cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nordisk forening for unge funksjonshemmede
Organisasjonen ble i 2014 lagt ned, og erstattet av en nettverksgruppe bestående av organisasjonens medlemmer.
Zorba
Zorba (orig: Zorba the Greek) er en gresk-amerikansk dramafilm fra 1964, regissert av Michael Cacoyannis. Den er basert på boken Fortell Zorbas, fortell : en folkelivsskildring fra Kreta, skrevet av Nikos Kazantzakis. Tittelrollen ble spilt av Anthony Quinn. Filmen ble nominert til syv Oscar-stauetter, og vant tre av dem: Beste kvinnelige birolle (Lila Kedrova), beste kinematografi (Walter Lassally) og Oscar for beste scenografi (Vassilis Photopoulos). Dansen Sirtaki, også kalt «Zorbas dans», ble gjort populær gjennom filmen. Dansen ble koreografert av Giorgos Provias, og var inspirert av den greske folkedansen hasapiko.
Handling
Filmen handler om den gresk/britiske forfatteren Basil (Alan Bates), som planlegger å åpne en brunkullgruve på den greske øya Kreta. På veien treffer han på bonden og musikeren Zorba (Anthony Quinn), som blir med ham på ferden.
Basil (Alan Bates) er en halvt engelsk, halvt gresk forfatter oppvokst i Storbritannia bærer kjennetegn til en snerpete, middelklasse engelskmann. Han venter i Athens  havneby i Pireus på fastlandet i Hellas for å ta en båt til Kreta da han møter en gretten, men entusiastisk gresk-makedonsk mann og musiker ved navn Zorba (Anthony Quinn). Basil forklarer Zorba at han skal reise til en landlig kretisk landsby der hans far eier noe land i den hensikt å starte en brunkullgruve og kanskje kurere sin skrivesperre. Zorba forteller om sin erfaring med gruvedrift og overbeviser Basil om å ansette ham.
I løpet av de neste dagene forsøker Basil og Zorba på å sette i gang den gamle brunkullgruven, men finner det uforsvarlig og gir det opp. Zorba har en idé om å bruke skogen i de nærliggende fjellene for tømmerhogst, selv om hans spesifikke plan er noe tvilsom. Landet eies av et kloster. Zorba besøker det og blir venn med munkene, skjenker dem så de blir beruset. Etterpå, da han kommer hjem til Basil begynner han å danse på en måte som forundrer Basil.
I mellomtiden blir Basil og Zorba introduksert til "Enken" (Irene Papas), en ung og attraktiv kvinne som er enke, og som ustanselig blir ertet av innbyggerne fordi hun ikke gifter seg på nytt, spesielt da en ung, lokal gutt er forelsket i henne, som hun har avvist flere ganger. En regnfull ettermiddag gir Basil henne sin paraply som hun motvillig tar imot. Zorba antyder at hun er tiltrukket av ham, men Basil, aldri sjenert benekter dette og nekter å ha noe med enken å gjøre.
Basil gir Zorba noen penger og sender ham av gårde til den store byen Khania hvor Zorba skal kjøpe kabel og annet utstyr for å sette igang hans store plan. Zorba sier farvel til Basil og Madame Hortense som er nå forelsket i ham. I Khania underholder Zorba seg selv på en kabaret og etablerer en kort romanse med en mye yngre danser. I et brev til Basil skriver han detaljert om sine bedrifter og forteller at han har funnet kjærligheten. Provosert av Zorbas tydelig uansvarlighet og sløsing med penger forteller Basil Madame Hortense at Zorba har sagt at han er forelsket i henne og har til hensikt å gifte seg med henne når han kommer tilbake. Hun blir i ekstase. I mellomtiden returnerer Enken Basils paraply ved hjelp av Mimithos (Sotiris Moustakas), landsbyens  idiot.
Da Zorba til slutt kommer tilbake med forsyninger og gaver blir han overrasket og provosert da han hører at Basil og Madame Hortense er sammen. Han spør også Basil om hvor han oppholdt seg kvelden før. Den kvelden hadde Basil gått til enkens hus, elsket med  henne og tilbragt natten der. Den korte samtalen kom etter store anstrengelser. En landsbyboer ser dem, ordet sprer seg, og den unge, lokale gutt som er forelsket i Enken blir nådeløst hånet for det. Neste morgen finner landsbyboerne kroppen hans ved sjøen hvor han har druknet seg av skam.
Guttens far holder en begravelse hvor alle i landsbyen deltar. Enken forsøker å komme ubemerket, men blir stengt fra å komme inn i kirken. Hun blir til slutt dratt ut på gårdsplassen og deretter slått og steinet av landsbyboere som holder henne ansvarlig for guttens selvmord. Basil er redd for å intervenere og ber Mimithos om å hente Zorba. Zorba kommer bare som en landsbyboer og en venn av gutten. Han trekker en kniv og forsøker å drepe Enken. Zorba holder den mye yngre mann og slår ham. De tror at situasjonen er under kontroll og Zorba ber Enken om å med å følge ham. Da tar den døde guttens far sin kniv og kutter stupen på enken. Hun dør med en gang, som og landsbyboerne forsvinner apatiske. Bare Basil, Zorba og Mimithos viser følelser over hennes død. Basil forteller om sin manglende evne til å gripe inn og Zorba beklager hennes død.
En regnfull dag som Basil og Zorba komme hjem finner de Madame Hortense ventende. Hun er sint på Zorba som hun mener gjør for liten fremgang med bryllupet. Zorba dikter opp en historie om at han hadde bestilt en hvit sateng brudekjole med perler og pyntet med ekte gull. Madame Hortense viser ham to gullringer som hun har kjøpt og foreslår at de nå forlover seg. Zorba prøver å stoppe, men blir tilslutt med stor iver enig til Basils store overraskelse.
Madame Hortense dør
En stund senere får Madame Hortense lungebetennelse, og de ser til henne på hennes dødsleie. Zorba sitter ved sengen sammen sammen med Basil. I mellomtiden har ordet spredd seg at en «utlending» er døende, og siden hun ikke har noen arvinger vil Staten vil ta alle hennes penger og eiendeler.
De desperat fattige landsbyboerne står utenfor hennes hotell, utålmodig ventende på at hun dør, slik at de kan stjele hennes eiendeler. To gamle damer går inn på rommet hennes og stirrer spent på henne, andre kvinner prøver å stjele, men Zorba klarer å skysse dem ut. I det øyeblikk hun dør kommer kvinnene tilbake til Madame Hortense soverom, også andre kommer for å stjele hennes verdisaker. Zorba forlater dem med et sukk. Hotellet blir ransaket og rundstjålet av skrikende og glade mennesker. Da Zorba kommer tilbake til Madame Hortenses soverom er rommet tomt, bortsett fra hennes seng (der hun ligger) og en fugl i bur. Zorba tar fugleburet med seg.
