cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Engelsk 2. divisjon 1947–48
'''Engelsk 2. divisjon 1947–1948''' var den 45. sesongen i Football Leagues 2. divisjon. vant og rykket opp til 1. divisjon sammen med som kom på 2.-plass.
Tilapia-akvakultur
Kina er den største tilapiaprodusent i verden fulgt av Egypt.
Jonny Lee Miller
Kort tid etter at han var med i Hackers, var Miller med i Trainspotting (1996) i en rolle som skaffet ham mye berømmelse. Han ble foreslått for denne rollen av Ewan McGregor. Aksenten han brukte i filmen var så overbevisende at det førte til at mange mennesker feilaktig trodde at han var skotsk. I 1997 spilte han Billy Prior i filmatiseringen av Pat Barkers roman World War I Regeneration, og i 2000 spilte han rollen som Cameron Colley i Retribution, som var basert på boken av Iain Banks. Og i 2000 spilte han rollen som Simon Sheppard i Wes Cravens Dracula.
Engelsk 2. divisjon 1947–48
==Tabell ==
Jonny Lee Miller
I 2005 ble han vurdert for rollen som James Bond, for å erstatte Pierce Brosnan. Rollen gikk til Daniel Craig. Det følgende året portretterte Miller syklisten Graeme Obree i filmen The Flying Scotsman. I 2007 ble Miller valgt til å spille hovedrollen i en ny serie for TV-kanalen ABC, kalt Eli Stone; serien ble kansellert etter to sesonger. Den første sesongen hadde blitt avbrutt av en lengre streik blant manusforfatterne.
Engelsk 2. divisjon 1947–48
Nedrykk fra 1. divisjon og opprykk fra 3. divisjon
De to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon og de to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon.
Jonny Lee Miller
I 2009 spilte han Mr. Knightley i en BBC-filmatisering av Jane Austens Emma. Han har også dukket opp på Broadway med skuespiller Sienna Miller i en oppsetning av After Miss Julie; hans prestasjoner fikk generelt gode anmeldelser fra både publikum og kritikerne. Miller giftet seg med skuespilleren Angelina Jolie den 28. mars 1996. De separerte seg atten måneder senere, og ble skilt 9. februar 1999. Han begynte å gå ut med skuespiller og modell Michele Hicks i 2006. Miller og Hicks giftet seg i Malibu i juli 2008. Deres sønn, Buster Timothy Miller, ble født 3. desember 2008 i Los Angeles, California.
Miller er tilhenger av den engelske fotballklubben Chelsea. Han er maratonløper og har ofte støttet forskjellige veldedighetsorganisasjoner. Han deltok i London Marathon i 2008. Miller meldte seg på til Marathon des Sables, men han måtte droppe ut på grunn av en kontraktsmessig forpliktelse til TV-serien Smith, som ble kansellert etter tre episoder på lufta.
Engelsk 2. divisjon 1947–48
Nedrykk fra 1. divisjon og opprykk fra 3. divisjon
Engelsk 1. divisjon 1947–48:
Vinnerne av de respektive 3. divisjonene rykket automatisk opp til 2. divisjon.
Engelsk 3. divisjon sør 1947–48:
Caprella santosrosai
Caprella santosrosai er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), blant annet i farvannene ved Gibraltar og ved Ceuta.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Kosjka (fjell)
Kosjka (russisk: Кошка) eller Kisjka (ukrainsk: Кішка; krimtatarisk: Qoş qaya) er et fjell i Krimfjellene nær bosetningen Simeiz innenfor Stor-Jalta på Krim-halvøya sør i Ukraina. Det opprinnelige krimtatariske navnet betyr «dobbel klippe», mens det russiske navnet betyr «katt», siden formen på fjellet minner om en sittende katt. Fjellet har en høyde på 254 meter over havet. På toppen av Kosjka ligger Simeiz-observatoriet.
Australias herrelandslag i basketball
Australias herrelandslag i basketball er landslaget i basketball som representerer Australia i internasjonale konkurranser.
Landslaget er rangert som nummer 11 på FIBA-rankingen, og har 11 ganger deltatt i verdensmesterskapet i basketball.
Go Figure!
'''Go Figure! Festival for Figurteater og Visuell Scenekunst i Oslo''' er stiftelse etablert i 2016 som har som formål å arrangere en internasjonal figurteaterfestival i Norge. Stiftelsen ble opprettet av UNIMA Norge, med det formål å videreføre festivaltradisjonen som startet med festivalen Fri Figur. Den første Go Figure!-festivalen ble arrangert fra 5. til 9. juni 2018.
Administrativt
Go Figure!s første styre ble valgt i 2016, med følgende sammensetning :
Vedtekter
Stiftelsesdokumentet fastsetter vedtektene for Go Figure!.
Stiftelsens formål
I § 2 fastsetter vedtektene at"«Stiftelsens formål er å styrke nytenkning og nyskapning innen figurteater og den visuelle scenekunsten i Norge gjennom en festival som presenterer et mangfold av uttrykk på høyt kunstnerisk nivå. Festivalen har som mål å vise den fremste scenekunsten med internasjonal gjennomslagskraft.»"
Styresammensetning
Vedtektenes § 4 fastsetter at stiftelsen skal ha et styre på fem medlemmer, fordelt på styreleder, nestleder og tre styremedlemmer. UNIMA Norge skal oppnevne to av styrets medlemmer samt to varamedlemmer. Stiftelsen Danse- og teatersentrum skal oppnevne ett medlem. Norsk Teater- og Orkesterforening (NTO) skal oppnevne to medlemmer og ett varamedlem.
Medlemmene skal oppnevnes for fire år av gangen, og maksimalt tre medlemmer skal være på valg samtidig. Styrets leder og nestleder velges av styret selv.
Festivalledelse
Vedtektenes § 5 fastsetter at styret kan ansette en festivalsjef på åremål, som skal delta på styremøtene. Festivalsjefen er ansvarlig leder for programmering, søknader, økonomisk drift og organisering av festivalen, og kan også nedsette et kunstnerisk råd.
Bakgrunn
Stiftelsen ble etablert av UNIMA Norge for å fristille den eneste gjenværende, internasjonale figurteaterfestivalen i landet fra UNIMA Norges egen drift. UNIMA Norge hadde tidligere stått som arrangør av biennalen FRI FIGUR, som ble arrangert for siste gang i Oslo i 2015.
