cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eli Schenkel
Eli Schenkel (født 11. september 1992) er en canadisk fekter.
Missile Technology Control Regime
Missile Technology Control Regime (MTCR) er et uformelt og frivillig partnerskap mellom 34 land for å hindre spredning av missilteknologi for kjernevåpen. Opphavsmannen til partnerskapet var dr. Richard H. Speier.
Parostedes
Parostedes er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Missile Technology Control Regime
Historie
The Missile Technology Control Regime (MTCR) ble etablert i april 1987 for å tøyle spredningen av ubemannede kjernefysiske raketter, særlig raketter som kunne bære små våpen, 500 kg / 300 km ble satt som grense.
Parostedes
Levevis
Larvene lever i død ved.
Missile Technology Control Regime
Historie
De sju landene som startet partnerskapet i 1987 var Canada, Frankrike, Tyskland, Italia, Japan, Storbritannia og USA. Tre år senere kom sju nye land med. Det var Australia, Belgia, Danmark, Luxembourg, Nederland, Norge og Spania. Så fulgte Finland, New Zealand, Sverige og Østerrike i 1991. Året etter kom Hellas, Irland, Portugal og Sveits med i partnerskapet og i 1993 ble Argentina, Island og Ungarn med. I 1995 ble Brasil, Russland og Sør-Afrika med, og fra 1997 Polen og Tyrkia. Tsjekkia og Ukraina kom året etter, og i 2001 kom Sør-Korea med. Siste land som har sluttet seg til MTCR er Bulgaria, som kom med i 2004.
På det årlige møtet i Oslo i juli 1992, som ble ledet av avdelingsdirektør Sten Lundbo i Utenriksdepartementet, ble det enighet om å utvide perspektivet til MTCR til å la ikkespredningsperspektivet omfatte alle masseødeleggelsesvåpen. Man fjernet også terskelen på 500 kg / 300 km. Forbudte materialer er delt i to kategorier, som listes i «MTCR Equipment, Software, and Technology Annex».
Parostedes
Utbredelse
Arten lever i Vietnam.
Missile Technology Control Regime
Utvikling
Medlemskapet har vokst fra de opprinnelige 7 medlemsland til nå å omfatte 34 land med tre tilleggsnasjoner, inkludert Israel, som ensidig har knyttet seg til retningslinjene. I 2002 fikk partnerskapet en supplerende traktat, International Code of Conduct against Ballistic Missile Proliferation (ICOC), også kjent som «the Hague Code of Conduct», som krever tilbakeholdenhet og varsomhet i spredningen av ubemannede leveringssystemer, uansett rekkevidde eller last, og som har 119 medlemmer. Den arbeider parallelt med MTCR, men har bredere restriksjoner og større antall medlemsland.
Siden etableringen har MTCR hatt suksess med å hjelpe å forsinke eller stoppe flere ballistiske missilprogram:
I oktober 1994 etablerte medlemslandene en felles politikk som innebar at om et land nekter å selge en teknologi, må alle medlemmene rette seg etter det. Slik ønsket man å styrke og gjøre retningslinjene for MTCR mer like. ICOC, som ble startet av medlemmer av MTCR, tok prinsippene i denne regelen og utvidet dem og tilbød medlemskap til alle nasjoner. Slik har 117 land nå innført eksportkontroll for å tøyle spredningen av slike våpen.
Folkerepublikken Kina er ikke medlem av MTCR, men har besluttet å holde seg til de originale retningslinjene fra 1987, ikke de følgende revisjonene. Kina lovet først muntlig å følge MTCR i november 1991, dette ble fulgt opp av brev fra landets utenriksminister i 1992. Landet gjentok forpliktelsen i avtalen mellom USA og Kinas felles erklæring i 1994, noe de gjentok i 1997. (Kilde: Center for Nonproliferation Studies)
Norwegian Energy Partners
Norwegian Energy Partners (NORWEP) er en norsk stiftelse som bistår leverandørindustrien i Norge innenfor fornybar energi (vind, vann, sol, hydrogen), olje og gass i deres eksportsatsing.
Figur
Figur og figurer brukes som betegnelse blant annet på bildemotiver, nummererte illustrasjoner i trykte skrifter, tegn, merker og grafiske uttrykksformer. Figurer står da i motsetning til blant annet ren tekst. Talltegn, logiske tegn, bildesymboler, allegoriske bildeframstillinger og lignende, kan bli kalt figurer. Betegnelsen brukes også om små statuetter av dyr og mennesker, blant annet små plastdokker og tinnsoldater.
Norwegian Energy Partners
Organisasjonens hovedoppgave er å bidra til internasjonalisering av leverandørindustrien innenfor energisektoren i Norge gjennom å skape møteplasser der norsk industri kan møte kunder i utlandet. Kunder er i hovedsak de store internasjonale energiselskapene, eiere og utbyggere av offshore vind, nasjonale oljeselskap og store ingeniørselskaper.
Inter-Client Communication Conventions Manual
Inter-Client Communication Conventions Manual (ICCCM), også kalt I39L, en forkortelse for I, 39 bokstaver, og L, er en standard protokoll for vindussystemet X som spesifiserer kommunikasjon mellom klienter og en X-tjener eller vindusbehandler. Protokollen ble konstruert av David S. H. Rosenthal innenfor MIT X konsortiet i 1988.
Norwegian Energy Partners
NORWEPs partnerbedrifter består av mange små og mellomstore bedrifter (SMBer) men også store internasjonale aktører som Equinor og, Aker Solutions. For å kunne bli partner i NORWEP skal bedriften bidra til norske arbeidsplasser og at overskuddet fra den norske virksomheten skal skattlegges i Norge. NORWEP har i overkant av 300 norske bedrifter som partnere. Vi har samlet norske teknologi-løsninger fra våre partnere i vår NORWEP Technologies & Solutions database som benyttes for å matche internasjonale energibehov med norske leverandørløsninger.
Figur
I heraldikken deles våpenskjoldenes innhold inn i to kategorier: figurer og farger (tinkturer). I skjold (eller skjoldfelt) er bakgrunnen en tinktur, mens de motiver som er plassert på denne bakgrunnen, er figurer. Figuren eller figurene har en annen tinktur enn bakgrunnen. Både bakgrunn og figurer består av fargeflater.
Inter-Client Communication Conventions Manual
Første versjon av protokollen ble publisert i juli 1989 og versjon 2.0 ble publisert tidlig i 1994.
Figur
Våpenskjoldenes figurer deles inn i to typer: heroldsfigurer (også kalt heraldiske figurer) og alminnelige figurer. Heroldsfigurene er nærmest geometriske inndelinger av skjoldet, så som bjelke, stolpe også kalt pæl, og sparre. De alminnelige figurer er alle andre figurer, enten de er hentet fra virkelighetens verden eller fantasien.