Til slutt har Zorba fått ferdig en forseggjort innretning til å transportere tømmer ned bakken. Det blir feiret med en fest hvor det serveres lam på spidd med hele landsbyen tilstede. Etter en prestens velsignelse gir Zorba signalet til start ved å skyte i luften. En tømmerstokk kommer susenede ned tømmerrennen i en urovekkende fart, blir knust, ødelegger og skader tømmerrennen. Zorba er fortsatt ubekymret, gir ordre til å sende en ny stokk. Denne farer i full fart rett i havet. Da blir landsbyboerne og presten engstelig og søker et skjulested. Zorba er uberørt og ber om en tredje stokk som akselererer nedover med slik fart at den ødelegger hele innretningen. Landsbyboerne flykter, forlater Basil og Zorba til seg selv.
Basil og Zorba sitter i vannkanten og spiser stekt lam. Zorba later som han spår fremtiden i noen benrester og sier han akter å reise til en storby og spør Basil direkte om hans planer og når han vil forlate stedet. Basil sier at det blir om noen dager. Zorba blir trist over Basils planer om en snarlig reise til England. Basil  ber Zorba å lære ham å danse. Zorba lærer ham sirtaki og Basil begynner å le hysterisk av det katastrofale utfallet. Historien ender med at begge menn entusiastisk danser sirtaki på stranden.
1828 Kashirina
1828 Kashirina er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 14. august 1966 av Lyudmila Ivanovna Chernykh ved Krim-observatoriet i Nauchnij.
Zorba
Produksjon
Simone Signoret begynte å filme rollen som Madame Hortense; Lila Kedrova erstattet henne tidlig i produksjonen.
Filmen ble tatt opp på den greske øya Kreta. Spesielle steder omfatter byene Chania i Apokoronasregionen på Akrotiri halvøya. Den berømte scenen der det danses Sirtaki ble filmet på stranden i landsbyen Stavros.
Mottakelse
Filmen ble en kassasuksess. De ble produsert på et budsjett på bare 783 000 dollar. Den spilte inn ni millioner i amerikanske kinoer,, tjente 4,4 millioner dollar i USA i leieinntekter. På verdensbasis var billettinntektene 9,4 millioner dollar,. Over hele verden spilte den inn brutto mellom 18,8 millioner og 23,5 millioner dollar. Det var den 19. høyest innbringende filmen i 1964. IFilmen fikk en 83% rating på Rotten Tomatoes. På begge sider av Atlanterhavet, ble filmen rost og Anthony Quinn for beste spill. Han var elsket som Zorba, sammen med de andre stjernene, som blant annet gresk-fødte Irene Papas, som arbeidet sammen med Quinn på Kanonene på Navarone.
Kulturell innflytelse
Dansen på slutten av filmen, koreografert av Giorgos Provias kjent som "Zorba' s dans" og senere kalt Sirtaki, har blitt en populær klisjé av gresk dans
Filmens musikk av Mikis Theodorakis, spesielt den viktigste sangen, Zorbas, er godt kjent i populærkulturen. For eksempel er sangen  blitt brukt på Yankee Stadium i mange år til å oppfordre publikum deltakelse i et potensial for rally av hjemmelaget. En nyinnspilling av Zorbas av John Murphy og David Hughes ble brukt  i en scene i 1998 i Guy Richied film, Lock Stock and Two Smoking Barrels.
Jacques-Yves Cousteau
Jacques-Yves Cousteau (født 11. juni 1910 i Saint-André-de-Cubzac i departementet Gironde, død 25. juni 1997 i Paris) var en fransk marineoffiser, filmregissør, havforsker og pionér innen dykking og undervannsfotografering. I Frankrike er han kjent som le commandant Cousteau, andre steder som Jacques Cousteau eller Captain Cousteau. Sammen med Émile Gagnan oppfant han Aqualungen i 1943. Dette var forløperen til vår tids trykkluftapparat, som benyttes ved apparatdykking.
Biografi
I 1930 ble Cousteau opptatt ved École Navale (flåteakademiet) i Brest, og utdannet seg til artillerioffiser i den franske marine, noe som gav ham mulighet til å gjennomføre sine første undervannseksperimenter. Han var under utdannelse som pilot, men en alvorlig bilulykke endte denne karrieren. I 1936 testet han en modell undervannsbriller, kanskje selve forfaderen til moderne dykkermasker.
I 1937 ble han gift med Simone Melchior.
Han deltok i annen verdenskrig. Sammen med Émile Gagnan, utviklet han Aqualungen i 1943. Dette var forløperen til vår tids trykkluftapparat, som nå blir brukt ved apparatdykking. Bakgrunnen for deres utvikling av et effektivt, frittsvømmende luftåndingssystem, var to oksygentoksisitets-ulykker hos dykkere som anvendte kretsløpsåndingsapparater (rebreathere).
Etter krigen, mens han fremdeles var ansatt i den franske marine, utviklet han teknikker for minerydding i Frankrikes havner, og utforsket skipsvrak.
I 1950 kjøpte Loel Guinness skipet Calypso, som tidligere hadde fungert som ferge på Malta. Guinness leide ut skipet til Cousteau for symbolske 1 franc i året, og med Calypso besøkte Cousteau de mest interessante farvann i verden, og en del elver. Under disse reisene produserte han mange filmer, og fikk materiale til flere bøker. Cousteau vant tre Oscars for filmene, samt en rekke andre filmpriser. Hans innsats bidro til å popularisere viten om marinbiologi.
Sammen med Jean de Wouters utviklet Cousteau i 1963 et undervannskamera kalt Calypso-Phot. Dette ble senere produsert av Nikon som Calypso-Nikkor, etterfulgt av Nikonos. Sammen med Jean Mollard skapte han SP-350, en tomannsubåt som kunne nå en dybde på 350 m. Suksessen ble gjentatt i 1965, med to ubåter som nådde dybder på 500 m.
I 1957 ble Cousteau leder av både det oseanografiske museum i Monaco og The Conshelf Saturation Dive Program (langtidsdykkingseksperimenter, og de første bemannede undersjøiske kolonier). I tillegg grunnla han den undersjøiske gruppen i Toulon, og var den eneste utlendingen som ble opptatt ved the American Academy of Sciences.
