cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Psykolog
Norge
I 1948 innførte Universitetet i Oslo en eksamen i psykologi som gav graden cand.psychol., etter forbilde av den danske cand.psych.-graden som var innført fire år tidligere. I 1956 ble eksamen i psykologi avløst av embetsstudiet i psykologi, som også gav graden cand.psychol. I 1976 innførte Universitetet i Trondheim en seksårig hovedfagsutdanning i psykologi som gav tittelen cand.polit. i psykologi; denne graden bygget særlig på den eldre magistergraden, men innebar et mer strukturert løp, og var også inspirert av profesjonsstudiet. Frem til 1969 ble profesjonsstudiet bare tilbudt i Oslo; hovedfagsstudiet ble derimot bare tilbudt i Trondheim, som først fikk profesjonsstudium i tillegg i 1995. Forskjellen mellom cand.psychol. og cand.polit. i psykologi tilsvarte forskjellen mellom f.eks. cand.oecon. og cand.polit. i samfunnsøkonomi, der sistnevnte hadde noe større valgmuligheter i fagsammensetningen.
I forbindelse med Bologna-prosessen for standardisering av høyere utdanning i Europa har det seksårige hovedfaget i psykologi blitt erstattet av bachelor- og mastergrader i psykologi, som tilbys ved alle universitetene som også har profesjonsstudium. Etter årtusenskiftet har bachelor- og masterstudentene vært i flertall blant psykologistudentene. Bachelor- og masterløpet er det studiet som ligner mest i oppbyggingen på psykologutdanninger utenfor Norge, herunder den nåværende danske cand.psych.-graden. Profesjonsstudiet har blitt videreført etter gammel pre-Bologna-ordning.
Tittelen psykolog betegner språklig og internasjonalt personer med høyere utdanning i psykologi (eventuelt høyere forskningskompetanse i psykologi uavhengig av opprinnelig utdanningsbakgrunn; f.eks. var mange tidlige psykologer opprinnelig utdannet leger eller hadde annen fagbakgrunn), og ble også brukt slik på norsk frem til 1973. I Psykologloven fra 1973 ble tittelen psykolog beskyttet i Norge og forbeholdt personer med godkjenning som psykolog fra Sosialdepartementet. Psykologloven la til grunn at både profesjonsstudiet og andre psykologistudier som magistergrad eller doktorgrad i psykologi kunne gi godkjenning som psykolog, eventuelt med tilleggsvilkår om praksis. I 1999 ble psykologloven erstattet av helsepersonelloven og godkjenning erstattet av autorisasjon; loven definerer kravet til autorisasjon svært generelt som «eksamen i vedkommende fag». Bestemmelsen har vært tolket som at profesjonsstudium automatisk oppfyller kravet, mens andre utdanninger kan vurderes fra gang til gang, og det er eksempler på ulike andre norske og/eller utenlandske bachelor- og masterutdanninger som har ledet til autorisasjon. Regelverket er svært komplekst og mye diskutert. Noen psykologiske universitetsmiljø har i 2019 foreslått å endre betegnelsen på profesjonen som krever autorisasjon til klinisk psykolog for å få samsvar med den internasjonalt dominerende terminologien.
I Norge finnes det etter 2003 flere studieprogram i psykologi. De mest sentrale er profesjonsstudiet i psykologi og de rene bachelor- og masterløpene i psykologi tilbudt ved de samme lærestedene som har profesjonsstudium. I tillegg har enkelte andre læresteder opprettet grader i spesialiserte deler av psykologien, og noen læresteder tilbyr et årsstudium. Årsstudiet var lenge opptaksgrunnlag for profesjonsstudiet, men tas nå ofte som ledd i grader i andre fag. Både profesjonsstudiet og bachelor- og masterløpene oppfyller utdanningskravet i den europeiske standarden for psykologutdanning, EuroPsy, og profesjonsstudiet oppfyller i tillegg kravet om ett års veiledet praksis og gir grunnlag for autorisasjon som psykolog i Norge.
Profesjonsutdanningen og hovedfaget, senere bachelor- og masterløpet, er likeverdige; begge gir en bred generell kompetanse i akademisk psykologi og begge kvalifiserer for doktorgradsprogrammer i psykologi. Ved Universitetet i Oslo er bachelorgraden i psykologi i stor grad identisk med de første årene av profesjonsstudiet, som tilsvarer det som tidligere ble kalt profesjonsstudiets første avdeling som omfattet psykologiens basalfag; undervisningen i en rekke emner er felles. På masternivå spesialiserer man seg innen forskning i større grad enn på profesjonsstudiet og oppnår en større faglig fordypning innenfor et område av psykologien, eksempelvis kognitiv nevrovitenskap, helsepsykologi eller organisasjonspsykologi. Uansett fordypning får man tittelen master i psykologi (M.Sc. in Psychology) og har bred kompetanse i psykologiens basalfag. Formålet med masterstudiene er å utdanne forskere, med vekt på kjennskap til vitenskapelig arbeid innen psykologi, og mange går videre til doktorgradsprogrammer i psykologi. Personer med bachelor- og mastergrader i psykologi kan i noen tilfeller oppnå autorisasjon som psykolog i Norge eller andre land, eksempelvis hvis de tar bachelorgraden i Norge og mastergraden i Danmark. I flere land finnes det videreutdanninger i klinisk psykologi som kan kvalifisere for klinisk arbeid; eksempelvis kan norske mastere søke på profesjonsdoktorgrader i klinisk psykologi i Storbritannia/Irland.
I forbindelse med Bologna-prosessen for standardisering av høyere utdanning i Europa og inndeling av utdanningen i bachelor-, master- og ph.d.-grader fikk cand.psychol.-graden bestå etter gammel ordning. Det har vært debatt om cand.psychol. også bør harmoniseres med europeiske grader; det ble fremmet forslag om at cand.psychol. burde erstattes av en mastergrad i klinisk psykologi med ett års veiledet praksis etter utdanningen, og som bygget på en bachelorgrad i psykologi, omtrent tilsvarende tilpasningen av den danske cand.psych.-graden til Bologna-rammeverket.
I Norge har man mulighet, gjennom Norsk Psykologforening, å videreutdanne seg til psykologspesialist. De fleste spesialistprogrammene er klinisk rettet. Denne videreutdanningen tar minimalt fem år og består av praksis, kurs og veiledning, samt vitenskapelig arbeid. Psykologer som går videre med forskning kan avlegge ph.d. eller dr.philos. i psykologi (tidligere dr. psychol. eller dr. philos.). Flere steder i Norge samarbeider universiteter og helseforetak om såkalte dobbelkompetanseprosjekter for å øke både den kliniske og vitenskapelige kompetansen blant norske psykologer. Her får psykologer anledning til å gjennomføre både spesialistutdanning og doktorgrad i et spesialisert videreutdanningsløp.