Festivalprogrammet i 2018
Go Figure! ble arrangert første gang i perioden 5. til 9. juni 2018. På programmet stod følgende produksjoner (opphavsland anført i parentes):
Neste festival blir i 2020
Neste Go Figure! vil finne sted i Oslo fra 2. til 6. juni 2020. Norsk Kulturråd innvilget i juni 2016 støtte til begge de to første festivalene.
Xerox Alto
Xerox Alto var en av de første personlige datamaskiner beregnet for individuelt bruk, selv om den ikke var en hjemmedatamaskin. Den var kostbar og, i motsetning til dagens personlge datamaskiner, var den ikke basert på en mikroprosessor. Den ble utviklet ved Xerox PARC og lansert 1. mars 1973. Det var den første datamaskinen som benyttet skrivebordsmetaforen, første gang kommerialisert på den senere Xerox Star, og en av de første med et musdrevent grafisk brukergrensesnitt basert på Douglas Engelbart's oN-Line System (NLS) og flere andre innovasjoner innen brukergrensenitt på denne tiden.
Den var ikke et kommersielt produkt, men flere tusen enheter ble bygd og brukt ved PARC, andre Xerox fasiliteter og flere universiteter i mange år. Den påvirket designet av datamaskiner i flere tiår, deriblant Macintosh fra Apple og de første arbeidsstasjonene fra Sun Microsystems.
Caprella sabulensis
Caprella sabulensis er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), blant annet i farvannene ved Gibraltar og ved Ceuta. Arten lever ned til 15 meters dyp, på sedimenter.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Erik Vlček
Erik Vlček (født 29. desember 1981) er en slovakisk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 8 på K-2 1000 meter. Han tok sølv under Sommer-OL 2008 og bronse under Sommer-OL 2004 i K-4 1000 meter.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok han bronse i K-4 1000 meter.
Tangoppdrett
Tangoppdrett er den praksis å kultivere og høste spiselig tang. I sin simpleste form er det håndtering av naturlig forekommende tangansamlinger. I sin mere avanserte form består det i å kontrollere algenes livssyklus fullstendig.
Rekeoppdrett
Rekeoppdrett er et erhverv hvor man anvender akvakultur i enten salt- eller ferskvannsmiljøer til å produsere forskjellige typer reker av gruppene Caridea eller Dendrobranchiata som matvarer.
Jan Łazarski
Jan Łazarski (født 26. oktober 1892 Kraków, død 11. september 1968 i Kraków) var en polsk syklist som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Rekeoppdrett
Rekeoppdrett er forbundet med visse miljømessige risiki, og har eksempelvis medført destruksjon av viktige mangroveskoger i Sydøst-Asia.
Den norske Kurstedsforening
Den norske Kurstedsforening var en organisasjon for sanatorier.
Sandra (sanger)
Sandra Ann Lauer (født 18. mai 1962 i Saarbrücken) er en tysk popsanger, mest kjent under artistnavnet Sandra. Hun var spesielt populær på 1980-tallet og slo igjennom i 1985 med sangen «(I'll Never Be) Maria Magdalena». Hun hadde 18 Topp-20 plasseringer på de europeiske poplistene på 1980-tallet og tidlig 1990-tallet.
Jan Łazarski
Łazarski vant en olympisk sølvmedalje i banesykling under OL 1924 i Paris. Han var med på det polske laget som kom på andreplass på 4000 meter forfølgelsesritt bak Italia. De andre på laget var Franciszek Szymczyk, Józef Lange og Tomasz Stankiewicz.
Sandra (sanger)
Sandra begynte som sanger i trioen «Arabesque» (1979–1984). Hun startet solokarrieren etter dette, og fikk umiddelbar suksess. Hun har også deltatt på sin eksmann Michael Cretus prosjekt «Enigma», som fikk flere Topp-10 plasseringer i USA og Storbritannia. Cretu var hennes manager, produsent og komponist fra begynnelsen på solokarrièren. Hennes største hits i tillegg til «Maria Magdalena» er «In the Heat of the Night» (1985), «Hi! Hi! Hi!» (1986), «Everlasting Love» (1987), «Heaven Can Wait» (1988) og «Hiroshima» (1990).
Hun bor fortiden på Ibiza sammen med sin ektemann Olaf Menges og hennes to barn fra ekteskapet med Cretu, tvillingene Nikita og Sebastian. Hun ble skilt fra Cretu i november 2007, og giftet seg med Menges i 2010.
Ducula brenchleyi
Ducula brenchleyi er en fugl i duefamilien i slekta Ducula.
Ducula cineracea
Ducula cineracea er en fugl i duefamilien i slekta Ducula.
1. divisjon ishockey for menn 1981/82
1. divisjon ishockey for menn 1981/82 var den 43. sesongen på øverste nivå i norsk ishockey.
Ico
Ico (イコ) er et action-eventyrvideospill utviklet av Team Ico. Det ble utgitt av Sony Computer Entertainment for PlayStation 2, først i Nord-Amerika og Japan i 2001, og i Europa i 2002. Det ble designet og regissert av Fumito Ueda; han ønsket å skape et minimalistisk spill om «en gutt som møter en jente». Spillet ble opprinnelig planlagt for PlayStation. Da spillet tok fire år å utvikle og den originale PlayStation-konsollen viste seg å ikke være kraftig nok, ble det istedenfor utviklet og gitt ut for den kraftigere PlayStation 2-konsollen. Utviklerne brukte et gjennomgående minimalistisk design ved å redusere antall spillelementer til et minimum, slik at spillerens innlevelse ikke skulle bli forstyrret.
Hovedpersonen i spillet er Ico, en ung gutt født med horn, noe innbyggerne i landsbyen han kommer fra mener er en forbannelse. Derfor stenger flere krigere han inn i et slott. Ico klarer å komme seg ut av sarkofagen han ble låst inne i av krigerne, og mens han utforsker slottet møter han Yorda (ヨルダ), datteren til slottets dronning. Det viser seg at dronningen planlegger å bruke Yordas kropp for å forlenge sitt eget liv. Etter Ico finner ut av dette, rømmer han fra slottet sammen med Yorda, og blir nødt til å forsvare henne mot skyggeskapninger sendt av dronningen, som prøver å føre Yorda tilbake til slottet. Gjennom hele spillet kontrollerer spilleren Ico mens han utforsker slottet, løser gåter og hjelper Yorda over hindringer.
