cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Swindons historie og statistikk
1980-årene: Nedtur, opptur og nedtur igjen; det mest innholdsrike tiåret for klubben
Sommeren 1989 slår den første bomben ned da avisen The People avslører at klubbformann Brian Hillier hadde veddet på at laget vant serien i 1987 som en forsikring for å kunne betale bonuser til spillerne ved opprykk. Laget sliter i starten av sesongen med Ardiles’ nye taktikk som innebærer mye pasningsspill. Så kommer et nytt sjokk: Hillier hadde også satt penger på at laget tapte mot Newcastle i cupen forrige sesong. Laget begynner å få til den nye taktikken og klatrer på tabellen. Så kommer enda et sjokk: Pengene som Hillier vant, ble betalt svart til spillerne. Swindon kommer på fjerdeplass i serien og vinner playoff-finalen mot Sunderland og skal for første gang spille i øverste divisjon. 10 dager etter avgjør fotballigaen at Swindon Town blir degradert to divisjoner etter det kommer fram at klubben innrømmer 36 brudd på regelverket hvorav 35 gjelder ulovlige utbetalinger. Klubben anker avgjørelsen og det blir tatt til følge slik at klubben kan spille i nest øverste divisjon.
Sesong for sesong
1990-tallet: Back where we belong og så jojo-lag
Den turbulente forrige sesong preger hele klubben; spillere blir solgt for å kunne betale bøtene og de unngår så vidt nedrykk. Nestor Lorenzo som spilte VM-finale for Argentina 1990 blir kjøpt for 400.000£, en ny klubbrekord. Ardiles går til Newcastle og Glenn Hoddle blir ny spillende manager. Han fortsetter taktikken med pasningsspill og laget kjemper om playoff, men klarer ikke sjetteplassen.
De neste tre sesongene er laget veldig ustabilt og havner på nedre halvdel av tabellen. McMahon får sparken september 1998 og den tidligere spissen for Swindon, Jimmy Quinn, overtar. 99-00 sesongen er katastrofal, laget blir satt under administrasjon, 8 førstelagsspillere blir solgt og manageren på 40 år må spille. Laget havner på sisteplass og Quinn får sparken mens Colin Todd overtar.
Sesong for sesong
2000-tallet: økonomiske kriser, hyppige skifter av managere og nesten oppløsing av klubben
Et nytt konsortium ledet av Terry Brady overtar klubben og optimismen rår i det nye milleniet. Ni spillere forsvinner og 12 nye kommer til, men likevel unngår laget nedrykk med bare ett poeng. Colin Todd går til Derby County og hans assistent Andy King overtar. Klubbformann Brady trekker seg sommeren 2001 og den nye formannen, Danny Donegan sparker manager King og ansetter Roy Evans som manager med Neil Ruddock som assistent. Det forrige styret får medhold i retten av Donegan ikke er lovlig innsatt som formann og får medhold. Økonomien er kritisk og klubben blir satt under administrasjon for andre gang som det første laget i engelsk historie. Todd trekker seg og Andy King blir ansatt igjen, noe supporterne ikke liker og demonstrerer mot. På tross av kaoset havner laget midt på tabellen.
Ting roer seg i 2002 og laget presterer stadig bedre, mye takket være spissen Sam Parkin som skårer hattrick i ligadebuten. Swindon kommer i playoff-semifinalene 2003-04 og er på stø vei mot finalen da motstander Brighton utlikner på overtid og vinner straffesparkkonkurransen.
Etter en middels sesong 04-05 blir Parkin (68 mål på 126 ligakamper) solgt og hans erstattere innfrir ikke. King får sparken for andre gang høsten 05 og tidligere Swindon-spiss Iffy Onuora overtar. Laget rykker ned til fjerde divisjon. Klubben får sommeren 2006 tilført 500.000£ for å betale spillerlønninger og får dermed lov til å spille i ligaen. De nye investorene henter inn Dennis Wise blir ny manager med Gustavo Poyet som assistent. Etter 15 kamper og bare ett tap, går de til Leeds United etter en økonomisk kompensasjon blir avtalt. Paul Sturrock overtar. Swindon rykker opp med ett poengs margin.
Sommeren 2007 innledes forhandlinger om overtagelse av klubben med ett nytt konsortium, BEST Holdings, fra Portugal. Overtakelsen bryter sammen i oktober og manager Sturrock går til Plymouth. Desember 2007 er Swindon Town på randen av sammenbrudd og oppløsning når regninger og lån ikke blir betalt og forhandlinger med et nytt konsortium bryter sammen. Tilslutt blir en avtale inngått med den lokale forretningsmannen Andrew Fitton. Maurice Malpas blir ansatt som manager. På tross at krisene, klarer laget en trettendeplass.
Sesong for sesong
2010-11: Play-off bakrus og nedrykk
Billy Paynter takker nei til ny kontrakt og går gratis til Leeds United og midtstopper og kaptein Gordon Greer blir solgt til Brighton. Laget sliter med å skåre mål og da Charlie Austin blir solgt til Burnley januar 2011, faller laget nedover på tabellen. Manager Danny Wilson trekker seg i mars etter 19 kamper uten seier og Paul Hart overtar som manager, men trekker seg da nedrykket er et faktum to kamper før slutt. Juniortrener og Swindon-legende Paul Bodin overtar de siste kampene.
