen i padel er det samme som i tennis. Det spilles best av 3 sett og i hvert sett må man vinne 6 games.
Johan Eberhard Carlberg
Johan Eberhard Carlberg (født 24. februar 1683 i Göteborg, død 22. oktober 1773 i Stockholm) var en svensk offiser og arkitekt.
Brooks Range
Brooks Range (athabaskisk: Gwazhał) er en fjellkjede i Alaska og Canada i Nord-Amerika. Den strekker seg fra nordlige Alaska og inn til Yukonterritoriet i Canada. Det høyeste fjellet heter Mount Isto.
Johan Eberhard Carlberg
Han var Göteborgs første byingeniør, virksom fra 1717 til 1727 da han ble utnevnt til byarkitekt i Stockholm, en stilling han satt i 45 år, fram til 1772. Han var bror av byarkitekt Bengt Wilhelm Carlberg, og etterfulgte sin bror som byingeniør i Göteborg da Johan Eberhard flyttet til Stockholm.
Koronavirus
Koronavirus (latin Orthocoronavirinae) er en gruppe RNA-virus som blant annet kan forårsake forkjølelse, men som også kan forårsake langt alvorligere sykdommer, som SARS og MERS.
Viruset, som i utgangspunktet stammer fra flaggermus, gir diaré hos kuer og griser, mens kyllinger kan få en lungesykdom. Hos mennesker gir virusgruppen normalt forkjølelse, men noen koronavirus kan forårsake influensalignende (brystsmerter) sykdommer som kan få et alvorlig forløp. Koronavirus har sitt navn fra corona, latin for 'krans, krone', som refererer til utseende på viruset som har en overflate med små tagger, som en krone eller solkrans.
Koronaviruset har vært kjent siden 1932. «Alfakoronavirus» ble oppdaget på 1960-tallet hos kyllinger og i nesene på forkjølte pasienter, skal ikke forveksles med SARS-CoV som ble oppdaget i 2003, MERS-CoV i 2012 (oppdaget i Midtøsten) eller SARS-CoV-2 fra Wuhan i Kina, da disse 4 typene er 4 helt forskjellige typer virus. Siden dette klassifiseres som et RNA-virus, er dette også grunnen til RNA-vaksinene.
Viruset kan overleve opptil tre dager på noen overflater, så som plast eller stål, mens den vanligvis dør ut innen en dag på kartong.
Koronaviruset overføres også via dråper som slynges ut i luften gjennom for eksempel hosting - dråpesmitte. Forskningsresultater viser at koronaviruset kan bli hengende i luften i aerosoler i opptil flere timer og bevege seg flere meter.
Sykdom hos mennesker
Mange av de som blir innlagt på sykehus blir bedre og kan skrives ut. I jakten på en vaksine mot SARS-CoV-2 har australske forskere klart å isolere viruset, og russiske og kinesiske forskere samarbeider. Pr. 15. august 2020 er over 21,5 mill. mennesker bekreftet smittet, og 767 332 mennesker bekreftet døde. Blant de smittede er over 14 mill. friskmeldte.
Hjertemuskelbetennelse og hjerteposebetennelse har blitt rapportert som en sjelden bivirkning på mRNA-vaksiner for koronavirus.
Fylkesvei 6622
Fylkesvei 6622 (Fv6622) går mellom Svorkland og Melby i Skaun kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 751 (Sør-Trøndelag).
Dovlatov
Dovlatov (originaltittel: Довлатов) er en russisk film fra 2018, regissert av Aleksej Aleksejevitsj German.
Handling
Historien forteller om fire dager i livet til forfatteren Sergei Dovlatov (spilt av Milan Marić) i Leningrad i 1971. Hans gode venn, den fremtidige nobelpris-vinneren Josif Brodskij (spilt av Artur Beschastny), kommer snart til å miste statsborgerskapet sitt i Sovjetunionen. Dovlatov er fast bestemt på å værende i hjemlandet deres, og leve et normalt liv sammen med sin kone Elena (spilt av Helena Sujecka) og datteren Katya.
Men Dovlatovs manuskripter blir jevnlig avvist av offisielle medier, ettersom hans synspunkter blir ansett som uønsket. Vennen hans, kunstneren David (Danila Kozlovsky), tjener i mellomtiden penger på å selge utenlandske produkter på en svartebørs. I løpet av denne tiden forsøker Dovlatov å kjøpe en spesiell tysk dukke til datteren sin, men han klarer ikke å finne den noen steder.
Hambergbreen
Hambergbreen er en 16 km lang og 144 km² stor isbre helt sør på Spitsbergen, Svalbard, i fjellområdet i sørøstlige Torell Land. Volumet er 27 km³. Breen strekker seg fra Skjoldfonna i nord, via Hambergbukta i øst til Sykorabreen i sør, og Professorbreen og Hornbreen i vest. Hambergbreen er både en massiv innlandsbre i nord og en utløper til hav i sør, med en morene i øst mot Kovalskijfjella (488 m).
Hambergbreen har sitt navn etter den svenske geografen Axel Hamberg (1863–1933).
Dêgê
Dêgê (kinesisk: 德格县; pinyin: Dégé Xiàn), eller Dergé, er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er understilt det autonome prefektur Garzê for tibetanerne. Det ligger i den tradisjonelle tibetanske region som er kjent under navnet Kham.
