cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valutakurs
Renteparitet
Teorien om renteparitet forsøker å forklare utviklingen i valutakurser med hensyn til det relative rentenivået mellom land. Teorien omfatter både dekket og udekket renteparitet, og sier at rentenivået i to land og valutakursen mellom de to landenes valuta på sikt vil justeres slik at effekten endringer i det relative rentenivået motvirkes av endringer i valutakursen. Det vil da ikke være mulig å gjøre risikofrie plasseringer i utenlandsk valuta (arbitrasje). En endring i det relative rentenivået i forhold til utlandet vil føre til appresiering eller depresiering av hjemlandets valuta.
Eksempel: Dersom den risikofrie renten i Norge reduseres relativt til rentenivået i euro-området, så vil (hvis alt annet er likt) den norske valutaen ifølge ideen om renteparitet svekke seg (depresiere) slik at det ikke skal lønne seg å ta opp lån i Norge, som kan plassere risikofritt til en høyere rente i euro-området.
Udekket renteparitet beskriver forholdet mellom spotkurs og terminkurs på utenlandsk valuta. Spotkursen er prisen på umiddelbar levering av utenlandsk valuta (og er den man vanligvis refererer til. Terminkursen for valuta er prisen på fremtidig levering av utenlandsk valuta (fra tre dager og oppover). Formelen for udekket renteparitet kan settes opp som TP=ih-iu=(F-S)/S, der TP er terminpremie (differansen mellom spotkurs og terminkurs), F er terminkurs og S er spotkurs.
Det har ikke blitt vist at renteparitet har vært gjeldende etter 1990-årene. I motsetning til hva teorien om renteparitet sier, har valutaer med høye renter typisk appresiert snarere enn depresiert, muligens som følge av dempet inflasjon og som følge av at en valuta som gir høyere rente framstår som mer attraktiv.
Betalingsbalansemodeller
Disse modellene hevder at en valutakurs må være i likevekt – på det nivået som gir en stabil driftsbalanse. Et land som har et handelsunderskudd vil oppleve en nedgang i valutareservene som etter hvert reduserer (depresierer) verdien av landets valuta. Fallet i valutaens verdi gjør landets eksportprodukter rimeligere på verdensmarkedet mens det gjør importprodukter dyrere. Etter hvert reduseres derfor importen mens eksporten øker. Dermed stabiliseres handelsbalansen og valutaen mot likevekt.
Som kjøpekraftsparitetsteorien fokuserer betalingsbalansemodeller på varer og tjenester som kan handles og ignorerer den økende betydningen av globale kapitalstrømmer. Penger jager kun varer og tjenester, men i større grad finansielle verdipapirer som aksjer og obligasjoner. Flyten av finansielle verdipapirer inngår i utenriksregnskapsdelen av betalingsbalansen og balanserer dermed underskuddet i driftsbalansen. Økningen i kapitalstrømmer har gitt opphav til Kapitalverdimodellen (CAPM).
Kapitalverdimodellen (CAPM)
Handelsveksten finansielle verdier (aksjer og obligasjoner) har endret måten analytikere og markedsaktører ser på valuta. Økonomiske variabler som økonomisk vekst, inflasjon og produktivitet er ikke lenger de eneste drivkreftene i valutakursutviklingen. Andelen transaksjoner som kommer fra grensekryssende handel med finansielle verdipapirer dominerer over de valutatransaksjoner som er forbundet med vare- og tjenestehandel.
Kapitalverditilnærmingen anser valutaer for å være verdipapirpriser handlet i et effisient finansmarked. Følgelig er valutakursene mer og mer korrelert med andre markeder, spesielt aksjer.
Man kan tjene eller tape penger i valutamarkedet akkurat som på børsen. Valutaer kan handles i spottmarkedet og i form av derivater i valutamarkedet.
Fluktuasjoner i valutakursene
En markedsbestemt valutakurs vil endre seg når verdien på en av de to valutaene endres. En valuta vil styrke seg når etterspørselen er større enn tilbudet. Den svekker seg når etterspørselen er mindre enn tilbudet. Folk vil fremdeles ha penger, men de foretrekker å ha formuen i en annen form, for eksempel en annen valuta.
Økt etterspørsel etter en valuta kommer enten av en økt transaksjonsetterspørsel etter penger, eller en økt spekulativ etterspørsel etter penger. Transaksjonsetterspørselen etter penger har høy korrelasjon med næringsaktiviteten i landet, bruttonasjonalprodukt (BNP), og sysselsettingsnivå. Jo flere folk som ikke har arbeid, jo mindre vil befolkningen som helhet bruke på varer og tjenester. Sentralbanker har typisk små vanskeligheter med å tilpasse det tilgjengelige pengetilbudet til etterspørselen etter penger i forretningstransaksjoner.
Det er vanskeligere for en sentralbank å tilpasse pengemengden til den spekulative etterspørselen etter penger. De forsøker imidlertid å gjøre dette ved å endre rentene. En investor kan velge å kjøpe valuta hvis avkastningen (det vil si renta) er høy nok. Jo høyere rentene forventes å bli i et land, jo større er etterspørselen etter landets valuta. Det har blitt hevdet at valutaspekulasjon kan hindre reell økonomisk vekst, spesielt fordi store valutaspekulanter med vilje kan presse verdien på en valuta ned ved å selge den i markedet for å tvinge sentralbanken til å kjøpe valutaen for å holde den stabil. Dette gjelder først og fremst i fastkursregimer der sentralbanken har sagt at den vil holde valutaen på et bestemt nivå, men det kan også forekomme når markedet venter at sentralbanken vil intervenere i markedet for å hindre fallet i valutaens verdi. Hvis sentralbanken intervenerer, så kan spekulanten kjøpe tilbake valutaen fra banken til en lavere pris, stenge posisjonen og ta gevinst.
Når folk velger hvilken valuta de skal sitte på, er de også opptatt av at den skal holde på verdien i fremtiden. En valuta vil ha en tendens til å falle i verdi hvis landets inflasjon er høyere, hvis landets produksjon er ventet å falle eller hvis et land er preget av politisk usikkerhet. Da president Vladimir Putin avskjediget regjeringen 24. februar 2004, falt verdien på russiske rubler. Da Kina annonserte planer om den første romferden, steg syntetiske futures for kinesiske yuan. Siden Kinas valuta offisielt er knyttet til dollar, har syntetiske markeder oppstått som kan simulere en flytende yuan.
