cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Christian Kalvenes
Dundee United
I 2007/2008-sesongen, ble Kalvenes stemt fram som den beste venstrebacken i Scottish Premier League etter en imponerende sesong.
Burnley
I juli 2008 fikk han en 2-årskontrakt med Championship-klubben. Med det valgte han bort en planlagt retur til hjemlandet. Kalvenes debuterte i en ligacup-kamp som Burnley vant 12. august 2008, og fikk med seg 83 minutter av kampen, før han ble byttet ut.
I overgangsvinduet i januar 2010 ble Christian Kalvenes enig med Burnley om å avslutte kontrakten sin på grunn av spilletid. Kalvenes sitt mål var å spille for Brann, men Brann greide ikke å skaffe midlene som trengtes og han var derfor klubbløs i en liten periode. Kalvenes sa i media at han håper at han finner seg en klubb i neste overgangsvindu.
Brann
14. juni 2010 skrev han under for for tredje gang i karrieren. Han skrev under en kontrakt ut sesonge med oposjon med ett år til. Han er ment som en erstatning for Olafur Örn Bjarnason som reiser hjem til Island. Roald Bruun-Hanssen sa følgende om signeringen: "Vi er veldig godt fornøyd med å få denne avtalen på plass. Christian er en lokal gutt som har bidratt positivt i klubben to ganger tidligere. Han har gode personlige egenskaper, og er en anvendelig spiller."
Den 4. april 2022 ble han ansatt som daglig leder for.
Yituanheqi
Yituanheqi (forenklet kinesisk: 一团和气; tradisjonell kinesisk: 一團和氣; pinyin: Yītuán Héqì) er et gongbi  bilde tegnet av Chenghua-keiseren. Det viser Tao Yuanming, Lu Xiujing og zen-mesteren Hui Yuan som omfavner hverandre, og sammen ligner på fremstilliner av maitreya.
Dette bildet reflekter det trekk i tradisjonell kultur der de tre lærer får sammensmelte på synkretistisk vis.
Xihusanxiaotu har samme formålet.
Sergej Dolidovitsj
Sergej Nikolajevitsj Dolidovitsj (russisk: Сергей Николаевич Долидович, belarusisk: Сяргей Мікалаевіч Далідовіч – Siarhjej Mikalajevitsj Dalidovitsj; født 18. mai 1973 i Orsja) er en belarusisk langrennsløper som har sin styrke i distanserenn i fristil. Han bor i Belarus' hovedstad Minsk. Dolidovitsj er den eldste mannlige olympiske medaljevinneren i langrenn, etter at han i 2017 ble tildelt bronsemedaljen fra 5-mila i OL i Sotsji.
Dolidovitsj debuterte i verdenscupen den 11. desember 1993 på 30 km klassisk i Santa Caterina. Han tok sine første verdenscuppoeng ved å bli nummer 26 på 15 km fristil i Gällivare den 29. november 1995, men det skulle ta enda fem år før han skulle nærme seg pallen i et verdenscuprenn.
Dolidovitsj avsluttet verdenscupsesongen 1999/00 før nyttår etter en middelmådig sesong, men sesongen etter var hans hittil beste. Han forbedret sin personlig bestenotering i verdenscupen fra 19.-plass til 10.-plass på 15 km fristil i Santa Caterina i desember, men det var under verdenscupavslutningen i Kuopio at han virkelig overrasket. Den 25. mars tok han sin hittil eneste verdenscupseier, på den uvanlige distansen 60 km fristil, foran italienske Pietro Piller Cottrer og østerrikske Mikhail Botvinov. Han endte på 31.-plass i verdenscupen sammenlagt, men deltok i kun sju verdenscuprenn. De påfølgende sesongene gikk betydelig tyngre, og han tok ikke verdenscuppoeng igjen før sesongen 2003/04, hvor han forøvrig hadde en sjetteplass som beste resultat. I de fire neste sesongene var han i nærheten av pallplasseringer tre ganger. Den første gangen var på 30 km fristil, fellesstart, i Ramsau i 2004, hvor han ble nummer fire, deretter på 30 km dobbel jaktstart under VM i Oberstdorf i 2005, hvor han ble nummer seks, og til slutt på samme distanse i Falun i 2008, hvor han også ble nummer fire.
I sesongen 2008/09 tok han sin andre pallplassering da han ble nummer tre på 15 km fristil fellesstart i Rybinsk. Dolidovitsj tok også en fjerdeplass på 15 km fristil i Lahtis, og i 2009 oppnådde han sitt beste resultat i VM-sammenheng, en femteplass på 50 km fristil fellesstart under VM i Liberec. Han måtte stå over verdenscupfinalen fordi han hadde for høy hemoglobinverdi, akkurat som i 2007.
Under Ski-VM i Oslo i 2011 hevdet han seg godt og ble nummer fire på 30 kilometer fellesstart med skibytte. På femmila var han i tetsstriden da han falt om lag én kilometer fra mål og endte på 10.-plass.
Olympiske leker
Dolidovitsj har deltatt i de olympiske leker syv ganger. Han debuterte på Lillehammer i 1994 med å bli nummer 37 på 30 km fristil. I Nagano-OL i 1998 fikk han også beskjedne plasseringer, mens i Salt Lake City i 2002 ble han nummer 14 på 30 km fellesstart. Han deltok i OL i Pyeongchang i 2018, 24 år etter deltagelsen på Lillehammer.
Under OL i Torino i 2006 deltok han kun på 50 km fristil fellesstart fordi han fikk startnekt første del av mesterskapet på grunn av høyt hemoglobinnivå. I femmillsrennet ble han nummer 12 etter å ha kollidert med en østerriksk trener to kilometer før målstreken. I OL i Sotsji i 2014 tok han 5.-plass på femmila, men rykket opp til 3. plass og bronsemedalje etter at Aleksandr Legkov og Maksim Vylegzjanin ble diskvalifisert av IOC.
EM i friidrett 1994 – Lengdehopp menn
Dette er de offisielle resultatene i øvelsen Lengdehopp herrer ved EM i friidrett 1994 i Helsingfors, Finland med 34 deltagere. Finalen ble avholdt 10. august.
Norge var ikke representert i øvelsen.
Oithona hebes
Arten ble første gang beskrevet av Giesbrecht i 1891.
