cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Supermarine
Supermarine var en britisk flyprodusent som er mest kjent for å ha produsert jagerflyet Spitfire, og produserte mange tusen fly under andre verdenskrig. Selskapet ble fusjonert inn i British Aircraft Corporation i 1960.
Historie
Selskapet ble grunnlagt av Noel Pemberton-Billing som Pemberton-Billing Ltd i 1913 for å produsere sjøfly. Han solgte det videre til Hubert Scott-Paine som forandre selskapets navn til Supermarine Aviation Works Ltd i 1916.
Supermarine hadde begrenset suksess med sine sjøfly og flybåter inntil de ansatte den unge flyingeniøren R.J Mitchell. Mitchell viste seg å være meget talentfull og konstruerte moderne sjøfly som vant hastighetsrekorder og priser mot slutten av 1920-tallet. Linjen av høyhastighets sjøfly kulminerte med modellen S.6.b, som vant Schneider-prisen til «odel og eie» i 1931 med en hastighet på 340 miles i timen.
I tillegg til høyhastighetsflyene produserte Supermarine også mer ordinære sjøfly og flybåter, i alt 24 typer under ledelse av Mitchell. Selskapet hadde finansielle problemer og ble i 1928 overtatt av våpenkonsernet Vickers som gjorde det mulig å fortsette satsingen på høyhastighetsfly. I 1938 ble selskapet overtatt av Vickers-Armstrongs.
I oktober 1931 ble britiske flyprodusenter bedt av RAF om å komme med utkast til en ny genersjon av jagerfly, disse flyene skulle ha minst fire maskingevær og være god for en hastighet på over 200 miles i timen. Mitchell, som hadde relevant erfaring, fikk i oppdrag å konstruere sitt første landfly. Resultatet, Type-224 som gikk på vingene i 1934, var en skuffelse og ble vraket av RAF som valgte dobbeltedekkeren Gloster Gladiator i stedet.
I juni 1936 fikk Supermarine ordre på de første 310 Spitfire-flyene, og flere store ordrer fulgte etterhvert som testflyvningene oppfylte forventningene. Masseproduksjon av fly skapte nye utfordringer for Supermarine som hadde vært vant til å nærmest håndprodusere fly i små serier. Samtidig med at produksjonssystemene ble forbedret måtte fabrikken i Woolston, Southampton, bygges kraftig ut. Dette førte til store forsinkelser i levering av flyene, i tillegg hadde Mitchell kreft og døde i juni 1937.
Grunnet forsinkelsene ble ikke de første Spitfire levert til RAF før august 1938, og for å klare produksjonen ble byggingen av en ny stor fabrikk satt i gang nær Birmingham som startet med en ordre på 1000 Spitfire Mk II, og utenlandske ordre fulgte på til Supermarine som hadde mer enn nok med å følge opp etterspørselen.
I september 1940, før Birmingham-fabrikken var i produksjon, ble Woolston-fabrikken bombet og lagt i ruiner av tyskerne. Dette stoppet Spitfire-produksjonen helt i en tid da landet hadde desperat behov for fly, og produksjonen ble flyttet over til underleverandører og provisoriske lokaler over hele Southampton. Etter noen uker var produksjonen i full gang og tilsammen 8000 fly ble produsert på denne måten. Etterhvert løste produksjonsproblemene seg, og sammen med underleverandører produserte Supermarine over 22 000 Spitfire-fly før produksjonen ble lagt ned i 1947. I tillegg produserte selskapet sjøfly, blant annet Walrus-flybåten.
Umiddelbart etter krigen var det en enorm overkapasitet i luftfartsindustrien, og Supermarine produserte flere fly som hadde begrenset suksess, det siste som bar Supermarine-navnet var jetjageren Scimitar og produksjonen ble lagt ned i 1963.
Ann Hampton Callaway
Biografi
Callaway har signert en platekontrakt med plateselskapet Telarc International og resultatet ble albumet Blues in the Night, som er en hyllest til hennes oppvekst i Chicago-området. Callaways andre album inkluderer At Last, Slow, Holiday Pops!, This Christmas, Signature, Easy Living, To Ella with Love, After Ours, Bring Back Romance og Sibling Revelry. Hun har også vært gjesteartist på over 40 andre album.
Callaway opptrådte for daværende president Bill Clinton i Washington, D.C. og ble invitert som gjesteartist for president Mikhail Gorbatsjovs Youth Peace Summit i Moskva. Callaway har opptrådt i en rekke TV-serier, inkludert The Today Show, Larry King Live, The Charlie Rose Show, The Oprah Winfrey Show, The Rosie O'Donnell Show og ABC News.
Callaway har skrevet over 250 sanger for fjernsyn, Broadway og off-Broadway. Hennes musikk og tekster har vært fremført og innspilt av Barbra Streisand, Liza Minnelli, Patti LuPone, Michael Feinstein, Blossom Dearie, Peter Nero, Karrin Allyson, Donna McKechnie, Harvey Fierstein, Lillias White, Amanda McBroom, søsteren Liz Callaway og Carole King.
Animasjon
En animasjon eller animasjonsfilm er en illusjon av bevegelse som oppstår når en viser stillestående bilder fortløpende etter hverandre. Det er også fellesbetegnelsen for ulike film- og visualiseringsteknikker som skaper et slikt synsbedrag eller inntrykk av liv og bevegelse. Animasjonsfilm kan også defineres som alle filmtyper som ikke er realfilm, det vil si vanlige filmopptak av virkelige bevegelser. Betegnelsen brukes særlig som en samlebetegnelse for tradisjonelle tegne- og dokkefilmer samt filmer med utelukkende dataskapte figurer, miljøer og effekter.
Etymologi
Begrepet animasjon i norsk kommer fra engelsk og henger sammen med det latinske ordet for sjel (animatus betyr «levende»). Animasjon kan derfor også bety «levendegjøring» og «besjeling» eller også «oppmuntring» og «tilskyndelse». Tidligere ble ofte samlebegrepet animasjonsfilm kalt trikkfilm etter det franske triquer som betyr «å bedra».
Bildehastighet og illusjon av bevegelse
Bildehastigheten er veldig viktig i etableringen av animasjon - det vil si bevegeliggjøring av ellers stillestående objekter. Ved å utnytte en svakhet for bevegelse i våre øyne kalt kritisk flimmerfusjon, kan man ved å kjapt vise en sekvens med forskjellige bilder (ruter) av et objekt i jevn forflyttelse gi illusjonen av bevegelse.