Det foreligger en avtale mellom de nordiske landene om at en nordisk psykologutdanning skal kvalifisere til autorisasjon i samtlige nordiske land.
Sverige
Betegnelsen psykolog er i Sverige beskyttet avhengig av den konteksten tittelen brukes i. Bruken av tittelen er beskyttet på helsevesenets område, dvs. i kliniske kontekster, og krever fem års universitetsutdanning i psykologi. Arbeid som klinisk psykolog krever godkjenning fra Socialstyrelsen, og slik godkjenning gir rett til å bruke tittelen legitimerat psykolog (autorisert psykolog). Øvrig bruk av tittelen, herunder i sammensetninger, i ikke-kliniske kontekster, er ikke særskilt regulert.
USA og Canada
I USA og Canada brukes tittelen psykolog av mange ulike grupper, blant annet av kliniske psykologer (helsepersonell), psykologiske forskere og flere andre grupper. For personer utenfor akademia eller den offentlige tjenesten kan det være krav om en offentlig godkjennelse for å bruke tittelen psykolog. Forholdene varierer mellom de ulike delstatene. Generelt brukes tittelen psykolog av alle grupper med lengre utdannelse i psykologi, og i tillegg også av personer med annen utdannelsesbakgrunn (hovedsakelig pedagoger) som jobber med psykologiskrelatert arbeid.
George S. Patton
George Smith Patton jr. (født 11. november 1885 i San Gabriel, California i USA, død 21. desember 1945 i Heidelberg i Tyskland) var en sentral amerikansk general under andre verdenskrig. Han døde på militærsykehuset i Heidelberg i Tyskland etter å ha blitt utsatt for en bilulykke.
Bakgrunn
Patton kom fra en militærfamilie, som hadde kjempet og falt i tidligere amerikanske kriger, blant annet den amerikanske uavhengighetskrigen og den amerikanske borgerkrigen. Han bestemte seg tidlig for å gå inn i det militære og leste mye militær teori og klassisk litteratur i ungdomsårene.
Det er blitt hevdet at han led av dysleksi, da han hadde store problemer med å lese og skrive. Uansett brukte han fire år på United States Military Academy i West Point, da han måtte gå første år på nytt etter å ha gjort det svakt i matematikk. Da han tok eksamen på nytt, var dette med meget gode resultater, og han ble utnevnt til Cadet Adjutant, den nest høyeste for en kadett. Han gikk ut i 1909 og ble plassert som offiser i kavaleriet.
Årsaken til Pattons lære- og leseproblemer kan være at Pattons far hadde sine egne oppfatninger om hvordan utdanning skulle bedrives, og sønnen fikk først som 12-åring lov til å lese bøker. Denne sene introduksjonen til det skrevne ord hjalp på ingen måte hans lese- og skriveferdigheter, og kan muligens forklare hans senere problemer. Gjennom hele livet var Pattons egne brev, direktiver og notater preget av skrivefeil. Han deltok i Sommer-OL 1912 i Stockholm i moderne femkamp, første gang dette var en OL-gren. Patton kom på femteplass.
Mexico
I 1916 deltok han som løytnant sammen med John J. Pershing i straffeekspedisjonen inn i Mexico for å jage Pancho Villa. Sammen med ti soldater drepte Patton to ledende mexicanske opprørere, blant dem lederen for Villas vaktstyrke. Dette gjorde at Patton fikk en del offentlig oppmerksomhet i USA og ble omtalt i avisene over hele landet.
Første verdenskrig
Pershing utnevnte Patton til kaptein da de reiste til Frankrike for å delta i første verdenskrig. Patton tjenestegjorde i det amerikanske stridsvognskorpset, den første pansrede amerikanske enhet noensinne. Blant annet deltok han i slaget ved Cambrai. Pattons avdeling var en del av American Expeditionary Force og han ble i løpet av krigen først forfremmet til major, deretter oberstløytnant. I september 1918 ble han truffet av maskingeværild i den øvre del av låret da han prøvde å hjelpe en stridsvogn som hadde kjørt seg fast i gjørme. Innen han ble friskmeldt var krigen over. Han ble dekorert for sin innsats i 1918 og utnevnt til oberst.
I 1919 møtte Patton sin daværende underordnede Dwight D. Eisenhower, og disse ble etter hvert nære venner. Eisenhower så opp til Patton og betraktet ham som noe av en læremester. Senere skulle rollene mellom de to bli snudd helt om: Ved inngangen av 1941 var Patton generalmajor, mens Eisenhower var oberstløytnant. Ved utgangen av 1942 var Patton stadig generalmajor, mens Eisenhower var blitt generalløytnant. Patton forble lojal mot Eisenhower og sa aldri et vondt ord om dennes raske forfremmelser forbi ham selv. Denne lojaliteten ble gjengjeldt da Patton senere kom i hardt vær.
I 1932 (mellomkrigstiden) gikk han ut fra US Army War College og han var en aktiv forkjemper for at den amerikanske hæren skulle bruke mer penger på stridsvogner og andre mekaniserte enheter. Han skrev på denne tiden bøker med nye ideer om hvordan stridsvogner burde brukes i strid. Det var først etter Tysklands blitzkrieg under invasjonen av Frankrike, Nederland og Belgia at den amerikanske kongressen fikk øynene opp for stridsvogner.
Pattons innsats under andre verdenskrig
Da den amerikanske hæren gikk i land i Marokko og Algerie i 1942 under Operasjon Torch for å kjempe mot tyskerne i Nord-Afrika, var Patton leder for Western Task Force. Etter at de amerikanske styrkene opplevde et alvorlig tilbakeslag i kampene mot det tyske Afrikakorpset i slaget ved Kasserinepasset tidlig i 1943, ble Patton forfremmet til generalløytnant og sjef over 2. korps. Patton var mer suksessrik i sin håndtering av operasjonene og ble belønnet med kommandoen over Syvende armé, som skulle settes inn under invasjonen av Sicilia.
