cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Larvikslista
Arne Bredvei (bror av NRKs korrespondent i Afrika, Dag Bredvei) skulle være utenlands i to år og Finn Øivind Gabrielsen overtok som gruppeleder fra nyttår 2007. Høsten 2007 sluttet Gran. Tone M. Anderssen, som er kulturhuset Bølgens styreleder, forlot Larvikslista til fordel for Venstre. Finn Øivind Gabrielsen og Ingjerd Beate Nyhus Larsen kjempet om å bli ordførerkandidat foran kommunestyrevalget 2007. Gabrielsen vant. Larvikslista gikk ned til fire mandater ved dette valget.
I januar 2011 vedtok Larvikslista å legge seg ned.
Leder i Larvikslista var Per Bjønnes Kristiansen, tidligere medlem i RV.
Tomáš Dvořák
Tomáš Dvořák (født 11. mai 1972 i Zlín) er en tsjekkisk friidrettsutøver som konkurrerer i tikamp. Dvořák har blitt tre ganger verdensmester i tikamp i (1997, 1999 og 2001). Hans beste OL-plassering er bronsemedaljen fra OL 1996 i Atlanta. I 1999 ble han kåret til Europas beste friidrettsutøver.
Hans personlige rekord i tikamp er 8994 poeng, som ble notert under et stevne i 1999.
Kristian Emil Schreiner
Kristian Emil Schreiner (1874–1957) var en norsk anatom, kjent for sine studier av nordmenns fysiognomi.
Liv og arbeid
Han tok cand.med. i 1899 på et arbeide om slimål med professor Gustav Adolph Guldberg som veileder. Han studerte videre anatomi i Würzburg 1899–1900, embryologi i Praha 1900–01 og cytologi i Liège 1901–02. Han tok doktorgraden i 1902 på et nyre-arbeide og ble ansatt som leder av den biologiske stasjonen i Drøbak sammen med kona Alette. De forsket på hvordan kjønnsceller modnes og utga i 1904 Über das Generationsorgan bei Myxine glutinosa. Han ble universitetsstipendiat i biologi i 1904, prosektor i histologi i 1906 og professor i anatomi i 1908, samt bestyrer for Anatomisk institutt (UiO) til han gikk av i 1945. På 20- og 30-tallet studerte han rasebiologi sammen med Halfdan Bryn og utga Die Somatologie der Norweger i 1929, basert på analyser av nordmenns fysiologi, herunder militære rekrutter.
I 1935 utkom Zur Osteologie der Lappen i to bind, basert på innsamlede skjeletter av samer, hovedsakelig gravd opp mellom 1914 og 1922 fra kirkegårder i bruk fra 1600-1800. Skoltesamiske levninger fra aktive kirkegårder ble også hentet ut, til sterke protester fra lokale russisk-ortodokse prester. I minst ett tilfelle ble liket etter en nylig avdød gravd opp, renkokt i lut og sendt til de Schreinerske samlinger.
Crania Norvegica I/II utkom i 1939.
Die Musik in Geschichte und Gegenwart
Die Musik in Geschichte und Gegenwart (ofte forkortet MGG) er et tysksproglig musikkleksikon.
Den første utgaven ble utgitt mellom 1949 og 1987 og regnes for å være det viktigste tysksproglige musikkvitenskapelige oppslagsverket efter annen verdenskrig. I 1989 ble det gitt ut en paperbackutgave, og i 2001 en elektronisk versjon med oversikt over sidene i den trykte utgaven. Oppslagsverket ble redigert av Friedrich Blume.
Den andre utgaven ble redigert av Ludwig Finscher og var et samarbeidsprosjekt mellom Bärenreiter-Verlag i Kassel og J.-B.-Metzler-forlaget i Stuttgart. Oppslagsverket inneholder en tibinds del for alminnelige oppslagsord (med bind for register; 1994–1999; over 1500 artikler) og en syttenbinds del for biografier (1999–2007; 18,000 artikler). I tillegg er det blitt utgitt et register for biografidelen og et supplementsbind.
Gunilla Wolde
Forfatterskapet rundt Thomas (på svensk Totte) var inspirert av hennes sønn (som hun kalte Peppe) og startet i 1969 med Thomas bader og Thomas går ut. Den tiende og siste Thomas-boken utkom i 1973, og het Thomas kler seg ut.
De ti bøkene om Emma, den litt eldre storesøsteren til en bror, kom noe senere og var mer inspirert av Wolde selv. I Norge finner vi disse som boken om Emma i barnehage (dagis) fra 1976, etterfulgt av Emma må til doktoren i 1977. Senere kom en om tannlegen. Boken Annerledes Emma og Per handler om hvordan det er å ikke være helt like. Bøkene ble oversatt til fjorten språk. I engelsk oversettelse het de Betzy og Tommy, finnene sa Sanna og Teemu, mens danskene kalte Emma for Lotte.
Hun studerte ved Berghs Reklamskola i Stockholm, dernest ved Konstfackskolan fra 1961 til 1965. Hun var datter av Gabriel og Gunnel Brorsson. Wolde døde ved Kalmars länssjukhus etter en tids sykdom.
Hærens styrker
Hærens styrker (HSTY) var en av tre «kommando- og styringslinjer» i den norske Hæren. HSTY hadde ansvar for utdanning og ledelse av de fleste operative avdelingene.
Hærens styrker ble etablert i 2004 og ledet fra Heggelia leir i Troms av generalmajor Kjell Grandhagen. HSTY med generalmajor Jon Berge Lilland ble lagt ned 1. august 2009 og personellet i det vesentlige overført til Hærstaben (HST).
Følgende avdelinger var underlagt HSTY:
Ledelse og stab:
Kampbataljoner:
Støtteavdelinger:
ISTAR- konseptet- består av komponenter fra GSV, GP og Etterretningsbataljonen
TRADOK, Krigsskolen og Hærens jegerkommando lå ikke under HSTY sitt ansvar.
Hauk Henrik Johnsen
Hauk Henrik Johnsen (født 22. september 1948 i Ibestad kommune), er en norsk lokalpolitiker i Vadsø. Han var ordfører for Arbeiderpartiet mellom 2003 og 2007. Johnsen har sittet i kommunestyret i tre perioder, fra 1995 til 2007. Han var leder i administrasjonsutvalget, leder i havnestyret, nestleder i plan- og næringsutvalget samt leder i Vadsø Arbeiderparti i tidsperioden 1995–2003.
