cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Socialistiska partiet (1929)
Socialistiska partiet (SP) var et svensk politisk parti som startet som et kommunistisk parti, men som i løpet av andre verdenskrig utviklet seg til å bli et pro-nazistisk parti.
Partiet oppsto i 1929 i forbindelse med en splittelse i Sveriges Kommunistiska Parti (SKP) der om lag to tredeler av SKPs medlemmer, inkludert partiformann Nils Flyg, forsvant ut av partiet etter ordre fra Komintern. Bakgrunnen for splittelsen var at Flyg sammen med blant andre Karl Kilbom hadde tatt til orde for en sterkere aksjonsenhet med sosialdemokratiet i kampen mot fascismen. Splittelsen medførte skarpe fronter, og begge partiene gjorde hevd på SKP-navnet. Flertallet fikk også med seg partiorganet Folkets Dagblad. I forbindelse med at en gruppe som hadde forlatt Socialdemokraterna i Göteborg sluttet seg til partiet i 1934 ble navnet endret til Socialistiska Partiet.
I årene etter splittelsen var SKP/SP det største partiet til venstre for sosialdemokratiet. Ved valget til Riksdagen i 1932 fikk partiet 5,3% av stemmene og seks mandater, i 1936 gikk det tilbake til 4,4%, men beholdt sine seks mandater. Internasjonalt orienterte partiet seg på denne tiden mot den uavhengige internasjonale kommunistiske bevegelsen, blant annet opp mot Mot Dag i Norge og Partido Obrero de Unificación Marxista (POUM) i Spania. Kilbom og Flyg, som tidligere hadde stått i spissen for venstrefløyen i SKP, begynte på dette tidspunktet også et visst samarbeid med såkalt høyre-kommunister de tidligere hadde bekjempet, og man begynte også allerede tidlig i partiets liv å kritisere Sovjetunionen.
Etter hvert som fascistiske bevegelser begynte å vokse i Sverige sto partiet ofte i spissen for kampen mot disse. Stor var derfor overraskelsen da SP våren 1936 stemte mot sanksjoner mot Mussolinis Italia i kjølvannet av angrepet på Etiopia, et synspunkt som i Riksdagen kun ble delt av en håndfull fascist-sympatisører på høyresida. I forbindelse med den spanske borgerkrigen tok SP ikke overraskende stilling for POUM. Samtidig var partiet kritisk til å kreve at våpenblokaden skulle oppheves – tvert imot, i tråd med POUMs synspunkter var alternativet til fascismen sosialisme, og ikke et borgerlig demokrati. Sovjetunionens støtte til det spanske kommunistpartiets folkefrontstrategi, og dermed dets kamp mot POUM, bidro til ytterligere avstand mellom SP og Moskva.
Også nasjonalt førte tilsvarende spørsmål til problemer. Karl Kilbom, som hadde vært redaktør av Folkets Dagblad siden 1924, begynte å ta til orde for å slutte seg til folkefrontstrategien også nasjonalt. Det resulterte i at han ble avsatt som redaktør og at han, og med ham omkring halve medlemsmassen, forsvant ut av partiet. Kilbom gikk i 1938 inn i det sosialdemokratiske partiet, og partiet klarte verken organisatorisk eller økonomisk å reise seg fra denne knekken.
Mot slutten av 1930-tallet begynte SP å orientere seg vekk fra klassisk sosialistisk ideologi. For å forhindre at Sverige ble dradd inn i stormaktspillet gikk partiet ikke bare inn for nøytralitet, men også for isolasjon. I tråd med dette gikk partiet mot sanksjoner i forbindelse med innlemmelsen av Østerrike og Tsjekkoslovakia i Hitlers Tyskland, det ble snarere vurdert som korrigeringer av Versaillestraktaten. Den sovjetiske invasjonen av Finland, derimot, ble vurdert ganske annerledes, og Nils Flyg tok i Folkts Dagblad til orde for å forby det svenske kommunistpartiet. Der partiet tidligere hadde gått mot offentlig svensk innblanding i Etiopia, Spania, Østerrike og Tsjekkoslovakia gikk det nå inn for svensk deltakelse i krigen mot Sovjetunionen. På denne tiden begynte også krefter i partiet åpent å diskutere hvorvidt man ikke heller burde støtte opp om Tyskland enn Sovjetunionen.
Finland-spørsmålet bidro også til å svekke partiet organisatorisk i og med at mange mente at partiledelsen, som nå i stadig større grad fremsto som synonym med Nils Flyg, gikk for langt. Samtidig førte partiets stanspunkt til at de fikk nye politiske venner på ytre høyre fløy, ikke ulikt det som hadde skjedd i forbindelse med Italia/Etiopia noen år tidligere. Denne alliansen var trolig en viktig grunn til at partiet ved valget i 1940 kun fikk 0,6% av stemmene og mistet alle mandatene sine.
Da Hitler tok sitt liv beskrev Folkets Dagblad, som gjenoppsto i 1942, Hitler som det største mennesket som hadde levd nest etter Jesus Kristus, og da distributørene etter Tysklands nederlag nektet å selge avisa ble dette beskrevet som et jødisk-bolsjevikisk angrep. Flere av partiets ledende medlemmer ble siden dømt for å ha truet Sveriges nøytralitet gjennom utstrakt samarbeid med Tyskland. Partiet hadde sitt siste landsmøte i 1941 og fungerte etter krigen kun som lokalgrupper på ulike steder, men ble ikke oppløst før i 1948.
Langepas
Langepas (russisk: Лангепас) er en by i Khanty-Mansia i Russland. Den ligger ved elva Kajukovskaja, som er en forgreining av elva Ob, 350 km øst for Khanty-Mansijsk. Innbyggertall: 40 800 (est. 2006), 37 182 (folketelling 2002), 25 618 (folketelling 1989). Langepas betyr «ekornelva» på khantisk. Bosetningen fikk innvilget bystatus i 1985.
Byens økonomi er basert på utvinning av olje og gass.
Oxynoemacheilus angorae
Oxynoemacheilus angorae er en fiskeart.
Denne fisken het tidligere Noemacheilus angorae, og ulike underarter ble rapportert fra et stort område i Trakia, Anatolia, Levanten, Transkaukasia og Iran. De fleste av disse formene er nå skilt ut som egne arter. Utbredelsen til O. angorae i snever betydning omfatter de anatoliske elvene som renner til Marmarahavet og Svartehavet fra Simav Çayı til Kızılırmak. Den finnes også i de endorheiske bekkenene til Ilginsjøen, Ebersjøen og Akşehirsjøen. Angora er det gamle navnet til Ankara.