Ico brukte flere design- og teknikkelementer som har påvirket og inspirert senere videospill, blant annet å formidle handling gjennom minimal dialog, bloom-belysningseffekter og keyframe-animasjon. Selv om spillet ikke ble en kommersiell suksess, ble det rost av kritikere for det visuelle og hvordan handlingen formidles. Spillet har mottatt flere priser og på flere generelle lister over de beste videospillene gjennom tidene, i tillegg til at det ofte anses som et kunstverk.
Det ble gitt ut på nytt i Europa i 2006 i forbindelse med utgivelsen av Shadow of the Colossus, den åndelige etterfølgeren til Ico. Det ble gitt ut nok en gang i 2011, denne gangen for PlayStation 3 sammen med Shadow of the Colossus i The Ico & Shadow of the Colossus Collection, da med oppdatert grafikk.
Spillet
Ico er et tredimensjonalt plattformspill, men har visse trekk fra action-eventyr- og puzzle-sjangerne. Spilleren kontrollerer Ico fra et tredjepersonsperspektiv mens han utforsker slottet og forsøker å rømme med Yorda. Kameraet er for det meste låst fast, men følger Ico og Yorda mens de beveger seg i hvert rom. Spilleren kan også flytte litt på hvor kameraet peker for å bedre se omgivelsene. Spillet inneholder mange elementer funnet i plattformspill, for eksempel må Ico hoppe, klatre, dytte og dra objekter og utføre andre oppgaver for å komme videre i slottet. Dette blir vanskeliggjort ved at bare Ico kan utføre disse handlingene; Yorda har begrensninger i hva hun kan gjøre. Hun kan bare hoppe korte avstander og kan ikke klatre over høye barrierer. Spilleren må styre Ico for å hjelpe Yorda krysse hindringer, for eksempel ved å løfte henne til en høyere kant, eller ved å tilpasse omgivelsene. Spilleren kan fortelle Yorda at hun skal følge Ico eller vente et sted. Spilleren kan også få Ico til å leie Yorda, slik at mens de løper sammen beveger hun seg raskere enn når hun er alene. Man kan ikke gå videre fra ett nivå før man får Yorda bort til dører som bare hun kan åpne, som fører en til neste nivå i spillet.
Dronningen sender også «skyggeskapninger» etter Ico og Yorda, noe som gjør at det blir vanskelig å komme seg ut av slottet. Disse skapningene prøver å dra Yorda inn mot svarte virvler hvis Ico forlater henne, eller hvis hun befinner seg i bestemte områder i slottet. Ico kan skremme vekk disse skyggene ved hjelp av en stokk og senere et sverd, og dra Yorda ut av en virvel hvis hun blir fanget. Skyggeskapningene kan ikke skade Ico, men spillet slutter hvis Yorda blir oppslukt i en virvel. Spilleren må da starte på nytt fra siste lagringspunkt. Spilleren må også starte på nytt fra siste lagringspunkt hvis Ico faller fra en stor høyde. Lagringspunktene i spillet er steinbenker som Ico og Yorda kan hvile på. I de europeiske og japanske versjonene av spillet får man, når man har fullført spillet, muligheten til å starte spillet på nytt i en tospillermodus. Den andre spilleren er da Yorda, med de samme begrensningene som den datastyrte versjonen har.
Handling
Ico, en gutt med horn, blir kidnappet av en gruppe krigere og tatt med til et tilsynelatende forlatt slott. Der blir han låst inne i en sarkofag. Et jordskjelv får sarkofagen til å velte, og Ico kommer seg ut av den. Mens han går rundt i slottet, finner han Yorda, en jente som også er fanget i slottet, og som snakker et annet språk. Ico hjelper Yorda rømme fra slottet og forsvarer henne fra skyggeskapninger. De finner veien ut av slottet, som ender opp på en bro. Mens de er i ferd med å krysse broen, kommer dronningen som hersker over slottet. Hun sier at Yorda er datteren hennes, og at hun ikke kan forlate slottet. Dronningen ødelegger en del av broen, og selv om Yorda prøver å redde Ico, faller han av broen og mister bevisstheten.
Ico våkner opp under slottet og finner veien opp igjen. På veien finner han et magisk sverd som fordriver skyggeskapningene. Etter å ha fått vite at Yorda har blitt forvandlet til stein av dronningen, konfronterer han henne i tronrommet, hvor hun avslører at hun planlegger å forlenge livet sitt ved å ta over Yordas kropp. Ico dreper dronningen med det magiske sverdet, men etter det begynner slottet å rase sammen. Han blir bevisstløs ved at en bit av taket faller ned på han og brekker hornene hans. Forbannelsen dronningen hadde kastet på Yorda, er nå brutt, og Yorda, som nå er i skyggeform, bærer Ico ut av slottet og sender han ut i en båt alene. Ico våkner opp på en strand og ser på avstand at slottet er i ruiner. Yorda i sin vanlige menneskeform er vasket opp på stranden ikke langt unna.
Ueda valgte med vilje å la slutten av spillet være vag for spilleren. Den lar ikke spilleren vite om Yorda faktisk er i live, om hun reiste videre med Ico, eller om alt bare en drøm.
Utvikling
Fumito Ueda fikk ideen til Ico i 1997 og så for seg en «gutt møter jente»-fortelling, hvor to hovedpersoner ville holde hverandre i hendene gjennom hele eventyret og bygge opp et forhold uten språk. Uedas største inspirasjonskilde for Ico var Another World, som brukte filmatiske mellomsekvenser og ikke viste annen informasjon enn det som faktisk skjer i spillet, så det skulle se mer ut som en film. Spillet inneholder også følelsesmessige bånd mellom to karakterer, selv om det ble brukt minimalt med dialog. Ueda har også nevnt Lemmings, Flashback og Prince of Persia, blant andre spill som har hatt en innflytelse på Ico, spesielt når det gjelder animasjon og hvordan det spilles.
Med hjelp fra en assistent lagde Ueda en animasjon i Lightwave for å uttrykke hvordan den ferdige versjonen av spillet kunne se ut og bedre formidle hans visjon for de andre spillutviklerne. I denne tre minutter lange animasjonen var det Yorda som hadde horn, ikke Ico, og flyvende robotlignende skapninger som ødela slottet, istedenfor skyggeskapninger som var ute etter Ico og Yorda. Ueda mente at denne demonstrasjonsanimasjonen hjalp han med å holde styr på og målrette utviklernes fremgang over den lange utviklingsperioden. Han brukte denne teknikken på nytt da han utviklet Shadow of the Colossus.