Hauk var også fra 2003 til 2007 representant for Finnmark Arbeiderparti i Finnmark fylkesting. Han satt også i styret i Finnmark Ap på slutten av 1990-tallet. I tillegg har Hauk vært aktiv innen idretten, spilt fotball, og administrert idrett. Han var leder i en rekke utvalg i Vadsø Turnforening (VTF) samt hovedleder i foreningen i 1983–85. Var også leder i Finnmark Fotballkrets fra 1991 til 1996.
Hauk Johnsen har militær bakgrunn, med 40 års yrkeserfaring som sivil i Forsvaret.
Ronnie Bunting
Ronnie Bunting (født ca. 1948, død 15. oktober 1980 i Bangor) var en nordirsk republikansk og sosialistisk aktivist. Han ble medlem av Den offisielle IRA (OIRA) i 1970-årene og var en av grunnleggerne av Irish National Liberation Army i 1974.
Hans far, Ronald Bunting, var major i British Army, og han vokste derfor opp i militærforlegninger rundt om i verden. I tenårene kom Ronnie Bunting tilbake til Nord-Irland, der han utdannet seg til lærer. Etter å ha undervist i historie en tid ble han i 1971 fulltidsaktivist. Familien var protestantisk og lojalistisk, og faren hadde vært med på å organisere væpnet vakttjeneste for Ian Paisley, blant annet ved Burntollet da Northern Ireland Civil Rights Association ble angrepet den 1. januar 1969. Det var derfor et langt og meget uvanlig sprang å ta da han sluttet seg til IRA.
Nedre Kalbakkvei (Oslo)
Nedre Kalbakkvei (1-99, 2A-98 ) knytter Groruddalen sammen på tvers, og går fra nord på Kalbakken til sør på Alfaset, der den fortsetter som Tvetenveien. Veien er 1,6 km lang. Mellom Østre Aker vei og Alfaset er den del av riksvei 191.
Ronnie Bunting
Bunting var tiltrukket av Den offisielle IRAs fokus på sosialistisk tankegang, og mente en væpnet revolusjon var nødvendig i Nord-Irland. Han gikk derfor inn i organisasjonen omkring 1970, på et tidspunkt hvor OIRA var involvert i væpnet kamp og bombeaksjoner. Han ble internert i 1971 og plassert i Long Kesh, som en av bare to protestanter blant de 350 første som ble internert der. Bunting ble løslatt i 1973.
Nedre Kalbakkvei (Oslo)
Knutepunkter og notabiliteter
Som riksvei 191
Dalian Professional Football Club
Dalian Professional Football Club, kinesisk: 大连人足球俱乐部, er en kinesisk fotballklubb fra byen Dalian i provinsen Liaoning. Klubben spiller i kinesisk superliga.
Ronnie Bunting
I 1972 erklærte OIRA våpenhvile, og Bunting valgte i 1974 å følge Seamus Costello i opprettelsen av en ny militant og sosialistisk paramilitær organisasjon, INLA. Bare få dager etter opprettelsen av INLA i 1974 brøt det ut en blodig feide med OIRA. Det ble erklært våpenhvile mellom de to gruppene etter at flere var blitt drept. I 1977 ble våpenhvilen brutt, da Costello ble skutt i Dublin av OIRA. Bunting ble selv skutt i nakken med en rifle mens han kjørte bil i Belfast. Det er usikkert om det var Britisk Army, lojalister eller republikanske rivaler som avfyrte skuddet. For sikkerhets skyld tok han med sin familie til Wales, hvor de levde i skjul en periode. I 1978 vendte han tilbake til Belfast.
Bunting ble stabssjef for INLA, en stilling han hadde inntil sin død. Organisasjonen var i denne perioden for det meste involvert i angrep på British Army og Royal Ulster Constabulary (RUC) i Belfast. Bunting ringte til pressen for å ta ansvar for angrep, under dekknavnet «Captain Green». Den mest omtalte aksjonen i hans periode som leder var mordet på den britiske politikeren Airey Neave i London i 1979.
Dalian Professional Football Club
Spillerstall
Pr. 26. februar 2018
Ronnie Bunting
I 1980 trengte flere menn seg inn i Buntings hjem i Lower Falls i Belfast og skjøt ham, hans kone Suzanne og INLA-medlemmet Noel Lyttle. Suzanne Bunting overlevde, men begge de to mennene omkom. Ulster Defence Assoication tok på seg ansvaret for drapet. INLA hevdet av Special Air Service stod bak, men det finnes ikke beviser for dette.
Buntings far nektet å la ham bli gravlagt sammen med andre INLA-medlemmer, og fikk ham i stedet lagt i familiens gravsted.
Nordic Journal of Religion and Society
Nordic Journal of Religion and Society er et norsk vitenskapelig tidsskrift innen religionssosiologi, og det inneholder også artikler innen religionspsykologi, kirkehistorie og teologi. Tidsskriftet publiserer artikler kun på engelsk. Det utgis av Akademika forlag i samarbeid med Stiftelsen Kirkeforskning (KiFO) og Universitetet i Agder.
Knytlinga saga
Knýtlinga saga (sagaen om de danske kongene, danakonunga sögur) er en av kongesagaene og ble skrevet helt i slutten av perioden da kongesagaene ble produsert. Den ble skrevet på Island ca. 1260 (eller mellom 1235 og 1300). Sagaen handler om de danske kongene fra Harald Blåtann på 800-tallet til 1187 da kong Knut Valdemarsson (død 1202) regjerte.
Inspirert av Heimskringla
Knýtlinga saga er løst forbundet med Snorre Sturlasons Heimskringla, sagaene om de norske kongene, men er ikke av samme kvalitet. Også Knýtlinga saga bruker mange skaldekvad som dokumentasjon og dekorasjon.
Tilsvarende som Olav den helliges saga er dominerende i Heimskringla, gir forfatteren av Knýtlinga saga mest plass til fortellingen om Knut den hellige (død 1086). I tillegg får biskop Assers far Svein Torgunnasson en påfallende stor plass i historien om Knut den hellige. Denne dominerende plassen kan trekkes tilbake til Jomsvikingenes saga hvor Vagn Åkesson blir stående som den store helten, og fra Vagn nedstammer to danske erkebiskoper hvor den ene er biskop Asser. Før kong Knut blir drept overlater han beltet sitt til Svein Torgunnasson som om han utpeker denne som sin arving. Det er også Svein som den døde kongen åpenbarer seg for. Den særlige rollen som Assers far har i kongesagaen understrekes med flere poengløs anekdoter, blant en om at han ønsker å ri over ei elv men blir hindret av broren.