Cousteaus popularitet var stigende. I oktober 1960 var det planlagt at en stor mengde radioaktivt avfall skulle dumpes til havs av EURATOM. Cousteau organiserte en kampanje mot dette, som fikk stor tilslutning. Togene som transporterte det radioaktive avfallet, ble stoppet av kvinner og barn, etter at sistnevnte satte seg på jernbaneskinnene.
Følgende november forårsaket et offisielt besøk fra den franske president Charles de Gaulle i Monaco en offentlig debatt, som tok for seg den foregående månedens begivenheter, og atomeksperimenter generelt. Den franske ambassadøren foreslo at Fyrst Rainier unngikk emnet, men angivelig ba presidenten Cousteau om å være vennlig med atomforskerne, noe Cousteau skal ha besvart med at det i stedet var hans ( presidentens ) forskere som burde være vennlige. Under denne diskusjonen innså Cousteau at grunnen til de franske eksperimentene, var at amerikanerne hadde nektet å dele atomhemmeligheter med sine allierte.
I 1974 dannet han The Cousteau Society, til beskyttelse av havets liv. I 1977 mottok han, sammen med Peter Scott, FNs miljøpris. I 1985 mottok han the Presidential Medal of Freedom av Ronald Reagan. I 1992 ble han invitert til Rio de Janeiro, til FNs internasjonale miljø- og utviklingskonferanse, og ble fast konsulent for FN og Verdensbanken.
Charta 77
Charta 77 var en samling av intellektuelle som kjempet for demokrati og ytringsfrihet i det kommunistiske Tsjekkoslovakia.
Forfatteren Václav Havel var, sammen med Jiří Hájek, Zdeněk Mlynář og Pavel Kohout, blant grunnleggerne av og arkitektene bak Charta 77.
Eid kirke (Kvinnherad)
Eid kirke er en langkirke fra 1824 i Kvinnherad kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i treverk, og har 180 sitteplasser.
Seine-Maritime
Seine-Maritime (til 1955 Seine-Inférieure) er et departement i regionen Normandie i Frankrike. Hovedbyen er Rouen.
Det er tre arrondissementer, 69 kantoner og 744 kommuner i Seine-Maritime.
Ferjesambandet Botnhamn–Brensholmen
Botnhamn–Brensholmen er et ferjesamband som krysser Malangen som en del av fylkesvei 862 i Troms, mellom Botnhamn ferjekai på Senja i Senja kommune og Brensholmen på Kvaløya i Tromsø kommune. Sambandet drives av Torghatten Nord.
Ferjestrekningen har en lengde på 13,3 km og en overfartstid på 45 minutter, og blir betjent av MF «Skutvik» 2 - 4 ganger daglig hele året, med ekstra avganger om sommeren.
Fra og med høsten 2021 betjenes sambandet hele året. Tidligere var sambandet bare en sommerferge.
Veien mellom den største og tredje største byen i Troms, Tromsø og Finnsnes er 119 km over denne fergen og 157 km fergefritt.
Caroline Amalie av Danmark
Caroline Amalie (Caroline Amalie av Slesvig-Holsten-Augustenborg) (født 28. juni 1796 i København, død 9. mars 1881) var Christian VIIIs dronning i hans andre ekteskap.
Bryllupet sto på Augustenborg slott den 22. mai 1815. Som dronning ble Caroline Amalie ivrig grundtvigianer og opprettet flere asyler og pleieforeninger. Christian døde i 1848, og hun kom til å overleve han med mer enn tretti år. Hun overlevde også sin stesønn Frederik VII med omkring sytten år og så Christian IX bli konge med Christians niese Louise av Hessen-Kassel som dronning.
Det var lenge et utmerket forhold mellom hennes yngre bror hertug Christian August av Augustenborg og hennes gemal, Christian Frederik. Men da Christian Frederik besteg tronen som Christian VIII i 1839 oppsto det snart uenighet om hertugdømmene og hertugen var en ivrig talsmann for en arverett kongen ikke ville innrømme ham. I denne striden sto Caroline Amalie stilltiende på hertugens side, noe hun innrømmet overfor kongen, som altså – også stilltiende – måtte konstatere at hans egen dronning ikke sto bak ham i denne vesentlige saken.
Disse forholdene er først nylig kommet for en dag etter utgivelsen av korrespondansen mellom Caroline Amalie og hennes bror.
Caroline Amalie er gravlagt i Roskilde domkirke ved siden av sin mann.
Foreldre
Fredrik Kristian II av Holstein-Augustenburg (1765–1814): dansk hertug. Han huskes som en kulturpersonlighet, som virket ivrig for høyere utdannelse, inntil han i 1810 kom i konflikt med det danske kongehuset.
Shimenzi-demningen
Shimenzi-demningen er en demning med vannkraftverk ved Shimenzi-fjellene i fylket Manasi i prefekturet Changji i Xinjiang-provinsen i det nordvetlige Folkerepublikken Kina, Arbeidet med demningen ble startet opp i 1988 og ferdigstilt i 1995. Anlegget ligger i elva Taxi He. Effekten er på ca 200 MW.
Caroline Amalie av Danmark
Foreldre
Louise Augusta (1771–1843): dansk prinsesse; datter av dronning Caroline Mathilde og antagelig Struensee. Hun giftet seg i 1786 med hertug Frederik Kristian av Augustenborg, men forble det danske kongehus tro under striden mellom ektefellen og broren Frederik VI. I sitt ekteskap ble hun mor til tre barn, Caroline Amalie, Christian August (hertug av Augustenborg) og Frederik Emil («Prinsen av Nør»).
Shimenzi-demningen
Demningen er en betong buedam (RCC) som er 109 meter høy og 176 meter lang.
Skjemteviser og salmevers
62 viser, stev og salmevers står der, sammen med en forklaring og forfatterens oppfatninger.
Blant de 62 stykkene er
Boka ble ferdigskrevet i Arabygdi, i juni 1980.
Fri riksstad
En fri riksstad (eller fri riksby; tysk freie Reichsstadt) var i Det tysk-romerske rike en riksumiddelbar by. Byens befolkning var ikke underlagt andre lensherrer enn keiseren. Dermed var frie rikssteder selvstendige stater. De kunne imidlertid ikke møte på riksdagene, men utgjorde samlet «De frie riksstedenes kollegium». Dette hadde to stemmer, fordelt på en «rhinsk» og en «schwabisk benk» (Rheinische og Schwäbische Bank). Den første omfattet også de nordtyske frie riksstedene.