Heather Watson
Heather Watson (født 19. mai 1992) er en britisk tennisspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i andre runde i singel.
Dêgê
Befolkningen var på 62,734 innbyggere i 1999.
Fylket grenser i vest til Jinsha Jiang, som er navnet på det øvre løpet til Kinas største elv Chang Jiang. På vestsiden av elven begynner den autonome region Tibet.
Byen Dergé
Den viktigste byen i fylket er selve Dergé, kjent for sitt trykkeri. Her ble Kanjur, en samling av tekster som attribueres direkte til Buddha, og Tanjur, en samling av kommentarer til buddhautsagn, trykket ved hjelp av treblokker på 1700-tallet. Trykkeriet i Dergé er et av de tre viktigste historiske tibetanske trykkerier i hele verden.
Det var også her at kong Gesar fra Gesersagaen ble født.
Kongedømmet Dergé
Regionen rundt Dergé utgjorde det aller viktigste av de gamle kongerikene i Kham. Dette kongedømmet bevarte sin uavhengighet helt til 1865, da det forbigående ble underlagt det sentraltibetanske Lhasa, men det gjenvant sin selvstendighet sent på 1800-tallet. På 1900-tallet ble riket først behersket av krigsherren Zhao Erfengs styrker og senere integrert i Republikken Kina i 1918. Deretter ble det fragmentert av kamper mellom de lokale klaner, helt til området ble inntatt av Folkets frigjøringshær da den invaderte hele Tibet i 1950–1951 på vegne av Folkerepublikken Kina.
Det var på 1400-tallet at kong Lodro Tobten bygde klosteret Lhundrupteng (eller Derge Gonchen-klosteret). Ifølge tradisjonen foretok Thangtong Gyelpo konsekrasjonen av byggestedet i 1448, etter å ha meditert en stund i en grotte i bergveggen på motsatt elvebredd. Denne grotten er fremdeles et pilegrimsmål.
Trykkeriet
Kong Tenpa Tsering utstyrte Dergé på 1600-tallet med dets berømte trykkeri, kalt  Derge parkhang. De før nevnte tekster, Kanjur og Tanjur, er blant de viktigste i buddhismens kanon. Trykkeriet ble ødelagt under kulturrevolusjonen, men er delvis restituert i 1987. Det har gjenopptatt sin produksjon av buddhistiske tekster, både for et kinesisk og et utenlanhdsk publikum.
Administrative enheter
Storkommunen Gengqing 更庆镇
Kommunene Dama 达马乡, Puma 普马乡, Yueba 岳巴乡, Babang 八邦乡, Gongya 龚垭乡, Baiya 白垭乡, Wangbuding 汪布顶乡, Keluodong 柯洛洞乡, Kasongdu 卡松渡乡, Enan 俄南乡, Zhuqing 竹庆乡, Ezhi 俄支乡, Manigange 马尼干戈乡, Yulong 玉隆乡, Cuo'a 错阿乡, Zhongzhake 中扎柯乡, Shangrangu 上然姑乡, Wogong 窝公乡, Wentuo 温拖乡, Niangu 年古乡, Langduo 浪多乡, Axu 阿须乡, Dagun 打滚乡, Yading 亚丁乡, Suoba 所巴乡
Samferdsel
Kinas riksvei 317 løper gjennom området. Den fører fra Chengdu i Sichuan til Nagqu i Tibet.
Nokia 1110
Nokia 1110 og Nokia 1110i er GSM mobiltelefoner produsert og solgt av Nokia. Nokia 1110 kom i butikkene i 2005, og Nokia 1110i ble lansert i 2006. Begge telefonene er rettet mot lite erfarne mobiltelefonbrukere. Nokia menere at Nokia 1110i har fordelen ved at den er lett og bruke samtidig som den er billig.
Amorgos
Amorgos (gresk: Αμοργός) er en gresk øy som hører til øygruppen Kykladene i Egeerhavet. Øya er den som ligger lengst øst i østgruppen, og er den nærmeste til naboøyene Dodekanesene. Sammen med flere småøyer rett ved, hvor den største av småøyene er Nikouria, består kommunen av Amorgos, som har et landområde på 126,346 km², og en befolkning på 1 973 i henhold til folketellingen av 2011.
Arkeologi
Selv i forhistorisk tid var den relativt tett befolket øya sannsynligvis allerede på 2000-tallet f.Kr. et viktig handelssted. Gravfunn med førkykladisk idoler i marmor synes å vise til stedets betydning. Grunnet Amorgos' posisjon motsatt antikkens strender ved joniske byene som Miletos, Halikarnassos og Efesos, ble øya et av de første stedene som jonerne passerte gjennom på sjøvegen til Kykladene og til det greske fastlandet.
Aigiali var på den nordlige delen av østsiden og nær dagens Tholaria og Stroumvos, og det finnes levninger av oldtidsbyen. Minoa er lokalisert mot midten av den nordlige siden av dagens landsby Katapola, og Arkesini lå nær dagens Kastri på lavlandet.
Utgravninger og arkeologiske funn, særlig gravsteiner, viser tidlig bosetning på Amorgos i forhistorisk tid, særlig i den første perioden til den kykladisk sivilisasjon (3200 til 2000 f.Kr.).