Kortgarden
Kortgarden, tidligere Sørstranda er en liten bygd, plassert ved Fannefjordens sørlige bredde, i Molde kommune. Bygden ligger ved foten av fjellet Skåla (1128 moh.). Kortgarden har i 2010 rundt 170 innbyggere. Bygden har et jordbrukspreg med mye dyrket jord, men ingen bruk i drift i 2010. Kortgarden har et grendehus, som ble bygget på dugnad og ferdigstilt 1987, bedehus og skytterhus med bane. Det finnes også to hyttefelt på Kortgarden: «Mausetsetra» og «Bertasetra», samt den nedlagte Risan skole. Det er også lag i bygda: Idrettslaget Skålheim IL, Skytterlaget 7. juni, og Skålheim grende- og bygdelag.
Tønne- og møbelfabrikken Kortgård Trevarefabrikk var i drift til slutten av 1990-årene. Tønnebåter brukte å legge til kai, og de kunne ta helt opp til 10,000 tønner. Fabrikken produserte garasjer og hytter. Designeren Peter Opsviks Cylindra-møbler ble også fremstilt der en periode.
Frode Leonardsen
Frode Leonardsen (født 17. juni 1974 på Gjøvik) er en norsk musiker.
Leonardsen har spilt i en rekke lokale band, blant annet Souled Out, som i 2008 ga ut konsertalbumet Soulmine som ble tatt opp på Bar Ampfield. Han har i en årrekke spilt med artister som Trond Nagell Dahl, Ingvild Pedersen, Leif Anders Wentzel, Lisa Stokke, The Brazz Brothers og Geir Wentzel. Han er også medlem i freelance-blåserekka Sindre Toten Hønnblæserlaug. Han var vokalist og bassist i prosjektbandet Sprö Svor, som etter en vellykket opptreden på Vesten Pub på Raufoss i desember 2008 umiddelbart ble oppløst.
Leonardsen var i 2002 og 2005 leder for Mjøsfestivalen, en festival for skolekorps som arrangeres på Gjøvik.
Sjumikha
Sjumikha (russisk: Шумиха) er en by i Kurgan oblast i Russland. Den ligger rundt 130 km vest for Kurgan. Innbyggertall: 19 083 (folketelling 2002), 21 984 (folketelling 1989).
Den ble grunnlagt i 1892 som en bosetning ved jernbanestasjonen med samme navn (åpnet i 1896). Den fikk bystatus i 1944.
Xenocallia
Xenocallia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art.
Utseende
En nokså liten, avlang, rødbrunlig trebukk. Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, med rundede sider og en liten pigg langt bak på hver side. Bak denne er pronotum kraftig innsnørt, slik at det blir en "hals" mellom pronotum og de parallellsidige dekkvingene.
Utbredelse
Arten er utbredt i Bolivia.
Quilaphoetosus
Quilaphoetosus er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
Middelsstore, brune sommerfugler.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Chile og Argentina.
Shoya Tomizawa
Shoya Tomizawa (født 10. desember 1990, død 5. september 2010) var en japansk racer på motorsykkel.
Etter en karriere i All Japan Road Race Championship, byttet han til MotoGP, og han deltok i 250cc-klassen i løpet av 2009. I 2010-sesongen kjørte han i den nyopprettede Moto2 -lassen. Tomizawa ble født i Asahi i Chiba. Han begynte med motorsykkelracing i en alder av tre år i 1994, og han begynte med minisykler rundt 2001.
Etter at han hadde bestått eksamen fra high school i mars 2009, ble Tomizawa rekruttert av det nye laget til CIPMOTO-GP250 Team og han var med på hans første internasjonale motorsykkelløp senere dette året og endte på 17.-plass som beste resultat.
Taha Hussein Yaseen
Taha Hussein Yaseen (arabisk: طه حسين ياسين‎; født 1. januar 1998) er en Iraksk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
I 2021 representerte han landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 400 meter der han ble utslått i førsøksheatet.
2. etappe av Giro d’Italia 2010
2. etappe av Giro d'Italia 2010 ble kjørt den 9. mai 2010. Rittet forsatte inn i Nederland, og etappen ble preget av flere velt på de paddeflate veiene mellom Amsterdam og Utrecht. Bradley Wiggins fikk en dårlig dag i den rosa trøya. 5 km før mål var briten involvert i en velt, og tapte over halvminuttet til teten. Amerikaneren Tyler Farrar var sterkest i spurten og sikret seg sin første etappeseier i Giroen, og sin andre etappetriumf i en Grand Tour. Cadel Evans tok over ledelsen i sammendraget og sikret seg den rosa trøyen for andre gang i karrieren.
Eksterne lenker
2010 Giro d'Italia, Stage 1 to Stage 11
Niende (album)
Niende er et musikkalbum av Hellbillies som kom ut i 2004. Det ble spilt inn i Praha. I tillegg til de faste musikerne i bandet er Trond Nagell Dahl med på piano og synth. På denne plata står Aslag Haugen og Arne Moslåtten for alle tekstene.
Amerikansk Samoa under VM i svømmesport 2019
Amerikansk Samoa deltok under VM i svømmesport 2019 i Gwangju i Sør-Korea fra 12 til 28. juli 2019.
Svømming
Amerikansk Samoa stilte med to svømmere.
M-teori
M-teori er et foreløpig bare delvis kjent rammeverk som forener de fem ulike strengteoriene i fysikken i den forstand at de fremkommer som ulike grenser av M-teori. Det eksisterer ennå ingen fullstendig formulering av M-teori. Grunnen til at den antas å eksistere, er at man på midten av 1990-tallet fant nye og uventede relasjoner mellom de fem ulike variantene av strengteori. Disse relasjonene indikerer at det må finnes en dypere, underliggende teori. Dersom man lykkes i å finne en fullstendig og konsistent formulering av M-teori, vil den representere et viktig steg mot en forening av kvantemekanikk og den generelle relativitetsteorien og en enhetlig teori for de fundamentale kreftene i naturen.
Edward Witten regnes av mange som M-teoriens far. Brian Greene har popularisert teorien gjennom sin bok og TV-serie The Elegant Universe.
Pikarder
Pikarder (tsjekkisk: pikarti) var taborittenes ekstreme venstre fløy under husittbevegelsen i Böhmen på 1400-tallet. Pikard-ideologien representerte den kristne millenarismen og en tilbakevending til idealene fra tidlig kristendom; de ble betraktet som en ny-adamittisk sekt.
Navnet kommer enten fra en forvrengning av ordet begard eller fra valdenserne, som kom til Böhmen fra Picardie i 1418.
Pikardene mente at tiden var inne for tusenårsriket på jorden; riket for sosial rettferdighet, og ba om bistand i etableringen gjennom den nådeløse væpnede kampen mellom folket («Guds utvalgte») mot syndere, «Guds fiender» – konger, adelsmenn og det rike presteskapet. De forkynte universell likestilling og motsatte seg kirkens hierarki og sakramenter.