På det meste fantes det rundt hundre frie og rikssteder. Tallet varierte ettersom byer ble annektert, meldte seg ut av Det tysk-romerske rike (f.eks. ved å bli medlem i Det sveitsiske edsforbund), mistet eller oppnådde riksumiddelbarheten. På slutten av 1700-tallet fantes det ennå 50 frie rikssteder (se listen under). Fire av disse ble okkupert av Frankrike under Napoleonskrigene. Ytterligere 40 ble mediatisert gjennom Reichsdeputationshauptschluss i 1803, dvs. de ble innlemmet i nabostatene.
Noen rikssteder betegnet seg etter reformasjonen som paritetiske rikssteder. Disse hadde bestemt at byrådet og samtlige offentlige embeder måtte bekles av like mange protestanter som katolikker.
Cro-Mags
Cro-Mags er et amerikansk hardcore punk band fra New York. De var et av de første hardcore bandene til å bli assosiert med Hare Krishna-bevegelsen.
Historie
Cro-Mags ble startet av bassist Harley Flanagan. Etter å ha spilt et par konserter med Eric Casanova på vokal så rekrutterte Flanagan etterhvert kompisen sin John Joseph som ny vokalist. Sammen etablerte de et band med Parris Mitchell Mayhew på gitar, Mackie Jayson på trommer og etterhvert Doug Holland fra bandet Kraut på gitar. Dette er bandet sin mest klassiske besetning og den de fleste refererer til når en snakker om Cro-Mags. Det var denne besetningen som spilte inn debutalbumet The Age of Quarrel i 1986. Albumet står i dag som en av de aller viktigste amerikanske hardcore-utgivelsene noensinne. Bandet opplever stor oppmerksomhet p.g.a. The Age of Quarrel og reiser bl.a. på turnéer med band som Motörhead og Megadeth. Men det er også på dette tidspunktet at konfliktene og motsetningene som blir å prege resten av Cro-Mags sin historie for alvor bryter ut. Resultatet blir at Joseph slutter rett før innspillingen av oppfølgeralbumet, Jayson følger etter. Med ny trommeslager og Flanagan som vokalist ser albumet Best Wishes dagens lys en gang i 1989. Best Wishes er mer metal-orientert og bandet har bevegd seg noe bort fra hardcore punk røttene, albumet er desto mer Hare Krishna-orientert. Coveret er et populært bilde av Narasimha som bandet har fått bruke med ISKCON sitt samtykke. Tekstene er også i større grad sentrert rundt spiritualitet og vegetarianisme. Et par år senere så returnerer Joseph til bandet og spiller inn skivene Alpha Omega og Near Death Experience. I 2000 så kom Flanagan og Mayhew sammen og spilte inn albumet Revenge uten Joseph.
Flanagan og Joseph har i ettertid hatt hver sin utgave av Cro-Mags som de har spilt med parallelt. Ut fra hvem som har hatt rettighetene til navnet så har de gjerne turnert under navn som: "Cro-Mags NYC", "F.V.K. Cro-Mags", "the Age of Quarrel" og nå sist "Cro-Mags (Jam)" som har bestått av Joseph på vokal, Jayson på trommer, Craig Setari fra Sick of It All på bass og A.J. Novello fra Leeway på gitar. "Cro-Mags (Jam)" har blitt beskrevet som det nærmeste en kommer opplevelsen av den originale "the Age of Quarrel" besetningen.
Flanagan har de siste årene konsentrert seg mest om bandet sitt Harley's War. Mayson har vært med i band som Fun Lovin' Criminals og Shelter.
Konserter i Norge
Cro-Mags har spilt i Norge to ganger:
Karlsbroen
Karlsbroen (tsjekkisk Karlův most) er en bro over elven Vltava i Praha. Den ble bygget i Karl IVs regjeringstid. Bygget ble påbegynt i 1357 som erstatning for den eldre Judithbroen som ble ødelagt under flommen i 1342.
Broen er bygget av böhmisk sandstein, og det sies at Karl IV ga ordre til bøndene rundt Praha om å levere ferske egg som så ble blandet i mørtelen for å gjøre konstruksjonen sterkere.
Mot slutten av tredveårskrigen i 1648 foregikk det harde kamper mellom den svenske arméen og gamlebyens befolkning, da svenskene hadde slått seg til på den vestre bredden og forsøkte forgjeves å ta gamlebyen. Under kampene ble brotårnet på Gamlebysiden som vender ut mot elven ødelagt og restene av den gotiske dekorasjonen måtte fjernes etterpå.
På slutten av 1600-tallet og begynnelsen av 1700-tallet fikk broen dagens utseende da det ble satt ut barokkstatuer på pilarene. Under den store flommen i 1774 ble fire pilarer ødelagt og selv om brospennene ikke falt ned, ble trafikken over broen begrenset i en periode.
Broen kom seg ganske uskadd gjennom den store flommen i 2002. Etter denne ble det imidlertid nødvendig å rehabilitere to av bropilarene og dette arbeidet avslørte at det var nødvendig med en større rehabilitering av hele broen. Dette ble bestemt i 2005 og påbegynt i 2007 med antatt avslutning i 2010. Broen er imidlertid åpen for trafikk under arbeidene.
Rikslandsby
En rikslandsby (tysk Reichsdorf) var i Det tysk-romerske rike en riksumiddelbar landsby. Landsbyens befolkning var ikke underlagt andre lensherrer enn keiseren. De kunne ikke møte på riksdagene, og var heller ikke representert i riksstedenes kollegium.
På det meste fantes det over hundre rikslandsbyer og riksgods. De var spredt rundt i riket, men hadde sin største tetthet i sydvest, dvs. staufernes stamterritorium i Schwaben. Rikslandsbyene representerte de gjenværende kongelige/keiserlige territoriene og hans personlige følgesmenn (vasaller). På grunn av keiserens makttap i løpet av middelalderen ble flere og flere rikslandsbyer overtatt av andre lensherrer (eller forble privateiendom av forhenværende kongeslekter, men mistet også dermed sin status som riksgods). Med Reichsdeputationshauptschluss i 1803 ble tittelen avskaffet og rikslandsbyene innlemmet i nabostatene (mediatisert). På dette tidspunktet fantes det ennå sju rikslandsbyer:
1829 Dawson
1829 Dawson er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 6. mai 1967 av Carlos Ulrrico Cesco og Arnold Richard Klemola ved Complejo Astronómico El Leoncito i El Leoncito.