Valutamarkeder
Valutamarkedene er vanligvis veldig likvide, ettersom verdens største banker tilbyr valutahandel døgnet rundt. Banken for internasjonale oppgjør (Bank for International Settlements – BIS) anslo i april 2010 at omsetningen i det globale valutamarkedet i gjennomsnitt var på 4 billioner US dollar per dag, opp 20 prosent fra 2007. De største markedene for valutahandel er London, fulgt av New York og Tokyo.
Studentsamskipnaden i Harstad
Studentsamskipnaden i Harstad (SiHa) var en av Norges studentsamskipnader. Siha dekket velferdsbehovene til 1350 studenter ved Høgskolen i Harstad.
Studentstyring
SiHa ble ledet av et styre, som blant annet fastsatte semesteravgiften og hvilke tilbud samskipnaden skulle tilby studentene. Syret besto av fire studentrepresentanter, en representnt fra SiHa og to representanter fra høgskolen. Både styrets leder og nestleder var studenter. Styrets studentrepresentanter ble valgt hver vår av Studentparlamentet. Styret konstituerte seg selv ved første styremøte i høstsemesteret.
Aktivitet
SiHa drev sin aktivitet i Harstad. Som hovedaktivitet hadde SiHa 132 utleieboliger, fordelt på studentbyene Rådyrveien, Storvollen, Flåtenveien og Tordenskjold. Boligene bestod av hybler, hybelleiligheter, leiligheter og familieleiligheter. SiHa drev også kantinen ved Høgskolen i Harstad. I tillegg ble det drevet med tjenestetilbud som eksamensmestringskurs, jobbsøkerkurs, utflukter, utlån av friluftsutstyr, idrettsgrupper og sosiale samlingspunkter.
Den 1. juli 2015 ble SiHa innfusjonert i Norges arktiske studentsamskipnad.
Gianluca Brambilla
Karriere
Brambilla fikk kontrakt med Colnago-laget foran 2010-sesongen, og i sin første sesong i proffsirkuset presterte han en del gode resultater. Det kan nevnes topp ti-plasseringer i G.P. Costa degli Etruschi og GP di Lugano, likevel var høydepunktet seieren i endagsrittet, G.P. Nobili Rubinetterie. I 2011-sesongen har Brambilla tatt ytterligere steg med god kjøring i Giro d'Italia, der han kom på 5.-plass i klatrekonkurransen og 4.-plass på etappe 18.
Arp 256
Arp 256 er et par av vekselvirkende galakser som ligger rundt 350 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Hvalfisken. Galaksene er sterkt deformerte, og har en stor mengde av blå knotter som er område med sterk stjernedannelse. Galaksene er lyssterke i det infrarøde og stråler på disse bølgelengdene mer enn hundre milliarder ganger kraftigere enn solen.
Avishistorie
Avishistorie er avisens globale historie. For Norges avishistorie se Norsk avishistorie.
Den eldste avisen i verden er trolig den kinesiske Tsing Pao (keiserens nyheter) som kom ut i Beijing i Kina rundt 1000 f.Kr. der teksten ble skåret ut i treplater og deretter trykket.
Den første egentlige avisen, et håndskrevet ark kalt «Blandet Nytt» (Kaiyuan Za Bao), kom ut i Beijing i 713. Kaiyuan var navnet på perioden da avisen kom ut. Etterhvert ble denne avisen, som var keiserdømmets offisielle kunngjøringstidende, kalt Jingbao (i Vesten kjent som Beijinggazetten etter at Beijing ble hovedstad). Den ble utgitt jevnt og trutt, så godt som daglig, helt frem til 1912.
Større statsorganisasjoner har stått for jevnlige utgivelser av kunngjøringer i lang tid, blant annet i Romerriket, der ordrene fra Julius Cæsar blei send ut i Acta Diurna. Ordet avis kommer fra det latinske begrepet «ad visum», 'om det som er sett'.
Moderne avisdrift kom imidlertid først med boktrykkerkunsten som gjorde det mulig å masseprodusere aviser. Verdens eldste trykte avis er «Relation», som ble startet av Johann Carolus. Relation aller fürnemmen und gedenckwürdigen Historien – samling av alle fine og minneverdige nyheter, kom ut i den selvstendige byen Strasbourg. I 1604 kjøpte han et komplett trykkeri og året etter var han i gang med avistrykking, fordi han hadde funnet ut at dette kunne gi en så billig framstilling sammenlignet med håndkopiering at han kunne tjene penger på produksjonen. I oktober 1605 søkte han byrådet i Strasbourg om beskyttelsesbrev mot at andre kunne kopiere det han trykte, så også opphavsrettsspørsmålet er gammelt.
Tidligere har det vært antatt at «Nieuwe Tijdinghe» som kom ut første gang i 1605 under beleiringen av Antwerpen med sine to ukentlige utgaver, var verdens eldste trykte avis, men World Association of Newspapers (WAN) godkjente bevisene for «Relation» sin eldre eksistens i 2005.
Verdens første dagsavis var Einkommende Zeitungen, "innkommende nyheter", som ble grunnlagt i 1650 i Leipzig.
Den eldste tyske avisen kom i 1609 og var Aviso Relation oder Zeitung i Wolfenbuttel, den eldste franske avisen er Nouvelles Ordinairs de Divers Endroits fra 1631, den eldste britiske er Oxford Gazette fra 1665, mens USAs eldste avis kom ut i 1704 og het Boston News-Letter. Nordens eldste avis er svenske Ordinari Post Tijdender fra 1654.
I løpet av de neste tiårene kom aviser ut på engelsk, fransk og nederlandsk, og i 1645 ble den eldste avisen som fortsatt blir gitt ut, svenske Post-och Inrikes Tidningar, til.
New Orleans Pelicans
New Orleans Pelicans, tidligere New Orleans Hornets, er et amerikansk basketballag som spiller i ligaen NBA. Laget holder til i New Orleans i Louisiana, og spiller hjemmekampene på Smoothie King Center i New Orleans. Laget spiller i ligaens vestlige avdeling.
Georges Schneider
Georges Schneider (født 11. juli 1925 i Les Ponts-de-Martel (kanton Neuchâtel), død 10. september 1963 i Oberrickenbach (kanton Nidwalden) var en sveitsisk alpinist. Han ble verdensmester i slalåm under VM 1950 i Aspen, Colorado.
Elias Nikolaus Ammerbach
Elias Nikolaus Ammerbach (1530–1597) var en tysk organist og arrangør fra renessansen.