Pikardene spilte en avgjørende rolle i fremveksten av og i den første fasen av den husittiske bevegelsen. De prøvde å sette ideene sine ut i livet, særlig etablerte de en utjevningspolitikk i noen byer (Tábor, Písek). I februar 1421 ble de utvist fra Tábor og bosatte seg på en øy i elven Lužnice nær borgen Příběnice. I slutten av mars tok den taborittiske generalen Jan Žižka øya i besittelse, ødela samfunnet og drepte mange pikarder, men flere titalls mennesker klarte å rømme. I oktober ble de sporet opp og brent offentlig på bålet. Totalt ble rundt 75 pikarder brent av taborittene i denne perioden.
Smørte
Smørte er en hoveddrikk i Tibet, fjelltraktene i Nepal, i Mongolia og i noen andre sentralasiatiske høytbeliggende områder, som Bhutan.
Den heter på tibetansk po cha བོད་ཇ་; (Wylie: bod ja), eller cha süma (tibetansk: ཇ་སྲུབ་མ་; Wylie: ja srub ma), og på kinesisk 酥油茶; Sū yóu chá, eller goor goor på ladakhi dialekt.
Den drikkes av mennesker i alle aldre, ofte i store mengder. Teen blir blandet med salt og med smør fra dri (hun-yaken). Drikken kan minne om en tynn suppe. Nybegynnere trenger som regel en viss tilvenningsprosess.
Drikken er rik på protein og fett og er nyttig til å holde kroppstemperaturen oppe i kuldeperioder.
Edward Speleers
Speleers var en vanlig skolegutt uten skuespillererfaring utenom amatøroppsetninger ved skolen. Han ble imidlertid tildelt rollen som Eragon i konkurranse med 180 000 andre håpefulle.
Athelas
Athelas er en fiktiv helbredelsesurt fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard, og den er også kjent som Kongekløver eller Asëa Aranion.
Den kom først til Midgard med Númenoreanere, men på slutten av det tredje tidevervet var kjennskapen til dens legende egenskaper glemt av alle unntatt Nordens Dúnedain. Ifølge folkesagn i Gondor er den spesielt effektfull hvis bladene knuses av kongens hender. Den ble brukt av Aragorn, da han i all hemmelighet gikk inn i Minas Tirith før hans tilbakekomst som konge av Gondor for å lege de av de sårede som hadde fått noe av svartpusten i seg, og siden disse alle ble friske bedret denne handlingen hans rykte og mulighet for å kreve tilbake sin rettmessige plass som konge.
Athelas ble også brukt av Huan og Lúthien for å helbrede den skadde Beren (tidlig i diktet The Lay of Leithian). Dette motsir det faktum at det i Ringenes herre sies at planten ble brakt til Midgard av Númenoreanerne, så dette ble enten endret i de senere formene av legendariet, eller så vokste athelas i Beleriand før det sank i havet og ble dermed brakt tilbake til Midgard av Númenoreanerne i det andre tidevervet.
Marthe Reinkind
Marthe Reinkind (født 27. april 1988 i Tønsberg) er en norsk tidligere håndballspiller, som spilte for i den norske eliteserien.
29. juni 2013, giftet hun seg med håndballspilleren Erik Bjørnsen i Toscana.
Hennes bror, Harald, spiller på Norges herrelandslag i håndball.
Tysklandsstudentene
Tysklandsstudentene var rundt 650 mannlige studenter ved Universitetet i Oslo som satt i tyske fangeleire fra desember 1943 til frigjøringen i mai 1945.
Den første konfrontasjonen mellom universitetet og tyskerne oppsto den 17. mai 1940 da noen ungdommer demonstrerte utenfor et kinolokale hvor tyskerne hadde vist filmavis fra felttoget. Den 24. september 1940 fant det såkalte «Aulakjellerslaget» sted i Universitetets aula i Oslo. Som følge av uroligheter høsten 1943 ble 60 studenter og ti lærere arrestert og satt inn på Bredtvet og Grini fangeleir. Dette var over to år etter at okkupasjonsmakten hadde erstattet rektor Didrik Arup Seip med Adolf Hoel og sendt Seip til Sachsenhausen. 28. november sto Aulaen i brann. 30. november 1943 ble universitetet stengt og den tyske okkupasjonsmakten arresterte rundt 1200 mannlige studenter og 30 lærere. De fleste ble sendt til Stavern for internering. Av disse ble rundt 300 så sendt umiddelbart med slaveskipet DS «Donau» via Stettin til Alsace og Sennheim, der de ble sivil-internert og måtte gjennomgå en opplæring til Waffen-SS. Resten, rundt 350, ble sendt videre til konsentrasjonsleiren Buchenwald for opplæring i nazisme. Disse ble også forholdsvis pent behandlet. Likevel omkom 17 i Buchenwald av sykdom under oppholdet. I 1992 reiste 40 for å minnes og legge ned krans. Rektor Adolf Hoel jobbet for å få frigitt de fengslede.
Oithona helgolandica
Oithona helgolandica er en art av hoppekreps innen slekten Acartia som Baird beskrev i 1843. Den er et dyreplankton som utgjør føde for blant annet fiskeyngel. Den finnes i Atlanterhavet inklusive sørlige Nordsjøen, og lever av alger og plankton.
André Campra
André Campra (1660–1744) var en fransk barokk-komponist og dirigent.
Campra tilhører generasjonen mellom Jean-Baptiste Lully (1632–1687) og Jean-Philippe Rameau (1683–1764). Han regnes som en av fornyerne av den franske operaen.
Liv og virke
André Campra var sønn av Luise Fabry fra Aix-en-Provence og Jean-François Campra, en lege og fiolinist fra Graglia i Piemonte. Sin første musikalske opplæring fikk Campra som korgutt i katedralen Saint-Sauveur, og allerede som 17-åring skrev han noen motetter. I 1678 begynte han med kirkelige studier i Saint-Sauveur og fikk tonsur, men ble forvist domkapitélet etter deltakelse i en teateroppføring.
Campra fikk en post som maitre de musique ved katedralen Saint-Trophime i Arles i 1678. Året etter komponerte han sin første opera i anledning fødselsdagen til hertugen av Burgund, en sønnesønn av Ludvig XIV. Operaen regnes som tapt.