Historie
Amorgos har hatt mange navn, blant annet Yperia, Patagy, eller Platagy, Pagali, Psikia og Karkisia. Deler av øya er kalt Aspis hvor oldtidens tempel for gudinnen Afrodite sto. Grunnet navnet Minoa kan man anta at Amorgos har blitt bosatt av minoriske folk fra Kreta i forhistorisk tid, men det er ingen arkeologiske funn som støtter denne teorien.
En gang rundt 630 f.Kr. ledet poeten Semonides opprettelsen av en bosetning fra Samos på Amorgos. I tidens løp endret øyas navn til Amolgon eller Amourgon. Etter 400-tallet e.Kr. kan man også finne navnet Amoulgos fra biskop Theodoros som signerte en synode i Konstantinopel som «Theodoros, biskop av Parion, Sifnion, og Amoulgion». Den greske geografen Skylaks nevnte øya som Tripoli (en omseiling av Kykladene), og det var kjent som Yamurgi under osmansk overherredømme i årene 1566–1829.
Som følge av diadokenes krig, etterfølgerstriden etter Aleksander den store, kom øya inn under Rhodos. Festningsverk, inkludert en rekke vakttårn, ble spredt over hele øya. Fra den hellenistiske og romerske perioden viser at Amorgos med sin havn Katapola forble et viktig handelssted. I romersk tid ble øya også et egnet sted å sende forviste romerne fra adelen. I senantikken var Khora på en befestet høyde på østkysten øyas hovedstad. Det er avdekket tidlige bysantinske kirker i Katapola og Arkesini.
Etter det fjerde korstog i 1207 havnet øya inn under hertugdømmet Naxos, men ble gjenerobret av den bysantinske flåten til keiser Johannes III Ducas Vatatzes (1222–1254). I de urolige årene som fulgte og stadig plaget av angrep fra pirater flyttet mange av øyboerne til Kreta.
Med erobringen av øya av tyrkiske piraten Khair ed-Din begynte det osmanske styret i 1537 og varte fram til 1829–1830. Under den russisk-tyrkiske krig ble Amorgos okkupert av den russiske flåten. Under den greske frigjøringskrigen søkte flyktninger fra øya Kasos tilflukt på Amorgos.
Et mektig jordskjelv den 9. juli 1953, 7,5 på Richters skala, førte til at flere døde. Skjelvet førte til en flodbølge på sørkysten av Amorgos som var rundt tyve meter høy. Det var den største hendelse av dette slaget i Egeerhavet på 1900-tallet.
Severdigheter
Det storslåtte klosteret Panagia Hozoviotissa er lokalisert i en bratt fjellside nordøst for Khora. Det ble bygd tidlig på 1000-tallet for å kunne beskytte et viktig religiøst ikon, datert til 812, fra pirater og andre fiender. Ikonet er i dag vist offentlig i klosteret indre. Det er åpent for besøkende hver dag, men besøkende må være anstendig kledd for å komme inn. Menn må ha lange bukser, og kvinner må ha skjørt og dekke til armene. Per juli 2012 var klosteret fortsatt aktivt og huset tre munker.
Amorgos i populærkulturen
Øya opptrådte i Luc Bessons film Le Grand Bleu, eller The Big Blue (1988), og som tittelen antyder er filmen preget av mye storslått dykking i Egeerhavet. Øya er også en del av Giorgos Kordelas' film Ariadni fra 2002.
907 Rhoda
907 Rhoda er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 12. november 1918 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter kona til den amerikanske astronomen Edward Emerson Barnard.
Ludvigsbakke
Ludvigsbakke er en roman av den danske dikteren Herman Bang, utkommet i København i 1896.
Fortellinga begynner på et mentalsjukehus i København, der «Ida Brandt» arbeider som pleierske. «Ida» er over sin første ungdom, og ugift. Hun leser et langt brev fra venninnen «Olivia» i Horsens, som nå er gift og har flere barn. Brevet rekapitulerer ungdomsåra i Horsens, og vi blir kjent med personer som har betydd mye for «Ida»: Bestevenninnen «Olivia», som var den viltre og skjødesløse kontrasten til den stille, nette og veloppdragne «Ida». Dessuten mora, som alltid holdt strengt på formene, og som var mer opptatt av at hun og «Ida» skulle framstå med en uklanderlig fasade enn av å vise noen form for glede eller kjærlighet. F.eks. irettesetter hun «Ida» når hun går med munnen halvt åpen; unge piker skal ha en rank holdning og lukket munn.
I den første scenen får vi også inntrykk av at «Ida» ser sjukepleien som et kall, der hun kan få utløp for den trangen til å ofre seg for andre, som mora nøt godt av så lenge hun levde. Hun har et eget lag med de urolige og ulykkelige pasientene.
Minnene blir avbrutt ved at den nytilsatte kontoristen «Karl von Eichbaum» stikker innom avdelinga. Det viser seg at de to er gamle kjente, fra barndommen på Ludvigsbakke. Ludvigsbakke er den herregården i Jylland der «Ida» vokste opp som eneste barn av godsforvalteren. I et langt tilbakeblikk får vi en skildring av «Ida»s barndom og oppvekst på godset. Her gir Bang oss et tidsbilde av livet på landet ved midten av 1800-tallet, med et stort persongalleri. Bang er en mester i å gi liv til personer og miljøer gjennom små, talende detaljer og ikke minst replikker.