Saken vakte oppstandelse hjemme i USA, og Patton møtte stor kritikk i hjemlandet. Aggresjonen mot ham bredte seg også blant soldatene ved fronten. Patton slapp krigsrett, men måtte reise rundt til avdelingene ved fronten og be om unnskyldning for sitt overtramp. Dette viste seg ikke å være tilstrekkelig, og han ble fratatt kommandoen over 7. armé. Patton ble da sendt til Storbritannia i vanære, hvor Eisenhower var usikker på hvilke oppgaver han kunne sette Patton til. De allierte trengte imidlertid en kommandant for de «liksomstyrker» (Operasjon Fortitude) de hadde bygget opp i Kent og Sussex for å illudere en invasjon over Den engelske kanal der hvor denne var smalest og nærmest Tyskland. I disse områdene i Sørøst-England, hvor tyske rekognoseringsfly hadde rekkevidde og tid nok til å operere før de ble avskåret av britiske jagerfly, hadde de allierte bygget opp en stor armé med stridsvogner, kjøretøy, fly og båter, utført i gummi, papp, kryssfinér og lerret. Ved å utnevne Patton til øverstkommanderende for disse styrkene under stor oppmerksomhet, ble tyskerne ytterligere forledet til å tro at den kommende invasjonen skulle komme her. Han fikk senere, i all hemmelighet, kommandoen over 3. armé, som skulle spille en viktig rolle under gjennomføringen av erobringen av Normandie og den videre krigføringen i Frankrike.
Pattons strategi var å rykke så fort fremover at fienden ikke fikk etablert et ordentlig forsvar før han kom dit.
Patton hadde helst ønsket å føre sin 3. armé til Berlin, men politiske omstendigheter sørget for at det ble annerledes. Eisenhower ville ikke ofre et utall av amerikanske soldaters liv for å erobre en hovedstad, som uansett ville måtte overlates til sovjeterne ved krigens slutt. I stedet fikk Patton i oppdrag å gjøre et fremstøt tvers igjennom Sør-Tyskland og inn i Tsjekkoslovakia. Denne gangen ønsket Patton helst å rykke helt frem til Praha, men de samme politiske hensynene sørget for at fremrykkingen måtte innstilles ved den tsjekkoslovakiske byen Pilsen.
Etter Tysklands kapitulasjon ble Patton utnevnt til militærguvernør i Bayern, en oppgave han verken trivdes med eller så ut til å egne seg til. Patton var militær til fingerspissene og hadde aldri traktet etter å styre landområder. Selv håpet Patton på å bli sendt til Stillehavet for å gjøre en innsats i den stadig pågående krigen mot Japan, men ble nok en gang skuffet.
Mot slutten av karrieren
Snart identifiserte Patton Sovjetunionen som den nye trusselen mot verdensfreden og kom med en rekke offentlige utfall mot landet. Overfor sine overordnede tok han gjentatte ganger til orde for å gjenoppta kamphandlingene, denne gangen for å drive Sovjetunionen ut av Øst-Europa. Da Patton fortsatte å neglisjere de anti-nazifiseringsprosedyrene som han var pålagt å gjennomføre, beholdt mange nasjonalsosialister viktige stillinger i samfunnet, og da han kom med uttalelser som virket som bagatellisering av nasjonalsosialismen, avsatte Eisenhower ham som militærguvernør og sjef for 3. armé. Patton ble utnevnt til sjef for 15. armé, som bare eksisterte på papiret og som kun hadde i oppdrag å skrive et historieverk i mange bind om USAs deltakelse i andre verdenskrig. Den 10. desember 1945 skulle Patton etter planen reise tilbake til USA, men kolliderte dagen før med en lastebil nær Mannheim. Hans sjåfør og en tredje passasjer slapp uskadet fra kollisjonen, men i motsetning til dem rakk ikke Patton å skjerme hodet før det voldsomme sammenstøtet. Han pådro seg alvorlige hodeskader, foruten lammelser fra nakken og ned. Han ble bragt til et militærsykehus i Heidelberg, hvor han holdt seg ved bevissthet, men livet hans stod ikke til å redde. 21. desember døde Patton med sin kone ved sin side.
I henhold til sitt ønske ble Patton begravet utenlands, ved militærgravplassen Luxembourg American Cemetery and Memorial i Hamm, Luxembourg. Dette var også gravplassen til mange falne soldater fra hans 3. armé.
Proktologi
Proctologi er en medisinsk spesialitet som tar for seg sykdommer i endetarmen eller anus.
Ordet «proktologi» kommer fra det greske ordet «Proktos», som betyr anus eller bakpart, og logos som betyr vitenskap.
Mýrdalshreppur
Mýrdalshreppur er en kommune (sveitarfélag) i regionen Suðurland på Ísland, med 500 innbyggere ved midten av 2019. Området er kjent for sine strender og friluftsliv. Ingen Islandske familieturer, "road trip" - som amerikanerne kaller det, er komplett uten en tur til Mýrdalshreppur Om vinteren sies det at et hvitt gjenferd hjemsøker strendene. Det er svært få i lokalbefolkningen som går til strendene i vintermånedene.
Minna Poppius
Minna Poppius (født 3. juli 1883 i Stockholm, død 23. april 1984 i Stockholm) var en svensk kunstner.
Minna Poppius var datter av tollinspektør Erik Gabriel Poppius (1840–1907) og Jenny Cecilia Poppius (1842–1916), født Hazelius. Minna hadde seks søsken. Agronomen Daniel Poppius som var riksdagsmann var en eldre bror og hennes yngre bror Set Poppius grunnla Poppius journalistskola.
Minna studerte malerkunst i Stockholm, London og Paris. Hun hadde utstillinger i Stockholm, Paris og Roma. Hun malte særlig miniatyrer. Minna gifte seg, i hans andre ekteskap, med flybaronen Carl Cederström (1867–1918). Hun bosatte seg, etter ektemannens død, i 1919 i Roma og flyttet tilbake til Stockholm i 1980. Minna ble hundre år gammel. Hun ligger begravet sammen med Carl Cederström på Ingarö kyrkogård.
National Treasure – Book of Secrets
National Treasure – Book of Secrets er en amerikansk film fra 2007. Filmen er produsert av Jerry Bruckheimer og Jon Turteltaub, og sistnevnte står også for regi.
Den er en oppfølger til National Treasure (2004).
Handling
I 1865 blir Thomas Gates (Joel Gretsch) og hans sønn Charles Carroll Gates (Billy Unger) kontaktet av John Wilkes Booth og Michael O'Laughlen som spør Thomas om å dekode en Playfair-chiffer. O'Laughlen blir igjen hos Thomas idet Booth forlater dem for å drepe Abraham Lincoln. Idet Thomas oppdager at koden er et kart til Cibola - den sagnomsuste City of Gold - oppstår det kaos i gatene på grunn av drapet på Lincoln. Thomas innser hva planen til Booth og O'Laughlen går ut på, og han kaster papiret med koden i en peis. O'Laughlen dreper ham, og han klarer å få litt av papiret ut av peisen før han stikker av. Thomas 'siste ord til sønnen Charles er "gjelden som alle mennesker må betale".