Man kan lage animasjon selv med under et bilde per sekund, og oppnår på den måten en slags «trafikklys-effekt». Men jo flere forskjellige bilder man klarer å vise per sekund, dess jevnere blir animasjonen. Kritisk flimmerfusjon, det vil si jevn animasjon, oppnås ved mellom 12 til 16 bilder per sekund. Kinofilm viser 24 bilder per sekund, men i realiteten vises hver kinoramme to ganger, noe som gir en reell hastighet på 48 bilder per sekund. Det samme gjelder for video hvor hver hele ramme vises 25 ganger per sekund, men hvor i det i realiteten bare er hvert halve bilde som vises hver for seg hvert femtiende-dels sekund på grunn av «interlacing» av videosignalet.
Her er to eksempler på hvordan kritisk flimmerfusjon virker illustrert med animasjoner med forskjellig hastighet:
Animasjon med 2 ruter per sekund. Med 2 ruter per sekund vil betrakteren oppfatte hvert enkeltbilde.
Typer og teknikker
De vanligste typene animasjonsfilm er tegnefilm (tegnet animasjon), dokkefilm/stop-motion (av plastelinafigurer, papirfigurer og mer avanserte dukker som dem Ivo Caprino brukte), data- eller computeranimasjon (ofte også kalt CGI, det vil si computer generated images) eller kombinasjoner av disse. Animasjon omfatter også «bevegelig» datagrafikk, såkalt dataanimasjon. Andre animasjonsteknikker er blant annet «tweening» og piksilasjon.
De ulike animasjonsteknikkene blir ikke sjelden kombinert, også med realfilm, for å oppnå forskjellige visuelle illusjoner og effekter.
Tegnet animasjon
Her var engelskfødte J. Stuart Blackton og franksmannen Émile Cohl pionérer. Blackton var virksom i USA. Produksjonsteknikkene for tegnefilm har utviklet seg mye de siste årtiene, og det lages sjelden en «ren» tegnefilm lenger – som regel er dataskapte effekter eller CGI involvert i filmer med store budsjetter. Før celluloid, gjennomsiktige ark av en slags plast, ble tatt i bruk, ble hver enkelttegning tegnet i sin helhet. Både den stillestående bakgrunnen og den «bevegelige» forgrunnen, ble da tegnet på nytt. Dette kan blant annet sees i eksperimentfilmen Gertie the Dinosaur fra 1914 av amerikaneren Winsor McCay, men også i andre kortfilmer som for eksempel er tegnet på tavler. Dette er meget tidkrevende, og en av løsningene som ble brukt kan ses i noen av de tidlige tegnefilmene om Felix the Cat, hvor bakgrunnen og figurene ble tegnet på forskjellige ark, og figurene deretter skåret ut fra papiret og plassert over bakgrunnen. Men tegnefilmen begynte ikke å ta av før man begynte å tegne figurene på plastark som kunne legges over bakgrunnen. Etter at animatørene hadde tegnet på papir, ble tegningene overført for hånd til plastarkene og deretter fargelagt på baksiden og til slutt festet på film.
En lignende metode for å overføre animatørenes tegninger til celluloiden på kalt APT-prosessen (Animation Photo Transfer), ble benyttet i filmen Taran og Den sorte gryte fra 1985. Tegningene ble først fotografert med høyoppløselig litografisk film og hvert bilde ble deretter fremkalt på hvert sitt plastark.
Men film basert på celluloid og kamera var fremdeles relativt dyrt, og Disney-studioet tok på nytt i bruk teknologi som forenklet metodene. Den lille havfruen var den siste filmen fra Disney som benyttet seg av de tradisjonelle teknikkene. Deres neste film, Bernard og Bianca i Australia, ble laget ved at karakterene (og bakgrunnene) ble scannet direkte inn i en computer, hvor de ble fargelagt digitalt og filmen til slutt printet ut direkte på film. Dette var både billigere og raskere og betød i tillegg nye muligheter for å legge inn effekter. Også her fulgte alle andre studioer snart etter.
I dag er det også blitt mulig å lage tegnefilm selv uten papir, hvor man tegner direkte på dataskjermen, en metode som Disney brukte i tegnefilmene Prinsessen og frosken og Ole Brumm – Nye eventyr i Hundremeterskogen.
Stop-motion
Andre teknikker er blant annet den såkalte stop-motion-teknikken der en bruker virkelige gjenstander som en flytter og avfotograferer bilde for bilde. Denne effekten brukes særlig i animasjon av dukker, leire- eller plastillinafigurer og ved cut-out-animasjon. Innen cut-out animasjon er tegningene bygd opp av løse, flate papirbiter som flyttes litt mellom hvert stillbildeopptak.
Dataanimasjon
Ved hjelp av datamaskiner lages det tredimensjonale visuelle modeller av karakterer, objekter og omgivelser som deretter via programmer manipuleres på noenlunde tilsvarende måte som det gjøres ved stop-motion, selv om manipuleringsmetodene er vidt forskjellige og byr på langt større muligheter.
Dataanimasjon er i stor grad bygget på "key frames" eller "nøkler" som kontrollerer stillingen til objektene ved et definert tidspunkt. Dette gjør programmet i stand til å beregne bevegelsen mellom nøklene. Bevegelsene er glattere enn det som er mulig å få til ved stop-motion.
Det kan ta lang tid å lære seg et 3D program skikkelig, men det finnes også enklere 2D programmer med strekfigurer som bygger på de samme prinsippene.
Realfilm og animasjon
Spesialeffekter i film og lek med realfilmen begynte svært tidlig i filmhistorien da den fotografiske teknikken med «levende bilder» og de visuelle effektene ofte var like viktige som selve innholdet og historien. Et kjent eksempel er Georges Méliès' kortfilm Reisen til månen (Le Voyage dans la lune) fra 1902 der Jules Vernes fantastiske historie delvis gjengis som animasjon.
I 1915 utviklet animasjonsfilmpioneren Max Fleischer rotoskopet for å kunne tegne av realfilm med virkelige skuespillere og gjenstander bilde for bilde og dermed lage mer virkelighetstro bevegelser i en tegnefilm. Apparatet og teknikken ble blant annet brukt for å tegne Snøhvit-figuren i Walt Disneys tegnefilm Snehvit og de syv dverger fra 1937.