Ueda begynte å arbeide med produsenten Kenji Kaido i 1998 for å videreutvikle ideen, og for å få spillet ferdigutviklet til PlayStation. Icos designestetikk var sterkt preget av tre ting. For det første skulle spillet være annerledes fra andre spill innen sjangeren; for det andre skulle det ha et estetisk uttrykk med et helhetlig kunstnerisk preg; for det tredje skulle det finne sted i en fantasiverden, men likevel i realistiske omgivelser. Dette ble oppnådd ved bruk av et gjennomgående minimalistisk design. Alle spillelementene som ikke tilførte noe til spillopplevelsen, eller ellers forstyrret spillverdenen, ble tatt ut. Dette førte til at grensesnittet ble sterkt redusert i sin funksjonalitet. Den ferdige versjonen av spillet fokuserte utelukkende på oppgaven med å komme seg ut av slottet, med bare én type fiender. En versjon av spillet fra tidlig i utviklingsprosessen viste Ico og Yorda i kamp mot krigere med horn. De ligner på de krigerne som tok Ico med til slottet i starten av spillet.
Spillet skulle opprinnelig fokusere på at Ico prøver å få Yorda tilbake til rommet sitt i slottet, etter at hun ble kidnappet av krigerne. Ueda har sagt at denne versjonen hadde for mange detaljer for grafikkmotoren å håndtere. Krigerne ble dermed erstattet av skyggeskapningene, som en del av det minimalistiske designet. Ueda fikk også en del folk utenfor videospillbransjen til å bidra til utviklingen. Dermed besto utviklingsteamet av to programmerere, fire kunstnere og en designer, i tillegg til Ueda og Kaido. Disse var grunnlaget for det som senere ble Team Ico. I ettertid har Ueda kommentert at det minimalistiske designet kan ha tatt litt for mye ut av spillet, og valgte å ikke være like minimalistisk da han designet Shadow of the Colossus.
Etter to års arbeid med prosjektet skjønte utviklerne at de var i ferd med å bevege seg utenfor begrensningene som lå i maskinvaren i PlayStation-konsollen. Dette ga dem tre valg: avslutte hele prosjektet, endre på ideene sine og Uedas design for å få det til å fungere på PlayStation-konsollen, eller utforske andre muligheter. De valgte det siste, og tok i bruk Emotion Engine-prosessoren i PlayStation 2-konsollen og dro nytte av den høyere ytelsen denne plattformen hadde. Animasjonene til spillfigurene ble utført med keyframe-animasjon, istedenfor den da mer vanlige motion capture-teknikken. Ico er også et av de første videospillene som brukte bloom-belysningseffekter, en funksjon som senere har blitt vanlig i videospill fra den syvende konsollgenerasjonen. Spillet tok rundt fire år å utvikle.
Coverbildet som ble brukt for spillversjonen solgt i Japan og PAL-regionene ble tegnet av Ueda selv, og var inspirert av surrealisten Giorgio de Chirico og et av maleriene hans, La nostalgia dell'infinito. Ueda mente at den surrealistiske verdenen i maleriet til de Chiricos passet bra til den allegoriske verdenen i Ico. Den nordamerikanske versjonen har ikke dette coverbildet, og mangler også andre tillegg som blir tilgjengelig etter å ha spilt gjennom spillet i de andre versjonene. Utviklerne hadde ikke tid til å bruke Ueads coverbilde og andre planlagte funksjoner, som en tospillermodus, i tide til Sonys planlagte utgivelsesdato for Nord-Amerika, men inkluderte dem i de senere utgivelsene for Japan og PAL-regionene. Coverbildet brukt på den nordamerikanske versjonen er ansett som et av de verste innen videospill, som står i stor kontrast med hvor godt ansett selve spillet og coveret brukt i Japan og PAL-regionene er.
I ettertid har Yasuhide Kobayashi, visepresident i Sonys Japan Studio, sagt at coverbildet som var på den nordamerikanske versjonen av spillet, samt at det ikke hadde en lett gjenkjennelig engelsk tittel, førte til spillet solgte dårlig i USA. Da det ble sluppet ut for første gang, var en versjon av spillet med begrenset opplag tilgjengelig i PAL-regionene. Den var pakket inn i en pappboks, dekortert med illustrasjoner fra spillet, og hadde fire postkort i boksen. Spillet ble sluppet ut på nytt i 2006 i alle PAL-regionene utenom Frankrike etter at Shadow of the Colossus, Icos åndelige etterfølger, ble sluppet ut i 2005.
Darryl Fitzgerald
Darryl Fitzgerald (født 9. august 1990) er en newzealandsk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 7 på K-2 1000 meter.
Ico
Utvikling
Spillfigurene i Ico bruker minimalt med dialog, og den dialogen som er i spillet, er på et fiktivt språk. Ico ble stemmebelagt av Kazuhiro Shindō, Yorda av Rieko Takahashi, og dronningen av Misa Watanabe. Det Ico og dronningen sier, oversettes med engelske eller japanske undertekster, avhengig av hvilken region spillversjonen ble sluppet. Undertekstene til det Yorda sier, vises bare som uforståelige, symbolske hieroglyfer. Ueda valgte å ikke vise oversettelsen for det Yorda sa i spillet, siden det ville utvisket språkbarrieren mellom Ico og Yorda, og svekket spillets grunnleggende ide om kommunikasjon bare gjennom å holde hender. I versjonene utenom den som ble sluppet ut i Nord-Amerika, vises det oversatte undertekster for det Yorda sier etter man har fullført spillet.
Bok
En bok basert på spillet kalt Ico: Kiri no Shiro (ICO-霧の城-) ble utgitt i Japan i 2004. Forfatteren var Miyuki Miyabe. En koreansk oversettelse kalt 이코 – 안개의 성 (I-ko: An-gae-eui Seong) ble gitt ut av Hwangmae Publishers ett år senere, mens en engelsk oversettelse ble gitt ut av Viz Media 16. august 2011.
Lydspor
Icos musikk ble komponert av Michiru Ōshima og lydavdelingen «pentagon», som besto av Koichi Yamazaki og Mitsukuni Murayama. Musikken ble sluppet ut som et album kalt Ico: Kiri no Naka no Senritsu (ICO～霧の中の旋律～) i Japan av Sony Music Entertainment 20. februar 2002. Albumet ble distribuert av Sony Music Entertainment Visual Works. Steven Geraghty sang den siste sangen, «Ico: You Were There», på albumet.