Karvesvingen (Oslo)
Karvesvingen (1–5, 2) er en kort veistubb på Hasle i Oslo. Den går som blindvei fra Økernveien mot Bøkkerveien. Det er imidlertid høydeforskjell mellom Karvesvingen og Bøkkerveien med trapp i mellom.
Veien fikk navn i 2014 etter planten karve, noe som har sammenheng med at selskapet Arcus (og før det Vinmonopolet) holdt til på Hasle i en årrekke. Blant deres produkter er akevitt, der karve er et viktig krydder.
Jason Biggs
Jason Matthew Biggs (født 12. mai 1978) er en amerikansk skuespiller, kjent for rollen som Jim Levenstein i de tre første American Pie-filmene.
Biggs ble født i Pompton Plains i New Jersey av Angela og Gary Biggs. Han vokste opp i Hasbrouck Heights, New Jersey og gikk på Hasbrouck Heights High School. Han var suksessfull innen idrett på skolen, både innen tennis og bryting. I januar 2008 forlovet han seg med Jenny Mollen, og de giftet seg 23. april samme år.
A Map of the World (film)
A Map of the World er en amerikansk dramafilm fra 1999, basert på Jane Hamiltons roman med samme navn. Filmen ble regissert av Scott Eliott, mens Sigourney Weaver, Julianne Moore og David Strathairn spiller de tre hovedrollene. Filmen handler om Weavers rollefigur Alice Goodwin som i et uaktsomt øyeblikk mister barnet til bestevenninnen sin Theresa Collins (Moore). Alice og mannen hennes Howard (Strathairn) opplever at hele samfunnet vender seg mot dem, og i tillegg blir hun beskyldt for barnemishandling. Filmmusikken til filmen er komponert Pat Metheny.
Weaver ble nominert til en Golden Globe for beste kvinnelige hovedrolle i en dramafilm for sin prestasjon, og fikk unisont god kritikk for rolleskildringen. Variety mente hun spilte «perfekt» i «en rolle som tillater henne å vise nye sider ved sitt eget talent», mens The New York Times kalte tolkningen hennes et «vidunder» og skrev følgende: «Weavers usedvanlige og inntrengende opptreden fanger alle aspektene ved selvforakten, motviljen, skyldfølelsen, forbitrelsen og utålmodigheten som Alice erfarer, og viser oss i tillegg hennes kjærlighet for familien sin.» Filmkritiker Roger Ebert var også positiv til filmen, og ga tre og en halv av fire stjerner.
David Hilbert
David Hilbert (født 23. januar 1862 i Königsberg i Øst-Preussen, død 14. februar 1943 i Göttingen) var en tysk matematiker, og professor i Göttingen 1895–1930. Han skrev sin doktoravhandling, Über invariante Eigenschaften specieller binärer Formen, insbesondere der Kugelfunctionen, i Königsberg i 1885. På den internasjonale matematikkongressen i Paris i 1900 presenterte han en liste på 23 uløste problemer.
Hilbert ble utnevnt til æresdoktor ved Det Kongelige Fredriks Universitet i forbindelse med feiringen av 100-årsdagen for Niels Henrik Abels fødsel i 1902.
Bakgrunn
Ernst Hilbert kom fra Königsberg i det daværende Preussen, der han også studerte på gymnasiet og senere universitetet. Han skrev sin doktorsavhandling, Über invariante Eigenschaften specieller binärer Formen, insbesondere der Kugelfunctionen, for Carl Louis Ferdinand von Lindemann i 1885. Her traff han også Hermann Minkowski, en annen doktorand på Königsbergs universitet.
Matematisk arbeide
Funksjonalanalyse: Rundt 1909 konsentrerte Hilbert seg om studiet av differensial- og integralligninger; hans arbeide hadde direkte konsekvenser i mange deler av moderne funksjonalanalyse. For å kunne utføre disse studier innførte Hilbert begrepet Hilbertrom. Senare generaliserte Stefan Banach begrepet til Banachrom. Hilbertrom er viktige i funksjonalanalyse, spesielt i spektralteorien av selvadjunkte lineære operatorer som ble utviklet på 1900-tallet.
Hilbert kom med en rekke innflytelserike formodninger i klassekroppsteori, der begrepene Hilbert-klassekropp og Hilbertsymbolet er oppkalte etter ham.
Hilbert arbeidet ikke med analytisk tallteori, men hans navn er assosiert med Hilbert–Pólyas formodning.
Hilbertproblemene
Hilbertproblemene er en liste på 23 da uløste problem innen matematikken som ble fremlagt av Hilbert i 1900 ved en konferanse i Paris. Forsøkene på å løse flere av dem skulle senere vise seg å ha stor innflytelse på 1900-tallets matematikk.
Liste over samebyer i Sverige
Dette er ei liste over de 51 samebyene i Sverige.
Ushijimaella
Ushijimaella er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) skyggeløpere (Trechinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Små (3-4 millimeter), avlange, rødbrune løpebiller. Hodet er rundet med små fasettøyne. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen. Pronotum er avrundet. Dekkvingene er ovale, noe bredere enn pronotum, med grove punktrader.
Levevis
Artene finnes mest i huler.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia (sørlige Kina (Sichuan, Shaanxi), Korea).
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World.
Rachael Adams
Hun representerte USA under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok bronse i kvinnenes innendørsturnering.
Kvernes kirke
Kvernes kirke er en langkirke fra 1893 i Averøy kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Ytre Nordmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 420 plasser. Den står like ved siden av Kvernes stavkirke.
Nordvest for kirkene er Kvernes prestegård. Kirkegården er rundt 400 meter sørvest for kirken.
Johan Andreas Cornelius Ohme
Johan Andreas Cornelius Ohme (født 1746 i Holstein, død 5. mars 1818 i Fredrikstad) var en norsk offiser.
Under felttoget i 1808 var han oberstløytnant og sjef for Den norske artilleribrigade. I 1810 ble han kommandant på Fredriksten festning i Halden. Under beleiringen i 1814 ledet han forsvaret med imponerende og sagnomsust ro og kaldblodighet, og han fikk nærmest status som folkehelt. Etter krigen ble han utnevnt til kommandant på Fredrikstad festning.
Ohmes plass rett ved Immanuels kirke og bybrua i Halden er oppkalt etter Ohme.