Fra 1683 til 1694 ledet Campra sangerskolen i katedralen Saint-Étienne i Toulouse. Katedralens instrumentale ressurser var ganske beskjedne, bare serpenter og en bassgambe sto til disposisjon, men det lyktes Campra å føye til to fiolinstemmer, til tross for at fiolinen ikke ble regnet som husrein i kirkelig sammenheng. Campra havnet da også etterhvert i konflikt med domkapitélet og i 1694 hjalp abbed Lagrange-Trianon ham til et engasjement som leder av sangerskolen i Notre Dame de Paris. I mellomtida hadde Languedocs stenderforsamling i Montpellier i 1685 gitt Campra tittelen maitre de musique.
I 1697 Skrev Campra opéra-balletene L'Europe galante og Le Carnaval de Venise (1699), og dette førte til at han mistet sin lukrative tjeneste i kirka.
Fram til 1720 komponerte Campra rundt femten opéras-ballets og tragédies lyriques, hvorav noen ble oppført flere ganger i hans egen levetid. Han ble etterhvert en kjent musiker og ble utnevnt til kapellmester ved Académie Royale de musique i Paris. Etter Ludvig XIVs død, og etter at Michel-Richard Delalande hadde trukket seg tilbake, ble Campra sammen med Charles-Hubert Gervais (1671–1744) og Nicolas Bernier (1664–1734) sous-maître i Chapelle Royale.
Fra 1721 sto Campra også i jesuittenes tjeneste ved kirkene St. Louis og Collège Louis le Grand. Med unntak av operaen Achille et Déidamie (1735) og to leilighetsverk, et som var bestilt av prinsen av Conti (La Fête de Isle-Adam, 1722) og et til hertug von Chartres' bryllup (Le Lis et la Rose, 1724), komponerte han nå bare kirkemusikk. Deriblant ca. 30 motetter, Messe de Requiem, tallrike salmer, samt kantater for oppføring i Collège Louis-Le-Grand.
I 1740, 79 år gammel, sa han fra seg sine poster og levde sine siste år tilbaketrukket i Versailles.
Collège André Campra i Aix-en-Provence er oppkalt etter komponisten.
I kildene omtales Campra som en lite omgjengelig person, han beskrives som oppfarende, kynisk og drikkfeldig – og som tilhenger av det italienske parti... Dette gjorde at han mistet sin stilling i Arles. Heller ikke hans virke i Toulouse var problemløst, i 1691 forlangte domkapitélet at han presenterte sine verk før oppføring.
Musikk
Tidsmessig er Campra plassert mellom Jean-Baptiste Lully og Jean-Philippe Rameau. De fleste franske komponister fra Ancien Régimes tid falt i glemsel umiddelbart etter den franske revolusjonen, men fremdeles kunne verk av Campra, Lully og Rameau nå og da bli oppført. Campra regnes som den mest betydelige franske komponisten i første halvdel av 1700-tallet. Med L'Europe galante (1697) bidro han til å etablere opéra-ballet, en musikalske genre som Pascal Collasse opprinnelig skapte med Ballet des saisons (1695).
Verk
<div style="">
Tor Inge Romøren
Han ble cand.med. i 1974 og magister i sosiologi i 1984 ved Universitetet i Oslo. I 2001 tok han en doktorgrad om eldres livsvilkår og de siste leveår. Avhandlingen hadde tittelen Den fjerde alderen : funksjonstap, familieomsorg og tjenestebruk hos mennesker over 80 år.
Romøren har særlig arbeidet med helsetjenesteforskning og aldersforskning. I 1977 ble han ansatt som sosiallege og senere helsesjef i Larvik. I 1986 ble han stipendiat (NAVF), engasjert av sosialdepartementet til å lede en evaluering av kommunehelsetjenesten (1986–1988). Han ble deretter ansatt som forsker ved Folkehelseinstituttet, som forskningsleder i Norges forskningsråd og som forsker ved Norsk institutt for forskning om oppvekst, velferd og aldring ved NOVA. Senere ble han ansatt ved Høgskolen i Gjøvik. Her ble han utnevnt til professor og hadde denne stillingen til han gikk av med pensjon i 2015. Under denne tiden var han sentral i etableringen Senter for omsorgsforskning i 2006 og var dens første leder. Siden er det blitt etablert flere slike sentere knyttet til universitets- og høgskolesystemet i alle landets regioner. Senteret på Gjøvik koordinerer virksomheten. Han var den første redaktøren av Tidsskrift for omsorgsforskning fra 2015 til 2017.
Han har utgitt mer enn 150 artikler, bokkapitler og bøker innen sitt forskningsfelt. Hans bokutgivelser omfatter blant annet Legemakt og samfunnsstyring (1984), Den fjerde alderen (2001), Last Years of Long Lives – The Larvik Study (2003) og Pleie- og omsorgstjenesten i kommunene: tjenestemottakere, hjelpebehov og tilbud (2003).
Eliteserien i ishockey for kvinner 2020/21
Resultattabell
<!--
Poengligaen
Kilde: Pointstreak.com
Flest mål
Kilde: Pointstreak.com
Best pluss/minus-statistikk
-->
Med hjartet på rette staden
Med hjartet på rette staden (orig: Heartbeat) er en britisk dramaserie som gikk på ITV fra 1992 til 2010. Handlingen i serien foregår i den fiktive småbyen Aidensfield i Yorkshire. Handlingen er lagt til 1960-årene, og er sentrert rundt livet på en liten politistasjon, en pub og et bilverksted/begravelsesbyrå. Musikk fra 60-årene er et vesentlig innslag i serien, både i handlingen og som lydspor.
I Norge ble serien sendt for første gang i 1997.
Serien har på det meste hatt seertall på 13,8 millioner i Storbritannia (2001). Også i Norge var den meget populær, og enkelte episoder har hatt over en million seere.
Om serien
Bøkene i Constable-serien av Nicholas Rhea var utgangspunkt for serien.
Kjenningsmelodien «Heartbeat» ble skrevet og innspilt av Buddy Holly. Versjonen i TV-serien synges av Nick Berry, som også har en sentral rolle i serien, PC Nick Rowan, senere Sergeant.
Mange av naturscenene i serien er filmet i nasjonalparken North York Moors.
I Norge
Den hadde premiere på NRK den 17. januar 1997 og ble den første tiden sendt på fredagskveldene. Den ble i løpet av sommeren flyttet til onsdagene. NRK sendte de tre første sesongene (30 episoder) dette året og tok deretter en lengre sendepause fram til 15. januar 2000. Fra da av ble den sendt kontinuerlig på lørdagskveldene. Siste episode av serien gikk 13. mars 2010.
Fra 2013 begynte NRK å sende den i reprise, på formiddager og ettermiddager.
Serien ble på NRK tekstet til nynorsk av Anne Margrethe Standal. Hun ble i 2006 tildelt Teksterprisen for blant annet denne serien. Også Sjukehuset i Aidensfield er tekstet av Standal.