Mottagelse
Ico fikk god kritikk og har fått kultstatus blant mange som spiller videospill. Spillet fikk en samlet poengsum på 90 av 100 fra Metacritic. I Japan ga Famitsu PlayStation 2-versjonen av spillet 30 av 40 mulige poeng. Spillet er også ansett som et av de beste videospillene gjennom tidene. Edge rangerte spillet som det 13. beste spillet noensinne i 2007, mens IGN rangerte det som det 18. beste i sin rangering i 2005, og nummer 57 i 2007. Gamer.no listet opp Ico som det 23. beste spillet i 2000-årene. Ico har også blitt brukt som et eksempel på at videospill kan være kunst. Ueda har kommentert at han med vilje prøvde å ta avstand fra mer tradisjonelle videospill med Ico, siden videospill sto i et dårlig lys da spillet kom ut, for å få flere til å prøve ut spillet.
Noen kritikere har sammenlignet Ico med eldre og mindre kompliserte eventyrspill som Prince of Persia og Tomb Raider, som prøver å bringe frem en følelsesrik opplevelse for spilleren. David Smith fra IGN kommenterte at spillet i seg selv var ganske enkelt, men opplevelsen av å spille det var nærmest ubeskrivelig. Spillets grafikk og lyd bidro til mange positive anmeldelser fra kritikere. Smith skrev at grafikken, lyden og det originale spilldesignet sammen laget noe som var nesten, om ikke fullstendig unikt sammenlignet med andre spill. Flere anmeldere var imponert over størrelsen og detaljene i spillmiljøet, animasjonene til spillfigurene, på tross av at de ble gjengitt med ganske få polygoner, i tillegg til bruken av lyseffekter i spillet.
Atmosfæren i Ico, skapt av den enkle musikken og stemmene til hovedpersonene, var også en av spillets sterke sider. Charles Herold fra The New York Times oppsummerte i sin anmeldelse at Ico ikke var perfekt, men at det er et spill med perfekte øyeblikk. Herold kommenterte også at Ico bryter normen sammenlignet med andre spill med følgesvenner. I de fleste spill som inkluderer datastyrte følgesvenner, så er de usårbare, hvilket fører til at spillere generelt ikke bryr seg om hva som skjer med dem. Ico skaper derimot en følelse av tillit til Yorda, samtidig som hun virker sårbar og skjør, noe som fører til at hun blir hele spillets fokus.
Miguel Lopez fra GameSpot mente at det enkle kampsystemet i Ico ville skuffe de som var ute etter dybde i selve spillingen. Spilldesignet har derimot blitt rost for å lage en givende opplevelse for spillere som jobber seg alene gjennom utfordringene. Kristen Reed fra Eurogamer skrev at man sakte men logisk fortsetter gjennom spillet, og at illusjonen man er i, er perfekt. Spillet gir ingen direkte fremgangsmåte, men får frem subtile hint underveis, så spilleren skjønner underbevisst hva man skal gjøre.
Ico er også et relativt kort spill, siden en hel gjennomspilling vanligvis tar mellom syv og ti timer. GameRevolution mente dette var veldig kort, og at spillet i tillegg ikke hadde noen verdi i å bli spilt på nytt etter den første gangen, utenom for utfordringer man setter for seg selv. Matthew Keil fra G4TV mente derimot at det var såpass bra at mange ville fullføre hele spillet på bare en eller to økter. Siden den nordamerikanske versjonen ikke hadde tospillermodusen og noen andre funksjoner som ble låst opp etter å ha fullført spillet, så var det enda mindre grunn til å spille denne versjonen på nytt. Electronic Gaming Monthly mente at Yorda var den verste følgesvennen noensinne. Hun er desorientert og hjelpeløs. Hvis det ikke var for at spilleren bygger opp et forhold til henne, hadde hun vært helt fortapt, noe som gjør spillet enda mer hjerteskjærende. Francesca Reyes anmeldte spillet for Next Generation og ga spillet fire av fem stjerner, og mente at spillet var vidunderlig enkelt, og at det fortjente å finne sin plass som en klassiker.
Aftenpostens anmeldelse kalte spillet for «et usedvanlig vakkert spill» og måten man samhandler med spillmiljøet for «upåklagelig». Så lenge det var greit at det bare finnes en type fiende i spillet, og så lenge man syntes det er litt romantisk å dra rundt på kjæresten sin gjennom et forfallent slott, så ville man like Ico. VGs anmeldelse beskrev Ico som et lite kunstverk av et spill, og at stemningen, lydbildet og arkitekturen i slottet var av ypperste klasse, men at det var samspillet mellom Ico og Yorda som hevet spillet til store høyder. Anmelderen mente forholdet mellom Ico og Yorda og Icos beskyttelse av henne var mer søskenkjærlig enn romantisk. Anmelderen mente også at de yngre vil sette pris på Ico som et spennende eventyrspill, mens de eldre vil også sette pris på «en usedvanlig vakker og lite overlesset innpakning».
Nettavisen kalte Ico for et av de mest eksentriske eventyrspillene på lenge, og at hjertet av spillet er praktisk problemløsing i svært interaktive områder. Anmelderen mente spillet var drømmeaktig og vakkert, og at grafikken i Ico var «rett og slett fantastisk», i tillegg til at det var teknisk imponerende i både lysbruk og subtile effekter. Anmelderen mente også det var synd at spillet ikke varte så lenge, siden det «rundes i løpet av en helg med småintens spilling». Dagbladets anmelder mente spillet ikke var for alle, men hvis man var ute etter en noe annerledes spillopplevelse, så var det anbefalt det på det varmeste.
Selv om spillet fikk god kritikk, så solgte ikke den første utgivelsen spesielt bra. Innen 2009 hadde bare 700 000 eksemplarer blitt solgt verden over, 270 000 i USA og resten i PAL-regionene. Ueda kommenterte at det minimalistiske designet hans kan ha skadet den senere markedsføringen av spillet. Rundt tiden da spillet skulle komme ut, ble det for det meste markedsført gjennom skjermbilder fra spillet, og siden Ico ikke hadde noe head-up display, så kunne det se uinteressant ut for potensielle kjøpere.