Didrik Cappelen (1836–1914)
Didrik Cappelen (født 29. september 1836, død 17. juli 1914) var norsk godseier, forretningsmann og politiker (H) fra Skien. Han var på Stortinget i 1883-1885.
Familie
Didrik Cappelen var sønn av Hans Blom Cappelen (1803–1846) og Benedicte Cappelen, Gjemsø kloster, samt sønnesønn til eidsvollsmannen Didrich (von) Cappelen (1761–1828).
Didrik Cappelen var gift med Benedicte («Benny») Marie Wessel (død 1904), datter til borgermester Hans W. C.H. Wessel og Berenthine Beate Plesner (etterkommer til Knud Plesner).
Didrik og Benedicte var foreldre til Didrik «Diddi» Cappelen (død 1941) som var far til bl.a. Didrik («Dixe») Cappelen (1900–1970), Skien, og Hans Cappelen («Hasse») (1903–1979), Oslo.
Næringsvirksomhet
Didrik Cappelen eide og drev inntil ca. 1895, det gamle godset Gjemsø kloster, sammen med broren, senere banksjef Hans Cappelen (1842-1924). Godset og forretningsvirksomheten besto av herregård i Skien, sagbruk, skipsrederi, trelasthandel, jord og skog i Solum og Øvre Telemark. Brødrene Didrik og Hans hadde gradvis overtatt alt dette fra moren Benedicte Cappelen med firmanavnet «Hans Cappelens Enke». Brødrene foretok i 1880-1890-årene flere store og mislykkede investeringer i industrivirksomhet i Skien og Grenland. De måtte derfor gradvis selge eiendommene, bl.a. skogene i Tinn til Staten, inntil de avsluttet hele virksomheten med en privat akkord.
Politikk og samfunnsliv
Didrik er skildret slik av J. Borchsenius i Skien før Branden 1886: "Didrik Cappelen var byens grand seigneur, en livlig ånd med mange interesser, full av initiativ. Hans interesser spente over snart sagt alt mulig, fra tømmerfløtning, skibsrederi («Tichborne», «Orton» og «Castro») og skog til telefonanlegg, opdagelsesreiser og politikk. Han fulgte med i alt som foregikk i tiden, og hadde et varmt hjertelag for sine medmennesker. Det var mange trengende av slekt eller venner som kunde takke ham for uventet tilsendt slaktemat eller ved, det gledet ham å gi, og det uten noen slags nedlatenhet, for han var en meget folkelig anlagt mann."
Tonsnitt
Tonsnitt er en treskjærermetode knyttet til xylografi, hvor en er istand til å skape en illusjon av fingradert fargeskala langs hele spekteret fra hvitt til sort.
De ulike nyansene av grått fremkommer ved skjæring av tykke og tynne striper i stokken (trykkplaten), eller ved brutte og stiplede linjer. Ettersom xylografiet er en høytrykksmetode vil tynt graverte striper med bredere linjer bevart i overflaten gi en mørk grå eller nesten sort billedflate, og vise versa; tykt graverte stiper med tynne sorte linjer bevart gir et nesten helt hvitt bilde. I tillegg kan prikkede og stiplede linjer gi grunntonen variasjon og en ytterligere justering.
Viktigste skjæreverktøy var stiklene, men en lang rekke eggverktøy var i bruk, også ruller med spisse pigger og såkalte xylografimaskiner, hvor en ble i stand til å skjære flere parallelle striper på samme tid. De sistnevnte redskapene var alene brukt for å spare tid. og kom hyppigere i bruk da konkurransen fra etsemetodene i sink og andre metalltyper tiltok i tiårene før og etter 1900.
Dryophilus
Dryophilus er en slekt av små, ofte vedborende biller. Mange borebillearter kan leve av tørt trevirke og kan gjøre stor skade på bygningstømmer, møbler og andre tregjenstander. De er kjent under navn som «dødningeur», «mit» og «tremark». Det er også en del arter som lever på ulike slags lagrede matvarer og lignende, for eksempel tobakksbillen og gruppen tyvbiller.
Eide kirke (Hustadvika)
Eide kirke er en langkirke fra 1871 i Hustadvika kommune i Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.
Dryophilus
Utseende
Ganske små (1,3-4 ;mm), avlange biller med sylindrisk kroppsform, mørke på farge. Hodet er nokså stort med store, utstående fasettøyne, ikke dekket av pronotum. Antennene er 11-leddete, omtrent halve kroppslengden, de tre ytterste leddene er forlengede men ikke særlig tykkere enn de lenger inne. Brystskjoldet er ovalt, omtrent en og en halv gang så bredt som hodet, betydelig smalere enn de jevnbrede dekkvingene, som har fine punkstriper. Beina er middels lange og slanke, og kan foldes tett inntil kroppen.
Eide kirke (Hustadvika)
Byggverket er i tre og har 250 plasser.
Dryophilus
Utseende
Larvene er korte og trinne, gjerne mer eller mindre hårete.
Levevis
Artene lever utendørs og borer gjerne i død ved, helst av bartrær. De har mikroorganismer som hjelper dem å fordøye veden. Den norske arten utvikler seg i unge kongler av lerk.
Eide kirke (Hustadvika)
Det er kirkegård ved kirken.
Aukra kirke
Aukra kirke (Aukra kyrkje) er en åttekantet kirke fra 1835 i Aukra kommune i Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.
Byggverket er laftet i tre og har 250 plasser. Kirkens grunnplan er en åttekant med to fløyer for våpenhus og kor. Kirkeklokken er fra 1836 og veier 225 kg. Ny klokke ble kjøpt i 1865.
Bygget ble reist i 1835 til erstatning for en nedbrent korskirke. Den var ferdig innredet i mars 1836 og arbeidet ble ledet av Ole Eriksen fra Ørskog. Taket var opprinnelig dekket med teglstein og bordkledningen var opprinnelig rødmalt. Bygget fikk skifer på taket i 1892.
Kirka har vært gjennom en del reparasjoner og forandringer siden den var bygd. Opprinnelig var det 23 nummererte benker («stoler») på hver side av midtgangen, bøndene hadde faste plasser. Kvinner satt på venstre side, menn til høyre. Husmenn satt bakerst eller på «lemmen» over inngangen. I 1852 ble det satt inn to sidegalleri. Sakristiet ble bygget i 1891. Aukra kommune tok over kirka i 1901 (for 8000 kr) og da ble de gamle gårdsstolene fjernet (fra nå av kunne folk selv fritt bestemme hvor de ville sitte), og gapestokken ble brent opp. Kirken fikk ovner i 1907. Takrytteren (tårnet) ble skiftet i 1921 på grunn av råte. Værhanen forsvant under en orkan i 1920 og ble ikke funnet før i 1937. I 1926 ble prekestolen flyttet nærmere veggen og korbuen ble fjernet. I 1949 fikk bygget elektrisk lys og elektrisk oppvarming, samtidig kom det nytt orgel. Dekorasjonene fra 1926 er utført av treskjærer og rosemaler Arne Kinsarvik (sønn av Lars Kinsarvik).