Sjukehuset i Aidensfield
Sjukehuset i Aidensfield er en spin-off-serie av Med hjartet på rette staden. I begynnelsen hadde serien med flere fiktive personer fra Med hjartet på rette staden, men Sjukehuset i Aidensfield gikk senere fra dette. I Norge startet NRK å sende serien 3. mai 2008.
Sørenga (historisk område)
'' Sørenga er historisk sett et område sørvest i Gamlebyen i Oslo. Oslo byleksikon definerer Sørenga som «området mellom Bispevika (Sørengkaia) og Østfoldbanen». Det historiske Sørenga ligger innafor Middelalderbyen Oslo som er fredet etter Kulturminneloven. Det vil si at Riksantikvaren har førstelinjeansvar for området. Sørenga er særlig kjent for Middelalderparken med Vannspeilet og for Klypen, den gamle jernbaneskjeringa for Smaalensbanen som deler Sørenga i to. På øststsida av Klypen ligger Klemmetskirkeruinen og på vestsida ruinene av Mariakirka og Oslos eldste kongsgård.
Middelalderen
Sørenga tilsvarer det gamle Oslos (Middelalderbyens) søndre bydel. Den søndre bydelen var avgrenset i øst og sør av Alnaelva, i vest av Bjørvika, og i nord av Gamlebyens tverrgående sentrumsakse Biskopallmenningen, Oslo torg og Hallvardskatedralen med kirkegård.
I Middelalder-Oslos søndre bydel var det ifølge arkeologene bystruktur i området ved Klemmetskirka rundt år 1000. Middelalder-Oslo ble videre utbygd i de påfølgende hundreårene. Den sørvestlige odden ved Alnaelvas utløp ble kalt Øra (Eyra på norrønt). Her ble Oslo kongsgård og kongens kapell, Mariakirka, bygd. Veien ut til Øra ble kalt «Eyrastrete» eller Østre strete. Ellers gikk Vestre strete og Klemmetsallmenninga over Sørenga. Middelalderbyens gamle vei- og gateløp eksisterer delvis den dag i dag.
Rundt år 1300 gikk strandlinja mellom Sørenga (land) og Bjørvika (vann) omtrent der Middelalderparken møter Vannspeilet i dag.
1600-tallet
Navnet Sørenga skriver seg tilbake til tida etter den tredager lange bybrannen i Oslo 1624. Etter brannen i 1624 ble Oslo-borgerne pålagt å flytte til kongens nye by Christiania på vestsida av Bjørvika, mens Gamlebyens (Middelalderbyens) branntomter ble dekket av jord og lagt ut til ladegård (jordbruksmarker) for garnisonen på Akershus festning. Middelalderbyens Biskopallmenning (tilsvarer Bispegata mellom Oslo gate og Kong Håkon 5.s gate, bare mye smalere), delte ladegårdsmarkene i en nordre del (Nordenga) og en søndre del (Sørenga). Sørenga var (i likhet med Middelalderbyens søndre bydel) avgrenset av På denne tida gikk strandlinja mellom Sørenga (land) og Bjørvika (vann) omtrent der Middelalderparkens vannspeil møter Kong Håkon 5.s gate i dag.
1700-tallet
Oslo ladegård kjøpte slottsområdene Nordenga og Sørenga sist på 1700-tallet. På et kart fra denne tida kalles Nordenga og Sørenga Opsloe Ladegårds nordre Æng og Opsloe Ladegårds søndre Æng.
1800-tallet
På ulike kart fra 1800-tallet finner vi Sørenga som Sörengen eller Lökken Sörengen. I 1860 kjøpte Norges Statsbaner Sørenga for å legge jernbane her. I 1862/63 ble sporområdet på Sørenga tatt i bruk. På 1870-tallet ble Smaalensbanen (fram til 1930 navn på Østfoldbanen) anlagt gjennom Sørenga. I den forbindelse ble blant annet ruinen av Nikolaikirka fjernet. Smaalensbanen ble offisielt åpnet i 1879.
Sørengas nordre og østre deler ble utbygd med murbygårder mot slutten av 1800-tallet. I 1893 reiste NSB Lokomotivverkstedet på Sørenga.
1900-tallet
På kartene fra 1900-tallet nevnes området Sörengen eller Sørenga. I løpet av hundreåret ble Sørenga ytterligere oppsplittet og nedbygd av transportarealer.
Da NSB trengte mer plass ble Loelva som buktet seg rundt Sørenga øst og sør, lagt delvis i kulvert rundt 1905.
Etter vedtak av 1912 ble Loelvas nedre løp (fra Kværner til Bjørvika) i 1922 flyttet til en nybygd kulvert gjennom Ekebergåsen. Elvas nye utløp var ved Kongshavn. Det som var igjen av det opprinnelige elveløpet ble gjenfylt av jord, masser og jernbaneskinner. Smaalensbanen ble flyttet fra Klypen til den nye jernbaneskjeringa i det tørrlagte elveløpet for Loelva.
NSBs reparasjonsverksted Borgen ble bygd på Sørenga i 1923.
På begynnelsen av 1960-tallet ble Loenga bru anlagt over Sørengas østre deler, og dermed fikk E18 trasé over Loenga og Sørenga og videre ned Bispegata. Sørengautstikkeren, som er en forlengelse av Sørengkaia sørover, ble bygd i perioden 1961-71. På Sørengkaia og Sørengutstikkeren var det containerhavner.
Ekebergtunnelen og Sørenggata (i dag Kong Håkon 5.s gate) ble åpnet i 1995. I påvente av Bjørvikatunnelen (Operatunnelens vestre del) ble E18 lagt midlertidig nord-sør over Sørenga ved fjorden.
Middelalderbyen løftes fram
I mai 1980 kom publikasjonen Gamlebyen i Oslo med undertittel Innstilling om de antikvariske verneverdiene. Den ble gitt ut av Riksantikvaren i samarbeid med Byantikvaren, og Universitetets oldsaksamling. Blant medarbeiderne finner vi arkeologene Erik Schia og Petter Molaug. Utgivelsen representerer et vendepunkt for Gamlebyen: I kjølvannet av innstillinga ble det gjort en rekke vedtak og tiltak til fordel for Middelalderbyen – på bekostning av ymse transportarealer på og ved Sørenga.
Mot slutten av 1900-tallet ble Klemetsruinen frilagt – på bekostning av Loenga bru. (Brua ble revet i 1996 som konsekvens av Ekebergtunnelens åpning). I år 2000 ble Middelalderparken med Vannspeilet åpnet – på bekostning av NSBs sporområder. Dermed ble Kongsgården og Mariakirka tilgjengelig for folk flest.