Tarn-et-Garonne
Tarn-et-Garonne er et fransk departement i regionen Occitanie. Hovedbyen er Montauban.
Det er to arrondissementer, 30 kantoner og 195 kommuner i Tarn-et-Garonne.
Deux-Sèvres
Deux-Sèvres er et fransk departement i regionen Nouvelle-Aquitaine. Hovedbyen er Niort.
Det er tre arrondissementer, 33 kantoner og 305 kommuner i Deux-Sèvres.
Štajerska
Štajerska også kjent som Nedre Steiermark (slovensk: Spodnja Štajerska; tysk: Untersteiermark; latin: Styria), eller slovensk Steiermark (slovensk: Slovenska Štajerska), er et historisk landskap i det nordøstlige Slovenia. Området er også kjent som slovensk/Nedre Styria, etter det latinske og engelske navnet på det tyske Steiermark. Regionen består av det sydligste tredjedelen av det tidligere Hertugdømmet Steiermark.
Štajerska inneholder rundt 705,000 mennesker - rundt 34,5% av Slovenias befolkning. Den største byen er Maribor.
Liste over borgermestre i Funningur
Liste over borgermestre i Funningur. Funningur på Færøyene ble utskilt fra i 1906. Gjógv ble utskilt fra Funningur som egen kommune i 1948. I 2009 ble Funningur innlemmet i Runavík, mens Gjógv hadde gått til Sundini.
Sekundær metabolitt
Sekundære metabolitter er de kjemiske forbindelsene i organismer som ikke er direkte involvert i normal vekst, utvikling eller forplantning av organismer. Typiske primære metabolitter finnes hos alle arter innenfor brede fylogenetiske grupperinger og blir produsert ved hjelp av de samme stoffskifteveier (eller omtrent samme vei) i alle disse artene. Sekundære metabolitter (stoffskifteprodukter) derimot er ofte knyttet til en enkelt art (eller finnes bare i en liten gruppe arter i en snever fylogenetisk gruppe), og uten disse forbindelsene lider organismen bare under en mild begrensning, nedsatt overlevelse/fekunditet, estetiske ulikheter eller ingen endring i fenotype overhode.
Funksjon eller betydning av disse forbindelsene for organismen er som oftest av en økologisk karakter ettersom de brukes i forsvar mot rovdyr, parasitter og sykdommer, for tverrartslig konkurranse og for å hjelpe de reproduktive prosessene (fargemidler, attraktive dufter, etc). Fordi disse forbindelsene som oftest er avgrenset til en mye mer begrenset gruppe av organismer, har de lenge vært av største betydning i taksonomisk forskning.
Bio-mining er prosessen med å lete fram organismer i den hensikt å utnytte deres naturlige produkter til direkte utvikling av legemidler eller annen teknologisk utvikling, eller som en inspirasjon for unaturlige produkter. Dette vil berøre sekundære metabolitter i planter, bakterier, sopper og mange hav-organismer (svampdyr, tunikater, koraller, snegler). I noen tilfeller vil høyere organismer være vert for en mikroorganisme som er den reelle produsenten av det aktuelle produktet, som et ledd i en symbiotisk relasjon. De fleste sekundære metabolitter som er av interesse for mennesket passer inn i de følgende kategorier, og enkelte passer inn i mer enn en:
Disse kategoriene er vide kategorier som klassifiserer sekundære metabolitter basert på deres biosyntetiske opprinnelse. Fordi sekundære metabolitter ofte skapes av modifiserte syntaser av primære metabolitter, eller «lånte» substrata av primærmetabolittopprinnelse, bør disse kategoriene ikke tolkes som uttrykk for at alle molekyler i en kategori er sekundære metabolitter (for eksempel steroide-kategorien), men mer for at det eksisterer sekundære metabolitter i disse kategoriene.
Små «små molekyler»
Store «små molekyler», produsert av store, modulære «molekylfabrikker».
Ikke-«små molekyler» – DNA, RNA, ribosom eller polysakkarid «klassiske» biopolymerer.
Heinrich Schwabe
Samuel Heinrich Schwabe (født 25. oktober 1789 i Dessau, død 11. april 1875 samme sted) var en tysk astronom og botaniker.
Schwabe jobbet som farmasøyt, men solgte apoteket i 1829 for å kunne vie seg til astronomien. På sitt privatobservatorium gjorde han en rekke verdifulle observasjoner av solen, månen, planetene og flere kometer.
Resultatene fra disse observasjonene utga han i en rekke artikler i tidsskrifter. Den største anerkjennelsen fikk han gjennom oppdagelsen av solflekkenes periode (1843). I 1857 mottok han Royal Astronomical Societys gullmedalje.
I 1838 utga han Flora Anhaltina, et omfattende verk over vegetasjonen i Anhalt, hans hjembygd.
Linhekou-demningen
Linhekou-demningen er en demning med vannkraftverk i Nanhe, Shaanxi-provinsen i det nordlige Folkerepublikken Kina, anlagt i elva Lan He. Arbeidet med demningen ble startet opp i 2000 og ferdigstilt i 2004.
Demningen er en dobbel betong buedam (RCC) som er 100 meter høy og 311 meter lang. Den gir også flomkontroll og irrigasjon til landbruket.
Moelven IL Fotball
Moelven IL Fotball er et fotballag fra byen Moelv i Ringsaker kommune. Laget spiller hjemmekampene sine i Moelv Idrettspark.
Historikk
Fotballen i Moelv startet i det små ca. 1905, men var ikke organisert, ei heller et sammensluttet lag. Kampene ble spilt på «Plassen» ved Strandvik (der Mjøskroa ligger i dag). Fotballgruppa Trygg ble stiftet 25. juni 1918. Stiftere var Peder, Ivar og Lars Schonowd, Bernh. Pedersen med flere. Klubben ble tilsluttet Norges Fotballforbund 27. april 1920. I 1921 ble klubbens navn endret til Moelven Idrettslag.
I 1930-årene hadde idrettslaget et nokså vellykket fotballag som spilte i daværende klasse B. Laget vant tre pokalturneringer: 1930, 1933 og 1935. Laget spilte seg opp i klasse A i 1935. Høsten 1937 begynte Norgesserien hvor laget var med. Laget rykket ned og spilte i 2. divisjon til krigen startet. Det hadde lenge vært ønske om en ny gressbane etter krigen, nå kunne dette endelig realiseres. Fra Strand Brænderi og Even Glestad ble det kjøpt til sammen ca. 25 mål tomt og dugnadsarbeidet kunne starte. «Æille modølinga» stilte opp. Det sies at en slik dugnadsinnsats har verken før eller siden blitt utrettet av Moelvs befolkning.
