cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rumpparlamentet
Prides utrensking
New Model Army ønsket å forhindre at Newportavtalen førte til at kong Karl I ble gjeninnsatt. Thomas Fairfax organiserte et militærkupp i 1648 ved å utstedte en kommando til kommissarisk general Henry Ireton. Generalen hadde til hensikt bare å oppløse det lange parlamentet, men imidlertid ble han overtalt til utrenske det isteden. Han beordret oberst Thomas Pride til å stoppe signeringen av Newportavtalen. Pride forhindret deretter 231 kjente tilhengere av avtalen fra å komme inn i huset og fengslet 45 av dem. De gjenværende frie medlemmene ble rumpparlamentet.
Kongens henrettelse og avskaffelse av monarkiet
Da det ble åpenbart for lederne av New Model Army at parlamentet — den gang kontrollert av den presbyterianske fraksjonen — var i gang med å inngå en avtale med kongen som ville gjeninnsette ham på tronen og omgjøre myndigheten over hæren, besluttet de å knuse maktgrunnlaget til både kongen og parlamentet. Prides utrensking brakte parlamentet inn under hælen og under direkte kontroll av hæren; det gjenværende av underhuset (rumpparlamentet) brøt deretter den 13. desember 1648 all forhandling med kongen. To dager senere stemte offisersrådet for hæren at kongen skulle bli flyttet fra øya Isle of Wright, hvor han ble holdt fengslet, og til Windsor «...for å bring ham raskt for rettferdigheten.» I midten av desember ble kongen forflyttet fra Windsor og til London.
Den 4. januar 1649 vedtok underhuset en bestemmelse om å opprette en høyesterett for å anklage Karl I for høyforræderi i navnet til folket i England. Overhuset avslo og det fikk rimeligvis heller ikke kongelig godkjennelse. Karl ba om at hans rettssak skulle begynne den 20. januar i Westminster Hall: «Jeg ville vite av hvilken makt jeg kalt hit. Jeg vil vite av hvilken autoritet, jeg mener lovmessige autoritet.» Til dette var det ikke noe sterk lovmessig svar under det forfatningsmessige forhold på denne tiden. Han ble dømt med femtini kommisjonærer (dommere) som signerte dødsdommen. Kongen bestred lovmessigheten av hans rettssak, og nektet å erklære seg skyldig eller uskyldig til anklagen. Retten erklærte ham skyldig i henhold til anklagen: «At kongen, for forbrytelser i henhold til anklagen, skal bli fraktet tilbake til det sted hvor han kom fra, og derfra til stedet for henrettelsen hvor hans hode skal bli adskilt fra hans legeme.»
Henrettelsen ble forsinket til 30. januar for at underhuset kunne vedta en kriselov, «Loven forbyr proklameringen av noen person å være konge av England eller Irland, eller dets maktområder,» noe som gjorde det til et lovbrudd å proklamere en ny konge, og erklære at representantene av folket, underhuset, som kilden for all rettmessig makt. Parlamentet stemte for å forby overhuset den 6. februar og forby monarkiet den 7. februar. En lov som forbød kongedømmet ble formelt vedtatt av parlamentet den 17. mars som ble fulgt av en lov som forbød overhuset den 19. mars. Etableringen av et statsråd, Council of State, ble godkjent den 14. februar og den 19. mai ble det vedtatt en lov som erklærte England for et samvelde. Det ble en forræderirsk handling å si at underhuset (uten adelen i overhuset eller kongen) ikke var den øverste myndighet i landet.
Rumpparlamentets medlemskap, frammøte og allianser
Rumpparlamentet hadde en uovertruffet og hittil ukjent lovgivende og utøvende makt. Det var alene ansvarlig for regjeringen av nasjonen uten det tradisjonelle hierarkiet av adel, prinser og biskoper. Mye av dets administrative arbeid i sentral- og lokalmyndighetene ble utført gjennom et nettverk av komiteer og kommisjonærer som hadde blitt etablert tidlig på 1640-tallet. Selv om det nøyaktige antallet for rumpparlamentet aldri har blitt nøyaktig fastlagt, er det beregnet til å ha bestått av rundt 210 medlemmer. Det var bortimot femti prosent mindre fra den lange parlamentets 470 medlemmer før Prides utrenskning. De fleste i rumpparlamentet kom fra restene av det foregående parlamentet.
De fleste i rumpparlamentet betraktet likevel mange av de utrenskede kollegaene som medlemmer og forble i håpet om at de ekskluderte medlemmene ville komme tilbake. «Rumpparlamentet så ikke på seg selv som en felles politisk enhet særskilt i medlemsakp, mål og karakter fra det lange parlamentet.» Til tross for parlamentets mangel på særegenhet var det en rekke grunner for at folk ønsket å være en del av det. En del medlemmer ble i det ettersom de oppriktig støttet de revolusjonære endringene, mens andre var der kun for de økonomiske fordelene, sivil makt, eller for å tilfredsstille deres ønske om politisk deltagelse. Med de ulike grunnene hos medlemmene delte parlamentet seg i to kategorier: de som satt på første benk, og de som satt lengst bak. Det vil si de som deltok jevnlig og de som ikke gjorde det.
De aktive utgjorde rundt en tredjedel av parlamentet. Innenfor de aktive var det mange familieallianser, lokale allianser, og viktigst, felles interessegrupper. Flertallet av de aktive kunne fordeles i to interessekategorier:
Selv om advokatene og handelsstanden var en minoritet sammenlignet med den store andelen av jordbrukseiere som utgjorde rumpparlamentet, kom de i stor grad til å dominere utformingen av parlamentets politikk.
Rumpparlamentets politiske endringer
Grunnet kostbar krigføring i Irland og Skottland (1649–1651), foruten også i den anglo-nederlandske krig (1652), og behovet for å opprettholde en mektig profesjonell hær og marine til å forsvare samveldet, var parlamentet stadig fri for økonomiske midler. Skattleggingen nådde rekordnivåer og ble dypt mislikt. Kravene fra krigene og opprettholdelsen av nasjonal sikkerhet avledet parlamentets oppmerksomhet, tid og ressurser fra å gjennomføre mange av de foreslåtte sosiale reformer.
Henrettelsen av kong Karl I forskrekket myndighetene over hele Europa. Ingen utenlandsk makt var forberedt på å anerkjenne det engelske samveldet, og det var akutt fare for utenlandsk innblanding for å sørge for at Stuartene igjen kom på tronen og gjeninnføre det engelske monarki. I 1649 kontrollerte parlamentet kun England og Wales. Skottland erklærte sin troskap til Karl II og det meste av Irland var på rojalistenes hender. Kolonibosetningene i Virginia, Maryland og Barbados forble rojalistiske; Scillyøyene, Kanaløyene, øya Man i Irskesjøen ble benyttet som baser for rojalistiske fribyttere som overfalt skipsfarten til samveldet, og en skvadron av kapere ledet av prins Rupert av Pfalz begynte å operere fra Kinsdale i sørlige Irland i februar 1649.
Oliver Cromwell
I 1653, etter å ha fått høre at parlamentet forsøkte å bli i sesjon til tross for en enighet om å bli oppløst, og etter å ha feilet å komme opp med en fungerende konstitusjon, mistet Cromwell tålmodigheten. Den 20. april var han tilstede ved parlamentet og hørte på en eller to taler før han reiste seg og henvendte seg til parlamentsmedlemmene. Denne talen er ikke blitt bevart, men den er ofte sitert fra i fragmenter, eksempelvis i Book of Days:
Cromwell tilkalte deretter en tropp med soldater, og under kommando av generalmajor Thomas Harrison og beordret medlemmene om forlate kammeret. I henhold til Dickens og Morris, snudde han seg til ordstyrerens septer, symbolet på den parlamentariske makt, og erklærte det som «tåpers nips», og beordret soldatene «her, ta det vekk.» Han stengte deretter dørene og dro tilbake til Whitehall.
Innenfor en måned av at parlamentet var blitt hjemsendt og oppsagt, sendte Cromwell på råd fra Harrison og med støtte fra offiserene en anmodning til kirkene i hvert fylke om at de nominerte navn på de som ble betraktet som egnet å ta del i en ny regjering. Den 4. juli ble et nominert råd, på folkeminne kalt et "råd av helgener" eller ytterligere nedsettende som Barebones parlament, navngitt etter en lærselger fra London. Dette parlamentet fungerte mer som et tradisjonelt engelsk parlament.
Slutten på Rumpparlamentet
Richard Cromwell, den tredje og eldste overlevende sønnen til Oliver Cromwell, ble utpekt som Lord Protector etter sin fars død. Han kalte det tredje protektoratparlamentet i 1659. Imidlertid hadde ikke sønnen sin fars autoritet, og hæren var ikke i stand til danne en stabil regjering og etter kun syv måneder ble han fjernet. Den 6. mai 1659 ble rumpparlamentet gjeninnsatt og utstedte en erklæring om at «samvelde uten en konge, en enkeltperson, eller et hus av lorder». Men i løpet av et par måneder hvor splittelser ble avgjort med våpenmakt, stemte parlamentet den 12. oktober på erklære syv kommisjonærer som ansvarlig for hæren og utpekte Charles Fleetwood for øverstkommanderende underlagt underhusets ordstyrer. Den neste dagen, 13. oktober 1659, fjernet hæren rumpparlamentet fra underhusets kammer under ledelse av John Lambert, støttet av Charles Fleetwood, ved å stenge dørene til Palace of Westminster og plassere væpnete vakter utenfor.
Lambert og Fleetwood opprettet en såkalt tryggehetskomité på 23 medlemmer for å styre landet istedenfor rumpparlamentet med general Fleetwood og Lambert direkte under ham, kommandant av hæren i England og Skottland.
Sir Arthur Haselrig appellerte til hærens offiserer om å støtte rumpparlamentet mot Fleetwood og Lambert. I frykt for kaos grunnet konflikter innenfor parlamentet og rasende over parlamentets beslutninger, erklærte general George Monck, øverstkommanderende for den engelske hæren i Skottland, at han var klar til å opprettholde parlamentets autoritet og marsjerte sørover i spissen for sin hær til London, og hold sant en uttalelse i sin bok, Observations Upon Military and Political Affairs (1671), hvor han sa at han verdsatte nasjonens stabilitet og parlamentets makt over sitt eget liv. På høyden av sin militære posisjon var general Monck i særlig mektig stilling ettersom hans tidligere forhold til og støtte fra Oliver Cromwell, mange tilla ham makten til å påvirke hvem den neste kongen ville bli. Lambert marsjerte nordover mot Monck i november 1659, men Lamberts hær begynte å svinne hen for ham, og han ble holdt i uvisshet av Monck inntil hele hans hær hadde desertert og han kom tilbake til London bortimot alene. Den 24. desember 1659, på juleaften, tilkalte en slagen Fleetwood parlamentets avsatte ordstyrer, William Lenthal, og ba ham sammenkalle rumpparlamentet. Den samme dagen tok Lenthall the Tower i besittelse og utpekte kommisjonærer for dets regjering. Rumpparlamentet møttes på nytt den 26. desember 1659 og erklærte Monck som øverstkommanderende for hæren i både England og Skottland.
I januar 1660 marsjerte Monck inn i England da Lamberts tilhengere hadde spredt seg. Da Thomas Fairfax kom tilbake fra sin pensjonering for å erklære sin støtte til Monck, støttet også hæren Monck bortimot enstemmig. Monck kom inn i London i februar 1660 og han tillot presbyterianske medlemmer, forvist i Prides oppløsning i 1648, å komme tilbake til parlamentet den 21. februar 1660 på det vilkår at den gjeninnsatte lange parlamentet gikk med på å oppløse seg selv straks valg var blitt holdt. Den lange parlamentet oppløste seg selv den 16. mars, etter å ha forberedt en lovgivning for et konvensjonelt parlament som formelt inviterte Karl II til å bli engelsk monark i hva som ble kjent som restaurasjonen (av huset Stuart).
Keep-it Technologies
Keep-it Technologies AS er et teknologiselskap med bakgrunn fra Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU) på Ås. Keep-it Technologies har sine kontorer, laboratorium og produksjon på Furuset i Oslo. Selskapet jobber hovedsakelig med salg av egenutviklete holdbarhetsindikatorer for tid- og temperatursensitive bioaktive produkter som næringsmidler, medisiner og kjemikalier. Selskapet gjennomfører i tillegg egen forskning og teknologiutvikling på nye generasjoner av intelligente holdbarhets indikatorer. Selskapet har i utviklingsarbeidet fått FOU-støtte blant annet gjennom brukerstyrt utviklingsprosjekt fra Norges forskningsråds Matprogram, samt IFU-støtte fra Innovasjon Norge.
Virksomhet
Keep-it Technologies har utviklet indikatorer (kalt Keep-it) som ved påvirkning av tid og temperatur simulerer og viser holdbarheten til bioaktive produkter som blant annet matvarer og medisiner eksakt og kontinuerlig, til forskjell fra tradisjonell statisk datostempling. Teknologien bak indikatorene er vitenskapelig utviklet gjennom mange års forskning, og resultatene av dette arbeidet ble verifisert i laboratorium før en fungerende prototyp ble ferdig utviklet og kommersialisert. Keep-it indikatorer finnes i dag på blant annet kjøtt- og fiskeprodukter i dagligvare og på porsjonsmåltider i det norske markedet. Keep-it Technologies har patent på indikatoren i en rekke land, inkludert USA.
Keep-it holdbarhetsindikator består av to små kammer med ulike ingredienser som endrer farge over tid og temperatur og kan derfor blant annet benyttes til å vise hvor mange dager produktet har igjen før et produkt ikke bør brukes lenger. Indikatoren leses fra venstre mot høyre; en blå fargestripe beveger seg gradvis mot høyre og forsvinner. Prosessen går typisk sakte ved lav temperatur og raskt ved høy temperatur. Hver enkelt Keep-it indikator er spesialprodusert og tilpasset til eksakt den degradering det enkelte produkt har over tid og temperatur. Indikatoren festes på emballasjen hos produsent, måler tid og temperatur fra produksjons tidspunktet, under transport, i butikk og hjemme i forbrukerens kjøleskap. Indikatoren viser derfor virkelig holdbarhet fordi den tar hensyn til den faktiske temperaturen produktet blir utsatt for.
Liu Renwang
Liu Renwang (født 22. juli 1986 i Beijing) er en kinesisk judoka som konkurrerer i klasse 60 kilo. Han representerte Kina under Sommer-OL 2008, der han røk ut i andre runde.
Keep-it Technologies
Eksterne lenker
www.keep.it.com
Stourbridge
Stourbridge er en by innenfor det administrative distriktet Dudley i regionen West Midlands i England. Historisk har byen vært en del av Worcestershire og var et senter for glassindustri siden 1500-tallet og fram til 1800-tallet. I dag omfattes byen av forstedene Amblecote, Lye, Norton, Oldswinford, Pedmore, Wollaston, Wollescote og Wordsley. Stourbridge er lokalisert rundt 20 km vest for Birmingham, i utkanten av den industrielle delen av Midlands, lokalisert mellom Kidderminster og Dudley. Mye av byen består av forstadsgater, brutt av grønne parkområder, og ligger inntil jordbruksområder med rurale Shropshire nær ved i vest. I sør og vest ligger naturområder som Clent Hills og Kinver Edge. Ved folketellingen i 2011 hadde Stourbridge en befolkning på 63 298 innbyggere.
Historie
I århundrer var Stourbridge innenfor det gamle sognet til Oldswinford i Worcestershire og var kjent som Bedcote. Siden 1974 har Stourbridge vært en del av distriktet Dudley.
Stourbridge ble stavet i «Sturbrug» eller «Sturesbridge» i Worcestershires domstolsruller i 1255. Middelalderens by lå innenfor herregodset Swynford (eller Swinford). Bosetningen innenfor det mindre herregodset Bedcote, som lenge var byens navn og er i dag bevart i et gatenavn. Swinford er nevnt i et angelsaksisk charter fra rundt 950, og da stavet «Suineforde», et navn som også er nevnt undersøkelse i Domesday Book (1086) da herregodset var besatt av William Fitz Ansculf, en av de mektigste normanniske herrene. Han styrte sine eiendommer fra sin festning på bakketoppen i Dudley.
Stourbridge har sitt navn fra elven Stour, som renner gjennom byen og har i århundrer utgjort grensen mellom Worcestershire og Staffordshire. Grensen ble dog flyttet noen km lengre nord i 1966 da det urbane distriktet Amblecote (tidligere i Staffordshire) ble lagt inn under borough Stourbridge. Dette opplegget varte i åtte år inntil det ble opphevet ved lokalmyndighetsloven av 1972 i 1974 da Stourbridge ble lagt inn under borough Dudley og ble en del av det større fylket West Midlands.
Sankt Olavs kirke (Österlen)
Sankt Olavs kirke (dansk Sankt Olufs Kirke, svensk Sankt Olofs kyrka) er en kirkebygning beliggende i tettstedet Sankt Olof i Skåne.
Kirkebygningen
Kirken ble oppført i tidlig middelalder. Langhuset med to skip ble bygget på 1400-tallet, kanskje pga. øket tilstrømming av pilegrimer. På 1870-tallet ble kirken restaurert under supervisjon av Helgo Zettervall.
Inventar
Opprinnelig skal det ha vært 9 altere i kirken, mot de nåværende 5 helgenbildene. Ingen andre kirker i Skåne rommer så overdådige middelalderlige treskulpturer med dertil Skånes kanskje vakreste altertavle fra middelalderen. En Olavsfigur finnes også i kirken, men den helsebringende øksen i hans høyre hånd er en kopi. Originalen holdes nedlåst.
Munji
Munji, eller munjani, er et pamirspråk som snakkes i Badakhshan-provinsen i Afghanistan. Det ligner på yidgha som snakkes i den øvre Lutkuh-dalen Chitral, vest for Garam Chishma i Pakistan.
Garam Chishma-området ble viktig under den sovjetiske invasjonen av Afghanistan fordi sovjeterne ikke klarte å stoppe overføringen av våpen og menn frem og tilbake over Dorah-passet, som skiller Chitral fra Badakhshan i Afghanistan. Nesten hele den munji-talende befolkningen i Afghanistan flyktet over grensen til Chitral under krigen i Afghanistan.
Meet Dave
Meet Dave (tidligere Starship Dave) er en filmkomedie skrevet av Bill Corbett og Rob Greenberg. Filmen handler om en gjeng små menneskelignende romvesner som søker en måte å redde sin fordømte verden på. Eddie Murphy skal spille mennesket romvesnene bruker som romskip (romskipet Dave), samt skipets kaptein. Innspillingen begynte i mars 2007.
