cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daybreakers
Sammendrag
De fleste gjenværende menneskene blir snart fanget og høstet for blod ved laboratorium, samtidig som forskere forsøker å finne en syntetisk erstatning for ordentlig blod. Siden sollys er dødelig for en vampyr, blir flere underjordiske passasjer og kjøretøy med filter mot Ultrafiolett stråling produsert for sikker reise. Men de få frie menneskene som fremdeles er i live, reiser stort sett om dagen. I 2019 er Edward Dalton (spilt av Ethan Hawke) en hermatolog for bedriften Bromley Marks, et stort farmasøytisk selskap som er den største leverandøren av menneskelig blod i USA.
Ved en vin-gård den natten møter Edward flere mennesker og Wes Turner, en vampyr som hjelper menneskene med å utvikle en kur. Et nærliggende konvoi av mennesker blir tatt til fange, og en gruppe vampyrer sporer opp vin-gården. Dette tvinger Turner og menneskene til å flykte. Audrey, Cormac og Edward blir værende, og sammen gjenskaper de metoden som Cormac opplevde for å komme tilbake til hans menneskelig form. Dette gjør at Edward ikke lenger er en vampyr, og blir menneske igjen. Kort tid senere oppdager de Turner og alle menneskene døde.
De blir oppdaget av Frankie som angriper Cormac, men ved å drikke blodet hans blir Frankie menneskelig igjen. I et forsøk på å redde Audrey, vender Edward seg til Charles Bromley, eier av Bromley Marks sitt nye monopol på blod-erstatningen. Charles avslører hans plan om å fortsette å jakte på mennesker, og selge blodet deres til ublu priser ettersom folk alltid er villige til å betale ekstra for virkelig blod. Edward blir bitt av Charles, og dette gjør Charles menneskelig igjen. Edward forlater Charles i det soldater på randen til å bli "subsiders" dukker opp. Frankie dukker opp og henleder soldatenes oppmerksomhet for å la Edward og Audrey flykte. Etter det påfølgende vanviddet, er det bare seks soldater som står igjen - nå kurert, og ikke lenger vampyrer.
For å skjule vaksinen de har oppdaget, skyter Christopher soldatene. Men før han rekker å skyte Edward og Audrey, blir Christopher drept av Cormac. De gjenværende overlevende kjører ut i soloppgangen. Edward kunngjør at vaksinen deres vil hjelpe vampyrene tilbake, og gjenopprette menneskeheten.
Aerofagi
Aerofagi, medisinsk betegnelse på luftsluking. En som lider av aerofagi sluker større mengder luft, ofte på grunn av nervøsitet eller spenning. Dette kan gi økt tendens til raping.
Frem fra Glemselen kap. 16
'Frem fra Glemselen kap. 16' er det sekstende albumet i platserien Frem fra Glemselen med Rita Engebretsen og Helge Borglund. Etter suksessen med Frem fra Glemselen kap. 15 som solgte til gull, og var egenprodusert på Continental Consult, var Engebretsen & Borglund tilbake på plateselskapet PolyGram Records. Dette ble også den siste produksjonen som ble gitt ut i LP-formatet. Som ''Frem fra Glemselen kap. 15'' ble også denne platen spilt inn i Studio 19 på Hamar, og produsert av Jørn Kolsrud.
Viseutvalget var igjen mer slagere, enn skillingsviser. Her fantes gode gamle radioslagere som «Der bjørkene suser» og «Midnattsolens land». Den eneste direkte skillingsvisen var sangen «Tafjordulykken», og den var heller ikke spesielt gammel. Mange har ment i ettertid at dette var årsaken til at interessen for plateserien var dalende, slagerne fra 1950-1960-årene fant man på plate uansett, og skillinsgvisene som hadde gjort plateserien unik var borte. Denne platen solgte i overkant av 20 000 eksemplarer, bare halvparten av Kapitel 15.
Oppriktig talt, mine herrer
Filmen er en antologifilm i tre deler som alle foregår i den italienske byen Treviso
Den ble tildelt Gullpalmen (delt med En mann og en kvinne) under filmfestivalen i Cannes i 1966.
Handling
I den første historien later en ektemann som om han er impotent, som et dekke for å ha en utenomekteskapelig affære. I den andre historien forlater en bank-funksjonær sin kone, for å være sammen med sin elskerinne. Men flere av byens ektemenn blir misunnelige på dem, og de slår seg sammen for å konspirere mot de utro mennene.
Army of Lovers
Musikkvideoer som Crucified, Israelism og La Plage de Saint Tropez, med ekstravagante kostymer og livsbejaenhet, etablerte AOL som stilsikre rokokkoikoner i den europeiske popverdenen. Gruppen gjenoppsto til Melodi Grand Prix i Sverige i 2013.
Hugh S. Legaré
Hugh Swinton Legaré (født 2. januar 1797 i Charleston i Sør-Carolina, død 20. juni 1843 i Boston i Massachusetts) var en amerikansk diplomat og politiker.
Legaré ble født inn i en familie av skotsk avstamning med en hugenottisk tro. Før han var fem år gammel, ble han forgiftet av en vaksine som hemmet den naturlige vekst og utvikling av hans føtter, noe som gjorde at han ikke kunne dele gledene blant sine lekekamerater. I stedet ble han en ivrig student og ble president i Clariosophic Society ved College of South Carolina (idag University of South Carolina). Der tok han avgangseksamen i 1814 med klassens høyeste karakter og velrenommert for sin lærdom. Deretter studerte han rettsvitenskap i tre år, påtok seg arbeid i Paris og Edinburgh i 1818 og 1819, og ble i 1822 medlem av advokatforeningen i South Carolina.
Etter å ha praktisert en tid i Charleston, ble han med i Representantenes hus i Sør-Carolina fra 1820 til 1821, og deretter igjen fra 1824 til 1830. Han var også grunnlegger og redaktør i Southern Review fra 1828 til 1832.
Fra 1850 til 1832 var han justisminister i Sør-Carolina, hvor han ble en støttespiller av delstatenes selvstyre og en motstander av nullifisering. Han var delstatens justisminister før han ble utnevnt til chargé d'affaires i Brussel i 1832, hvor han tjenestegjorde frem til 1836.
Ved sin tilbakekomst ble han innvalgt i USAs 25. kongress fra Det demokratiske partiet, men lyktes ikke å bli gjenvalgt for neste periode.