Norwegian Energy Partners
NORWEP har kontor i Oslo og Stavanger med til sammen ca. 20 ansatte. NORWEP dekker også rundt 40 markeder med lokale rådgivere som bistår norske aktører i sine markeder. Administrerende direktør er Sjur Bratland.
NORWEP ble grunnlagt i 1997 som INTSOK av Olje- og energidepartementet, Næringsdepartementet og Utenriksdepartementet i samarbeid med Næringslivets hovedorganisasjon, Rederiforbundet og Norsk Olje og Gass samt oljeselskapene Statoil, Saga Petroleum og Norsk Hydro. I 2016 ba Olje- og energidepartementet INTSOK om å overta virksomheten til Intpow og slå sammen de to organisasjonene.
Carlos Llavador
Han representerte Spania under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i andre runde.
Red, White and Blues
Red, White and Blues er et musikkalbum med Reidar Larsen, utgitt i 1985.
Liste over kulturminner i Bodø
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
SAS Flight Academy
SAS Flight Academy (SFA) og GCAT Flight Academy er de tidligere navnene til Oxford Aviation Academy, et treningssenter for piloter og bakkepersonell i flybransjen, etablert i 1988. Senteret tilbyr en rekke treningsmoduler for flyselskaper og flypersonell, fra totale treningspakker til salg av flytid i simulator. Det er treningssentere på Arlanda i Stockholm i Sverige, Kastrup i København i Danmark og på Oslo lufthavn, Gardermoen i Norge.
Historie
Utviklingen av et moderne brukerorientert flytreningsselskap ble påbegynt i 1985 gjennom en kampanje som tok mål for at SAS Flight Academy skulle bli det ledende treningssenteret i Europa. Som en følge av dette, satset man i årene 1985 til 1990 på å styrke den pedagogiske og teknologiske kompetansen i organisasjonen.
SFA åpnet sitt første treningssenter i Sverige i 1988. Fra åpningen i Sverige i 1988 økte man snart fra seks til seksten simulatorer, og startet kort tid etter en avdeling på Kastrup Lufthavn i København. SAS Flight Academy ble i juli 1990 underlagt SAS Group. I august 2004 bygget SAS Flight Academy sitt tredje treningssenter på OSLO Lufthavn Gardermoen. Dette senteret ble offisielt åpnet 7. oktober 2004. I 2006 ble et fjerde senter åpnet i Riga i Latvia.
I 2007 solgte SAS Group alle sine aksjer i SAS Flight Academy til STAR Capital Partners, og i juni 2007 ble SFA slått sammen med General Electric Commercial Aviation Services (GECAT) og treningssentrene skiftet navn til GCAT Flight Academy. Oxford Aviation Training ble kjøpt av STAR Capital Partners og GECAT i 2008, og fra og med 1. februar 2008 heter alle de tidligere SAS Flight Academy og GCAT Flight Academy-treningssentrene Oxford Aviation Academy.
Referanser
SAS Group
Adam Johnson
Adam Johnson (født 14. juli 1987 i Sunderland i England) er en britisk fotballspiller og domfelt seksuell overgriper. Han er uten klubb.
Foretrukket posisjon er venstre ving. Han startet sin seniorkarriere i Middlesbrough FC, har også vært på utlån hos Leeds United FC og Notts County FC. Senere har han spilt for Manchester City FC og Sunderland AFC. Hans kontrakt hos Sunderland ble terminert 11. februar 2016 etter at han innrømmet i retten å ha kysset en 15-årig jente, samt seksuelle tilnærmelser over internett. 24. mars 2016 ble han dømt til seks års fengselsstraff.
Chela
Chela har flere betydninger:
Personer
Göktürkerne
Göktürkerne (gammeltyrkisk: Türük,    Kök Türük,  og  Türük ; himmelske tyrkere ) var en mektig, nomadisk konføderasjon i Sentral-Asia, kjent som flere stater med det felles navnet Göktürk-khaganatet i tidlig middelalder, fra 552 til 747. Under ledelse av Bumin Khan overtok göktürkene makten i området etter rouranene, og med det også den lukrative handelen med europeerne via silkeveien. Göktürkene hadde sin opprinnelse fra stammefolkene ashina, som kom fra de nordlige delene av Sentral-Asia, og var kjent som flinke med smedkunst.
Referanser
Tirk
El Vellón-demningen
El Vellón-demningen er en demning med et mini-vannkraftverk i provinsen Madrid i Spania. Det ligger i elva Guadalix, i nedbørfeltet til Tajo, beliggende nord i landet.
Reservoaret er på 3,93 km² (393 hektar), mens vannmassene som demmer opp har et volum på inntil 41 millioner m³. Selve damanlegget er 52,5 meter høyt og 218 meter lang, og er en gravitasjonsdam.
Suicide
Suicide er en amerikansk musikkgruppe som har vært aktive siden 1971 og består av Alan Vega (sang) og Martin Rev (syntetisere og trommemaskiner).
Suicide har aldri vært gjennomgående populære blant folk flest, men den innflytelsesrike kritikeren Wilson Neate har skrevet at Suicide «vil bevise at de har hatt like stor betydning som The Clash. Å høre på deres debutalbum Suicide fra 1977 og fram til deres nåværende posisjon i 2002 er det opplagt: syntetisere, pop, techno, og industriell dansemusikk fra 1980-tallet og 1990-tallet, og nå, – det er den ny bølgen av electroclash, alt går tilbake til deres fundamentale album.»
Suicide hevder å være de som skapte begrepet «punk». (i referanse til musikk)
Pingchang
Pingchang (kinesisk: 平昌县; pinyin: Píngchāng Xiàn) er et fylke i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Bazhong.
Befolkningen var på 891,688 innbyggere i 1999.
Svartfrøpepper
Svartfrøpepper er en art av chilipepper, og klassifiseres som en variant av Capsicum pubescens (skjønt man også finner de alternative botaniske navnene Capsicum grandiflorum og Capsicum lanceaefolium). På engelsk brukes navnene black-seeded pepper og large-flowered pepper, på spansk chile jutiapa, manzana eller llata. Denne krydderveksten dyrkes ikke bare på det amerikanske kontinent, men også i Kina: Da hua ye la jiao, Hei zi ye la jiao.
Gusjetanagarspurv
Gusjetanagarspurv (Chlorospingus flavovirens) er en spurvefugl i slekten Chlorospingus i familien buskspurver.
Underarter og utbredelse
Det er ikke beskrevet noen underarter av gusjetanagarspurv:. Arten forekommer i de vestlige Andes av Colombia og i det nordvestlige Ecuador.