140 år senere – i 2005 – holder Benjamin Gates (Nicolas Cage), Thomas 'tipp-tipp-oldebarn, en tale ved en konferanse om den amerikanske borgerkrigen. Ben og faren Patrick Gates (Jon Voight) blir kontaktet av Mitch Wilkinson (Ed Harris) som har kommet i besittelse av dagboken til John Wilkes Booth som indikerer at Thomas Gates kan knyttes til attentatet på Abraham Lincoln. Ben er fast bestemt på finne ut hva som skjedde, og bevise at forfaren hans er uskyldig. I mellomtiden finner Peter Sandusky (Harvey Keitel) fra FBI det mistenkelig at Mitch uten videre velger å offentliggjøre dagboken til John Wilkes Booth, og han lurer på hvilke motiver Mitch har. Ben møter dataeksperten Riley Poole som nylig fikk sin Ferrari beslaglagt av skattemyndighetene.
Ben får tilgang til dagboken via eks-kjæresten Abigail Chase (Diane Kruger) og de oppdager en kode på den ene siden. Ben finner nok en ledetråd i en skjult inskripsjon på en utgave av Frihetsgudinnen som står i Paris, Frankrike som ble tegnet av Édouard Laboulaye - en frimurer. I Paris, peker inskripsjonen til Resolute desk. Det ene skrivebordet befinner seg i Buckingham Palace, og den andre står i Det hvite hus. Ben er uvitende om at Mitch følger etter dem. Ben, Riley og Abigail sniker seg inn i dronningens kontor og finner et lite skjult rom i skrivebordet med en 100 år gammel bit av tre med hieroglyfer. Ben fotograferer biten før Mitch og hans menn stjeler den etter en biljakt gjennom London.
Tilbake i Washington D.C., indikerer Patrick at trebiten fører til Cibola - City of Gold. Doktor Emily Appleton (Helen Mirren), Bens mor og Patricks ekskone, oversetter symbolene på planken, men trebiten er delt i to så de vet ikke hva hele meldingen går ut på. Abigail bruker sin nåværende kjæreste, Conner (Ty Burrell), som arbeider i Det hvite hus, for å snike seg inn i Det ovale kontor for å finne den andre delen, men det skjulte rommet i skrivebordet er tom. De finner bare et symbol som fører til "Book of Secrets". Riley påstår at boken er ekte, og han har selv skrevet en bok om dens eksistens, og han hevder at boken inneholder sannheten bak mange konspirasjonsteorier. Men den eneste personen som vet hvor Book of Secrets befinner seg er USAs president (Bruce Greenwood) og det er bare den sittende presidenten som vet hvor boken befinner seg.
Ben, Patrick, Riley og Abigail sørger for at presidentens bursdag feires ved Mount Vernon, slik Ben kan å snike seg inn og lokke presidenten til en skjult tunnel. Ben blokkerer inngangen og får presidenten på tomannshånd, slik at de kan snakke om Book of Secrets. Selv om presidenten advarer Ben om at han vil bli siktet for å ha kidnappet presidenten, så røper han at boken befinner seg i Library of Congress. Ben, Abigail og Riley finner boken men FBI omringer bygningen. I boken leser de at Calvin Coolidge fant trebiten i 1924. Han ødela biten etter å ha tatt et bilde som fremdeles er i boken. Coolidge beordret Gutzon Borglum å lage Mount Rushmore for å skjule ledetråden angitt på trebiten for å beskytte Cibola. Ben unngår FBI og sender et bilde av trebiten til Patrick som skal gi den til Emily, uvitende om at Mitch har snappet opp denne meldingen. Mitch tvinger Emily til å lyve til Patrick om inskripsjonen.
Ben, Patrick, Abigail og Riley ankommer Mount Rushmore, forberedt på å møte Mitch, men de finner ut at Mitch bruker Emily som gissel for å sikre at Ben samarbeider. Ben finner en hemmelig inngang, og etter å ha unngått flere feller, hvor Ben melder seg frivillig til å ofre seg når de må forbi en felle, men en gullstatue brukes istedenfor Ben, og etterhvert finner de Cibola, City of Gold. Når de utforsker området, blir det fylt med vann. Den eneste veien de kan flykte er gjennom en dør, men noen må bli igjen for å holde døren åpen fordi den ikke kan holde seg åpen av seg selv. Mitch blir igjen for å holde døren åpen, og han ber om at han får litt av æren for oppdagelsen. Ben og de andre slipper unna, men Mitch blir igjen og blir drept. Ben og vennene hans blir møtt av Peter Sadusky og FBI og de blir tatt med til en nærliggende militærbase. De møter presidenten som påstår at Ben reddet ham etter at tunnelen ble stengt ved et uhell. Både Ben og hans foreldre, Abigail, Riley og Mitch blir kreditert for å ha funnet Cibola. Ben og Abigail blir sammen igjen. Senere blir Riley gitt en ny Ferrari fra Det hvite hus, som han krasjer inn i en annen bil på sin første kjøretur.
Midje-hofte-forhold
Midje-hofte-forhold er et mål som brukes for å vurdere en persons risiko for å utvikle ikke-smittsomme livsstilssykdommer, slik som diabetes og hjerte- og karsykdommer. Et annet mål som ofte brukes for dette er kroppsmasseindeks (KMI), body mass index (BMI) på engelsk.
Målemetode
Man måler midje-hofte-forholdet til en person ved at denne personen står oppreist. Et målebånd legges mellom nederste ribbeins er laveste punkt på siden av kroppen og hvor hoftebenet stikker ut. Midt mellom disse punktene bruker man et målebånd for å måle midjeomkretsen. Deretter legger man målebåndet rundt hoften (der man er bredest).
Ratioen
Forholdet mellom midjeomkretsen og hofteomkretsen bør ifølge WHO ligge under 85 hos kvinner og under 90 hos menn for å unngå metabolske komplikasjoner. Både midje- og hofteomkrets er påvirkes av alder og etnisitet. Noen etniske grupper har ifølge WHO mer visceralt fett ved en lavere kroppsmasseindeks og mindre midje-hofte-forhold enn andre etniske grupper. International Diabetes Federation (IDF) har gitt anbefalinger om ulike grenser for midje-hofte-omkrets blant ulike etniske grupper.