2011-12: Di Canio æraen starter
Etter å ha vurdert 8 kandidater, blir Paolo Di Canio ansatt som ny manager sommeren 2011. Di Canio starter umiddelbart med å rydde stallen og 15 spillere forsvinner fra klubben og 18 kommer inn; mange fra utenlandske klubber. De vinner første kamp, men taper de påfølgende fire. Laget er ustabilt fram til oktober før de spiller 10 seriekamper uten tap og følger opp med 10 ligaseire på rad fra slutten av desember. Flere spillere kommer inn på lån eller blir signert og i de siste kampene var det bare tre spillere fra forrige sesong som spilte (Paul Caddis, Simon Ferry og Matt Ritchie). Laget kommer til finalen i Johnstone's Paint Trophy, men taper 0-2 på Wembley mot Chesterfield. I FA-cupen går det strålende og de står for en av de store sensasjonene da de slår ut Wigan som spiller i Premier League 2-1. Alle Swindons fire kamper i FA-cupen blir forøvrig vist på tv. Di Canio får en stor status blant supporterne i Swindon i løpet av sesongen selv om han skaper noen kontrovers i klubben. Spissen Leon Clarke ble bare ni dager i klubben etter at han og Di Canio kranglet høylytt i spillertunnelen etter en kamp mens tv-kameraene filmet alt som skjedde. Di Canios intervjuer etter kamper blir også populære hvor han kommer med sitater som "You don't have to love me, you have to follow me" og "If he has a chihuahua caracter, I can't make a chihuahua into a rottweiler. He would make a proud chihuahua, but he remains a chihuahua". Laget vinner serien, mye takket være en solid hjemmestatistikk med 19 seire og bare ett tap (mot lokalrival Oxford)
LAMP
LAMP er et akronym for en samling fri programvare ofte brukt sammen for å drive websider eller tjenere, og består som oftest av:
Swindons historie og statistikk
2012-13: Nye eiere og ny manager igjen
Sesongen starter bra og laget slår ut Stoke i Liga-cupen. Utenfor banen er det problemer når eieren Andrew Black ønsker å selge klubben og blir i januar enige med et konsortium ledet av Jed McCrory og salg. Problemet er at ny kjøper skal godkjennes av administrasjonen til fotballigaen. Hverken gammel eller ny eier ønsker eller kan gi penger til klubben, så Matt Ritchie selges til Bournemouth for å få egenkapital for å betale lønninger. Ligaen avviser klubbens ønske om å låne tre spillere på grunn av usikkerheten om eierskap og økonomi. Di Canio trekker seg i protest og hans trenerstab leder laget hvor de slår Tranmere 3-1 og laget er på toppen av tabellen. To erfarne spillere leder laget i to kamper før ny manager, Kevin MacDonald er på plass. Swindon vinner bare 4 av de gjenstående 12 kampene og havner på playoff. I en høydramatisk kamp mot Brentford i andre semifinale, utligner Swindon til 3-3 fem minutter på overtid, men taper straffekonkurransen.
2013-14: Ny manager igjen og økonomiske kutt
Den nye eieren ansetter Lee Powers som sportsdirektør som har ansvaret for kjøp og salg av spillere. Kevin MacDonald trekker seg én uke før sesongstart og hans assistent Mark Cooper overtar. Swindon henter 13 spillere sommeren 2014 hvorav mange på lån ut sesongen. Mange spillere forsvinner for å kutte lønnsutgiftene. Laget blir tippet på nedrykksplass, men overrasker med å kjempe om playoff. En dårlig periode på vinteren gjør at de havner på 8.-plass. Massimo Luongo blir tatt med til VM for Australia, den tredje spilleren noensinne som representerer Swindon i et VM.
LAMP
Selv om disse programmene ikke er laget spesifikt for å samarbeide med hverandre, er kombinasjonen svært populær på grunn av lave kostnader og at den er tilgjengelig for alle Linux-distribusjoner.
LAMP har sin opprinnelse i CGI, som ble populært tidlig på 1990-tallet. Denne teknologien gjør brukeren av en nettleser i stand til å kjøre et program på webserveren, og deretter motta både dynamisk og statisk informasjon. Skriptspråk ble brukt til disse programmene på grunn av deres evne til å manipulere tekststrømmer enkelt og effektivt, selv når teksten stammer fra ulike kilder. Derfor blir de ofte omtalt som Glue Languages (eller Limspråk)
Swindons historie og statistikk
2014-15: Sportslig opptur på sparebluss
Sesongen 2014-15 starter i rettssalen med sportsdirektør Lee Power mot klubbeier Jed McCrory om hvem som eier klubben og Power blir erklært eier av klubben. Klubben legger om spillerstrategien og skal utvikle unge spillere, inkludert spillere på lån fra klubber lenger oppe i divisjonene, og ha ballbesittende spillestil. Laget som starter den første kampen har en snittalder på 21,3 år, den nest yngste i Swindons historie. Yaser Kasim blir med på landslaget til Irak og Luongo spiller fast for Australia. I tillegg er flere av spillerne på lån med i Englands U20 tropp. Både Luongo og Kasim deltar i Asiamesterskapet og Luongo blir kåret til mesterskapets beste spiller. Ved nyttår er laget på andreplass på tabellen, men dårlige resultater i februar og april gjør at de til slutt havner på fjerdeplass. De spiller play-off mot Sheffield United og vinner 2-1 på bortebane og spiller 5-5 på hjemmebane i en forrykende kamp hvor Swindon ledet 3-0 etter 18 minutter og 5-3 etter 87 minutter. Sheffield U har en sterk sluttspurt og skårer etter 88 og 90 minutter og får et mål annullert på overtid, men Swindon vinner 7-6 sammenlagt. Play-off finalen spilles mot Preston North End og får en verst tenkelig start. Preston skårer etter 3 minutter og kaptein Nathan Thompson må ut med skade. Swindon taper kampen 0-4.
LAMP
Uttrykket LAMP ble lansert av M. Kunze i en artikkel for det tyske computerbladet c't i 1998. Artikkelen skulle vise at en samling fri programvare kunne være et gyldig alternativ til kommersielle produkter. Vel vitende om IT-verdenens forkjærlighet til akronymer, lanserte han begrepet LAMP som et markedsføringstiltak for å gjøre fri programvare mer populært.
Blant engelsktalende ble uttrykket popularisert av O'Reilly og MySQL AB. Varianter av LAMP inkluderer LAPP (byttet ut MySQL med PostgreSQL), LASP (byttet ut MySQL med SQLite). Andre webserver som nginx og lighttpd. Andre skriptspråk som Ruby, Lisp, Prolog, bash, og Awk kan bli byttet ut. Av disse andre er språket Ruby hyppigst antatt å være en del av LAMP.
Swindons historie og statistikk
2014-15: Sportslig opptur på sparebluss
Sommeren 2015 blir de beste spillerne solgt. Luongo og Ben Gladwin selges til QPR for en ukjent sum, men det antas at det er 3,5 mill pund for begge spillerne med en klausul prosenter ved videresalg. Nathan Byrne til Wolverhampton i slutten av august også for en ukjent sum, men media rapporterer at summen er 1 mill pund. Kontrakten til Wes Foderingham går ut og han går gratis til Glasgow Rangers. På laget som starter første kamp er det bare fire spillere igjen fra sesongåpningen i 2014.