Oransjerevolusjonen
Oransjerevolusjonen (ukrainsk Помаранчева революція) i 2004 var et folkelig opprør i Ukraina utløst av presidentvalget dette året. Da Viktor Janukovytsj ble utropt som vinner etter andre valgomgang, ble det påstått å være resultat av valgfusk. En ekstraordinær, tredje valgomgang førte til seier for Viktor Justsjenko.
Forløp
Resultatet av andre valgomgang ble kunngjort på fjernsyn, blant annet av døvetolken Natalya Dmitruk. I sin kunngjøring påsto hun at Justsjenko og ikke Janukovytsj, var landets president. Seerne skulle ikke tro på valgkommisjonen, hevdet hun, for de for med løgn. Opposisjonstilhengerne samlet seg på Majdan Nezalezjnosti. Mange av demonstranene viste sin støtte til Justsjenko ved å bære oransje klesplagg. Det var fargen til Justsjenkos parti Vårt Ukraina.
Demonstrasjonene som vedvarte, førte til at en tredje valgomgang ble avholdt 26. desember 2004. Jusjtsjenko vant valget, og ble innsatt som Ukrainas president den 23. januar 2005.
Oransjeevolusjonen var i motsetning til den senere Euromajdan en fredelig revolusjon, og krevde ingen menneskeliv.
Sentral-Asia
Sentral-Asia er en region i Asia uten kystlinjer, som historisk sett har vært tett koblet sammen med sine nomadiske folkegrupper og handelsstrekningen silkeveien. Regionen har fungert som et enormt «veikryss» der mennesker, varer og ideer har vandret mellom Europa, Midtøsten, Sør-Asia og Øst-Asia. Den blir noen ganger også kalt Midt-Asia eller Indre Asia.
Julija Tymosjenko
Julija Volodymyrivna Tymosjenko (ukrainsk: Юлія Володимирівна Тимошенко; født 27. november 1960 i Dnipropetrovsk i Sovjetunionen) er en ukrainsk politiker og leder for partiet Fedrelandsforbundet (Батьківщина). Hun var Ukrainas statsminister fra 18. desember 2007 til 4. mars 2010, da regjeringen ble avsatt gjennom mistillitsvotum i nasjonalforsamlingen Verkhovna Rada. Tymosjenko var også landets statsminister fra 24. januar til 8. september 2005. Julija Tymosjenko satt fengslet fra 2011 til 22. februar 2014 da hun ble sluppet fri, forøvrig etter et vedtak i Ukrainas parlament. Vedtaket var presset frem etter de langvarige demonstrasjonene kalt Euromajdan med utgangspunkt i Majdan Nezalezjnosti i Kyiv.
Sentral-Asia
Definisjoner
Ideen om at Sentral-Asia er en egen region i verden ble introdusert i 1843 av geografen Alexander von Humboldt. Det finnes ulike definisjoner av regionens geografiske utstrekning, og ingen definisjon er universelt akseptert. Likevel har regionen noen sentrale karakteristika, til tross for varierende grenser.
Julija Tymosjenko
Tymosjenko regnes som en av de mest vestligorienterte og liberale politikerne i Ukraina. Hun ble betegnet som oransjerevolusjonens dronning. Tymosjenko har tidligere vært visestatsminister da Viktor Jusjtsjenko var statsminister i landet.
Tymosjenko fikk tilnavnet «gassprinsessen» da hun ble rik gjennom privatiseringer av landets energisektor mens hun var energiminister. Det antas at hun har en formue på rundt 60 milliarder kroner. (VG 19. desember 2007)
Sentral-Asia
Definisjoner
I FNs statistikkdivisjons inndeling av verden i geografiske regioner omfatter Sentral-Asia statene Kasakhstan, Kirgisistan, Tadsjikistan, Turkmenistan og Usbekistan.
Julija Tymosjenko
Hun var motstander av det Russlandsvennlige Kutsjma-regimet, og bekjentgjorde at hun ville rettsforfølge medlemmer av det gamle regimet for korrupsjon. Den 8. september 2005, ble hun og hennes regjering avsatt av president Jusjtsjenko etter en rekke fratredener sentralt i styringsverket og beskyldninger om korrupsjon. Den 18. desember 2007 ble hun igjen valgt til statsminister i Ukraina. Valget viste et knappest mulig flertall for henne, hun fikk 226 av de 450 stemmene i nasjonalforsamlingen. Mens forholdet mellom president Jusjtsjenko og Tymosjenko har forverret seg, har Tymosjenko forbedret sitt forhold til Russland og statsminister Vladimir Putin.
The Coasters
The Coasters er ei amerikansk vokalgruppe innen sjangrene rhythm and blues og rock and roll, starta i Los Angeles. I slutten av 1950-årene hadde den ei rekke slagere. Gruppa regnes som sentral i utviklinga av doo-wop-stilen. Den utmerka seg også med småhumoristiske tekster, til dels med tema fra ungdommens hverdag.
Sentral-Asia
Definisjoner
Regionen har også vært definert ut fra etnisitet, og mer spesielt, områder befolket av østlige turkmenske folk, jf. Turkestan. Disse områdene er Xinjiang (kalt Øst-Turkestan, kinesisk Turkestan eller Uiguristan av innbyggerne der), de tyrkisk-muslimske områdene av det sørlige Sibir, afghansk Turkestan, samt de fire av de fem republikkene, da tadsjikisk er et persisk språk. Noen ganger blir også mongoler og/eller tibetanere medregnet, førstnevnte gjerne fordi det hevdes det er et altaiske språk på linje med de tyrkiske språk.
Julija Tymosjenko
2. oktober 2013 krevde Europarådets parlamentarikerforsamling at Tymosjenko ble løslatt.
The Coasters
1950-årene
The Coasters starta i oktober 1955 med Carl Gardner, Billy Guy, Bobby Nunn, Leon Hughes og litt seinere gitaristen Adolph Jacobs. Gardner og Nunn hadde da i ei tid vært sammen i Los Angeles-gruppa The Robins, som spilte inn plater på Jerry Leiber og Mike Stollers nyetablerte plateselskap Spark Records. En suksess med låten «Smokey Joe's Cafe» førte til et tilbud om overgang til Atlantic Records (men fortsatt med Leiber og Stoller som låtskrivere og produsenter). Gardner og Nunn aksepterte tilbudet, og dermed var The Coasters danna. I 1957 flytta de til New York, og Nunn og Hughes blei da erstatta med Cornelius Gunter og Will «Dub» Jones. Jacobs forlot gruppa i 1959, og det er Gardner, Guy, Gunter og Jones som regnes som den klassiske sammensetninga av The Coasters, som blant annet blei innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 1987. I 1999 fikk de sin plass i Vocal Group Hall of Fame. Samarbeidet med Leiber og Stoller førte til ei rekke slagere, muntre sanger som forteller ei god historie. Den første singelen var «Down in Mexico» in 1956, en sang som i nyinnspilling dukka opp igjen i Quentin Tarantinos film Death Proof (fortsatt med Gardner som hovedsanger). Året etter kom «Young Blood» / «Searchin'». Sistnevnte var gruppas første låt på USAs topp-10-liste. «Yakety Yak» (med King Curtis på tenorsaxofon) var den eneste av låtene deres som nådde toppen på hitlistene, mens «Charlie Brown» kom opp til andreplass. Andre populære sanger var «Along Came Jones», «Poison Ivy» og «Little Egypt (Ying-Yang)».