Den 13. september 1841 ble han utnevnt av president John Tyler til USAs justisminister, og ble i dette embedet frem til sin død den 30. juni 1843. Han tjenestegjorde også som fungerende utenriksminister fra 8. mai 1843 frem til sin død.
Legaré døde i Boston i Massachusetts mens han deltok i seremonien med avdukingen av Bunker Hill monumentet. Han ble først gravlagt på Mount Auburn kirkegård i Cambridge i Massachusetts, og ble senere flyttet til Magnoliakirkegården i Charleston.
Kutteren USCGC Legare (WMEC-912) er oppkalt etter han.
Spirituell kirurgi
Spirituell kirurgi (engelsk Psychic surgery) er en form for helsesvindel som antas å ha oppstått på Filippinene på første halvdel av 1900-tallet. Senere har fenomenet spredt seg til andre verdensdeler. Konseptet bak spirituell kirurgi er å simulere en fysisk operasjon ved hjelp av illusjonisme, og dermed lure pasienten og tilskuere til å tro at en operasjon har funnet sted. Utøvere hevder ofte å kunne kurerer alle slags sykdommer.
Historie
Spirituell kirurgi er beskrevet på Filippinene på 1940-tallet da Eleuterio Terte praktiserte metoden og lærte opp andre. På 1950-tallet dukket fenomenet også opp i Brasil. I 1959 fikk fenomenet også oppmerksomhet i USA, og det ble da også kalt firedimensjonal kirurgi, basert på hypotesen om at en guddommelig makt utførte operasjonen på pasienten.
Ankerbreen
Ankerbreen er en 5 km² stor isbre på Spitsbergen, Svalbard, mellom Reindalen og Van Mijenfjorden, i det sørøstre Nordenskiöld Land. Den er en ca. 6 km lang bre som starter umiddelbart nord for Gustavfjellet (1218 m) og Landsverktoppen (982 m) – og går deretter vestover til Røystoppdalen som er en sørlig arm av Reindalen. Breen har lagt foran seg et 1 km bredt belte av morenemateriale, sammen med Livbreen som skjærer inn i morenen fra sørvest. I nord strekker Johan Ankerfjellet (843 m) og i sør Gustavfjellet (1218 m) seg som vegger langs breen.
Spirituell kirurgi
Utførelse
Det har forekommet forskjellige måter å praktisere spirituell kirurgi, og fenomenet har i hovedsak spredt seg via spirituelle miljøer og utøvere av annen alternativ behandling. I de fleste tilfeller har de påståtte inngrepene vært rene illusjoner, men det forekommer også snitt i pasientens hud for å få det til å virke mer troverdig.
Ankerbreen
Breen ligger vest for Sjaktbreen og sør for den store Slakbreen, og ligger utenfor Nordenskiöld Land nasjonalpark – som starter nede i Røystoppdalen.
Spirituell kirurgi
Utførelse
En vesentlig del av illusjonen består i å simulere fjerning av vev fra kroppen, enten gjennom de snitt utøveren hevder å ha laget, eller gjennom kroppsåpninger. Personer som tidligere har praktisert bedrageriet har oppgitt at dyreinnvoller benyttes til å simulere dette.
Ankerbreen
Ankerbreen er oppkalt etter Peter Martin Anker (1871–1940) som var bidragsyter til Gunnar Isachsens Spitsbergenekspedisjon i 1909-10.
Spirituell kirurgi
Utførelse
I all hovedsak er det personer uten medisinsk kompetanse som har praktisert spirituell kirurgi. En av forklaringsmodellene som er blitt anvendt er at bevisstheten til en eller flere avdøde leger eller kirurger tar plass i utøverens kropp og derved gjennomfører inngrepet på korrekt og forsvarlig vis uten at utøveren selv trenger å besitte denne kunnskapen.
Helserisiko
Dersom spirituell kirurgi hadde blitt gjennomført som faktiske inngrep slik utøverne hevder, ville det ha medført betydelig risiko for pasientene. I de fleste tilfeller er det imidlertid kun en illusjon. Like fullt er det uttrykt bekymring for pasientenes helse i forbindelse med manglende sterilisering og betenkeligheter ved at f.eks. dyreinnvoller tilsynelatende føres inn i pasientens munn eller nese med fare for at infisert vev kan overføre farlige bakterier.
Ettersom utøverne av spirituell kirurgi gjerne hevder at de bl.a. fjerner kreftsvulster eller HIV-smitte fra pasientens kropp, kan pasienter også utsettes for helsefare ved at de overbevises om at de er friske og derved velger bort konvensjonell legebehandling.
Advarsler og kritikk
Illusjonene som danner grunnlaget for spirituell kirurgi har i flere tiår blitt utsatt for både harselas og kopiering. Den kjente illusjonisten James Randi har ved flere anledninger demonstrert hvordan man med litt fingerferdighet kan få et simulert inngrep til å se svært autentisk ut ved å bruke falskt blod og dyreinnvoller. Kritikken av spirituell kirurgi har vært særlig krass fordi utøveren nødvendigvis må være fullt klar over at pasientene blir lurt, i motsetning til de fleste andre alternative behandlingsformer hvor terapeuten normalt er overbevist selv om at behandlingen virker.
Prenam Pesse
Prenam Pesse (født 31. desember 1997) er en togolesisk sprinter. Hun deltok I øvelsen 100 meter under Sommer-OL 2016, hvor hun kom på 4.-plass i sitt forøksheat med tiden 12,38 sekunder. Hun gikk ikke videre til neste runde.
Ariya Jutanugarn
Ariya Jutanugarn (født 23. november 1995) er en thailandsk profesjonell golfspiller på LPGA-touren. Hun ble i 2007 den yngste til å kvalifisere seg til en turnering på LPGA-touren, og i 2016 den første thailandske golfspiller til å vinne en majorturnering da hun vant Ricoh Women's British Open.
Karriere
I 2007, som elleveåring, kvalifiserte Jutanugarn seg til Honda LPGA Thailand, en turnering på LPGA-touren. Hun ble profesjonell i 2012, og debuterte i 2013 på Ladies European Tour (LET), der hun allerede i debutsesongen vant Lalla Meryem Cup.