Sesong for sesong
LAMP
Wikipedia, den frie encyklopedi, kjører programvare som kan karakteriseres som et LAMP-program. Wikipedias MediaWiki-programvare er primært utviklet under Linux, det kjører på Apache HTTP-tjeneren, med innholdet sitt lagret i en MySQL-database, og logikken i programmet har blitt implementert med PHP.
LAMP er også navnet på en (for øyeblikket ikke aktivt utviklet) filmavspiller for Linux, nemlig Linux Animation and Movie Player, så vel som navnet på Massachusetts Institute of Technologys Library Access to Music Project.
Den svenske antarktisekspedisjonen 1901–03
Den svenske antarktisekspedisjonen 1901–03 under ledelse av Otto Nordenskjöld var den første svenske ekspedisjonen til Antarktis. Det var også en av de første vitenskapelige ekspedisjonene til det for det meste uutforskede kontinentet. Til tross for at ekspedisjonen var spekket med strabasiøse opplevelser og problemer, fikk den et vellykket utfall og bidro til stor vitenskapelig fremgang.
Bakgrunn
På begynnelsen av 1900-tallet ble Sverige gjerne ansett som en moderne nasjon med interesse for vitenskap og tekniske nyvinninger. Adolf Erik Nordenskiölds oppdagelse av Nordøstpassasjen og polarforskningen i Arktis hadde bidratt til et godt rykte utenlands. Allerede i 1889 hadde Adolf Nordenskiöld planer om en antarktisekspedisjon, og under den sjette geografiske kongressen i London i 1898 hadde internasjonale forskere satt frem en rekke spørsmål angående det ukjente kontinentet. Så langt hadde først og fremst sel- og hvalfangere beveget seg i området.
Forberedelser
Otto Nordenskjöld startet i 1899 planlegging av en ekspedisjon med hensikt å utforske de østre og nordre delene av Den antarktiske halvøy. Han fremla sin plan for Svenska Sällskapet för Antropologi och Geografi i januar 1900. Etter en kritisk granskning avslo imidlertid Kungliga svenska vetenskapsakademin søknaden om bidrag, og ekspedisjonen ble derfor helt privatfinansiert.
Nordenskjöld deltok sommeren 1900 som geolog på en dansk ekspedisjon til Øst-Grønland. Her fikk han mulighet til å lære seg danskenes velutviklede polarteknikk, blant annet å kjøre med hundespann. Han gjorde seg også bekjent med ekspedisjonsfartøyet «Antarctic», en gammel, tremastet selfangstskute som han senere kjøpte inn til sin egen ekspedisjon.
Deltakere
Carl Anton Larsen ble utpekt til kaptein på ekspedisjonsfartøyet «Antarctic». Larsen var en erfaren norsk kaptein som allerede hadde gjennomført flere sjøreiser i området. Videre inngikk den norske sledeføreren Ole Jonassen og en norsk besetning på 15 mann.
Vitenskapsmennene ble vervet blant de naturvitenskaplige fakultetene ved Uppsala universitet, og omfattet:
Ekspedisjonen
Planen var opprinnelig at en forskergruppe under ledelse av Nordenskjöld skulle utforske området omkring Antarktishalvøya og finne en egnet plass for overvintringen, samtidig som Larsen og øvrige forskere skulle utforske Weddellhavet. Deretter skulle «Antarctic» hente opp Nordenskjöld for deretter å returnere til Sverige våren 1903. I lasten fantes dessuten materialer til en hytte der forskerne skulle oppholde seg i vinterperioden.
Utreise
Den 16. oktober 1901 forlot «Antarctic» Göteborgs havn. Samme år startet flere europeiske ekspedisjoner, blant andre Discovery-ekspedisjonen under ledelse av Robert F. Scott. Ekspedisjonen nådde Buenos Aires den 15. desember, der man lastet forsyninger og tok ombord J.M. Sobral og F.W. Stokes. Den 21. desember fortsatte reisen sørover og man nådde Port Stanley på Falklandsøyene på nyttårsaften.
Første sesong, 1902
Fartøyet fortsatte og nådde Sør-Shetlandsøyene den 11. januar, og man utforsket noen av øyene innen reisen fortsatte sørover gjennom Antarctic Sound (oppkalt etter fartøyet). Den 15. januar oppdaget man Hope Bay og fortsatte mot Pauletøya. Herfra fortsatte man deretter mot Seymourøya (som Larsen allerede hadde besøkt 1892) der man slo leir. Nordenskjöld fortsatte så videre sørover langs den ukjente kysten og kom så langt sør som 60° 10' S og 45° 7' V innen man vendte nordover 1. februar. Den 9. februar så man igjen land og valgte nå Snow Hill Island litt sør for Seymourøya til vinterleir. Nordenskjöld gikk iland med fem andre og det ble losset utrustning, proviant og hunder. «Antarctic» fortsatte deretter å utforske øyer omkring Sør-Georgia. Her valgte Larsen ut plassen for en framtidig hvalfangststasjon og plassen ble navngitt Grytviken. Til slutt nådde de Falklandsøyene.
Det tok Nordenskjölds gruppe drøye to uker å sette opp leirhytta og et lite skjul for magnetismeobservasjoner. Været bedret seg i mars og det ble lagt ut flere depoter for bruk på turene langs kysten til sommeren. Utfartene ble avslyttet 31. oktober og «Antarctic» var ventet i begynnelsen av januar.
Dagbøkene forteller om hverdagsrutiner, hjemlengsel og kjedsomhet. Dårlig vær til tross kunne man dog utføre en del turer der det ble samlet inn dyre- og plantefossiler og utført geologiske studier. Disse studiene kom senere delvis til å ligge til grunn for teoriene om kontinentaldriften.
Bodman var på grunn av sine oppgaver forhindret i å forlate leiren, og først i november fikk han anledning til å se seg om i området. Sammen med Ekelöf og sledeføreren Ole Jonassen gjennomførte de det Bodman senere kalte «En Picnic i Antarctis»: «Vår första dag afslutades med chateaubriand på kejsarpingvin jämte en kopp kaffe. Efter kvällsvarden in i våra sovsäckar med rockarne ihoprullade till huvudkuddar. Så togos piporna fram till en liten aftonrök och kommo vi öfverens om att icke allt för länge ligga och gona oss morgonen därpå.»