Julija Tymosjenko
Tymosjenko ble løslatt 22. februar 2014 etter flere måneder med uro i Ukraina. Den formelle begrunnelsen var at de forhold hun var dømt for, nå var avkriminalisert.
Sentral-Asia
Geografi
Sentral-Asia er en ekstremt stor region med variert geografi, med høye platåer og fjellrekker som Tian Shan, store ørkener som Karakum, Kysylkum og Taklamakan, og spesielt treløse gresstepper. Mye av landet er for tørt eller for kupert til landbruk. Gobi-ørkenen strekker seg fra foten av Pamirfjellene, 77° øst til de store Khingan (Da Hinggan) fjellene, 116°-118° øst.
The Coasters
Seinere aktivitet
Gruppa fortsatte utover i 1960-årene med konserter og plateinnspillinger, men den eneste sangen med noen særlig suksess var «Love Potion No. 9» i 1971. Undervegs var det relativt ofte skifte i besetninga, og av musikere som har vært innom The Coasters kan nevnes Earl «Speedo» Carroll, Ronnie Bright og Jimmy Norman. Carl Gardner har heile tida vært det faste holdepunktet. I 2005 overtok sønnen hans som hovedsanger, og gruppa bestod i 2008 av Carl Gardner jr., Ronnie Bright, Alvin Morse, J.W. Lance og Thomas Palmer (gitar).
Sentral-Asia
Geografi
Sentral-Asia har:
The Coasters
Seinere aktivitet
Det har også vært ei rekke andre grupper som benytta Coasters-navnet i ulike varianter, og Gardner har hatt flere juridiske framstøt for å stoppe dette.
Sentral-Asia
Geografi
Et flertall av menneskene lever av å gjete tamdyr. Det fins aktive industrisentra i regionens byer.
The Coasters
Oversikt over hitsingler
Lista omfatter sanger som blei bedre enn nummer 20 enten på den generelle lista til Billboard eller på rhythm-and-blues-lista. I Norge lå sangen «Charlie Brown» i 1959 seks uker på VG-lista med femteplass som høyeste plassering.
Sentral-Asia
Geografi
Betydelige elver i regionen er Amu-Darja, Syr-Darja og Hari Rud. Av vannbassenger fins blant annet Aralsjøen og Bajkalsjøen, som begge er del av det enorme vestlige/sentralasiatiske bassenget som også omfatter Kaspihavet. Begge disse vannkildene har skrumpet inn de siste tiårene etter at en har ledet vann bort fra elvene for å bruke det som vanning i landbruket og i industrien. Vann er en ekstremt verdifull ressurs i det tørre Sentral-Asia. Det er forventet at vannmangel kan lede til betydelige internasjonale konflikter.
The Coasters
Album
Studioalbum
Sentral-Asia
Historie
Historien til Sentral-Asia er preget av flere årtusener med dominans av hestefolkene på steppene som var noen av de potensielle militærfolkene i verden. Deler av Sentral-Asia, kjent av historikerne som Transoxania, ble regnet som del av Persia i antikken. På 1500-tallet ble nomadenes dominans brutt av krutt og skytevåpen som gjorde at fastboende folkeslag kunne dominere regionen. Russland ekspanderte gjennom regionen og erobret store deler av det på slutten av 1800-tallet. Etter at Sovjetunionen kollapset fikk fem land sin uavhengighet.
The Coasters
Album
Samlingsalbum
Sentral-Asia
Geografisk strategi
Sentral-Asia har lenge vært et strategisk viktig område bare på grunn av nærheten til flere supermakter på den eurasiatiske landmassen. Regionen selv hadde aldri en dominerende fast befolkning, og klarte heller aldri å gjøre bruk av naturressursene. Derfor er det sjelden at det ble et maktsenter for et imperium eller innflytelsesrik stat. Sentral-Asia har vært delt, delt på nytt, erobret vekk og fragmentert igjen og igjen. Sentral-Asia har tjent mer som slagmark for utenforstående makter, enn en makt i seg selv.
Sentral-Asia har både fordeler og ulemper av en sentral lokalitet mellom fire historiske maktsentrum. Fra dets sentrale posisjon har det hatt tilgang til handelsruter, eller angrepslinjer, til alle de regionale maktene. På den andre siden har det alltid vært utsatt for angrep fra alle siden gjennom dets historie, som har ført til politiske fragmentering eller direkte maktvakuum siden det stadig blir dominert.
I tiden etter den kalde krigen er Sentral Asia en etnisk smeltegryte, forhåndsbestemt til å være ustabil og full av konflikter, uten en følelse av nasjonal identitet, men mer et rot av historiske kulturelle innflytelser, stammer og klanlojalitet og religiøs lidenskap. Det er ikke lenger bare Russland som utøver innflytelse i området, men også Tyrkia, Iran, Kina, Pakistan, India og USA.
Religion
Islam er den vanligste religionen i de tidligere sovjetiske sentralasiatiske republikkene, Afghanistan, Xinjiang og de perifere vestre regionene. De fleste sentralasiatiske muslimene er sunni, selv om sjiamuslimer utgjør flertallet i Aserbajdsjan og der er betydelige minoriteter i Afghanistan og Pakistan. Tibetansk buddhisme er mest vanlig i Tibet og er også praktisert i Mongolia, hvor sjamanisme også er populært. Økende migrasjon av hankinesere vestover etter etableringen av Folkerepublikken Kina har ført konfusianisme og andre trossamfunn inn i regionen. Nestorianisme var den formen av kristendom som var mest praktisert i regionen i tidligere århundrer, men nå er den største retningen den russisk-ortodokse kirken, med mange medlemmer i Kasakhstan. Bukhariske jøder var en gang et betydelig samfunn i Usbekistan, men nesten alle har emigrert de siste årene.