Utover i 50- og 60-åra spilte A-laget i landsdelsserien. Det gikk litt opp og ned, men de hadde en god periode tidlig på 60-tallet hvor de på to år uten tap gikk fra 5. til 3. divisjon. De deltok også i NM-cupen dette året og var ubeseiret i serien. Motstander ble Lisleby fra Oslo, det var stort oppstyr rundt «bondelaget». NRK-Sporten med Arne Scheie var på plass i bussen nedover og gjorde sine intervjuer og stemningen var på topp, men det skulle vise seg at hjemmelaget var noe overlegne og «Modøla» tapte hele 9–0 og reportasjene fra Søndagssporten uteble.
Idrettsparken
Moelv Idrettspark er hjemmebane for alle lagene til MIL i alle aldersgrupper. I idrettsparken er det også en flerbrukshall som brukes til fotball og friidrett. Denne heter Limtrehallen.
Fjelberg kirke
Fjelberg kirke er en langkirke fra 1722 i Kvinnherad kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tømmer og har 200 plasser.
I 1725 ble kirken ble solgt på auksjon til presten Erland Michelsen i 1725.
Forsoning (kristendom)
Forsoning brukes i kristen troslære om forsoningen mellom Gud og menneskene da Jesus, angivelig Guds sønn, ble korsfestet og døde som et sonoffer i menneskenes sted. Gjennom dette offeret ble det ødelagte samfunnet mellom Gud og de syndige menneskene, som hadde vært ulydige mot guddommen og var personlig skyldige i den brutte avtalen, gjenopprettet i «Den nye pakt». I Det nye testamente i Bibelen forekommer begrepet forsoning bare i apostelen Paulus' brev. Forskjellige retninger innen kristen tro har ulike dogmatisk-teologiske syn på hvordan dette forliket skal forstås.
Forutsetning i Det nye testamente
Jesu død og oppstandelse er sentralt i Det nye testamentet. Hos Paulus dominerer omtalen av dette og knapt nok noe om Jesu liv og lære nevnes. I evangeliene får Jesu siste dager en omfattende dekning. Her er evangelistene også mer lojale mot en kronologisk tråd i beretningen.
På det historiske plan fortoner Jesu død seg som et nederlag for jesus-bevegelsen. Det er uttrykt slik i Lukas-evangeliet i beretningen om disiplene på vandring til landsbyen Emmaus, der sier disiplene følgende om Jesus fra Nasaret: ''«Han var en profet, mektig i ord og gjerning for Gud og hele folket. Men våre overprester og rådsherrer utleverte ham og fikk ham dømt til døden og korsfestet ham. Og vi som hadde håpet at det var han som skulle befri Israel!»'' (Luk 24,19ff). Men gjennom opplevelsen av oppstandelsen kom en ny forståelse fram, at noe hadde skjedd på et dypere plan: «Måtte ikke Messias lide dette og så gå inn til sin herlighet?» (Luk 24,26). For disippelflokken som regnet Jesus fra Nasaret som Messias, og som de knyttet sitt håp om utfrielse til, kunne ikke Jesu død være uten betydning. Gud hadde vel en plan med det? En ny forståelse av Jesu død vokste fram. Paulus uttrykker denne dypere forståelsen på sin måte: Gud var i Kristus og forsonte verden med seg selv. (2. Kor 5,19: «Gud var i Kristus och försonade världen med sig själv» - Svenska folkbibeln, 2015)
Det nye testamente omtaler forsoningen flere steder, men oftest knapt og ved bruk av bilder (løsepenge, Jesu blod, Guds Lam etc). Vi får det aldri forklart, derfor har det utviklet seg flere teorier for å forstå og forklare forsoningen.
Bakgrunn og tolkninger
I Bibelen er det fortellingen om syndefallet i Edens hage som danner bakteppet for Guds inngripen i verden. Kristne finner i Det gamle testamentet løfter om en frelser. Felles for kristne tolkninger av forsoningen er at Jesus Kristus var et offer. Israels gudstjeneste i Det gamle testamentet inkluderte ofring av dyr, som skulle være til soning for folkets synder. I Det nye testamentet blir Jesus kalt «Guds lam» eller «Lammet». I Hebreerbrevet blir Jesus Kristus beskrevet som et endelig offer, som tar bort synder og frelser mennesker. Det er i denne sammenheng begrepet forsoning brukes: mennesket er skilt fra Gud på grunn av synd, men kan nå bli forsonet med Gud på grunn av hans sønn Jesu Kristi offerdød. Frelse er et annet sentralt begrep. Frelsen innebærer at synd blir tilgitt, og det er Jesu død og oppstandelse som har gjort det mulig.
Det står mange plasser i Det nye testamentet om hvordan Jesus «ble ofret» til menneskenes beste. I Paulus' andre brev til korinterne, kapittel 5, vers 19, står det:
Andre eksempler er Joh 1:29 («Dagen etter ser han Jesus komme gående mot seg, og han sier: Se, der er Guds lam, som bærer verdens synd.») og Rom 3:24-25a («Men ufortjent og av hans nåde blir de erklært rettferdige på grunn av forløsningen i Kristus Jesus. Ham har Gud stilt synlig fram for at han ved sitt eget blod skulle være et sonoffer – for dem som tror.»)
Ideen om noe som ofres til det felles beste, kommer fra gamle primalreligioner, og i Bibelen sees det først i Mosebøkene: På "den store forsoningsdagen" (3 Mos 16) ble folkets synder bekjent og "lagt på et dyr" som ble sendt vekk og "bar syndene vekk fra folket".
Det finnes tre hovedtyper av tolkninger av sonofferet: den klassiske, objektive og subjektive forsoningslæren.
Den klassiske forsoningslæren
Denne forsoningslæren har røtter tilbake til oldkirken. Det som kjennetegner denne modellen, er at forsoningen ikke bare som i de to andre modellene blir sett på som en sak mellom mennesket og Gud, men at den også involverer andre krefter og makter. Ifølge denne modellen er menneskets fremste problem at det er i fordervesmaktenes vold, representert ved synden, døden og djevelen. Synden er menneskets grunnleggende problem, men forstås her mer som makt enn som skyld. Oppgjøret på korset fullbyrdes gjenneom seieren over døden. Jesu forsoningsgjerning er en kamp hvor han overvinner disse maktene, og dermed tar Han bort hindringene for troen på Guds makt.