Flere filmer inneholder scener der realfilm er blandet med animasjonsfilm slik at levende skuespillere kan samhandle med animerte figurer. Dette gjelder for eksempel Disneys Mary Poppins fra 1963 og Hvem lurte Roger Rabbit? fra 1988. I enda flere spillefilmer er realfilm blitt kombinert med animasjon av tredimensjonale objekter i stop-motion-teknikk. Denne teknikken kan brukes for å skape liv i fantasivesener og monstre eller for å oppnå andre spesialeffekter. Klassiske eksempler er King Kong fra 1933 der scener med kjempegorillaen er utført som dokkefilm og klippes inn mellom realfilm-opptakene ellers i filmen, og eventyrfilmen The 7th Voyage of Sinbad fra 1958 der virkelige skuespillerne tilsynelatende slåss mot en rekke monstre i en teknikk som ble markedsført som dynamation.
Fra 1990-tallet har dataanimasjon (CGI) stadig oftere inngått sammen med realfilm i vanlige spillefilmer. En av de tidlige filmene med denne teknikken var actioneventyret Jurassic Park fra 1993 der «levende» dinosaurer løper gjennom landskapet med virkelige skuespillere. En variant av CGI er motion capture-teknikken, på engelsk også kalt motion tracking eller forkortet mocap, der bevegelsene hos en virkelig person blir registrert digitalt for deretter å bli overført til en dataskapt figur som dermed får livaktige bevegelser. Teknikken brukes både i videospill og i filmer, for eksempel i filmene om Ringenes Herre der en levende skuespiller spilte bevegelsene til den dataskapte Gollum.
Blandingsformene med dataanimasjon og tradisjonell film blir oftest betegnet som realfilm.
Populære animasjonsfilmer
Det er en lang rekke populære animasjonsfilmer i filmhistorien. Den første helaftens tegnefilmen var det amerikanske Walt Disney Studios' versjon av Snøhvit fra 1937.
I 1995 kom den første helaftens animasjonsfilmen i teknikken dataanimasjon, nemlig Toy Story. Animasjonsteknikken er særlig brukt i barnefilmer, men også i reklamefilmer og for å oppnå forskjellige spesialeffekter i realfilmer.
Norsk animasjon
I Norge har særlig Ivo Caprino og hans studio arbeidet med sjangeren. Deres første korte dokkefilmer kom på slutten av 1940-tallet.
Den første helaftens animasjonsfilmen som ble produsert i Norge var dokkefilmen «Flåklypa Grand Prix». Dette er også den norske filmen som har fått størst seertall i Norge.
Den første helaftens tegnefilmen som ble produsert i Norge var «Solan, Ludvig og Gurin med reverompa» bygget på Kjell Aukrusts figurer. I hovedrollene finner vi Solan og Ludvig som også var med i «Flåklypa Grand Prix».
National Film Board of Canada
Når det gjelder mer eksperimentelle animasjonsfilmer har særlig produksjonsselskapet National Film Board of Canada utmerket seg med en mengde morsomme og interessante kortfilmer i mange teknikker. Der jobbet blant andre skotskfødte Norman McLaren som lagde banebrytende eksperimentfilmer fra 1930-tallet og framover og som er den mestvinnende animatøren i historien. Også den norske illustratøren Torill Kove samarbeidet med National Film Board (NFB) om sin oscarvinnende Den danske dikteren.
Mobiado
Mobiado er en canadisk leverandør av mobiltelefoner i luksus-segmentet. Selskapet og merket Mobiado eies av Bonac Innovation, og ble lansert i 2004.
Deres første mobiltelefon var Professional. Da den ble lansert i 2004 var det den første mobiltelefonen som var produsert med CNC-styrte maskiner. Denne kom i nye versjoner i 2005, med nye materialer og oppgradert teknologi.
Vandrefly
Vandrefly (Peridroma saucia) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Denne vandrende arten er funnet nord til Rogaland i Norge.
Utseende
Et middelsstort (vingespenn 45 – 50 mm), gråbrunt nattfly med forholdsvis lange og smale vinger. Arten kan ligne på båndfly-artene (Noctua spp.) til den åpner vingene og det viser seg at bakvingene er hvite, ikke gule. Forvingen er gråbrun, ganske variabel i farge og mønster, nyremerket er vanligvis tydelig. Bakvingen er hvit med brune årer, tynt skjellkledt og delvis gjennomsiktig, med en perleaktig glans, gråbrunt bestøvet langs ytterkanten.
Levevis
Det er en vandrende art som ikke danner bestander i Nord-Europa, men kommer flygende inn fra tid til annen. Larvene lever på ulike urter, men det er sjelden at den formerer seg hos oss. Den kan dukke opp nesten når som helst på året, men er hyppigst i september – oktober.
Utbredelse
Den er vidt utbredt i varme og tempererte områder, og finnes i Nord- og Sør-Amerika, Nord-Afrika, Europa bortsett fra den nordlige delen, India, Kina og Japan. I Norge er det nokså få funn fra kysten mellom Østfold og Rogaland.
Joseph von Eichendorff
Joseph von Eichendorff (født 10. mars 1788 i Ratibor, Øvre Schlesien i Tyskland, død 26. november 1857) var en tysk poet og romanforfatter av den senere tyske romantiske skolen.
Eichendorff regnes som en av de viktigste tyske romantikere og hans mange litterære arbeider har hatt en vedvarende høy popularitet i Tyskland, helt fra produksjon av disse bøkene og frem til i dag. Hans foreldre var den prøyssiske offiseren Adolf Freiherr von Eichendorff og hans kone, Karoline Freiin von Kloche, som kom fra en aristokratisk romersk-katolsk familie. Eichendorff studerte juss i Halle i 1805–1806 og senere i Heidelberg i 1807 og 1808.
I 1808 reiste Eichendorff gjennom store deler av Europa, og han besøkte blant annet Paris og Wien. I 1810 vendte han hjem til Tyskland for å hjelpe sin far å drive familiens eiendom videre. Eichendorff avsluttet sine studier i Wien i 1812. Fra 1813 til 1815 kjempet han i Napoleonskrigene som frivillig soldat. I 1816 begynte Eichendorff i flere forskjellige posisjoner i den administrative tjeneste innen den prøyssiske staten.
Eichendorff etablerte et juridisk kontor i Breslau. I 1821 ble Eichendorff ansatt som skoleinspektør i Danzig, i 1824 fikk han posisjon som Oberpräsidialrat i Königsberg. Han flyttet sammen med hele familien til Berlin i 1831, hvor han jobbet i flere departementer, frem til han pensjonerte seg fra det politiske liv i 1844. Eichendorff døde i Neisse, Øvre Schlesien, i november 1857, da han var 69 år gammel.