I mai 2016 vant hun sin første seier på LPGA-touren, Yokohama Tire LPGA Classic. Hun vant også de to påfølgende turneringene på touren, Kingsmill Championship og LPGA Volvik Championship. Sesongens fjerde seier kom da hun vant Women's British Open i juli. Jutanugarn ble dermed den første thailandske golfer til å vinne en majorturnering.
Søsteren Moriya (født 1994) spiller også på LPGA-touren, og ble Rookie of the Year (Årets nykommer) på touren i 2013.
Mohamed bin Zayed al-Nahyan
Sjeik Mohamed bin Zayed al-Nahyan, født 11. mars 1961, er emir i emiratet Abu Dhabi og fra 14. mai 2022 er han president i De forente arabiske emirater. Han er betraktet som en pådriver for emiratenes ekspansjonistiske utenrikspolitikk.
Han er sønn av sjeik Zayed bin Sultan al-Nahyan som var sentral i dannelsen av unionen og som også ble emiratenes første president i 1971. Zayed bin Sultan døde i 2004 og ble etter fulgt av sin eldste sønn og Mohammed bin Zayeds halvbror, sjeik Khalifa bin Zayed al-Nahyan. Da Khalifa fikk slag i 2014 overtok Mohamed bin Zayed som landets kronprins mange av hans oppgaver og ble en de facto leder for både Abu Dhabi og for emiratene.
Shanghai Masters (snooker)
Shanghai Masters er en profesjonell snookerturnering arrangert i Shanghai for første gang i august 2007. Turneringen er en rankingturnering.
Shanghai Masters er den andre rankingturneringen i Kina ved siden av China Open og kom som resultat av sporten sin sterkt økende popularitet i Kina. Turneringen har en egen innledende runde hvor lovende kinesiske snookerspillere får muligheten til å kvalifisere seg til hovedrunden.
Troglops albicans
Troglops albicans (Linnaeus 1767) er en bille i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller, som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den finnes lengre sør i Europa. Den er ikke registret i Norge.
Utseende
Kroppen er 3 millimeter lang. Den er en blåsvart bille, bare kantene av brystskjoldet og rotleddene i antennene, samt fram- og mellombeina er noe rødgule. Hunnens hode er helt svart, mens hannen har gult forhode og svart bakhode. Hodet med de noe utstående fasettøynene er bredere enn brystet. Antennene er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Oversiden med en kort, utydelig og ganske spredt finere liggende behåring (krever forstørrelse). Brystskjoldet er smalere i bakkanten enn på midten og bredere enn det er langt. Avsmalningen bakover går i en buktet linje, ikke rettlinjet. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd, bortsett fra hos hannene, som har fire ledd.
Levevis
Troglops albicans lever på trær, særlig lind og eik. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Paramphilochoides intermedius
Paramphilochoides intermedius er en art innenfor familien Amphilochidae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder. Den livnærer seg i stor grad på alger i dypet.
Den lever i Atlanterhavet og Norskehavet helt inn til kysten av Sverige.
Rettspluralisme
Rettspluralisme finnes i forskjellige former. Som en svak form for rettspluralisme regnes det at det innenfor ett rettssystem kan eksistere ulike rettskulturer eller rettsoppfatninger. En sterk form for rettspluralisme har man når det er snakk om helt separate rettssystemer.
Historisk sett har rettspluralisme vært det vanlige, mens rettslig sentralisme er knyttet til nasjonalstatstanken.
Prosopopeia (tidsskrift)
Prosopopeia er navnet på et litterært tidsskrift som blir utgitt og redigert av mastergradsstudenter tilknyttet Institutt for lingvistiske, litterære og estetiske studier ved Universitetet i Bergen. Tidsskriftet ble startet i 1993 og kommer ut med fire nummer i året. Tidsskriftet blir gitt ut med støtte fra Norsk kulturråd og Studentsamskipnaden i Bergens kulturstyre.
Målsettingen for tidsskriftet er å skape debatt i de akademiske og intellektuelle miljøene. Prosopopeia tar imot tverrfaglige bidrag, anmeldelser, intervjuer, artikler, essays, debattinnlegg og skjønnlitterære bidrag. Bidragsyterne spenner fra nye studenter til mer erfarne kritikere, akademikere og skjønnlitterære forfattere. Tidsskriftet tar imot bidrag på alle skandinaviske språk og engelsk. Prosopopeia selges i Bergen, Oslo, Moss og København, eller via bestilling og abonnementer.
Tidligere redaksjonsmedlemmer og/eller bidragsytere fra tidsskriftets oppstart frem til i dag inkluderer Nils-Øyvind Haagensen, Christine Hamm, Henning Hagerup, Øyunn Viken, Arild Linneberg, Anne Helene Guddal og mange flere.
Broene i Königsberg
Bakgrunn
På 1700-tallet var byen Königsberg (nåværende Kaliningrad) i daværende Øst-Preussen oppdelt i fire deler: den nordlige og sørlige siden av elven Pregel, som fløt gjennom byen, samt to øyer midt i elven – en mindre vestlig og en større østlig. Den minste av øyene, Kneiphof, var byens sentrum, der blant annet katedralen lå. Fra denne øya gikk det to broer til den nordlige bredden og to broer til den sørlige bredden, samt en bro til den største øya, og fra denne gikk det i sin tur en bro til den nordlige bredden og en bro til den sørlige bredden. Totalt var dermed øyene og fastlandet forbundet med hverandre ved syv broer. Det ble sagt at byens innbyggere på sine søndagsturer forsøkte å finne en måte å gå gjennom byen på en slik måte at man passerte hver bro bare én gang, og når turen var over var man tilbake til utgangspunktet. Ingen hadde dog lyktes med dette. Enkelte hevdet at det var umulig, men ingen visste dette sikkert.
Problemets løsning
Den sveitsiske matematikeren Leonhard Euler, som da bodde i St. Petersburg, fikk høre om problemet med Königsbergs syv broer og besluttet å løse det. Problemet var å finne en vei som passerer alle bruene eksakt én gang. I 1736 viste han at det ikke finnes noen løsning på problemet; en slik tur er ikke mulig. For å løse problemet omformulerte Euler det til en abstrakt graf med følgende utseende:
→ →
I denne grafen motsvarer prikkene (nodene) posisjoner på øyene og fastlandet, mens linjene (kantene) motsvarer broer. Euler viste at:
Beviset er trivielt, og det er nok for å løse problemet med Könnigsbergs broer, enten det kreves at start- og sluttpunktet sammenfaller eller ikke:
I tilfellet Königsberg har alle de fire punktene et odde antall forbindelser og ingen løsning er derfor mulig i dette tilfellet.