Middelalderbyen Oslo var hovedstadens tusenårssted.
2000-tallet
Planene om Fjordbyen (og dermed også reguleringsplanen for Bjørvika) inkluderer både det historiske Sørenga (Middelalderbyens søndre bydel) og det nye Sørenga (Sørengkaia og Sørengutstikkeren). Det gamle og det nye Sørenga ligger på hver sin side av Kong Håkon 5.s gate (KH5). Gata, som fra 1995 til 2014 bar navnet Sørenga eller Sørenggata, er i løpet av 2010-tallet utviklet fra tofelts lokalgate til seksfelts bymotorvei. E18 er lagt til Operatunnelen, og dermed er den midlertidige E18-traseen langs fjorden historie. Sørengautstikkeren ble i sluttfasen av utbyggingen 2016-2017 avskilt fra fastland med en kanal og er i dag forbundet med fastland med broer og er per definisjon en øy.
Sørenga øst for KH5 (det historiske Sørenga) preges i dag av Follobane-bygging og arkeologiske utgravinger. Follobanen og Østfoldbanen skal føres gjennom Sørenga via en sterkt utvidet Klypen, den gamle jernbaneskjeringa for Smaalensbanen som deler Sørenga på langs. NSB-verkstedet Borgen er i den forbindelse revet. Det graves i dagbrudd.
Sørenga vest for KH5 (det nye Sørenga) preges av boligstrøksutvikling.
Framtid
Når Follobanen og Østfoldbanen er ferdig anlagt gjennom Sørenga, er planen å dekke over Klypen-skjeringa. Dette vil imøtekomme kommunens plan om å utvide Middelalderparken til å omfatte brorparten av det opprinnelige Sørenga. Her nevnes at Oslo kommune arbeider med en kommunedelplan for gjenåpning av Alnaelva (Loelva) fra Oslo-marka til Oslo-fjorden, og at Oslo bystyre i 2013 gjorde et prinsippvedtak om at Alnaelva skal åpnes fra Lodalen og til Middelalderparken innen 2020. Det ser ut til at gjenåpning av Alnaelva rundt Sørenga vil inkluderes i arbeidene med arrondering etter Follobanen/Østfoldbanen.
Henrik Ødemark
Henrik Gjerde Ødemark (født 20. februar 2003) er en norsk fotballspiller som spiller for, på lån fra Åsane Fotball.
Lê Thái Tổ
Keiser Lê Thái Tổ (hán tự: 黎太祖; født 1384 eller 1385, død 1433), født Lê Lợi (黎利), var en vietnamesisk keiser og grunnleggeren av Lê-dynastiet. Fra 1418 ledet han en vietnamesisk motstandsbevegelse mot den fjerde kinesiske okkupasjonen av landet under Yongle-keiseren, som hadde begynt i 1407, fram til han drev det kinesiske Míng-dynastiets styrker ut i 1427. Lê Lợi er en av de mest kjente vietnamesere fra denne tidsperioden, og er en av landets største nasjonalhelter.
Indian Campaign Medal
Indian Campaign Medal eller Indianerkrigsmedaljen er en medalje innstiftet i 1907 av USAs Krigsdepartement. Medaljen ble tildelt soldater i USAs hær som deltok i felttog mot indianernasjoner, kalt indianerkrigene, i det vestlige USA i perioden fra 1865 til 1891.
Utforming
Medaljen er gjort i bronse og har en diameter på 32 mm. På advers viser medaljen en høyrevendt indianer i krigsutrustning og til hest. Over rytteren står innskriften «INDIAN WARS» i en bue. Under rytteren er det ved medaljens ytterkant plassert en krans, som nederst har et bøffelhode. Reversen viser en ørn med utstrakte vinger over en samling trofeer. Over motivet står innskriften «UNITED STATES ARMY» i en bue. Like under motivet står innskriften «FOR SERVICE» over to rette linjer. Under dette er det ved medaljens ytterkant plassert tretten stjerner i en bue. Medaljen er utformet av Francis D. Millet.
Medaljebåndet var opprinnelig helrødt, men ble i 1917 endret til rødt med to svarte striper. Foranledningen var behovet for å gjøre båndet forskjellig fra den franske Fremmedlegionens båndstripe.
I 1918 ble det bestemt at båndet kunne utstyres med en sølvstjerne i tilfeller der mottageren hadde utmerket seg i strid.
Avdelinger som deltok i felttogene fikk sine faner utstyrt med fanebånd i samme farger som medaljebåndet. Navnet på felttoget og årstallet det fant sted ble påskrevet båndet.
Tildeling
Indian Campaign Medal er en deltagermedalje, som ble utdelt av Armédepartementet. Medaljen ble tildelt offiserer og soldater i USAs hær for deltagelse i følgende felttog:
Medaljen kunne også tildeles for deltagelse i andre militæroperasjoner mot fiendtlige indianere i tiden mellom 1865 og 1891, såfremt soldater i USAs hær ble drept eller såret i kamphandlingene.
Norske innehavere
Nordmannen Alexander Wilse (1864–1955), som deltok i felttoget mot Sioux-folket i Sør-Dakota, ble tildelt medaljen.
Ingjerd Østrem Omland
Ingjerd Østrem Omland (født 26. november 1984, oppvokst i Lund i Rogaland) er en norsk popmusiker og radioarbeider som opptrer under artistnavnet Moi. Hun kommer fra Hovsherad i Rogaland. I tillegg til musikerkarrieren har hun arbeidet både i NRK, i TV2 og i VGTV. Fra 2019 er hun redaksjonssjef i NRK P3.
Bakgrunn
Siden debuten i 2005 har hun spilt mange konserter lokalt, nasjonalt og internasjonalt. Hun har blant annet gjestet By:Larm i Stavanger, Visefestivalen i Egersund, Quartfestivalen, Norway Cup, VG-lista topp 20, Fjellparkfestivalen i Flekkefjord, Smuget, Valle Hovin, Checkpoint Charlie og Pulpit Rock Festival i Stavanger. Hun har også holdt konserter i Manchester, København og i London.
Våren 2007 turnerte hun i Danmark i samarbeid med Warner Chapell. Det resulterte i at hun spilte inn en duett med den danske artisten Juncker, som slapp plate høsten 2007. Samme år arbeidet Moi med produsent Chris Young (blant annet Wu Tang Clan) i New York, og skrev låter med blant andre Chris Barron fra Spin Doctors.