Ulf Syversen
Syversen var ordfører i Nordkapp kommune 2003–2007 og medlem av Finnmark fylkesting 2003–2011. Han har også vært medlem av distriktsprogramrådet i NRK Troms og Finnmark. Fra september 2011 er han styreleder i Finnmarkssykehuset HF, hvor han har vært styremedlem siden 2006.
Hermann Cohen
Hermann Cohen (født 4. juli 1842, død 4. april 1918) var en tysk filosof av jødisk opprinnelse. Han var en av grunnleggerne av nykantianismen ved universitetet i Marburg, og kalles av og til den viktigste jødiske filosofen av det 19. århundre.
Cohen ble født i Coswig i Anhalt. Han begynte tidlig å studere filosofi, og ble snart kjent som en ivrig student av Kant. Han var utdannet ved gymnasiet i Dessau, det jødiske teologiske seminaret i Breslau og ved universitetene i Breslau, Berlin, og Halle-Wittenberg. I 1873 ble han privatdosent i Marburg med habilisasjonsavhandlingen Die Systematischen Begriffe in Kant's Vorkritischen Schriften nach Ihrem Verhältniss zum Kritischen Idealismus. I 1875 ble Cohen professor extraordinarius, og senere ordinær professor, i Marburg.
Verker
Cohen redigerte og publiserte også de siste filosofiske skriftene (Logische Studien, Leipzig, 1894) av F. A. Lange, og hans Geschichte des Materialismus, med en lang introduksjon og kritisk tillegg.
Hans skrifter mer spesielt angående jødedommen inkluderer en rekke pamfletter, bl.a. Die Kulturgeschichtliche Bedeutung des Sabbat (1881), Ein Bekenntniss in der Judenfrage (Berlin 1880), samt artiklene Das Problem der Jüdischen Sittenlehre («Monatsschrift», xliii., 1899), Liebe und Gerechtigkeit in den Begriffen Gott und Mensch (i «Jahrbuch für Jüdische Geschichte und Litteratur», III., 1900) og Autonomie und Freiheit (i Gedenkbuch für David Kaufmann, 1900).
Georges de la Falaise
Georges de la Falaise (født 1866, død 1910) var en fransk fekter, som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris og 1908 i London. De la Falaise ble olympisk mester i fekting med sabel under OL 1900 i Paris. Det var 23 fektere fra sju nasjoner som deltok i konkurransen. De la Falaise vant seks av de sju kampene i finalerunden som besto av åtte fektere.
Han deltok også i Ekstralekene 1906 i Athen, han vant både den individuelle og lagkonkurransen i kårde.
Hraungerðishreppur
Hraungerðishreppur er en tidligere kommune (sveitarfélag) i regionen Suðurland på Island, med 200 innbyggere ved utgangen av 2005. I 2006 dannet den sammen med Villingaholtshreppur og Gaulverjabæjarhreppur den nye kommunen Flóahreppur. Kommunen hadde navn etter gården og kirkesenteret Hraungerði.
Andrespråk
Andrespråk er ethvert språk man lærer etter morsmålet og som læres i et annet språkmiljø enn morsmålets. Det blir ofte forkortet som L2, morsmålet er L1. I norsk er det likevel blitt vanlig å si at andrespråket er det man kan best etter morsmålet. Eventuelle andre språk i tillegg til andrespråket vil da bli tredjespråk osv. Noen foretrekker å kalle det A-språk, B-språk osv.
Andrespråk kan være hjelpespråk eller lingua franca. Det er mest vanlig å bruke lingua franca som andrespråk.
Alder
Noen forskere setter alderen man har ved innlæring som skille mellom L1 og L2. Lingvisten Eric Lenneberg brukte puberteten som skille og mente at andrespråk var språk man lærte etter denne. I de fleste tilfeller vil man aldri oppnå en slik språkbeherskelse i andrespråk som i morsmålet. Den svenske professoren Kenneth Hyltenstam har ment at 6-7-årsalderen er et skille når det gjelder å bli flytende tospråklige, men har etter hvert justert dette til å si at det er vanskelig, men ikke umulig, å oppnå flytende språk senere.
Fart
Å lære et andrespråk kan være en livslang prosess for mange. Trass i iherdige anstrengelser vil de fleste ikke få en språkbeherskelse som innfødte, selv om man kan lære å snakke ganske flytende. Barn i femårsalderen har full språk-kompetanse om man ser bort fra vokabular og noen små grammatiske strukturer.
Korreksjoner
Det ser ikke ut til at korreksjoner har direkte innflytelse på læringen. Trinnene blir de samme, men de som kan reglene, lærer fortere enn de som ikke kan dem. Barn som får begrenset korrigering, lærer likevel.
Kunnskap
Lærer av førstespråk og andrespråk har mer kunnskap enn det de får som input, med andre ord, helheten er større enn delene. Den som lærer et språk, kan konstruere korrekte ytringer (fraser, spørsmål og setninger) som de aldri har hørt eller sett før.
Suksess
Suksess i språklæring kan oppnås på to måter: Sannsynlighet og kvalitet. Førstespråkselever lykkes i begge. Det er uunngåelig. Andrespråkselever kan ikke garanteres så godt resultat. De kan oppleve fossilisering, det vil si at språklæringen stopper på et ufullstendig nivå. De vil heller aldri få en kontroll over språket på nivå med de som har det som førstespråk.
Teorier om andrespråkslæring
Stephen Krashen har en teori om at naturlig tilegnelse (acquisition) av et språk er en naturlig prosess, mens læring er en bevisst prosess. I den første må eleven ta del i naturlige kommunikative situasjoner. I den andre er feilretting og grammatikklæring til stede isolert fra naturlig språk. Ikke alle som underviser i andrespråk er enige med ham i å gjøre dette skillet, men studiet om hvordan andrespråk tilegnes eller læres, kalles studiet av andrespråkspedagogikk.
Forskning i andrespråkspedagogikk tar utgangspunkt i å skaffe kunnskap om hvordan barn og voksne som allerede kjenner et språk, lærer et nytt. Kjennskapen til dette hjelper de som skal planlegge språklæringsprogram å sette mer realistiske mål for både kurs i fremmedspråk og kurs i språk for minoritetselever som skal lære majoritetsspråk.
Andrespråkspedagogikk har blitt påvirket av både lingvistiske og psykologiske teorier.
Lucius Cornelius Sisenna
Lucius Cornelius Sisenna (født ca. 120 f.Kr., død 67 f.Kr.) var en romersk soldat, historiker og pretor, som skrev verket Historiæ, et hovedverk på 23 bøker, som alle har gått tapt, unntatt noen få fragmenter. Det ble sagt at historikeren Sallustius skrev sitt verk ved samme navn som en fortsettelse av Sisennas verk. Cicero uttrykte til en viss grad en berømmelse for Sisennas stil.