Etter forvalterens død må den vesle familien ut av forvalterboligen, og «Ida» og mora slår seg ned i Horsens i trange kår, men under nøye overholdelse av småborgerlige former. Egentlig har faren etterlatt seg en pen formue, men mora er så gjerrig at «Ida» må stjele penger fra lommeboka hennes for at de skal ha noe å leve av. «Karl von Eichbaum» har bare en birolle i tilbakeblikket, men han ser ut til å ha hatt en oppvekst ganske forskjellig fra «Ida»s. Han ble det ikke stilt krav til – tvert imot har han blitt forkjælt av mora, og har fått lov til å drive dank etter å ha avbrutt skolegangen i Sveits.
«Karl» fatter nå interesse for den nette «Ida Brandt». De finner tonen gjennom felles minner fra barndommen, og snart er «Ida» redningsløst inntatt i «Karl». Når hun av arbeidskamerater hører rykter om at «Karl» lever på borg og har problemer med kreditorene, våkner hjelperinstinktet i «Ida». Hun sender «Karl» en konvolutt med penger. Han på sin side er ikke mer ærekjær enn at han tar imot pengene. Tvert imot – å oppvartes av en formuende pike er ingen ulempe. Seinere, når de begynner å treffes i smug på en restaurant, har «Ida» utstyrt seg med en mannslommebok som hun stikker til «Karl» slik at han kan betale.
En kort og lykkelig periode følger, der forelskelsen er gjensidig, og der «Karl» ikke utnytter «Ida» på annen måte enn rent økonomisk. Nesten umerkelig kjølner «Karl»s interesse. Kanskje blir «Ida»s hengivelse for stor til at han kan respektere henne og elske henne. Men viktigst er kanskje at «Ida» ikke er av riktig god nok herkomst for den fattigfornemme herr «von Eichbaum». Han og mora har sin omgang i mer høyborgerlige kretser, og han kommer gjennom familien i kontakt med den unge «Kate Mourier», datter av en nyrik sukkerhandler fra Århus.
Ja khudeju
Ja khudeju (originaltittel: Я худею) er en russisk film fra 2018, regissert av Aleksej Nuzjnyj.
Ludvigsbakke
Fra nå av begynner «Ida» på en sørgelig, nedadgående bane. Hun merker godt at «Karl» er forandra, men får ikke og tør heller ikke be om et ærlig svar. Hun fortsetter å bruke penger på deres felles fornøyelser; dessuten går hun til det dristige skritt å leie seg en stor leilighet ute i byen, som hun innreder etter det hun tror er «Karl»s smak. Formuen begynner å minke. «Karl» lever et dobbeltliv, der han legger planer med «Kate» og bruker «Ida» til å dekke sine fysiske og økonomiske behov. Riktignok har han korte øyeblikk med dårlig samvittighet, men er for svak til å ta et oppgjør med seg sjøl.
Ja khudeju
Handling
Handlingen finner sted i Nizhny Novgorod. Anya Kulikova er veldig glad i mat.
Ludvigsbakke
Under et besøk i tivoli går det opp for dem begge hva som er i ferd med å skje. Her ser de en av «Ida» sine kolleger fra sjukehuset oppvartes av en mann med et svært dårlig rykte, og dermed ødelegge sitt eget rykte som en ærbar pike. Bunnen er nådd i et middagsselskap hos fru «von Eichbaum». «Ida» har sendt fruen blomster og andre oppmerksomheter gjennom hele vinteren, og fruen ser seg forplikta til å be henne. I dette selskapet av admiralinner, generalinner og rike borgere blir lille frøken Brandt behandla med vennlig nedlatenhet, og ender opp med å vaske kopper på kjøkkenet. Til alt overmål må hun se på at «Karl» og «Kate» opptrer som et kommende par, som legger planer for den nye hovedbygningen på Ludvigsbakke, som sukkergrossereren har kjøpt til datteren. «Ida» flykter ut i natta, tilbake til asylet.
Trần Quốc Cường
Trần Quốc Cường (født 1974) er en vietnamesisk skytter som konkurrerer i pistolskyting. Han har ingen større internasjonale meritter, men ble blant annet nummer 6 under VM i skyting 2014.
Ludvigsbakke
Romanen har en åpen slutt. Det er uvisst om «Ida» kommer seg igjennom og kan vende tilbake til et liv som sjukepleier og aldrende jomfru, eller om det ender med selvmord.
Ja khudeju
Handling
Men kjæresten hennes, idrettsutøveren Zhenya, er ikke fornøyd med Anya fordi hun i det siste har blitt alt for overvektig. Han bestemmer seg derfor å forlate henne. Men Anya gir seg ikke så lett, og setter seg som mål om å bli kvitt sine overflødige kilo.
Ludvigsbakke
Eksterne lenker
Ludvigsbakke som Ebok
Norsk biografisk leksikon
Norsk biografisk leksikon er det største norske biografiske oppslagsverk.
Verkets første utgave (NBL1) utkom i årene 1921–1983, med i alt 19 bind og 5,102 artikler. Utgiver var Aschehoug, og verket ble utgitt med økonomisk støtte fra staten.