Etter å ha overvintret på Falklandsøyene, forlot «Antarctic» havnen 5. november og seilte mot Ushuaia for å laste forsyninger. Det ble også overbragt meddelser til argentinske og svenske myndigheter om ders planlagte rute og leirplasser. «Antarctic» seilte sørover og Orléansstredet og Gerlachestredet ble kartlagt, før kursen ble lagt mot Antarctic Sound nærmere Nordenskjölds leir. Isforholdene førte imidlertid til at skuta ble sittende fast, og 29. desember ble det besluttet å sette i land Andersson, Duse og besetningsmedlemmet Toralf Grunden. Dette var ved Hope Bay, og de la igjen et depot før de bega seg i vei mot Snow Hill Island.
Andre sesong, 1903
«Antarctic» kom seg senere løs og fortsatte mot Pauletøya, der fartøyet den 9. januar igjen satt seg fast. Den 3. februar kom hun seg nok en gang løs, men hadde nå sprunget lekk så Larsen ville forsøke å strandsette henne på Pauletøya. Den 12. februar, om lag 40 kilometer før de kom fram, sank «Antarctic». Besetningen hadde imidlertid lyktes i å berge en del forsyninger og utstyr, og de fortsatte den tunge veien til fots mot Pauletøya. Først den 28. februar nådde de fram og begynte å bygge en steinhytte.
Da tidspunktet for «Antarctic»s planlagte tilbakekomst nærmet seg, skrev Nordenskjöld i sin dagbok 14. januar at det hadde gått «11 månader från den dag vi kommo hit. Ja, icke trodde jag då att det skulle bli så länge, och måtte nu ej följa 11 månader till, och kanske ytterligare 11, och framför allt måtte vi blott alla en gång komma härifrån». Sjøisen la seg etter en storm 18. februar, og de innså nå at de måtte tilbringe nok en vinter i leiren.
Samtidig fortsatte Andersson, Duse og Grunden mot Snow Hill Island, men det var utfordrende å orientere seg. Etter noen uker avbrøt de forsøket og den 11. februar begynte de å oppføre en hytte ved Hope Bay med det begrensede utstyret de hadde til rådighet. Bygningen stod ferdig en måned senere, i tide til vintersesongen.
Ekspedisjonsmedlemmene livnærte seg på pingviner, fugleegg og sel. Den 7. juni omkom besetningsmedlemmet Ole Christian Wennersgaard på Pauletøya.
Om våren var sundet til Vega Island fremdeles tilfrosset, og mannskapet bega seg den 29. september igjen mot Snow Hill Island og nådde Vega Island 9. oktober. Den 12. oktober møtte de på Nordenskjöld som også var på vei mot Vega Island under en rekognoseringstur. . Gruppen fra Hope Bay var så ustelte at Nordenskjöld ikke kjente dem igjen med det første.
Samtidig sendte Larsen en gruppe til Hope Bay 31. oktober for å hente gruppen der. Da de kom frem 4. november var leiren forlatt, og mennene hadde etterlatt en melding om at de hadde begitt seg mot Snow Hill Island. Nordenskjölds gruppe vendte nå mot Seymourøya, dit også Larsen nå var på vei.
Unnsetning
Også i Sverige ble det i april planlagt og iverksatt en leteaksjon, men denne nådde fram først lenge etter argentinernes unnsetningsaksjon.
Resultat
Ekspedisjonen mistet ett besetningsmedlem og sitt fartøy, men lyktes i å utføre en lang rekke undersøkelser og gjorde et stort antall geografiske oppdagelser. De geologiske studiene la grunnlaget for kontinentaldriftsteorien.
Det skulle drøye helt til 1949 før Sverige i den Norsk-britisk-svenske antarktisekspedisjonen gjennomførte en ny ekspedisjon til dette kontinentet.
331 skvadron
Andre verdenskrig
331 (Norwegian) Squadron ble opprettet 21. juli 1941 på den lille RAF-basen Catterick nord i Yorkshire. Den var underlagt Fighter Command. De første flygerne kom over fra Little Norways 1. Jagerving i Canada i slutten av juni. I tillegg hadde flere, blant annet major Odd Bull, vært ved engelske skvadroner siden slutten av mars for å få trening i skvadronledelse. Bull var utpekt som sjef for den nye skvadronen. Skvadronen var fra begynnelsen oppsatt med gamle Hawker Hurricane Mk. I. Men etter en rekke uhell ble det satt ned en kommisjon, som fikk som resultat at RAF raskt byttet ut flyene med fabrikknye Mk. IIb.
21. august ble skvadronen flyttet til Castletown, ikke langt fra Thurso, i Skottland. Skvadronen ble erklært operativ 10. september. Hovedoppgave var luftforsvar av britenes flåtebase på Scapa Flow, samt beskyttelse av konvoitrafikken i Atlanterhavet. Beliggenheten viste seg lite gunstig for gjennomføring av oppgavene den var tildelt, så i september flyttet skvadronen til Skeabrea på Orknøyene. I perioden på Skeabrea hadde skvadronen detasjementer på Sumburgh Head, Peterhead og Dyce.
I november fikk skvadronen sine første Spitfire Mk. IIa. Disse ble erstattet med Mk. Vb i mars 1942.
I mai 1942 skulle skvadronen igjen på flyttefot. Nå skulle den overføres til 11. Group og delta i forsvaret av London. Den nye basen het North Weald og lå i Essex.
I januar 1942 hadde Little Norways 2. Jagerving flyttet fra Canada til Storbritannia. Den ble opprettet som 332 (Norwegian) Squadron på Catterick 21. januar 1942. I juni kom også denne skvadronen til North Weald.
Høsten 1943 ble det arbeidet med planer om overføring av skvadronen fra Fighter Command til nyopprettede 2. Tactical Air Force (2. TAF). I den forbindelse ble luftvingen 132 (N) Airfield opprettet på North Weald. I tillegg til de to norske skvadronene, besto vingen fra mars 1944 av britiske 66 Squadron RAF. Med opprettelsen oppsto krav om økt mobilitet, da enheten var planlagt brukt fra midlertidige feltflystriper på Kontinentet.
I august 1944 ble begge skvadronene overført til Frankrike, senere Belgia og Nederland. Mot slutten av krigen var oppgavene hovedsakelig angrep mot tyske bakkemål. I april 1945, mens skvadronene lå ved en feltflyplass ved Twente i Nederland, ble vingen avløst og overleverte alt materiell inklusive fly til to andre skvadroner. Få dager senere var mannskapene tilbake på North Weald. Der ble skvadronene satt opp med nytt materiell med henblikk på mulige kamper i Norge.