Språk
Språkene til flertallet av innbyggerne i det tidligere sovjetiske sentralasiatiske republikkene kommer fra den tyrkiske språkfamilien. Turkmensk er nær beslektet med tyrkisk (de er begge medlemmer av gruppen av vestlige tyrkere) blir først og fremst snakket i Turkmenistan men også i Afghanistan, Iran og Tyrkia. Kasakhisk, kirgisisk og tatarsk er beslektet språk av kipchak-gruppen av tyrkiske språk, og blir snakket i Kasakhstan, Kirgisistan, men også i Afghanistan, Xinjiang og Qinghai. Usbekisk og Uighur blir snakket i Usbekistan, Tadsjikistan og Xinjiang. Russisk er et diplomatspråk i tillegg til at det blir snakket av etniske russere i Sentral-Asia, i de tidligere sovjetiske sentralasiatiske republikkene. Kinesisk har en like dominerende tilstedeværelse i Nei Monggol, Qinghai og Xinjiang.
De tyrkiske språkene tilhører den mye større altaisk språkfamilie, som inneholder mongolsk. Mongolsk blir snakket i Mongolia, men også i Qinghai og Xinjiang.
Iranske språk ble en gang snakket i store deler av Sentral-Asia, men de engang prominente sogdiansk, baktrisk og skytisk språk er nå utdødd. Forskjellige dialekter av persisk blir fremdeles snakket i regionen, inkludert dari og tadsjiksk. Tadsjikisk blir ikke helt uventet brukt i Tadsjikistan. Pashto blir snakket i Afghanistan og vestlige Pakistan.
Det tibetanske språket blir snakket av rundt seks millioner mennesker på Tibetplatået og i Qinghai.
Melodi Grand Prix 2006
Melodi Grand Prix 2006 var den 44. utgaven av Melodi Grand Prix, Norges nasjonale uttaking til Eurovision Song Contest. 18 sanger deltok i tre delfinaler og Siste sjanse. Av disse kom åtte til finalen 4. februar 2006 i Oslo Spektrum i Oslo. Vinnerlåten ble «Alvedansen», framført av Christine Guldbrandsen. Vinnerlåten er skrevet av Guldbrandsen sammen med Kjetil Fluge og Atle Halstensen. Christine Guldbrandsen representerte Norge i den internasjonale finalen i Aten, der hun ble nummer 14 med 36 poeng.
Sendingene
Melodi Grand Prix 2006 ble den største og mest omfattende utgaven av Melodi Grand Prix til da, etter at NRK bestemte seg for å lage en MGP-turné etter modell fra svenske Melodifestivalen. Det ble arrangert tre delfinaler med seks deltakerlåter i hver. To av låtene gikk direkte til finalen i Oslo, mens to gikk til Siste sjanse kvelden før finalen. De to siste i hver delfinale var ute av konkurransen. I Sistesjansen gikk de to beste melodiene videre, slik at det ble totalt åtte sanger i finalen.
Dette var første gang siden 1995 at NRK arrangerte semifinaler i forkant av finalen, men det var første gang konkurransen turnerte ulike steder i landet. NRK inngikk et samarbeid med produksjonsselskapene Dinamo Story og Stageway og inviterte flere byer og tettsteder til å by på å få en delfinale til seg. Flere byer takket nei, og til slutt ble Alta, Bodø og Bergen valgt til delfinale-steder.
De tre delfinalene ble arrangert i Finnmarkshallen, Nordlandshallen og Framohallen. Sistesjansen og finalen ble holdt i Oslo Spektrum. Finalen ble sendt lørdag 5. februar 2006. Stian Barsnes-Simonsen og Synnøve Svabø var programledere for alle sendingene. Jostein Pedersen kommenterte underveis.
NRK valgte en åpen konkurranse, og det kom inn 586 bidrag. Også dette året kunne utenlandske låtskrivere delta, og hele 12 av de 18 bidragene var signert svensker. Den svenske dominansen ble kritisert av norske låtskrivere. NRK på sin side hevdet at norske låtskrivere enten ikke ville stille opp, eller at de ikke hadde sendt inn gode nok låter.
Resultatet i alle sendingene ble avgjort av seernes telefon- og SMS-stemmer. I finalen ble de åtte finalemelodiene framført én gang, og publikum kunne stemme underveis. De fire mest populære sangene gikk videre til en gullfinale, der de ble framført på nytt. Stemmetallene ble nullstilt, og publikum stemte deretter på nytt. Wig Wam og den svenske showgruppen Schlagerfeber sto for pauseunderholdningen før avstemningen. Etter en spennende avstemning vant Christine Guldbrandsen og representerte Norge i Eurovision Song Contest 2005 med «Alvedansen» – det første norskspråklige bidraget siden 1998.
Avstemning i finalen
De fire mest populære sangene i første runde gikk videre til gullfinalen. Det fulle resultatet fra første runde ble aldri offentliggjort, og gullfinalistene ble offentliggjort i tilfeldig rekkefølge. I gullfinalen ble seernes stemmer kanalisert i fem ulike geografiske regioner ut fra hvor i landet stemmene ble avgitt. Hver stemme telte ett poeng. Poengene under tilsvarer dermed antall mottatte telefon- og SMS-stemmer.
Delfinale 1
På grunn av teknisk feil fikk Trine Rein og bandet hennes framføre «Here for the Show» på nytt. Det fulle resultatet ble ikke offentliggjort.
Siste sjanse
Deltakerne i Siste sjanse var sangene som kom på tredje- og fjerdeplass i de tre delfinalene. Sistesjanse-låtene ble ikke framført direkte, i stedet viste NRK framføringene fra de ulike delfinalene. De to sangene som fikk fleste telefon- og SMS-stemmer, gikk videre til finalen dagen etter.
Hendelser
På forhånd hadde pressen og veddemålsbyråene Christine Guldbrandsen som klar favoritt. Under avstemningen så det imidlertid lenge ut til at Hans Petter Moen og Kim Arne Hagen skulle stikke av med seieren. Da Vestlandet skulle avgi stemmer som siste region, gikk derimot Guldbrandsen forbi og vant finalen. Dette var første gang siden 1997 at en sang med norsk tekst vant Melodi Grand Prix. «Alvedansen» var det første norske Eurovision-bidraget med norsk tekst siden 1998.
NRK fikk mye ros for omleggingen av konkurransen, men også kritikk for at Bodø og Alta måtte betale store summer for å bli vertssteder. Produksjonsselskapet Dinamo Story produserte delfinalene i Alta og Bodø, mens Stageway produserte delfinalen i Bergen. Verken Bergen eller Oslo måtte betale for å få sendingene til seg. NRK valgte samme konsept også i 2007, og flere byer meldte seg på i kampen om en delfinale. NRK flyttet også delfinalene fra fredag i lørdag i 2007.