Denne påstanden ble bevist i 1873 av den tyske matematikeren Carl Hierholzer. Han viste at det finnes en løsning uansett i hvilket punkt man starter, og turen begynner og slutter i samme punkt.
Til minne om Euler kaller man en slik tur som passerer alle broer eksakt en gang for en eulervei. Om turen begynner og slutter i samme punkt kalles den for en eulersyklus.
Øvrig
Notér forskjellen mellom kart over Königsberg fra Eulers tid, som viser det virkelige utseendet på Königsbergs sentrale deler, og det skjematiske bildet. Forskjellen mellom disse tydeliggjør hvor topologien ser bort fra uvesentlige egenskaper hos de objektene som studeres.
De syv broene hadde under den tyske tiden egne navn. Broene til den nordlige stranden het, regnet fra vest Krämerbrücke, («Handelsmannsbroen»), Schmiedbrücke («Smedbroen»), og Holzbrücke («Trebroen»), broene til den sørlige stranden het, regnet fra vest, Grünbrücke («Grønne broen»), Köttelbrücke («Kråsbroen») og Hohe Brücke («Høybroen»), mens broen mellom de to øyene het Honigbrücke («Honningbroen»). I dagens Kaliningrad finnes det bare fem broer igjen, og av disse er bare to, Holzbrücke og Hohe Brücke, igjen fra Eulers tid. Honigbrücke ble erstattet i 1935 av en ny bro, mens Schmiedbrücke og Köttelbrücke ble ødelagt under andre verdenskrig. De to opprinnelige vestlige broene, Krämerbrücke og Grünbrücke, ble revet av russerne etter krigen og erstattet av en ny bro. Dermed er den ønskede turen blitt mulig, men den må begynne på en av de to øyene og slutte på den andre. I Eulers abstrakte graf kan dette vises ved å fjerne f.eks. de to indre buene.
Peru under Panamerikanske leker 1959
Peru under Panamerikanske leker 1959. Peru deltok i de tredje Panamerikanske leker som ble arrangert i Chicago mellom 27. august og 7. september 1959. De kom på trettendeplass med to sølv og fem bronsemedaljer.
Campaign for Nuclear Disarmament
Campaign for Nuclear Disarmament («Kampanjen for kjernefysisk nedrustning»), forkortet CND, er en britisk organisasjon som kjemper for kjernefysisk avrustning av Storbritannia samt internasjonal kjernefysisk nedrustning og begrensning av atomvåpen gjennom internasjonale traktater, som Ikkespredningsavtalen. Den er mot militære handlinger som kan føre til bruk av atomvåpen, kjemisk krigføring og biologiske våpen, og er motstander av utbygging av atomkraftverk i Storbritannia.
Historikk
CND ble dannet i 1957 og har siden da i perioder frontet fredsbevegelsen i Storbritannia. De hevder å være den største fredskampanjen rettet mot én sak i Europa. Siden 1958 har de organisert Aldermaston-marsjen som blir gjennomført hver påske fra Trafalgar Square i London til Atomic Weapons Establishment nær Aldermaston.
Peacemerket
Logoen for CND ble designet av den britiske formgiveren Gerald Holtom (1914–1985) til Aldermaston-marsjen i 1958. Symbolet var altså opprinnelig et antiatomvåpenmerke, men utviklet seg snart til kjennemerke for fredsbevegelsen flere steder i verden og til et ikonisk fredssymbol. På norsk kalles symbolet ofte «peacemerke». Den grafiske figuren er formet som en sirkel delt i to av en loddrett strek med to skråstilte streker som går fra midten av sirkelen ut mot sidene av bunnen.
Holtom tok utgangspunkt i flaggposisjonene i semafortegnene for bokstavene «N» og «D», en forkortelse for Nuclear Disarmament («kjernefysisk avrustning»), og tegnet disse som streker inn i en sirkel som skulle symbolisere jordkloden. Designeren skal også ha sagt at midtfiguren kan tolkes som et menneske med armene ned.
Symbolet ble den første tiden spredt på jakkemerker til støtte for CNDs atomprotestkampanje. Utover på 1960-tallet ble det imidlertid populært blant nedrustningsforkjempere generelt. Det ble tatt i bruk som fredsmerke av motkulturelle, ofte venstreradikale protestbevegelser, både av politiske pasifister og apolitiske hippier, og ikke minst i demonstrasjonene mot USAs imperialistiske vietnamkrig.
På 1970-tallet ble merket anklaget av høyreradikale debattanter for å gi «kommunistiske, anti-kristne, satanistiske og nazistiske» assosiasjoner.
Folketaleren og liberalisten Anders Lange (1904–1974) skrev i et angrep mot kritikerne av raseskillestaten i Sør-Afrika at «Selvmordstankene i Vesten er ikke til å komme forbi. Den germanske dødsrune som atomvåpenprotestantene har valgt som symbol på sin virksomhet, kan utvides til å dekke nordmennenes studentersyn på Afrika. Nå vil de hvites meningssjef, de evige studenter, skoleguttene som aldri ble voksne, innse sin egen uvitenhet, sin dødsrunepregede uvitenhet.» Lange henviste til at den innsirklede midtfiguren er identisk med det gaffelformede runetegnet yr som tyske nazister før og under andre verdenskrig brukte som dødssymbol (Todesrune) ved begravelser og liknende.
Strekene i peacemerket likner også på et «Nero-kors», oppkalt etter den romerske keiser Nero som skal ha korsfestet kristne på kors med en slik form. Linjene inne i sirkelen kan oppfattes som et latinsk kors som er snudd opp ned og har brukket tverrbjelke. Symbolet kan da tolkes i vid forstand som «ned med Kristus». Dette har blitt brukt som merke av satanister og i deler av black metal-miljøer.
Eksterne lenker
Kampagnen mod Atomvåben
Liste over borgermestre i Viðareiði
Liste over borgermestre i Viðareiði. Viðareiði på Færøyene ble egen kommune ved delingen av Viðareiði, Fugloy og Svínoy i 1913.
