cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ray Lumpp
Raymond «Ray» George Lumpp (født 11. juli 1923 i Brooklyn i New York, død 16. januar 2015 i Mineola) var en amerikansk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Lumpp ble olympiske mester i basketball under OL 1948 i London. Han var med på det amerikanske laget som vant basketturneringen. Det var andre gang som basketball sto på det olympiske programmet og tjuetre lag deltok i turneringen. USA vant semifinalen over Mexico med 71-40 og i finalen vant de med 65-21 over Frankrike.
139 Juewa
139 Juewa er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 10. oktober 1874 av James Craig Watson fra Beijing. Watson, som var i Kina for å observere en venuspassasje, ba vertskapet om å navngi asterodien. De ga den navnet 瑞華, som i moderne pīnyīn transkriberes som ruìhuá, men i henhold til datidens transkripssjonsregler ble skrevet Juewa. Det fulle kinesiske navnet til asteroiden er 瑞華星, som betyr "Kinas lykkestjerne".
Brahim Boutayeb
Brahim Boutayeb (arabisk: إبراهيم بوالطيب, født 15. august 1967 i Khemisset) er en marokkansk tidligere friidrettsutøver.
Før OL 1988 i Seoul var Boutayeb lite kjent i friidrettskretser. 10 000-meterløpet åpnet med høyt tempo, anført av kenyanerne Kipkemboi Kimeli og Moses Tanui. En liten tetgruppe passerte 5000 meter i verdensrekordtempo, og Boutayeb overtok ledelsen, som han beholdt til mål.
Etter OL besluttet Boutayeb at han ville satse på kortere distanser, og satte nye personlige rekorder på 1500 og 5000 m. Under VM 1991 i Tokyo tok Boutayeb bronse på 5000 meter. Under OL 1992 i Barcelona fikk Boutayeb den utakknemlige fjerdeplassen, bare 0,75 sekunder etter vinneren, Dieter Baumann.
Boutayeb la opp etter VM 1993 i Stuttgart, der han ble slått ut i det innledende heatet på 5000 meter.
Norsk Rocks Skattkammer vol 1 (Samlealbum)
Norsk Rocks Skattkammer vol 1 er et samlealbum med norsk rock fra 2001.
Albumet ble utgitt på Backstage Records, og er en samling av rockelåter fra Trondheim innspilt på 1960-tallet.
Leopold IIs orden
Leopold IIs orden (nederlandsk: Orde van Leopold II, fransk: Ordre de Léopold II) er en belgisk orden innstiftet 24. august 1900 av kong Leopold II av Belgia i egenskap av statsoverhode for Fristaten Kongo. Ordenen ble opprinnelig tildelt av kongen som tegn på hans anerkjennelse, men omgjort til en belgisk husorden etter at Kongofristaten i 1909 gikk fra å være kongens personlige eiendom til å bli en belgisk koloni. Leopold IIs orden kom til å bli tildelt som belønning for sivil og militær innsats for kongen, men tildeles nå også for lang og tro offentlig tjeneste. Ordenen rangerer som nummer tre i Belgias ordensvesen, etter Leopoldsordenen og Kroneordenen. Kongen er ordenens stormester. Ordenen administreres av det belgiske utenriksdepartementet.
Inndeling
Ved innstiftelsen fikk Leopold IIs orden tre grader: gull, sølv og bronse. Den ble i 1903 omorganisert i fem grader med en medalje i tre valører tilknyttet ordenen. Ordenens fem trinn er:
Insignier
Ordenstegnet for Leopold IIs orden hadde den første tiden Fristaten Kongos riksvåpen og motto, «TRAVAIL ET PROGRES» (arbeid og fremskritt) som motiv. Dette ble endret da ordenen i 1909 ble overført til Belgia og den belgiske løve ble gjort til det sentrale motiv. Ordenstegnet for Leopold IIs orden består deretter av et malteserkors med kuler ytterst i de åtte korsendene. Korset er i sølv for riddere, i gull for høyere grader. Korset er lagt på en palmekrans. Midtmedaljongen er svart og bærer den kronede løven fra Belgias riksvåpen i midten. Løven er i gull. Medaljongen er omgitt av en blå bord der innskriften «L'UNION FAIT LA FORCE» (samhold gir styrke) er plassert. Dette er mottoet fra Belgias riksvåpen. Fra 1951 skrives mottoet også på nederlandsk, «EENDRACHT MAAKT MACHT», slik at borden bærer innskrift på både fransk og nederlandsk. Reversen bærer bokstavene «LL» i speilmogram, til minne om ordenens innstifter. Ordenstegnene er like for de forskjellige grader, men er i ulik størrelse og er opphengt i bånd av forskjellig utforming. Ordenstegnet er opphengt i båndet i et element utformet som en kongekrone. Ordensbåndet er blått med en svart midtstripe.
Når ordenen tildeles militære for innsats i krigstid, kan båndet utstyres med palme, kongemonogram, stjerner eller sverd. Sivil innsats i krigstid markeres ved at båndet utstyres med kantstriper eller midtstripe i gull.
Ordensstjernen for storkors har ti grupper av stråler, vekselvis i sølv og gull, mens ordensstjernen for storoffisergraden har fem grupper av tagger og er i sølv med gullstråler mellom sølvstrålene. Ordensstjernene har ordenskorset med krone i midten.
Tildeling
Ordenen tildeles både sivile og militære, og både belgiere og utenlandske borgere kan motta ordenen. Tildeling finner sted to ganger i året, 8. april og 15. november.
I første verdenskrig ble ordenen i stor utstrekning benyttet til å dekorere offiserer og soldater. Underoffiserer og soldater som falt på slagmarken ble posthumt utnevnt til riddere av Leopold IIs orden.
Norske innehavere
Harald Juell ble utnevnt til kommandør av Leopold IIs orden.
Per Bangsund
Per Bangsund (født 4. juni 1950, død 1. november 2013 ) var en norsk forlagsmann, journalist, forfatter og politisk aktivist.
Bangsund var aktiv i ml-bevegelsen, og var alt i gymnas-tida med på å starte SUF-lag i hjembyen Tromsø.
På 1970-tallet arbeidet han i Oslo Sporveier, og var tillitsmann i Oslo Sporveibetjenings Forening. I 1978 begynte han som journalist i Klassekampen. Der var han sentral i arbeidet med å avdekke og avsløre høyreekstreme, voldelige miljøer i Norge. Det var Bangsund som sto for kontakten mellom AKP(m-l) og politiet da partiet bidro til å avsløre gjerningsmannen bak bombeattentatet mot Faglig 1. maifronts tog i Oslo i 1979.
Først på 1980-tallet hadde Bangsund gode kontakter med Overvåkingspolitiet, da han sammen med kjente pressefolk som Geir Imset og Alf R. Jacobsen jobbet med «gravejournalistikk» i Klassekampen.
Etter tiden i Klassekampen begynte Bangsund i Dagbladet, før han forlot journalistikken til fordel for forleggervirksomhet. Han arbeidet først i Tiden, før han gikk over til Kagge Forlag der han ble forlagsredaktør. Senere ble han sjefredaktør i forlaget Vigmostad & Bjørke.
Canadian Broadcasting Corporation
Canadian Broadcasting Corporation (CBC), er et kanadisk statlig selskap som står for kringkasting av nasjonal radio og TV i Canada. Selskapet heter la Société Radio-Canada (Radio-Canada eller SRC) på fransk. De kjennes også under samlenavnet CBC/Radio-Canada.
CBC er det eldste kringkastingsselskapet i Canada, og ble først etablert i sin nåværende form den 2. november 1936. Radiotjenester de leverer er blant annet CBC Radio One, CBC Radio 2, CBC Radio 3, Première Chaîne, Espace musique og den internasjonale radiotjenesten Radio Canada International. Av TV-kanaler har de CBC Television, Télévision de Radio-Canada, CBC Newsworld, le Réseau de l'information, ARTV (deleierskap), Documentary og Bold. CBC yter også tjenester i kanadiske Arktis under navnene CBC North og Radio Nord Québec.
Samuel Eto’o
Samuel Eto'o Fils (født 10. mars 1981) er en kamerunsk fotballspiller som spiller for den qatarske klubben Qatar SC.
Klubbkarriere
Eto'o har tidligere spilt for blant andre Real Madrid, RCD Mallorca, FC Barcelona og Inter. Sesongen 2004/05 skåret Eto'o 24 mål for Barcelona, men måtte likevel se seg slått av Diego Forlán, som skåret 25 mål for Villarreal CF.
Den 26. august 2014 meldte han overgang til Everton FC, hvor han skrev under på en toårskontrakt. Eto'o meldte overgang til den italienske klubben UC Sampdoria i januar 2015, hvor han skrev under på en treårskontrakt.
Sommeren 2015 valgte Eto´o å gjennomføre en overgang til Antalyaspor, en liten klubb i den tyrkiske ligaen, der han tjener 850 000 kroner i uken.
Landslagskarriere
I september 2021 kunngjorde Samuel Eto'o sitt kandidatur til presidentskapet i Kameruns fotballforbund (Fecafoot).
Meritter
Han har blitt kåret til årets spiller i Afrika både i 2003, 2004 og 2005, og ble dermed den første som fikk denne prisen tre år på rad. I 2005 ble han samtidig kåret til verdens tredje beste fotballspiller av FIFA, kun slått av Ronaldinho og Frank Lampard.
Johan Ludwig Mowinckels første regjering
Johan Ludwig Mowinckels første regjering tiltrådte 25. juli 1924. Den var en ren venstreregjering.
Mowinckel, som hadde vært utenriksminister i Otto Albert Blehrs andre regjering 1922-23 fulgte opp Jørgen Løvlands tradisjon med at statsministeren også var utenriksminister, noe han gjennomførte i alle sine tre regjeringsperioder. Etter Mowinckel har ingen annen norsk statsminister gjort det samme.
Boksing under Sommer-OL 1904
Boksing under Sommer-OL 1904. Boksing var med for første gang på det olympiske programmet 1904 i St. Louis. Det ble bokset i sju ulike vektklasser. Det var kun amerikanske boksere som deltok. Det var mulig for boksere i lettere vektklasser å delta i tyngre klasser. Oliver Kirk vant gull i to ulike vektklasser og han er den eneste som har vunnet to gull i samme OL i boksing. George Finnegan, Harry Spanger og Charles Mayer vant alle én gull og én sølv hver.
Bjørn A. Wegge
Bjørn Agnar Wegge (født 28. august 1947) er utdannet cand.philol og lektor fra Universitetet i Oslo.
Wegge var generalsekretær i Stefanusalliansen (tidl. Norsk Misjon i Øst) i perioden 2002–2013. Han har tidligere hatt stillinger i folkehøyskolen, kultursjef i Hå kommune, Strømmestiftelsen og Den norske Santalmisjon. Han har vært skribent med en rekke artikler i bøker, magasiner og blader om kultur, misjon, kristendom, islam og menneskerettigheter. Bøker: Aserbajdsjan, der øst møter vest. (Santalmisjonens Forlag 1995). Kims Paradis- folkets tragedie. (Lunde forlag 2015)
Jungfernbrücke
Jungfernbrücke er en bro i bydelen Mitte i Berlin, og den eldste bevarte broen i byen. Broen går over kanalen Kupfergraben, en sidekanal til Spree, og forbinder gatene Friedrichsgracht og Oberwasserstraße. Den er den eneste gjenværende av tidligere ni klaffebroer i byen.
Broen ble trolig bygget i 1701. Dagens bro er fra 1798 og oppført i tre og jern.
Navn
Navnet Jungfernbrücke forekommer første gang på et kart i 1748 og betyr direkte oversatt til norsk Jomfrubroen eller i moderne språkdrakt Damebroen. Navnets opprinnelse er uklar, men den mest sannsynlige forklaring er to damer som solgte håndverksarbeider like ved broen, og som av bybefolkningen kun ble omtalt som «die Jungfern».
FNs klimapanel
FNs klimapanel (engelsk: , forkortet IPCC) er en internasjonal institusjon opprettet av FN-organene Verdens meteorologiorganisasjon (WMO) og FNs miljøprogram (UNEP) i 1988. Formålet er å sammenstille eksisterende kunnskap om eventuelle endringer i jordens klima. Panelet har så langt kommet med seks hovedrapporter, den sist utgitte, den sjette hovedrapporten, ble ferdigstilt i mars 2023. Klimapanelet ble tildelt Nobels fredspris for 2007.
Formål
IPCCs oppgave er objektivt og åpent å samle og vurdere det beste av tilgjengelig naturvitenskapelige, tekniske og samfunnsøkonomiske informasjon om klimaendringer. Panelets vurderinger er basert på arbeid utført av forskere og eksperter fra alle verdensdeler. IPCC utfører imidlertid ingen forskning selv. Vurderingene gjelder det fysiske grunnlaget for klimaets utvikling, årsakene til og potensielle effekter av klimaendringer, samt muligheter til å begrense disse effektene.
Louisiana-kjøpet
Louisiana-kjøpet (engelsk: Louisiana Purchase; fransk: Vente de la Louisiane, «Salget av Louisiana») er en avtale fra 1803 mellom USA under president Thomas Jefferson og Frankrike under førstekonsul Napoléon Bonaparte, hvor USA kjøpte fransk Louisiana for 50 millioner franc, tilsvarende 11 250 000 amerikanske dollar, og en annullering av gjeld for en verdi på totalt 68 millioner franc (tilsvarende 15 000 000 dollar). Det utgjør en arealpris på mindre enn 3 cent pr. acre. Ved å justere for inflasjon er den tilsvarende moderne finansielle verdi nå mindre enn 42 cent per acre.
FNs klimapanel
Formål
IPCC sier selv at dets arbeid er politisk relevant, men likevel politisk nøytralt. Panelet kommer derfor ikke med konkrete politiske forslag. Politikkutforming basert på panelets vurderinger er overlatt til FNs klimakonferanser og enkeltlandene.
Louisiana-kjøpet
Bakgrunn
Med denne handelen fordoblet USA sitt daværende areal. Louisiana-territoriet omfattet landområder fra femten nåværende amerikanske delstater og to kanadiske provinser. Territoriet inneholdt landområder som utgjør dagens Arkansas, Missouri, Iowa, Oklahoma, Kansas, og Nebraska; deler av Minnesota vest for elven Mississippi; en stor del av Nord-Dakota; en stor del av Sør-Dakota; den nordøstlige seksjonen av New Mexico; den nordlige delen av Texas; arealene Montana, Wyoming, og Colorado øst for det kontinentale vannskillet; Louisiana vest for elven Mississippi (pluss New Orleans); og mindre deler av landområder innenfor dagens kanadiske provinsene Alberta og Saskatchewan. Dets befolkning var på rundt 60 000 innbyggere, og av disse var rundt halvparten ikke-hvite.
FNs klimapanel
Organisering og arbeidsform
Alle land som er medlemmer av Verdens meteorologiorganisasjon (WMO) eller FN, kan være medlemmer av FNs klimapanel. Per 2017 er 195 nasjoner med. Miljødirektoratet er Norges knutepunkt og koordinerer Norges innsats inn mot klimapanelet og deres rapporter.
Rundt 800 forskere og andre eksperter fra rundt 85 land er panelets faglige ryggrad og skriver rapportene. Klimapanelet gjør ikke egen forskning, men går gjennom publiserte studier, systematiserer og oppsummerer kunnskapen. Men mange flere enn de 800 forfatterne er involvert i arbeidet. Blant annet får medlemmene av forfatterteamene hjelp fra andre eksperter. Disse kalles bidragsytere. Eksempelvis hadde Norge 19 medlemmer i AR5s forfatterteam pluss rundt 20 frittstående bidragsytere. Enda flere eksperter innenfor mange fagområder bidrar når utkastene til rapporter går på ut på to høring i to omganger. Det er mulig for alle eksperter å registrere seg på klimapanelets nettsider for å delta i høringsrundene.
Louisiana-kjøpet
Bakgrunn
I avtalen var grensene bare vagt formulert, og det var dertil uklart om handelen også omfattet vestlige Florida og Texas. Etter forhandlinger med Spania og Storbritannia ble grensene fastlagt gjennom det såkalte Florida-kjøpet («Purchase of Florida») i 1819.
FNs klimapanel
Organisering og arbeidsform
Panelets arbeid er sentrert om hovedrapportene, som publiseres med fem til sju års mellomrom. Til nå er det kommet fem rapporter, mens arbeidet med den sjette er i gang. Rapportene utarbeides av internasjonale arbeidsgrupper bestående av natur- og samfunnsvitere. Når en rapport er ferdigstilt og avlevert, oppløses arbeidsgruppene, og klimapanelet har da bare en svært begrenset vitenskapelig organisasjon til for eksempel å svare på eventuell kritikk eller gjøre endringer dersom feil påpekes. Dette forholdet ble kritisert av Shapiro-komiteen, som i 2010 gransket panelets arbeidsmåte.
Ernst von Siemens
Ernst Albrecht von Siemens (født 9. april 1903, død 31. desember 1990 i Starnberg) var en tysk industrileder og leder av det store tyske industrikonsernet Siemens AG i perioden 1956 til 1968. Han var sønn av Carl Friedrich von Siemens.
FNs klimapanel
Panelet
Panelet som sådan har normalt plenumsmøter 1–2 ganger i året. Da stiller alle medlemsland med regjeringsoppnevnte delegasjoner, som er av ulik størrelse og sammensetning (politikere, byråkrater og vitenskapsfolk). Hvert land har imidlertid bare én stemme.
Ernst von Siemens
Han ble utdannet til fysiker ved det tekniske universitetet i München. I 1929 begynte han å arbeide innenfor Siemens-konsernet og fra 1940-tallet innen styrene i de ulike virksomhetene.
FNs klimapanel
Panelet
På disse møtene drøfter og avgjør panelet IPCCs struktur, prosedyrer, arbeidsprinsipper, arbeidsplan og budsjett. Det velger lederen av panelet og medlemmene av byrået. I forbindelse med hovedrapportene vedtas mål, fokusområder og tidsramme. Det er videre panelet som endelig godkjenner hovedrapportene, og da særlig «sammendraget for beslutningstakere», som blir vedtatt linje for linje i plenum.
Ernst von Siemens
Etter andre verdenskrig var han med på å gjenoppbygge konsernet og spilte en viktig rolle i etableringen av utenlandsvirksomheten. I 1956 ble han leder for hele konsernet og var ledende bak fusjonsprosessene av de ulike selskapene innen konsernet i 1966 som ledet fram til dagens Siemens AG.
Dainese
Selskapet er kjent innen motorsport, der det sponser utøvere som Valentino Rossi og Max Biaggi. Andre kjente brukere av Dainese utstyr er beskyttelsespionér Philippe Perakis og programlederen i Top Gear, Richard Hammond.
FNs klimapanel
Panelet
Rundt 80 andre FN-organer og internasjonale organisasjoner har status som observatører på plenumsmøtene.
Ernst von Siemens
Han etablerte Ernst von Siemens' musikkpris i 1972.
FNs klimapanel
Panelet
Panelets 46. plenumsmøte fant sted i september 2017 Montreal, Canada. Det 47. møtet arrangeres i januar 2018.
Dainese
Dainese har både standardprodukter og skreddersydde produkter, i forskjellige prissegmenter. Produktene anses for å være eksklusive, for eksempel er elementer ved produktene deres gjerne håndlagde og det benyttes eksotiske materialer som karbonfiber, kevlar og titan.
140 Siwa
Eksterne lenker
Lista de asteroidi
FNs klimapanel
Panelets leder
Klimapanelets leder velges av medlemslandene. Valget skjer for én hovedrapportperiode, og vedkommende kan gjenvelges for ytterligere en periode. Lederen har ingen lønn fra IPCC, men får utgifter dekket av sitt hjemland eller institusjonen vedkommende arbeider ved.
Dainese
Dainese i Norge
Dainese distribueres i Norge av japanske Shimano, en stor produsent av sykkelkomponenter og fiskeutstyr. Utstyret benyttes flittig av motorsyklister, aktive terrengsyklister og da særlig innen grenen utfor og av alpinutøvere. Den norske alpinisten Aksel Lund Svindal benyttet en ryggplate, lik den type Dainese gjorde utbredt for bruk innen alpint sent på 1990 og tidlig på 2000 tallet, da han falt stygt under trening til en utforkonkurranse i Beaver Creek i 2007.
FNs klimapanel
Panelets leder
IPCCs første leder var Bert Bolin, Sverige, fra 1988 til 1997. Han ble valgt på IPCCs første plenum i 1988 og gjenvalgt på sjette plenum i 1991.
Pachauri ble enstemmig gjenvalgt på 29. plenum i 2008. Dette valget gjaldt da for perioden med utarbeidelse av femte hovedrapport. Han trakk seg 24. februar 2015, ca. 8 måneder før perioden hans løp ut, som følge av anklager om sextrakkasering.
Carl Wieman
Carl Edwin Wieman (født 26. mars 1951 i Corvallis, Benton County, Oregon) er en amerikansk fysiker.
Wieman ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 2001, sammen med tyskeren Wolfgang Ketterle  og landsmannen Eric Allin Cornell,  for  oppnåelsen av Bose-Einstein-kondensasjon i fortynnede gasser  av alkaliatomer og for tidlige fundamentale  studier av egenskapene til  kondensater.
FNs klimapanel
Arbeidsgruppene
Det faglige arbeidet med Klimapanelets hovedrapporter foregår i all hovedsak innenfor tre arbeidsgrupper:
Carl Wieman
I 1924 gjorde den indiske fysikeren Bose  viktige teoretiske beregninger på lyspartikler. Han sendte resultatene til Einstein, som utvidet teorien til en viss  type atomer. Einstein forutså at dersom man kjøler ned en gass av slike atomer ved svært lave temperaturer, ville alle atomene  plutselig samles i lavest mulig energitilstand. Prosessen ligner den når væskedråper dannes fra en gass, og kalles derfor kondensasjon (Bose-Einstein-kondensasjon).
FNs klimapanel
Arbeidsgruppene
Hver arbeidsgruppene har to ledere, en fra et økonomisk utviklede land og en fra et utviklingsland, samt syv-åtte nestledere. I forberedelsene til sjette hovedrapport er Jan Fuglestvedt fra Norge en av nestlederne i arbeidsgruppe 1. Gruppene har videre hvert sitt sekretariat (Technical Support Unit, TSU). Herfra koordineres arbeidet og kontakten mellom arbeidsgruppemedlemmene, forfatterne og de som vurderer tekstene. Det er normalt 5–10 medarbeidere ved et TSU, og det er vanlig at vertskap og økonomiske forpliktelser ivaretas av hjemlanda til gruppelederne fra utviklede land.
Carl Wieman
Først i 1995 lyktes Cornell og hans medarbeidere å oppnå denne ekstreme  materietilstanden. Cornell og Wiemann fikk deretter frem et rent kondensat på rundt 2,000 rubidiumatomer ved 20–nK  (nanokelvin), dvs 0,000 000 02 grader over det absolutte nullpunkt.
FNs klimapanel
Arbeidsgruppene
For arbeidet med femte hovedrapport var sekretariatsfunksjonene lagt til:
Carl Wieman
Uavhengig av Cornell og Wiemans arbeid, gjorde Ketterle tilsvarende eksperimenter   på natriumatomer. Kondensatet som han lykkes i å fremstille inneholdt mer atomer og kunne derfor brukes til å undersøke  fenomenet nærmere. Ved hjelp av to separate kondensatorer, som fikk ekspandere inn i hverandre, kunne man få frem svært tydelige interferensmønster. Dette eksperimentet viste altså at kondensaten inneholdt helt koordinerte atomer.
Saks
Saks er et husholdnings- og arbeidsredskap som består av to kniver som er plassert med eggene mot hverandre i et «nebb» og holdt sammen i enden av en bøyle eller festet som to kryss-stilte, dreibare skjæreblader om en akse. Sakser finnes i flere varianter og brukes til å klippe materialer som papir, tekstil, hår, plast, metall og annet.
Norsk emigrasjon til USA
Utvandring til Amerika er noe man opplevde i mange europeiske land utover 1800-tallet. Mellom 1820 og 1920 utvandret rundt 800 000 nordmenn til Nord-Amerika. Norge og Irland, hvorfra hele 2 millioner utvandret, ble landene med størst utvandring i forhold til folketallet. Utvandringen begynte på landsbygda og fortsatte fra byene. Mens det tidligere var barnefamilier som utvandret, var de fleste etter 1860 enslige med yrkesutdannelse.
FNs klimapanel
Spesialgruppene
I tillegg til arbeidsgruppene har Klimapanelet to spesialgrupper. Spesialgruppen for drivhusgasser (Task Force on National Greenhouse Gas Inventories, TFI) har ansvaret for IPCCs program for estimater av klimagassutslipp. Den utvikler metodikk og programvare som skal gi en internasjonalt standard måte å beregne det enkelte lands klimagassutslipp. Sekretariatet ligger hos Institute for Global Environmental Strategies (IGES) sør for Yokohama i Japan.
Videre har Klimapanelet en spesialgruppe for datastøtte til virkningsanalyser (The Task Group on Data and Scenario Support for Impacts and Climate Analysis, TGICA). Gruppen har ansvaret for IPCC Data Distribution Centre (DDC), som leverer klimadata til forskningsmiljøene. TGICA driver ikke egen forskning.
Norsk emigrasjon til USA
Fram til 1836 var den norske utvandringen nokså beskjeden og til dels dominert av religiøse og politiske minoriteter, som opplevde å bli undertrykket i hjemlandet. De store utvandringsbølgene startet i 1860-årene. Omtrent 800 000 nordmenn utvandret til Amerika innen 1920, da den amerikanske innvandringspolitikken ble strammet inn. Motivet for masseutvandringen var svært sammensatt: Fattigdom, undertrykking, klassedeling, overbefolkning og næringsmessige reguleringer i Norge, foruten eventyrlyst og rykter om billig jordbruksland i Amerika.
FNs klimapanel
Byrået
Byrået (IPCC Bureau) består av 34 medlemmer:
Norsk emigrasjon til USA
Den første utvandringen
Allerede på 1600-tallet emigrerte nordmenn til USA. Mange sjømenn på nederlandske skip var norske, og mange av disse ble med på den nederlandske koloniseringen av Ny-Amsterdam på Manhattan i New York City.
FNs klimapanel
Byrået
Alle byråmedlemmene velges av Klimapanelets plenum og vanligvis for en hovedrapportperiode. Byrået gir råd til rapportforfatterne og har en samordningsfunksjon. Medlemmene skal være fagfolk innen ulike aspekter av klimaendringsspørsmålet, og alle geografiske regioner skal være representert.
Norsk emigrasjon til USA
Den første utvandringen
Det var en liten seilskute «Restaurationen», som i 1825 førte de første norske utvandrerne, en gruppe kvekere ledet av Cleng Peerson fra Stavanger til New York. De var hovedsakelig bønder. Da de la ut fra Stavanger, var de 52 personer. Da de ankom New York var de 53. Ett barn var blitt født under reisen. De tilhørte en gruppe som kalte seg for «de hellige». Siden den gang har 800 000 nordmenn utvandret til USA og Canada. Fra og med 1836 og til dampskipene overtok på slutten av 1800-tallet, seilte det hver sommer flere emigrantskip fra Norge til amerikanske havner. Amerika ble kalt «Den nye verden».
Lokaltog
Lokaltog er en type persontog som kan defineres et sted mellom forstadsbane og regiontog, men det finnes ingen eksakt avgrensning. Disse togene betjener i hovedsak reisende mellom større byer, gjennom byenes forsteder og til nærliggende mindre byer og tettsteder. Sammenlignet med regiontog har lokaltogene som regel stopp på flere stasjoner og hyppigere avganger. Lokaltog tilsvarer omtrent det som på tysk kalles S-Bahn (Stadtschnellbahn), svensk pendeltåg, og engelsk suburban/commuter rail (forstads-/pendlertog).
FNs klimapanel
Sekretariatet
IPCCs sekretariat holder til hos Verdens meteorologiorganisasjon i Genève i Sveits.
Lokaltog
Lokaltog i Norge
I Norge opereres lokaltog av Vy rundt byene Oslo og Bergen, og av Go-Ahead rundt Stavanger.
FNs klimapanel
Rapporter
IPCCs rapporter utgjør det viktigste vitenskapelige grunnlaget for politiske beslutninger i klimakonvensjonen. Klimapanelet la frem sin første hovedrapport, First Assessment Report (FAR), i 1990, med en klar advarsel om følgene av menneskeskapt global oppvarming. IPCCs andre hovedrapport (SAR) kom i 1995 og utgjorde en sentral del av kunnskapsgrunnlaget for Kyotoprotokollen fra 1997. I tredje hovedrapport (TAR) fra 2001 er konklusjonen at temperaturen kan stige med mellom 1,4 og 5,8°C innen 2100. I fjerde hovedrapport (AR4) fra 2007 er konklusjonen at den observerte temperaturøkningen skyldes svært sannsynlig økning av menneskeskapte drivhusgasser. I Den femte hovedrapporten (AR5) fra 2014 er konklusjonen at den globale middeltemperaturen vil øke med 3,7 - 4,8 °C i år 2100, sammenlignet med før-industrielt nivå, hvis det ikke iverksettes ny politikk for å motvirke oppvarmingen. Den sjette hovedrapporten er planlagt publisert i 2022, med flere delrapporter underveis.
Norsk emigrasjon til USA
Tre bølger
Fra 1830-årene ble utvandringen regelmessig, og fra 1860-årene økte den kraftig. Toppåret var 1882 med 28 000 norske utvandrere. Utvandringen foregikk i tre bølger:
Lokaltog
Lokaltog i Norge
Vys lokaltognett i Oslo-området dekket til desember 2022 flere kilometer bane (553) og hadde flere stasjoner (108) enn noen annet tilsvarende lokaltogsystem i Norden. Utenfor Oslo-regionen var det lokaltåg-linjer Steinkjer – Trondheim – Røros (Trønderbanen), Bergen – Arna, Flåm – Myrdal, Notodden – Porsgrunn, Nelaug – Arendal, Rognan – Bodø (Saltenpendelen) og Stavanger – Egersund (Jærbanen).
FNs klimapanel
Første hovedrapport
Klimapanelets første hovedrapport (First Assessment Report, FAR) ble ferdigstilt i 1990, og tjente som grunnlag for FNs rammekonvensjon om klimaendring (klimakonvensjonen) fra 1992.
Lokaltog
Lokaltog i Norge
Følgende lokaltoglinjer kjøres i Norge fra 11. desember 2022:
FNs klimapanel
Første hovedrapport
I sammendraget for beslutningstakere fra arbeidsgruppe 1 sies det at en er sikker på at utslipp fra menneskelige aktiviteter fører til en vesentlig økning i konsentrasjonen av klimagasser i atmosfæren, noe som igjen resulterer i forsterket drivhuseffekt og økt oppvarming av jordens overflate.
Lokaltog
Lokaltog i Norge
De linjer som før var lokaltoglinjer er fra 11. desember 2022 regiontoglinjer.
FNs klimapanel
Første hovedrapport
Sikre beregninger viser at CO2 er ansvarlig for mer enn halvparten av den økte drivhuseffekten. Videre viser de at en del viktige klimagasser responderer sakte på endringer i utslippsmengden, slik at jo lengre en fortsetter med økte utslipp, jo større må kuttene være for å oppnå stabilisering på et gitt nivå. For å stabilisere på det som da var nivået, ville det kreves 60 prosent reduksjon i de menneskeskapte utslippene.
Norsk emigrasjon til USA
Politisk og religiøs undertrykkelse
Politisk eller religiøs undertrykkelse som årsak til utvandring var hovedsakelig aktuelt de første tiårene etter at utvandringen startet. I Norge var det på begynnelsen av 1800-tallet ikke religionsfrihet, og ytringsfriheten var begrenset. Konventikkelplakaten (opphevet i 1842) forbød lekfolk å forkynne eller holde religiøse forsamlinger, noe som førte til utvandring blant lekmannsbevegelsen og frikirkelige menigheter. Enkelte emigrerte også på grunn av politisk forfølgelse, som Thranitterbevegelsen i 1850-årene.
FNs klimapanel
Første hovedrapport
Framskrivninger viser at et «business as usual»-scenario vil gi en økning i den globale middeltemperaturen med om lag 0,3 grader per tiår i det 21. århundret, større enn noen gang de siste titusen år.
Arbeidsgruppen fastslår at det er en god del usikkerheter knyttet til eksisterende klimamodeller. Den mener at den globale overflatetemperatur har økt med 0,3–0,6 grader i løpet av de siste hundre årene, noe som stort sett i samsvar med hva klimamodellene sier. Dette er imidlertid også innenfor rammen av naturlige klimavariasjoner. En endelig påvisning av økt drivhuseffekt vil derfor måtte ta et tiår eller mer.
Andre hovedrapport
Klimapanelets andre hovedrapport (Climate Change 1995 eller Second Assessment Report, SAR) var ferdig i 1996. Den består av en delrapport fra hver av de tre arbeidsgruppene samt et syntesedokument.
Sammendraget for beslutningstakere fra arbeidsgruppe 1 åpner med å fastslå at en siden 1990 har gjort store fremskritt når det gjelder å forstå mekanismene bak klimaendringer, samtidig som nye data og nye analysemetoder er blitt tilgjengelig. Særlig har en lykkes med bedre å skille menneskeskapt påvirkning fra naturlige svingninger og ekstraordinære pådriv (f.eks. vulkanutbrudd). Arbeidsgruppen bekrefter forrige rapports beregninger av fremtidig global temperaturøkning.
Konsentrasjonen av drivhusgasser har fortsatt å øke, sies det, en trend som i stor grad skyldes menneskelig aktivitet (jordbruk, bruk av fossilt brennstoff og endringer i arealdisponering). Fortsatt utslipp av CO2 på «dagens nivå» (=1994) vil bety nærmest konstant økning i den atmosfæriske konsentrasjonen i minst 200 år fremover, og slik komme opp i en verdi på nær det doble av førindustrielt nivå ved utgangen av det 21. århundre.
De senere år har vært blant de varmeste siden instrumentelle målinger startet rundt 1860, dette til tross for vulkanutbruddet på Pinatubo i 1991. Basert på proksydata (dvs. indirekte, ikke-instrumentelt fastlagte verdier) antydes at den globale snitt-temperaturen i det 20. århundret er minst like høy som i noen annen periode siden år 1400. Det er usannsynlig at oppvarmingen bare skulle ha naturlige årsaker.
Bruken av klimamodeller drøftes også. Selv om det fortsatt er mange elementer som mangler i disse, har vi sett en utvikling som styrker arbeidsgruppens tillit til klimaprojeksjonene. Det klimascenariet som beskrives som «beste estimat» gir en global temperaturøkning på rundt 2 grader fra 1990 til 2100. Dette er ca. 30 prosent lavere enn i første hovedrapport, noe som i hovedsak skyldes at en opererer med lavere utslippsmengder. «Lavt scenario» gir en økning på ca. 1 grad, mens «høyt scenario» gir om lag 3,5 grader. Selv det laveste scenariet gir sannsynligvis en større gjennomsnittlig oppvarming enn noen gang de siste titusen år. Dette vil imidlertid variere sterkt regionalt, samtidig som det vil være store variasjoner på kortere tidsskala.
Det fastslås at havnivået har økt med 10–25 cm de siste hundre år, mye på grunn av temperaturøkningen. Det beregnes videre økning på henholdsvis 15, 50 og 95 cm ved de tre ovennevnte scenariene.
Tredje hovedrapport
Klimapanelets tredje hovedrapport (Climate Change 2001, Third Assessment Report, TAR) ble utgitt i 2001. Også denne består av delrapporter fra hver av de tre arbeidsgruppene, samt en synteserapport.
Av sammendraget for beslutningstakere i delrapporten fra arbeidsgruppe 1 framgår det blant annet at:
Rapporten beregner at den gjennomsnittlige overflatetemperaturen vil øke med mellom 1,4 og 5,8 grader i perioden fra 1990 til 2100. Havnivået ventes å stige med 10–90 cm i samme periode. Det store spriket skyldes at panelet har hatt til disposisjon et stort utvalg klimaframskrivinger basert på scenarier som forutsetter ulike nivåer av fremtidige CO2-utslipp. Det mest optimistiske utfallet forutsetter en aggressiv og vellykket kampanje for å redusere CO2-utslippene, mens det mest pessimistiske resultatet oppnås ved et «business as usual»-scenario.
Både global temperatur og globalt havnivå vil fortsette å øke i flere hundre år etter en eventuell stabilisering av klimagassene på dagens konsentrasjonsnivå. De store iskappene vil fortsette å reagere på klimaendringene i flere tusen år etter en stabilisering av klimagassene. Det vises til at temperaturendringen ved Grønland kan være opptil tre ganger høyere enn klodens gjennomsnitt, og at ismodeller viser at en lokal økning på mer enn 3 grader over noen tusen år vil føre til fullstendig nedsmelting av iskappen med påfølgende havstigning på sju meter.
Fjerde hovedrapport
IPCCs fjerde hovedrapport (AR4) ble publisert i 2007. Rapporten fra IPCCs arbeidsgruppe 1 ble lagt frem 2. februar 2007. Konklusjonene bekrefter i hovedsak tidligere rapporter. Synteserapporten ble lagt frem i november 2007. Den sammenfatter forståelsen av klimaendringene, påviste virkninger, sårbarhet, muligheten for tilpasning og mulige tiltak. . Rapporten har vært debattert og noen unøyaktigheter er påvist fra arbeidsgruppe 2.
Femte hovedrapport
FNs klimapanel (IPCC) publiserte den femte hovedrapporten i 2013 og 2014 i fire ulike deler: Tre delrapporter og en synteserapport.
Synteserapporten ble presentert 2. november 2014 i København, Danmark.
Spesialrapport om 1,5-gradersmålet
FNs spesialrapport om virkningene av 1,5 °C global oppvarming var bestilt av COP21 i Paris i 2015. Spesialrapporten ble lagt fram 8. oktober 2018. Den konkluderte med at klimagassutslippene må reduseres med 40–50 prosent innen 2030 for å begrense den globale oppvarmingen til 1,5 grader sammenlignet med førindustriell tid.
Sjette hovedrapport
FNs klimapanels sjette hovedrapport ble publisert i 2021–2023 i fire ulike deler: tre delrapporter og en synteserapport.
Delrapport 2 omhandler konsekvensene av klimaendringene for mennesker og natur, og hvordan menneskeheten kan tilpasse seg. Delrapport 2 ble offentliggjort 28. februar 2022.
Delrapport 3 omhandler tiltak som kan motvirke klimaendringer og ble lagt fram 4. april 2022. Rapporten sa at menneskeheten har to og et halvt år på seg til å nå toppen av klimautslippene før de må gå ned dersom målet om maksimum 1,5 graders temperaturstigning skal nås.
Synteserapporten ble presentert 20. mars 2023 i Interlaken, Sveits. Virkningene av oppvarmingen inntreffer ved lavere temperaturer enn tidligere beregnet. Alle verdens regioner er allerede berørt. Valgene som tas dette tiåret, vil påvirke kloden i tusenvis av år. Det blir stadig færre muligheter til å sikre en levelig og bærekraftig framtid for alle. Framover vil enhver økning i temperatur gi flere og mer intense ekstremhendelser og gjøre en klimarobust utvikling vanskeligere. Temperaturoverskridelse over 1,5 grader vil kunne skje mellom 2030 og 2035.
Nobels fredspris
Klimapanelet ble tildelt Nobels fredspris for 2007. Den Norske Nobelkomite begrunnet tildelingen med den innsatsen panelet og Gore hadde gjort «for å utvikle og gjøre bedre kjent kunnskapen om menneskeskapte klimaendringer og for å skape et grunnlag for de tiltak som trengs for å motvirke slike endringer». . Panelet delte prisen med USAs tidligere visepresident Al Gore som mottok prisen for hans arbeid med klimaendringer og dokumentaren En ubehagelig sannhet.
Gulbenkianprisen
I 2022 mottok klimapanelet sammen med FNs naturpanel Gulbenkianprisen.
IAC-granskningen i 2010
På bakgrunn av enkelte feil  som var funnet i fjerde hovedrapport og tvil som var reist om klimapanelets arbeid, henvendte FNs generalsekretær Ban Ki-moon og panelets leder Rajendra Pachauri seg våren 2010 til InterAcademy Council og bad om at rådet gjennomførte en undersøkelse av panelets arbeidsmetoder og organisasjon.
Undersøkelsen ble gjennomført at av komité under ledelse av Harold T. Shapiro fra Princeton-universitetet og førte til en rapport som ble publisert samme høst. Komiteens mandat gjaldt det metodiske, og den foretok ingen vurderinger av panelets faglige resultater.
Komiteen konkluderte med at prosessen klimapanelet har benyttet for å lage sine hovedrapporter i det store og hele har vært vellykket. Den presiserte imidlertid at både verden og vitenskapen – og ikke minst interessen for og betydningen av klimautviklingen – har endret seg betraktelig siden panelet ble etablert, og at det derfor ville være behov for endringer i arbeidsmåten.
Komiteen hadde blant annet følgende konkrete forslag:
Eidanger Idrettslag
Eidanger Idrettslag (stiftet i 1915 som Nystrand Idrætsforening) er et fleridrettslag fra Eidanger i Porsgrunn. Idrettslaget har tilbud innen fotball, friidrett, turn, padling, bandy, idrettsskole for voksne og idrettsskolen (barn).
Eidanger fotballs hjemmebane er Eidangerbanen. Friidrettsgruppene holder til i Eidangerhallen, og turngruppene og bandyen i gymsalen på Tveten Ungdomsskole som ligger like ved. Eidangerfotballen hadde sin storhetstid på 1980-tallet da klubben var nær ved å rykke opp til 2. divisjon. I 2014-sesongen spiller Eidanger fotball i 4. divisjon. Idrettslaget har nylig fått skaffet seg både kunstgressbane og et klubbhus som ligger like ved Eidangerhallen.
Telentfabrikk
Eidanger IL har opp gjennon de siste 10 årene hatt svært talentfulle ungdomslag. I 2014 hadde Eidanger G16 1 hele 7 spillere som fikk plass på TiT (Toppidrettsgymnaset i Telemark). TiT er en svært attraktiv skole som legger til rette for spillere som ønsker å bli toppidrettsutøvere.
Eidanger G16 1 fikk også med 2 spillere på Statoils Talentleir sommeren 2014. Dette var Odin Bjørtuft og Simen Bjørneboe, i tillegg ble er også tidligere Eidanger spiller Vegard Kongsro tatt ut til denne samlingen. Statoils talentleir regnes som nivået bak landslagsnivå.
Klubben er også kjent for å ha flere taleter, spesielt på G13, G14 og G16 1 lagene. Kretslagsesongen 2013-14 hadde Eidanger hele 17 spillere på kretslag og sonelag.
Norsk emigrasjon til USA
Politisk og religiøs undertrykkelse
Religionsfriheten i USA lokket flere religiøse minoriteter, de fleste haugianere eller kvekere. Emigrantene startet også aviser for norsk-amerikanere, som Nordlyset og Decorah Posten. Her ble den amerikanske religions- og ytringsfriheten trukket frem som viktige årsaker til at emigrantene valgte å etablere seg i USA.
Ørnekorsets orden
Ørnekorsets orden (estisk: Kotkaristi teenetemärk) er en estisk orden. Den ble innstiftet 24. februar 1928 av Estlands forsvarsliga, i anledning tiåret for landets uavhengighet. I 1936 ble den gjort til en ordinær statsorden. Ørnekorsets orden tildeles for militær innsats og fortjenester av Estlands forsvar. Ordenen rangerer som nummer fem av Estlands ordener, etter Den hvite stjernes orden, men foran Estlands Røde Kors' orden. Ordenen ble ikke tildelt i årene Estland var innlemmet i Sovjetunionen. Den ble gjenopptatt i 1995, etter at Estland på ny hadde vunnet sin selvstendighet. Ordenen ble sist revidert ved lov i 2007. Presidenten er stormester for Ørnekorsets orden.
.nr
.nr er Naurus nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
Ørnekorsets orden
Inndeling
Til Ørnekorsets orden hører også en medalje i tre valører: gull, sølv og jern.
Norsk emigrasjon til USA
Befolkningsøkning
Den norske utvandringen var etter folketallet den nest største i Europa, etter Irland. Det betyr likevel ikke at nøden var verre i Norge enn i andre land. Tvert imot hadde Norge økonomisk vekst gjennom hele utvandringsperioden.
.nr
I motsetning til det enkelte tror, er ikke .nr-domener gratis som omdirigeringsadresser. Et domene .co.nr har blitt registrert, og denne siden gir bort gratis omdirigeringer (i likhet med cjb.net og .tk), noe som har ført til at noen tror .nr-domener er gratis. Virkelige .nr-domener må betales, og kan bestilles fra CenpacNet, Naurus internettleverandør.
Den opprinnelige konfigureringen av .nr-toppnivådomenet ble gjort av Shaun Moran fra ComTech Communications (Australia) i 1998 som en del av den første internettforbindelsen til øya. Det var på den tid en lengre prosess med IANA for å få .nr-domenet godkjent og tildelt.
Registrering
Dette er de offisielle andrenivå-domenene som registreringsenheten tilbyr tredjenivå-registrering under:
Som nevnt over er ikke co.nr et andrenivå-domene som det gjøres offisielle registreringer under, men bare et registrert domene som en tredjepart tilbyr subdomener under.
Norsk emigrasjon til USA
Eventyrlyst og ønske om bedre framtid
Årsakene til utvandringen handlet ikke bare om forholdene hjemme i Norge, men ofte vel så mye om forholdene i USA. Mange ble fristet av alt Amerika hadde å by på; borgerrettigheter, religionsfrihet, ytringsfrihet og politisk deltagelse. Motivet for å utvandre til byene over havet til Amerika var forestillingen om nye muligheter og bedre livsvilkår. Mange hadde egne, personlige grunner til å reise. Det kunne være kjærlighet, ønske om å slippe unna forpliktelser hjemme, arbeid eller et ønske om større personlig frihet. I starten av emigrasjonsperioden var det først og fremst velstående bønder som emigrerte; husmenn og arbeidere kom etterhvert. Menn var i flertall blant emigrantene gjennom hele perioden. I starten var det mest familier som dro, men etterhvert reiste flere og flere alene. Etterhvert som stadig flere familier etablerte seg i USA, kom flere slektninger og venner etter, ofte unge folk. I enkelte kommuner utvandret hele 40% av befolkningen.
Ørnekorsets orden
Insignier
Ordenstegnet for Ørnekorsets orden består av et svartemaljert malteserkors, som i midten bærer en sølv ørn med sverd i den ene kloen og Estlands riksvåpen i den andre. Baksiden bærer innskriftene «24. II 1928» og «PRO PATRIA». Ordenstegnene for de forskjellige klassene er identiske, men bæres i ulikt utformet bånd. Når ordenen tildeles for militære fortjenester, utstyres ordenstegnene med korslagte sverd. Ordensstjernen er i sølv og har åtte tagger. Ordensbåndet er oransje med smale blå striper.
Tildeling
Tildeling av ordenen skjer ved presidenten. I perioden 1995 til 2008 er Ørnekorsets orden tildelt 713 personer, medaljene ikke medregnet. Av dette var 16 tildelinger i ordenens 1. klasse. Overrekkelser av ordenen skjer vanligvis på Estlands uavhengighetsdag 24. februar, men kan i særlige tilfeller også finnes sted på andre datoer.
Fundybukta
Fundybukta (engelsk: Bay of Fundy, fransk: Baie de Fundy) er en innbuktning av Atlanterhavet mellom halvøya Nova Scotia og det amerikanske fastlandet, på grensa mellom USA og Canada. Innerst deler bukta seg i to trange armer, Chignectobukta og Cobequidbukta. Den strekker seg ved den nordøstlige enden av Mainebukta mellom de kanadiske provinsene New Brunswick og Nova Scotia, med en liten del som berører den amerikanske delstaten Maine. En del kilder mener at navnet «Fundy» er en forvanskning av det franske ordet fendu i betydningen «spalte, sprekk», mens andre mener det kommer fra portugisiske ordet funda i betydningen «dyp». