cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amphiceratodon karooensis
Levevis
Disse billene graver i sandig jord nær vann.
Utbredelse
Arten forekommer i det sørlige Afrika.
Tatt av filmen
Tatt av filmen er en norsk TV-quiz om film gikk på NRK1 sommeren 1999. Programleder var Turid Birkeland og fagdommer Brita Møystad Engseth. Her skulle ett lag bestående av to kjendiser innenfor et bestemt felt kjempe mot et lag bestående av to som arbeidet med film. Vinnerlaget fikk neste uke møte et nytt lag.
Premieren ble sett av 383 000.
Tonje Tveite
Tonje Tveite (født 29. juni 1965 i Bergen) er en norsk kritiker og historiker.
Som historiker har Tonje Tveite publisert en rekke arbeider, deriblant hovedoppgaven ''Løve og skinnfell. En analyse av Statlig Forvaltningsselskap for Industri 1965-1981 (LOS-notat 1993), Hva er kjønn? En samtale med Ida Blom i: Samtalar på Universitetet (Universitetsforlaget 1991), og Fra embetsmannstat til ettpartistat i: Norsk sakprosas historie'' (Universitetsforlaget 1998). Siste publikasjon var Kveldskurs i russisk (Prosa 6/2005).
Tonje Tveite arbeidet som litteraturkritiker i Dagbladet (1999–2003).
Eksistens (matematikk)
Et eksempel
Anta at du får i oppgave å finne det største positive heltallet som finnes. Kall dette for N. Siden 1 er et positivt heltall, er det åpenbart at 1 \leq N. Siden N^2 også er et positivt heltall, kan det ikke være større enn det største positive heltallet. Derfor har vi at. Derfor er. Derfor er N \leq 1. Siden vi også visste at N \geq 1, må N=1. Så dermed må 1 være det største positive heltallet.
Dette illustrerer hvor viktig eksistens kan være i matematikk. For ved å anta at problemet hadde en løsning, har vi kommet frem til noe som åpenbart er feil (dette problemet har ingen løsning).
Eksistens og unikhet
Et annet matematisk begrep som er knyttet opp til eksistens er unikhet. Det er fordi man gjerne vil at den løsningen man finner skal være den eneste. Når det kommer til basale uttrykk som 2x+3=0 er det opplagt at det bare finnes en løsning. Det er det ikke ved mer kompliserte sider ved matematikken, som initialverdiproblemer. Man kan til og med finne problemer som har flere løsninger i matematikken ved grunnskolen. Ta for eksempel 3x^2+5x-8=0. Denne ligningen har hele to løsninger (x=1 og ).
Abarth 1000 GT Coupé
Abarth 1000 GT Coupé er en bilmodell bygget av den italienske bilprodusenten Abarth, og designet av Bertone. Modellen ble lansert i 1958, og var utstyrt med en 1,0-liters rekkemotor med doble overliggende kamaksler fra Alfa Romeo, som hadde en effekt på 90 hestekrefter. Til tross for beskjeden motoreffekt var bilen allikevel svært rask, takket være den lave vekten på bare 640 kilo.
Future Nostalgia
Future Nostalgia er et musikkalbum av den britiske artisten Dua Lipa. Albumet ble utgitt 27. mars 2020 av Warner Bros. Records. Det er hennes andre studioalbum etter det selvtitulerte debutalbumet som ble utgitt i 2017. Albumets tittel har som mål å sikre at mange av albumets sanger har et lydbilde inspirert av 1980-tallets dansepop og disco. Dua Lipa har skrevet alle albumets sanger sammen med forskjellige låtskrivere.
1. november 2019 ble albumets første singel, «Don't Start Now», utgitt. Fem andre singler ble utgitt fra albumet: «Physical», «Break My Heart», «Hallucinate», «Levitating» og «Love Again». Albumet var opprinnelig planlagt utgitt 3. april 2020, men utgivelsen ble fremskyndet med én uke etter at albumet ble lekket to uker tidligere. For å promotere albumet la Lipa ut på turnéen Future Nostalgia Tour, som begynte i februar 2022.
Albumet toppet albumlistene i flere land, deriblant i hennes hjemlige Storbritannia, etter å ha debutert på en andreplass, kun slått av 5 Seconds of Summer med deres album Calm. Den er ment å beskrive «en fremtid med uendelige muligheter mens du bruker lyden og stemningen til litt eldre musikk». I 2021 vant albumet Grammy-prisen for beste popalbum.
Mallin
Mallin AS er et privat norsk investeringsselskap. Det har to heleide datterselskap: Mallin Eiendom AS og Mallin Venture AS. Det første av disse var involvert i en prinsipielt viktig Høyesterettsavgjørelse om rettigheter til tomtefestehavere i 2007.
Per 2008 eies Mallin AS 40 prosent av Cecilie Nustad og 20 prosent hver av Tharald Nustad, Carmencita Nustad og Peder Nustad. Daglig leder i firmaet og datterseskapene er Arne Medlien, og styreformann er Erik Engebretsen. Firmaet har adresse i Oslo.
Firmaet står oppført med stiftelsesår i 1960 i Brønnøysundregistrene, men skriver på egen nettside at det er etablert i 1982.
Mallin bidro i 2007 med støtte til WWFs klimaskole.
Mallin Eiendom AS
Mallin Eiendom ble stiftet i 1982. Mallin Eiendom har datterfirmaene Rosenkrantzgate 21 AS og ME Invest KS.
I 2007 saksøkte Mallin Eiendom 54 beboerne i en terrasseblokk fra 60-tallet på Ullern i Oslo. Firmaet vant først i Oslo tingrett, men tapte i Høyesterett.
Mallin Venture AS
Mallin Venture ble stiftet i 2004. Det er et ledende selskap i Norge innen investeringer i miljøsektoren, og blant Europas mest erfarne investorer innen renseteknologi. Selskapet har blant annet investert i bioenergiselskapet Cambi ASA, Biowater Technology og Salsnes Filter.
Eevee
Eevee er en Pokémon fra 1. generasjon. Den er av typen Normal Pokémon.
Navnet spiller på det engelske ordet «evolution», som betyr evolusjon/utvikling. Dette henspiller til de mange utviklinger Eevee kan gå gjennom.
Eevee har nr. 133 i National dex.
Eksterne lenker
Línia evolutiva d'Eevee es:Anexo:Pokémon de la primera generación Luettelo Pokémon-lajeista (121–151)
Venstre, Danmarks Liberale Parti
Venstre, Danmarks Liberale Parti, oftest bare Venstre (V), er et politisk parti i Danmark. Venstre kan føre sin historie tilbake til Folketingets bondeopposisjon på 1800-tallet, men oppstod først som en samlet folketingsgruppe i 1910 og ble organisert som et moderne masseparti i 1929.
Venstre forstås som regel som en del av den liberale partifamilien. Venstre har sine røtter i bonde- og samvirkebevegelsene og lavkirkelige kretser. Den grundtvigianske påvirkningen har også vært tydelig. 1800-tallets bondeopposisjon stod i motsetning til landadelen, som fant sammen i Højre. Landbruket i Danmark er eksportorientert, så Venstre har stått for en frihandelspolitikk, til forskjell fra andre bondepartier i Norden.
Venstre rivaliserer med Det Konservative Folkeparti om å være Danmarks ledende borgerlige parti. Mot slutten av 1900-tallet bredte Venstre seg ut til et mer sammensatt folkeparti og styrket sin appell overfor byvelgerne. Det ble derfor Venstres statsministre Anders Fogh Rasmussen og Lars Løkke Rasmussen som gjennomførte innstramminger i innvandringspolitikken, skattelettelser og reformer i offentlig sektor først på 2000-tallet. Socialdemokratiet oppfattes oftest som Venstres motpol i dansk politikk. Jakob Ellemann-Jensen har vært Venstres partileder siden 2019.
Venstrepartier før 1910
I Rigsdagen oppstod det på 1800-tallet en rekke forskjellige grupperinger som hadde en motstand mot Nationale Godsejere og De Nationalliberale til felles. Venstregruppene talte helst bøndenes sak i rikspolitikken, og de hadde sine røtter i Bondevennernes Selskab, som ble stiftet i 1846. Det Bjørnbakske Venstre, Det Folkelige Venstre og Det Nationale Venstre slo seg sammen til Det forenede Venstre i 1870, og dette regnes gjerne som starten på det moderne Venstre. Det første programmet kom i 1870, og i 1872 kom et nytt program. Venstres motstandere dannet Højre i 1881. Fra 1870 begynte også lokale velgerforeninger av Venstre å oppstå, og disse ble kalt eksempelvis «grunnlovsvernsforeninger», «folkeforeninger» og «frisinnede velgerforeninger». Venstre arbeidet for folketingsparlamentarisme, mens Højre forsvarte kongens rett til å utpeke sine ministre. Frem til Systemskiftet i 1901 stod derfor den såkalte forfatningskampen mellom Venstre og Højre, og bakgrunnen for denne kan sies å være ulike fortolkninger av Danmarks grunnlov av 1866.
I 1877 ble Det forenede Venstre delt i Folketingets Venstre og Det Danske Venstre. Da Venstre i 1894 inngikk forlik med Højre om Københavns Befæstning, ble Venstrereformpartiet stiftet i protest mot «det rådne forlig» av blant andre Viggo Hørup, Edvard Brandes, Jens Christian Christensen og Carl Theodor Zahle. Av andre ledende Venstre-politikere fra denne tiden før 1900 kan nevnes Frede Bojsen, Christen Berg, Sofus Høgsbro og Ludvig Holstein-Ledreborg. Etter 1900 gjorde også Niels Neergaard seg gjeldende.
Radikale Venstre bryter ut
I 1905 ble Radikale Venstre dannet som en følge av eksklusjoner fra Venstrereformpartiet, hvor man hadde hatt interne stridigheter om blant annet forsvarspolitikken. Venstre hadde etterhånden gått bort fra sin nedrustningslinje. Radikale Venstre var rendyrket antimilitaristisk og talte husmennenes sak i langt større grad enn Venstre, som med tiden ble storbøndenes parti, mens godseierne fortsatt i første rekke sognet til Højre. Til senere avskallinger av Venstre regnes Det Frie Folkeparti (senere Bondepartiet) i 1935, De Uafhængige i 1953, Liberalt Centrum i 1965, Kristeligt Folkeparti (senere Kristendemokraterne) i 1971 og Ny Alliance (senere Liberal Alliance) i 2007. I Folketinget har det også vært mange overløpere.
Radikale Venstre og Venstre regnes fremdeles som søsterpartier av det norske Venstre gjennom medlemskap i europeiske og internasjonale liberale paraplyorganisasjoner.
Venstres samling i 1910
Fra Systemskiftet i 1901 og frem til 1968 var Venstre det selvskrevne borgerlige statsministerpartiet. I 1910 ble to fraksjoner av Venstrereformpartiet forent med Moderate Venstre, som med tiden hadde blitt en avspeilinger av det samme partiet, og man tok navnet Venstre. Den sentrale ledelsen manglet fortsatt, men i 1929 ble landsorganisasjonen etablert. De første foreningene av ungdomsorganisasjonen Venstres Ungdom hadde oppstått i 1908, men her var landsorganisasjonen på plass allerede i 1912. Med Venstres samling i 1910 kom en ny Venstre-regjering under ledelse av Klaus Berntsen. Man holdt tilbake sosiale reformer fordi skattene, etter Venstres mening, hadde blitt urimelig høye. Et forlik med Radikale Venstre og Socialdemokratiet gav Venstre gjennomslag for en ny grunnlov, som ble vedtatt i 1915.
Venstres naturlige leder fra samlingen var Jens Christian Christensen, men etter første verdenskrig gjorde næringspolitikken seg mer gjeldende, og især Thomas Madsen-Mygdal ble talsmann for den liberale landbrukspolitikken. Ved folketingsvalget i 1926 fikk Venstre sammen med Det Konservative Folkeparti flertall i Folketinget, og Madsen-Mygdal dannet en mindretallsregjering utgått fra Venstre. Politikken var basert på sosiale nedskjæringer, og regjeringen ble i stor grad lagt for hat av opposisjonen. Sosialpolitikken ført av regjeringen gav Venstre et langvarig stempel som et særinteresseparti uten samvittighet for samfunnets svakeste. De Konservative var misfornøyde med skyggetilværelsen som støtteparti og var også imot regjeringens forsvarspolitikk, og i 1929 bragte de regjeringen i mindretall ved å unnlate å stemme for forslaget til statsbudsjett. Dette bruddet banet vei for elleve år ved regjeringsmakten for Socialdemokratiet og Radikale Venstre. I 1929 ble Madsen-Mygdal valgt til Venstres første formann.
Andre verdenskrig og etterkrigstiden
I 1949 gikk Kristensen av som partiformann, og etter et år under Edvard Sørensens ledelse valgte man Erik Eriksen til formann i 1950. Venstre og De Konservative arbeidet opp mot regjeringen for dansk NATO-medlemskap, noe det etterhvert også ble politisk flertall for. Eriksen var statsminister i en regjering utgått av Venstre og De Konservative 1950–1953, og i 1953 fikk man gjennomført en viktig grunnlovsendring. Neste gang partiet kom i regjeringsposisjon var i perioden 1968–1971, men da måtte Venstre finne seg i at Hilmar Baunsgaard fra Radikale Venstre ble statsminister. I 1963 fikk det offisielle partinavnet tilføyelsen «Danmarks Liberale Parti». 1960-årene ble preget av indre splid for Venstres vedkommende, og Eriksen tapte gjenvalg som partiformann mot Poul Hartling i 1965, etter at Eriksen hadde foreslått en sammenslåing av Venstre og De Konservative. Hartling førte en langt mer uavhengig linje overfor De Konservative i årene som fulgte. I 1972 støttet Venstre dansk EF-medlemskap. Med unntak av 1975, som markerte slutten for to år med Hartling som statsminister, gikk Venstre mange dårlige folketingsvalg i møte fra midten av 1960-årene.
Nytt borgerlig samarbeid
I 1977 kom Henning Christophersen inn som partiformann, og Venstre og De Konservative dannet etterhvert en felles opposisjon mot Socialdemokratiets økonomiske politikk. I 1982 ble Poul Schlüter fra De Konservative statsminister, mens Uffe Ellemann-Jensen fra Venstre ble utenriksminister. Regjeringssamarbeidet fortsatte frem til 1993. Ellemann-Jensen ble formann i Venstre i 1984, men maktet ikke å snu den negative tendensen i Venstres valgoppslutning før i 1994. I 1998 var man meget optimistiske med tanke på en valgseier, men man tapte svært knepent, og Ellemann-Jensen trakk seg som formann og statsministerkandidat samme år til fordel for sin nestformann, Anders Fogh Rasmussen.
Med Fogh Rasmussen tok Venstre det endelige steget til å bli et almenborgerlig parti. I 2001 ble Venstre landets største parti etter en valgkamp under slagordet «Tid til forandring», hvor sentrale saker var innstramming i innvandringspolitikken, skattelettelser, avskaffelse av ventelister til sykehusene, modernisering i offentlig sektor og økt valgfrihet. For første og hittil eneste gang fikk Venstre over én million stemmer, og kunne danne regjering med De Konservative. I 2009 ble Fogh Rasmussen ny generalsekretær i NATO, og Lars Løkke Rasmussen overtok som formann og statsminister, mens tidligere skatteminister Kristian Jensen ble partiets nestformann og gruppeformann.
Det er delte meninger om hvorvidt samarbeidet med De Konservative og Dansk Folkeparti har gjort Venstres politikk mer høyre- og mindre sentrumsorientert. Lars Løkke Rasmussen har gitt uttrykk for at en innlemmelse av Dansk Folkeparti i regjeringen er uaktuelt. I motsetning til hva eksempelvis De Konservatives formann, Lars Barfoed, mener, har Claus Hjort Frederiksen og representanter fra Dansk Folkeparti hevdet et «verdifellesskap» mellom Venstre og Dansk Folkeparti. Peter Skaarup har ment at Dansk Folkeparti har utøvd stor innflytelse på blant annet Venstres skatte- og innvandringspolitikk. Ifølge Rune Lykkeberg i Dagbladet Information inntok Anders Fogh Rasmussen er mer pragmatisk og mindre ideologisk holdning da han ble partiformann i 1998, iallfall i forhold til Uffe Ellemann-Jensen, og partiets liberalistiske fløy fikk desto mindre innflytelse. I den forbindelse har Venstre også blitt beskyldt for å innta en mer sosialdemokratisk retning, ifølge Hans Mortensen i Weekendavisen. Ved folketingsvalget 2011 tapte Venstre regjeringsmakten, selv om partiet gjorde et bedre valg enn i 2007, ettersom støttepartiene, og spesielt De Konservative, opplevde stor tilbakegang.
Organisasjon
Venstres landsomfattende organisasjon ble dannet i 1929, og før den tid eksisterte det ingen valgt, sentral ledelse. Etter 1929 har partiet vært oppbygd som et masseparti, og det hadde en toppnotering i medlemstall med 200 000 i 1950. Dagens organisasjonsstruktur ble innført den 1. januar 2007, og denne har færre ledd mellom velgerforeningene og den sentrale ledelsen, sammenlignet med den forrige.
Venstre er organisert i flere nivåer, hvorav (per 1. juli 2010) 492 velgerforeninger med tilsammen 51 786 medlemmer danner grunnlaget for partiets virksomhet. Det kan være flere velgerforeninger i hver kommune, som i sin tur dekkes av kommuneforeninger. Fra kommuneforeningene velges kandidatstyrer og regionstyrer, som nominerer kandidater til kommunestyrer, regionråd og Folketinget. Partiets øverste myndighet er det årlige landsmøtet, hvor om lag 2 000 delegater deltar. Landsmøtet vedtar partiets program og velger partiets hovedstyre.
Hovedstyret består av formannen, nestformannen, kassereren, formennene i kommuneforeningene, formenn i regionstyrene, representanter fra folketingsgruppen, ministre, Venstres gruppeleder i Europaparlamentet, representanter fra Venstres Ungdom, Liberalt Oplysnings Forbund og Venstres Redaktørforening, formannen i Venstres faste utvalg, Venstres medlemmer av Kommunernes Landsforening og Danske Regioners formannskap samt syv landsmøtevalgte medlemmer. Fra hovedstyret utgår et forretningsutvalg, en rekke faste utvalg og politiske nettverk.
Venstres tilknyttede organisasjoner er Venstres Ungdom (VU), Danmarks Liberale Studerende (DLS), Liberalt Oplysnings Forbund (LOF) og Venstres Redaktørforening. Disse har gjerne representasjon i partiets styrer på de ulike nivåene og vedtar egen politikk uavhengig fra moderpartiet.
Medlemsbladet Liberalt Overblik utkommer til partiets medlemmer fem ganger årlig.
Gartenstadt Falkenberg
Planlegging
Arkitekt Bruno Taut fikk 1912 fra daværende Berliner Spar- und Bauverein (norsk: Berlins spare- og boligbyggelag) i dag Berliner Bau- und Wohnungsgenossenschaft von 1892 eG, et oppdrag med å lage en utbyggingsplan for et 750 dekar stort område under hensyntagen til de stedlige forhold som var et bakkete landskap. Hans totalplan for hagebyen ved Falkenberg i Altglienicke inneholdt 1500 boliger for ca 7000 innbyggere. Planen som hadde engelske hagebyer som forbilde, inneholdt boligrekker i to etasjer på hver side av en gate som ble plassert i stigende retning i det bakkete landskapet. Hvert hus fikk en egen farge og anledning til å holde hage mot det offentlige rom.
Gjennomføring
I første byggetrinn ble i Akazienhof oppført 34 leiligheter, og i andre byggetrinn i Gartenstadweg 93 leiligheter. Ved utbruddet av den første verdenskrigen ble arbeidene deretter stanset. Disse boligene er idag vernet.
Etter den tyske gjenforeningen i 1989 gikk de ubebygde tomtene tilbake til Berliner Bau- und Wohnungsgenossenschaft 1892. I en konkurranse i 1992 vant arkitektfirmaet Berliner Architektengemeinschaft Quick und Bäckmann oppdraget med utbyggingen av den 400 dekar store tomten. Deres konsept distanserte seg fra Tauts opprinnelige program og gjennomførte hagebyideen i dagens stil.
Oppføring og karakteristiske trekk
Den intensive fargeleggingen av boligene er iøynefallende og det er da også den som også har gitt boligkvarteret tilleggsnavnet Tuschkastensiedlung (tusjeskeboligene). Denne fargerikdom var ny i samtiden og var under innflytelse av John Ruskins ideer om at kun bestemte klare farger var «riktige» farger i arkitektur. Resultatet ble svært ulike farger for de ulike boligene. Bruno Taut gjorde fargen uavhengig av byggematerialet og fikk slik et billig virkemiddel for å skape et nytt uttrykk i boligbyggingen.
Karakteristisk er også de forskjellige utformingene av gater og plasser. Mens andre boligområder på denne tiden med sine identiske hus virket ganske ensformige, lekte Taut med aksene fra gater og plasser. For eksempel står i Akazienhof gavlen ikke sentrert, men er forskjøvet til høyre mot gaten. Heller ikke inngangspartiene står overfor hverandre på en linje. Slik oppsto følelsen av et «gammelt» kvarter.
Anna Tibell-Hegert
Anna Tibell-Hegert, født Brekke (1891–1981), var en norsk-svensk sanger, med både operaarier og romanser på repertoaret. Hun var en av de betydeligste konsertsangerinnene i Sverige i 1920- og 1930-årene. Hun ble svensk statsborger gjennom sitt ekteskap med svenske G.L. Tibell i 1912.
Familie
Hun ble født i Trondheim som datter av Anna Olivia Brekke, født Iversen (1864–1959), og Bernhard Brekke (1854–1932). Ekteparet hadde ni barn, Anna var nummer fire i søskenflokken. Bernhard Brekke var handelsagent og etablerte sitt eget firma, Bernh. Brekke, i 1880. Anna vokste opp i villaen Rognli, en vernet eiendom i Trondheim, som i sin tid ble fradelt Ringve gård.
15. juni 1912 giftet hun seg i Nidarosdomen, med den svenske direktøren Gustaf Leonard Tibell, og tok hans etternavn, slik skikken var. De bosatte seg i Malmö og fikk fire barn sammen, blant dem Evy Tibell, som også ble sanger.
I 1934 ble ekteparet Tibell skilt. Anna Tibell giftet seg noe senere med den svenske ingeniøren Oscar Hegert og føyde hans etternavn til sitt eget, slik at hun gjennom store deler av karrieren, og i presse og oppslagsverk, er kjent som Anna Tibell-Hegert.
Utdannelse og karriere
Hun fikk sin første sangundervisning i Trondheim, hos sangpedagogen Ester Singer Hofsengh, som hun satte svært høyt. Senere studerte hun med Marie Irgens (1871–1945) i Oslo, med flere svenske pedagoger og med sangeren og pedagogen Luisa Cappiani (1835–1919) i London. I enkelte aviser er hun omtalt som mezzosopran, men hun omtalte seg selv som en dyp alt.
Hun hadde en karriere som solist med ulike orkestre og med konserter der hun ble akkompagnert av piano, før hun hadde sin operadebut i 1928, ved Kungliga teatern i Stockholm. Rollen var «Orfeus» i Ranieri de' Calzabigi (libretto) og Christoph Willibald Glucks opera Orfeus og Evrydike. Samtlige kritikere roste hennes sjeldent vakre altstemme. Den svenske komponisten Wilhelm Peterson-Berger skrev blant annet følgende:"«Orfeus blev gjenoptatt for å la Anna Tibell debutere i Titelrollen. Det viste seg å være vel motivert: Debutanten har en vakker, fyldig, vel skolert altstemme og et naturlig, uttrykksfullt foredrag.»"Hun var i flere år tilknyttet Stora Teatern i Götebeorg, opptrådte i Oslo og andre norske byer i ulike sammenhenger. I 1928 var hun på besøk i fødebyen Trondheim og var solist i en konsert med koret Samklang. Hun sang blant annet Vølvens parti i Griegs operafragment Olav Trygvason. Grieg hadde satt musikk til Bjørnsons dikt. Hun hadde flere engasjementer ved Royal Opera House i Covent Garden i London i 1930–1931. Ved Nationaltheatret i Oslo sang hun blant annet Brangäne i Wagners Tristan og Isolde i 1932 og Magdalena i Mestersangerne i Nürnberg av samme komponist i 1933. Også i denne rollen ble hun berømmet for sin vakre alt. Hun har også tolket mange andre store roller, som tittelrollen i Carmen, Amneris i Aïda, Azucena i Il trovatore, Erda i Wagners Rheingold og Waltraute i Götterdammerung. Radioprogram i avisene fra hennes tid viser at hun også var meget benyttet i radio, som solist med ulike orkestre.
I tillegg til at hun hadde sin egen karriere, underviste hun også i sang.
Olamoen
Olamoen er en vei på Almemoen i Ringerike.
Veien er en sidevei til veien Almemoen, nordøst i boligfeltet Almemoen. Den går nordover, med en sidevei vestover. Veien preges av trehusbebyggelse, og ligger cirka 150 meter over havet.
.mobi
.mobi (også kjent som DotMobi) er et generisk toppnivådomene på Internett. Det drives av mTLD, og er dedikert til levering av Internett til mobiltelefoner og andre håndholdte enheter via Mobile Web. Domenet blir sponset av Google, Microsoft, Nokia, Samsung, Ericsson, Vodafone, T-Mobile, Telefónica Móviles, Telecom Italia Mobile, Orascom Telecom, GSM Association, Hutchison Whampoa, Syniverse Technologies og VISA.
Drift av .mobi
DotMobi-domenenavn ble gjort tilgjengelig for alminnelig registrering 26. september 2006. Selv om det er ganske nylig blitt introdusert, så har .mobi allerede laget overskrifter med flere sekssifrede domenesalg, så som flowers.mobi for USD200.000, Sportsbook.mobi for USD129.800 , og Fun.mobi for USD100.000 , noe som muligens indikerer hvilken tiltro utviklere har til dette unge toppnivådomenet. Det har imidlertid også fått sin andel av kritikk, som følge av at det etter sigende bryter prinsippet om plattformuavhengighet. Enkelte mener at å tilby innhold som er skreddersydd for spesielle enheter kan og bør gjøres via andre metoder enn et spesifikt toppnivådomene, for eksempel ved å bruke vertsnavn innen et eksisterende domene, cascading style sheets, eller andre former for tilpasning.
Som svar på kritikken gikk .mobi sammen med W3C Mobile Web Initiative (MWI) for å bidra til utarbeidelsen av MWI Best Practices for mobilt innhold. Det ble her skissert mange metoder for å oppnå gode brukererfaringer for internettbruk på mobile enheter, og flere fremgangsmåter for å gjennomføre disse i praksis.
mTLD har utgitt et gratis testverktøy kalt MobiReady Report for å analysere hvorvidt et nettsted er klart for mobil bruk. Verktøyet utfører sin analyse ved å benytte DotMobi's anbefalte MWI Best Practices for mobilt innhold, og gir resultatet i form av et Mobi Ready-poengtall.
Det finnes gratis redigeringsvektøy som kan benyttes for å lage .mobi-kompatible nettsteder. mobi Site Galore er et gratis nettleser-basert verktøy som garanterer et nettsted som er fullt ut i samsvar med standardene for mobile nettsteder.
Det finnes dog også tekniske løsninger i dag, som gjør dette uten bruk av dedikerte nettsteder: Datakomprimering/ downsampling proxyservere og mikronettlesere, som Opera Mobile, som kan skreddersy ethvert nettsted til små skjermer ved bruk av Small Screen Rendering-teknikk. Disse nettleserne må imidlertid fremdeles laste ned en hel side (med grafikk og andre relaterte filer) som, dersom de ikke er optimalisert for mobiltelefoner, kan ta lang tid og følgelig koste mye å laste ned. For å forbedre dette kan de to tilpasningsteknikkene brukes sammen. Dette er ideen bak proxy-baserte mikronettlesere som Opera Mini, som laster ned den optimaliserte og komprimerte versjonen av nettsteder gjennom dedikerte proxyservere. Men nettsteder som vises på en mobil via en proxy-basert mikronettleser er imidlertid sjelden spesifikt designet for mobiltelefoner, så det blir dermed overlatt til proxyserveren og nettleseren å avgjøre hva som skal komprimeres, hva som skal vises, og hvordan det skal vises. I motsetning til en .mobi-versjon av nettstedet, så er dette ikke nødvendigvis slik eieren av nettstedet ønsker det skal fremstå for sitt mobile publikum.
Det finnes også spesialiserte løsninger for tilpasning av innhold, vanligvis i form av en server hvor det benyttes spesialiserte tilpasningsteknikker for å lage optimaliserte representasjoner av nettsteder på mobile enheter, uansett hvilken nettleser de måtte bruke. Imidlertid så eliminerer .mobi denne omveien å måtte tilpasse innholdet for mobiltelefoner, ettersom nettstedet i utgangspunktet er spesifikt designet for visning på en mobiltelefon.
W3C utvikler også nye redigeringsspråk, så som DIAL (Device Independent Authoring Language), som hjelper webdesignere med å lage nettsteder som kan brukes på det enorme utvalget av mobile enheter som finnes i dag. Enkelte tilpasningsløsninger støtter allerede bruken av DIAL og lignende språk i opprettelsen av nettsteder som kan brukes med .mobi-domenenavn.
.mobi-organisasjonen fremmer ikke selv noen spesiell teknologi, men krever at .mobi-nettsteder produserer brukererfaringer som er i samsvar med deres retningslinjer og som er spesielt optimalisert for mobiltelefoner.
Fordeler ved .mobi
Ettersom 100% av nettstedene på .mobi må være optimalisert for visning på mobiltelefoner, så er hovedfordelen ved .mobi fra brukernes perspektiv at de er garantert et nettsted som er spesielt beregnet for små skjermer. Selv om et nettsted på .com eller et hvilket som helst annet toppnivådomene kan optimaliseres for mobiltelefoner, så er det i praksis bare et fåtall av dem som er det, hvilket nødvendiggjør løsninger for innholdstilpasning.
Ulemper ved .mobi
dotMobi risikerer å skape to separate enhetsavhengige World Wide Web, ett PC/desktop-basert og det andre mobil-basert, følgelig lages overflødig innhold. dotMobi anbefaler «browser sniffing» med Wurfl som en metode for å skille mellom en mobil- eller PC-basert nettleser.
.mobi's sponsorer
dotMobi støttes av mobiltelefonoperatører, produsenter av mobiltelefoner og leverandører av søketjenester og innhold for Internett, slik som Google, Microsoft, Nokia, Samsung, Ericsson, Vodafone og T-Mobile.
Østefjells
Østefjells er et norsk etternavn, mest brukt på Sørlandet. Andre kjente former er Østefjellse og Østefjellså.
.mobi
Tildeling av spesielt utvalgte domenenavn
mTLD har satt opp en liste over rundt 5.700 vanlig brukte ord og fraser, som er satt til side for «rettferdig» tildeling, på annen måte enn den tradisjonelle førstemann-til-mølla metoden. Dette er for det første for å sørge for likhet for alle under tildelingen av disse navnene, for det andre å øke sannsynligheten for at disse domenenavnene raskere vil bidra med nye mobilbaserte tjenester, og for det tredje bevare stabiliteten og sikkerheten i driften av registreringsenheten. mTLD vil tildele disse utvalgte domenenavnene via auksjoner og RFP (Request for Proposal)-prosesser på kvaltalsvis basis i løpet av 2008. Prosessen ble godkjent av ICANN med input fra mTLD's Policy Advisory Board og WIPO.
Østefjells
Navnet kan stamme fra Flekkefjord-distriktet, der en bygd i tidligere Nes kommune het Fjellse (nå Fjellså) som i dag er å regne for en bydel, der et gårdsbruk lengre inne i landet har navnet Østefjells(e). (Betydning øverste (i Fjellsevassdraget), ikke østligste.)
.mobi
Reserverte navn
I forbindelse med utrullingen av toppnivådomenet .mobi har dotMobi reservert visse domenenavn i henhold til sin kontrakt med ICANN. Dette omfatter dotMobi-uttrykk, andre TLD'er, nødnummere og geografiske navn. Det første geografiske .mobi-domenet som ble frigitt var Helsinki.mobi.
Eksempler på .mobi nettsteder
Flere store og velkjente selskaper har laget .mobi-versjoner av sine nettsteder spesifikt for mobiltelefoner. Dette gjelder blant annet businessweek.mobi, bmw.mobi, nba.mobi, msn.mobi og banking.mobi. Flere eksempler på .mobi-nettsteder kan ses på mTLD's utstilling.
Eksterne lenker
Toppdomän
Friidrett under Sommer-OL 2008 – Stavsprang kvinner
Øvelsen stavsprang damer i Sommer-OL 2008 fant sted mellom 16. og 18. august på Beijing National Stadium.
Kvalifikasjonskravene var 4,45 m (A-krav) og 4,30 m (B-krav).
Finalen ble vunnet av Jelena Isinbajeva, som satte ny verdensrekord med 5,05 meter.
I finalen forsvant en av stavene som brasilianske Fabiana Murer skulle bruke, og medførte at hun brukte 10–15 minutter på å finne den.
Forsinkelsen og det at hun måtte bruke en annen stav førte til et dårlig resultat. Murer klaget på organiseringen og sa at hun aldri ville vende tilbake til Kina.
Norge var ikke representert i øvelsen.
Rekorder
Følgende nye verdens- og olympiske rekorder ble satt i konkurransen.
Kvalifisering
Direkte kvalifiseringdkrav for finalen var 4,60 m (K) eller blant de 12 beste utøverne (k). VR - Verdensrekord / =SB - Tangering sesongbeste / PR - Personalig rekord / SB - Sesongbeste
When a Stranger Calls
When a Stranger Calls er en amerikansk skrekkfilm fra 2006 regissert av Simon West, etter et manus skrevet av Jake Wade Wall. Hovedrollene spilles av Camilla Belle, Brian Geraghty, Katie Cassidy og Tessa Thompson. Filmen haddde premiere i februar 2006. Den er en nyinnspilling av filmen med samme navn fra 1979.
Handling
En politimann går inn i et hus der tre barn og barnevakten deres nylig ble funnet døde. Alle fire hadde blitt brutalt drept av en ukjent inntrenger. I Colorado, 125 mil unna dette åstedet, er seksten år gamle Jill Johnson (spilt av Camilla Belle) på vei for å sitte barnevakt for barna i den velstående Mandrakis-familien. Når hun kommer frem, viser fru Mandrakis henne rundt og forteller henne at de har en hushjelp som heter Rosa. Like etter at ekteparet Mandrakis har forlatt huset, begynner Jill å motta oppringninger fra en ukjent person (stemmeskuespiller: Lance Henriksen) som for det meste ikke sier noe, og deretter legger på telefonen.
JIll tror først at det bare er noen av vennene hennes som tuller med henne. Hun ringer dem, men de nekter for at det er dem som står bak oppringningene. De to små barna hun skal passe, sover i andre etasje. Jills venninne Tiffany (spilt av Katie Cassidy) kommer innom, men i det hun forlater huset blir Tiffany overfalt av en person – filmen viser ikke noen detaljer om gjerningspersonen. Jill mottar deretter en ny, anonym oppringning; personen som ringer lar henne forstå at han holder øye med henne. Jill kontakter politiet, og de forteller henne at de kan spore disse anropene hvis hun klarer å holde den ukjente personen på linjen i minst seksti sekunder.
Samtidig som hun venter på at telefonen skal ringe igjen, legger Jill merke til en skygge som beveger seg ute i Mandrakis-familiens gjestehus. Hun tror at det kan være Mandrakis-ekteparets eldre sønn som er tilbake fra college, og hun går dit å undersøke. Men gjestehuset står tomt. Når telefonen hennes ringer igjen, kan politiet spore opp samtalen, og de forteller henne at samtalene kommer fra det samme huset hvor Jill befinner seg i. Forferdet oppdager Jill liket av Tiffany på badegulvet, og forsøker å flykte. Hun springer opp til de to barna i andre etasje, som forsøker å gjemme seg. Jill ser opp, og oppdager inntrengeren (spilt av Tommy Flanagan) på loftet. Jill og de to barna rømmer til drivhuset, hvor Jill oppdager liket av hushjelpen Rosa.
Melanie McCann
Melanie McCann (født 8. oktober 1989) er en canadisk moderne femkjemper. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 11.
Aristoteles Onassis
Aristoteles Sokratis Onassis (gresk: Αριστοτέλης Ωνάσης, Aristotelis Onasis) (født 15. januar 1906 i Melantia i Smyrna, død 15. mars 1975 i Neuilly-sur-Seine ved Paris) var en gresk skipsreder og entreprenør. Han etablerte også det greske flyselskapet Olympic Airways i 1957.
Bakgrunn
Aristoteles Onassis ble født i Smyrna i det osmanske riket (nåværende Izmir) og emigrerte som 16-åring statsløs med Nansenpass med familien til Argentina etter den første verdenskrig. Til å begynne med arbeidet han i en telefonsentral.
Karriere
I Argentina bygget han seg etter hvert opp som skipsreder, ikke minst innenfor hvalfangst; hvor han hadde nær kontakt med norske skipsredere, blant dem Anders Jahre og Erling Dekke Næss. I Anders Jahres tidligere bolig i Midtåsen i Sandefjord ligger «Onassis-suiten» i andre etasje, som fikk navnet etter at Aristoteles Onassis en gang overnattet her, og Anders Jahres lystbåt, «Jacqueline», var oppkalt etter Onassis' kone Jacqueline Kennedy Onassis.
Etter andre verdenskrig kjøpte Onassis en utrangert canadisk fregatt, pusset den opp og brukte den som sin private lystyacht. Yachten «Christina O» navngitt etter datteren Christina Onassis, var et midtpunkt for verdenssosieteten på 1950-tallet, og kjente personligheter som Winston Churchill, John F. Kennedy og Marilyn Monroe var gjester ombord.
Onassis levde i mange år sammen med operasangeren Maria Callas. Den 20. oktober 1968 giftet Onassis seg med Jaqueline Kennedy, enken etter den myrdede president John F. Kennedy, og han var gift med henne til sin død. Siden Onassis' eneste sønn hadde omkommet, var hans enearving datteren Christina Onassis, og etter hennes død var hennes datter Athina Onassis eneste arvtager.
Onassis døde etter flere års sykdom av lungebetennelse i 1975 i Neuilly-sur-Seine utenfor Paris, Frankrike.
Baeoceridium
Baeoceridium er en slekt av biller som lever av og på sopp. De hører til underfamilien dråpebiller (Scaphidiinae) i den artsrike familien kortvinger (Staphylinidae).
Levevis
Slekten Scaphisoma er knyttet til poresopper (kjuker) som vokser på død ved, trolig har denne slekten et lignende levesett. Dråpebillene er stort sett skogsinsekter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Soslan Dzjanajev
Soslan Dzjanajev (russisk: Сослан Тотразович Джанаев, født 13. mars 1987) er en russisk fotballspiller som spiller for PFK Sotsji.
Landslaget
Han ble tatt ut i s bruttotropp til VM i fotball 2018 i Russland, men ble vraket da troppen ble kuttet ned til den endelige 23-mannstroppen.
Al McKay
Al Phillip McKay (født 2. februar 1948 i New Orleans i Louisiana) er en amerikansk gitarist, låtskriver og produsent kjent som tidligere medlem av det amerikanske funkbandet Earth, Wind & Fire, hvor han var medlem fra 1973 til 1981 og var med på å vinne fem Grammy Awards. McKay er for øvrig en venstrehendt gitarist (se bilde til høyre).
Karriere
McKay startet sin aktive musikerkarriere i New Orleans da han var 18 år gammel, hvor han kom i kontakt med Ike Turner og ble medlem av Ike & Tina Turner Revue som gitarist for bandet. Etter å ha tilbragt i underkant av to år i bandet dro han til Los Angeles, hvor han opparbeidet seg et rykte som studiomusiker. På denne måten ble han også innleid av Sammy Davis jr. som gitarist i hans band med omfattende turne og nærmest permanent spillejobb i Las Vegas. Etter å ha utmerket seg ytterligere, blant annet med sin distinkte bruk av lydpedalen Wah-wah pedal, arbeidet han deretter for Andy Williams, Pearl Bailey, The Sylvers og Isaac Hayes. Det var også gjennom sitt arbeid med disse at Chicago-bandet Earth, Wind & Fire kom i kontakt med McKay.
Gjennom det meste av 1970- og 1980-tallet var McKay i tillegg til sitt engasjement hos EWF også en aktiv studiomusiker for flere ulike artister, og produserte/skrev for ulike prosjekter som The Temptations, A Taste of Honey, Finis Henderson samt mangle flere. På midten av 1980-tallet trakk han seg midlertidig tilbake fra musikkbransjen for å oppdra sin sønn som alenefar, men gjorde comeback i bransjen tidlige på 1990-tallet. For sitt bidrag hos Earth, Wind & Fire, blant annet som låtskriver av deres kjente hits som «September» og «Singasong», ble han sammen med resten av bandet innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame i 2000.
I senere tid har han sin egen gruppe kalt Al McKay's L.A. All Stars sammen med tidligere medlemmer av EWF som Johnny Graham, Andrew Woolfolk og Fred White samt Rahmlee Michael Davis og Michael Harris fra bandet Phenix Horns. Bandet er et 14-manns ensemble som opptrer i konserter under navnet The Earth, Wind & Fire Experience i USA og Europa.
Tormod Ringnes
Tormod Ringnes (født 27. november 1970 i Oslo) er en norsk lyddesigner og lydklipper (Sound designer/Supervising sound editor). Han har jobbet som lyddesigner/lydsjef med etterarbeid på en rekke spillefilmer.
Trogactus
Trogactus er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien tannkortvinger (Oxytelinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).
Tormod Ringnes
Ringnes har vært lyddesigner på en lang rekke norske og skandinaviske filmer, og vunnet Amandaprisen tre ganger for beste lyddesign (i 2009 for Max Manus, i 2010 for Pelle Politibil går i vannet og i 2012 for Babycall). Han har også vunnet Dolbyprisen for kortfilmen Kosmonaut, Kanonprisen for beste lyddesign på Max Manus og Kon-Tiki og Gullruten 2020 i klassen beste lyddesign for 22. juli sammen med Johan Pram.
Trogactus
Utbredelse
Slekten forekommer i Sør-Amerika (Peru).
Blood, Sweat & Tears
Blood, Sweat & Tears (også kjent som «BS&T») er en musikkgruppe som ble etablert i 1967 i New York. Gruppen blander rock, blues, pop-musikk, horn-arrangementer og jazz-improvisasjoner til noe som blir kalt «jazz-rock». Gruppen var en av artistene som opptrådde på Woodstockfestivalen i 1969.
Jens Wendelboe spilte trombone i BS&T i perioden fra 2006 til 2013.
Al Kooper-tiden
Fred Lipsius, Randy Brecker, Jerry Weiss, Dick Halligan, Steve Katz og Bobby Colomby utgjorde den opprinnelige band-besetningen. «Bass-rock»-ideene til bandet The Buckingham og dets produsent James William Guercio var en stor pådriver for bandets stiftelse.
Den omvendte verden
Den omvendte verden, bakvendtland eller en verden som er snudd på hodet (på tysk gjerne kalt Verkehrte Welt, på fransk le monde renversé, på italiensk il mondo all'inversa, på latin mundus inversus og på engelsk topsy-turvy world, the world-upside-down og annet) er ulike forestillinger om en tilværelse eller et rike der natur- og samfunnsforhold er grunnleggende forskjellige fra eller motsatte av fenomener og ordninger i den vanlige verden.
I mytologi, folkelig kultur og kunst finnes det flere satiriske og komiske skildringer av fabelland og andre oppdiktede steder der ting er helt annerledes enn i verden for øvrig. Eksempler er det parodiske overflodssamfunnet Slaraffenland og det perfekte Utopia fra 1400- og 1500-tallet. «Den omvendte verden» har ellers ofte blitt framstilt som et sted der mye er feil, kaotisk, forvrengt og bakvendt i forhold til den fornuftige, riktige og normale virkeligheten. Ikke sjelden er det en underholdende og befriende lek med konvensjoner der roller i naturen og i tradisjonelle sosiale makthierarkier har byttet plass; vanlige motiv er dyr som bestemmer over mennesker, barn over voksne, kvinner over menn og så videre. Forestillingene kan dermed representere både reaksjonære og revolusjonære tanker. Omvendte verdener kan også være fantasifulle parallellverdener som bokstavelig talt er speilvendte eller snudd opp-ned sammenliknet med en normaltilværelse. Liknende nonsensbeskrivelser forekommer også i tøysevers for barn.