Sammendrag
I sin leilighet i New York City stirrer en ung gutt ved navn Josh Morrison (spilt av Austyn Lind Myers) gjennom ett teleskop mot et objekt som faller fra himmelen. Dette viser seg å være en metallkule i golfball-størrelse som flyr gjennom vinduet og lander midt i fiskebollen hans, og tapper raskt vannet fra bollen med gullfisken hans. Josh bestemmer seg for å vise frem objektet ved skolens vitenskapelige presentasjon. Noen måneder senere krasjer en massiv ildkule i vannet i nærheten av Liberty Island. Dette blir avslørt å være et stort romskip kontrollert av 100 små humanoide romvesener. Skipets kaptein (spilt av Eddie Murphy) styrer skipet ved hjelp av hans nestkommanderende (spilt av Ed Helms)
Romvesen forsøker å redde deres egen planet, Nil, på grunn av en energi-krise. De trenger salt, som de planlegger å få tak i ved å tappe hav på jordkloden ved hjelp av metallkulen som havnet på jorden ett par måneder tidligere, så de må få tak i metall-kulen. Kapteinen på romskipet tilbringer mer tid sammen med Josh og hans mor Gina, og de innser at mennesker er mer avanserte enn romvesenene først trodde. De observerer mennesker som viser følelser og kjærlighet. Kapteinen bestemmer seg for å avlyse planen om å drenere havene, fordi dette ville ha ødelagt livet på jordkloden. Etter å ha brukt mye tid på jorden, begynner det meste av mannskapet å utvise nye "følelser" ved å innta Jordens kultur, manerer og holdninger.
Nestkommanderende mener at kapteinen og resten av mannskapets endrede oppførsel er uakseptabelt, og tar kommandoen over skipet, og arresterer kapteinen. Kapteinen og ett par støttespillere forsøker å overbevise resten av mannskapet om at den virkelige kapteinen er den egentlige ansvarlige. I tillegg ruller metall-kulen ut i havet. Kapteinen ønsker å hente den, men får beskjed om at de bare har nok kraft til å enten hente den, eller reise hjem til deres egen planet igjen. Kapteinen bestemmer seg for å redde jordkloden, og resten av mannskapet sier seg enige. Josh forsøker å fortelle politiet at vesenene egentlig er ufarlige, men han blir ignorert.
Öngüter
Öngütene, eller Öngüdene, var en tyrkisk stamme kjent fra Mongolia omkring Djenghis Khans (1162–1227) tid. Mange av dem var assyriske kristne. De holdt til i et område nord for og langsetter Den kinesiske mur, i den nordlige del av Ordos og områder nordøstenfor. De var et bufferfolk for Jin-dynastiet nord for provinsen Shanxi.
Yugadanavi oljekraftverk
Yugadanavi oljekraftverk er et varmekraftverk i Kerawalapitiya på Sri Lanka. Det har en installert produksjonskapasitet på 300 MW, med 2+1 gassturbiner med kogenerasjon. Anlegget ble påbegynt omkring 2006, og stod ferdig i 2008. Brenselkilden er tungolje og dieselolje. Det er også i stand til å brenne LNG.
Öngüter
Öngüthøvdingen Alakush tegin avslørte naimanenes planer om et angrep på Djenghis Khan i 1205, og gikk i allianse med mongolene. Da Djenghis Khan invaderte Jin-dynastiet i 1211, hadde han Alakush' støtte. Djenghis Khan gav så sin datter Alaqai beki til Alakushs sønn.
Yugadanavi oljekraftverk
Operatør er et lokalt selskap, og utstyret og arbeid er levert av hovedsakelig Doosan og Alstom.
Öngüter
Alakush ble imidlertid drept av motstandere blant sine egne. Djenghis slo ned opprøret, og tok familien under sitt vern. Djenghis Khans datter Alaqai regjerte så over öngütene for flere mindreårige prinser, inntil regjeringstiden til Guyuk Khan (1246–48).
Mange fremtredende mongoler etter Djenghis Khans levetid var av öngütisk avstamning. Blant dem var den reisende munk og diplomat Rabban Sauma (1220–1294).
Öngütene var gode støttespillere for Kublai khan. Öngütherskeren Korgiz (Georg) giftet seg med Kublais to barnebarn, og kjempet mot Kaidu, hvis protesjé Duwa tok ham til fange og drepte ham senere, i 1298.
Tor Borch Sannes
Tor Sannes Borch (født 11. mai 1940, død 22. januar 2007) var en norsk journalist, maritim historiker og sakprosaforfatter fra Larvik. Tor Borch Sannes utga flere bøker, alle med maritimt innhold, hvorav spesielt Christopher Columbus – en europeer fra Norge var sterkt omstridt innen fagmiljøene nasjonalt og internasjonalt. Borch var de siste årene gift med belgiske Jeannie Sannes Munters.
Balkhasjsjøen
Balkhasjsjøen (kasakhisk: Балқаш Көлі – Balqaş Keli, russisk: Озеро Балхаш – Ozero Balkhasj) er en innsjø i Kasakhstan. Den er Sentral-Asias nest største innsjø, etter Aralsjøen. Den er en endorheisk innsjø, og ligger i det samme bekkenet som også inkluderer Det kaspiske hav og Aralsjøen.
Historie
Helt siden 103 f.kr. og opp til 700-tallet var Balkhasj-regionen kjent for kineserne som Pu-Ku/Bu-Ku. Fra 700-tallet var landet sør for innsjøen, mellom den og Tien Shan-fjellene, kjent som «Sju elver» (Jetisu på tyrkiske språk, Semiretsje på russisk). Det var et land hvor nomadiske tyrkere og mongoler fra steppene blandet sin kultur med de bofaste folkeslagene i Sentral-Asia. Under Kinas Qing-dynasti (1644 – 1911), utgjorde innsjøen imperiets nordvestre grense. I 1864 ble innsjøen og området rundt avstått til Keiserdømmet Russland. Gjennom oppløsningen av Sovjetunionen i 1991 ble innsjøen en del av Kasakhstan.
Geografi
Innsjøen har for tiden et areal på 16 996 km², men i likhet med Aralsjøen krymper den på grunn av at vann blir ledet bort fra sjøen og elvene som renner inn i den. Innsjøen har en midlere dybde på 5,8 meter, og en maksimal dybde på 25,6 meter. Den vestlige halvdelen av sjøen er ferskvann, mens den østlige er saltholdig. Middeldybden i den østlige halvdelen er 1,7 ganger hva den er i den vestlige delen. Sjøen er islagt fra november til mars.
Økonomisk utvikling
Vannet i Ili og Balkhasjsjøen er av avgjørende økonomisk betydning for Kasakhstan. Ili er oppdemt for vannkraft ved Kaptsjagajskoje, og elvas vann er i stor utstrekning ledet bort for irrigasjon og industri. Balkhasjsjøen selv har et betydelig fiskeri.