Sauland
Sauland er en bygd (sogn) og administrasjonssenteret i Hjartdal kommune i Telemark fylke. Innbyggertallet ligger på over 800 personer per 2014, noe som tilsvarer over halvparten av husstandene i hele kommunen. Bygda ligger sør/øst i kommunen og er et av de tre sognene i Hjartdal. Stedet var fram til Notodden ble grunnlagt, et sentrum i Aust-Telemark, og hadde på den tiden blant annet sorenskriveren for dette området. Fram til 1860 hadde sognet en egen stavkirke (Sauland stavkirke) som ble revet ned og erstattet med den langkirken (Sauland kirke) som står der den dag i dag.
Sognet grenser til bygdene/sognene Tuddal, Gransherad, Heddal, Seljordsbygda og Hjartdalsbygda. Tidligere grenset den også til Bøbygda før nåværende kommunegrense ble satt.
Her ligger også Telemarks nest største mo, Ålamoen, der det periodevis blir tatt ut grus. Ålamoens utnyttbare volum er 20 776 m³, og moen inneholder 83 millioner m³ med masser. Moen er også blant de største i hele landet, noe som er med på å gjøre Hjartdal til den nest største gruskommunen i fylket. I årene framover er det planlagt å etablere et kraftverk (Sauland kraftverk) som vil dekke og utnytte store deler av bygda, der kraftstasjonen vil bli plassert i fjell nord for Skårnesgrenda.
Bygda er også kjent for funnet av mineralet thulitt, som er en manganrik rødrosa variant av mineralet zoisitt. Den ble først funnet typelokalisert mellom gårdene Kleppen og Øvstebø - nord for Sauland sentrum, der den ble oppdaget for nesten 200 år siden av svensken Anders Ekeberg.
Navnet
Det gammelnorske navnet var «Sviðurlandir/Sviðurland». Navnet betyr sannsynligvis «land som er ryddet ved brenning (sviða)». Tiden mellom 1600-tallet og 1900-tallet ble sognenavnet Sauland skrevet som  blant annet Sourland, Souland og Saudland i ulike kilder.
Santiago de Cuba (provins)
Provinsen Santiago de Cuba ble grunnlagt av spanske conquistadorer i 1514 samtidig som de slo seg til på sydkysten. Etter hvert vokste ladestedet Santiago de Cuba fram, og i 1522 fikk ladestedet bystatus og ble Cubas første hovedstad.
I løpet av 15- og 1600-tallet ble byen utsatt for mange angrep fra pirater og engelske kapere, noe som førte til at det ble bygget flere festningsverk. Mest kjent er festningen San Pedro de la Roca (bygd i perioden 1638 og 1643) som er beskyttet av UNESCO på samme måte som Røros i Norge. I dag tjener festningen som et museum over sjørøvernes historie i Karibien.
Baconao naturreservat ligger i Sierra Maestra og er på 80 000 hektar.
Befolkning
Nest etter provinsen La Habana er Santiago de Cuba er den mest folkerike provinsen på Cuba. Det bor omtrent 1.2 millioner mennesker i området. Den største byen er Santiago de Cuba, med rundt 550 000 innbyggere og byen er også provinsens administrative hovedstad.
Befolkningen i provinsen har både afrikansk, spansk og fransk opphav.
Andre byer i provinsen som har over 50 000 innbyggere er:
Provinsen er rik på mineraler som jern og nikkel. I tillegg dyrkes det bananer, kakao, kaffe, sitrusfrukter og tobakk.
Historie
Frem til 1975 var Cuba delt inn i 5 provinser. En av disse var provinsen Oriente. Oriente betyr øst på spansk og denne provinsen ble kalt for Santiago de Cuba-provinsen frem til 1905.
Emperor / Wrath of the Tyrant
Emperor / Wrath of the Tyrant (utgitt 1998) er det første samlealbumet til black metal bandet Emperor. Dette albumet finnes med to forskjellige typer plateomslag, en med Emperor demo-plateomslag fra Candlelight og en med Wrath of the Tyrant-plateomslag fra Century Black.
Erling Lorentzen
Erling Sven Lorentzen (født 28. januar 1923, død 9. mars 2021 ) var en norsk skipsreder og industrigründer. Under annen verdenskrig var han motstandsmann og offiser i Kompani Linge. Han var gift med prinsesse Ragnhild, den eldste søsteren av kong Harald V.
Bakgrunn og oppvekst
Lorentzen var yngste sønn av skipsreder Øivind Lorentzen og Ragna Nilsen (datter av statsråd Peder Nilsen). Han tilhørte slekten Lorentzen som kom til Norge fra Danmark på 1600-tallet, og forfedrene var skipsredere i Holmestrand i mange generasjoner.
Han kom opprinnelig fra Huseby i Oslo.
Andre verdenskrig og livvakttjeneste fra 1945
Da tyskerne angrep Norge i 1940 meldte 17 år gamle Erling Lorentzen seg som frivillig i Gudbrandsdalen. Etter å ha tatt examen artium tok han seg over til Storbritannia hvor han gjennomgikk trening i Skottland som del av militæravdelingen, Kompani Linge. I 1944 ble han militær områdesjef i Hallingdal (på vegne av Norges regjering - i eksil).
Under andre verdenskrig samarbeidet han blant annet med motstandsmannen Gunnar Sønsteby.
Han var livvakt for kongefamilien, fra båten kom til kai i Oslo den 7. juni 1945. Det var slik han møtte sin tilkommende kone, Ragnhild - kronprins Olavs eldste datter. Prinsessen og Lorentzen skrev brev til hverandre mens Lorentzen gikk på skole i USA.
Ekteskap og barn
«Gradvis seilte han opp som en beiler for kongsdatteren. Han fikk høre at han ville bli et problem for kongefamilien. [Lorentzen:] «Jeg visste jo at en kongelig ikke skulle gifte seg med en plebeier som meg. Det var uhørt, hadde ikke skjedd i Norge på 600 år.» Lorentzen valgte å snakke med kongen selv. [Lorentzen:] «Vi hadde en åpen samtale. Han ga meg ingen velsignelse. Jeg forsto senere at han hadde tatt det opp med statsministeren og stortingspresidenten», skrev Vårt Land.
15. mai 1953 giftet de seg i Asker kirke. På vei til alteret ble Lorentzens tilkommende kone ledsaget av sin far kronprins Olav, som var iført admirals gallauniform.
Paret bosatte seg i Brasil etter bryllupet. Planen var at de skulle være der i ett år, men de ble der for godt. De fikk tre barn, Haakon Lorentzen (født 1954), Ingeborg Lorentzen (født 1957) og Ragnhild Lorentzen (født 1968).