Priser
Ico har mottatt flere priser fra videospillpressen, blitt ansett som et av de beste videospillene lansert i 2001 og fått flere «Årets spill»-priser til tross for at andre spill som Halo: Combat Evolved, Metal Gear Solid 2: Sons of Liberty, og Grand Theft Auto III kom ut samme år. Spillet mottok tre priser under Game Developers Choice Awards i 2002: «Excellence in Level Design», «Excellence in Visual Arts», og «Game Innovation Spotlight». Spillet vant to priser under Interactive Achievement Awards fra Academy of Interactive Arts & Sciences i 2002 for «Art Direction» og «Character or Story Development», i tillegg til at det ble nominert til «Game of the Year», «Game Design», «Level Design» og «Sound Design». Det vant GameSpot sin pris for «Best Graphics, Artistic» blant konsollspill. Det var også et av tre spill som vant spesialprisen under CESA Game Awards 2001-2002. Det vant også «Årets Konsoll-spill»-prisen under Gullstikka 2002.
Oppfølgere og påvirkning
Ico har ifølge Chris Kohler fra Wired påvirket et mangfold av senere videospill på grunn av spillets enkle design. Spilldesignere som Eiji Aonuma, Hideo Kojima, og Jordan Mechner har nevnt Ico som en av sine inspirasjonskilder, spesielt for det visuelle designet. Blant annet The Legend of Zelda: Twilight Princess, Metal Gear Solid 3: Snake Eater, og Prince of Persia: The Sands of Time har blitt inspirert av Ico. Marc Laidlaw, som skrev manuset for Half-Life-serien, har kommentert at blant flere minneverdige øyeblikk i spillet, var den scenen da Yorda prøvde å redde Ico fra å falle ned fra den ødelagte broen, ikke bare en betydningsfull hendelse for spillet, men også for spilldesign.
Naughty Dog-utviklerne brukte Ico som en av sine inspirasjonkilder da de utviklet Uncharted 3, og det skal også ha påvirket utviklingen av The Last of Us, spesielt innen figur-design og -interaksjon og handling. Vander Caballero krediterer Ico som hovedinspirasjonskilden i utviklingen av Papo & Yo. Phil Fish brukte Uedas minimalistiske designpraksis da han utviklet Fez. Utviklerne av Brothers: A Tale of Two Sons og Rime brukte Ico som en av sine sentrale inspirasjonskilder for designet. Hidetaka Miyazaki, skaperen og regissøren spill som Dark Souls og Bloodborne, nevnte at Ico inspirerte han til i involvere seg i videospillbransjen, og fikk han til å oppdage mulighetene i videospill. Jenova Chen har nevnt Ico som en av sine inspirasjonskilder blant et mangfold av andre spill, også Shadow of the Colossus, noe som førte til at et av spillene han utviklet senere, Journey, har mange likheter med Ico. Goichi Suda skal også ha blitt påvirket av spillet. Måten spillet lagres på i Ico, hvor Ico og Yorda setter seg ned på en benk, skal ha inspirert måten spillet lagres på i No More Heroes, hvor en setter seg på do for å lagre. Ico var et av de første videospillene som tok i bloom-belysningseffekter, hvilket ble en populært effekt innen videospill. Patrice Désilets, som utviklet flere Ubisoft-spill som Prince of Persia: The Sands of Time og Assassin's Creed, nevnte at Ico påvirket spilldesignet til The Sands of Time. Ico skal også ha påvirket spilldesignet til Halo 4 ifølge Josh Holmes.
Senere Team Ico-spill
Shadow of the Colossus (ワンダと巨像) ble sluppet ut for PlayStation 2 i oktober 2005 i Japan og Nord-Amerika, og ble utviklet av samme folk som utviklet Ico. Spillet har lignende grafikk, spilles likt og forteller handlingen sin på en lik måte som Ico. I utviklingsperioden ble spilet referert til som Nico (Ni er det japanske ordet for tallet 2) inntil det endelige navnet ble kjent. Ueda kommenterte etter han ble spurt om det var en kobling mellom spillene at Shadow of the Colossus er forløperen til Ico, og viste til slutten av Shadow of the Colossus, hvor et barn blir født med to horn.
Nyere HD-versjon
Ico, sammen med Shadow of the Colossus, ble relansert som en ny HD-versjon for PlayStation 3 verden over i september 2011. I tillegg til at grafikken ble forbedret, ble det lagt til støtte for stereoskopisk 3D og PlayStation Trophies via PlayStation Network. Denne nyutgaven ble basert på den europeiske versjonen, som inkluderer muligheten for å se oversettelsene av det Yorda sier, og en tospillermodus som den første amerikanske utgaven ikke hadde. I Nord-Amerika og PAL-regionene ble begge spillene solgt som en samling, mens de i Japan ble solgt som to separate spill. Begge spillene er ellers mulig å laste ned separat via PlayStation Store. Versjon 1.01 ble etter hvert sluppet ut og la til støtte for Remote Play, som lot spillet bli spilt på PlayStation Vita-konsollen via en PlayStation 3.
Tatakoto
Tatakoto er en atoll og en kommune i Tuamotuøyene i Fransk Polynesia. Folketellingen i 2017 viste et innbyggertall på 265.
Det er flyplass på Tatakoto.
Australias kvinnelandslag i landhockey
Australias kvinnelandslag i landhockey er det australske landslaget i landhockey for kvinner som konkurrerer for Australia under internasjonale konkurranser som Samveldelekene, Sommer-OL og VM i landhockey.
Valgkvote
En valgkvote er et antall stemmer en valgliste må ha for å vinne et mandat, dersom man har en valgordning som benytter største brøks metode eller single transferable vote (STV).
Eksempel med STV
I et valg kan 3 kandidater kjemper om 2 seter: Kåre, Gro, Kjell Magne. Det er 102 velgere, men 2 stemmer er ugyldige.
Det er 100 stemmer og 2 seter, så Droop kvoten blir: Heltallsdelen er 34, dermed er Droop kvoten 34. Med samme tall blir Hare kvoten 50, Imperiali kvoten 25, og Hagenbach-Bischoff kvoten 33.
Caprella takeuchii
Caprella takeuchii er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), blant annet i farvannene ved Gibraltar.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Ducula latrans
Ducula latrans er en fugl i duefamilien i slekta Ducula.
Anton Rjakhov
Anton Petrovitsj Rjakhov, russisk Антон Петрович Ряхов (født 29. mai 1980 i Tasjkent) er en russisk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 6 på K-2 1000 meter.