Sisenna oversatte også en samling erotiske og pikareske fortellinger av grekeren Aristeides av Milet ved tittelen Milesiæ fabulæ (Mileske fabler) som det er blitt sagt tjente som modell for Petronius’ Satyricon.
Sisenna ble drept i kamp i løpet av Pompeius’ hærtokt mot pirater etter den mithradatiske krig. Sisenna hadde vært kommandant for styrkene ved den greske kysten.
Trollheimstunnelen
Trollheimstunnelen var en planlagt fergefri forbindelse mellom kommunene Sunndal og Surnadal på Nordmøre.
Den planlagte veitraseen gikk fra Rv 70 ved Børset på Ålvundeid i Sunndal kommune og til fylkesvei 671 i Todalen i Surnadal kommune via en ca 9,9 km lang tunnel. Dette ville da bli det korteste ferjefrie sambandet mellom Nordmøre og Trøndelag og erstatte dagens ferje på fylkesvei 670 mellom Rykkjem og Kvanne.
Planene for et ferjefritt samband mellom Sunndal og Surnadal ble lansert allerede i 1939 som en ny vei fra Drøpping til Todalen. Det ble med snakket inntil midt på 1980-tallet; for å få fart på prosjektet opprettet kommunene Sunndal og Surnadal et interkommunalt arbeidsutvalg der blant annet alternative ruter skulle vurderes. I 1987 ble bru - konseptet Todalsfjordprosjektet antatt. (fra 2007 Trollheimstunnelen AS). Største aksjonærer er de to nevnte kommuner, samt Rindal kommune. Aktører i det lokale næringsliv har også eierandeler.
Tunnel ble tidlig vurdert som både rimeligst og mest hensiktsmessig, og på 1990-tallet ble det arbeidet med flere tunnelalternativer. I 2002, etter mange vurderinger og konsekvensutredinger, ble den siste planlagte tunnel-trasé mellom Børset på Ålvundeid og Todalen fastsatt og tatt med i Vegdirektoratets program. I 2007 ble prosjektetnavn endret fra Todalsfjordprosjektet til Trollheimstunnelen. Navnet kom til etter en konkurranse og forslaget kom fra Sissel Redalen fra Todalen.
Veiforbindelse skulle gi positive ringvirkninger for næringslivet, og person- og vareforflytning villel få en annen hverdag. Trollheimstunnelen vil binde landsdelen bedre sammen.
I de siste årene ble det endelig et lokalt, folkelig engasjement for å endre trasé fra Trollheimstunnelen til Todalsfjordprosjektet, med en kombinasjon av bru over Todalsfjorden og en kortere tunnel på Sunndalssida. Folk flest forsto at tunnel med dimensjon på den lengde, medførte økt usikkerhet for både trafikanter og miljø.
Særlig aktive i denne oppgaven var Bru-gruppa til Ola Hals, som sto bak et lengre arbeid for å få selve prosjektet på riktig spor igjen.
Denne traseen vil gi både kortere veg mellom Surnadal og Sunndal og ikke minst nesten to mil kortere veg mellom (Trondheim/)Surnadal og Tingvoll. I tillegg har brualternativet store fordeler med tanke på omkjøringsmuligheter og framkommelighet for myke trafikanter. Over 2900 personer skrev seg på en underskriftsliste mot Trollheimstunnelen, og Tingvoll kommune gjorde vedtak på at dette må bli løsningen for Todalsfjordprosjektet. Brualternativet er i grovoverslaget fra Statens vegvesen kostnadsberegnet til ca. 2,25 mrd. kroner, mot ca. 2,10 mrd. for Trollheimstunnelen.
Bru-gruppa til Ola Hals fikk også kostnadsprosjektert et bru -alternativ som ikke skulle belaste det nærliggende Svinvik Arbortum i den grad den opprinnelige bru-traseèn gjorde. Dette ble lokalisert ca.500 meter lengre inn Todalsfjorden, med tverrstag og rundkjøring i eksisterende Svinvik-tunnel og brufeste på Kam-neset i retning tvers over mot kommunegrensepunktet på andre siden av fjorden, og tunell derfra til Ålvundfoss -svingen øst for nåværende bru.
Entreprise
En entreprise er et bygge- eller anleggsoppdrag på fast eiendom etter byggherrens planer og prosjektering, med entreprenøren (som skal stå for oppføringen) og byggherren (på hvis eiendom og i hvis interesse byggingen skal skje) som parter.
En entreprenør vil kunne være både de store entreprenørfirmaer og en byggmester, murer, rørlegger, elektriker eller fagfolk innen andre tekniske fag. Større leverandører innen slike fag, kalles ofte tekniske entreprenører.
Skal en entreprenør ha ansvarsrett som utførende etter plan- og bygningsloven, kreves normalt at entreprenøren har sentral eller lokal godkjennelse.
Det finnes tre norske standarder for entreprisekontrakter:
Fylkesvei 460
Fylkesvei 460 (Fv460) går mellom Håland i Lyngdal og Lindesnes.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Fylkesvei 4480
Fylkesvei 4480 går mellom Heigre i Sandnes og Voll i Klepp.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 243.
Hansie Cronje
Hansie Cronje (født 25. september 1969 i Bloemfontein, Sør-Afrika, død 1. juni 2002) var en sørafrikansk cricketspiller og kaptein av det sørafrikanske nasjonale cricketlaget i 1990-årene.
Cronje ble immatrikulert ved den prestisjetunge Grey College i Bloemfontein i 1987. Cronje tok en bachelorgrad ved University of the Free State. Faren Ewie hadde spilt for klubben Orange Free State i 1960, og Hans eldre bror Frans hadde tidligere spilt cricket. Cronje gjorde sin debut for Orange Free State mot Transvaal i januar 1988. Til tross for at han bare var 21 år, ble Cronje utnevnt kaptein på Orange Free State for 1990-1991 sesongen. Cronje ble kåret til den 11. største personen i Sør-Afrika i 2004 til tross for å ha vært utestengt på livstid fra profesjonell cricket-spilling for sin rolle i en kampfiksing-skandale.
Den 1. juni 2002 mistet Cronje livet i en flyulykke i nærheten av en flyplass da pilotene mistet synet av flyplassen i skyene og var ute av stand til å lande skikkelig, delvis på grunn av flyets ubrukelig navigasjonsutstyr. Mens flyet sirklet rundt, krasjet de inn i fjellene rundt flyet og Cronje og de to pilotene ble drept umiddelbart. Teorier om at Cronje ble myrdet på ordre fra et cricket-syndikat blomstret etter hans død.