Det har vært minst fire tidligere kirker på stedet. Tre av disse har gått tapt i brann i etter lynnedslag. Prestegården ligger like ved kirken og den hadde i 1726 32 bygninger. Etter en brann i 1828 ble prestegårdstunet flyttet til sør for kirken.
På Kyrkjehaugen ved kirken var det vanlig at folk samlet seg etter gudstjeneste og lensmannen leste opp bekjentgjørelser. Denne ordningen ble avviklet i 1920. Der var det også vanlig med handel av båter, hester og landbruksprodukter etter gudstjeneste.
Ved kirken står en bautastein til minne om de som har forsvunnet på havet.
28 krigsfanger, de fleste sovjetiske, ligger gravlagt på Aukra kirkegård. Disse døde eller ble drept under arbeid med flyplassen på øya i 1942-43.
Bakgrunn
Den første kirken i ytre Romsdal ble trolig reist på Aukra, på Gossa. Til å begynne med var den først Aukra kirke trolig en av bare tre kirker i Romsdal, de to andre var Bolsøy og Veøy. I 1661 var det fire hovedkirker i Romsdal: Aukra, Veøy, Rød og Grytten. Prestegjeldet Aukra omfattet opprinnelig syv kirker: Aukra, Bud, Hustad, Vågøy, Sandøy, Harøy og Ona. Sognepresten residerte i Aukra mens de andre kirkene ble betjent av kapellaner. I 1755 ble Bud og Hustad eget prestegjeld, og Vågøy ble overført til Fræna i 1859. I 1878 ble det reist kirke i Ugelvika på Otrøya og dette ble eget sogn.
Stavkirken på stedet ble revet i 1648 fordi den var i dårlig stand og ble erstattet av en korskirke som brant ned i 1709 etter lynnedslag. Nesten alt inventaret gikk tapt i 1709. En ny kirke var ferdig i 1712, og det er uklart om dette var en langkirke eller korskirke med 51 stoler. Kongen solgte i 1725 Aukra kirke til Erik Must for 625 riksdaler. Salget inngikk i det store kirkesalget i 1720-årene da kongen var i pengenød etter den store nordiske krig. Etter to år solgte Erik Must kirken til en gruppe bønder for samme pris. Lynet slo ned i tårnet 19. desember 1772 og kirken brant ned til grunnen, en kalk, en disk, vengene på altertavla og et antemensale ble reddet. Antemnesalet er merket med året 1712 og oppbevares i Romsdalsmuseet.
Inventar
Vingene på den nåværende altertavla stammer fra altertavla fra 1712. I tillegg er disk, kalk og antemensale fra 1712 reddet fra tidligere branner. Den fikk orgel i 1879. De fire evangelistene skåret i tre er fra 1926. Altertavla har et maleri som etterligner «Nattverden» av Leonardo da Vinci. Preikestolen er dekorert med malerier av evangelistene. I kirken henger også en skipsmodell (en fregatt med 34 kanoner) fra 1835.
Frank Thompson
Frank Thompson (født 11. mars 1988) er en amerikansk skytter som konkurrerer i skeet. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hans beste resultat var nummer 8 i skeet.
Åneskøl Opp
Åneskøl Opp er et motbakkeløp i Eidsvoll som arrangeres av Feiring IL. Løpet ble første gang arrangert i 2008. Løpet arrangeres for 12.gang den 25. august 2019.
Løypa starter på Feiring på 124 meters høyde like ved Mjøsas bredd, og har målgang på toppen av Årneskollen på 602 meter. Løypa er 4,3 km lang.
Herbjørn Hansson
Herbjørn Hansson (født 6. mars 1948) er en norsk skipsreder fra Hjelmeland. Han er styreformann og leder av rederiet Nordic American Tanker Shipping (NAT).
Han var tidligere finansdirektør i Kosmos og har vært styremedlem i stiftelsen Anders Jahres Humanitære Stiftelse.
I 2014 etablerte han Nordic American Offshore Ltd. hvor han er styreformann.
Under Hanssons styre ble Nordic American Tanker Shipping blant annet ekskludert fra KLPs indeksfond fordi selskapet skal ha medvirket til alvorlig miljøskade og grove krenkelser av menneskerettighetene.
Roger Arnhoff Studio
Roger Arnhoff Studio (også kalt Roger Arnhoff Lydstudio) var et norsk platestudio som ble startet av Roger Arnhoff i 1962 i St. Olavs gate i Oslo. Studioet ble benyttet av flere av landets artister, f.eks. Vazelina Bilopphøggers, Karin Krog, Liv Glaser, Øystein Sunde, Jan Erik Vold, Ole Ivars, Ruphus, Popol Vuh, Banana Airlines og Prima Vera. Roger Arnhoff fortsatte studiovirksomheten etter at han overtok lydstudiodriften ABC-Film og studioet fikk etterhvert også en legendestatus i musikkmiljøet i Norge. I 1988 ble platestudioet nedlagt, men i ettertid har det kommet plater med samlinger og plater med uutgitt materiale fra studioet. Roger Arnhoff døde i Strömstad i 2003.
Brachialis
Brachialis kan referere til:
Kayla Banwarth
Kayla Banwarth (født 21. januar 1989) er en amerikansk volleyballspiller.
Gretha Kant
Gretha Kant (født 20. oktober 1945) er en norsk politiker som representerer Høyre. Hun var ordfører i Moss kommune fra 1995 og beholdt sin posisjon som ordfører i to valgperioder frem til 2003. Etter valget i 2003 overtok Paul-Erik Krogsvold (Arbeiderpartiet).
Hun er vararepresentant nr. 5 for Østfold, 2013-2017 (H).
Renault VAB
Renault VAB (fransk: Véhicule de l'Avant Blindé) er en serie pansrede personellkjøretøyer som ble satt i produksjon av Renault og Panhard etter spesifikasjoner fra den franske hæren for et kjøretøy til bruk på slagmarken.