Temoe
Temoe er en ubebodd atoll i Tuamotuøyene i Fransk Polynesia. Den tilhører kommunen Gambier.
FedEx-sluttspillet 2023
FedEx-sluttspillet 2023 er en serie med tre golfturneringer som markerer avslutningen av PGA-touren 2022/23. Sluttspillet er det 17. FedEx-sluttspillet og blir avholdt fra 10. til 27. august 2023.
Kvalifiserte spillere
* Kvalifisert til sluttspillet for første gang. CUT = Misset cut-en DNP = Spilte ikke. WD = Trakk seg.
Jørgen Johannes Havig
Jørgen Johannes Havig (født 31. juli 1808 i Vemundvik i Nord-Trøndelag, død 19. januar 1883) var en norsk lensmann, gårdbruker og politiker. Han regnes som en drivkraft bak grunnleggelsen av Namsos, som ble etablert som ladested i 1845. Havig var også stortingsmann i flere perioder.
Han var sønn av lensmann Johan Havig, og utførte farens embedsplikter under hans sykdom. Allerede som 12-åring ble han ansatt ved sorenskriver Elias Frederik Hettings kontor, og ble formelt assistent ved farens lensmannskontor som 16-åring. Han fikk aldri noen formell skolegang, men ble undervist av sin lærerutdannede far, prokurator Søren Reiersen Thornæs og prost Peter Christian Boye, og skal ha vært spesielt talentfull i matematikk, astronomi og fransk. Havig overtok etter faren som lensmann som 18-åring i 1826, og hadde ansvaret for Namsos og Fosnes lensmannsdistrikt frem til han søkte avskjed i 1878, etter 52 års tjeneste. Han var også gårdbruker på slektsgården Havika i Vemundvik herred utenfor Namsos. Han giftet seg med kusinen Anne Margrethe Guldvig, som han fikk sønnen Johannes Bernhard Havig med.
Etter formannskapslovene av 1837 ble Havig raskt vist tilliten som medlem av Vemundvik herredsstyre 1838–1873, men stillingen som lensmann forbød ham å bli ordfører eller medlem av formannskapet. Han var innvalgt på Stortinget fra Nordre Trondhjems amt 1839–1841 og 1845–1847, altså første gang som 31-åring. Han var medlem av Stortingets protokollkomté, men utøvde mest innflytelse gjennom de kontaktene han knyttet i hovedstaden. For å forenkle eksporten av trelast, arbeidet han for å anlegge et ladested med tollkontor i Namdalen. I 1845 ble Namsos grunnlagt på Bråholmen ved utløpet av Namsen, og Havig bidro selv til oppmåling og fordeling av tomter. Han var ellers forlikskommissær i Overhalla 1856–1862 og Namsos 1862–1875, direktør og kasserer i Namsos Sparebank 1842–1875 samt bestyrer av folkebiblioteket.
Han ble tildelt Medaljen for borgerdåd i 1876. Lensmann Havigs gate i Namsos er oppkalt etter ham.
1. serierunde i Toppserien 2016
1. serierunde i Toppserien 2016 er terminfestet til mandag 28. mars 2015.
Arkesios
Arkesios eller Arkeisios (gresk: Ἀρκέσιος eller Ἀρκείσιος) var ifølge Odysséen konge av Ithaka og far til Laërtes, Odysseus far.
Ducula chalconota
Ducula chalconota er en fugl i duefamilien i slekta Ducula.
Australias herrelandslag i landhockey
Australias herrelandslag i landhockey er det australske landslaget i landhockey for menn som konkurrerer for Australia under internasjonale konkurranser som Samveldelekene, Sommer-OL og VM i landhockey.
Outeniqua (biller)
Outeniqua er en slekt av biller som hører til familien oldenborrer og har larver som eter planterøtter.
Levevis
De voksne billene er dagaktive og finnes helst på blomster, der de eter pollen og nektar.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Afrika.
EM i sandvolleyball 2021
EM i sandvolleyball 2021 ble arrangert i Wien i Østerrike fra 11. til 15. august 2021.
Mol/Sørum tok sitt fjerde europamesterskap på rad.
Seiling under Sommer-OL 2008 – Laser menn
Herrenes laser under Sommer-OL 2008 fant sted fra 12. til 19. august 2008 på Qingdao International Marina i Qingdao. Den siste ordinære seilasen ble kansellert på grunn av lite vind.
Resultater
Forklaring til tabellen:
Ilja Medvedev
Ilja Leonidovitsj Medvedev, russisk Илья Леонидович Медведев (født 18. november 1982, St. Petersburg) er en russisk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 6 på K-2 1000 meter.
EM i sandvolleyball 2023
EM i sandvolleyball 2023 ble arrangert i Wien i Østerrike fra 2. til 6. august 2023.
Mol/Sørum tapte overraskende kvartfinalen mot Luini/de Groot som kom på 2. plass.
1. divisjon ishockey for menn 1980/81
1. divisjon ishockey for menn 1980/81 var den 42. sesongen på øverste nivå i norsk ishockey.
Ducula lacernulata
Ducula lacernulata er en fugl i duefamilien i slekta Ducula.
Sibusiso Matsenjwa
Sibusiso Matsenjwa (født 2. mai 1988) er en eswatinisk friidrettsutøver, som konkurrerer i sprintløp. Han representerte Swaziland under Sommer-OL 2012, der han ble utslått i de innledende rundene på 200 meter.
Ducula badia
Ducula badia er en fugl i duefamilien i slekta Ducula.
Caesars Palace Grand Prix
Caesars Palace Grand Prix var et Formel 1-løp som ble kjørt i 1981 og 1982.
Da Watkins Glen forsvant fra Formel 1-kalenderen etter 1980, ble det for -sesongen satt inn et løp i Las Vegas, Nevada. Det nye løpet avsluttet sesongen, men det var ikke populært blant førerne, hovedsakelig på grunn av ørkenheten. Det har også blitt beskrevet som en av de verste banene det har blitt kjørt Formel 1-løp på. Banen ble anlagt på parkeringsplassen til hotellet Caesars Palace, og til en midlertidig bane å være var den overraskende godt konstruert: Bred nok til forbikjøring, gode avkjøringssoner fylt med sand, og med et meget jevnt dekke.