«En omvendt verden» kan også brukes som metafor for eksisterende samfunnsforhold som skiller seg veldig fra det vanlige. «En bakvendt verden» og liknende brukes gjerne nedsettende om urimelige politiske ordninger. På samme måte kan en snakke om at «livet blir snudd opp-ned» dersom det skjer omveltende forandringer i tilværelsen.
Forestillinger om omvendte fabelriker og annet
Fantasieggende fabelland der det meste er snudd på hodet, har siden vært omtalt under ulike navn i populærkulturen. For eksempel er Slaraffenland (Cockaigne) et overflods- og dovenskapsrike som er kjent fra Tyskland på 1500-tallet. Dette er et parodisk lykkeland, et bugnende, perfekt Eldorado, ikke et negativt bakvendtland der alt går galt. Fortellingene fra Slaraffenland og tilsvarende steder uttrykker nok dessuten mer folkelig humor og sunt bondevett enn satirisk samfunnskritikk som i beretninger om Utopia og andre lykkeland.
I Norge skildrer Den bakvendte visa, ei humoristisk folkevise i balladeform, en verden der alt er satt på hodet i en karnevalesk tradisjon. Denne populære skjemtevisa er kjent i skrift fra 1500-tallet. Andre fortellinger, som skjemteeventyret om Mannen som skulle stelle hjemme, er ikke like surrealistiske, men viser hvor galt det kan gå når en snur tingene på hodet. I det hele tatt kan selve adjektivet «bakvendt» bety «som er motsatt god skikk, orden og rimelighet».
«Den forkjærte verden»
I tysk tradisjon er die verkehrte Welt, «den forkjærte (feilaktige, kaotiske) verden» eller «den bakvendte verden», en humoristisk og ofte spydig merkelapp for alt som er fullstendig feil i en «gal verden». Det er et begrep som går igjen i flere historiske tekster og bilder. På dansk blir uttrykket den forkerte verden forklart som «en tingenes tilstand, der er modsat den naturlige» eller «forrykte forhold.» Et tilsvarende uttrykk på spansk er el mundo al revés, «verden i revers» eller «verden opp-ned». På engelsk kan topsy-turvy bety «kaos», «endevendt», «bakvendt», «med bunnen i været» og så videre.
I skjønnlitteratur og kunst er uttrykket og motivet brukt en rekke ganger, deriblant i Antonio Salieris komiske opera Il Mondo alla rovescia som ble uroppført i Wien 1795, Heinrich Heines dikt Verkehrte Welt i samlinga Neue Gedichte fra 1844 og i barneversene Topsy-Turvy World av den viktorianske dikteren William Brighty Rands (1823–80). . Andre beskrivelser av oppned-land i historier og bøker for barn er den amerikanske misjonæren Samuel Marinus Zwemers Topsy-Turvy Land fra 1902, en faktabok om det «bakvendte» Arabia der man tar av seg skoene istedenfor hatten, spiser med hendene, leser fra høyre til venstre og ørkenenes skip seiler på sand med fire master som vender ned.
Nyere eksempler
Mens historier om opp-ned-land i tradisjonell folkediktning gjerne var satirisk og burlesk underholdning eller morallære for voksne, er slike fortellinger i dag oftest laget for barn. I Norge er i alle fall ordet «Bakvendtland» best kjent fra visedikteren Alf Prøysens og komponisten Bjarne Amdahls populære barnevise I bakvendtland fra 1959. Denne nonsensvisa handler om skolebarn som blant annet får sirup og sukkertøy istedenfor brøkregning og vanlig tannlegebehandling, «for i bakvendtland, der kan alt gå an, der er de like tøysete og rare alle mann». Et annet eksempel på bakvendtland i barnelitteraturen er bildeboka Det tossede land fra 1971 av den danske illustratøren Arne Ungermann. Den viser en serie tegninger der gjenstander og forhold er surrealistisk feilplassert. Den svenske utgaven fikk for ølvrig tittelen Det bakvända landet, den engelske Topsy Turvey Land. Også den svenske barnebokillustratøren Sven Nordqvists frodige bildeverden og fabuleringer viser et slags uhemmet bakvendtland.
Et mer utfordrende bakvendtland beskrives i Gerd Brantenbergs satiriske roman Egalias døtre fra 1977. Der forteller hun om fantasilandet Egalia der kvinnene har all makt og undertrykker menn; en svermerisk ungutt gjør opprør og starter maskulinistbevegelsen for å bli den første mannlige froskekvinnen. Det er ellers en mengde andre fortellinger med mer eller mindre dramatiske og «bakvendte» rollebytter, ikke bare mellom menn og kvinner, men for eksempel mellom voksne og barn, dyr og mennesker. Et upretensiøst eksempel er Bjørn Ouslands småbarnsbok Bisk får en liten unge fra 2007 som handler om en antropomorf hund som tar til seg en rømt menneskebeibi.
Det er også flere fantasyhistorier om riker bak speil som nettopp er speilvendte og annerledes i forhold til vår vanlige verden. For eksempel skildrer Lewis Carroll hovedpersonen Alices merkverdige opplevelser i dypet av et speil i Through the Looking-Glass fra 1871. Dette er oppfølgerboka til den enda mer berømte Alice i Eventyrland (Alice's Adventures in Wonderland, 1869) hvor Alice for første gang møter et drømmeaktig bakvendtland, da under bakken. Også i Astrid Lindgrens barnebøker om Pippi Langstrømpe kan vi finne spor av et slags bakvendtland i hovedpersonens hjem Villa Villekulla; der rår Pippis omvendte «uvaner» og utradisjonelle livssyn grunnen; hun har beina på hodeputa og hesten på kjøkkenet i en blanding av mildt opprør, lett crazykomikk og samtidas friere syn på barndom og barneoppdragelse.
I bildeboka Tagurpidi fra 1980 leker den estiske animatøren Priit Pärn, som et utforskende barn, med den absurde logikken i et ekstremt bakvendtland; der er perspektiv og det meste nokså konsekvent motsatt og annerledes enn i virkeligheten. Boka hans kom på norsk i 1989 under tittelen Tvertom-Tom. For øvrig vil nok mange, både barn og voksne, bli fascinert av nettopp paradoksene og umulighetene ved et gjennomført bakvendtland. En liknende lek med motsetninger som filosofisk øvelse blir uttrykt i Aristoteles' dialektikk; gjennom samtaler, spørsmål og svar, beviser og motbeviser, og omveltende tankeeksperimenter, kan man finne mer ut om hvordan verden er.