Forretningsmann
Han støttet «Norges forsvarsevne»-kampanjen med en million kroner (pr. 2015).
Lorentzen var utdannet Master of Business Administration ved Harvard Business School i 1948.
Lorentzen var i 2013 med på etableringen av Gunnar Sønstebys Minnefond, sammen med Asbjørn Lysgård, Hans Herman Horn og familien Steensland. Fondet arbeider for en styrking av forsvarsviljen, demokrati og ytringsfrihet, og er aktive med formidling til ungdomen.
Utmerkelser
For sin krigsinnsats mottok han St. Olavsmedaljen med ekegren, Krigsmedaljen, Deltagermedaljen med rosett og Haakon VIIs 70-årsmedalje. I 1977 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Lorentzen ble i 2005 tildelt Kongehusets 100-årsmedalje og i 2016 ble han tildelt Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991–2016. Han er også innehaver av Den brasilianske Sydkorsordenens storkors.
Han var i tillegg æresborger av Rio de Janeiro, så vel som æreshøvding for en indianerstamme.
Hverven
Hverven (gnr. 43) er en gammel storgård av typen vín-gård, som det finnes omkring 1 000 stykker av i Norge. Den ligger tett ved Europavei 16 i tidligere Norderhov herresdkommune, like under Tanberg og cirka fire kilometer sør for Hønefoss, i Ringerike kommune. Gården har blant annet gitt navn til Hvervenmoen, som den for en stor del eide sammen med Tanberg (som den også trolig opprinnelig ble skilt ut fra). Deler av Hvervenmoen utvikles nå som et attraktivt forretnings- og kontorområde, beliggende ved innfartsveien til Hønefoss syd og tvers over E16 for Ringerike sykehus.
Hverven (trolig av norr. Hvarfvín, i betydningen varvende gressbeiter) nevnes ikke i gamle diplomer, men er med stor sikkerhet svært gammel. Gårdnavnet kan ha sammenheng med at elva gjør en stor sving i dette området. Første gang gården nevnes i skriftlige kilder er i Norske Regnskaber og Jordebøger fra det 16de Aarhundrede. Først i 1528 under Nordruff færing (Norderhovs fjerding) på side 145 som Huarren (NRJ. IV 145), og deretter som Huorffuen i 1542 (NRJ. IV 580). I 1578, 1604 og 1617 er navnet skrevet som Huerffuenn og i 1657 som Herfuenn. Først i 1723 ser man det skrevet som Hverven. Om man legger gjengjerdsskatten i 1528 til grunn, 24 skilling, så må man anta at gården da ble regnet som en halvgård.
Hverven var i sin tid eiet av Anna Colbjørnsdatter, prestefruen som lurte svenskene under slaget på Norderhov natten til 29. mars i 1716. Nærmeste gård er Tanberggårdene, som er kjent fra kongesagaene som høvdingsete for Tanberg-ætten. Like ved ligger også Norderhov kirke fra middelalderen, opprinnelig bygget omkring år 1170, og Norderhov gamle prestegård. Prestegården er i dag synonym med Ringerikes Museum.
Liu Jin
Liu Jin (kinesisk: 劉瑾, pinyin: Liú Jĭn, henrettet 1510) var en kinesisk hoffevnukk unden Mingdynastiet. Han stammet fra fylket Xingping i Shaanxi. Liu Jin ble så mektig ved hoffet at han i en periode godt kunne anses som Kinas virkelige hersker.
Mange av Lius beslutninger ble tatt dårlig imot. Da han oppfordret enker til gjengifte, fikk han mange mot seg, ettersom dette stred mot neokonfucianismens syn.
Det kom til opprør (fyrsten av Anhuas opprør), rettet mot Liu Jin, men det ble slått ned. Men så ble Liu selv anklaget for opprørsplaner. Keiseren ble overbevist om at anklagene var sanne, og beordret Liu torturert til døde, ved de tusen kutts død. Det hevdes at Liu led i to dager før han døde av 300-400 kutt og stikk.
Skiltmaler
En skiltmaler er en håndverker som maler alle slags skilt, slik som firmaskilt, reklameskilt på bygninger og kjøretøy osv.
Trollholmsund
Trollholmsund i Porsanger i Finnmark er en severdighet med avkjørsel fra E6 sør for Indre Billefjord. Området her består av dolomitt (kalkstein) som er dannet for ca. 700 millioner år siden.
Skiltmaler
Norge
Yrket er i dag nesten utdødd i Norge, og er overtatt av folk som utfører grafisk design.
Siden midt på 1990-tallet blir slike skilt utarbeidet på datamaskiner og skrevet ut som decal (selvklebende folie) med en laserskriver og klebet opp på vegg eller kjøretøy.
Danmark
I Danmark er «skiltemaler» fortsatt (per 2018) en fagbetegnelse som er i bruk. Der i landet benyttes «skiltemaler» og «skilttekniker» som likestilte begreper. Den danske dukkemakeren og dukkespilleren Rolf Søborg Hansen (f. 1963) var opprinnelig utdannet skiltemaler.
Liu Jin
Liu var også meget korrupt, etter det som fortelles. Etter at han ble arrestert ble det i hans residens angivelig funnet 12.057.800 tael (449,750 kg) gull og 259.583.600 tael (9,682,470 kg) sølv. Mengden er så høy at det kan dreie seg om en overdrivelse.
Nobby Stiles
Norbert Peter «Nobby» Stiles (født 18. mai 1942, død 30. oktober 2020) var en britisk fotballspiller.
Øystein Hegge
Øystein Hegge (født 21. april 1961 i Trondheim) er en norsk musiker var med i Tre Små Kinesere fra bandet ble stiftet i 1988 og fram til 2012. Han har blant annet spilt keyboard og piano i band som Betty Bohm Bang Band, Streit Sax og Prince Mild.
Nobby Stiles
Han spilte for Manchester United på 1960-tallet og vant Serievinnercupen i 1968, og VM på hjemmebane i 1966. Han og Bobby Charlton er de eneste engelskmennene som har klart det kunststykket.
Stiles var svært nærsynt, og hvis kontaktlinsene ramlet ut, kunne han takle aldeles forferdelig. Under VM i 1966 kom han i miskreditt etter en slik takling mot Frankrike. Under ledelse av Alf Ramsey på det engelske landslaget, spurte han sjefen om hva hans oppgave egentlig var. «Du er bikkja til Bobby Charlton!» var svaret. «Når Bobby mister ballen, skaffer du ham den tilbake!»