Om Knut den helliges fromhet
Regimet til Knut Sveinsson, den senere Knut den hellige, opptar kapitlene 23-72 av Knýtlinga saga. Fortellingen om kong Knut hviler på den danske latintradisjonen bestående av to hagiografiske fortellinger om Knuts liv skrevet av engelskmenn som levde i Danmark. Den enes navn er ukjent, men den andre ble kalt for Ailnoth og var en munk fra Canterbury som levde i landflyktighet som en følge av den normanniske erobringen av England i 1066. Disse helgenbiografiene ga kildemateriale til flere senere latinske verker om Danmark, inkludert den berømte Gesta Danorum.
I Knýtlinga saga er Knut framstilt på maskulint vis og portrettert som en viking, som en hersker og som en kristen martyr. Når hans far dør er han ute på et herjingstokt, men blir senere valgt som konge for å beskytte mot nettopp vikingtokt, og styrer deretter på en slik måte at han blir fordømt av sine egne undersåtter når han forbyr vikingtokt, en aktivitet som forfatteren fremstiller som hedensk atferd. Det er likevel lite i Knýtlinga saga som tyder på at Knut har gjennomgått en religiøs vekkelse etter at han fordømmer vikingtokter, noe man kanskje burde forvente av en person hvis hellighet ble bekreftet av mirakler etter hans død.
Hagiografiens tradisjonelle trekk om avvise seksuelle fristelser får sitt tema i fortellingen om kong Knut, men på et noe kuriøst vis. Sagaen slår fast at Knut er gift og har en sønn, og deretter forteller at kongen ved en fest begjærer en prests hustru og forlanger at hun blir fraktet til hans seng. Når Knut kryper opp i sengen overtaler kvinnen ham til ikke å begå hor. Hun minner ham om at det finnes en større konge enn ham selv, og at Gud vil behandle Knut slik han behandler henne. Knut sier seg da enig og tilbringer natten i en annen seng. Det som tilsynelatende blir fremstilt som en passende fromhet er i realiteten en sammenligning mellom Kristi lidelse på korset med ubehaget av å være monogam i ekteskapet.
Forfatteren
Det er gode grunner til å anta at forfatteren er Olav Tordsson, også kalt for «Kvitaskald» (Ólafr hvítaskáld Þórðarson), død 1259, som var Snorre Sturlassons nevø. Olav oppholdt seg hos den danske kongen Valdemar den store i tidsrommet 1240–1241, og kong Valdemar ga sagaens forfatter med historier og kunnskap.
Dette har sin historiske parallell da Adam av Bremen oppholdet seg hos Svein Estridsson, konge av Danmark i tidsrommet 1047 – 1074, og fikk direkte informasjon som han brukte i sitt historieverk Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum (De hamburgske erkebiskopenes store gjerninger) som også inneholder mange opplysninger om livet i Norden. Forfatteren benyttet også direkte og indirekte av danske kilder, blant annet Saxo Grammaticus' Gesta Danorum. I tillegg gjorde han direkte bruk av Snorres Heimskringla, foruten at han etterlignet Heimskringlas opplegg og oppbygging, men mangler Snorres struktur og kritiske historikerblikk.
Gesims
Gesims er et synonym til korniss og betegner et framspringende, horisontalt fasadeledd. En takgesims, også kalt hovedgesims eller krongesims, danner overgangen mellom tak og vegg. Hvis en gesims deler inn en fasade kalles den en båndgesims (også kalt gørdelgesims eller gurtgesims). Hvis en sokkel markeres med en gesims, kalles det en sokkelgesims.
Ballistisk kortdistansemissil
SRBM er et militært akronym for Short-range ballistic missile som heter ballistisk kortdistansemissil på norsk. Dette er ballistiske missiler med en rekkevidde på opptil 1000km. I regionale konflikter blir disse benyttet på grunn av korte distanser mellom noen land. Missilene er så billige og enkle å få tak i at nesten enhver stat med liten eller middels inntekt kan anskaffe de. Presisjonen til denne type missiler er høyst unøyaktig, men det er veldig vanskelig å forsvare seg mot.
Et eksempel på SRBM er Zelzal-2.
Mcclungia cymo
Mcclungia cymo er en sommerfugl som hører til gruppen Ithomiini i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
En middelsstor, slank sommerfugl med glassklare vinger som er kantet med brunt. Vingeårene er mørkbrune. Forvingen har et gulhvitt tverrbånd.
Levevis
Som de aller fleste Danainae er denne sommerfuglene giftig, og signaliserer dette med et karakteristisk utseende.
Utbredelse
Arten er utbredt over det meste av Sør-Amerika sør til det nordøstlige Argentina.
Dikaja liga
Dikaja liga (originaltittel: Дикая лига) er en russisk film fra 2019, regissert av Andrej Bogatyrjov og Art Camacho.
Handling
I 1909 var Guvernementet Nizjnij Novgorod delt av det russiske imperiet. Historien handler om en mann fra en lav sosial klasse som - for å være sammen med kvinnen han virkelig elsker - måtte forlate sitt eget hjemland, og begynne et nytt liv i Moskva.
Mannen blir etter hvert lagt merke til av en engelskmann som eide en lukket fotball-klubb, som inviterte mannen til å prøve seg for laget hans. Fotball var imidlertid en aristokratisk konkurranse.
Thor S. Larsen
Thor S. Larsen  (født 26. februar 1939 i Trondheim) er en norsk biolog, som har arbeidet internasjonalt med forvaltning av miljø og naturressurser. Han er særlig kjent for sitt arbeid med isbjørn og var en pådriver for inngåelsen av Isbjørnavtalen i 1973.
Larsen studerte ved Universitetet i Oslo, der han i 1966 ble cand.real. Etter dette fortsatte han studiene ved University of Minnesota i USA. Larsen ble i 1985 dr.philos. ved Universitetet i Oslo. I 1972 begynte Larsen ved Norsk Polarinstitutt, der han var leder for biologisk avdeling fram til 1985. Etter å ha arbeidet i Norconsult, var han fra 1985 til 1988 førsteamanuensis ved Institutt for internasjonale miljø- og utviklingsstudier - Noragric. Larsen ble senere professor II ved Noragric. Han arbeidet så for Norad i Zambia til 1990, da han vendte tilbake til Norsk Polarinstitutt som forskningsdirektør. I 1991 ble han spesialrådgiver i Norad, før han i 1995 ble leder for senter for internasjonale miljø- og utviklingsstudier ved Norges landbrukshøgskole. Fra 2001 var han forsker ved UMB og rådgiver for UNEP/GRID-Arendal.