Banen gikk imidlertid i retning mot klokka, noe som medførte en sterk belastning på nakken til førerne, som var vant til europeiske baner som hovedsakelig går med klokka. Det største problemet var imidlertid heten, og da Nelson Piquet sikret sitt første verdensmesterskap ved å ta femteplassen i løpet i 1981 klarte han bare såvidt å fullføre løpet, og det gikk femten minutter før han kom seg fra utmattelsen etterpå. Løpet i 1982, som ble vunnet av Michele Alboreto i en Tyrrell, ble slutten på Formel 1-racing i Las Vegas, ettersom løpene bare hadde klart å trekke svært få tilskuere.
Etter at Formel 1 trakk seg ut ble løpet antatt av CART for 1983- og 1984-sesongene. Banen ble modifisert slik at sving 1, 6 og 10 ble knyttet sammen til en sammenhengende langside, slik at banen ble en flat 1,8 kilometer langs skjev ovalbane. De to løpene ble kjørt over 178 runder, en distanse på 322 kilometer (200,25 miles). Til løpet i 1984 ble utgangen av den siste svingen utvidet, noe som økte hastigheten med rundt 11 km/t i forhold til året før.
Vinnere av Caesars Palace Grand Prix
Formel 1:
CART:
Caprella sabineae
Caprella sabineae er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), blant annet i farvannene i det østre Atlanterhavet.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
JeremiA/S Bakfot
Visegruppa JeremiA/S Bakfot ble danna 30. september 1976 av seks medlemmer av vise- og lyrikklubben Rubb og Stubb i Trondheim:
Gruppa hadde et repertoar som dels var materiale laga av Idar Lind og Asbjørn Solheim, dels tradisjonelle og nye viser.
Med base i Trondheim var Studentersamfundet en naturlig arena, i tillegg til oppdrag for ulike lag og organisasjoner. De to lengste ekspedisjonene var til Ås (mars 1977) og Alta (juli 1979). Gruppa var aktiv på festivaler i Selbu (1977), Molde (1977 og 1978), Vevang i Møre og Romsdal (1978) og Alta (1979). Deltakinga i Naustet Vårt under Molde jazzfestival i 1977 ga gruppa hedersprisen Naustveven. Gruppa og medlemmene var ellers svært aktive i det trønderske og norske visemiljøet.
JeremiA/S Bakfot gjorde opptak for NRK-radio ved flere anledninger og var på fjernsyn 19. juni 1978 i en programserie om det norske visemiljøet. Eneste plateopptak (uten Jan-Erik Pettersen) er på en LP som ble laget i forbindelse med filmen La elva leve! - med konsertopptak fra visefestivalen i Alta (juni 1979, ugitt på plateselskapet Kolibri 1980). Gruppa framfører her Respekt for loven (tekst Jens Bjørneboe, melodi Asbjørn Solheim). Sangen kan også høres på lydsporet til filmen.
JeremiA/S Bakfot spilte sammen siste gang med fullt mannskap 18. april 1980 og avrunda 10. juni 1980 uten Ola Dimmen.
Slaget ved Matapan
Slaget
De 24 seilskipene til Diedo møtte de 24 galeiene til Pisano og den maltesiske lederen Belle Fontaines ni portugisisk-maltesiske skip nær Kapp Matapan den 2. juli. Etter å ha prøvd å finne en fordelaktig stilling med hensyn til osmanene i flere viker, og stundom gått i land for å fylle vann, reiste den allierte styrken til Marathonisi, innerst i Matapanbukta, for å finne vann. De hadde prøvd å komme seg til Sapienza, men de hadde motvind og tok sjansen på ikke å bli fanget i bukten.
Trass i at galeiene tauet seilskipene sørover, var det ikke nok galeier, og den osmanske flåten med 52 seilskip, inkludert om lag 44 slagskip og fire galeier, ble sett i sør, på vestsiden av inngangen til bukten, den 19. juli. Med en lett vind fra sørøst betød dette at osmanene hadde fordelen. Diedo kunne ikke seile vest for den osmanske flåten, og valgte derfor å seile langsomt østover, til den andre siden av bukten.
Ibrahim gikk til angrep med seks skip på den bakre divisjonen rundt kl. 6:00, mens resten av flåten hans gikk frem og gikk til angrep på fronten og sentret. Rundt kl. 12:00 var flåten på vei mot østsiden av bukten, og kort tid etter at de første skipene hadde snudd, snudde vinden mot sørøst, slik at de venetianske skipene nå var i lovart i forhold til den osmanske flåten for første gang. Diado utnyttet denne fordelen og gikk til angrep på dem og det harde slaget vedvarte. Rundt kl. 15:00 trakk den osmanske flåten seg tilbake, og seilte mot Cervi-Cerigo-passasjen, mens de allierte seilte mot Kapp Matapan. Ingen av sidene ønsket å fortsette kampen.
Hver av de allierte statene ga sine skipe æren for det de oppnådde.
Venetianerne mistet et slagskip som ble benyttet som sykehusskip og et brannskip, samt at mange fartøy var hardt skadet. De hadde 223 drepte og 257 skadde. Den osmanske flåten mistet 14 skip.
Derek Mandell
Derek Mandell (født 18. september 1986) er en guamsk friidrettsutøver, som konkurrerer i mellomdistanseløp. Han representerte Guam under Sommer-OL 2012, der han ble utslått i de innledende rundene på 800 meter.
Henrik Nilsson (padler)
Henrik Nilsson (født 15. februar 1976) er en svensk padler som konkurrerer i kajakk flatvann. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble nummer 5 på K-2 1000 meter. Han tok gull under Sommer-OL 2004 og sølv under Sommer-OL 2000 i samme øvelse.
Caprella tavolarensis
Caprella tavolarensis er en art i slekten Caprella innenfor spøkelseskreps-familien (orden Caprelloidea eller «spøkelsestanglopper») - en type amfipoder. Larvene er planktoniske. De er relativt små, med to store og to små antenner. De lever bare i havet (saltvann), blant annet i farvannene i Middelhavet.
Taksonomisk plassering
Slektens systematikk er i nyere tid beskrevet og oppdatert i 2003. Artens moderne tilhørighet i Caprella-krepsenes systematikk gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
3. serierunde i OBOS-ligaen 2023
4 kamper i '''3. serierunde i OBOS-ligaen 2023''' ble spilt lørdag 22. april. 3 kamper ble spilt søndag 23. april, mens runden ble avsluttet med kampen mellom og  på Consto Arena mandag 24. april.