Fotnoter
<references group="lower-alpha" />
Arthur Hay, 9. marki av Tweeddale
'''Arthur Hay, 9. marki av Tweeddale (født 9. november 1824, død 29. desember 1878), kjent før 1862 som Lord Arthur Hay og mellom 1862 og 1876 som Viscount Walden''', var en skotsk soldat og ornitolog. Han ble født i Yester, Gifford, East Lothian. Hay gjorde tjeneste som soldat i India og på Krim. Han etterfulgte sin far som marki i 1876. Han døde på Chislehurst og ble etterfulgt av sin bror.
Aster Vranckx
Aster Vranckx (født 4. oktober 2002) er en belgisk fotballspiller som spiller for den tyske klubben.
Den 9. desember 2020 skrev han under en kontrakt med VfL Wolfsburg til 2025, med overgang 1. juli 2021.
Arthur Hay, 9. marki av Tweeddale
Hay var president for Zoological Society of London. Hans ornitologiske arbeider ble publisert privat i 1881 av hans nevø, kaptein Robert George Wardlaw-Ramsay, med et minneord av dr W.H. Russell, og han får attributtet Walden eller Tweeddale i taksonomiske oversikter.
Han hadde en stor privat samling av fugler, insekter, reptiler og pattedyr. Han ansatte Carl Bock for å reise til Malaysia og samle spesimen. Tweeddale beskrev for første gang om lag 40 arter innsamlet av Bock.
Fulica
Fulica (sothøner) er én av 37 slekter i riksefamilien (Rallidae), som videre inngår i ordenen tranefugler (Gruiformes). Slekten teller elleve, ti nålevende, arter med kosmopolitisk utbredelse, selv om det biologiske mangfoldet er klart størst i Sør-Amerika. Forskning bekrefter at, Fulica er én av åtte grunnleggende klader i riksefamilien. En av artene hekker i Norge – sothøne (F. atra).
Biologi
Alle artene i Fulica har sort fjærdrakt og et andelignende nebb med en svært karakteristisk beinplate i pannen, som vokser ut som en forlengelse av nebbet. Nebbet og panneplaten varierer i farge og utforming mellom artene.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på arter og delgrupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er eventuelt uoffisielle midlertidige beskrivelser.
Lucas di Grassi
Lucas Tucci di Grassi (født 11. august 1984 i São Paulo) er en brasiliansk racerfører som kjørte i Formel 1 for Virgin Racing i -sesongen. Han er Pirellis offisielle testfører for -sesongen.
Tidlig karriere
Di Grassis karriere i gokart nådde sin topp i 2000, med en femteplass i Formel A-verdensmesterskapet. I 2002 begynte han sin formelbil-karriere i det brasilianske Formel Renault-mesterskapet, hvor han kom på andreplass etter mesteren Sérgio Jimenez.
I 2003 gikk Di Grassi til Formel 3, hvor han kjørte i det søramerikanske mesterskapet for Avallone Motorsport. Han avsluttet sesongen på andreplass, med en seier og elleve andre pallplasseringer. Dette til tross for at han måtte stå over de siste seks løpene etter et voldsomt krasj i Curitiba-runden. Han reiste også til Europa for å kjøre fire løp i Formel 3 Euroseries for Prema Powerteam, hvor han fikk en fjerdeplass som beste plassering.
Året etter flyttet han til Europa på permanent basis, og fikk et sete hos Hitech Racing i Britisk Formel 3. Sesongen ble toppet med to seire og en åttendeplass totalt i sammendraget. Et annet høydepunkt det året var en pallplassering på hans debut i Macaos Grand Prix med Hitech.
I 2005 kjørte Di Grassi på fulltid i F3 Euroseries med Manor Motorsport. Mot det dominerende ASM-teamet med førerne Lewis Hamilton og Adrian Sutil klarte han bare å få en enkelt seier, men endte sesongen på tredjeplass i mesterskapet. På slutten av sesongen vendte Di Grassi tilbake til Macao, denne gang med Manor, og vant løpet fra tredjeplass på griden. Mesteren i F3 Euroseries, Lewis Hamilton, deltok dog ikke i løpet.
GP2 (2006–09)
I 2006 gikk Di Grassi til neste steg i sin karriere, GP2-mesterskapet, hvor han kjørte for Team Durango. Det ble imidlertid en moderat debutsesong, med bare 8 poeng og 17.-plass i mesterskapet.
Han fikk sin første seier for året i den 14. runden av mesterskapet på Istanbul Park, og tok med det over ledelsen i mesterskapet, men Glock gikk igjen forbi han da han vant sprintløpet samme helg, og Glock vant senere også tittelen.
Mens han var testfører for Renault F1 arbeidet Di Grassi også med testing av den nye modellen GP2-bil (som skulle brukes mellom 2008 og 2010). Han tok imidlertid opp sin GP2-karriere igjen i 2008 da han fikk et sete i Campos Racing fra runde 4 og framover, hvor han erstattet Ben Hanley. På de to første løpshelgene han deltok tok han tre andreplasser og en fjerdeplass, som ble etterfulgt av to seire, og han så en tid ut til å kunne kjempe om mesterskapet, helt til en kollisjon med Giorgio Pantano (som ble diskvalifisert for hendelsen) på den siste runden på Spa i praksis knuste hans håp. Han avsluttet sesongen på tredjeplass i mesterskapet, ti poeng bak Pantano tross seks løp mindre kjørt.
Virgin (2010)
Di Grassi ble sammen med Timo Glock fører for det nye Formel 1-teamet Virgin Racing for -sesongen. Teamet, som opprinnelig het Manor, ble omdøpt da eieren av Virgin Group, Richard Branson, kjøpte en 20%-eierandel. Di Grassi kom på 24.-plass i mesterskapet, med en 14.-plass i Malaysia som beste resultat.
21. desember 2010 sto di Grassi uten et førersete for -sesongen, etter at Virgin bekjentgjorde at Jérôme d'Ambrosio skulle bli teamets fører sammen med Timo Glock.
Fullstendige GP2-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)
Tom Holliston
Tom Holliston (født 21. april 1960) er en kanadisk gitarist som er kjent fra bandene Showbusiness Giants, No Means No og The Hanson Brothers. Han har også gitt ut tre soloplater. Holliston er en av få gitarister som spiller gitar keivhendt selv om han er høyrehendt.