Kjøretøyet finnes som både 4x4 og 6x6. Det franske forsvaret valgte 4x4-versjonen, og produksjon startet i 1976. Sent i 1991 hadde over 4 800 4x4-varianter for hæren og 4x4- og 6x6-varianter for eksport blitt bygget.
Varianter
VAB-komponenter er også brukt i designet av VBC-90 6x6 panserbil.
Kamphistorie
VAB har vært så å si alle steder franske styrker har vært. Mest framtredende har vært Kuwait, Jugoslavia og Afrika.
Parisklubben
Parisklubben (fransk: Club de Paris) er et uformelt forum der representanter fra 19 av verdens største økonomier diskuterer tema som restrukturering av gjeld, gjeldslette og gjeldsslette for låntakerland med betalingsproblemer. Forumet ble etablert i 1956 da Argentinas gjeld ble reforhandlet for første gang. I tillegg til de 19 faste medlemmene kan andre kreditorland delta på enkeltsaker som assosierte medlemmer, og representanter fra internasjonale finansinstitusjoner eller land kan inviteres til å delta som observatører.
Renault VAB
Brukere
VAB er i bruk med Brunei, den Den sentralafrikanske republikk, Kypros Frankrike, Elfenbenskysten, Libanon, Mauritus, Marokko, Oman, Qatar, De forente arabiske emirater og andre land fabrikanten ikke vil offentliggjøre.
Norske fredsbevarende styrker i Libanon (UNIFIL) har også brukt et lite antall VAB.
Michael Frayn
Michael Frayn (født 8. september 1933) er en britisk dramatiker og forfatter.
Han er blant annet kjent for skuespillene København om fysikerne Niels Bohr og Werner Heisenberg, og senere Demokrati som handler om den tyske kansleren Willy Brandt og spionen Günter Guillaume som førte til førstnevntes fall. Stykket ble satt opp på Nationaltheatret i Norge høsten 2005. Demokrati hadde première i London i 2003 og var en stor suksess. Det ble spilt på det engelske nasjonalteateret og i Londons West End, samt på Betty Nansen Teatret i København og på Brooks Atkinson Theatre på Broadway.
Hans romaner, som Towards the End of the Morning, Headlong og Spies, har også vært både kritiske som salgsmessige suksesser, noe som har gjort ham til en av en håndfull forfattere i engelsk språk som har lyktes både med drama og skjønnlitterær prosa. Hans verker fremmer ofte filosofiske spørsmål i en humoristisk sammenheng. Frayns hustru er Claire Tomalin, forfatter av biografier og er litteraturjournalist.
Rakiura Track
Rakiura Track er en 29 km lang turrute på Stewart Island i New Zealand.
Turruten ligger inne i nasjonalparken Rakiura nasjonalpark. Turen kan gjennomføres på ca tre dager. Store deler av ruten følger kystlinja, den midtre delen følger bratte åser med kratt og tett skog. Det er to hytter man kan overnatte på langs ruten, en ved Port William og en ved North Arm. Langs ruten kan man også være heldig og se de utrydningstruede kiviene på nært hold i sitt naturlige miljø.
Lin
Dyrka lin (Linum usitatissimum) eller også bare kjent som «lin» er en art i slekten lin (Linum). Lin er en ettårig plante som har vært dyrket av mennesker i mer enn 10 000 år. Ulike sorter av arten har blitt foredlet frem til fremstilling av olje (oljelin) og til fibre (spinnelin) til bruk i tau, stry og tekstiler. Linfrø er også kjent som et fordøyelsesregulerende kosttilskudd.
Linfrø har uvanlig høye Omega-3-verdier, og er derfor et utmerket vegansk alternativ til fisk/kjøtt i et moderne vestlig kosthold hvor de fleste får for mye omega-6.
Beskrivelse
Lin er en spinkel ettårig plante. Stenglene er tynne og elastiske. Bladene er spredte, helrandede og elliptiske. Over- og undersidene er ensartet grågrønne. Blomstene er regelmessige og med en klar blåfarge. De sitter øverst på stenglen. Fruktene er kapsler med fem blanke frø. Frøene spirer lett på egnede steder.
Ikke-synlige trekk
Rotnettet er veldig fint forgrenet og går dypt. Planten er rik på lange fibre, og frøene har et lag av slimstoff som gjør dem egnet som et mildt avføringsmiddel. Planten forårsaker jordtretthet allerede etter ett år. Ved dyrking av lin i stor stil får man ofte problemer med snylteplanten linsnyltetråd (Cuscuta epilinum), som utkonkurrerer og skygger for store arealer med lin.
Størrelse
0,60 x 0,05 m (60 x 5 cm/år).
Hjemsted
Av de ville linartene finnes det flere arter på et område som strekker seg fra Kanariøyene og til Norge. I Norge finnes kun en art, Linum usitatissimum.
Plantens presise hjemsted kjennes ikke, da den ble tatt inn til dyrking allerede av de første landbrukskulturene i det området i Midtøsten som kalles for den fruktbare halvmåne for over 10 000 år siden. Alminnelig lin stammer opprinnelig fra toårig lin (Linum bienne), som vokste i det nåværende Kurdistans fjellskoger, hvor forskjellige arter av eik var dominerende, og hvor forfedrene til hvete, bygg, erter, linse og kikert vokste i skogbunnen.
Historie
Lin ble dyrket eller samlet allerede i yngre steinalder, sannsynligvis ettersom frøene inneholdt en olje som har noen medisinske virkninger. I Egypt ble plantens fine fibre benyttet for å produsere klær. Lin finnes i de aller eldste faraograver for over 5,000 år siden. Det vevde linet som omgir mumiene har vært av beste kvalitet.
I Norge blir lin omtalt i Edda og har blitt tillagt sakral betydning som strekker seg tilbake til urgamle indoeuropeiske offerskikker. I Flateyjarbók er Olav Haraldsson med et følge på besøk på en gård. Et hestelem kalt Volse er en del av et seksualisert ritual. Lemmet er blitt preparert med løk og linfrø. Uttrykket lin ok lauk, «lin og løk», er gammel. Det tyder en liten beinkniv som er funnet i kvinnegrav i Fløksand i Norge med inskripsjonen linalaukaR på. Både lin og løk ble oppfattet som sterke fruktbarhetssymboler, kalt for kvinnenes sæd. «Å gå under linet» betød å gifte seg. Frøya, fruktbarhetens gudinne, hadde tilnavnet Hørn, linhøstens gudinne.