132 Wing, der 331 skvadron inngikk sammen med 332 skvadron, ble under andre verdenskrig kreditert 180 1/2 ødelagte, 25 1/2 sannsynligvis ødelagte og 123 skadde fiendtlige fly. I tillegg ble skvadronene kreditert 381 ødelagte motorkjøretøyer, 62 lokomotiver, 70 jernbanevogner, 13 stridsvogner, 134 motorsykler, busser og stabskjøretøyer, 20 pansrede kjøretøy, 96 pansrede jernbanevogner, 132 hestetrukne kjerrer, 5 traktorer, 8 troppetransportkjøretøy, 6 drivstofftransporter, 68 varebiler, 21 prammer, 10 andre typer båter og ett ammunisjonsdepot.
Tapene til vingen besto av 72 drepte, 40 av dem fra 331, 11 holdt som krigsfanger, samt to henrettet etter flukt.
I Norge
Etter å ha vært nedlagt en periode, gjenoppsto skvadronen i mars 1947. Fra mai 1948 til januar 1949 mottok skvadronen 12 Vampire F Mk III, og ble delt opp i to vinger, en Spitfire- og en Vampireving. Da 336 skvadron ble opprettet, ble Vampire-flyene overført dit. Samtidig ble skvadronen med de gjenværende Spitfire-ene flyttet til Værnes flystasjon.
Tom Clarke
Tom Clarke eller Thomas Clarke er navnet til flere personer:
331 skvadron
I Norge
I august 1955 flyttet avdelingen til Bodø flystasjon. I 1958 var 331 operative med North American F-86 Sabre og kunne nå foreta identifiseringer og avskjæringer i mørket og i dårlig vær. Lockheed F-104 Starfighter ble innfaset i august 1963, men ble omstridt på grunn av høye tapstall. Norge mistet totalt 7 av 19 Starfightere, og fire flyvere omkom.
F-16 og F35
I 1975 bestilte Luftforsvaret General Dynamics F-16 og i juni 1981 mottok skvadronen de første flyene, som ble jevnlig oppdatert frem til utfasingen i 2021.
1. august 2023 ble skvadronen reaktivert som en F-35 skvadron.
Skarpe operasjoner
I 1999 deltok skvadronen på slutten av operasjon Allied Force på Balkan, der de utførte luftpatruljering, eskorte og jagersveip over Bosnia og Albania.
Under Enduring Freedom operajonen deltok avdelingen med F-16 i 2002 til 2003 og under ISAF i 2006.
I 2011 deltok skvadronen i operasjonene Odyssey Dawn og Unified Protector over Libya.
Kongsvinger kraftverk
Kongsvinger kraftverk er et vannkraftverk i Kongsvinger kommune i Innlandet.
Kraftverket utnytter fallet på 10 meter i Glåma. Elven er oppdemmet ved kraftverket og verket er et elvekraftverk.
Installert effekt er 42,7 MW på to rørturbiner. Midlere årsproduksjon er på 191 GWh.
Verket startet produksjonen i 1975, med ett aggregat på 21,5 MVA. I 2008-2011 ble kraftverket utvidet med ett nytt aggregat uten at vannføringen ble endret. Med utvidelsen fra ett til to aggregater økte den årlige produksjonen ved kraftverket med 70 GWh, fra 130 GWh til 200 GWh. Etter utvidelsen produserer Kongsvinger kraftverk nok strøm til å dekke forbruket i nesten 10 000 eneboliger.
Da Hedmark Kraftverk bygde Kongsvinger kraftverk på 70-tallet hadde ikke selskapet økonomi til å bygge med mer enn ett aggregat. Det ble imidlertid satt av plass i selve damkonstruksjonen til et aggregat til.
Arbeidet med å utvide kraftverket ble vedtatt i Eidsiva Energis styremøte 26. mars 2008. Anleggsarbeidene startet opp 1. august samme år. I løpet av byggeperioden er det foretatt omfattende sprenging og betongarbeider. Dette måtte til for å få installert en ny rørturbin ved siden av den opprinnelige. Rundt 8000 kubikkmeter med fjell er blitt fjernet og fraktet ut av byggegropa. Veggen i det gamle kraftverket er tatt ut, og montasje av nytt aggregat, både mekanisk og elektrisk har foregått mens aggregat 1 har vært i normal drift.
Eier er E-CO Energi, som har overtatt Eidsiva vannkraft.
Anthony Zhong Changfeng
Antonius Zong Changfeng (født 13. desember 1932 i landsbyen Nanyue i Kina, død 22. november 2011 samme sted) var katolsk undergrunnsbiskop i Kina.
Den 27. oktober 2000 ble han ordinert til koadjutorbiskop av Kaifeng, men ettersom myndighetene motsatte seg det, kunne han ikke flytte til Kaifeng. Dermed måtte han fortsette å virke – som om han var vanlig prest – i Zhouzhi. Ettersom han tilhørte undergrunnskirken, måtte han også periodevis holde seg skjult.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Berit Rekaa
Berit Rekaa (født 20. september 1961) er en norsk journalist i NRK. Fra 2006 har hun vært NRKs stringer (frilans korrespondent) i Stockholm, med ansvar for Norden.
Rekaa begynte i NRK i 1987, først ved distriktskontoret i Nord-Trøndelag. Senere kom hun til Dagsnytt. Fra 1995 til 2006 var hun tilknyttet sportsredaksjonen.
Vår Frelsers kirke (Nuuk)
Vår Frelsers kirke (Vor Frelsers kirke) er en trekirke i Nuuk (Godthåb), hovedstaden på Grønland.
Kirken ligger ved Kolonihavnen, som er den eldste bydelen i Nuuk. Den ble bygd i 1849 og ble innviet 6. april 1849. Den ble bygd for midler fra «Karen Ørsteds legat». Da kirken var ferdig bygd tok den over for de tidligere kirkene i Nuuk, der den eldste er fra 1758. Tårnet er av nyere dato. Det ble bygd i 1928. I 1949 fikk kirken elektrisk lys.
Opprinnelig var Vor Frelsers kirke bygd i bindingsverk og kleberstein, men er senere kledd med panel utvendig, som er malt rødt. Innvendig er det også panelkledning, den er hvitmalt. De to store messinglysestakene som står ved siden av alteret er en gave fra Den norske kirke.