Tom Holliston er fan av Odd Grenland etter å ha oppdaget navnet i et videospill.
Oddetall
Et oddetall (ulike tall) er et heltall som ikke er delelig med 2. Eksempler på oddetall er: −35, −1, 1, 3, 5, 7, 9, 23, 83. Ethvert oddetall kan skrives på formen n = 2m+1 hvor m er et heltall. En praktisk regel er at alle heltall der siste siffer er et oddetall selv er et oddetall.
Annik Saxegaard
Anna Constance Saxegaard, kjent som Annik Saxegaard, (født 21. mai 1905 i Stavanger, død 16. august 1990 i Kiel) var en norsk forfatter og oversetter. Hun skrev i første rekke bøker for barn og unge jenter. Bøkene hennes er kjent også utenfor Norge, særlig i Tyskland, Hun brukte flere pseudonymer, for eksempel Berte Bratt, Nina Nord eller Ulla Scherenhof.
Biografi
Hennes første utgivelse kom i 1933 og var en samling dramatikk for amatørteater; Fem sketcher for unge piker. Året etter kom Katten Busters opplevelserden, den første av en rekke bøker med dyrefortelinger for barn.
I 1935 kom voksenromanen To værelser og kjøkken. Selv om Saxegaard hadde skrevet boken for voksne ble den oppfattet som en ungjentebok og den liberale holdningen til kjærlighet og seksualitet samtiden mente å finne i boken gikk ikke like godt hjem hos alle. Boken fikk oppmerksomhet og alt samme året kom den ut i svensk utgave, og året etter kom den òg ut på dansk.
I tiårene som kom fikk hun utgitt en, eller helst flere, nyskrevne bøker hvert år, og mange ble omsatt og utgitt i andre land. I 1958 flyttet hun til Kiel i Tyskland, og etter hvert gikk hun over til å skrive bøkene sine på tysk. En del av disse har aldri blitt utgitt på norsk.
Bøker
Listen er ikke komplett.
Marcos Baghdatis
Marcos Baghdatis (gresk: Μάρκος Παγδατής, Markos Pagdatis; født 17. juni 1985 i Limassol) er en kypriotisk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i tredje runde i singel.
Han har fire seiere på ATP-touren, og har en finale i Australian Open som beste Grand Slam-resultat.
Australian Open 2003
Australian Open 2003 ble arrangert i Melbourne 13. – 26. januar. Australian Open er en Grand Slam-turnering i tennis. Singleturneringen for herrer ble vunnet av Andre Agassi og dameturneringen av Serena Williams begge fra USA.
Guri-demningen
Guri, formelt Central Hidroeléctrica Simón Bolívar, er verdens tredje strøste vannkraftverk målt etter installert effekt. Det ligger i delstaten Bolívar i Venezuela, i elva Caroní. Det demmer opp Guri-reservoaret (spansk: Embalse Guri).
Kraftverket drives av selskapet Itaipu Binacional og er verdens tredje største vannkraftverk etter kinesiske Tre kløfter og brasilianske Itaipu, og har en installert effekt på 10,2 GW fordelt på 10 turbiner hver. I året produserer verket 87 TWh, som tilsvarer om lag 70% av hele Norges vannkraftproduksjon.
I forbindelse med kraftverket er det bygget en dam på 1 300 meters lengde og 162 meters høyde. Produksjonen startet i 1978.
Cerasphorus
Cerasphorus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Nokså store, avlange, ensfarget lyst brunlige trebukker. Oversiden er tett og fint hårete og matt. Antennene er en del lengre enn kroppen hos hannene, kortere enn kroppen hos hunnene. Pronotum er nærmest klokkeformet sett ovenfra, med en tann midt på hver sidekant. Dekkvingene er parallellsidige med avrundet rettvinklede "skuldre".
Utbredelse
Slekten er spredt utbredt i Afrika.
Irvin D. Yalom
Irvin David Yalom (født 13. juni 1931 i Washington, DC i USA) er en amerikansk forfatter og professor i psykiatri ved Stanford University. Etter å ha fullført medisin-utdanningen i 1956 begynte han å jobbe ved et sykehus i New York.
Hans første bok kom ut i 1970 og het The Theory and Practice of Group Psychotherapy. Fire år senere debuterte han skjønnlitterært med Every Day Gets a Little Closer. Flere av hans bøker er oversatt til norsk.
Troglops cephalotes
Troglops cephalotes (Olivier 1790) er en bille i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller, som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den finnes lengre sør i Europa, men er ikke registret i Norge.
Utseende
Kroppen er 3 millimeter lang. Den er en blåsvart bille, bare kantene av brystskjoldet og rotleddene i antennene, samt fram- og mellombeina er noe rødgule. Hodet, som er hovedsakelig svart hos begge kjønn, har noe utstående fasettøynene, og er omtrent like bredt som brystet. Antennene er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Oversiden med en kort, utydelig og ganske spredt finere liggende behåring (krever forstørrelse). Brystskjoldet er smalere i bakkanten enn på midten og bredere enn det er langt. Avsmalningen bakover går i en rett linje, ikke som en buktet linje. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettelse litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd, bortsett fra hos hannene, som har fire ledd.
Levevis
Troglops cephalotes lever på trær, særlig på blomster av lind. Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
André Bjerke
Jarl André Bjerke (født 30. januar 1918 på Grefsen i Oslo, død 10. januar 1985 i Oslo) var en norsk forfatter, gjendikter, lyriker og sjakkspiller som ble toneangivende i efterkrigstidens norske litteratur- og sprogdebatt, henholdsvis som forkjemper for tradisjonell verseform og riksmålssaken.
Han debuterte i 1940 med diktsamlingen Syngende jord, som ble antatt av Aschehougs konsulent Arnulf Øverland. Han var meget produktiv og allsidig og har skrevet dikt både for barn og voksne, kriminalromaner under pseudonymet «Bernhard Borge», essays og sakprosa, blant annet om sprog. Bjerke var ivrig riksmålstilhenger, og var aktiv i Riksmålsbevegelsen i en årrekke, blant annet som redaktør av bevegelsens tidsskrift Ordet. Han har også oversatt og gjendiktet både dramatikk (av Shakespeare, Molière, Goethe og Racine, musikalen My Fair Lady), lyrikk (av Rudyard Kipling, Dorothy Parker og Edgar Allan Poe) og prosa (av Hermann Hesse, Heinrich Heine og Karen Blixen).