Lin ble i Norge dyrket i yngre bronsealder, men ble vanligere ut over i eldre jernalder. I den tid hvor man måtte være selvforsynt var lindyrking vanlig i Norge. Etter at treskemaskinen for bomull ble oppfunnet i 1792 døde interessen for lindyrking ut i Norge og i Europa. Amerikansk bomull ble enerådende.
Anillotarsus
Anillotarsus er en slekt av små løpebiller.
Utseende
Ganske små, avlange, blanke, brungule eller brunrøde løpebiller. De mangler fasettøyne og er blinde. Hodet er kort og bredt, rundet, antennene middels lange. Pronotum er trapesformet, dekkvingene jevnbrede uten påfallende punktrader.
Levevis
Artene har et underjordisk levesett, ganske lite er kjent om økologien deres. De kan finnes under steinblokker, noen arter også i huler.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Peru.
Red Sails in the Sunset (sang)
«Red Sails in the Sunset» er en amerikansk sang med melodi av Hugh Williams (psevdonym for Will Grosz) og tekst av den produktive låtskriveren Jimmy Kennedy. Den ble publisert i 1935.
Sangen var inspirert av de «røde seilene» til Kitty of Coleraine en yacht Kennedy ofte så seile av sted fra Irlands nordlige kyst og av hans «adopterte» hjemby, Portstewart, en badeby i County Londonderry.
Én av de tidligste versjonene ble innspilt av Guy Lombardo's Royal Canadians 11. oktober 1935. Den ble utgitt av Decca Records med katalognummer 585A. Den andre siden var «Madonna Mia».
Sangen fikk nytt liv av Nat King Cole with Pete Rugolo & his orch. Den ble innspilt 21. februar 1951 og utgitt av Capitol Records med katalognummer 1468. Den andre siden var «Little Child».
Norske versjoner
Edmond Max har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Vi seiler mot lykken». Knut Bjørnsen har skrevet «Røde seil».
Trond Kirkvaag, Knut Lystad & Lars Mjøen har skrevet en humoristisk norsk tekst. Deres norske tittel er «Norges reddeste sanggruppe».
Listeplasseringer
Nat King Coles versjon kom på Billboard Best sellers In Stores-listen 13. juli 1951 og lå der i to uker med nummer 21 som høyeste plassering.
Jack Lees versjon lå som nummer 22 på Billboard Hot Country Singles-listen i 1976.
Amadou Toumani Touré
Amadou Toumani Touré (født 4. november 1948 i Mopti, Mali, død 10. november 2020 i Tyrkia ) var Malis midlertidige president fra 1991 til 1992 og folkevalgte president fra 2002 til 2012. Han avsatte den militære diktatoren Moussa Traoré i 1991, og overleverte makten til sivile myndigheter året etter. Han vant presidentvalget i 2002 med støtte fra en bred koalisjon. Hans statsminister var Ousmane Issoufi Maïga. I 2012 ble han styrtet av Amadou Sanogo i et statskupp.
Biografi
Amadou Toumani Touré ble født 4. november 1948 i Mopti, hvor han gikk på grunnskolen. Mellom 1966 og 1969 utdannet han seg som lærer ved École Normale Secondaire de Badalabougou i landets hovedstad Bamako.
Deretter gikk han inn i en av hærens fallskjermtropper. Her steg han raskt i gradene og etter utallige treningsleirer i Sovjetunionen og Frankrike ble han kommandør for fallskjermkommandoen i 1984.
I mars 1991, etter at offentlige demonstrasjoner brutalt ble slått ned på, deltok han i et statskupp mot den sittende diktatoren Moussa Traoré og ble leder for Overføringskomiteen for Folket Velferd, og fungerte som statsoverhode i tiden mot overgang til demokrati.
Han organiserte den nasjonale konferansen (mellom 29. juli og 12. august 1991) og deretter valget på lovgivende forsamling og presidentvalget i 1992. Da valgresultatet var klart, ga han fra seg makten til den nyvalgte presidenten Alpha Oumar Konaré. På grunn av dette fikk han tilnavnet «Demokratisoldaten».
I juni 2001 ble han FNs generalsekretær Kofi Annans spesialutsending til Den sentralafrikanske republikk etter et mislykket kuppforsøk der.
I september 2001 ba han om å bli dimittert fra hæren, noe som også ble innvilget. Han besluttet å starte opp sin politiske karriere ved å stille som kandidat i det kommende presidentvalget. I 2002 ble han president i Mali i 2002 etter å ha fått 64,35 % av stemmene i andre valgomgang. Hans hovedutfordrer Soumaila Cissé, en tidligere minister, fikk 35,65 % av stemmene.
21. mars 2012 ble det utført et statskupp mot president Touré. Kuppmakerne hevdet at han ikke hadde lyktes i å hanskes med tuaregopprøret i Mali i 2012 på en god måte. Etter kuppet hadde derimot de MNLA- og Ançar Dine-ledede opprørerne stor militær framgang, og den 6. april 2012 ble Azawad (den nordlige delen av Mali) erklært uavhengig fra resten av landet. Etter dette framforhandlet kuppmakerne og Den vestafrikanske økonomiske og monetære union ved Burkina Fasos president Blaise Compaoré en avtale hvor både Touré og kuppmakernes leder Amadou Sanogo skulle gå av til fordel for Dioncounda Traoré, som skulle bli landets midlertidige president fram til nye valg kunne avholdes.
Den gyldene freden
Den Gyldene Freden er en tradisjonsrik restaurant i Argus-kvartalet på Österlånggatan 51 i Gamla stan i Stockholm. Restauranten ble grunnlagt i 1722 og er Stockholms eldste bevarte bykro. Den har et utpreget fokus på skandinaviske råvarer og husmannskost.
Historikk
Hvilken «fred» som menes vet man ikke med sikkerhet; Gyldene Fredens grunnlegger og første krovert Petter Hellberg overtok navnet fra et eldre serveringssted. Stockholmskjenneren Martin Stugart mener at det dermed iallfall ikke kan dreie seg om freden i Nystad i 1721, som man ellers kunne tro. Den første restauranten kalt Gyldene Freden lå på Stora Nygatan 2, der Ryningska palatset nå ligger, og åpnet i 1572. Dermed kan det kanskje dreie seg om freden i Stettin i 1570. Den Gyldene Fredens hjemmeside oppgir dog at freden i Nystad er kilden til navnet.