Trollholmsund
Steinformasjonene som står i Trollholmsund i dag er knyttet til et gammelt samisk sagn. Ifølge sagnet kom det gående troll over vidda. Noen troll kom visstnok nordover fra Lakselv. Med seg har de hatt en kiste med gull og sølv. De kom ned til sjøen og kunne ikke komme videre. Det var like før soloppgang, og de lette etter hull store nok til at de kunne gjemme seg. Det klarte de ikke, og ble til stein da sola rant. Her finner vi blant annet lapprose (Rhododendron lapponicum), som må ha kalk, i motsetning til andre rhododendroner, som vil ha sur jord.
Dnipropetrovsk oblast
Dnipropetrovsk oblast er en oblast i det sentrale Ukraina. Det er et av landets viktigste industrisentre. Oblastens administrative senter er Dnipro.
Dnipropetrovsk oblast har et areal på 31 914 km², noe som utgjør 5,3% av landets samlede areal. Innbyggertallet er 3 476 200 (2005), noe som gir en folketetthet på 109 personer/km².
Demografi
Antallet innbyggere er (i 2014) 3,292,400 og representerer 5,3 % av hele den ukrainske befolkningen. Ifølge folketellingen for 2001 er fordelingen av etniske grupper i Dnepropetrovsk oblast som vist i tabellen nedenfor.
Skråstrek
Skråstrek (/) er et skrifttegn som brukes som et skilletegn for å angi alternativer (i betydningen eller) og kombinasjoner (i betydningen og). Tegnet brukes også i måleenheter, i enkelte forkortelser og i matematiske brøker.
Skråstrek kalles «slash» på engelsk, mens omvendt skråstrek eller «bakstrek» (\) kalles «backslash».
Bruk i norsk
Skråstrek kan brukes for å spare plass og lette lesing. I mange tilfeller vil det være bedre å skrive setningen fullt ut med ord, for eksempel ved hjelp av «og» eller «eller». Det skal som generell regel ikke være mellomrom mellom skråstreken og tegnene før og etter. Dersom ett eller begge uttrykkene som skilles av skråstreken inneholder flere ord, så brukes det mellomrom.
Til alternativ
Skråstreken kan brukes til å uttrykke alternativer, istedenfor ordet «eller»:
Til sammenbinding
Skråstreken kan brukes til å uttrykke sammenbinding, istedenfor ordet «og»:
Til måleenheter
Flere standard måleeneheter skrives med skråstrek:
Til forkortelser
Skråstrek kan brukes til noen få utvalgte forkortelser:
Til påfølgende tidsrom
Skråstreken kan brukes for å indikere påfølgende tidsrom:
I matematikk
I matematikk er en vanlig å skille teller og nevner i en brøk med en skråstrek, når brøken inngår i en tekst:
Skråstrek brukes også i mengdelære om en kvotient av en mengde:
En omvendt skråstrek brukes i mengdelære for et komplement:
I data- og informasjonsteknologi
Skråstrek brukes til en del spesielle funksjoner i data- og informasjonsteknologi, tildels som alternativ for omvendt skråstrek:
Microsoft Windows bruker omvendt skråstrek for filbaner, som i C:\mappe\.
Diverse bruk
Skråstreken kan inngå sammen med kolon i et repetisjonstegn eller gjentagelsestegn i en sangtekst:
Tegnet kan også brukes i tekst for å skille verselinjer:
Feilaktig bruk
På norsk skal det ikke brukes skråstrek
Representasjon i tegnsett
Skråstrek er representert med ulik kode i forskjellige tegnsett for datamaskiner. I ASCII er skråstrek kodet med 47 i titallsystemet, som tilsvarer 2F i hexadesimalkode. I HTML kan skråstreken skrives som  eller.
Unicode har flere varianter av skråstreken:
Rod Serling
Edward Rodman «Rod» Serling (født 25. desember 1924 i Syracuse i New York i USA, død 28. juni 1975 i Rochester i New York) var en amerikansk forfatter og TV-produsent kjent for science fiction fjernsyns­serien The Twilight Zone. Han ble belønnet med en rekke Emmy Awards. Serling var aktiv under andre verdenskrig, ble tildelt Purple Heart. Han var også aktiv innen politikk.
Lingchi
Lingchi (kinesisk 凌遲, pinyin: Língchí, «ydmykende og langsomt»), i den vestlige verden gjerne omtalt som de tusen kutts død, var en kinesisk torturpreget henrettesesmetode kjent siden 900-tallet og som tidvis ble benyttet i Kina til den ble avskaffet fra straffeloven i 1905.
Straffen, som nok var reservert til bare de aller verste forbrytelser, innebar at den dømte, levende eller død, ble langsomt skåret i og til slutt delt i små biter. Lovbøkene beskriver ikke fremgangsmåten i detalj, og utførelsen varierte dermed. Noen keisere forlangte at den straffedømte skulle leve i tre dager etter at prosessen ble påbegynt; det var også tidvis et mål at han skulle levende oppleve hele amputeringer. Det er imidlertid også kjent at det var vanlig å gi bedøvende stoffer i forkant, og at det ikke var uvanlig at den dømte eller hans venner bestakk torturbøddelen for å sørge for at et dødelig stikk til hjertet ble tilført først, eller tidlig, i prosessen.
Det finnes fotografier fra den siste lovlig utførte lingchi, den 9. april 1905. Det var Fu Zhu Li (gammel romanisering: Fou-chou-li), en vakt i den mongolske prins Ao-Han-Quans tjeneste, som ble henrettet fordi han til nyttårsfesten i februar hadde drept sin herre.
On the Silent Wings of Freedom
«On the Silent Wings of Freedom» er en sang fra det engelske progressiv rock-bandet Yes, utgitt i 1978 på bandets album Tormato. Sangen er skrevet av Jon Anderson og Chris Squire. Dette er den sangen på albumet som er mest typisk for Yes' etablerte lydbilde på 1970-tallet, og det er også albumets lengste sang med sine 7 minutter og 47 sekunder.
Struktur
Sangen åpner med et staccato tema spilt på gitar, med en «avventende» rytmeseksjon. Jon Andersons stemme går høyt, og teksten er også «høytsvevende». Etter to vers settes tempoet opp, og gitaren og pianoet spiller sammen i noe som kan høres ut som en improvisert jam. Sangen har et blandet preg av psykedelisk rock, rock 'n' roll og jazz, noe som ikke er helt uvanlig for sanger innen progressiv rock.
Selv om albumet Tormato ikke falt helt i smak hos Yes-fans, har denne sangen blitt en publikumsfavoritt.