Liv og virke
Ammerbach studerte ved Universitetet i Leipzig (1548–1549) og var deretter organist i Thomaskirken i Leipzig, sannsynligvis hele livet. I forordet til en utgivelse orgeltablatur fra 1671 står angitt at han gjorde studiereiser i utlandet, men ut over det er ingenting kjent.
Ammerbach utviklet det som i dag er kjent som ny tysk orgeltabulatur og som ble brukt fram til 1700-tallet. Systemet bruker bokstavnotasjon for tonehøyden med rytme-symboler plassert over. Det er ukjent om Ammerbach selv komponerte, det eksisterer ingen musikk med hans signatur. Tabulaturene han publiserte inkluderer arrangementer av populære komponister fra midten av 1500-tallet, blant annet Ludwig Senfl, Heinrich Isaac, Josquin des Prez, Clemens non Papa, og ikke minst Orlando di Lasso.
Ammerbach publiserte den første trykte bok med orgelmusikk i Tyskland.
Ammerbachs verdslige utgivelser har tyske titler, de kirkelige verkene har latinske. I hans siste utgivelse (1583) er det et stort antall italienske madrigaler arrangert for klaviatur.
Liste over Team Columbias proffseire
Etappeseire i Grand Tours
{|
Seire i lagkonkurranser i Grand Tour
* Jan Ullrich og Oscar Sevilla ble nektet start på grunn av Operación Puerto. T-Mobile fikk ikke erstatte dem, og stilte derfor med kun 7 ryttere.
Gresik
Gresik er en by i provinsen Jawa Timur i Indonesia. Byen har både vært under styre av Nederland, og blitt okkupert av Storbritannia.
Strykejernet kunstskole
Strykejernet kunstskole (også kjent som Strykejernet maleskole) er en privatskole i Oslo med kunstfag som spesialitet. Skolen, som er godkjent av Utdannings- og forskningsdepartementet og Statens lånekasse for utdanning, gir ett- og to-årig undervisning innen maleri, tegning, grafikk, skulptur, elektronisk kunst (video) og andre kunstformer.
Skolen samarbeider med prosjektskolen kunstskole om kunstnersenteret Can Serrat i Catalonia.
Gjennom prosjektet «Kunst i offentlig rom» har elevene fått vise arbeider på godt besøkte steder, f.eks t-banestasjoner, torg og kafeer.
Skolen har lokaler i et eldre industrianlegg ved Akerselva (Brenneriveien 9). I tillegg til undervisningslokaler administrerer også skolen galleriene Galleri Autonom og Galleri Brenneriet, der elever stiller ut arbeidene sine. Skolen huser også kulturhuset Ingensteds som leies ut til eksterne arrangementer.
Moro-vers
Moro-vers er ei norsk barnebok med rim og regler skrevet av André Bjerke (1918–1985). Boka er kommet i flere opplag og utgaver, alle på Aschehoug forlag.
Bjerkes enkle tøysevers og velklingende ordleker er blitt klassiske i norsk barnelitteratur. De ble første gang utgitt i For moro skyld – barnerim (1956), Mere moro – barnerim (1957) og Fru Nitters datter – og andre barnerim (1966, andre opplag 1975). Versene ble gjengitt med store bokstaver og illustrert av Mette Borchgrevink. De tre bøkene ble henholdsvis tilegnet forfatterens tre barn Tone, Espen og Vilde, og barnas navn finnes i diktene.
De tre bøkene ble utgitt i samleutgave med tittelen Moro-vers i 1980 med nye illustrasjoner av Rune Johan Andersson. Siden har det kommet utgaver med illustrasjoner av Fam Ekman i 1995, i 2000 med et mindre utvalg av tekstene og med tegninger av Svein Nyhus, og i 2022 illustrert av Nora Brech.
Bellano
Bellano er en kommune i provinsen Lecco i Nord-Italia.
Norsk Hestesenter
Stiftelsen Norsk Hestesenter (NHS) er en norsk stiftelse som har til formål å fremme kvaliteten på hestehold og avl i Norge og å være det øverste faglige senter for utdanning av hestepersonell og for avl av hest i Norge. Senteret holder til på Starum i Østre Toten.
Norsk Hestesenter har ansvar for utarbeidelsen av avlsplaner for norske hesteraser. Stiftelsen fører stambok eller dyreregister for raser der dette ikke gjøres av egne avlsforeninger eller andre, utsteder føllsertifikat for alle raser og er ansvarlig for hingstutstillinger i Norge. Den står også bak utgivelsen av Stambok for norske hester.
Landbruks- og matdepartementet avgjorde i 2009 at Norsk Hestesenter for 2010 får 22,8 millioner kroner i driftstilskudd, med mulighet for 1 million kroner ekstra dersom senteret synliggjør en egeninntjening på 30 % av totalbudsjettet.
Professor Krengle
Quirinus Quirrell Professor Quirrell Hogwarts staff Profesor Quirrell Quirinus Quirell Quirinus Quirrell Professor Quirrell Quirinus Quirrell Professor Krinkel クィリナス・クィレル Quirinus Quirrell Профессор Квиррелл Profesor Quirrell Professori Orave Quirinus Quirrell Những nhân viên tại Hogwarts
Kulisse
En kulisse er en del av dekorasjonen på en teaterscene. Kulissene er med på å fremheve hvilket miljø handlingen foregår i. Kulissene er en av flere viktige elementer som utgjør scenografien i en forestilling.
Noen kulisser er kun laget for å bli sett, som for eksempel en bakvegg, mens andre skal kunne klatres i eller bli stått på av skuespillere og statister. Et eksempel på sistnevnte er balkongscenen i Romeo og Julie. Felles for alle kulisser er at de består av fasader på sidene publikum ser, mens resten ofte består av rammeverk. Større teatere huser ofte egne verksteder med snekkere og teatermalere som sørger for at farger, dekor og perspektiver blir riktige. Tidligere ble trompe-l'œil flittig brukt, maleteknikker som ble benyttet for å skape en svært realistisk illusjon av for eksempel tredimensjonaltitet eller størrelse. I dag er ikke denne teknikken like mye brukt, blant annet fordi tredimensjonelle detaljer kan produseres billig og enkelt, for eksempel av isopor. I dag har man også mer avanserte byggeteknikker og -materialer enn tidligere, noe som gjør det lettere å bygge mer detaljerte og teknisk avanserte kulisser enn det man kunne før i tiden. Dermed unngår man noen av tilfellene hvor man tidligere ville brukt illusjonsmaling.