Seertallene var også gode, selv om de fire første sendingene var i direkte konkurranse med TV 2s talentkonkurranse Idol. De tre delfinalene hadde henholdsvis 789 000, 787 000 og 741 000 seere. Siste sjanse hadde 684 000 seere, mens finalen samlet 1 264 000 seere – nesten 100 000 færre enn året før.
Blokkbokstaver
Blokkbokstaver kan referere til:
You Don’t Have to Be Black to Be Blue
You Don't Have to Be Black to Be Blue er et musikkalbum med Reidar Larsen, utgitt i 1987.
Daniel Schiøtz
Daniel Schiøtz, født i Stavanger 1828, død i Danmark 8. mars 1864, var lege i Kongsvinger og bidro der blant annet til å etablere en husflidsskole for piker av almueklassen i 1863. Jensine Werenskiold, moren til kunstneren Erik, ledet skolen de første årene.
Schiøtz reiste i 1864 til Danmark for å bistå danskene i den andre slesvigske krig. Den 8. mars 1864 døde han ved feltsykehuset av utmattelse og sykdom, bare 36 år gammel. Han ble begravet på Augustenborg kirkegård på Als, og på hans gravstein har den danske dikteren Christian Ritter skrevet:
Hva i glædens stund han lovet,
det i farens stund han vovet.
Fløi fra fjeld, fra hjem fra viv,
ofret brødrene sitt liv.
Jonas Lie skrev dette diktet til minne om sin gamle venn og nabo:
Med seerild i talen,
Du løftet festens lag,
og speilet i pokalen
oss Nordens store sag.
Det var så rike timer,
så mang en hjertens stund.
Nu høitidsklokker kimer,
til deg i dødens stund.
Gaetano Bresci
Gaetano Bresci (født 10. november 1869 i Prato i Toscana, død 22. mai 1901) var en italiensk anarkist som myrdet den italienske kongen Umberto I.
Bakgrunn
Bresci emigrerte fra Italia til USA hvor han tjente til livets opphold som vever i byen Paterson i New Jersey. Han var blant grunnleggerne av La Questione Sociale, en italienskspråklig anarkistavis som ble utgitt i Paterson.
I 1898 førte høye brødpriser til demonstrasjoner over hele Italia. I Milano marsjerte ubevæpnede demonstranter mot slottet, som var omgitt av militære styrker, ledet av general Fiorenzo Bava Beccaris. Folkemengden ignorerte ordren om å forsvinne, noe som førte til generalen ga signalet som resulterte i en massakre på flere hundre demonstranter.
Drapet på Umberto
Kong Umberto dekorerte senere Beccaris, og gav ham komplimenter for hans modige forsvar – dette førte til at Bresci bestemte seg for å ta livet av kongen. Han dro til Italia, og i Monza, der kongen var på visitt 29. juli 1900, skjøt han kongen tre ganger.
Bresci ble arrestert og stilt for retten, der han ble forsvart av den anarkistiske forsvareren Francesco Saverio Merlino. Han ble dømt til straffarbeid på øya Santo Stefano nær Ventotene, dit flere andre anarkister også var blitt sendt. Mindre enn ett år senere ble han funnet død i cellen. Selvmord ble angitt som dødsårsak.
Elpis
Elpis (gresk: Ἐλπίς, «håp») var i henhold til gresk mytologi en personifiseringen eller en ånd (daimona) av håpet. Håp ble i gresk tankegang sett på som en forlengelse av lidelse, ikke som en guddom. I den grad hun ble plassert innenfor den greske gudeverden, var det kanskje som datter av nattens gudinne Nyx, skjønt det er ikke bevitnet i skriftlige kilder. I Sofokles' drama Kong Oidipus er hun omtalt som mor av Feme, som var gudinnen for berømmelse.
I Pandoras krukke
I Hesiods verk Arbeid og dager fortelles det at sammen med andre ånder ble Elpis holdt fanget i en krukke av Zevs og betrodd til den første kvinne Pandora. Da hun åpnet krukken (eller esken) klarte alle åndene å slippe ut, unntatt Elpis («håpet») som ble igjen for å trøste menneskeheten. Hesiod forteller ikke hvorfor håpet forble i krukken. Implikasjonen av at Elpis ble igjen var emne for debatt allerede i antikken. Mulige forklaringer er at håpet ble bevart for menneskeheten, eller holdt unna menneskeheten, enten for at det var et gode, eller det motsatte et onde. Hesiod avsluttet sin fortelling på kryptisk vis: «Således er det ikke mulig å unnslippe Zevs' sinn.»
Annet
Elpis ble avbildet som en ung kvinne, vanligvis med blomster eller et overflødighetshorn i sine hender. Hennes motsetning var Moros, ånden for håpløshet og undergang.
Hennes romerske sidestykke var Spes.
Suez
Suez (السويس, as-Suways) er en havneby i nordøstlige Egypt, lokalisert ved nordkysten av Suezbukten (en gren av Rødehavet), nær den sørlige munningen av Suezkanalen. Byen har tre havner: Adabya, Ain Sukhna og Port Tawfiq, og omfattende havneanlegg. Sammen utgjør de et storbyområde. Jernbanelinjer og motorvei knytter byen med Kairo, Port Said, og Ismailia. Suez har et petrokjemisk anlegg, og dets oljeraffinerier har rørledninger som frakter det ferdige produktet til Kairo. Suez er provinshovedstad guvernementet av samme navn. Blåfargen på guvernementets flagg refererer til havet, utstyret refererer til det faktum at guvernementet er industrielt område, og flammen refererer dets petroleumindustri. Suez hadde en befolkning på 485 342 innbyggere i 2006, beregnet til 660 592 for 2017.
Tidlig islamsk tid
På 600-tallet e.Kr. sto en by ved navn Kolzum rett nord for dagens by Suez og fungerte som den østlige stasjonen for en kanal bygd av Amr ibn al-'As som knyttet elven Nilen med Rødehavet. Kolzums handel forsvant da kanalen ble stengt i 770 av andre abbasidekalifen al-Mansur for å forhindre hans fiender i Arabia til få tilgang på forsyninger fra Egypt og fra landene i nord. Likevel hadde byen fordeler av den handelen som fortsatt ble drevet mellom Egypt og Arabia. Ved 720 hadde kalifens etterfølger al-Mahdi restaurert deler av kanalen. Karmatene, ledet av Hasan ibn Ahmad, beseiret en fatimidehær, ledet av Gawhar al-Siqilli, ved Kolzum i 971 og deretter erobret byen. Som følge av hans nederlag i Kairo ved al-Siqilli mot slutten av dette året, trakk Hasan og hans styrker seg tilbake til Arabia via Kolzum. Suez lå rett og fungerte som en kilde for drikkevann for Kolzum, i henhold til den arabiske reisende al-Muqaddasi som besøkte stedet i 986.