Familie
André Bjerke var sønn av forfatteren Ejlert Bjerke og Karin Bjerke, født Svenson, og fetter av forfatteren Jens Bjørneboe.
Han var gift tre ganger, med Mette Brun fra 1946 til 1956, med skuespilleren Henny Moan fra 1959 til 1972 og med Gerd Granholt fra 1972. I første ekteskap ble han far til psykiateren Espen Bjerke (f. 1947) og til læreren Tone Bjerke (f. 1950), som var gift med Jan Pahle og siden med Olav Bjørshol, Ari Behns far. I ekteskapet med Henny Moan ble han far til kunstneren Vilde Bjerke (f. 1960), som etter bruddet mellom Bjerke og Moan ble stedatter av Ole Paus fra 1973 og som debuterte som tekstforfatter som 13-åring i 1973 med sangen «Blomsten» på sistnevntes plate Blues for Pyttsan Jespersens pårørende. Vilde Bjerke har særlig jobbet med formidling av farens forfatterskap; hennes halvbror Sole Paus er selv halvbror av komponisten Marcus Paus som har satt musikk til mange av Bjerkes dikt.
Temaer i Bjerkes produksjon
Et viktig tema i Bjerkes produksjon, som er spesielt fremtredende i hans diktsamlinger, er hans evige lengsel efter barndommen. Dette ser man tydelig blant annet i diktet Tapt paradis (i diktsamlingen Syngende jord (1940)), som handler om hans voksne møte med sin barndoms have.
André Bjerke utga sytten essaysamlinger. De omhandlet i all hovedsak kunst og kultur, hovedsakelig litteratur og sprogsaken, hvor Bjerke inntok et tydelig standpunkt mot samnorsk og bokmål. Noe av denne essayistikken har også filosofiske innslag.
Et annet tema er humorens stilling i Norge. Hvis man brukte humor, ble man ofte sett på som mindre seriøs. Bjerkes kritikk av denne holdningen ser man blant annet i novellen Dikteren, rusen og alvoret (utgitt som hørespillmanus i tidsskriftet Ordet nr. 10, 1953, omarbeidet til novelle i boken Tryllestaven, 1961). Bjerke sto også, ved siden av Odd Eidem og Carl Keilhau, bak de såkalte «bakvendte familiebøkene», som var satiriske parodier på oppslagsverk. Tro ikke mørket når lyset går ned
i skumringens fang.
Alltid er det på jorden et sted
soloppgang.
Kriminalforfatter med interesse for psykoanalyse
Bjerke er en av Norges mest fremtredende kriminalforfattere gjennom tidene. Han skrev sine kriminalromaner under psevdonymet Bernhard Borge. Hans debutroman Nattmennesket kom i 1941 og var inspirert av psykoanalysen. Psykoanalysen var meget aktuell i Norge i 1930-årene. I 1942 utkom hans mest kjente roman: De dødes tjern. Den ble filmatisert i 1958 under regi av Kåre Bergstrøm, og Bjerke spilte selv en av rollene, Jon Mørk, i filmen og hans kone Henny Moan spilte Liljan Werner. Bjerke selv ble imidlertid mer opptatt av såkalt irrasjonelle og okkulte fenomener, noe som blant annet avspeiler seg i at han i filmversjonen spiller en talsmann for overnaturlige fenomener. Døde menn går i land (1947) er en meget spennende kriminalgrøsser. Skjult mønster (1950) er en psykoanalytisk kriminalroman.
Bøker for barn
Han skrev også rim og vers for barn og ga ut flere barnebøker. Et av dem begynner slik: I landet Miramarmora
var Farao på ferie
Anthony Zhong Quanzhang
Anthony Zhong Quanzhang (født 1921 i Batavia i Nederlandsk Østindia, død 28. januar 2000 i Meizhou i Guangdong i Folkerepublikken Kina) var katolsk biskop i Meizhou i Guangdong i Folkerepublikken Kina.
André Bjerke
Bøker for barn
hos farmora og mormora.
En morgen klatret mormora
til Farao i furua,
og så begynte moroa. I tillegg ga han i 1959 ut en ABC-bok, André Bjerkes ABC, som brukes bl.a. i steinerskolene.thumb|Bjerke i sin stue i Schøningsgate rundt 1980André Savik
Annet
Bjerke skrev også hørespill, og flere av hans romaner og noveller har blitt dramatisert for NRK, deriblant novellen Tryllestaven, som ble tilrettelagt for radio på 1960-tallet.
Sammen med Odd Eidem skrev Bjerke flere komiske skuespill, og av disse ble Tror du jeg spøker oppført i København og Ålborg i 1953.
Bjerke var en ivrig foregangsmann for fjernsynet. Han var med i prøvesendinger på slutten av 1950-tallet og dukket stadig opp i fjernsynsruten i løpet av 1960- og 1970-årene. TV-serien Streiftog i Grenseland (1971–1972), som han spilte inn sammen med Harald Tusberg, ble planlagt som syv programmer, mens det til slutt ble seks. Serien omhandlet blant annet parapsykologiske fenomener og alternative behandlingsmetoder av sykdom. Et program handlet om sjøormen i Loch Ness. Serien vakte stor oppsikt, og Tusberg mente i sin bok Litt av et liv! at det var første gang et fjernsynsselskap noe sted tok for seg hele rekken av okkulte fenomener. (Tusberg, s. 218)
Han var en av initiativtakerne til Det Norske Akademi for Sprog og Litteratur, formann i Forfatterforeningen av 1952 fra 1961 til gjenforeningen med Den Norske Forfatterforening i 1966. Bjerke overtok redaksjonen av Riksmålsordlisten efter Arnulf Øverland. I tillegg var han redaktør for tidsskriftet «Ordet» 1950–66.
Han var en dreven sjakkspiller, og hadde sjakkprogrammer i både radio og fjernsyn. Bjerke deltok selv i flere sjakkturneringer i 1950-årene.
Våren 1981 ble Bjerke henvist til å bruke rullestol efter et hjerneslag. Han gikk bort 10. januar 1985. Det drømmer et regn mot ruten,
en stille, unnselig larm
seg ned langs min vinduskarm. Vilde Bjerke, André Bjerkes datter (som flere av hans mest kjente barnevers er skrevet til), ga i 2002 ut erindringsboken ''Du visste om et land. Om min far André Bjerke''.