Kulisser har vært brukt som en del av krigføring. «Tordenskjolds soldater» er eksempel på bruk av levende kulisser, ved at han - ifølge en tvilsom anekdote - fikk sine få soldater til å marsjere på kryss og tvers av Marstrand for å illudere en større militærstyrke. Det ble også anlagt flere «flyplasser» i England under den andre verdenskrig for å få Luftwaffe til å kaste bort ammunisjon og bomber. Tyskerne på sin side rigget til tilsvarende kulisseanlegg, for eksempel på Jarlsberg flyplass utenfor Tønsberg. Liksomfly i papp og tre var malt opp for å likne tyske fly. Hans Clifton tok bilder av flyplassen og sendte dem til London. Noen uker etter i november 1940 ble flyplassen angrepet, angivelig av jukse-«bomber» av tre.
Grimoire
Grimoire er en bok som beskriver magisk tro og praktisering av magi, skrevet fra slutten av middelalderen og 1700-tallet. Slike bøker inneholdt lister over engler og demoner, henvisning på hvordan man skulle kunne kaste trylleformular og forbannelser, blande medisiner, kalle på vesener fra en annen verden, og lage talismaner.
Ordet grimoire er fra gammelfransk «gramaire» og det er fra den samme språkroten som både grammatikk og glamour. Det er delvis ettersom latinsk grammatikk på senmiddelalderen var grunnleggende for utdannelse i skolen og på universitetene, begge håndtert og kontrollert av kirken, og for en analfabet, noe som var flertallet av befolkningen, var alle ikke-kirkelige bøker antatt å være enten suspekte eller magiske eller begge deler. En grammatikk er for både den skriftlærde og analfabeten en beskrivelse av et sett av symboler og hvordan man skal kunne kombinere dem for å skape riktige setninger. Tilsvarende er en skyggebok eller grimoire en beskrivelse av et sett av magiske symboler og hvordan å kombinere dem riktig.
På slutten av 1800-tallet ble flere av disse tekstene, inkludert Abra-Melin-teksten og Salomos nøkler, gjenkrevet av magiske organisasjoner med fantasifulle navn som Hermetic Order of the Golden Dawn og Ordo Templi Orientis. Mystikeren og fantasten Aleister Crowley, en engelsk skikkelse som bevegede seg i begge organisasjoner, framhevet slike tekster og skrev selv tilsvarende, noe som har vært inspirasjoner for moderne bevegelser som Wicca og Satanisme og tilsvarende.
Se også Svarteboka.
John Alvbåge
John Rune Alvbåge (født 10. august 1982) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er keepertrener i Sarpsborg 08.
Han har tidligere spilt for Västra Frölunda IF og Viborg FF, samt landslagsfotball for Sverige.
Han ble tatt ut som tredjekeeper i til VM 2006 i Tyskland, men fikk ingen kamper.
Théodore Maunoir
Théodore Maunoir (født 1. juni 1806, død 26. april 1869) var en sveitsisk kirurg og medgrunnlegger av Den internasjonale Røde Kors-komiteen.
Liv og virke
Maunoir fulgte familietradisjonen med å studerte medisin i Storbritannia og Frankrike. Maunoir ble tildelt doktorgrad i kirurgi i 1833. Etter at Maunoir kom tilbake til sin hjemby, ble han medlem av Genève-kommisjonen for hygiene og helse og foreningen for offentlig velferd i Genève.
Maunoir forble medlem av Den internasjonale Røde Kors-komiteen frem til sin tidlige og uventede død i april 1869. Maunoirs etterfølger i komiteen ble lokalpolitikeren Louis Micheli de la Rive, som også kom fra Genève.
Maunoir ble av sine venner og bekjente ansett som ekstremt intelligent og sjarmerende person med en utmerket sans for humor.
Da Maunoir giftet seg for første gang, tok han også ansvaret for barna fra konens tidligere ekteskap. Da hans første kone døde, giftet Maunoir seg for andre gang. Maunoir var en meget nær og god venn med Louis Appia, som også var kirurg.
Raymond av Poitiers
Raymond av Poitiers (født ca. 1115, falt 29. juni 1149 ved Inab i Syria) var prins av fyrstedømmet Antiokia. Han var den yngre sønnen av hertug Vilhelm IX av Aquitaine og hans hustru Filippa Maude av Toulouse, født det samme året som hans far begynte sitt beryktede affære med elskerinnen Dangereuse de l'Isle Bouchard av Châtellerault. Raymond var således onkel til dronning Eleanora av Aquitaine.
Tar kontroll
I 1135 sendte kong Fulko av Jerusalem av det latinske kongedømmet i Jerusalem, regent for arvingen av Antiokia, Constance, sendebud til Raymond av Poitiers og tilbød henne i ekteskap. Raymond var da ved hoffet til kong Henrik I av England. Han kom fram til Antiokia i april 1136 og giftet seg med den rundt ti år gamle Constance og ble således herskeren av Antiokia. Han var selv var rundt 21 år gammel.Ekteskapet hadde velsignelsen til patriarken av Antiokia, men ikke moren av bruden, (Alice eller) Alix av Antiokia, som hadde vært under den formening at Raymond skulle bli hennes ektemann.
De første årene av fellesstyret til Raymond og Constance ble tilbrakt i stadige konflikter med den bysantinske keiseren Johannes II Komnenos som hadde kommet sørover delvis for å ta tilbake Kilikia fra (Lewon eller) Leo II av Armenia, og hevde sine rettigheter over Antiokia ved Orontes. Raymond ble tvunget til å gi sin hyllest, og i tillegg gi løftet om å overgi fyrstedømmet så snart han hadde skaffet seg et nytt len. Keiser Johannes på sin side lovte å skaffe ham områder fra de land øst for Antiokia som var tatt av muslimene. Det hærtokt i 1138 som Raymond deltok sammen med keiseren for å erobre disse landområdene endte i fiasko. Raymond var siden liten lysten til å hjelpe keiseren med å erobre nye landområder da deres eventuelle suksess betydde at han tapte Antiokia. Uten å ha oppnådd noe dro Johannes II Komnenos tilbake til Konstantinopel etter å ha krevd at Raymond overga Antiokias festning, men Raymond ga ikke noe svar.