Nær kirken er det to statuer. Den ene er av organist og salmedikter Jonathan Petersen. På en klippe i nærheten står det også en statue av den dansk-norske presten Hans Egede, som er kjent som Grønlands apostel. Denne statuen ble satt opp i 1921, og er en kopi av den statuen som står foran Marmorkirken i København. Herfra har man utsikt over både Godthåbsfjorden, Håbets ø, den gamle kolonihavnen der Grønlands Nationalmuseum og Arkiv holder til, Grønlands hjemmestyres nye lokaler og Nuuks store boligkomplekser på Radiofjeldet.
Da Lov om Grønlands Kirke og Skole ble vedtatt 6. mai 1993 fikk Kirken i Grønland status som eget stift under Folkekirken i Danmark, med egen biskop i Nuuk. Loven trådte i kraft 1. november samme år. Denne loven angir også at Vår Frelsers kirke er Grønlands domkirke.
Stev
Stev (av norrønt stef = «fast tid», dvs. «vers som vender tilbake med faste mellomrom», dvs. refreng) brukes særlig om to typer firelinjede enstrofinger kalt «gamlestev» og «nystev», og regnes til de lyriske sjangre. I tillegg blir «stev» brukt som synonym for «slåtterim» («slåttestev»). Omkved i for eksempel middelalderballader kan også kalles «stev»/«mellomsleng» eller «etterstev»/«ettersleng» avhengig av plassering i strofen.
En kveder er en person som kan fremføre stev.
Gammelstev
Gammelstev regnes som den eldste stevtypen. Formverket er helt likt det som finnes i den firlinjede balladestrofen, men innholdet er lyrisk, ikke episk, og gamlestevet gikk tidlig sine egne veier, adskilt fra ballade og dans. Årsaken er trolig at stev så ofte lot seg dikte på stående fot.
Strofen har kun ett rimpar. Andre og fjerde linje rimer med enten enstavelses eller tostavelses enderim: 0-a-0-a eller 0-A-0-A. Rimene kan være halvrim (sol – jord), eller helrim (sol – gol). Mange av gammelstevene har også bokstavrim.
I slaktetiden utpå høsten ble det laget kurv, en pølse tilsatt blod, karve og salt.
«Frødestev» (av norrønt fræði = kunnskap, visdom) uttrykte livsvisdom og erfaring. Navnet ble feilaktig forklart med at «frøde» viste til den fråden eller skummet som iblant ses på gresstrå.
Empire State
Den amerikanske delstaten New York har vært kjent under mange kallenavn, særlig Empire State, som ble vedtatt så sent som på 1800-tallet. Dette kallenavnet er innlemmet i navnene på flere statlige bygninger og hendelser, og antas ofte å referere til delstatens rikdom og ressurser. Imidlertid er opprinnelsen til betegnelsen fortsatt uklart.
Stev
Gammelstev
Flest gammelstev er bevart fra Setesdal og øvre Telemark, og mange av dem har noe ordtaksvorent over seg, slik som i dette Telemarks-stevet:
Empire State
Det er flere teorier om opprinnelsen til navnet. To av dem involverer George Washington, en krediterer aggressive handelsruter, og en annen knytter kallenavnet til New York som overstiger Virginia i befolkningstall. Ingen av teoriene er bevist. En allment akseptert fortelling sier at da Washington fikk et fullstendig kart over New York før felttogene i New York, bemerket han New Yorks naturlige geografiske fordeler og proklamerte New York som «Seat of an Empire».
Stev
Gammelstev
Gammelstev-strofen finner vi igjen i middelalderballader fra Skandinavia, Færøyene, Island og De britiske øyer, da gjerne omtalt som firelinja balladestrofe. Draumkvedet er en ballade som går i denne strofeforma. En del gammelstev er rester av middelalderballader der helheten er gått tapt.
Empire State
Opprinnelsen til betegnelsen har stusset mange historikere; som den amerikanske forfatteren Paul Eldridge sa det: «Who was the merry wag who crowned the State ... [as the Empire State]? New York would certainly raise a monument to his memory, but he made his grandiose gesture and vanished forever.».
Stev
Gammelstev
«Draumkve'n» eller «draugkve'n» er ofte ispedd løsrevne balladestrofer, gjerne hentet fra Draumkvedet, som tydelig har inspirert kvedere:
Empire State
Historie
Kilden til betegnelsen «Empire State» er usikker. Den er blitt tilskrevet delstatens rikdom og ressurser, men det er også tvil om det. To mulige historier involverer USAs første president George Washington.
Den første refererer til et brev fra 10. april 1785 til New York City-borgermester James Duane der Washington kalte New York for «Seat of the Empire». Washington sies også å ha brukt uttrykket «Pathway to Empire» en gang når det ble referert til delstaten i samtale med guvernør George Clinton på 1790-tallet; Det foreligger imidlertid ingen dokumentasjon for denne utvekslingen.
Stev
Gammelstev
Alle gammelstevmelodier kan brukes på alle gammelstevtekster.
Nystev
Det skjedde et stort skifte i stevdiktningen tidlig på 1600-tallet, da nystevet begynte å trenge til side gammelstevet. Dette ses i sammenheng med fremkomsten av hardingfelen, dans og springar, og en mer personlig tone i stevene. Denne stevtypen er fastere i versrytmen enn gamlestevet, og de fire linjene rimer parvis: A-A-b-b. Nystevene ble (og blir) brukt til leilighetsdiktning (jfr freestyling innen rap), og er de mest vanlige i stevjing eller stevleik. Versemålet er å finne hos diktere som bevisst lot seg inspirere av folkekulturen, bl.a. Aslaug Vaa, Arne Garborg og Aasmund Olavsson Vinje.
Empire State
Historie
Alexander Flicks bok History of New York State hevder at tittelen ble brukt så tidlig som i 1819, sammenfallende med at New York overgikk Virginia i befolkningstall. Han gir ingen kilde til denne påstanden. Videre legger Flick til at betegnelsen var «universelt anerkjent og akseptert» da Eriekanalen ble fullført i 1825. I et senere arbeid hevder Flick og medforfatter John Jacob Anderson at «New York is well called the Empire State ... not only because of the vastness of its resources, but because it so conspicuously illustrates the imperial power of law-abiding liberty among the people.».