Hun har deltatt i flere programmer av NRK TVs underholdningsserie Beat for beat.
I 2009 dro Moi ut med sitt nye bandprosjekt Salvador/Bahia. Dette var et samarbeid med produsenten Geir Luedy (som tidligere hadde produsert plater for blant andre Karin Park og Susanne Sundfør), musikeren Hans Petter Aaserud (fra Trang Fødsel) og Dominic Owen (britisk produsent og DJ, som blant annet har samarbeidet med Notorious B.I.G.). Bandet lagde bossanova-inspirert, dansbar pop. Moi deltok i prosjektet som vokalist og låtskriver.
I 2010 vant hun Kaizers Orchestras konkurranse om å laget den beste coverversjonen av sangen «Hjerteknuser» (som Rolffa også fikk en hit med), og i 2011 ga hun ut albumet Chair-o-planes.
West Coast Main Line
West Coast Main Line (WCML) er en av de viktigste jernbanelinjene i Storbritannia. Den går mellom London og Glasgow, en strekning på omkring 642 km.
Blant andre byer som betjenes av linjen finner man Milton Keynes, Northampton, Rugby, Nuneaton, Coventry, Birmingham, Wolverhampton, Stafford, Stoke-on-Trent, Macclesfield, Crewe, Warrington, Wigan, Stockport, Manchester, Liverpool, Preston, Lancaster, Carlisle og Edinburgh.
Historie
For å unngå å hisse opp for mange jordeiere langs traséen ble linjen lagt slik at den unngikk store eiendommer og småbyer. For å redusere konstruksjonskostnadene ble den også lagt slik at den i størst mulig grad fulgte naturlige konturer. Dette resulterte i en linje som er svært svingete. Linjen går gjennom noe områder med mye åser, som Chiltern Hills, Watford Gap, opplandet til Northampton og Trent Valley, fjellene i Cumbria og Leadhills i Lanarkshire. Maksimumshastigheten på linjen har derfor vært lav i forhold til East Coast Main Line. Hovedløsningen på dette har vært å innføre krengetog, først Britisk Rails APT, som ikke var vellykket, og deretter Virgin Trains' Pendolino i 2003.
Ruten til Skottland ble markedsført som The Premier Line. Samkjøringen av de forskjellige linjene var komplisert, spesielt fordi det ble brukt to forskjellige bremsesystemer: LNWR brukte en vakuumbrems mens Caledonian brukte en Westinghouse-luftbrems. Tog som betjente hele strekningen måtte derfor utstyres med begge systemer, og var kjent som West Coast Joint Stock. Etter den tvungne omstruktureringen av britiske jernbaner i 1923, ble linjen underlagt London, Midland and Scottish Railway, og vakuumbremsen ble raskt standard.
I 1948 ble jernbanen nasjonalisert, og ble underlagt British Railways London Midland og Skottland jernbaneregion. Det var på dette tidspunkt det nåværende navnet for linjen offisielt ble tatt i bruk. Det er ikke et spesielt treffende navn, ettersom det bare er på en liten strekning nord for Lancaster at traséen faktisk går langs kysten.
Musonius
Musonius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én art.
Utseende
Crossotini er middelsstore, kraftige, mer eller mindre brunspraglete trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum mangler en tann midt på sidekanten, men har gjerne en nær bakkanten. Disse artene er kontrastrikt spraglete i gulbrunt og svart.
Utbredelse
Slekten er endemisk for Madagaskar.
Big Trouble in Little China
Big Trouble in Little China er en amerikansk fantasyfilm og actionkomedie fra 1986 regissert av John Carpenter. Filmen handler om den slagferdige trailersjåføren Jack Burton som ufrivillig vikles inn i en kidnappingssak. Jakten på kidnapperne leder ham til Chinatowns mystiske underverden i San Fransisco. Her må han kjempe mot både mennesker og demoner. Hovedrollen spilles av Kurt Russell, mens sentrale biroller spilles av Dennis Dun, Kim Cattrall, Victor Wong og James Hong.
Filmen ble godt mottatt av kritikerne, men ble ingen publikumssuksess. Den gjorde det langt bedre på video og har oppnådd en viss kultfilm-status i ettertid.
Handling
Jack Burton er en sleivete lastebilsjåfør som vikles inn i sin livs kamp når kompisens forlovede kidnappes på flyplassen hvor de står å venter på henne. Bortføringen leder dem til San Fransiscos Chinatown. Her må de i første omgang kjempe seg forbi ulike gjengmedlemmer med orientalsk kampsport som spesialitet. Deretter havner de ned i Chinatowns hemmelige undergrunn i en verden full av uhyggelige vesener som blir styrt av trollmannen Lo Pan. Burton og hans gjeng må gjennomgå ubeskrivelige redsler på sin fartsfylte ferd gjennom trollmannes ville verden for å redde jenta. Trollmannens plan er å gjøre henne til sin brud - og lykkes det vil han bli mektigere enn noen gang.
Popularitet og økonomi
Filmen ble ingen publikumssuksess. Den innbakte kun 11 millioner dollar på amerikansk kino, noe som ble ansett som skuffende siden produksjonskostnadene var på mellom 19 og 25 millioner dollar. Filmen ble imidlertid en stor suksess på leievideo.
Anmelderne
Filmen fikk god mottakelse av kritikerne, noe som gjenspeiles i at den har fått har fått 77 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den to av fire stjerner, mens Leonard Maltin gav den 1,5 av 4 stjerner.
Anmelderen i VG og Dagsavisen gav den terningkast tre, mens Dagbladet gav den fire.
Annet
Big Trouble in Little China var Carpenters siste høy-budsjett Hollywood-film. Hans skuffelser rundt de lave besøkstallene og Hollywood-miljøet gjorde at han gikk tilbake til å lage mindre kostbare Independent-film igjen.
Den var opprinnelig tiltenkt som en western, men det ble endret underveis. Carpenter hadde hentet inspirasjon fra den kinesiske fantasyfilmen Zu, Warriors from the Magic Mountain.
Håja (Tromsø)
Håja (opprinnelig Håøya) er ei øy i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger vest for Kvaløya og Sessøya. Håja er ei klippeøy med en distinkt form på øyas fjellformasjon, noe som visstnok tjente som inspirasjon da Jan Inge Hovig tegnet Ishavskatedralen i Tromsø.
Navnet Håja betyr «den høge øy». Øya har en høy loddrett fjellvegg og den har altså gitt øya sitt navn. Det er bare på østsiden av øya som det er noe flatland rundt en bukt som gir en ganske god havn. Håja er 6-7 kilometer i omkrets og denne fjellveggen er 486 meter høy og vises på lang avstand der den stikker opp av havet.