Miljømessige og politiske problemer
Etter som befolkningen og graden av industrialisering i det vestlige Kina øker, og med tradisjonelt dårlige politiske forbindelser mellom Kasakhstan og Folkerepublikken, så er det sannsynlig at konflikten over Ilis begrensede vannressurser bli mere intens. Lignende internasjonale disputter over bruk av vann i tørre regioner har blant annet ført til uttørkingen av Aralsjøen, og Balkhasj ser ut til å følge en lignende vei.
Vannforurensingen i Balkhasj intensiveres etter hvert som urbaniseringen og industrialiseringen i regionen vokser hurtig. Utrydding av dyrearter i sjøen som følge av inntørking og overfiske gir grunn til bekymring blant miljøorganisasjoner over hele verden.
Serbia under EM i friidrett innendørs 2019
Serbia deltok under EM i friidrett innendørs 2019 fra 1. til 3. mars 2019 i Emirates Arena i Glasgow i Skottland og kom på delt 8. plass i medaljestatistikken.
Asterolecaniidae
Asterolecaniidae er en familie med plantelus som hører til gruppen skjoldlus, Coccoidea. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.
Utseende
Disse skjoldlusene er nærmest runde sett ovenfra. Antenner og bein magler helt hos de voksne hunnene. Kroppen er dekket av et hornaktig skjold. De to første nynmfestadiene dekker seg med et gjennomsiktig sekret.
Levevis
De lever på ulike urter og løvtrær. Den eneste arten i Norge lever på kvister av eik. Vanligvis sitter disse skjoldlusene i små groper på greiner av vertsplanten. Langs kanten har de frynser av voks som tetter åpningen. Hunnen utvikler seg gjennom tre nymfestadier, hannene, som er sjeldne i denne gruppen, gjennom fem. Hunnen legger eggene sine bak seg under skjoldet, og skrumper selv etter hvert inn til den fremre delen.
Utbredelse
Asterloecaniidae finnes i alle økosoner, men har flest arter på den nordlige halvkulen.
Marc Kennedy
Marc Kennedy (født 5. februar 1982 i St. Albert i Alberta) er en canadisk curlingspiller som deltok i de olympiske vinterleker 2010 i Vancouver.
Kennedy ble olympisk mester i curling for menn under 2010 i Vancouver. Han var med på det canadiske laget som vant turneringen foran Norge og Sveits. De andre spillerne på laget var Kevin Martin, John Morris, Ben Hebert og Adam Enright.
Canada vant alle ni kampene i den innledende runden og var dermed kvalifisert for semifinalespill. Semifinalen vant de med 6 - 3 over Sverige og de vant også finalen over Norge med 6 - 3. Kennedy ble verdensmester i curling 2008 i Grand Forks, Nord-Dakota i USA.
Arjuna
Arjuna (devanagari: अर्जुन; IPA: [ɐrˈɟunɐ]; betyr hvit eller sølv, jf. argentum på latin) blir sammen med Krishna regnet for å være helten i det hinduistiske eposet Mahabharata, mens han også er lytteren i den hinduistiske skriften Bhagavad Gita, som er en filosofisk samtale mellom ham og Krishna. Arjuna er den tredje av pandavaene – Pandus sønner – og han regnes som en uovertruffen kriger og den beste bueskytteren av mange viktige personer i Mahabharata, slik som Bhishma, Drona, Krishna, Vidura, Sage Naradha og Dhiritharashtra, og han spilte en viktig rolle i å beseire kauravaene i kurushetrakrigen. Han er den enset ubeseirede helten i Mahabharata. Arjuna er en av avatarene til Nara, som sammen med Narayanas avatar Krishna etablerte dharma i dvapara yuga.
Arise
Arise er det fjerde studioalbumet til brasilianske death/thrash metal bandet Sepultura.
Albumet ble utgitt i 1991 på Roadrunner plateselskap.
Mal Evans
Evans' rolle begrenset seg ikke til jobbeskrivelsen, og han hjalp til under innspillingene og deltok i enkelte av filmene i svært korte klipp (Han bærer en bass mens John Lennon prater med en dame som synes han ser litt ut som John Lennon i «A Hard Day's Night», og dukker opp som forvirret svømmer to ganger i «Help!» og magiker i «Magical Mystery Tour»). Enda The Beatles stoppet turneringen i 1966, fortsatte Evans å jobbe som assistent fram til bruddet i 1970.
Evans hadde også enkelte sideprosjekter, blant annet som plateprodusent for blant andre Badfinger. I 1976 ble han drept da politiet i Los Angeles fikk høre av kjæresten at han var forvirret og hadde et skytevåpen. Våpenet var en luftpistol, men politiet tok feil og skjøt og drepte ham. Han etterlot seg to barn, Gary (født 1961) og Julie (1966) Evans.
Gidon Kremer
Gidon Markovitsj Kremer (1947–) er en latvisk fiolinist av tysk-jødisk avstamming.
Kremers regnes som en av verdens ledende fiolinister.
Liv og virke
Gidon Kremers bestefar og far var fiolinister og musikkpedagoger, så han fikk musikkundervisning allerede som barn. I 1954 begynte han på konservatoriet i Riga og fikk undervisning av Voldemar Sturesteps. I 1965 ble Kremer elev av David Ojstrakh ved konservatoriet i Moskva.
I 1981 grunnla Kremer Kammermusikfest Lockenhaus som arrangeres hver sommer, fra 1992 under navnet Kremerata Musica. I 1997 stiftet han strykeorkesteret Kremerata Baltica som består av unge musikere fra de baltiske statene. Samme år ble han utnevnt til Yehudi Menuhins etterfølger som kunstnerisk leder ved festivalen i Gstaad. Fra 2002 har han vært kunstnerisk leder ved festivalen les muséiques i Basel og er dessuten kunstnerisk rådgiver ved Kronberg-akademiet. Fra 2004 arrangerer han med Kremerata Baltica en festival i den latviske byen Sigulda som går av stabelen rundt månedsskiftet juni/juli.
Kremer har spilt med de mest betydningsfulle orkestre og dirigenter (Leonard Bernstein, Herbert von Karajan, Christoph Eschenbach, Nikolaus Harnoncourt, Lorin Maazel, Riccardo Muti, Zubin Mehta, James Levine, Valery Gergiev, Claudio Abbado og Sir Neville Marriner, og spilt inn over 100 CD-er for Melodija, Teldec, BIS Records, Nonesuch, Sony, ECM og Deutsche Grammophon. Blant hans kammermusikalske medmusikanter finner man blant andre Martha Argerich, Oleg Maisenberg, Eduard Brunner, Kim Kashkashian, Isabelle van Keulen, Waleri  Afanasjew og Tabea Zimmermann. Fra 1994 har han samarbeidet med Per Arne Glorvigen.