Mostøyltunnelen
Mostøyltunnelen er en veitunnel på europavei 134 i Tokke kommune i Telemark. Tunnelen er 123 meter lang.
Tunnelen ble sammen med Mostøylbakken bru bygget for å komme rundt den problematiske og ulykkesutsatte Mostøylbakken. En av de alvorligste hendelsene skjedde på morgenen den 21. desember 1985, da et vogntog fikk for stor fart ned bakken og torpederte et bolighus i bunnen av bakken, rett ved avkjørselen til fylkesvei 452. Kun sjåføren fikk lettere skader, mens et hjørne av huset var nesten helt borte, og ble etter hvert pakket inn i presenning. Huset ble ikke bygget ordentlig opp igjen før etter at veien ble lagt om.
Det ble foreslått to alternativer til ombygging av strekningen. Det billigste og enkleste var å rette ut veien litt utover sletta og heve den tre meter på det laveste, mens det andre var å bygge ny vei i lia bak bebyggelsen og samtidig unngå dumpa. Høsten 1995 ble endelig forslag lagt fram for reguleringsplan, og valget falt på ny vei i lia med bru og tunnel for å unngå fylling og skjæring som ville gitt barriereeffekt mot landskapet bak. Reguleringsplanen ble godkjent i 1996 og i januar 1997 ble bevilgninger til prosjektet gitt. Anleggsarbeidet startet i april 1997 og den 9. desember 1998 ble 1,5 kilometer ny vei med bru og tunnel åpnet. Mens den gamle Mostøylbakken hadde ni prosent stigning, er det ikke mer enn fem prosent stigning på den nye veien. Mostøyltunnelen var den første tunnelen på E134 øst for Haukelifjell (Vågslidtunnelen).
Mamoz.no
mamoz.no er en norsk nettbutikk og databutikkjede med tre butikker. To i Trondheim og én i Fredrikstad. Hoveddelen av produktene som selges er datamaskiner og datakomponenter, mobiltelefoner, foto og TV-er.
Nettbutikken mamoz.no ble startet våren 2001 av NTNU-studentene Bjørn Johan Ekren og Carl Christian Strømberg.
Selskapet hadde i 2006 en omsetning på 50,6 millioner kroner og har siden starten hatt over 100 000 kunder på nett og i sine butikker.
I november 2007 flyttet mamoz.no avd. Nardo inn i nye 1500 kvm store butikk- og lagerlokaler i Nardovegen 16b.
Høsten 2009 ble logistikkdelen av mamoz.no flyttet til Furuset Distribusjon AS, samt nye avdelinger ble etablert på Furuset og i Torvbyen i Fredrikstad. Den 17. juni 2010 ble Furuset-avdelingen lagt ned.
Haupttreuhandstelle Ost
Haupttreuhandstelle Ost (HTO) var en organisasjon i Tyskland under det nasjonalsosialistiske styret. Den kalte seg selv «Vermögensverwaltung des ehemaligen polnischen Staates» («Den tidligere polske statens formuesforvalter»); i virkeligheten ledet den plyndringen av den samlede stats- og privatformue i Polen.
Sjefsjurist i HTOs avdeling VI var Hermann Höpker-Aschoff, senere den første leder for Bundesverfassungsgericht, den tyske forfatningsdomstolen.
Haupttreuhandstelle Ost ble grunnlagt i 1939 og oppløst i 1945.
Aulokrom
En aulokrom er et nytt treblåseinstrument som ble oppfunnet av belgieren François Louis i 2001. Instrumentet består av to sopransaksofoner som kan bli spilt hver for seg eller sammen. Navnet kommer fra det greske aulos (navnet til det mest berømte gamle greske instumentet) og crome (for chromatic (kromatisk) og colored (farget)). De første brukerne av dette instrumentet var saksofonistene Fabrizio Cassol og Joe Lovano.
Charlotte Kalla
Marina Charlotte Kalla (født 22. juli 1987) er en svensk tidligere langrennsløper som representerte IFK Tärendö og Piteå Elit Skidklubb. Hun debuterte i verdenscupen med en 14.-plass på sprinten i Changchun 15. mars 2006, og tok sin første verdenscupseier på 10 km jaktstart fristil i Nové Město 29. desember 2007.
Hun har tre OL-gull, tre VM-gull, og vant Tour de Ski 2007/08. Hun tok 29 individuelle titler i svensk mesterskap i langrenn fra 2007 til 2022. I tillegg har hun sju SM-gull i lagsprint og stafett.
Tidlig karriere
Charlotte Kalla ble juniorverdensmester i skiatlon (fellesstart med skibytte) i 2006. Ett år senere vant hun både skiatlon og 5 km fri under junior-VM. I tillegg fikk hun sølv i sprint og stafett. Under ski-VM 2007 i Sapporo endte hun på 7.-plass på fellesstart med skibytte, og på 5.-plass på 10 km fristil.
Gjennombruddet, 2007–2009
Hun vant åpningsrennet i Verdenscupen i langrenn 2008/09 med hele 24,4 sekunder til nummer to, Marit Bjørgen. Dette var hennes første ordentlige verdenscupseier når man ser bort fra Tour de Ski. Hun gikk ankeretappen på det svenske stafettlaget som tok bronse på 4 x 5 km stafett under VM 2009 i Liberec.
Sesongen 2009/2010
Kalla ble i 2010 tildelt Kongens medalje «för idrottsbragd som skidåkare och OS-guld i fristil». På "Idrottsgalan 2011" ble Charlotte Kalla utsett til "Årets kvinnliga idrottare 2010". Sommeren 2010 ble det avduket en statue av henne i Tärendö.
Sesongene etter 2010
I Ski-VM 2011 i Oslo ble det gull på Kalla i lagsprint klassisk der hun gikk sammen med Ida Ingemarsdotter. Det ble sølv på 4x5 km stafett der hun gikk sammen med Ida Ingemarsdotter, Anna Haag og Britta Norgren.
I den mesterskapsfri sesongen 2011/12 ble hun nummer fire i verdenscupen sammenlagt. I 2012 gikk over fra IFK Tärendø til Piteå Elit Skidklubb.
I Ski-VM 2013 ble det to sølv, på lagsprint der hun også nå gikk sammen med Ingemarsdotter, og på 4x5 km stafett der hun gikk sammen med Ingemarsdotter, Haag og Emma Wikén.