Kunnskapsforlaget overtok rettighetene til NBL1 fra Aschehoug i 1995, og etter et forprosjekt 1996–1997 begynte arbeidet med en ny utgave av verket i 1998. Prosjektet har fått økonomisk støtte fra institusjonen Fritt Ord og Kulturdepartementet, og verkets 2. utgave – NBL2 – utkom i 10 bind og 5,850 artikler i årene 1999–2005. I 2006 begynte arbeidet med en elektronisk utgave av NBL2. Dette prosjektet mottok også støtte fra Fritt Ord og Kulturdepartementet. Verket er fra 2009 et gratis nettsted, som en del av snl.no. Denne utgaven inneholder nesten 5,840 artikler. Frem til 2005 mottok prosjektet 27 millioner kroner i støtte.
Da det redaksjonelle arbeidet med ny utgave av NBL tok til i 1995, var utgangspunktet å velge ut 6,000 personer fra de 11,000 som hadde artikkel i Store norske leksikon. Listen ble gjennomgått av et hundretall fagkonsulenter, før listen over biografiverdige personer ble gjennomgått av forlagsredaksjonen og redaksjonsrådet. Dessuten kom det også forslag fra verkets 1,330 forfattere. Redaksjonsrådet ble ledet av Knut Helle. Av økonomiske og plassmessige hensyn ble lengden på biografiene standardisert, og denne begrensningen har internettutgaven av verket «arvet».
Andelen biograferte kvinner var 4,9 % i NBL1 og 14 % i NBL2.
Kampene ved Garberg bru
Kampene ved Garberg bru varte fra 29. april til 4. mai 1940 da de norske styrkene trakk seg tilbake.
29. april
Det var kommet en tropp soldater over fjellet fra Brekken via Tydal og ned til Selbu. Troppen var ledet an av Løytnant Ernst Armin Fyrwald og den besto av ca. 50 norske, 12 svenske frivillige, som ble supplert med 2 polske sjømenn i Tydal. De hadde til hensikt å mobilisere menn i Tydal og Selbu, for deretter å komme Holtermann til unnsetning som holdt stand mot store tyske tropper på Hegra Festning. Noe av det første de gjorde når de kom til Selbu var å ta kommandoen over telefonsentralen, men det var for sent. En melding om at en tropp soldater hadde kommet seg til Selbu, nådde Trondheim, der de tyske øverstkommanderende holdt til. Tyskerne antok at det var engelskmenn som hadde kommet til bygda og det ble umiddelbart gitt ordre om å sende opp en stryke.
Underminering av vegen i Tømmerdalen
Det første krigsoppdraget gikk ut på å underminere riksveien. Det ble satt opp en patrulje på 10 mann som skulle sprenge veien i Tømmerdalen. Det var fryktet at tyskerne ville komme med tanks, og det gjaldt å ta forehåndsregler så snart som mulig. Ved hjelp av 25.kg dynamitt var planen å sprenge veien slik at den ikke ble farbar for tanks og andre kjøretøy. Dynamitten ble lagt og lunten ble tent, men resultat ble kun et svakt smell og mye røyk, det ble planlagt på stedet at de skulle felle trær. Men de trærne som ble felt, sto så langt unna vegen at tretoppene nådde så vidt veg-skulderen. De måtte omsider trekke seg tilbake i frykt for at tyskerne kom og hele oppdraget ble sett på som mislykket.
30. april
Tidlig om morgenen kjørte 50-60 tyske soldater med lastebiler og motorsykler ut fra Frigården. I det åpne terrenget mot Tømra stoppet imidlertid kortesjen. En oberstløytnant og en soldat fikk i oppgave om å rekognosere videre. De kjørte av gårde på motorsykkel og hadde med seg avbitertang med formål om å kutte telefonledningene og slik avskjære forbindelsen fra de som bodde lengst ut i bygda og fremover til sentrum. Den tyske patruljen stoppet like ved Granby og soldaten tok til å klatre opp i telefonstolpen for å kutte forbindelseslinjen. Like ved bodde en familie som fulgte spent med på hva tyskerne gjorde, de hadde kvelden før tatt imot mange flyktninger som var kommet fra Hommelvik. De skjønte raskt at alvorlige ting var i ferd med å skje, for alle i familien viste om de norske og svenske soldatene som lå lengre fremme i bygda. Det ble klart at eldstemann i huset skulle prøve å ta seg fram til naboen som hadde telefon, slik at de kunne varsle lengre opp i bygda om at tyskerne var kommet. Tyskerne fulgte med på hva gutten gjorde, men de fortok seg ingen ting. Han kom fram til naboen, som fikk varslet videre oppover bygda om tyskerne. Og det var i siste sekund, for rett etter at han hadde lagt røret på kom tyskerne inn døra og ødela telefonen og kuttet telefonlinjen.
Bislett 50 km
Bislett 50 km er et årlig ultraløp som arrangeres innendørs på Bislett stadion. Løpet ble arrangert første gang i 2012, og arrangeres i februar.
Kampene ved Garberg bru
Trefningen ved Granby
I mellomtiden hadde en bil, med to svenske soldater (Gottfrid Augustson og Conny Andersson) og to frivillige fra Selbu passert Garberg bru i retning Tømra. Tyskerne på sin side var på tur ned til motorsykkelen igjen, da de plutselig hørte en motordur. Først kom det en lastebil som de lot passere, så kom bilen med de norske frivillige og de svenske soldatene. Den tyske soldaten som var kommet ned til veien igjen, rakte ut hånden for å stoppe bilen, men Andersson ga beskjed til sjåføren om å kjøre videre. Det sannsynlige er at de ikke så den andre tyskeren som sto lengre opp i gårdsveien. Da bilen ikke stoppet på anrop, åpnet øyeblikkelig oberstløytnanten ild med maskinpistolen, og det var ingen særlig tvil om at han skjøt for å drepe. Bilen fortsatte noen meter før den kjørte i grøfta og ble stående på hodet. Oberstløytnanten fortsatte å skyte, mens soldaten ble stående fremme i veien som vakt i tilfelle det skulle komme flere kjørende.