Han spiller tallrike samtidsverk og har uroppført Sofija Gubajdulinas Offertorium, Arvo Pärts Tabula Rasa for to fioliner og Stabat Mater, Michael Nymans første fiolinkonsert. Bortsett fra de klassiske komponistene står verk av Alfred Schnittke, Giya Kancheli, Valentin Silvestrov, Luigi Nono, Aribert Reimann, Pēteris Vasks, Kaija Saariaho og John Adams på programmet hans. I 1990-årene arbeidet han i stor utstrekning med Astor Piazzollas komposisjoner.
Kremer har gitt ut flere bøker: i 1993 Kindheitssplitter, i 1997 Obertöne og i 2003 Zwischen Welten. Bøkene tar opp både selvbiografiske og kunstneriske temaer.
Priser og utmerkelser (utvalg)
<div style="">
Intel Core
Intel Core kan referere til:
Cathrineholm
Cathrineholm kan vise til
Nordenskiöldsloppet 2018
Nordenskiöldsloppet 2018 var et langløp i langrenn som ble arrangert 24. mars 2018. Nordenskiöldsloppet går tur/retur Purkijaur - Kvikkjokk, og er 220 km langt.
Jernbanestasjon Frankfurt-lufthavn
Jernbanestasjon Frankfurt-lufthavn (tysk:Frankfurt (Main) Flughafen Fernbahnhof) er en av Frankfurt lufthavns to stasjoner. Tog klassifisert som fjerntog (ICE, IC, EC og nattog) stopper ved stasjonen. Stasjonen ble åpnet i 1999 og er sammen med Limburg Süd en av de to tyske stasjonene som utelukkende blir betjent av fjerntog.
Plattformer
Stasjonen har 2 plattformer. Disse benyttes vanligvis på følgende måte:
Nordenskiöldsloppet 2018
Resultater menn
Noen øvrige norske plasseringer (med plassering i herreklassen): Runar Hermo (12), Tommy Hågensen (14), Audun Bakk (15), Nicolas Waerenskjold (16), Thor-Erik Messel (29), Trond Finjord (30).
Resultater kvinner
Emilia Lindstedt kom på 14.-plass totalt i løpet.
Kristoffer Skadsem Eikeland
Kristoffer Skadsem Eikeland (født 2. mars 1989 i Ganddal, Rogaland) er en norsk styrkeløfter, som konkurrerer for Ganddal Atletklubb.
Ungdoms-NM
== Internasjonale resultater og meritter i styrkeløft ==
Cathrineholms Jernværk
Cathrineholms Jernværk var et jernstøperi som lå ved Tistedalsfossen ca. 3 km fra Halden i Østfold. Det startet produksjonen i 1827 og laget støpejernsprodukter, herunder ovner og landbruksutstyr. Tross sitt navn "jernværk" var bedriften et jernstøperi basert på importert rujern fra Dalsland og Värmland. Belgene som var nødvendige for å oppnå tilstrekkelig temperatur ble drevet av fossekraft, ikke dampmaskin som de fleste andre jernstøperier; bedriften hadde 11 store overfallshjul i Tistedalsfossen. Trekull ble produsert av kubber og sagflis fra byens sagbruk.
Fra først av var det spikerproduksjon bedriften satset på; snart ble det også produksjon av stangjern og støpegods. I 1880-årene hadde bedriften sitt høydepunkt i forhold til antall ansatte; 235 ansatte.
På grunn av sviktende marked for støpejernsprodukter måtte jernverket avvikle det meste av sin tradisjonelle virksomhet i de første årene av 1900-tallet.
I 1907 startet verket med emaljeproduksjon, og denne produksjonen ble i 1910 skilt ut i et nytt selskap som fikk navnet Cathrineholms Mek. Verksted, Støperi og Emaljefabrik og som eksisterte frem til 1970.
Den opprinnelige jernverksbedriften ble omdannet til et kraftselskap og knyttet til Saugbrugsforeningen, som hadde kjøpt aksjemajoriteten.
Cathrineholms Jernværk hadde mange svenske ansatte, og arbeiderboligene knyttet til bedriften ble kalt «Lelle-Sverige» (dvs. «Lille-Sverige») på folkemunne i Halden. Robert Edgren var direktør for bedriften i en årrekke.
20. serierunde i Eliteserien 2019
Kampfakta
'''Fredag 30. august''' <div id="Odd v Bodø/Glimt"> '''Lørdag 31. august''' <div id="Stabæk v Strømsgodset"> '''Søndag 1. september''' <div id="Lillestrøm v Brann"> <div id="Mjøndalen v Molde"> <div id="Tromsø v Haugesund"> <div id="Vålerenga v Rosenborg">
Jan Nagórski
Alfons Jan Nagórski (russisk: Ян Иосифович Нагурский, transkribert Jan Josifovitsj Nagorski; født 8. februar 1888 i Włocławek som da var i den polske del av Tsarrussland, død 9. juni 1976 i Warszawa) var en russisk-polsk flyver. Han er kjent for sine flyvninger i Nordishavet og for å være den første som foretok en loop med en flybåt.
Bakgrunn
Jan Nagórski fullførte handelsskole i sin hjemby, og gikk i 1909 ut av en junkerskole for infanteriet i Odessa i 1912. Året etter fullførte han sin flyverutdannelse ved Sjøfartsingeniørskolen i Gatsjina nær St. Petersburg.
Flyver
I 1914 gjennomførte Nagórski som podporutsjik (en rang omtrent på løytnantsnivå) i den keiserlige russiske flåte de første motorflyvninger i Arktis og nådde da opp til 76. breddegrad. Foranledningen var å lete etter tre arktisekspedisjoner under ledelse av Georgij Sedov, Vladimir Russanov og Georgij Brussilov som i 1912 hadde lagt ut med forskjellige skip og siden var kommet bort.
Nagórskis fly var en Farman-dobbeltdekker utstyrt med pontonger. Han hadde kjøpt flyet våren 1914 i Frankrike og hadde fått bragt med skip via Norge og Murmansk til Novaja Zemlja, og som var blitt montert sammen av sin motormann Kusnetsov.
Den 8. august 1914 fulgte den første, fire timer og 20 minutter lange flyvning langs kysten av Novaja Zemlja, han tilbakela da 450 km. Han gjennomførte så fire forsøksflyvninger frem til slutten av august, og da ble foretaket avbrutt.