Saladin, ajjubidesultanen av Egypt, befestet både Kolzum og Suez for å forsvare Egypts østlige grense fra angrep fra korsfarere ledet av Reynald av Châtillon. I tiden 1183-1184 hadde Reynald skip stasjonert i Rødehavet for å forhindre ajjubidegarnisonen i Kolzum fra å få tilgang på ferskvann. Som reaksjon fikk Saladins bror al-Adil (Saphadin) bygd en flåte som seilte til den sørlige havnen Aidab for å få fjernet denne trusselen. Ved 1200-tallet ble det nedtegnet at Kolzum lå i ruiner og blitt gradvis erstattet av Suez som senter for befolkningen. I henhold til de muslimske historikerne al-Maqrizi og al-Idrisi hadde Kolzum en gang vært en blomstrende by fram til den ble okkupert og plyndret av beduiner.
Osmansk og egyptisk styre
For å forhindre portugisiske angrep mot egyptiske kystbyer og andre havner ved Rødehavet som Jaddah, beordret den siste mamelukksultanen al-Ghawri en styrke på 6 000 menn, ledet av Selman Reis, til å forsvare Suez i 1507, noe som begrenset mamelukkenes militære kapasitet mot det osmanske rike i Middelhavet. Som følge av den osmanske erobringen av Egypt på begynnelsen av 1500-tallet ble Suez både en viktig marinebase og en handelsstasjon. Den osmanske flåten ved Suez var medvirkende i begrense portugisernes kontroll over handelen i Indiahavet.
Den tyske utforskeren Carsten Niebuhr noterte at på 1700-tallet seilte en flåte på tjue skip årlig fra Suez til Jeddah, som tjente som Mekkas havn, og som Egypts port til handel med India. Men ved 1798, under Napoléon Bonapartes invasjon av Egypt, hadde Suez blitt utviklet seg negativt til by uten betydning. Kampene mellom franskmenn og briter i 1800 etterlot det meste av byen i ruiner. Den fikk derimot ny og større betydning etter at Suezkanalen ble åpnet i 1869.
Moderne tid
Byen ble bortimot helt ødelagt under kampene på slutten av 1960-tallet og begynnelsen på 1970-tallet i kampen mellom israelske og egyptiske styrker i kampen om Sinaihalvøya. Byen ble helt forlatt som følge av seksdagerskrigen i 1967. Gjenoppbyggingen av Suez begynte strakt etter at Egypt gjenåpnet Suezkanalen som følge av Jom kippur-krigen med Israel.
Suez var den første egyptiske byen som holdt store protestdemonstrasjoner mot regjeringen til Hosni Mubarak under den egyptiske revolusjonen i 2011. Den første fatale offer for opprøret skjedde også her. En redegjørelse av dette har karakterisert det som «Sidi Bouzid av Egypt», en påminnelse av den lille byen Sidi Bouzids rolle i den tunisiske revolusjon (2010–2011).
Suezkanalen
Det var en kanal fra Nildeltaet og til Suezbukten i oldtiden da denne bukten strakte seg lengre nordover enn hva den gjær i dag. Denne kanalen gikk ut av bruk og dagens kanal ble bygd på 1800-tallet.
Suezkanalen gir en betydelig kortere sjøreise for skip enn å gå rundt Afrika og Kapp det gode håp. Byggingen av Suezkanalen dro fordeler av de naturlige forholdene i regionen: den relativt korte distansen mellom Middelhavet og Rødehavet, forekomsten av en rekke innsjøer eller geologiske depresjoner som ble til innsjøer (Manzalasjøen i nord og depresjonene, Timsah og Bittersjøene langs deler av ruten), og et generelt flatt terreng. Konstruksjonen av kanalen ble foreslått av ingeniøren og den franske diplomaten Ferdinand de Lesseps som fikk retten fra Said Pasha for konstruere og operere kanalen for en periode på 99 år. The Compagnie Universelle du Canal Maritime de Suez ble dannet og konstruksjonen 11 år. Kanalen ble åpnet den 17. november 1867. Den fikk umiddelbar og dramatisk effekt på verdenshandelen.
I juli 1956, kun noen få dager etter det fjerde jubileum for den egyptiske revolusjonen i 1952, nasjonaliserte den egyptiske regjeringen under president Gamal Abdel Nasser Suezkanal-selskapet, som hadde blitt drevet franskmenn og eid privat, og med briter som de største aksjeeierne. Den israelsk-fransk-britiske invasjonen av Egypt som fulgte, kjent som Suezkrisen. Med negativt press fra USA og Sovjetunionen, fikk Storbritannia og Frankrike ikke noe valg og trakk sine styrker ut. Som følge av Israels invasjon og okkupasjon av Sinaihalvøya i Seksdagerskrigen i 1967, ble kanalen stengt og åpnet ikke igjen før i 1975.
I dag er kanalen fortsatt en vital forbindelse for verdenshandelen, og bidra betydelig til den egyptiske økonomien. I 2009 genererte kanalen inntekter som utgjorde 3,7 prosent av Egypts bruttonasjonalprodukt.
Geografi
Suez-eidet er betraktet som grensen mellom Afrika og Asia. Det er den smaleste mellomrommet mellom Middelhavet og Suezbukten, den strekningen som Suezkanalen går.
Vennskapsbyer
Suez har følgende vennskapsbyer:
Dryptelytra
Dryptelytra er en slekt av lysbiller.
Levevis
Lysbillene er nattaktive insekter. De finnes i mange ulike naturtyper (habitat), som fuktige enger, langs skogsbryn, bekker, i hager og parker.
Utbredelse
Gruppen er vidt utbredt i den neotropiske økosonen.
Fushun (Zigong)
Befolkningen var på 1,208,556 innbyggere i 1999.
Ounasvaaran hyppyrimäki
Ounasvaaran hyppyrimäki (norsk: Ounasvaarabakken) er et skihoppanlegg i Rovaniemi i Finland. Anlegget ligger i åsen Ounasvaara på sørsiden av byen, og består av seks hoppbakker med størrelse K90 (HS100), K64, K36, K25, K15 og K6. Det er eid av Ounasvaaran Hiihtoseura.
Den største bakken har blitt brukt i verdenscupen i kombinert, sist i 1998. I senere år har den hatt renn i kontinentalcupen i skihopping, i 2009 og 2010 både for kvinner og menn. Den var arena for hopp og kombinert hopp da Rovaniemi arrangerte junior-VM på ski i 2005, og de fire største bakkene ble brukt under veteran-VM i skihopping og kombinert i 2001.