Stev
Nystev
I «Det syng for storegut» bruker Vinje nystev:
Empire State
Historie
Milton M. Klein foreslår i The Empire State: A History of New York at navnet kan ha fulgt suksessen med Black Ball Line i 1818 «because of the signal advantage the regularity of shipping gave to New York's merchants over those in other coastal cities.». Han hevder at det i 1820 var klart at «Empire State» var i stor bruk, selv om han er i tvil om at en klar opprinnelse til betegnelsen noen gang vil bli bestemt. Guide to the Empire State fra 1940 inkluderte følgende sitat: «...it would gratify the people of New York if they could discover who first dared that spacious adjective.».
Stev
Nystev
Ivar Aasen brukte også nystevstrofen:
I 1847 fikk Jørgen Moe høre et nystev på en av sine rundreiser i Telemark og Setesdal: «Å komme rekende på en fjøl» kom senere inn også i skriftspråket som et stående uttrykk.
Empire State
Navnesaker
New York er svært kjent under kallenavnet «Empire State», og navnets effekter kan sees i hele delstaten. Manhattans Empire State Building åpnet i 1931 og var verdens høyeste bygning til ferdigstillelsen av det nordlige tårnet til Verdens handelssenter i New York i 1970. Etter terrorangrepene 11. september 2001 ble Empire State Building nok en gang den høyeste bygningen i Manhattan frem til One World Trade Center tok tittelen i april 2012. Verdensutstillingen i New York (1939) kalt spennvidden mellom Trylon og N.Y. State Exhibit som Empire State Bridge. Hovedkontorene til statlige myndigheter er lokalisert på Empire State Plaza (ESP) i Albany, delstatshovedstaden. Den mest ikoniske strukturen er Erastus Corning Tower, den høyeste bygningen i New York utenfor New York City. Kallenavnet førte også til at staten Georgia ble kjent som «Empire State of the South» i antebellum-perioden før den amerikanske borgerkrigen. I løpet av denne tiden hadde Georgia det nest største landområdet i en hvilken som helst delstat øst for Mississippi-elven, og det industrialiserte seg raskt.
Stev
Nystev
Stevene passer oftest i en av fire kategorier: kjærlighetsstev, skjemtestev, naturstev og slengestev (spontane stev). Et slengestev måtte lages på stående fot som svar på et utfall fra en annen. Det var en skam å bli stående fast. Noen jenter var «plent fulle av stev», og karene passet seg for disse og deres skarpe tunge. Når jentene dro til seters, tok de gjerne med seg en notisbok som de fylte med stev i løpet av sommeren, noen de hørte fra andre, noen de selv forfattet. En person kunne godt ha rundt to tusen stev. Den største samlingen hadde nok professor Alexander Seippel, som også selv laget stev. Mot slutten av sin samlertid regnet han i kasser når han ble spurt hvor mange stev han hadde. På tur i Setesdal om somrene spurte han alltid etter stev. En gang han tok bussen oppover dalen, steg en ung jente på bussen. Hun fikk knapt satt seg før Seippel spurte om hun skrev stevbok. Det gjorde hun, og dro den frem på stedet. Seippel skrev ned stev han ikke hadde fra før.
Empire State
Navnesaker
Kallenavnet har også blitt brukt til jernbaneruter. Empire State Express fra New York Central Railroad ble etablert i 1891, og Amtrak tilbyr for tiden sin Empire Service fra New York City til Niagara Falls via Albany. SUNY Empire State College ble etablert i 1971 i Saratoga Springs og bruker navnet. Empire State Games ble etablert i 1978 som en olympisk konkurranse for amatørutøvere fra New York. I tillegg ble betegnelsen «Empire State» inkludert på New York State bilskilt fra 1951 til 1963 og siden 2001. I 2009 ga Jay-Z og Alicia Keys ut 5x-platina-singelen «Empire State of Mind».
Stev
Nystev
Mens noen stev uttrykte lengsel etter kjærlighet, røpet andre skepsis til hva man kunne komme ut for:
Noen stev uttrykker sorg og tap:
Andre stev skildrer de tunge hverdagene som hjuring (= hyrde, gjeter) alene med ansvar for dyrene i villmarken:
Den mer personlige tonen i nystev er iblant svært tydelig: og
Alle nystevtoner kan synges på de ulike nystevtekstene. En kuriositet er at mye hiphop-lyrikk er bygd opp som en rekke av nystev. Det vil si at mange tekster som vanligvis rappes, kan synges på nystevmelodier.
Slåttestev
Slåttestev eller mer presist slåtterim er kortere eller lengre stubber diktet på slåttemelodier. Her blir rytmen formet av slåtten, og kunne oppstå når slåtten ble tullet (trallet), for eksempel hvis det ikke var en spelemann til stede, og sangeren ville variere med tekst (jamfør joik). Noen ganger vokste stevene til lengre regler eller slåttestev-viser. Eksempel på et slåttestev som fins i ulike varianter fra hele hardingfeleområdet er:
Etterstev
Etterstev er et synonym for et tilbakevendende omkved i ballader o.l. Eksempel
Hermestev
Disse arter seg som ordtak («wellerisme»): På 1200-tallet lød dette ordtaket En annen norrøn variant lyder slik: Hermestev er utbredt i Norden, men sjeldnere andre plasser.
Arne Moslåtten
Arne Moslåtten (født 4. april 1948) er en norsk musiker, komponist, musikklærer og rektor, og er mest kjent som tekstforfatter og medlem i Hellbillies.
Moslåtten behersker flere instrumenter, deriblant fløyte, trekkspill og gitar. Han er utdannet faglærer ved Musikkonservatoriet i Bergen. I 1978 ble han rektor ved Ål musikkskule. I 1979 ble han med som gitarist i Toradertrioen og ble med i Tore Løvgreens orkester. Han har også spilt i Kåd'nbandet som kan betegnes som forløperen til Hellbillies.
Han har lang erfaring innen folkemusikk og vant i 1986 Landskappleiken i klassen «eldre folkemusikkinstrument». I tillegg har han turnert for Rikskonsertene. Han har flere komposisjoner bak seg, blant annet bestillingsverket «Brureferdi» i 1994.
Forfatter
Moslåtten er medforfatter på et undervisningsverk som omhandler folkemusikken i Buskerud – «Kvint og kvart». Men han er mest kjent som tekstforfatter for tekstene som Hellbillies synger, blant de mest kjente sangene er: «Ei krasafaren steinbu», «Hallo Telenor» og «På Ål stasjon». Moslåttens sanger blir omtalt som sikre og presise i form og med et tematisk mangfold med presise observasjoner fra norsk bygdeliv. «Moslåttens tekster er så litterære at de er verd et nærmere studium» (Sveinung Nordstoga). I 2008 fikk han Edvard-prisen i klassen tekst til musikk for Hellbillies-albumet Spissrotgang.