Under første verdenskrig tjenestegjorde Nagórski som marineflyver. I 1917 ble han skutt ned av tyske jagerfly over Rigabukten og meldt savnet. Idet det åpenbart ikke var kjent for hans overordnede at han to timer etter var blitt reddet ombord på en russisk undervannsbåt, gikk han etter oktoberrevolusjonen for å være falt, og dette ble da også offisielt meddelt i Sovjetrussland. Slik stod det i de første utgavene av Den store sovjetiske encyklopedi.
Men i 1956 ble det oppklart; han levde da i Warszawa, og meldte selv fra.
Den russiske polarstasjon og flybase Nagurskaja er oppkalt etter ham.
Wildfire (1915)
Wildfire er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Edwin Middleton.
José Antonio López
José Antonio López Gil (født 11. juli 1976) er en spansk landeveissyklist.
Romsås Janitsjar
Romsås Janitsjar (RJ) er Oslos ledende underholdningskorps, og holder et høyt nivå med mål om å gi publikum en skikkelig musikalsk opplevelse. I over 30 år har RJ opparbeidet omdømme som et kulturelt flaggskip, med tradisjon for store, gnistrende konserter med kjente artister. RJ har nå gleden av å ha Even Kruse Skatrud som orkesterleder og søker stadig nye utfordringer og samarbeidspartnere for å videreutvikle RJ-stilen. Målet er å bryte ned de tradisjonelle sjangergrensene, med nyskaping, kreativitet og målrettet innsats som stikkord.
Jógvan á Lakjuni
Jógvan á Lakjuni (født 13. november 1952 i Fuglafjørður) er en færøysk politiker (Ff.). Han var formann i det færøyske Lagtinget fra 2011 til 2015 og fra 2019 til 2022.
Liv og virke
Han vokste opp i Fuglafjørður, i en søskenflokk på seks, som sønn av fiskeskipper Jákup Oluf á Lakjuni og hustru Maria Danielsen. Familien har vært tilknyttet Brøðrasamkoman. Morfaren var misjonær og bibeloversetter Victor Danielsen og oldefaren sysselmann Daniel Jacob Danielsen.
Han er utdannet folkeskolelærer fra Føroya Læraraskúli fra 1977. Han underviste i folkeskolen frem til etableringen av Føroya Handilsskúli i Kambsdalur i 1989, da han ble ansatt der.
Jógvan á Lakjuni er musikalsk anlagt. Han spiller flygel og synger i kor. Han har tonesatt en rekke salmer og viser, heriblant dikt av Hans A. Djurhuus. Jógvan á Lakjuni satt i redaksjonen for Brøðrasamkomans salmebok av 2015.
Sigbjørn Larsen
Sigbjørn Larsen (født 18. juli 1936) var ordfører i Frøya kommune fra 1979-1987, og representerte Krf. Han var også vararepresentant til Stortinget mellom 1981–1985 og 1993–1997.
Pontocypridoidea
Pontocypridoidea er en av tre overfamilier innenfor underorden Cypridocopina (orden Podocopida) av muslingkreps, som er små krepsdyr. Denne overfamilien består av 1 familie, med minst 18 slekter.
G W Müller skrev den opprinnelige beskrivelsen av gruppen etter studier av arter fra Napoli i 1894, særlig arten Pontocypria spinosa. Mange av artene i gruppen finnes i områdene rundt Europa.
Nærmere taksonomisk plassering
Skillet mellom ordnene av muslingkreps er basert på morfologi snarere enn molekylær analyse, og det er mulig at muslingkreps-gruppen er parafyletisk og bør deles. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopa-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Taksonomien av muslingkreps er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: , men i hovedregelen WoRMS-databasen.
Zhang Xiaoping
Zhang Xiaoping (født 1. april 1982 i Xilinhot) er en kinesisk amatørbokser, som konkurrerer i vektklassen lett tungvekt. Xiaopings største internasjonale resultater er en gullmedalje fra Sommer-OL 2008 i Beijing, Kina, og en sølvmedalje fra Asiamesterskapet i boksing fra 2007 (Ulan Bator). Han representerte Kina under Sommer-OL 2008 der han tok gullet foran Kenneth Egan fra Irland.
Shughni
Shughni er ett av de mange pamirspråk som tilhører den sørøstiranske språkgruppen. Språket snakkes i den autonome provinsen Kuhistoni Badakhshon i Tadsjikistan og Badakhshan-provinsen i Afghanistan.
Oz (magasin)
Oz var et tidsskrift som første ble utgitt som et satirisk humormagasin i Sydney i Australia mellom 1963 og 1969, og i sin andre og mer kjente inkarnasjon ble det et motkulturelt undergrunnsmagasin i London mellom 1967 og 1973. Oz var en del av den britiske og internasjonale undergrunnspresse, slik Gateavisa var det norske motstykket, og representerte en udefinerbar venstrepolitisk kritikk hvor humor var et virkemiddel. Oz ble involvert i to store mediaomtalte rettssaker, en i Australia i 1964 og den andre i England i 1971. Ved begge tilfeller ble magasinets redaktører frikjente i appellretten etter å ha blitt funnet skyldig og dømt til harde fengselsstraffer.
Den sentrale redaktøren gjennom magasinets levetid var Richard Neville. Medredaktører av den australske utgaven var Richard Walsh og Martin Sharp. I den engelske utgaven i London var Jim Anderson og senere også Felix Dennis medredaktører. En film kalt Hippie Hippie Shake med Cillian Murphy i hovedrollen, basert på Nevilles memoarer, vil bli satt opp på kinoene i 2010.
Total Drama Action
Total Drama Action er en sesong av den canadiske animerte Reality-TV-serien Total Drama Island som sendes på Cartoon Network. Den hadde premiere 10. september 2009 og sluttet 2. september 2010. Den forsetter med Total Drama World Tour. Serien ble skapt av Jennifer Pertsch og Tom McGillis.