I OL 2014 i Sotsji ble det sølv på første øvelse, 15 km skiatlon. Kalla rykket i den siste harde bakken to kilometer før mål, bare Marit Bjørgen klarte å svare, og Bjørgen gikk forbi. I 10 km klassisk ble det sølv etter Justyna Kowalczyk. Hun ble under dette OL olympisk mester for andre gang da hun gikk ankeretappen på det svenske laget som vant 4 x 5 kilometer stafett foran Finland og Tyskland. De andre på laget var Ida Ingemarsdotter, Emma Wikén og Anna Haag. Stafettlaget ble tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje (Bragdguldet) for 2014. Denne regnes som svensk idretts høyeste utmerkelse.
Kalla valgte å stå over Tour de Ski 2014/15. I VM 2015 i Falun tok hun bronse på 15 km skiatlon, gull på 10 km fristil med intervallstart, sølv på 4 × 5 km stafett og bronse på 30 km klassisk fellesstart.
Etter Kallas problemer ved inngangen til sesongen var det ikke knyttet store forventninger til henne i Ski-VM 2017 i Lahtis. Hun overbeviste likevel med sølv på 10 km klassisk og stafett, samt bronse på 15 km skiathlon.
I 2018 ble hun tildelt Holmenkollmedaljen.
Under VM 2019 i Seefeld gikk Kalla tredje etappe på Sveriges lag som tok gull på 4 x 5 km stafett.
Hun la opp 28. mars 2022 etter å ha avsluttet med bronse på 30 km i SM.
Visceralt fett
Visceralt fett er fettet som legger seg rundt organene. Å ha mye visceralt fett er assosiert med diabetes og hjerte- og karsykdom.
Helseeffekt
Bukfedme kan bestå av subkutant fett (fett under huden), mens visceralt fett vil ligge rundt organene. Det finnes ulike måter å skille disse fettypene fra hverandre. Det viscerale fettlageret øker når de subkutane lagringsplassene har mye fett og en person har et overskudd av energi som lagres som fett i kroppen. Det viscerale fettet anses som helseskadelig fordi det har lett for å gå inn i sirkulasjonen og portvenen. Ved vektnedgang er det dette fettet kroppen bruker først.
Målemetode
Innenfor forskning vil man kunne foreta CT eller MR-undersøkelser for å få tverrsnittsbilder av buken og fettet her. I klinikken vil man nøye seg med å måle midjeomkretsen og eventuelt midje-hofte-ratioen til en person.
Out from the Dark
Out from the Dark  er et album av det norske black metal-bandet Mayhem. Albumet består av øvingsopptak fra 1989.
Bokken
Et bokken (japansk: |木剣), bok(u), "tre", og ken, "sverd"), er et japansk sverd laget av tre som er på størrelsen med og ligner i de fleste tilfeller på et katana og blir brukt til trening. Et bokken er i hovedsak formet som og ligner på et katana men det kan også ha samme størrelse og form som et wakizashi eller en tantō. På japansk er et bokken også kjent som et bokutō (木刀, "tre sverd").
Allikevel må ikke et bokken forveksles med en shinai, som er et sverd laget av bambus og blir brukt i kendo.
Bruksområder
Et bokken blir brukt innen flere kampkunster som et relativt trygt og billig alternativ til et ekte sverd. Det blir brukt bland nybegynnere innen iaido, dette er kun for å sikre at en utøver blir kjent med og lærer seg prosedyrene for han går over til bruke et iaito. Allikevel er det et unntak hvis to utøvere må gå mot hverandre i en kata. Det finnes også spesial designede bokken som er tiltenkt å brukes ved sverd trekk (Iaido). I hovedsak betyr det at bokkenet blir utstyrt med en saya(slire) av plast eller tre og i mange tilfeller er dette bokkenet mye tynnere enn et vanlig bokken og er dermed ikke egnet til å utføre vanlige sverd teknikker.
Bokken blir også brukt i kendo for å lære skikkelig teknikk og for å gjøre utøveren kjent med det krummede bladet, men det blir også brukt til å trene kata. Det er faktisk flere kata som benytter seg av krummingen og tilstedeværelsen av en tsuba(Parer stang) for å blokkere motstanderen sitt sverd, ettersom dette ikke er mulig med det rette "bladet i en shinai.
Mange Aikido teknikker er også laget med hensyn til bruken av Japanske sverd, allikevel er Aikido en ubevæpnet kampstil. Bruken av bokken innen en Aikodo dojo blir ikke sett på som bruken av et våpen, men snarer som et verktøy for å styrke utøverens fokus og konsentrasjon. Denne typen bokken har i de fleste tilfeller en jevn overgang mellom håndgrep og "blad" og blir ikke brukt med "tsuba". Aikidoka trener et type sverd stil som er kjent som Aiki-Ken og er noe forskjellig andre typer Japansk kampsport-/kunst. Et bokken blir brukt innen Aiki-Ken for å lære utøveren riktig kropps plassering og maai(avstand) i forhold til angriperen, for dermed å lære det som blir regnet som den sikreste men også sterkeste stilling. Filosofisk sett så legger Aiki-Ken vekt på å oppnå den beste angreps posisjonen, og oppnår dermed også tilstanden hvor utøveren selv kan velge om han/hun skal legge inn det avgjørende slaget.
Oppbygging
Kvaliteten på et bokken er avhenging av flere faktorer. Typen tre som blir brukt, den faktiske kvaliteten på det trevirket men også erfaringen til håndverkeren er kritiske faktorer som avgjør kvaliteten. Nesten alle masse produserte, billige bokken er laget av porøse og lett sammensatte tresalg fra sørøst Asia. Disse bokkenene blir lett skadet om ikke ødelagt hvis de brukes i kata med medium eller hard kontakt, aller helst bør de kun brukes til lett kontakt kata eller egen trening. I tillegg er det også kjent at dersom treslaget er av porøs type så kan det i visse tilfeller skje at lakken flasser av og en kan i noen tilfeller se områder som er blitt fylt igjen med trefyll eller sparkel.
De fleste typer nordamerikansk og europeisk rød eik blir regnet som ubrukelig bokkenmateriale, men det finnes enkelte typer av asiatiske rød eik som har en tettere oppbygging, og som dermed er mer egnet til å brukes som bokken.
Sterkere treslag som de japanske eikeartene akagashi og shirakashi, har vist seg å ha en mer stabil og ikke minst høyere styrke enn rød eik. Et annet valg er hickory. Dette kommer seg av en relativt god blanding mellom styrke og hardhet, men også en relativt lav pris.