Larsen har forsket på dyrebestander i polarområdene så vel som i tropiske strøk. Han begynte studier av isbjørn på Svalbard på midten av 1960-tallet. Larsen har i sitt internasjonale virke vært særlig opptatt av forvaltning av miljø og naturressurser.
Larsen er tildelt den nederlandske utmerkelsen Den gylne arks orden.
Rolf Ringdal
Rolf Juul Ringdal, tidligere Rolf Juul Jørgensen (født 9. august 1960) er en norsk faglig tillitsmann. Han har fra 2011 vært forbundsleder i Norsk Lokomotivmannsforbund.
27 år gammel begynte han lokomotivførerutdannelsen, og ble lokomotivfører i CargoNet, der han ble hovedtillitsvalgt.
I 1999 ble han valgt inn i forbundsstyret i Lokomotivmannsforbundet, og overtok i juni 2011 formannsvervet i forbundet.
Politisk har han bakgrunn fra Rød Ungdom, Rød Valgallianse, Marxist-leninistisk forbund og ML-gruppa Revolusjon. Han er tidligere leder for Norsk-Albansk Vennskapssamband. I 1997 var han førstekandidat for Norges Kommunistiske Parti på partiets stortingsvalgliste i Oslo.
Han markerte seg i 2007 som en av kritikerne mot sammenslåingsprosessen mellom AKP og RV. Han var også blant de ledende aktivistene i Komiteen for et fritt Irak.
Da han overtok som forbundsformann karakteriserte han seg selv som partiløs sosialist, til venstre for Arbeiderpartiet.
Bangladesh under Sommer-OL 1996
Bangladesh under Sommer-OL 1996. Fire sportsutøvere, tre menn og en kvinne fra Bangladesh deltok i tre sporter, friidrett, skyting og svømming under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Det var fjerde gangen Bangladesh deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer.
Fylkesvei 4278
Fylkesvei 4278 går mellom Hadland og Åse i Eigersund kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 54.
Forsvarets innsatsstyrker
Forsvarets innsatsstyrker (FIST) var i hovedsak Norges bidrag til operasjoner utenlands. Innsatsstyrkene fra alle forsvarsgrener er ferdig utdannede og trente avdelinger av høy kvalitet som hurtig kan settes inn i et konfliktområde. Innsatsstyrkene inngår også i den nasjonale styrkestrukturen.
Forsvarets innsatsstyrke/Hær (nedlagt)
Forsvarets innsatsstyrke/Hær (FIST/H) var en avdeling i Den norske hæren underlagt Hærens styrker. FIST/H var Hærens styrkebidrag til Forsvarets innsatsstyrker. Avdelingen ble opprettet i 2001 og nedlagt i 2010.
FIST/H stilte også ledelseselementer; Norwegian Contingent Command (NCC), som var på plass i Afghanistan, Irak og Kosovo, som øverste ledelse for det norske bidraget i den angjeldende operasjon. FIST/H hadde også en viktig oppgave i å forberede ankomst av norske avdelinger, og å sørge for deployeringen.
FIST/H ble avviklet da hele Hæren i prinsippet gikk over til å bli en innsatsstyrke.
Forsvarets innsatsstyrke/Sjø
Forsvarets innsatsstyrke/Sjø (FIST/Sjø) var en avdeling i det norske Sjøforsvaret underlagt Sjefen for Kysteskadren. FIST/Sjø er Sjøforsvarets styrkebidrag til Forsvarets innsatsstyrker.
FIST/Sjø besto av om lag 1.060 befal og 1.100 vernepliktige. Fartøyer og avdelinger i FIST/Sjø rotererte i henhold til operativt nivå og fredstjenestekontrakter. Følgende styrker inngikk i FIST/Sjø:
Kystjegerkommandoen var under utvikling og skulle innmeldes i FIST/Sjø innen 2010.
Howeitat
Howeitat eller howaytat (arabisk: قبيلة الحويطات|) er en stor stammekonføderasjon i regionen Transjordan, et område i dagens Jordan og Saudi-Arabia. Howeitat-gruppen har flere grener, hvorav de sentrale er stammene Ibn Jazi, Abu Tayi og Sulaymanniyin, foruten et antall assosierte stammer.
Howeitat anser seg å nedstamme fra én enkelt stamfar, en egypter ved navn Huwayt. Men deres nærvær i Transjordan synes å gå tilbake til 1700-tallet, da noen beduinstammer i den nordarabiske ørken ble fortrengt nordover av wahhabi-assosiserte beduiner fra Sentralarabia. Mot slutten av 1700-tallet hadde howeitatene allerede begynt å betrakte som strøkene rundt Akaba og nordenfor som sine; og de gjorde også anspråk på områder i Egypt. De utviklet seg til en tildels bofast stamme som kombinerte jordbruk i Jabal Sharas fruktbare deler med pastoralisme, men tidlig på 1900-tallet ble de gjort mer eller mindre nomadiske av de to rivaliserende sjeikene Abtan ibn Jazi og Auda abu Tayi, som konsentrerte seg om røvertokter, tributtinnkreving og kameldrift.
Abu Tayi og Ibn Jazi-klanene støttet den hadsjemittiske sak under araberopprøret, der de inngikk som viktige elementer i Faisals styrker. Auda Abu Tayi og Hamad Ibn Jazi klarte å mønstre en styrke beduiner som var villig til å rykke frem mot Akaba under prins Feisal bin Husseins banner. Senere vebdte howeitatene tilbake til jordbreuk. De var også fremstående i den arabiske legion, da Ibn Jazi-seksjonen ble føderasjonens mektigste komponent.
Howeitatene er fremdeles i besittelse av store områder rundt Wadi Rum og inn i Saudi-Arabia; de har historisk vært en viktig rekrutteringsbasis for den saudiarabiske nasjonalgarde og The Royal Jordanian Land Force.
20 års jubileumsfest
20 års jubileumsfest er et samlealbum med Nordre Sving og Bjørge Lillelien, utgitt i 1982.
Louis
Etymologi
Louis er en opprinnelig fransk form av det gammelhøytyske navnet Ludewig. En eldre form av navnet var Hluodwic, som var dannet av det frankiske navnet Chlodowich. Navnet er sammensatt av hlöd, «høylytt, berømt», og vig, «kamp».
Utbredelse
Louis er kjent brukt i Sverige fra 1641.
Louis var et populært guttenavn i USA fra 1880-årene til 1930-årene.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Andrej Bogatyrjov
Andrej Andrejevitsj Bogatyrjov (Андрéй Андрéевич Богатырёв; født 1985) er en russisk regissør.