Territoire de Belfort
Territoire de Belfort er et fransk departement i regionen Bourgogne-Franche-Comté. Hovedbyen er Belfort.
Forsoning (kristendom)
Den klassiske forsoningslæren
I noen versjoner av den klassiske forsoningslæren kommer menneskets forhold til Gud sterkere i fokus. Det skjer når ikke bare synden, døden og djevelen regnes med bland fordervsmaketene, men også loven og Guds vrede. Her fører menneskets synd ikke bare til at man havner i dødens og djevelens mat, men også at man dømmes av loven og rammes av Guds vrede. I overvinnelsen av denne vreden spiller Jesu død som offer en viktig rolle: Ved at vreden rammer Jesus, settes mennesket fri. I og med at mennesket ikke lenger rammes av lovens krav eller er under Guds vrede, mister også døden og djevelen sin "rett" over mennesket.
Gustav Aulén er kjent for å ha navngitt og formulert denne forsoningslæren.
Territoire de Belfort
Det er ett arrondissement, 15 kantoner og 102 kommuner i Territoire de Belfort.
Forsoning (kristendom)
Den objektive forsoningslæren
Utgangspunktet for denne forsoningslæren er at menneskets fall truer Guds plan med verden. For å gjenopprette Guds plan, må mennesket enten straffes for sin synd eller ytes en erstatning (latin: satisfactio; ofte gjengitt som satifaksjon). Å straffe mennesket ville imidlertid bety at det går under, og dermed vil ikke Gud kunne virkeliggjøre sin plan. Dermed gjenstår erstatning som den eneste mulighet. En slik erstatning er det umulig for mennesket selv å gi, selv ikke om mennesket var syndfritt. Det er utenfor menneskets rekkevidde å betale noe i tillegg, fordi mennesket allerede er forpliktet til å leve i fullstendig lydighet mot Gud. Derfor er det bare Gud selv som kan gi erstatning. Samtidig er det mennesket som har syndet og som derfor må betale erstatning. Den eneste løsningen på dette, er at Gud blir menneske - inkarnasjonen er altså en logisk nødvendighet. Erstatningen kommer ikke gjennom Jesu syndfrie liv - som han uansett skyldte Gud som menneske - men gjennom å dø, som han ikke var skyldig til. Ved å stedfortedende ta på seg menneskets straff forsoner og gjenoppretter Jesus menneskets forhold til Gud.
Anselm av Canterbury utformet denne teorien på 1000-tallet og var en av de mest markante talsmenn for denne tolkningen. I moderne tid er denne den som preger kristen tro mest.
Den subjektive forsoningslæren
I den subjektive forsoningslæren er Gud subjektet og menneskeheten objektet for forsoningen. Mennesket må forsone seg med Gud for at forsoningen skal bli effektiv. Denne forsoningen må skje i menneskenes hjerter, det må feste sin lit til Guds kjærlige tilgivelse. Jesu død blir da en demonstrasjon av Guds kjærlighet, en kjærlighet som utholder all lidelse og nød for at menneskene skal få møte Guds kjærlighet. I korte trekk er det Gud som er det handlende subjekt, og det må skje en subjektiv endring i mennesket for å oppnå frelse.
Toflekklibelle
Toflekklibelle er en øyenstikker som tilhører familiegruppen glanslibeller (Corduliidae).
Utbredelse
Toflekklibelle er utbredt i Europa og det vestlige Asia. Toflekklibelle finnes i Norge på et titalls lokaliteter i lavlandet rundt Oslofjorden og gjennom Østfold inn mot svenskegrensen. Arten er relativt utbredt sør for «Norrlandsgränsen» i Sverige, og i søndre deler av Finland. Arten er ikke rødlistet i disse landene. I Danmark er den kun funnet noen få steder i eldre tider, og regnes nå der som Regionalt utdødd (RE).
Utseende
Kjønnene er ganske like. Bakkroppen har gule sideflekker, og brystpartiet har ganske loddrette brune og svarte strek. Pannen (frons) er gulbrun. Hannen kan skilles fra andre hanner i familiegruppen på den særpregete «tangen» (anal-vedheng), bakerst på bakkroppen.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 80 og 90 millimeter.
Levevis
Nymfen lever på bunnen langs bredden i næringsrike vann i lavlandet, med rik, men ikke for tett vegetasjon.
Arten lever ofte i store, vegetasjonsrike innsjøer med god vannkvalitet og stor tetthet av fisk, gjerne i skogsmiljø, en naturtype som trolig er ganske sjelden. Arten er ømfintlig for forurensing, men det er usikkert om det er nedgang i bestanden som følge av dette.
Toflekklibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Rødlistevurdering
I Artskart ligger et par funn fra Porsgrunn (se Olsvik 1995, Dolmen 1995) og Vennesla som anses som usikre, og som det på grunnlag av innhentede opplysninger ikke tas hensyn til i denne rødlistevurderingen. Dette er en flysterk art, og det foreligger ikke grunnlag for å anta at populasjonen er fragmentert.
Få nye funn gjør at mørketallet trolig er lavt, og det antas at den neppe finnes på mer enn ca. 35 lokaliteter i Norge. Det antas at det totale antall reproduserende individer er under 1000, da arten kun opptrer med et fåtall voksne individer på hver lokalitet.
Arten kan være enklest å påvise ved sine karakteristiske exuviae (tomme «nymfehuder»), og ofte er det lite samsvar mellom antall exuviae og antall voksne individer. Som for flere av de andre øyenstikkerartene, er det vanskelig å vite om dette hovedsakelig skyldes stor dødelighet og emigrasjon etter «klekking», eller at de voksne lever skjult og blir oversett.
Konklusjon: Toflekklibelle rødlistes i 2021 som Nær truet (NT) på grunn av antatt få reproduserende individer fordelt på et fåtall lokaliteter.
Union Luxembourg
Union Luxembourg var en fotballklubb i Luxembourg. Klubben ble stiftet i 1925 og oppløst i 2005, etter en fusjon med de to klubbene CA Spora Luxembourg og CS Alliance 01. Fusjonen førte til etablering av en ny klubb, Racing FC Union Luxembourg.
Union Luxembourg vant den nasjonale serien seks ganger og ble nasjonal cupmester ti ganger.