Konsertfremføringer
«On the Silent Wings of Freedom» ble spilt på samtlige konserter på Tormato-turneen. Deretter ble den spilt på kun en av konsertene på Big Generator-turneen, nemlig i Springfield 19. november 1987. Mellom 2002 og 2004 ble sangen spilt på flere av bandets konserter, men har ikke blitt spilt siden juli 2004.
Det finnes foreløpig ingen offisielle utgivelser med konsertopptak av sangen.
Personell
På originalinnspillingen fra 1978 medvirker:
Míchel Salgado
Miguel Ángel Salgado Fernández (født 22. oktober 1975 i As Neves) var en spansk fotballspiller som er best kjent for sin offensive spillestil og knallharde taklinger. Høyrebacken fikk kallenavnet Il Due (italiensk for nummer 2), etter nummeret han spilte med på ryggen gjennom store deler av karrieren.
Salgado begynte karrieren i 1994 hos Celta Vigo. Første sesong spilte han 20 kamper for klubbens B-lag, før han tok steget opp på førstelaget i 1995. I 1996 ble han lånt ut til UD Salamanca, før han spilte ytterligere to år for Celta. I 1999 gikk Salgado til Real Madrid for om lag 11 millioner euro, og gjennom en ti år lang karriere, med 254 kamper og 4 mål, i den spanske storklubben ble han en klubblegende.
Den 19. august 2009 signerte Salgado for den engelske klubben Blackburn Rovers. Han spilte 66 kamper for klubben over tre sesonger, før han la opp i 2012.
Salgado har også en lang landslagskarriere. Etter å ha gått gradene på ungdomsslandslagene (U18, U19, U20 og U21) debuterte han på den 5. september 1998, i et svært overraskende tap mot (2-3). Mellom 1998 og 2006 spilte Salgado til sammen 53 landskamper for Spania.
Kodzjent
Kodzjent (tadsjikisk Хуҷанд eller خجند, også skrevet Khudzhand, russisk Худжанд, tidligere Khodjend fram til 1939 og Leninabad til 1992) er den nest største byen i Tadsjikistan. Byen har 149 000 innbyggere (2000), en nedgang fra 160 000 i 1989. Byen er også hovedstaden i Sughd, den nordligste provinsen i Tadsjikistan. Byen ligger ved bredden av elven Syr-Darja ved enden av Ferganadalen.
Historie
Kodzjent er en av de eldste byene i Sentral-Asia. Den lå langs Silkeveien fra Kina til Europa, og markerte en av ytterpostene til Aleksander den store. Aleksander den store bygde her festningen Alexandria Eskhat (det ytterste Aleksandria). Byen ble tatt av araberne i 711, av Djengis Khans styrker i 1220, og som en del av Kokand-khanatet av russerne i 1866. Byen og området rundt tilhørte Usbekistan fra 1924 til 1929.
Tidligere gikk all handel mellom khanatene Bokhara og Kokand gjennom byen, men dette endret seg etter den russiske okkupasjonen i 1866. Byen spilte en viktig rolle i russernes krig mot Kokand i 1875.
Mye av byen er blitt ødelagt gjennom årene, og få gamle bygninger er igjen. De to mest kjente er Sheikh Muslihiddins mausoleum og det gamle citadellet. Av nyere monument var den største statuen (24 m høy) i Sentral-Asia av Lenin. Den ble revet i 2011, og skal etter planen erstattes av en statue av tadsjiken Ismail Samani.
Bahrains flagg
Bahrains flagg er rødt og hvitt, ved skillet mellom fargene er det et sikksakkmønster med fem spisser. Flagget fikk sin nåværende form i 2002, tidligere var det flere spisser, men ble endret for å symbolisere islams fem pilarer. Den røde fargen symboliserer den muslimske gruppen kharijiter. Det eldste kjente flagget fra Bahrain var helt rødt, det hvite feltet kom til på 1800-tallet under britisk press, som et tegn på at man hadde inngått forbund om å gjøre slutt på angrep på andre lands skipsfart.
Bahrains flagg benyttes i uendret form som nasjonalflagg på land, handelsflagg, statsflagg og orlogsflagg.
Kongeflagg
Bahrains kongeflagg ble innført i forbindelse med at landet i 2002 endret status fra emirat til kongedømme. Flagget er basert på nasjonalflagget, men har to hvite striper langs øvre og nedre kant, i tillegg også en kongekrone i gult i øvre felt.
Johan Martin Ferner
Johan Martin Ferner (født 22. juli 1927 i Oslo som Johan Martin Jacobsen, død 24. januar 2015 samme sted) var en norsk forretningsmann. Han var mest kjent som prinsesse Astrids ektemann, men gjorde seg også bemerket som idrettsmann og vant sølvmedalje i seiling under Sommer-OL 1952.
Bakgrunn
Johan Martin Ferner var sønn av skreddermester i Oslo Ferner Jacobsen (født 20. juni 1885, død 7. juli 1964) og Ragnhild Olsen (født 1889, død 23. desember 1966). De ble gift 14. august 1912. Han hadde en søster, Inger (født 13. mai 1913), som giftet seg med den britiske majoren Donald H. Robson. Broren, Finn Christian Ferner, giftet seg med amerikanerinnen Charlotte «Monk» Donald fra Boston og fikk fire barn med henne.
Etternavnet Ferner var opprinnelig farens fornavn, som Johan Martin og hans søsken tok i 1927. Ferner Jacobsen var sønn av los Johan Martin Jacobsen (1850–1907) fra Tjøme, sønn av smed Jacob Andreas Knudsen (1819–1868).
Ekteskap
Johan Martin Ferner ble gift første gang 20. januar 1953, med billedkunstner Ingeborg «Bitte» Hesselberg-Meyer (9. juli 1931 – 22. juli 1997), og skilt i 1956. (Bitte ble senere gift med journalist Bernhard Rostad, sønn av bondelagslederen Arne Rostad. De fikk tre barn; blant dem filmregissør Arne B. Rostad.)
Johan Martin Ferner ble 12. januar 1961 gift i Asker kirke med prinsesse Astrid. Paret fikk fem barn sammen:
Utdannelse og forretningsvirksomhet
Ferner tok artium i 1947 og tok deretter videre handelsutdannelse i Norge og utlandet. Fra 1949 til 1950 studerte han ved London Polytechnic Institute, deretter 1950 til 1951 ved Bradford Technical College. Studiene ble deretter fortsatt i Frankrike, der Ferner fra 1951 til 1952 studerte ved Universitetet i Lyon. Han hadde også praksis ved londonfirmaet Harrods.