MediaFire
MediaFire er et gratis fil- og bildelagringsnettsted som ble startet i 2005. Domenet mediafire.com ble besøkt av nesten 60 millioner årlig i 2008 ifølge en undersøkelse av Compete.com.
Amarok (album)
Amarok er det 13. studioalbumet fra den engelske multiinstrumentalisten og låtskriveren Mike Oldfield, utgitt i mai 1990 av Virgin Records. Oldfield mente opprinnelig at abumet var en «protest mot Virgins mas om hitlåter», og et album hvor han kunne vise sin musikalske teknikk. Det presenteres som et kontinuerlig seksti minutters langt spor, med stadig skiftende musikk.
Bakgrunn
Når Oldfield i 1989 ga ut Earth Moving, hans tolvte album for Virgin Records, var forholdet til plateselskapet blitt stadig mer belastet som et resultat av uenigheter om kontrakten hans, royalties og den manglende innsatsen for å markedsføre albumene hans. Earth Moving var et album der han «totalt lyttet til Virgin» med hensyn til dets musikalske retning. Det ble en suksess på det kontinentale Europa, men mottok skuffende reaksjon i England noe som Oldfield mottok hard kritikk fra Virgin for. Oldfield ble nå pålagt å levere to album til som en del av sin Virgin-kontrakt, og sommeren 1989 begynte han på albumet med mål om å glede fansen og irriterte Virgin ledelsen. Oldfield anså Amarok for sin «personlige hevn» for Virgins manglende støtte.
Ideen til Amarok oppsto i august 1989 da Oldfield spilte inn en sesjon for sending på BBC Radio 1 som inkluderte et 7-minutters utdrag av debutalbumet Tubular Bells (1973). Oldfield hadde det gøy i prosessen, noe som inspirerte ham til å lage Amarok på samme måte. Da Oldfield begynte å skrive og arrangere Amarok, ignorerte han presset med å levere kommersielt materiale til Virgin, og i stedet «lot det bli som det ble uten innblanding. Jeg følte at jeg fikk ideer fra et sted inni meg, og seks måneder senere hadde jeg et helt album». Han bestemte seg for å lage et album som inneholdt ett stykke på 60 minutter og som i motsetning til hans tidligere lange spor, ikke ble delt inn i seksjoner. Et slikt format vil skape vanskeligheter for Virgin å markedsføre eller spille i radio. Han unngikk å la et tema bli noe Virgin kunne ha brukt som egnet parti til en singelutgivelse.
Etterfølgeren til Amarok, Heaven's Open, ble Oldfields siste album i denne omgangen hos Virgin, da kontrakten med Virgin utløp 1. januar 1991.
Innspilling
Amarok ble spilt inn i Oldfields hjemmestudio, som da var lokalisert i Roughwood Croft, et ombygd vogn-hus i Chalfont St Giles i Buckinghamshire. Han valgte Tom Newman som medprodusent og teknikker, som tidligere hadde samarbeidet med Oldfield på debutalbumet Tubular Bells. Oldfield var glad for å jobbe med Newman igjen, siden han en stund hadde jobbet alene. Med hjelp til det tekniske kunne han fokusere mer på musikken. Han roste også Newmans oppmuntringer, noe som fikk han til å yte sitt beste. En typisk arbeidsdag på hverdager var fra 10 til 18, med frihelger. De unngikk alkohol og narkotika mens de laget albumet.
Han tilbød en premie på £ 1000 av sine egne penger til den første som fant en skjult meldingen han hadde innlemmet i musikken. Konkurransen fikk ingen vinner. Men meldingen er en Morse-kodesekvens som ligger 48 minutter inn i stykket som staver «FUCK OFF RB», en referanse til Virgin grunnlegger Richard Branson, som hadde signert Oldfield til plateselskapet i 1973.
Albumet
Oldfields tidligere verk presenterte multiinstrumentalisten sitt brede utvalg av instrumenter. Dette fortsatte på Amarok, inkludert (i ånden av fingerferdigheten som bricolage og etos i konkret musikk) en rekke gjenstander som sko, skjeer, støvsuger og «innholdet i modellfly-verktøykassen». Selv om det brukes rørklokker (tubular bells) på albumet, er det oppført som «long thin metallic hanging tubes» (lange tynne metalliske hengende rør) på plateomslaget.
To av albumets seksjoner, «Mandolin Reprise» og «Africa I: Far Dip», inneholder Oldfields bearbeidede «hulemann»-stemme, som først ble brukt på Tubular Bells - han ropte delvis uforståelige ord inn i mikrofonen mens han kjørte båndet på en mye høyere hastighet enn normalt, noe som resulterte i en betydelig lavere tone vokal når den ble spilt med normal hastighet. Andre seksjoner inkluderer korte biter med Oldfields snakking, og «Intermission»-seksjonen består av flersporet og forsinket innspilling av stemmen hans som resiterer listen over instrumenter som spilles på albumet, på et lavt volumnivå.
Den siste delen av «Amarok» gjengis Janet Browns imitasjon av den tidligere britiske statsministeren Margaret Thatcher.
I Australia ble albumet gitt ut i en dobbel-pakke sammen med Tubular Bells.
Sammenligning med Ommadawn
Oldfields opprinnelige konsept var å gjøre Amarok til en oppfølger av hans tredje album Ommadawn (1975). Til tross for at Virgin foreslo å gi albumet navnet Tubular Bells II basert på stilen og styrken til musikken, nektet Oldfield og sa senere, «om noe, er det Ommadawn II». Mange av de samme menneskene som var involvert i innspillingen av Ommadawn: Jabula, Clodagh Simonds, Bridget St John og Paddy Moloney medvirker også på Amarok.
I tillegg fotograferte William Murray, som var med på sangen «On Horseback» på Ommadawn, forsidebildet på plateomslaget og skrev novellen som er inkludert i omslaget. Murray brukte David Baileys Ommadawn-omslagsfoto som inspirasjon, og Tom Newman laget messingbokstaven som er med fotografiet på albumomslaget.
Oldfield har sagt at Amarok var et eksperiment for å se om han igjen kunne lage et album uten hjelp av datamaskiner, som han i økende grad hadde brukt i sitt arbeid. Han sa at han ønsket å fokusere mer på sin dyktighet som musikker, å spille alle instrumentene selv. Som en motsetning har han senere diskutert rollen som Amiga-datamaskiner hadde i albumets innspilling.
Tekstutdrag
«Sondela / uSomandla / sukuma / wena / obengezela».