Ronald Coase
Ronald Harry Coase (født 29. desember 1910 i Willesden i Brent i London, død 2. september 2013 i Chicago) var en britisk økonom og professor i økonomi ved University of Chicago. Han ble tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel i 1991.
Han er særlig berømt to artikler som er av økonomifagets mest siterte: I The Nature of the Firm fra 1937 introduserer han teorien om transaksjonskostnader for å forklare egenskaper og begrensningene ved å organisere økonomisk virksomhet som bedrifter. I artikkelen The Problem of Social Cost fra 1960 forklarer han hvordan eiendomsretter kan begrense negative eksternaliteter. Denne forklaringen har fått navnet Coase-teoremet og er et av de aller mest siterte artiklene i USAs rett.
Karriere
Ronald Coase vokste opp i England og studerte fra 1929 til 1931 ved London School of Economics and Political Science (LSE). Hans vitenskapelige løpebane begynte i Dundee og Liverpool, men snart var han tilbake ved LSE. I 1951 ble han professor ved University of Buffalo i USA, og i 1958 vekslet hanm over til University of Virginia, og så i 1964 til University of Chicago. Der var han Professor for Law and Economics frem til sin pensjonering i 1982. Han var medlem av Mont Pelerin Society.
Transaksjonskostnader
Coase skrev i 1937 en kjent artikkel med tittelen The Nature of the Firm, der han stilte seg spørsmålet: Om markedet er så bra på sin oppgave, hvorfor finnes det da selskap som er planøkonomiske av natur. Hvorfor ansatte selskaper personer og bygde opp avdelinger når man like gjerne kunne kjøpe varer og tjenester på markedet. Gjennom å spørre selskaper og generalisere svarene drog han konklusjonen om at transaksjonskostnadene styrer. Markedets tilbud må granskes og vurderes og kontrakter må skrives. Det kreves både tid og penger å gjøre en transaksjon på markedet. Om effektivitetstapene som oppstår i selskapets planøkonomi er mindre enn transaksjonskostnadene for å kjøpe tjenesten eller varen på markedet, så kommer selskapet til å ansette folk og lage varen eller utføre tjenesten i selskapets regi.
Miljøøkonomi
I 1960 publiserte Coase The Problem of Social Cost, som omfatter eksterne kostnader som blant annet miljøproblem. Før publiseringen hadde oppfatningen vært at slike problemer ikke kunne håndteres av markedet. Han viser imidlertid at dersom transaksjonskostnadene var null, kan markedet håndtere problemet fra et økonomisk perspektiv, uavhengig av hvem som er ansvarlig for eksterne kostnader. Det viktige er at en forpliktelse eksisterer.
Myrkråkefot
Myrkråkefot (latin: Lycopodiella inundata), er en art av karsporeplanter i myrkråkefotslekten («dvergkråkefotslekten», Lycopodiella) innenfor kråkefotfamilien. Planten er krypende med 5 – 12 cm langebakkeskudd, og opprette 2-5 cm høye fertile (sporedannende) skudd.
Myrkråkefot har fertile skudd i juli-oktober, og har myke, dusk-aktige og lysegrønne skudd, men beholder rødbrune eller grønnbrune eldre, liggende årsskudd. Den likner noe på mose og bakkeskuddene er godt festet i bakken. Bladene er oppbøyde og sitter ganske tett. De fertile skudd har tettsittende sporehus, knapt millimeter store, i bladhjørnene.
Det unge, opprette skuddet visner når vinteren kommer, men det vokser ut igjen fra yngleknopper i enden av det forrige årets, liggende brunaktige skudd.
Planten går opp til 600 moh., og trives på mager, våt eller i alle fall fuktig sand eller torv, ofte på strender av innsjøer, myr, dammer, sandtak, i veikanter og kjerretråkk. I Nord-Amerika går den opp til 2 000 moh.
Myrkråkefot formerer seg gjennom generasjonsveksling, og ved sporer i stedet for frø. Den ukjønnede generasjonen er den dominerende. Når sporen vokser dannes det et protallium, som er en liten kjønnet mellomgenerasjon som ikke lever lenge. Fra denne vokser det opp en langt større, kjønnsløs (ukjønnet) men langtlevende generasjon av planter, som produserer nye sporer. Planten har bare én sporetype som er ukjønnet (homospori), og sporofyllene er formet som bladene og ofte tannete.
Karl Christian Weber
Karl Christian Weber (født 28. juni 1886 i Mittelbexbach i Rheinpfalz i kongedømmet Bayern, død 7. august 1970 i St. Wendel i Saarland i Vest-Tyskland) var en katolsk kinamisjonær og biskop av Inchow (Linyi) i provinsen Shandong i Kina.
Bakgrunn
Hans fødested i Pfalz var den gang del av kongedømmet Bayern i 1898 trådte han som en av de første inn som student ved den nylig grunnlagte misjonshus for Steylermisjonærene i St. Wendel. Der fullførte han gymnaset og dro så til ordenens misjonspresteseminar St. Gabriel i Maria Enzersdorf ved Wien. Den 7. september 1910 avla han der sine evige ordensløfter.
Prest
Ved utbruddet av første verdenskrig ble pater Weber innkalt til det militære til det tyske konsesjonsområdet Kiautschou. Der var han i tre måneder sanitetssoldat i Tsingtao.
Etter krigen var han utvist fra Kina fra 1919 til 1921. Så gikk han komme tilbake, til 1928 som rektor i Yangku og til 1936 som dekan i Tsaochowfu.
Biskop
Den 2. desember 1937 utnevnte pave Pius XI ham til apostolisk vikar av Ichow og til titulærbiskop. Bispevielsen fant sted 16. oktober 1938. Han ble ordinær biskop da Ichow ble elevert til bispedømme den 11. april 1946.
Etter den kommunistiske maktovertakelse i Kina ble han plaget og forfulgt og til sist nødt til å forlate landet, men forble formelt biskop av Ichow inntil sin død i 1970. Biskop Weber ble arrestert i 1951. To år fulgte i fengsel, delvis i lenker på hender og føtter. Han underkastet ham flere runder med hjernevask.