Andres fremføringer og tolkninger
Flere komponister har tonesatt dikt av Bjerke, blant dem er Faun, med Bjerkes datter Vilde, som har gitt ut albumene Faun - en musikalsk reise i André Bjerkes diktning (2001), Spåmannskunst (2004), Pjolter (2006) og samlealbumet Noen av de beste (2009). Finn Kalvik har benyttet seg av tekstene til Bjerke på flere sanger som «Måken» på albumet Tusenfryd og grå hverdag (1971) og på Bjerke / Hagerup / Kalvik (2007) hvor sangene «Oslohøst», «Minuttene», «Byen», «Veslefrikk med fela» og «Holger Trubadurs vise» er med.
I 2004 ga Karoline Krüger ut albumet De to stemmer, der hun fremførte 17 sanger som er tonsatte dikt av André Bjerke. I 2018 kom albumet En hellig, alminnelig lek – sanger til dikt av André Bjerke med Julie Kleive, Joachim Kwetzinsky og Marcus Paus. Også flere andre har gitt ut sanger med tekster av Bjerke, deriblant Lars Mjøen, Eli Rygg og Tore Magnus Pettersson.
Oversettelser og gjendiktninger
Hans mest kjente oversettelser og gjendiktninger (oversettelsesår i parentes):
Bøker inspirert av André Bjerke
Knut Nærum har gitt ut tre bøker som er parodier på André Bjerkes kriminalromaner:
Priser og æresbevisninger
Riksmålsforbundet har montert et bronserelieff av Bjerke utenfor Schøningsgate 25 i Oslo, hvor dikteren bodde store deler av sitt liv. Avdukingen skjedde i 1997.
Boken Spillet i mitt liv (1968, 1975) ble i 1999 kåret til århundrets beste norske sjakkbok av «Sjakktuelt» på sjakk.no.
I 2004, under Bok i Sentrum, kom De dødes tjern på andreplass i en kåring av Norges beste kriminalroman. Jo Nesbøs Rødstrupe vant, med Bjerkes roman tett bak.
Anthony Zhong Quanzhang
Liv og virke
Han ble født i en etnisk kinesisk familie i Batavia/Jakarta, som flyttet til Meizhou da han var syv år gammel. Han trådte inn i juniorseminaret i byen i 1935 og begynte på teologistudiene ved seminaret i Hongkong i 1945.
Prest
Zhong ble presteviet i Meizhou, og underviste så ved seminaret der.
Under kulturrevolusjonen var han tvangsarbeidsfange i flere landsbyer. I 1980 kunne han vende tilbake til Meizhou. Der begynte han å gjenoppbygge det kirkelige liv.
I 1987 ble han viseadministrator av bispedømme og visepresident for den kinesiske patriotiske katolske forening i Meizhou.
Biskop
Han ble valgt til biskop av Meizhou i 1988 og ble bispeviet 7. mai 1989.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Tannkortvinger
Tannkortvinger (Oxytelinae) er en gruppe av biller som hører til familien kortvinger (Staphylinidae). De kan som oftest kjennes igjen på slank kroppsform med et stort, flatt hode med små fasettøyne, og at kroppen er dekket av grove punktgroper.
Utseende
Små biller (de fleste artene 1 – 4 mm), vanligvis slanke og parallellsidige. Hodet er ganske stort, sett ovenfra mer eller mindre firkantet, og flatt. Fasettøynene er vanligvis ganske små. Pannen er som oftest grovt punktert og har ofte fremoverrettede horn eller andre utvekster, for eksempel en hylle over antennefestene. Kjevene (mandiblene) er påfallende store hos noen grupper. Antennene er vanligvis korte og kraftige, men uten tydelig avsatt kølle. Brystskjoldet (pronotum) er grovt punktert og har ofte én eller flere lengdefurer i midten. Sidekantene er tydelig avsatte og ofte med små tenner ("sagtakkede"). Dekkvingene er ofte kortere enn brystskjoldet, kraftig punkterte. Bakkroppen har tydelig avsatte sidekanter. Beina er korte og forholdsvis kraftige. Hos en del arter har leggene (tibiae) kraftige pigger. Føttene har hos de fleste artene bare to ledd.
Levevis
Artene i denne gruppen kan variere ganske mye i levevis. Noen arter finnes under barken på døde trær (Thinobius), andre på strender (Ochthephilus, Bledius). En stor gruppe (Oxytelus, Anotylus, Platystethus) lever i gjødsel og kan være meget tallrike der det beiter husdyr. Artene i den store slekten Bledius graver tunneler i sand eller mudder der de lever. Noen er å finne på bredden av elver eller dammer, andre i brakkvannsområder. Mange av artene flyr godt og kan treffes svermende.
Theclinesthes
Utseende
Middelsstore blåvinger, bakvingen med eller uten en stjert bakerst. Vingenes overside hos hannene er blå i midten, bredt brun langs kantene. Undersiden er brungrå med hvite tverrstreker.
Levevis
Larvene lever på mange ulike slags planter, blant annet akasier og konglepalmer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia, dessuten finnes én art på Flores.
Zhang Fengyi
Zhang Fengyi (født 1. september 1956 i Changsha i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina, hjemstavn: Tanghe i Henan) er en kinesisk skuespiller, kjent særlig fra historiske dramafilmer.
Zhang ble utdannet ved Beijing filmakademi.
Han fikk sitt internasjonale gjennombrudd med sin rolle som Pekingopera skuespilleren Duan Xiaolou i Farvel, min konkubine (1993), der han spilte en av hovedrollene.
Han er også kjent som snikmorderen Jing Ke i filmen Den første keiseren (1999) og krigsherren Cao Cao i Chibi (to deler, 2008-2009).
Knut Arild Løberg
Knut Arild Løberg (født 31. juli 1960) er en norsk tidligere fotballspiller som har spilt for, , og. Han var tapende cupfinalist med Vålerenga i 1985 og med Brann i 1987. Han ble senere assistenttrener i. Løberg var hovedtrener for fra 17. juni 1999 og ut sesongen.
Meritter
Seriemester med Vålerenga i 1984 Finalist i NM med Vålerenga i 1985 Finalist i NM med Brann i 1987