Fra 1964 ledet og utviklet Ferner, sammen med sin bror Finn Christian Ferner, familiefirmaet Ferner Jacobsen AS. Han var lenge disponent i dette firmaet, som driver i konfeksjonsbransjen.
Coffeeshop (Nederland)
Fra 1. mai 2012 er det forbudt for turister å kjøpe cannabis i tre sørlige regioner av Nederland.
Johan Martin Ferner
Seiling
Ferner var med på den norske båten «Elisabeth X» som i sommer-OL i 1952 kom på andreplass i 6-metersklassen bak den amerikanske båten «Llanoria». Seilingene ble avviklet i perioden 20. til 28. juli 1952. Mannskapet på «Elisabeth X» besto av Finn Ferner, Erik Heiberg, Tor Arneberg, Johan Martin Ferner og Carl Mortensen.
Utmerkelser
Kongen utnevnte i 2011 Ferner til kommandør av St. Olavs Orden.
Coffeeshop (Nederland)
En nederlandsk bedrift som kategoriserer seg selv som en coffeeshop vil sannsynligvis basere butikken sin på salg av cannabisprodukter, og muligens også andre substanser som tolereres (nederlandsk: «gedoogd») gjennom regelverket rundt kontrollerte substanser i Nederland. Flere utsalgssteder serverer også lette måltider og drikke, men er ved lov forhindret fra å selge alkohol.
I Nederland er salg av cannabis ulovlig, men ikke straffbart, noe som gjør at loven ikke håndheves i utsalgssteder som følger disse landsomfattende reglene:
Utsalgsstedene er forpliktet til å registrere hvert salg, og noen har også vært nødt til å opprette en kundedatabase med ID-kort. Slike tiltak gjør at politiet kan kontrollere at utsalgsstedene følger de nevnte reglene. For enkelte regelbrudd kan et utsalgssted bli tvangsstengt i opptil tre måneder, mens for andre, mer alvorlige regelbrudd kan tvangsstengingen bli permanent. Dette er klart nedfelt i regelverket. Ethvert utsalgssted som selger cannabis til mindreårige eller "harde" rusmidler i det hele tatt vil bli stengt permanent og innehaverne tiltalt.
Det er et uavklart dilemma rundt temaet, siden det er tillatt for utsalgsstedet å selge produktene, men ikke å kjøpe dem, eller: "hoveddøren er åpen, men bakdøra er ulovlig". Det er flere forslag oppe til debatt for å løse dette (pr. januar 2006), slik som f.eks. å tillate cannabisdyrking i næring for å erstatte ulovlig dyrking innenriks eller import.
Utsalgsstedene følger som regel pålegget om ikke å selge alkohol, men flesteparten markedsfører seg selv med moderasjon og et visst skjønn. Flere utsalgssteder oppbevarer cannabismenyen under disken, selv om produktet er klart synlig ved disken. Som en konsekvens av forbudet mot markedsføring, flagger gjerne utsalgsstedene med rød-gul-grønne etiopiske flagg eller andre symboler for rastafaribevegelsen for å indikere at de er et utsalgssted for cannabis.
Produktene i de nederlandske coffeeshopene er som regel av meget god kvalitet (les: uforurenset) og er dermed rimelig trygge, sett i forhold til produktene man eventuelt kjøper på det svarte markedet i land hvor dette er ulovlig,
Utenfor Nederland
I Danmark ble utsalgsstedene i Christiania, hvor salg av cannabis er lov, stengt i 2005, som en følge av et kompromiss mellom Fristaden Christiania og danske myndigheter. Bodene har allikevel tidvis sprunget opp igjen.
Battlefield 1942
Battlefield 1942 er et svensk-amerikansk førstepersonsskytespill til PC, utviklet av Digital Illusions CE og utgitt høsten 2002. Spillet kan spilles i enspillermodus mot roboter, eller i flerspillermodus mot andre spillere via LAN eller internett. Spillet har lagt handlingen til kjente slagmarker fra andre verdenskrig. Det er lagt større vekt på spillbarhet enn på realistisk handling, men spillområdene er basert på virkelige steder.
Under spillet velger man mellom fem forskjellige roller som infanterist, og man kan bemanne alt fra jagerfly og bombefly, til store krigsskip, hangarskip og kystartilleri. Man kan kjøre pansrede personellkjøretøyer, stridsvogner, jeeper og man kan kontrollere stasjonære våpen.
Det er gitt ut fem oppfølgere: Battlefield Vietnam, som foregår under Vietnamkrigen, Battlefield 2, som omhandler mer moderne krigføring, Battlefield 2142 med handling fra framtiden, Battlefield 3 som i likhet med Battlefield 2 er situert i moderne krigføring og Battlefield 4 som er i omtrent det samme som Battlefield 3. Battlefield 3 var også første spill i Battlefield-serien med en lineær Campaign-modus for singleplayer-modus.
Lag
Spillerne velger om de ønsker å spille for de allierte eller for aksemaktene. Avhengig av hvilket kart som benyttes, er de allierte Canada, Sovjetunionen, Storbritannia eller USA, mens aksemaktene er Japan eller Tyskland. Soldatene har våpen og krigsutstyr ettersom hvilket land de er fra. I klankamper (forhåndsarrangerte kamper mellom spillere på faste lag) er det vanlig at det spilles to runder på hvert lag, så begge lagene får spille både som aksemakt og som alliert.
Klasse
Når en runde i spillet starter, eller en spiller spawner, må spilleren ha valgt en klasse. Det er fem forskjellige klasser å velge mellom:
Kart
Kartene i Battlefield 1942 er inspirert på virkelige slag fra Stillehavet, Øst-Europa, Vest-Europa og Nord-Afrika. Noen av de nyeste kartene har lagt tyngre vekt på spillbarhet enn historiske hendelser. I tillegg til originalkart og kart som følger med nyere offisielle patcher, er det laget en rekke kart av spillere, med mer eller mindre suksess. Enkelte av originalkartene finnes også i flere versjoner tilpasset turneringer.
I tillegg til kartene laget for «vanilla», er det laget en rekke egne kart til forskjellige moder. Enkelte av modiene har imidlertid tilpasset enkelte av originalkartene.
Tilleggspakker
Det er gitt ut to tilleggspakker til Battlefield 1942: Battlefield 1942: Road to Rome og Battlefield 1942: Secret Weapons of WWII.
Begge tilfører spillet nye våpen, kjøretøy og kart. Road to Rome fokuserer på kamper i Italia, og Secret Weapons fokuserer på kamper med sjeldne prototypevåpen.