Oz (magasin)
Oz i Australia
Det opprinnelig australske redaksjonen besto av universitetsstudentene Neville, Walsh, Sharp og Peter Grose med tidlig bidrag fra den senere kunstkritiker og kunsthistoriker Robert Hughes. Både Neville, Walsh og Sharp hadde tidligere vært involvert i redigering av studentblader. Oz var inspirert av de britiske magasinene New Statesman, Private Eye og den radikale standupen til Lenny Bruce, og bladet skulle være et «magasin av dissenter» eller et talerør for mindretallets og avvikende meninger. Den første utgaven, utgitt treffende på 1. april i 1963 førte til en sensasjon da bladet var en parodi av The Sydney Morning (og faktisk trykket på The Heralds eget trykkeri). Førstesiden, som var gjort identisk med The Herald, hadde hovedoppslag om at broen over Sidney, Sydney Harbour Bridge, hadde kollapset. I de påfølgende utgavene, og som i de senere utgavene i London, var Oz nyskapende i å skrive om den gang ømtålige emner som sensur, homofili, abort, politibrutalitet, den australske regjeringens rasistiske «et hvitt Australia»-politikk, og Australias deltagelse i Vietnamkrigen, foruten også å drive satire av offentlige personer opp til statsminister Robert Menzies.
Total Drama Action
Handling
De 14 deltagerne som returnerer fra forrige sesong, Gwen, Trent, Heather, Lindsay, Owen, Beth, DJ, E-Scope (egentlig Izzy), Harold, Duncan, Geoff, Bridgette, Justin og Leshawna, ankommer et forlatt filmsett i Toronto i Canada. Chris er fremdeles programleder og Chef er fremdeles kokk. Deltagerne skal kjempe mot hveandre i utfordringer basert på forskjellige filmsjangere. Marshmellow seremoniene heter Gylden Chris seremonier hvor de ikke utstemte deltagerne får skjokkoladetrukne Chrisfigurer i gullpapir kalt Gylden Chris, og den utstemte må ta Skammensvei og ta Taperbilen, også kalt Taperlimoen. De stemmer med maskiner. Deltagerne blir delt inn i to lag: Hylende Nikkere og Dødelige Riggere. Hvis det er premieutfordring får vinnerlaget en premie, mens taperlaget slipper å stemme ut noen. Senere starter Bridgette og Geoff, de to første utstemte, showet "TDA: Hva skjedde?", også kalt "TDA: Etterspillet", med de 8 utstemte deltagere fra forrige sesong, Ezekiel, Eva, Noah, Katie, Tyler, Cody, Sadie og Courtney, som kommentatorer, fans som publikum, og utstemte gjester fra denne sesongen. Senere i serien kommer deltageren Courtney inn i serien etter en rettssak fordi hun ble stemt ut urettferdig sist sesong. Denne sesongen er den første som har dobbeltelimineringer. Vinneren får en million dollars.
Oz (magasin)
Oz i Australia
To numre fra de første årene var særlig kontroversielle. Ett var et satirisk dikt av Martin Sharp om Sidneys unge subkultur kalt «The Word Flashed Around The Arms»; og det andre var omslagsfotoet på #16 som avbildet Neville og andre som tilsynelatende urinerte i en kjent veggfontene, som var skapt av skulptøren Tom Bass, og som var plassert i gatefasaden til Sidney-kontorene til shippingfirmaet P&O og hadde nylig blitt avdekket av statsminister Menzies.
I både første og andre tilfelle endte redaktørene i retten anklaget for uanstendighet. Både omslaget av fontenen og Sharps dikt var anklagepunkter, men også andre saker fra bladet ble trykket fram. I den første rettssaken erklærte de tre redaktørene seg skyldige på råd fra sin advokat. Da de ble anklaget for uanstendighet for andre gang, det faktum at de hadde en tidligere domfellelse gjorde anklagen mer alvorlig, og på grunn av den åpenbare fordomsfulle og hatske høringen av saken fra dommeren, Gerald Locke, SM, ble de tre dømt til fengsel og straffarbeid.
Saken førte til en storm av protester og strid, og domfellelsen ble omgjort i appellretten hovedsakelig, som den tilsvarende engelske rettssaken senere, at Locke hadde feilinformert juryen og kommet med uttalelser som senere ble bedømt som skadelig for forsvarets sak.
Oz gjorde flere undersøkelser av de mørke og dystre forholdene i Sydneys underverden. En omtalt artikkel avdekket de illegale abortvirksomhetene som florerte i Sidney da abort var forbudt på denne tiden, unntatt i ekstreme tilfeller. Og det var antatt at korrupt politi drev lukrativ beskyttelse av deler av den ulovlige virksomheten.
I 1965 hadde Oz’ redaktør Richard Neville et nært møte med Sydneys påståtte «Mr. Big» innenfor organisert kriminalitet, Lennie McPherson, en notorisk kriminell som på denne tiden var på veg til å bli Sydneys mektigste person i underverdenen, delvis takket være systematisk henrettelser av rivalene. Det samme året publiserte Oz en artikkel om Sydneys underverden basert på informasjon fra to lokale journalister, inkludert en liste på de topp 20 største kriminelle og hvor navnet for førsteplassen var bevisst utelatt. Andreplassen var gitt til «Len» (= Lennie McPherson), beskrevet som en «fizz-gig», det vil si en politiinformant. Kort tid etter utgivelsen fikk Neville besøk hjemme av McPerson, tilsynelatende for å finne ut om redaktøren representerte en rivaliserende bande, men han gjorde det klart at han mislikte sterkt å bli nevnt som politityster.
Listen skal også ha spilt en rolle i mordet på Jacky Steel, en annen kriminell fra Sydney, som ble skutt ned i Woollahara i november 1965. Steel — som hadde forsøkt å overta et beskyttelsesopplegg kontrollert av McPherson — overlevde i nesten måned før han døde, og greide å fortelle myndighetene at McPeherson hadde beordret hans henrettelse ettersom Steel hadde kjøpt flere kopier av Oz for å more seg over det faktum at McPherson ikke var nummer 1. Oz avslørte dette i et påfølgende nummer som inneholdt utdrag fra et konfidensielt møte med Sydneys detektiver som hadde lekket til magasinet fra en kilde i underverden.
I 1966 flyttet Sharp og Neville til London og Walsh begynte igjen å studere på universitet, skjønt han holdt samtidig liv i en redusert utgave av Ox fram til 1969. På 1970-tallet redigerte han magasinet POL og Nation Review, og ble senere administrerende direktør for det ledende mediaselskapet Australian Consolidated Press, eid av Kerry Packer.
Oz flytter til England
På slutten av 1966 flyttet Neville og Sharp til Storbritannia og tidlig i 1967 sammen med en kompis fra Australia, Jim Anderson, grunnla de en London-utgave av Oz. Bidragsytere omfattet Germaine Greer, kunstner og filmmaker Philippe Mora, fotograf Robert Whitaker, journalist Lillian Roxon, tegneserietegner Michael Leunig, foruten også Angelo Quattrocchi, Barney Bubbles og David Widgery.