Strider
Deretter fulgte en kamp mellom Raymond og patriarken. Raymond var misfornøyd med den hyllest til keiseren som han var tvunget til å gi, og den tvilsomme troverdighet til patriarkens valg var et håndgrep for opposisjonen. Til slutten var den Raymond som trakk det lengste strået, og patriarken ble avsatt i 1139. I 1142 kom Johannes II Komnenos tilbake, men Raymond nektet å anerkjenne eller fornye sin tidligere underkastelse, og keiseren var ikke stand til å gjøre noe med det, skjønt han herjet og brent nabolandet til Antiokia. Året etter ble Johannes II Komnenos erstattet av Manuel I Komnenos og Raymond krevde en del byer i Kilikia, men møtte sin overmann. Manuel I tvang ham til en ydmykende besøk i Konstantinopel hvor han måtte fornye sin hyllest og love å anerkjenne en gresk patriark.
I Raymonds siste år fikk han besøk av kong Ludvig VII av Frankrike og hans hustru, dronning Eleanora av Aquitaine. Eleanora var hans egen niese, noe som betydde et hjertelig møte. Raymond forsøkte å forhindre den franske kongen fra å dra sørover til Jerusalem og isteden overtale ham til å bli i Antiokia og hjelpe til med erobringen av Aleppo og Cæsarea Maritima. Forholdet mellom Ludvig VII og Eleanora var på denne tiden begynt å kjølne, og ett av de ryktene som ble satt ut om dronningen var at hun hadde en incestiøst forhold til sin onkel. I henhold til John av Salisbury skulle Ludvig ha blitt mistenksom over den oppmerksomhet som Raymond viste sin niese og de lange samtalene som de hadde. Krønikeskribenten Vilhelm av Tyr, som ofte beskrev det skandaløse der han mente han så det, hevdet at Raymond forførte Eleanora for å få hevn over hennes ektemann som hadde nektet å gi ham støtte mot sarasenere, og at «i strid med [Eleanoras] kongelige verdighet så hun bort fra sine bryllupsløfter og var utro mot sin ektemann». De fleste moderne historikere har avvist disse ryktene, men har også pekt på at Raymond og hans niese var nære venner i hennes første barndom, og at folk fra Aquitaine hadde en annen og mer direkte måte å opptre på enn det mer kjølige lynne i Paris hvor kongen kom fra.
Ludvig forlot Antiokia i all hast og Raymond ble forhindret i sine planer. I 1149 ble han drept i slaget ved Inab under et hærtokt mot Nur ad-Din. Han ble halshogd av Shirkuh, Saladins onkel, og hans hode ble plassert i sølveske og sent til kalifen i Bagdad som en gave.
Personlighet og familie
Med Constance fikk Raymond tre barn, en sønn og arving i Bohemund III av Antiokia, og døtrene Maria og Filippa.
Universidad Veracruzana
Universidad Veracruzana er et autonomt offentlig universitet i den meksikanske delstaten Veracruz. Universitetet er ett av de viktigste i det sørøstlige Mexico, og har over 70 000 studenter (2014). Det satses også sterkt på forskning, og over 350 forskere arbeider ved universitetet. Universidad Veracruzana er spredt utover fem forskjellige regioner i delstaten. Hovedadministrasjonen befinner seg i Xalapa.
Universidad Veracruzana ble grunnlagt 11. september 1944.
Stenersgata (Oslo)
Stenersgata (1, 2-24) er en sentrumsgate i Oslo. Gaten går fra Strandgata/Nygata ved Oslo City til Lilletorget og Brugata på Vaterland.
I Stenersgata 15 lå Oslo Elementærtekniske skole fram til hele området ble sanert på slutten av 1960-tallet.
I september 2019 åpnet en trikkelinje gjennom gaten, som erstatningslinje for trikken i Storgata. Linjen ble fjernet etter at trikken i Storgata med nye Storgata holdeplass åpnet i 2021.
Muhammed Mossadegh
Muhammed Mossadegh (persisk: محمد مصدق‎; født 19. mai 1882 i Teheran, død 4. mars 1967 i Paris) var statsminister i Iran fra 1951 til 1953. Han ble fjernet fra makten av Muhammed Reza Pahlavi, sjahen i Iran, og lojale styrker av monarkiet i et komplisert komplott, støttet av britiske og amerikanske etterretningsorganisasjoner.
Veien til makten
Etter å ha utdannet seg i Frankrike fikk Muhammed Mossadegh sin start i iransk politikk i 1914 da han ble utnevnt til generalguvernør i den iranske provinsen Fars av Ahmed Shah Qajar og fikk tittelen Mossadegh os-Saltaneh av sjahen. Han ble senere utnevnt til finansminister i regjeringen til Ghavam os-Saltaneh i 1921 og utenriksminister i regjeringen til Hassan Pirnia Moshir od-Dowleh i juni 1923. Senere samme år ble han valgt til parlamentet i Iran, men kort tid etterpå trakk han seg da Reza Pahlavi ble valgt til sjah.
I 1941 abdiserte Reza Pahlavi og Mossadegh ble igjen valgt til parlamentet. Denne gangen stilte han som medlem i Irans Nasjonale Front (Jebhe Melli), en nasjonalistisk organisasjon som han grunnla for å gjøre slutt på utenlandsk nærvær som hadde etablert seg i Iran etter andre verdenskrig, særlig med tanke på utnyttingen av Irans rike oljeressurser.
Ørjeelva
Ørjeelva er en kort elvestrekning mellom Rødenessjøen og Øymarksjøen i Haldenvassdraget.
Foruten ørret finnes det blant annet lagesild (lokalt: vemme) og krøkle (lokalt: slom). Krøkla går opp i elva i store mengder om våren for å gyte.
Muhammed Mossadegh
Abadan-krisen
Etter at forhandlingene for å få mer penger for oljen ikke førte fram, stemte det iranske parlamentet 15. mars 1951 for å nasjonalisere Irans oljeindustri og ta kontroll over det britiskeide og -bemannede Anglo-Iranian Oil Company (AIOC). Statsminister general Haji-Ali Razmara, valgt i juni 1950, hadde motsatt seg nasjonaliseringssaken av tekniske grunner. Han ble drept i et attentat 7. mars 1951 av Khalil Tahmasebi, et medlem av den militante fundamentalistgruppen Fadayan-e Islam. En stund senere valgte nasjonalforsamlingen (Majlis) Mossadegh som ny statsminister. Den unge sjahen var klar over Mossadeghs stigende popularitet og politiske makt, og måtte godta parlamentets valg. Etter at han overtok embetet, fikk Mossadegh igjennom nasjonaliseringen av oljeindustrien. Det medførte ekspropiering av AIOCs eiendeler.