«Come closer / the Almighty / arise / you / shining one (Kom nærmere / den allmektige / oppstå / deg / skinnende) eller Come closer to us, o Almighty, arise, you who shines (Kom nærmere oss, o allmektige, stig opp, du som skinner)».
Sporliste
På LP-en var stykket delt i to, Side 1 på 30:00 og Side 2 på 30:04.
Hitlisteplasseringer
Albumet kom ikke veldig høyt, men klarte å komme inn på topp 50 i forskjellige europeiske land.
Kings Cross (London)
Kings Cross er et område i den engelske bydelen Camden i London. Et lite område som ligger innenfor Islington regnes også gjerne med til Kings Cross. Det er det indre byområdet av London, 4,8 km nord for Charing Cross, og lokaliseringen av King's Cross jernbanestasjon, en av de fremste innfallsferdselsårer til London fra nord.
Det var tidligere et bordellkvarter og nedslitt, men området har blitt rehabilitert siden midten av 1990-tallet med endestasjon for høyhastighetstoget Eurostar som hadde åpning i 2007 og byggingen av King's Cross Central (KXC), et betydelig økonomisk utviklingsmiljø.
Historie
Området var tidligere kjent som Battle Bridge, en referanse til Broad Ford Bridge over elven Fleet. Tradisjonen hevder at det stod et stort slag mellom romerne og ikenerne under Boudicca. Den opprørske dronningen skal etter legenden være gravlagt under plattform 9 på King's Cross stasjon.
Det nye navnet kom fra et monument til Georg IV som ble satt opp i krysset mellom Gray's Inn Road, Pentonville Road og New Road (nå Euston Road) i 1835. Monumentet var ikke populært, og ble tatt ned etter ti års tid, men området beholdt sitt nye kallenavn. Monumentet stod der jernbanestasjonen nå ligger. Den åpnet i 1852, som erstatning for en provisorisk stasjon i nærheten som var opprettet for Crystal Palace-utstillingen.
Før den andre verdenskrig var området fattig, men allikevel et travelt område på grunn av jernbanestasjonen hvor store deler av vareleveransene til London kom inn. Etter krigen var det meste av industrien borte, og området var i stor grad forlatt. Frem til 1990-årene var det beryktet for prostitusjon og narkotikamisbruk og -handel. Jernbanen trengte mindre områder enn tidligere, og det ble derfor mange ledige tomter i Kings Cross. På grunn av stedets dårlige rykte var disse billige, og blant de som benyttet seg av dette var flere kunstere og designere. I 1990-årene ble King's Cross Partneship opprettet for å finansiere fornyelsesprosjekter. I 2000 begynte arbeidet med Channel Tunnel Rail Link, og dette dro med seg også andre investeringer i Kings Cross.
Monopsykisme
Monopsykisme er den oppfatning at alle mennesker deler en felles sjel, intellekt og bevissthet.
Det finnes mange varianter av monopsykistiske doktriner innen ulike mystisistiske tradisjoner, eksempelvis kabbalah, averroisme, rastafarisme.
Ibn Rusjd (Averroës) hevdet at sjelen er todelt, en lavere, individuell sjel som dør med individet og en høyere universell og udødelig sjel som er kilden til intellekt og fornuft.
Baruch Spinoza, som dels var inspirert av Averroës, uttrykte det slik at hver og en er som en bølge på eksistensens hav og at menneskesinnet aldri forsvinner helt, men at noe evig blir igjen etter døden.
942 Romilda
942 Romilda er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 11. oktober 1920 av Karl Wilhelm Reinmuth fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter den hellige Romilda.
Westland Widgeon
Westland Widgeon helikopter var et privat foretak av Westland Aircraft og en forbedring av Westland WS-51 Dragonfly.
Konstruksjon og utvikling
Westland Aircraft bestemte seg for å bygge en forbedret utgave av Westland WS-51 Dragonfly, som var en lisensbyget utgave av et Sikorsky design. Forbedringene bestog i å øke kapasiteten og erstatte Dragonflys rotorhode, blader og girboks med enheter brukt i Westland Whirlwind. Tre Dragonfly Serie 1A ble konvertert til WS-51 Series 2 Widgeon, og den første fløy 23. august 1955.
Edvard Fliflet Bræin
Edvard Fliflet Bræin (født 23. august 1924 i Kristiansund, død 30. april 1976 ) var en norsk komponist, organist og dirigent. Han hørte til en gammel musikerslekt i Norge.
Rebecca Cartwright
Rebecca «Bec» Cartwright (født 23. juli 1983 i Blacktown, New South Wales) er australsk skuespiller, og mest kjent fra TV-serien Home and Away. Rebecca er gift med Leyton Hewitt, og de har en datter sammen som heter Mia Hewitt. Rebecca og Leyton venter sitt andre barn til neste år (2009)
Vassås kirke
Vassås kirke kan vise til:
Rebecca Cartwright
Rebecca spilte Hayley Smith Lawson, men karakteren ble byttet ut i slutten i 2005 med skuespilleren Ella Scott Lynch fordi hun ble gravid, og at Hayley var også gravid i den tiden.
Edvard Fliflet Bræin
Kjell Bækkelund beskriver Bræin som en neo-klassisk komponist med romantiske innslag.
Bakgrunn og familie
Bræin kom fra en slekt av fiolinister og musikere i Gudbrandsdalen. Navnet Bræin skriver seg fra husmannsplassen Bræina ved Jørstadmoen i Fåberg. Hans bestefar, Christian Bræin, var organist i Molde i 10 år og flyttet deretter til Kristiansund der han fikk fart på musikklivet. Edvard Bræin (1887-1957), Edvard Fliflet Bræins far, var også den ledende figuren i musikklivet i Kristiansund og medvirket sammen med Christian Bræin til at byen fikk symfoniorkester i 1919. I 1927 ble Christoph Willibald Glucks Orfeo ed Euridice og etablerte Kristiansund som operaby. Edvard Bræin reiste rundt på Nordmøre og samlet inn folkemusikk. I Kristiansund er det minnesmerker over tre generasjoner Bræin i «Bræin-lunden».
Bræin var gift med Karen Frivold (som han møtte 18 år gammel), og de fikk tre barn. Skuespilleren Andrea Bræin Hovig er barnebarn. Hustruen Karen var i mange år sekretær for operasjefen ved Den norske Opera. Sønnen Hans Christian Bræin er professor i klarinett og kammermusikk ved Norges musikkhøgskole og datteren Anne er cellist i Kristiansand Symfoniorkester.