Restauranten har vært et populært tilholdssted for kulturpersonligheter som Jussi Björling, Carl Michael Bellman, Evert Taube, Cornelis Vreeswijk og Fred Åkerström. På begynnelsen av 1900-tallet var Den Gyldene Freden også vardagsrum for den svenska kunsteliten. Her satt blant andre Anders Zorn og når restauranten var på konkursen rand så kjøpte Zorn den og reddet skjenkestedet for ettertiden. I forbindelse med kjøpet engasjerte Zorn arkitekten Torsten Stubelius som tegnet hele kroens inventar med servicer og bestikk. På kroen finnes det nå et spesielt Stubeliusrom.
Zorn donerte senere restauranten til Svenska Akademien, som fremdeles eier den. På torsdager spiser akademiet i Bellmanvåningen på Gyldene Freden, ertesuppe minst en gang hvert år. Bellmanvåningen ligger i øverste etasje og består av tre rom; forrommet, Zornrommet og Bellmanrommet.
Blant andre rom kan nevnes Skänkrummen som ligger til høyre og venstre for inngangen. I skänkrummet til venstre for inngangen hadde Evert Taube sitt stambord og også Cornelis Vreeswijk nøt mange middager i dette rommet. Restauranten er blant annet omsunget av Cornelis Vreeswijk i hans viser Polaren Pär hos det sociala og På den Gyldene Freden. Til høyre finnes det bordet som forfatteren Ivar Lo-Johansson ofte spiste sine middager ved.
Vázquez de Coronado
Vázquez de Coronado eller Vásquez de Coronado, mest kjent som Coronado, er en kanton nord i provinsen San José i Costa Rica. Kantonen hadde 60 486 innbyggere i 2011. Arealet er på 222,20 km². Kantonens administrasjonssentrum er San Isidro.
I sør omfatter kantonen noen av de nordlige suburbane områdene til landets hovedstad San José, mens den i nord dekker deler av fjellkjeden Cordillera Central og Braulio Carrillo nasjonalpark.
Den gotiske katedralen i Coronado fra 1878 er et av landets viktigste arkitektoniske verker.
Kantonen er oppkalt etter den spanske conquistadoren Juan Vásquez de Coronado (1523–1566), som innlemma Costa Rica i det spanske riket.
Distrikter
Vázquez de Coronado er delt inn i fem distrikter:
Børs og katedral
«Børs og katedral» er et uttrykk som brukes i forbindelse med problemstillinger hvor det står mellom å skaffe profitt og leve opp til andre idealer. Det brukes ofte i forbindelse med pressen og forlagsbransjen hvor man både skal gi en så riktig dekning av virkeligheten som mulig og lage et salgbart produkt.
Uttrykket skal ha blitt introdusert på norsk av forleggeren Harald Grieg, Gyldendal; først i en tale og siden trykt i manuskript 1950. Grieg henfører sitatet til Thomas Carlyle.
Før uttrykket var kjent på norsk, holdt sammenstillingen av «børs og katedral» på å bli realisert i Oslo ved forrige århundreskifte, da Børs- og handelskomiteen i Kristiania i 1898 foreslo å rive basarene ved Oslo domkirke og bygge en ny børsbygning på tomten. Arkitekt Herman Major Backer fremla i 1901 tegninger til en børsbygning i nyrenessanse-stil. Den ble aldri oppført.
Frederick G. Brownell
Frederick G. Brownell er en sørafrikansk heraldiker. Han var fra 1977 ansatt ved det offisielle Kontoret for Heraldikk (Bureau of Heraldry), fra 1. mai 1982 som sjef og statsheraldiker. Han har tegnet en rekke våpen og flagg for myndigheter, kommuner, institusjoner og andre, både i Sør-Afrika og i nabolandene. Gjennom sitt heraldiske arbeid har Brownell utviklet en heraldikk tilpasset afrikanske forhold, tradisjoner og historie. Han hentet her inspirasjon fra nordisk heraldikk, ikke minst fra den nyskapende bruksheraldikk som på 1960- og 1970-tallet ble utviklet i Finland. Brownell fikk anledning til å studere denne ved sitt besøk i Finland i 1979.
Brownell er kjent for i Zürich i august 1993 å ha tegnet det som året etter ble vedtatt som Sør-Afrikas nye flagg. Han har videre tegnet Namibias nasjonalflagg og flagget Lesotho benyttet fra 1987 til 2006.
I 2007 ble Brownell utnevnt til «Fellow of the Federation» av Fédération internationale des associations vexillologiques (FIAV), den internasjonale sammenslutningen som arbeider for å fremme flaggkunnskap. Han mottok i 1995 Vexillon-utmerkselsen fra samme organisasjon.
Kondenserte fasers fysikk
Kondenserte fasers fysikk (kondenserte mediers fysikk) er en gren av fysikken som beskriver oppbygningen av stoff (materie) ved moderate og lave energier og temperaturer, typisk mindre enn 100 °C. Stoff er i denne sammenhengen systemer med mange atomer og molekyler, dvs. det meste av den verden i ser rundt oss til daglig. Kondenserte fasers fysikk er en forholdsvis ny gren av fysikken og kom til på starten av 1900-tallet ved at man beskrev hvordan atomer dannet periodiske gitter i metaller og krystaller. Feltet beskriver både mekaniske, elektriske og magnetiske egenskaper til stoff, hvor viktige begreper er halvledere, metaller, isolatorer, magnetisme, supraledning og vekselvirkning mellom stråling og stoff.
Kondenserte fasers fysikk var i starten fokusert på fasen faststoff og ble dermed omtalt som faststoffysikk. Dette har vært viktig for materialteknologi og industrielle anvendelser, hvor spesielt utviklingen av material-, halvleder- og mikroteknologi har vært voldsomt etter 1950.
Faststoffysikken har vært regnet som viktig for anvendelser, men mindre interessant for fundamental teoretiske forståelse av naturen. En holdningsendring er kommet i de senere år ved beskrivelse av mer eksotiske faser og systemer som oppstår ved lave temperaturer. Eksempler på dette er supraledning, Bose-Einstein-kondensat og kvante-Hall-effekten. Disse fenomenene er av fundamental interesse og regnes som noen av de mest spennende oppdagelsene i fysikken i senere tid.
Viktige underemner
Kondenserte fasers fysikk er den største grenen av fysikken, ut fra antall fysikere, og har mange undergrener. Indelingen under er ikke eksklusiv og fagfeltene går inn i hverandre. I tillegg er det overlapp med andre grener av fysikken som kvantemekanikk, statistisk fysikk, termodynamikk, mekanikk, elektromagnetisme og optikk.