Den britiske regjeringen svarte på dette med å annonsere at den ikke ville tillate Mossadeghs regjering å eksportere olje produsert i de tidligere britisk-kontrollerte fabrikkene. En flåte av britiske skip ble sendt til Persiagulfen for å hindre iranske forsøk på å transportere olje ut av landet. En økonomisk stillstand fulgte, der Mossadeghs regjering nektet enhver britisk deltakelse i Irans oljeindustri, mens Storbritannia nektet eksport av olje fra Iran.
Abadan-krisen førte landet raskt inn i økonomiske vanskeligheter. Mens Iran tidligere hadde fått over $100 millioner dollar inntekter i året for eksport til britene, begynte den samme oljeindustrien etter nasjonaliseringen å akkumulere Irans gjeld med nesten $10 millioner dollar i måneden.
Mossadegh forble populær etter krisen, og i 1952 ble han valgt for en ny periode. Han annonserte at han ville be sjahen om utvidede myndigheter, som full kontroll over militæret og krigsministeriet. Sjahen nektet og Mossadegh annonserte sin avgang.
Ahmed Qavam ble oppnevnt som ny statsminister. Dagen han ble oppnevnt, annonserte han sine intensjoner om å gjenoppta forhandlingene med britene for å ende oljekrisen. Denne bastante reverseringen av Mossadeghs planer førte til et massivt offentlig raseri. Demonstranter fra alle politiske retninger fylte gatene, inkludert kommunister og radikale muslimer ledet av ayatollah Kashani. Skremt av uroen, fjernet sjahen raskt Qavam, og gjeninnsatte Mossadegh og gav ham full kontroll over militæret som han tidligere hadde bedt om.
Mossadegh dro fordel av sin popularitet og overbeviste parlamentet om å gi ham økt makt og utnevnte ayatollah Kashani som ordstyrer. Kashanis radikale muslimer, i tillegg til Tudeh-partiet, viste seg å være to av Mossadeghs politiske nøkkelallierte, selv om begge forhold ofte var anspent.
Mossadegh innførte raskt flere sosiale reformer. Irans århundrelange føydale landbrukssektor ble avskaffet, og erstattet med et system med kollektivlandbruk og regjeringseide landområder.
Komplottet mot Mossadegh
Mossadegh brukte sin nye makt til å sparke mange i den øverste kommandoen av hæren som hadde vært lojale mot sjahen. De tidligere offiserene var ikke villige til å godta dette og begynte å konspirere mot Mossadegh. De vendte seg til britene og amerikanerne for hjelp.
Regjeringene i Storbritannia og USA hadde blitt stadig mer bekymret over Mossadeghs reformer. Offentlig forkastet de hans politikk som skadelig for landet, privat forsøkte begge regjeringer å innføre lukrative oljekontrakter, men Mossadegh nektet. Mossadeghs sosialistiske reformer og økende nære partnerskap med Tudeh-partiet skapte også frykt for at Iran kunne knytte bånd med naboen Sovjetunionen.
I oktober 1952 erklærte Mossadegh at Storbritannia var «en fiende» og kuttet alle diplomatiske relasjoner med landet. I november og desember foreslo britisk etterretningsledere for sine amerikanske motparter at statsministeren burde kastes. Den nye amerikanske administrasjonen under Dwight David Eisenhower og den britiske regjeringen under Winston Churchill ble enige om å samarbeide med å fjerne Mossadegh.
4. april 1953 godkjente CIA-direktør Allen W. Dulles at $1 million skulle brukes «på enhver måte som kunne sørge for Mossadeghs fall.» Snart startet CIAs kontor i Teheran en propaganda-kampanje mot Mossadegh. Tilslutt, ifølge The New York Times, møttes amerikanske og britisk etterretning igjen i begynnelsen av juni, denne gangen i Beirut og la siste hånd på strategien. Kort tid etterpå, ifølge hans senere publiserte beretning, ankom sjefen for CIAs avdeling for Det nære østen og Afrika, Kermit Roosevelt, jr, barnebarn av Theodore Roosevelt, i Teheran for å lede den.
Komplottet, kjent som Operasjon Ajax, handlet om å overbevise Irans monark om å bruke sin grunnlovsmessige autoritet til å avskjedige Mossadegh fra hans embete, som han hadde forsøkt noen måneder tidligere. Men sjahen var ikke villig til å samarbeide, og det krevde mye overtalelse og mange møter for å kunne fullføre planen. Imens trappet CIA opp sine operasjoner. Ifølge dr Donald N. Wilber, som var involvert i komplottet for å fjerne Mossadegh fra makten tidlig i august, utga iranske CIA-operatører seg ut for å være sosialister og truet muslimske ledere med «rå straff dersom de motsatte seg Mossadegh,» og gav dermed inntrykk av at Mossadeghs folkelige støtte var i ferd med å bryte sammen, og vekket motstand mot Mossadegh innen det religiøse samfunnet.
Mossadegh ble klar over komplottet og mer og mer på vakt mot konspiratører innen hans regjering. Han satte opp nasjonal folkeavstemning for å avsette parlamentet. Avstemningen var klart arrangert og Mossadegh fikk en seier på 99,9% for ja-siden. Anklager om at Mossadegh tok til diktatoriske metoder for å beholde makten ble brukt av den amerikansk- og britisk-støttede opposisjonspressen som grunn for å fjerne Mossadegh fra makten. Parlamentet ble suspendert inntil videre og Mossadeghs «krisemakt» ble utvidet.
I Iran var Mossadeghs popularitet synkende da lovede reformer ikke dukket opp og økonomien fortsatte å lide. Tudeh-partiet gav opp sin allianse med Mossadegh i likhet med de konservative geistlige fraksjonene.
For å forbli ved makten visste Mossadegh at han måtte fortsette å konsolidere makten sin. Siden Irans monark etter grunnloven var den eneste personen som hadde mer makt enn ham, så han på Irans 33-årige konge som sin største trussel. I august 1953 forsøkte Mossadegh å overbevise sjahen om å forlate landet. Sjahen nektet og sa formelt opp statsministeren, i henhold til den utenlandske etterretningsplanen. Mossadegh nektet å gi seg, og da det ble klart at han kom til å kjempe, flyktet sjahen til Bagdad og videre til Roma i Italia. Dette var et sikkerhetstiltak som var forutsett av den britisk/amerikanske planen.
Observatører antok at det bare var snakk om tid før Mossadegh erklærte Iran som en republikk og gjorde seg til president. Dette ville ha gjort ham til statsoverhode og gitt ham suveren autoritet over nasjonen, noe Mossadegh hadde lovet at han aldri ville gjøre.