Han studerte ved Musikkonservatoriet i Oslo i 1942–45, samt med Bjarne Brustad (komposisjon) og Odd Grüner-Hegge (dirigering). Bræin avla organisteksamen i 1943, og debuterte som dirigent i Bergen 1947. Videre fulgte komposisjonsstudier ved MK i Paris med Jean Rivier 1950–51 med stipendium fra Norsk Komponistforening. Bræin virket som kor- og orkesterdirigent i Kristiansund og Oslo. Han debuterte som organist i Nordlandet kirke 17 år gammel.
Virke
Han slo igjennom som komponist med det fargerike orkesterverket Konsertouverture (op. 2, 1948), men allerede i sitt første opus – De glade musikanter (1947) for klarinett og tre strykere – hadde han vist sin forkjærlighet for det diverterende og det musikantiske. Med utgangspunkt i romantikkens tonespråk skapte han en personlig stil hvor det melodiske står sentralt, gjerne med trekk fra norske folketoner og ikledd en kontinental neoklassisk form. Burlesk humor og brå innfall er ikke uvanlig i hans verker. Den diverterende stil går igjen i komposisjoner som Serenade for orkester (op. 5, 1952) og Capriccio for klaver og orkester (op. 9, 1958), og den får sin fullendelse i hans siste store verk, operasuksessen Den stundesløse (op. 21, som han brukte tre år på, uroppført ved Den Norske Opera høsten 1975) til Hans Kristiansens libretto (etter Ludvig Holbergs skuespill).
Mer alvorlig preget er Adagio for strykere (op. 6, 1953) og symfoni nr. 2 (op. 8, 1954) i tre satser. Her er det musikantiske avløst av et episk, dyptloddende tonespråk av stor virkning. Det samme er tilfelle i hans andre betydelige opera: Anne Pedersdotter (op. 18, uroppført ved Den Norske Opera 1971), også til libretto av Hans Kristiansen (etter Wiers-Jenssens skuespill).
Bræin har også skrevet vel 20 romanser og en rekke korsanger, og flere av disse er blitt folkeeie. Mest kjent er «Ut mot havet». Tekster hentet han gjerne fra Jakob Sande, Einar Skjæraasen og Johan Herman Wessel. Bræin oppnådde å bli en populær komponist i ordets egentlige og rette betydning. I dag regnes han som en av Norges fremste komponister i etterkrigstiden.
Romualdo Ghiglione
Romualdo Ghiglione (født 25. februar 1891, død 22. mars 1940) var en italiensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Ghiglione ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp med 359,855 poeng foran Belgia (346,765) og Frankrike (340,010). Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920
Slå på
Slå på er et musikkalbum med Knut Lystad og Marianne Mørk, utgitt i 1990.
Tott og Pøddel
Tott og Pøddel (orig: Toot and Puddle) er en er en canadisk animert barneserie som gikk på TV fra 2008 til 2012. Serien er basert på en bokserie med samme navn. Den gikk på Noggin i USA, CBeebies i Stobritannia, og på Treehouse TV i Canada.
Serien ble sendt av TV 2 Junior fra 2009. Serien ble originalt produsert av Mercury Filmworks, HIT Entertainment, National Geographic Kids, Treehouse TV Originals, CBeebies Originals, og Noggin Originals.
Ambrogio Levati
Ambrogio Levati (født 14. mars 1894, død 8. mai 1963) var en italiensk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Levati ble olympisk mester i turn under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det italienske laget som vant lagkonkurransen i mangekamp med 359,855 poeng foran Belgia (346,765) og Frankrike (340,010). Det var 120 turnere fra fem nasjoner på fem lag som deltok i konkurransen som ble gjennomført 23. og 24. august 1920.
Barbados under Sommer-OL 1996
Barbados under Sommer-OL 1996. Tretten sportsutøvere, elleve menn og to kvinner fra Barbados deltok i sju sporter, boxing, judo, friidrett, skyting, turn, svømming og seiling under Sommer-OL 1996 i Atlanta. De vant ikke noen medaljer.
Gynaephora selenitica
Gynaephora selenitica  er en sommerfugl i gruppen børstespinnere (Lymantriidae). Denne mørke arten forekommer ikke i Norge, de nærmeste bestandene er i det sørlige Finland.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 26 – 37 mm), kraftig, mørkegrå spinner. Hannen har fjærformede antenner, hunnen trådformede. Kroppen er kledt med ganske lange, mørkegrå hår og rundt bakkroppsspissen har den en dusk av lange hår (analull). Forvingen er mørkegrå, tynt skjellkledt og delvis gjennomsiktig, med en lys, strekformet flekk omtrent midt i vingen og et ujevnt, lyst tverrbånd nær ytterkanten. Hårfrynsene langs kanten er vekselvis lysegrå og mørke. Bakvingen er ensfarget mørkegrå. Hos hannen er den kantet med ganske lange, gulaktige hårfrynser, hos hunnen er disse grå. Larven er svart med tufser av lange, grå hår. Den har to bunter av lengre, svarte hår i forenden og en slik bunt bak. På ryggen har den fem "barberkoster" av tette, oppstående hår som er hvite på sidene og svarte i midten. Den ligner sterkt på larven til heibørstespinner (Calliteara fascelina), men er litt mørkere på afreg.
Levevis
Denne sommerfuglen er knyttet til myrer. Larvene lever på ulike slags busker, mest på lyng-arter. De voksne sommerfuglene flyr om dagen, helst i solskinn, i mai – juni. Hunnen sitter mest stille og sender ut feromoner, som kan lokke hanner på lang avstand. Hun flyr meget sjelden, blant annet på grunn av den tunge eggmassen hun har i bakkroppen. Sommerfuglene tar ikke næring til seg og lever bare noen få dager. Som hos mange andre børstespinnere ser man larvene mye oftere enn de voksne sommerfuglene. Etter paringen legger hunnen 150 – 220 egg fordelt på flere eggklynger. De dekkes med noen av hårene fra hunnens bakkroppsspiss. En stor del av larvene blir ofte angrepet av parasitter, og mange dør i løpet av vinteren på grunn av soppangrep. Larven overvintrer, og forvandler seg til en puppe tidlig neste vår, denne klekkes etter omtrent en måned.
Utbredelse
Arten forekommer bare i Europa, fra det sydøstlige Frankrike gjennom Mellom-Europa østover til Uralfjellene. I Norden finnes den bare i det sydligste Finland, der bestandene har svinget sterkt. Til tider har arten vært tallrik, andre ganger nesten helt borte.