Historie
Den første hoppbakken ved Rovaniemi ble bygd i Pöyliövaara i 1927. Den tålte etter hvert hopp på drøye 40 meter, og var i bruk til 1947. I 1935-37 ble en ny 70-metersbakke bygd. Lauri Pietikäinen satte der bakkerekord med 74 meter i 1941. Tårnet av tre ble brent av tyskerne under Lapplandskrigen i oktober 1944.
I 1947 ble det bygd en litt mindre bakke i Ounasvaara, der det kunne hoppes 55-60 meter. Den bakken brant to ganger, i 1956 og 1976, men ble bygd opp igjen og var i bruk til 1980. I Sorkku, på sørsiden av Ounasvaara, ble det på 1950-tallet bygd flere mindre hoppbakker, den største K35. De bakkene eksisterte til 1987, da de måtte rives for å gi plass til en ny vei.
Forløperen for dagens 90-metersbakke ble bygd i Ounasvaara i 1961 og tatt i bruk året etter. Den har siden blitt ombygd flere ganger. En K64-bakke ble bygd ved siden av 90-metersbakken i 1983, og fikk plastmatter, slik at den også kunne brukes i sommerhalvåret. Da 90-metersbakken ble modernisert i 1990, ble den også utstyrt med plastunderlag. Småbakkene i Sorkku ble høsten 1987 erstattet av nye småbakker ved siden av de større hoppbakkene.
Bakkerekorden i K90-bakken er 103,5 meter, satt av Taku Takeuchi (Japan) i junior-VM 23. mars 2005.
Opplysningskontoret
Opplysningskontoret har flere betydninger:
Filosofiåret 1836
Filosofiåret 1836 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1836.
Saue
Saue er en bykommune i Harju fylke i Estland. Kommunen har cirka 5 200 innbyggere og et areal på 3,5 km². Saue ligger cirka 18 kilometer sørvest for Tallinn. Saue betjenes av den baltiske jernbane.
Telodorcus arfakianus
Telodorcus arfakianus (også kjent som Dorcus arfakianus) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor til stor (hannen 20-59 millimeter), blank, svart, nokså bred hjortebille, hannens kjever krumme. Det forekommer to former, en med slanke kjever uten tenner og en med mye kraftigere kjever med noen store tenner. Hunnen er mye mindre enn hannen.
Utbredelse
Arten lever på Ny-Guinea.
Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.
Hans Christoph Friedrich von Hacke
Hans Christoph Friedrich Graf von Hacke (født 21. oktober 1699 i Stassfurt, død 17. august 1754 i Berlin) var en prøyssisk general og kommandant i Berlin. Hans navn er opphavet til Hackescher Markt i Berlin.
Tom Ford
Thomas Carlyle «Tom» Ford (født 27. august 1961) er en amerikansk moteskaper, filmregissør, manusforfatter og filmprodusent. Han ble først kjent som «creative director» hos Gucci og Yves Saint Laurent. I 2006 lanserte Ford sitt eget merke «Tom Ford». Ford har regissert filmene A Single Man (2009), som ble Oscar-nominert, og Nocturnal Animals (2016).
Motekarriere
Ford ble i 1990 ansatt av daværende «creative director» hos Gucci, som på tiden slet økonomisk. Fords rolle hos Gucci ble vokste raskt; innen seks måneder designet han herremote og like etter begynte han å designe sko. Da Richard Lambertson sluttet som designdirektør, tok Ford over posisjonen hans, og fikk ansvaret for merkets «ready-to-wear»-klær, parfymer, image, reklame og butikkdesign. I 1993 hadde han ansvaret for elleve produktserier. Han ble forfremmet til «creative director» hos Gucci i 1994. Innen 1999 var Gucci, som nesten var konkurs da Ford ble ansatt, verdsatt til 4 milliarder dollar.
Da Gucci kjøpte opp Yves Saint Laurent (YSL) i 1999, ble Ford også «creative director» for dette merket. Saint Laurent selv var imidlertid åpen om at han mislikte Fords designer. Mens han var kreativ direktør for YSL vant Ford likevel moteprisen Council of Fashion Designers of America Awards flere ganger. På samme måte som i arbeidet sitt for Gucci, klarte Ford å gjøre merket mer mainstream.
I april 2004 forlot Ford Gucci-gruppen etter at han og CEO Domenico de Sole, som blir omtalt som Fords partner i Guccis suksess, ikke klarte å bli enige med sjefen for Pinault Printemps Redoute over kontrollen av Gucci-gruppen.. Han har siden omtalt hendelsen som «knusende» og som en «midtlivskrise» fordi han hadde «lagt alt i det i 15 år». Da Ford forlot selskapet i 2004, var Gucci-gruppen verdsatt til 10 milliarder dollar. Fire personer ble ansatt for å dele på arbeidet som Ford hadde gjort.
Merket Tom Ford
Etter at han forlot Gucci, lanserte Ford et merke for herremote som han oppkalte etter seg selv, «Tom Ford». Merket ble senere utvidet til å omfatte kvinnemote.
A Single Man
I mars 2005 annonserte Ford at han lanserte sitt eget filmselskap, Fade to Black. I 2009 gjorde han regidebuten sin med A Single Man med Colin Firth i hovedrollen, basert på romanen En mann alene av Christopher Isherwood. Manuset ble skrevet av kanadieren David Scearce og Ford. Ford var også en av filmprodusentene.
A Single Man hadde premiere 11. september 2009 på filmfestivalen i Venezia, der den ble nominert til Gulløven. Firth, som hadde hovedrollen, vant en BAFTA-pris for beste mannlige hovedrolle, og ble nominert til en Oscar, Golden Globe, Independent Spirit Award og Screen Actors Guild Award.
Nocturnal Animals
I 2015 fikk Ford regissørrollen for Nocturnal Animals, en filmatisering av romanen Tony and Susan av Austin Wright. Filmen hadde premiere i 2016. Jake Gyllenhaal og Amy Adams hadde hovedrollene som Tony og Susan. Ford ble nominert til to Golden Globes for arbeidet med filmen (beste regi og beste manus).
Chris Terkelsen
Chris Terkelsen (født 5. februar 1972) er en tidligere dansk orienteringsløper.
Terkelsen vant den totale verdenscupen i orientering i 1998. Han tok stafettgull for Danmark i verdensmesterskapet 1997 sammen med Torben Skovlyst, Carsten Jørgensen og Allan Mogensen. Han tok sølvmedalje bak Thierry Gueorgiou i japanske Aichi i 2005.
Meritter
Oversikt over medaljer fra internasjonale mesterskap finnes til høyre på skjermen.
Nirasaki
Nirasaki (japansk: 韮崎市 – Nirasaki-shi) er en by grunnlagt 10. oktober 1954 på øya Honshu i Japan.
Arkeologiåret 1814
Arkeologiåret 1814 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1814.