Faststoffysikk
Faststoffysikk er den eldste og største delen av kondenserte fasers fysikk. Den beskriver faststoff med fokus på hvordan krystallstrukturer og oppbygning bestemmer mekaniske, elektriske, magnetiske og optiske egenskaper. Elektriske egenskaper vil si om stoffet er et metall, en isolator eller en halvleder.
Halvlederfysikk
Halvlederfysikk er voldsomt viktig for industrielle anvendelser og i motsetning til andre grener av fysikken har mye viktig og fundamental forskning vært utført av industrien, ikke universiteter. Halvledere er basis for mikroelektronikk og anvendelsene er mange: mikroprosessorer, data-minne, dioder, sol-celler, osv.
Komplekse materialer
Komplekse materialer er materialer som ikke har noen enkel struktur, i motsetning til f.eks. krystaller og metaller. Faktisk gjelder dette de fleste materialer i dagliglivet, men siden de er vanskelige å studere i forhold til regulære stoffer har de vært mindre studert og utnyttet i fysikken. Eksempler på komplekse materialer er amorfe og polykrystalinske stoffer, myke materialer (soft matter), flytende krystaller og kvasikrystaller. Komplekse materialer er den delen av det videre begrepet komplekse systemer som faller inn under kondenserte mediers fysikk. Eksempler på komplekse systemer som ikke faller inn under denne type fysikk er for eksempel granulære medier, flerfasestrøm gjennom porøse medier, økonomiske systemer, trafikksystemer, kaosteori.
Nanoteknologi og mesoskopisk fysikk
Nanoteknologi og mesoskopisk fysikk er fysikk hvor mange atomer er involvert og kvante-effekter spiller en rolle.
Magnetisme
Innen faststoffysikk studeres hvordan stoff setter opp og vekselvirker med magnetfelt. En viktig anvendelse av dette er magnetisk lagring, i f.eks. magnetbånd og platelager.
Supraledning
Supraledning er en elektriske og magnetisk fase som oppstår ved lave temperaturer og den karakteriseres ved elektriske ledning uten motstand. Flere teorier beskriver supraledning på ulike nivåer, deriblant London-teori, Ginzburg-Landau-teori og BCS-teori.
Bose-Einstein-kondensasjon
Bose-Einstein-kondensasjon er en kvantemekanisk fase som karakteriseres ved at et stort antall partikler «kondenserer» til den samme kvantetilstanden.
Carlos Honorato
Carlos Honorato (født 9. november 1974) er en brasiliansk judoka.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i omspillet. Han tok sølv under Sommer-OL 2000.
Ousmane Issoufi Maïga
Ousmane Issoufi Maïga (født i 1945 nær Gao) er en politiker fra Mali. Han var Malis statsminister fra 2004 til 2007.
Bakgrunn
Issoufi studerte økonomi ved Universitetet i Kiev (Ukraina – på den tiden en del av Sovjetunionen) og ved Det amerikanske Universitetet i Washington D.C., hvor han tok utdannelse innenfor bank og finans. Han har arbeidet for Verdensbanken og i det franske finansdepartementet, hvor han var underdirektør for Caisse autonome d’amortissement.
Politisk karriere
Etter valget av Amadou Toumani Touré som Malis president, ble Issoufi en del av regjeringen til statsminister Ahmed Mohamed ag Hamani den 14. juni 2002 som finansminister. Etter omrokkeringer i regjeringen 16. oktober 2002 ble han minister med ansvar for transport og infrastruktur.
29. april 2004 ble han utnevnt til statsminister. Han trådte tilbake 27. september 2007 og ble erstattet av Modibo Sidibé.
Nicola
Nicola har flere betydninger:
Den bøyde pyramide
Den bøyde pyramide er en 105 m høy pyramide som finnes i Dahshur i Egypt. Det var faraoen Snofru som i det fjerde dynasti lot bygge pyramiden. Slavene som arbeidet med bygget innså imidlertid halvveis at den ble for bratt. Derfor reduserte man pyramidens vinkel med ca. 12 grader for det som gjenstod av bygget. Dette gjør at pyramiden har et svært uvanlig utseende.
Litteratur
Overblikk
Detaljspørsmål
Fight
Fight er et engelsk ord som betyr kamp. Det kan ellers sikte til:
Harry Dexter White
I 1948 ble han anklaget for spionasje for Sovjetunionen. Han avviste dette heftig, og hadde aldri vært medlem av det amerikanske kommunistiske parti. Saken kom aldri til doms; White fikk hjerteslag og døde. Hans status som informant for sovjeterne stod fast for sentrale myndigheter, men ble først uavvendelig bekreftet i offentligheten av nedgraderte FBI-dokumenter om oppfanget og dechiffrert sovjetisk kommunikasjon.
Bakgrunn
Harry Dexter White stammet fra en jødisk familie innvandret fra Litauen i Tsarrussland i 1880-årene, Joseph Weit og Sarah Magilewski. Hans etternavn White er dermed å forstå som en lydlik, ikke meningslik, anglifisering av det gamle etternavn.
I 1917 meldte han seg til U.S. Army, og ble kommisjonert til First Lieutenant og gjorde tjeneste i Frankrike på en ikke-stridende post under Første verdenskrig.
Han begynte ikke på universitetsstudier før han var tredve år gammel. Da studerte han først ved Columbia University, og fortsatte ved Stanford University, der han tok sin første grad i økonomi. Harvard University Press publiserte hans doktorgradsarbeide i 1933, som «The French International Accounts, 1880–1913». Denne dissertasjonen vant ham årets David A. Wells Prize fra Harvard Universitys Department of Economics.
Karriere
White underviste så i fire år ved Harvard og ved Lawrence University i Appleton i Wisconsin.
I 1944 var han under finansminister Henry Morgenthau den amerikanske forhandlingsleder sentral i Bretton Woods-konferansen og dermed for opprettelsen av IMF. Likesom John Maynard Keynes, som representerte det britiske standpunkt, hadde White som målsetting å etablere et system for fikserte vekslingskurser mellom valutaene, skjønt ut fra mekanismer som var uten gullstandardens rigiditet. Mot Keynes' vilje fikk imidlertid White - som hadde kontroll med vedtaksprotokollene - gjennomdrevet at den amerikanske dollaren skulle være ankervalutaen (mens Keynes hadde gått inn for en uavhengig internasjonal valuta for avregninger mot betalingsvalutaene).
White anses også som den som i 1944 utarbeidet Morgenthauplanen.
White var også tiltenkt rollen som den første sjef for Det internasjonale pengefondet (IMF).