Igjen brøt massive protester ut over hele landet. Anti- og pro-monarkistiske demonstranter braket voldelig sammen i gatene, noe som førte til nesten 300 døde. De pro-monarkistiske styrkene, finansiert av penger fra CIA og MI6, fikk raskt overtaket. Militæret intervenerte da stridsvogn-regimenter som var lojale mot sjahen stormet hovedstaden og bombarderte statsministerens offisielle residens. Mossadegh overgav seg, og ble arrestert 19. august 1953.
En av lederne av kuppet, general Fazlollah Zahedi, ble utropt til statsminister. Sjahen selv kom raskt tilbake til Iran og returnerte til tronen. Forsøket på å kaste ham og den etterfølgende gjenopprettingen av hans makt, hadde skjedd på under en uke.
Mossadegh ble stilt for retten anklaget for svik og dømt til tre år i fengsel. Etter at han ble løslatt forble han under husarrest til han døde i 1967. Den nye regjeringen under sjahen inngikk en avtale i august 1954 med utenlandske oljeselskap for å «gjenopprette strømmen av iransk olje til verdensmarkedet i betydelig kvantitet».
Arv
Rekkevidden i amerikanernes rolle i Mossadeghs fall ble ikke formelt anerkjent i mange år, selv om Eisenhower-administrasjonen var ganske tydelige i sin opposisjon til politikken til den kastede statsministeren. I sine memoarer skriver Eisenhower aggressivt om Mossadegh og beskriver ham som upraktisk og naiv, men innrømmer ikke noe skjult involvering i kuppet.
Da den iranske revolusjon kom i 1979 ble Mossadeghs fall brukt som et samlende punkt i anti-amerikanske protester. Til denne dag er Mossadeghs ettermæle i Iran blandet. Hans sekulære og vestlige manerer har gjort at lovprisningen av ham fra offisielle styresmakter har på det sterkeste vært milde i den nå fundamentalistiske teokratiske staten. Men likevel er det mange som ser på ham som et offer for amerikansk aggresjon.
I mars 2000 erklært utenriksminister Madeleine Albright sin beklagelse for at Mossadegh ble kastet: «Eisenhower-administrasjonen trodde dens handlinger var rettferdiggjort av strategiske grunner. Men kuppet var uten tvil et tilbakeslag for Irans politiske utvikling og det er nå enkelt å se hvorfor mange iranere fortsetter å mislike denne intervensjonen fra Amerika.» Samme år publiserte New York Times en detaljert rapport om kuppet basert på dokumenter fra CIA.
Mossadeghs eksentrisiteter, som å ha på seg badekåpen i parlamentet, gjorde ham til en velkjent figur. Hans kontroversielle handlinger fanget oppmerksomheten til verden, og han ble kåret til årets mann i Time Magazine i 1951.
Tidlig i 2004 forandret den egyptiske regjeringen et gatenavn i Kairo fra Pahlavi til Mossadegh for å skape nærmere relasjoner med Iran.
Joinville Island
Joinville Island er en stor øy utenfor den nordøstre tuppen av Antarktishalvøya, skilt fra denne gjennom Antarctic-sundet. Joinville Island er den største øya i Joinville Island-gruppen, om lag 64 kilometer lang i øst-vest-retning og 20 kilometer bred og med et areal på 1607 km².
Joinville Island ble oppdaget og delvis kartlagt i 1838 av en fransk ekspedisjon under ledelse av kpatein Jules Dumont d'Urville, som navnga den for François av Orléans, prins av Joinville (1818–1900), den tredje sønnen til Ludvig Filip av Frankrike.
Øya ligger innenfor kravområdene til Argentina, Storbritannia og Chile.
Lille Stensrud (Oslo)
Lille Stensrud brukes som adresse med to numre (820 og 920).
Området inngår i Gjersrud-Stensrud, som regnes som det siste store området i Oslo kommune som det ennå gjenstår å regulere og bygge ut. Området vil formodentlig se svært annerledes ut i løpet av noen år.
Studentsamskipnaden i Hedmark
Studentsamskipnaden i Hedmark (SiH) var en av Norges studentsamskipnader og ble opprettet i 1988. SiH dekket velferdsbehovene til studenter ved Høgskolen i Hedmark.
SiH var en selveiende institusjon der styret var øverste beslutningsorgan. Styret bestod av åtte representanter; fire studentrepresentanter, to representanter for høgskolen og to representanter for de ansatte. Studentene hadde flertall, gjennom styreleders dobbeltstemme. Virksomheten stod under tilsyn av Kunnskapsdepartementet, og var underlagt lov om studentsamskipnader.
En andel av semesteravgiften til SiH ble tildelt de fem studentrådene ved høgskolen. Dette var en basisstøtte SiH hadde vedtatt å gi for å støtte opp om studentdemokratiet ved Høgskolen i Hedmark. Av semesteravgiften gikk også 35 kroner hvert semester til Norsk Studentorganisasjon (NSO).
SiHs hovedoppgave var å ta seg av interesser knyttet til studentenes velferdsbehov. Virksomheten var organisert i fem avdelinger som omfattet bygging og drift av boliger, drift av barnehager, kantiner, bokhandel/servicekontorer og sosial rådgivningstjeneste samt støtte til studentsosial/kulturell virksomhet i miljøet.
Den 1. januar 2017 ble SiH slått sammen med Studentsamskipnaden i Oppland til Studentsamskipnaden i Innlandet.
Arp 298
Arp 298, NGC 7469 eller Mrk 1514 er en del av et par vekselvirkende galakser som ligger rundt 200 millioner lysår unna jorden i stjernebildet Pegasus. Paret består av stavspiralgalaksen Arp 298, som også er en Seyfert 1-galakse, og den mindre kompanjongen IC 5283. Arp 298 er en sterk kilde for infrarød stråling og gjennomgår eksplosiv stjernedannelse rundt kjerneområdet.
Trine Folmoe
Trine Folmoe (født 7. april 1964 i Oslo) er en norsk maler og tegner.
Hun gikk på Oslo Tegne- og Maleskole 1980, og var senere elev hos Odd Nerdrum fra 1983-85. Hun gikk på Statens kunstakademi 1985-89 og debuterte med en separatutstilling i Bergen Kunstforening 1989.
Dream Theaters diskografi
Dream Theaters diskografi er en liste over offisielle musikkalbum fra Dream Theater.