Det var helt stille inne i bilen, en nordmann var drept og Augustson var truffet av streifskudd. Tyskeren med maskinpistolen var ikke sikker på om de fremdeles levde og beveget seg sakte framover med våpenet i anlegg. På kort hold skjøt han skjøt han en bredside. Det er ufattelig at han ikke traff noen. Bilen sto imidlertid på hodet, og det sannsynlige er at han skjøt over de tre som lå der.
Det er trolig han nå var overbevist om at alle var døde. Han var ikke vaktsom lenger og gikk bort til bilen. Begge svenskene lå klare og ventet på sjansen som kunne by seg. I det oberstløytnanten nærmet seg, kom en hånd opp av bilvinduet med en pistol rettet mot tyskerens panne. Det ble løsnet et skudd og tyskeren falt død bakover. Conny Andersson løp ut av bilen, mens han løsnet ild mot den andre tyskeren som sto på veien. Den andre svensken løsnet også ild fra bilvinduet, men det var for langt hold og tyskeren sto forholdsvis trygt. Med sin mauser var den tyske soldaten langt farligere. Andersson forsøkte og komme seg unna mens han stadig skjøt med pistolen. Skuddvekslingen endte med at Andersson ble truffet i lysken, men ikke verre enn at han klarte å komme seg unna til et hus like i nærheten. Tyskeren kastet seg på motorsykkelen og kjørte retning Tømra hvor resten av den tyske troppen holdt til, men da hadde de hørt skuddvekslingen og var allerede på vei oppover mot Granby. De to gjenlevende i bilen, sjåføren og Augustson hadde fått med seg at tyskeren hadde kjørt av sted, så de så sin mulighet til å komme seg ut av bilen, opp i skogen i retning mot stillingene ved Garberg bru.
Det braker løs
Det var noen spente timer i møte for forsvarerne ved Garberg bru. Oskar Fuglem og Gottfrid Augustson som var med på trefningen ved Granby, kom til broen på hver sin sykkel, like etter de passerte broen, kom Løytnant Fyrwald kjørende, han hadde med seg Sigmund Håve som hadde avtjent verneplikt og meldt seg til tjeneste. Fyrwald skulle ut på rekognoseringstur og Håve ble med som kjentmann, men når de kom på broen, stoppet Fyrwald og Håve ble beordret ut for å hjelpe til med å underminere broen. Fyrwald kjørte videre mot Granbyområdet, det han ikke visste var at tyskerne allerede hadde kommet tilbake, så han kjørte seg rett inn i den tyske divisjonen og ble tatt til fange. Etter hvert kom to menn på ski med Conny Andersson liggende på en kjelke etter seg. Han ble først sendt til lasarett på Bell, men ble senere fraktet til Sverige da han måtte operere ut kulen.
Situasjonen ved middagstider var mildt talt prekær. Forsvarerne sto nå uten leder, og det var klart at tyskerne kunne komme når som helst. I all hast måtte det utnevnes en ny øverstkommanderende. Det ble avholdt et møte og Åke Sjøgren ble utnevnt til ny øverstkommanderende. Forsvarerne var heldige med at tyskerne ikke gikk rett i angrep da de kom, for det kunne fått fatale følger. I stedet stoppet tyskerne opp ved Øybergkammen, noe som resulterte i at Sjøgren rakk å etablere forsvarslinjen ved elva. For å nå elvebredden måtte tyskerne ta seg frem over et flatlendet område, enten etter riksveien eller på jordene i dyp snø. Selve brua var underminert og kunne sprenges på kommando om tyskerne kjørte frem motoriserte kjøretøy. Foran brua ble det dradd i hop hindringer i form av gammelt treverk og en gammel lastebil. En annen bru lengre nord ble sprengt og gjort ubrukbar for all ferdsel. De beste skarpskytterne ble plassert ved og under Moheim (forsamlingshuset) som lå like opp til brua. Der lå de godt i ly med den oppadgående solen i ryggen. Mitraljøsa ble plassert 100 meter syd for brua hvor det var god oversikt over riksvegen. To Madsen maskingevær ble plassert på nordre bruside. Ett like ved bruhodet og det andre et par hundre meter lenger nord. Dette var nærmest en genial slagplan. Om tyskerne kjørte frem et massivt angrep, skulle mitraljøsa åpne ild, mens maskingeværene skulle forholde seg tause. Svensken Erik Råberg ledet ildgivningen, og hans krigserfaring fra Finland kom nå godt med. Skarpskytterne ved Moheim og elva tok seg av tyskerne som lå i sine stillinger på Garbergshøydene. Hver mann i stillingene ved bruhodet hadde to ladde geværer til disposisjon og skjøt etter gitt signal 5 skudd.