Klubben har 21 ganger deltatt i europeiske turneringer (fem ganger i Mesterligaen, ti ganger i Cupvinnercupen og seks ganger i UEFA-cupen). Samtlige ganger har klubben blitt utslått i første kamp. Dog vant klubben to enkeltkamper, først 1-0 mot tyrkiske i 1970 (tap 1-5 sammenlagt), deretter 1-0 mot  i 1978 (tap 2-4 sammenlagt).
Rhinfallet
Rhinfallet (tysk: Rheinfall) er en foss i elva Rhinen i Sveits, ca. 25 km etter elvas utløp fra Bodensjøen. Den ligger i kommunene Neuhausen am Rheinfall og Laufen-Uhwiesen nær byen Schaffhausen og grensa mot Tyskland. Den har en fallhøyde på 23 meter og er 150 meter bred. Gjennomsnittlig vannføring på 250 m³/s vinterstid og 700 m³/s i sommermånedene.
Ballenyøyene
Ballenyøyene (engelsk Balleny Islands) er en øygruppe beliggende ca. 400 km utenfor Victoria Land i Antarktis. New Zealand gjør krav på området og det inngår i Ross Dependency. Øyene er ubebodd.
Geografi
Området består av tre hovedøyer og en rekke mindre øyer med et samlet areal på ca. 800 km²:
Brown Peak på Sturge Island er øygruppens høyeste punkt med 1 524 moh. Øyene er vulkanske og 95 % dekkes av isbreer.
Historie
Området ble oppdaget i 1839 av de engelske sjøfarerne John Balleny og Thomas Freeman. Freeman ble den 9. februar 1839 den første til å gå i land på øyene.
Sesongen 1929/30 fanget en hvalekspedisjon med fabrikkskipet «Kosmos» hval nordøst av Ballenyøyene. Som et forsøk hadde ekspedisjonen med et fly av typen de Havilland 80 (N-42) som skulle lete opp hval og gi melding til fangstbåtene. Flyet forsvant sporløst under en flygning 26. desember med flygeren Leif Lier og skipslegen Ingvald Schreiner.
Jenni Dahlman
Jenni Maria Dahlman (født 27. oktober 1981 i Pikis i Finland) er en finsk sprangrytter og tidligere modell.
Dahlman startet som modell da hun var fjorten, og ble nummer to i Miss Finland i 2000. Et år senere vant hun Miss Scandinavia, og samme år kom hun på tredjeplass i Queen of the Year i Kuala Lumpur, Malaysia. Hun snakker flytende finsk, svensk og engelsk.
Dahlman giftet seg med Formel 1-føreren Kimi Räikkönen i Tavastehus 31. juli 2004. Paret ble skilt i 2012.
Gabriel Skagestad
Gabriel Skagestad (født 25. november 1879 i Holme / Holum ved Mandal i Vest-Agder, død 30. desember 1952) var en norsk teolog og biskop i Stavanger 1940–49.
Bakgrunn
Gabriel Skagestad var sønn av gårdbruker Tønnes Andreas Gulovsen Skagestad (1852-1929) og Else Knutsdatter (1854-1933). Han begynte sine prestestudier i 1899 og ble cand.theol. i 1903.
Han hadde forskjellige prestestillinger, blant annet som kallskapellan i Lyngdal 1906, tredjeprest i Hetland 1909, i Pipervikskirken i Oslo, før han i 1922 ble sokneprest i Mandal. I 1926 ble han rektor (hovedlærer) ved Menighetsfakultetets praktisk-teologiske seminar. I perioden 1933–40 var han sokneprest ved Markus kirke i Oslo.
Han var medredaktør av Luthersk kirketidende 1919–33.
Biskop
Han ble biskop i Stavanger i 1940.
Under den tyske okkupasjon av Norge arbeidet Skagestad med å slå ned på de tilløp på kollaborasjon med Quisling-regimet som måtte manifestere seg i hans presteskap. Sammen med de andre av Den norske kirkes biskoper underskrev han i 1942 "Samling på Kirkens Grunn", og la ned sitt statlige embete i protest mot Quisling-regimet.
Ole Johan Berntsen Kvasnes (1873-1953), som var en av prestene som stilte seg lojal til det nye statsstyret, ble i 1942 satt til å styre Stavanger bispedømme etter at biskop Gabriel Skagestad hadde nedlagt sitt statlige embete. Kvasnes ble 5. desember 1943 vigslet til biskop i en alder av 70 år. Utnevnelsen fikk liten folkelig aksept, og flertallet av prestene betraktet seg som Skagestads menn.
I juni samme år ble han forvist til Lillehammer, og i desember forvist til Helgøya i Mjøsa, sammen med biskop Maroni som før var blitt midlertidig plassert i Årdal (Rogaland). Her satt det også etterhvert 54 lutherske prester, under strenge forhold.
Etter krigen kunne Skagestad gjenoppta sin gjerning som biskop.
Skagestad var kjent som en konservativ teolog som representerte lavkirkelige synspunkter. Han utga flere lærebøker i pastorallære i tillegg til flere mindre skrifterserier.
1830 Pogson
1830 Pogson er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Augusta. Den ble oppdaget 17. april 1968 av Paul Wild ved Observatorium Zimmerwald i Zimmerwald.
NM i ultraløp 2009
NM i ultraløp 2009 var en del av NM i friidrett 2009, og ble arrangert som en del av 6 timersløpet Eidsvoll 6-timers på Trandum, 22. september 2009. Dette var det andre NM i ultraløp som ble arrangert.
Easy
Easy kan være:
Musikkalbum:
Sanger:
Annet:
Hatlestrand kirke
Hatlestrand kirke er en langkirke fra 1885 i Kvinnherad kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tre og har 140 plasser.
Dali (kongedømme)
Dali (forenklet kinesisk: 大理国, tradisjonell kinesisk: 大理國, pinyin: Dàlǐguo) var et kongerike som eksisterte fra 937 til 1253 dominert av baifolket. Det omfattet store deler av dagens provins Yunnan i Kina. Riket ble grunnlagt av Duan Siping i 937 og ble regjert av i alt 22 konger fram til 1253, da det ble ødelagt av invaderende mongoler. Hovedstaden var byen Dali.
Kongeriket Dali etterfulgte Nanzhao-dynastiet, som gikk under i 902. Da fulgte i rask rekkefølge tre dynastier, til Duan Siping grep makten i 937. I 1095 tvang Gao Shengtai marionettkongen Duan Zhengming til abdikasjon og tilbaketrekning til munkelivet, og fra da ble riket kalt Dazhong. Men innen sin død gav han makten tilbake til Duan-familien. Duan Zhengchun gav det følgende år staten det nye navnet Hou Li.