Trine Folmoe
Folmoes tidlige arbeider var tydelig inspirert av hennes lærer Nerdrum, mens senere arbeider er i mer skulptural stil. Motivkretsen omfatter kvinneskikkelser og morsrollen, og menneskene er ofte plasserte i udefinerte omgivelser, med en løst skissert bakgrunn.
Lativ
Lativ er en kasus som indikerer bevegelse til en lokalitet. Lativ er altså en bøyningsform av et ord som viser at ordet beskriver en bevegelse mot et sted. Kasusen tilsvarer de norske preposisjonene «til» og «inn i». Lativ hører til gruppen av generelle lokale kasus sammen med lokativ og separativ.
Lativ er typisk for uralske språk og den var en av de protouralske kasusene. Den finnes fortsatt i mange uralske språk, for eksempel finsk, erzya, moksha og mariske språk. Den finnes også i dagestanske språk, slik som tsez, bezhta og khwarshi.
Lativ i finsk
I finsk språk er bruken av lativ ganske foreldet. Den finnes fortsatt i forskjellige adverb, for eksempel alas «ned», kauemmas «(flytte seg) lenger bort», pois «(gå) vekk» og rannemmas «mot og nærmere kysten». Lativssuffiksen er vanligvis -s.
I moderne finsk har den blitt avløst av et mer komplisert system av lokative kasus og enklitisker.
Lativ i tsez
I dagestanske språk slik som tsez fungerer også lativ som dativ ved å markere mottakeren eller den som drar nytte av en handling. Av noen lingvister anses de fortsatt som to separate kasus, selv om suffiksene er akkurat det samme for begge kasus. Andre lingvister separerer dem kun for å separere syntaktiske kasus fra lokative kasus. Et eksempel med det ditransitive verbet «vise» (bokstavelig: «la se») gis her:
Dativ/lativ er også brukt for å indikere eierskap, som i eksempelet under, fordi det ikke finnes noe verb som «å ha».
Oppfatnings- eller følelsesverb (som «se», «vite», «elske», «ønske») krever også at det logiske subjektet står i dativ/lativ. Merk at man i dette eksempelet brukes den «rene» dativ/lativ uten POSS-suffiks.
Studentsamskipnaden i Indre Finnmark
Studentsamskipnaden i Indre Finnmark (SSO) (Sis-Finnmárkku studeanttaid ovttastus) er en av Norges 17 studentsamskipnader. SSO dekker velferdsbehovene til studenter ved Samisk høgskole.
Munshi Premchand
Bakgrunn
Premchand fikk tidlig i livet oppleve stor fattigdom. Han tjente fem rupier i måneden på å undervise barna til en advokat. Han giftet seg allerede i en alder av femten med datteren av en velstående jordeier, men det ekteskapet mislyktes.
Han giftet seg senere med Shivrani Devi, som var balavidhava, og de fikk flere barn sammen. Hun ga Premchand økonomisk støtte.
Det meste av sitt liv tilbragte Premchand i delstaten Uttar Pradesh, men han var godt informert om hva som rørte seg utenfor hjemstaten, endog om utenlandske forhold.
Forfatter
Han regnes som en av de mest betydningsfulle skikkelsene innen hindi- og urdulitteraturen. Han skrev sine verker vekselvis på urdu og hindi, og anses å ha mestret begge språk til det fullkomne. Han utga sin første roman i 1901, og den første novellen i 1907. Han skulle komme til å utgi rundt 300 noveller, et dusin romaner, utallige essays, artikler, teaterstykker og oversettelser.
I begynnelsen av sitt forfatterskap var han glødende nasjonalist, men etter hvert ble han opptatt av at frihet ikke bare handlet om Indias løsrivelse fra koloniherredømmet. Han brant for likhet og større sosial rettferdighet. Som forfatter gikk han ut mot de store problemene han så i samfunnet rundt seg, og skrev blant annet om de ulykksalige følgene av at kvinner ikke kunne gifte seg dersom de ikke bragte medgift inn i ekteskapet, om vanskjebnen som ventet barnebruder hvis ektemenn døde fra dem, og om undertrykkelsen av fattige bønder. Fortellingene hans bærer preg av en forfatter med et stort hjerte og sterkt humanitært sinnelag.
Battlestar Galactica (2004)
Battlestar Galactica er en amerikansk science fiction-serie som gikk som gikk på Sci Fi Channel fra 2004 til 2009. De er en modernisert versjon av serien med samme navn som gikk på ABC fra 1978 til 1979, samt miniserien Galactica 1980. Den nye serien er svært ulik den serien som ble laget i 1978, men begge seriene omhandler menneskenes kamp mot cylonene.
Bakgrunn
I serien lever menneskene på 12 planeter som blir kalt De tolv koloniene. Sivilisasjonen ligger på et forholdsvis høyt teknologisk nivå, og mye av arbeidet utføres av avanserte roboter – Cyloner. Robotene gjør opprør og krig bryter ut mellom Cyloner og mennesker. Krigen ender med fredsavtale hvor Cylonene går med på å forlate De tolv koloniene, og dra til et annet sted i galaksen.
Nesten hele menneskeheten blir utslettet, men om lag femti tusen overlever ombord i det militære romskipet Battlestar Galactica og en sammenrasket flåte av mindre sivile romskip som følger det. De siste menneskene legger ut for å finne den mytiske ''13. koloni'' – jorden. Serien omhandler denne ferden, og kampen mot Cylonene.
Sesong 1
Den første sesongen av 13 drøye førti minutter lange episoder ble bestilt av Sci-Fi Channel 10. februar 2004, og sendt i Storbritannia fra 18. oktober 2004 på Sky One, som var med å finansiere serien sammen med Sci-Fi Channel og NBC Universal. Produsert i 2004 av David Eick og Ronald D. Moore, og med den originale karakterene fra miniserien i 2003, ble det sendt i USA fra og med 14. januar 2005 og fra 15. januar i Canada. Moore forlot serien Carnivàle på HBO for å konsentrere seg mere om Battlestar Galactica.
Serien ble svært populær etter sin premiere i Storbritannia og Irland, og mottok svært positive tilbakemeldinger fra publikum, noe som genererte høy grad av forventning blant amerikanske seere. Den første episoden som ble sendt i USA, ble en av de mest sette programmene på Sci-Fi, med 3.1 millioner seere. De påfølgende episodene var tilsvarende populære. Den første episoden, "33", vant «Hugo Award» for «Best Dramatic Presentation».