1. mai
Om kvelden kunne forsvarerne observere at tyskerne begynte å røre på seg på Garbergshøydene. Det kom imidlertid intet angrep, og det ble bare med noe spredt skyting. Løytnant Sjøgren var hele tiden redd for at tyskerne ville omgruppere sine styrker og angripe lengre nord oppe ved elva der forsvarslinjen var langt dårligere bemannet. Men Sjøgren var også en god strateg. Han visste at tyskerne nødig ville slåss i skogen, og de var det svenskene kalte dem, < >. Den dype og løse snøen var også en god alliert for Sjøgren, og det var tungt å ta seg frem i det skoglendte terrenget uten ski. Det skulle snart vise seg at hovedslaget kom til å foregå ved brua, der Sjøgren ønsket det skulle komme. Ildgivningen 1. mai viste tydelig at tyskerne så langt ikke hadde klart å peile inn hvor forsvarerne lå i terrenget.
2. mai
Kl. 04.05 var tyskerne klare, de hadde peilet inn hvor forsvarerne lå og åpnet ild, stillingene ved elva ble beskutt. Samtlige dager det ble kjempet i Selbu, var det sol og klar himmel. Således hadde forsvarerne en fordel. De hadde sola i ryggen mens tyskerne måtte skyte i motlys. Tyskerne satte også inn et mindre fly av type Stroch – et 3-seters monoplan som fløy over og bestrøk stillingene med maskingeværild. Hele dagen foregikk det skuddveksling, og den dagen mistet mange tyskere livet – kanskje 100 – kanskje flere. Tyskernes strategiske opplegg var forunderlig og halsløst. På formiddagen kjørte de frem et angrep fra nordsiden av Øybergkammen. Det var 40-50 mann oppdelt i 4 grupper som forsøkte å ta seg frem i djupsnøen mot elva. Mitraljøsa ble betjent av en bergenser som hadde vært med i tidligere kamper og var merket av krigen, han verget seg for å skyte da han syntes tyskerne som kom var for lette mål, han ble satt til side og en annen soldat tok over mitraljøsa og etter bare noen minutter lå alle de tyske soldatene rundt omkring i snøen. Blodet var spredd 15-20 meter i alle retninger og det var et fryktelig syn.
Kl. 18.00 forsøkte tyskerne å kjøre frem enda et angrep, denne gangen med 15 mann som kom etter riksvegen på motor- og trampsykler. De ca. 30 forsvarerne ved brua møtte dette fremstøtet med en morderisk ild, og bare en av de tyske soldatene så ut til å overleve ildgivningen. En time senere kjørte tyskerne opp et nytt angrep, denne gangen med to busser og lastebil med soldater. Dette stanset også opp inne ved Øybergkammen, og etter 4 timers hektisk skuddveksling trakk tyskerne seg tilbake.
Etter hvert forsøkte tyskerne seg med en ambulansevogn med Røde Kors-kjennetegn. Denne bilen som var rekvirert fra sykehuset i Trondheim, var det jordmora Sofie observerte fra sin høye post oppe i Garbergbakkene. Hun så bilen på riksvegen før den kom inn i siktemålet for forsvarerne, men hun så også mer, og det var at det sto soldater på stigbrettene. Hun ringte og varslet fra, og det ble snart klart at dette ikke var noen ambulanse ute for å hjelpe. Inne i bilen satt det soldater med maskinpistoler klare til bruk. To soldater betjente mitraljøsa da sykebilen kom. Forsvarerne lå i ro helt til bilen nådde frem til sperringa foran brua. Forsvarerne åpnet ild og alle i bilen ble truffet. Det var antatt at det satt 8-10 mann inne i bilen. Etterpå var det forferdelig å høre de sårede ligge og skrike om hjelp. Om natten tok forsvarerne seg rekognoseringstur over brua, der fant de to tyske soldater i live, men døende. Disse ble brakt til det opprettede lasarettet på Bell skole, men begge var døde da de kom dit. De ble senere hente av sine egne og ført til Trondheim.
3. mai
Det ble knapt løsnet et skudd fra noen av partene den dagen. Tyskerne var antakeligvis forferdet over den mottagelsen de hadde fått, men det var tydelig at de nå var i ferd med å omgruppere seg, og at de ville komme igjen. Det ble kastet flyveblad over bygda og forsvarernes stillinger, som forlangte full overgivelse. Det ble kjent over radioen at de norske troppene i Gauldalen hadde overgitt seg. Enkelte soldater begynte å miste motet etter disse meldingene, også enkelte av bygdefolket viste sin misnøye og forlangte at forsvarene skulle overgi seg. Men det skjedde ikke den dagen.
4. mai
Tyskerne begynte med en mer brutal krigføring og sivile mål skulle ikke lengre spares, men bombes. Om morgenen kl. 04.30 brakte det løs atskillig hardere og med større slagkraft enn før. Haubitsere, granat og bombekastere spilte opp for full musikk. Gården Uglan østre ble truffet og brant ned på kort tid. Det ble antatt at tyskerne disponerte en stryke på 400-500 mann i området. De begynte å spre seg nordover langs elva, for å utvide frontlinjen. Det var noe Løytnant Sjøgren hadde fryktet, men fremdeles forsvaret den lille stryken seg godt. Det var nærmest et under at ingen av forsvarerne ble drept den dagen. 4 av nordmennene ble lettere såret. Disse ble brakt til lasarett på Bell skole og tatt under behandling der, men de var ikke verre medfaren enn at de samme kvelden ble med på retretten mot Tydal. Utover dagen avtok ildgivningen etter hvert. Ordren om retrett mot Tydal kom kl. 20.00, men tyskerne fortsatte å skyte mot de forlatte stillingene hele kvelden til over midnatt. Sjøgren fant ingen hensikt i å sprenge Garberg bru i luften. Det er vel trolig at han ønsket tyskerne skulle komme etter oppover dalen slik at det ble nye kamphandlinger, men det ble det ikke noe av. Tyskerne kjørte over Garberg bru og besatte straks de viktigste offentlige byggene. Så om morgenen 5. mai kunne sivilbefolkningen se hakekorsflagge vaie over kommunelokalet. En av årsakene til at de trakk seg tilbake, var bombingen av sivile mål og sterkt påtrykk av norske offiserer og sivilbefolkningen.