De forente nasjoners pakt
De forente nasjoners pakt er avtalen som etablerte den internasjonale organisasjonen De forente nasjoner (FN). Avtalen ble åpnet for undertegning den 26. juni 1945 ved en konferanse i San Francisco i USA og trådte i kraft den 24. oktober 1945 etter å ha blitt ratifisert av de fem faste medlemmene av FNs sikkerhetsråd;
John Savage
John Savage (født John Youngs, den 25. august 1949 i New York) er en amerikansk skuespiller, produsent, produksjonsleder og komponist.
Hans første store filmrolle var som Steven i filmen The Deer Hunter, fra 1978 som handler om en gruppe stålarbeidere under Vietnamkrigen. Savage hadde også en ledende rolle i filmen The Onion Field fra 1979, den sanne historien om politimann Karl Hettinger sin personlige kamp etter å ha vært vitne til mordet på en kollega. En av hans mest kjente roller var som Claude Bukowski i filmen Hair (1979). Savage hadde en mindre rolle i Terrence Malick sin episke krigsfilm The Thin Red Line. Savage var en gjennomgangsfigur i de to første sesongene av TV-serien Dark Angel og han portretterte kaptein Ransom i den to-delte episoden Equinox i TV-serien Star Trek: Voyager. I 2005 hadde Savage en noe mindre rolle i TV-serien Law & Order: Special Victims Unit. Hans bror heter Jim Youngs og er også skuespiller.
Sean Hayes
Sean Hayes (født 26. juni 1970 i Chicago i Illinois) er en amerikansk skuespiller og komiker.
Etter eksamen fra Glenbard West High School i Glen Ellyn i Illinois studerte Hayes ved Illinois State University. Hayes arbeidet som klassisk pianist, og fungerte som leder for Pheasant Run Theater i St. Charles i Illinois. Han har også komponert originalmusikk for en oppsetning av skuespillet Antigone ved Steppenwolf Theatre Company i Chicago. Hayes flyttet til Los Angeles i 1995, hvor han fant arbeid som en stand-up-komiker og skuespiller.
Som tenåring var Hayes med i filmen Styrkeprøven (1986), som ble filmet på skolen Glenbard West, som Hayes studerte ved. Han debuterte som profesjonell skuespiller i den uavhengige filmen Billy's Hollywood Screen Kiss (1998). Kort tid senere fikk Hayes rollen som Jack McFarland i TV-serien Will & Grace, som han vant en Emmy-pris, fire SAG-priser og seks Golden Globe-nominasjoner for. Han har også portrettert komikeren Jerry Lewis i TV-filmen Martin and Lewis. Hayes var vert for den 64. Tony-utdelingen 13. juni 2010 på TV-kanalen CBS. I 2010 hadde Hayes rollen som Mr. Tinkles, en ond hvit perserkatt, i Som hund og katt: Kittys hevn, som var oppfølgeren til Som hund og katt (2001).
I flere år avviste Hayes å diskutere sin seksuelle legning fordi han trodde publikum da ville være mer fordomsfrie overfor ham. I et intervju med magasinet The Advocate i april 2010 antydet han at han var homofil.
943 Begonia
943 Begonia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 20. oktober 1920 av Karl Wilhelm Reinmuth fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter blomsterslekten Begonia.
Bueskyting under Sommer-OL 2008 – Individuelt kvinner
Kvinnenes bueskyting under Sommer-OL 2008 fant sted fra 9. til 14. august 2008 på Olympic Green Archery Field i Beijing.
Harstadfjellet
Harstadfjellet er et grensefjell mellom kommunene Gjemnes og Hustadvika i Møre og Romsdal. Fjellet har en høyde på 1 004 moh.
I Gjemnes har flere gårder ved foten av fjellet navnet Harstad.
Den europeiske unions historie
Den europeiske unions historie omhandler dannelsen og utviklingen av den europeiske økonomiske- og politiske union, fra slutten av andre verdenskrig frem til i dag.
1900–1945
Paneuropabevegelsen avholdt sin første kongress i Wien, 3. oktober 1926. Det er den eldste europeiske samlingsbevegelse og begynte med utgivelsen av Richard von Coudenhove-Kalergis manifest Paneuropa, der ideen om en samlet europeisk stat ble lagt frem.
Den belgisk-luxembourgske økonomiske union fra 1921 var en forløper til Benelux-avtalen fra 1944. Gjennom et memorandum fra 1955 bidro Benelux til etableringen av EU
Etterkrigstiden
I 1946 uttalte den britiske statsministeren Winston Churchill i en tale på universitetet i Zürich et ønske om å etablere et «Europas forente stater». I sin tale beskrev han flere steg mot en europeisk geopolitisk føderasjon, hvor det første steget ville være å etablere et europeisk råd. I 1949 ble Europarådet som Churchill skisserte, en realitet.
Brussel-traktaten i 1948 etablerte Vestunionen, en forsvarspakt mellom Storbritannia, Frankrike og Be-Ne-Lux-landene. Den var en oppfølger etter Dunkerque-traktaten mellom Storbritannia og Frankrike, fra året før.
Haag-kongressen i 1948 med delegater flere europeiske land, USA og Canada, foreslo et politisk, økonomisk og monetært forent Europa, og ble i 1949 fulgt opp med etablering av Europarådet. Europabevegelsen og Europa-colleget ble som følge av Haag-kongressen opprettet på slutten av 1940-tallet. Dannelsen av OEEC i 1948 og Europarådet i 1949 innebar en gryende splittelse mellom Storbritannia og EFTA-landene på den ene siden og de seks landene som dannet EEC på den andre. Storbritannia var mot det overnasjonale innslaget i OEEC og flertallsløsninger. Storbritannia gikk mot det fransk-belgiske forslaget fra Haag-kongressen om en europeisk parlamentarikerforsamling som skulle basere seg på flertallsavgjørelser.
thumb|Kart over Monnet-planens forslag fra 1946. Ruhr-området skulle utvides mot den nederlandske grensen ved å innlemme deler av Rhinland. Hele territoriet skulle underlegges fransk kontroll. Det ble i 1948 også skissert en plan for en skandinavisk forsvarsunion mellom Norge, Sverige og Danmark, men planen ble lagt på is som et resultat av at Norge og Danmark gikk inn i NATO året etter. Likevel ble det etablert en skandinavisk komité for økonomisk samarbeid, som førte til en tollunion under det nordiske råd, som holdt sitt første møte i 1953. En liknende union ble også etablert mellom Benelux-landene. Allerede siden krigen hadde Belgia, Nederland og Luxembourg hatt en tollunion, som i sin tur førte til en økonomisk union i 1960.