Historie
Her har det bodd folk veldig langt tid tilbake. Lenge for man kan finne skriftlige kilder som forteller om det. Øya har trolig vært et sentralt sted på kysten fra 11-1200 tallet. Øya har trolig også vært en del av varslingssystemet med bauner, vetter og varder. Det finnes sagn som sier at det har vært kirkehus på Håja. Dette påstås at det er funne bein, og her finnes også en langstrakt steinsamling, nord-syd. Det er også et par plasser som heter «Kirkevollbergan» og «Kirkevollen». Det har videre blitt fortalt at rundt år 1200 skal 6 munker fra Trondenes kirke ha seilet nordover og gått i land på Håja og der bygget et kapell.
I 1521 nevnes Håja i regnskapsbøkene for første gang. Allerede da skal det ha bodd rundt 20 personer på øya. Så har det bodd 3-4 familier på øya hele tiden. 1533 hadde Olav Engelbrektsson en avgift til alle som drev med fiske fra Håja. Dette kan tyde på at Håja var underlagt bispestolen. Øya tilhørte kongen 1666.
1896 ble det startet fiskeforretning på øya. 1901 kjøpte Martin Pedersen, som da eide øya, bedriften og fortsatte driften med litt småhandel for fiskerne som hadde Håja som sin base. Det var 4-5 båtlag, fra mestadels Kattfjorden, som årlig var stasjonert på Håja. Siden det ikke var noen rorbuer der så bodde de hos Martin og ho Hanna. I den her tiden hadde lokalbåten mer eller mindre fast anløp på Håja.
Det er veldig værutsatt på Håja. 1912 blåste salteriet på havet og eierne sluttet da med bedriften. Fiskerne som hadde Håja som rorvær måtte finne seg en annen plass. Så ble øya solgt til garver Eidisen og Frøsli i Tromsø som startet med å avle rødrev. Dyra ville ikke formere seg som forventet så øya ble solgt, ennå en gang, men denne gang ble øya kjøpt av privatpersoner.
I begynnelsen av 1930–årene ble Håja kjøpt av Ludvik Jensen fra Meistervik. Man hadde ikke telefon på Håja, så hvis man måtte ha hjelp måtte man ro helt over til Gammelgård på Bjørnøya (Tromvik) for å låne telefonen hos dem. Ludvik Jensen hadde cirka 70 sauer. 9. april 1940 gikk det et stort snøskred på Håja. Skredet tok fjøset, men Ludvik klarte å måke frem noen av dyrene i live etter en utrolig innsats. En annen gang var det et isras som tok med seg 20-30 sauer som var på beite på fjellet. Ludvik Jensen og familien flyttet fra øya i 1952 og dermed ble øya fraflyttet for godt.
Det sies at det er mange personer som har falt utfor fjellet og slått seg ihjel under eggsanking på Håja.
Øya byr på fine turmuligheter. Håja er en del av Håja–Røssholmen landskapsvernområde med dyrelivsfredning.
Stigmatisering
Stigmatisering eller sosialt stigma i sosiologisk forstand er en prosess der individer plasserer andre individer i en bestemt kategori posisjonsinnehavere,
Dersom personer eller grupper karakteriseres ved hjelp av samfunnsmessige eller gruppespesifikt negativt ladede kjennetegn, sier vi at de diskrimineres.
Erving Goffman definerte stigmatisering som «en diskrediterende egenskap som diskvalifiserer personer fra full sosial aksept». Han sier også at fenomenet er «en prosess hvor andres reaksjoner ødelegger en normal identitet». Goffmans tilnærming til studier av avvik kalles gjerne stemplingsteori.
Goffman betraktet stigma som et eksempel på et gap mellom det en person skulle være – eller personens virtuelle sosiale identitet – og vedkommendes faktiske sosiale identitet – dvs hva identiteten faktisk er. Et stigma er en generalisering der en persons spesifikke handlingsmønster eller særtrekk definerer vedkommendes allmenne karakter. Sagt på en annen måte tildeler stigmaet personer en sosial status som får forrang foran deres øvrige egenskaper.
Følger og eksempler
Sosiale stigma fører ofte til usynliggjøring og/eller marginalisering. Eksempler er fysiske eller psykiske handicap eller sykdommer, alternative seksuelle orienteringer eller kjønnsuttrykk, spesifikke nasjonaliteter, religioner eller etnisiteter. Kriminelle har et sterkt sosialt stigma knyttet til seg.
Konkret merking
Sosial stigmatisering av grupper og individer har i historien også foregått gjennom konkret merking på kropp og klær hos personer som et samfunn har villet advare mot eller gi en vanærende skamstraff, særlig slaver, kriminelle, forrædere og «personer med lav moral». Eksempler på slike negative tegn og stigma er påbud om jødedrakter i middelalderen og jødestjerner under andre verdenskrig,påbudt til merking med hvite bånd rundt armer for alle som ikke er serbiske under krigen i Bosnia, indianernes skalpering av fiender, skamklipping av tyskertøser, oppsiktsvekkende fangedrakter, bruk av dumrianhatter i skolen, hånende plakater i inkvisisjonen og under kulturrevolusjonen og brennemerking, tatovering, amputasjon og lemlesting av dømte og andre. Også stempler i pass og annet har hatt samme funksjon. I tillegg kan grupper få nedsettende navn og betegnelser.
Langenstein-Zwieberge
Langenstein-Zwieberge var en konsentrasjonsleir. Den var en av mange «underleirer» tilknyttet konsentrasjonsleiren Buchenwald. Fra april 1944 til april 1945 var totalt mer enn 7 000 fanger fra minst 23 land fengslet her. I 1949 ble et minnesmerke plassert der hvor massegravene lå, og siden 1976 har det også vært et museum ved minnesmerket.
Haldor Midthus
I 1886 besøkte han Uppsala og kom i kontakt med Volapük. I 1900, etter at Volapük-bevegelsen for det meste hadde falt sammen, lærte han esperanto og resten av livet agiterte han for dette språket, spesielt blant andre lærere. Han påbegynte en lærebok, som aldri ble utgitt.
Løeheitunnelen
Løeheitunnelen er en veitunnel i Lillesand kommune i Agder. Tunnelen er en del av europavei 18. Den er 322 meter lang og ble åpnet 26. august 2009, da veien mellom Kristiansand og Grimstad ble åpnet.
Gerd Woll
Gerd Jorun Woll (født 24. september 1939) er en norsk kunsthistoriker. Hun er kjent som ekspert på Edvard Munchs kunst.