Døde soldater
Når det gjelder antall fallende tyske soldater, så varierer tallene noe vel mye. Noen svenske kilder (ukjent) hevdet at det falt 400-500 tyskere under kampene, men dette er svært dårlig dokumentert. Et annet tall som går igjen ofte er 174 falne soldater. Dette antallet ble oppgitt av bl.a Sersjant Gram, Fenrik Lundell og Sersjant Augstson (skal også ha sagt 400). Flere vitner som opplevde kamphandlingene på nært hold har oppgitt noe omtrent samme antall og tror grunnen var at det tyske flyet som var i aksjon tok feil av sine egne og den norsk/svenske styrken. Rittmester Gez v.d Wense, viser til i notater fra sin dagbok at det døde ca. 20 tyske soldater under kampene.
Historikker Hans Olav Løkken har sett nærmere på kampene ved Garberg bru og gjort seg opp en teori:
''I de fem dagene ”slaget” pågikk, mistet tyskerne med basis i dokumentasjon fra Havstein 31 stk i Sør- og Midt-Norge, hvorav hele 11 soldater fredag den 3. mai. Men den dagen ble det ikke løsnet ett skudd i Selbu. Da står vi tilbake med 20 mann. Dag en (1) i Selbu, tirsdag den 30. april, mistet en tysker og en nordmann livet. Tyskerne derimot mistet fem til i Sør-Norge den dagen. Dermed er vi nede på 14 potensielt falne tyskere. Dag to (2), onsdag – mister tyskerne fire mann (bl.a i Bud, Åsheim og Kleven). Da er vi nede på 10. Torsdag den 2. mai mister tyskerne 8 mann, de fleste ved Kotsøy og Os. To tyskere dør den dagen i Selbu: Willi von Hacht og Karl Schneider. Jeg kan ikke finne flere enn tre dokumenterte drepte tyskere med utgangspunkt i Havstein, pluss eventuelt de to med ukjent dødssted. Dermed står vi tilbake med muligens kun 3 til 5 drepte tyskere. Min teori er at det ble skutt og drept under 6 tyskere totalt sett som følge av Kampene ved Garberg bru'' (Løkken, 2010)
Andre historier knyttet til kampene
Troppen på 50 på norske og 12 svenske soldater, kom over fjellet fra Brekken til Tydal. Turen var på 5-6 mil og det tok troppen 3 natt etapper å komme over. En rast ved fjellvannet Rien skulle nesten komme til å koste svensken Erik Råberg livet. Et tysk fly hadde lenge svevet over soldatene, og da Råberg fikk den ville ideen at han skulle gjøre nazihilsen ute på isen, fikk han til sin forskrekkelse se at flyet gjorde vending og gikk inn for angrep. For å unngå kulenedslagene fra flyets maskingevær måtte han løpe sikksakk, og var bare hårsbredd fra å bli truffet. Heldig vis gikk flyet tom ammunisjon.
Totalt 7 av de 12 svenskene som var med, kom nærmest direkte fra vinterkrigen.
24 mann fra Flora meldte seg også til tjeneste. De fikk oppdrag om å ta seg over fjellet til Haltdalen for å hente forsyninger. De dro av gårde 3. mai og kom tilbake 4. mai. Da de kom tilbake, ble forsyningene brakt ved hjelp av en lastebil nedover, men til liten hjelp. For samme dag opphevet kamphandlingene og forsvarerne startet tilbaketrekningen. 102 geværer, 1 mitraljøse og 10.000 patroner ble hentet fra et tunnellager i Haltdalen og brakt over fjellet ned til Flora igjen.
Bahamas under Panamerikanske leker 1955
Bahamas under Panamerikanske leker 1955. Bahamas deltok i de andre Panamerikanske leker som ble arrangert i Mexico by mellom 12. og 26. mars 1955. Det var første gangen Bahamas deltok i de Panamerikanske leker, de vant ikke noen medalje.
Niels Wisløff Rogstad
Niels Wisløff Rogstad (født 14. august 1814 i Christianssand, død 11. september 1880) var en norsk jurist og politiker. Han var amtmann i Nedenes amt fra 1863 til 1868 og deretter fogd i Hedemarken fogderi fra 1868 til 1880. Han var også ordfører i Christianssand i flere år og stortingsrepresentant for byen i 1848, 1857 og 1858, og vararepresentant i 1851, 1854, 1859–1860 og 1862–1863.
Varvara Lepchenko
Varvara Lepchenko (født 21. mai 1986) er en amerikansk tennisspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i andre runde i singel.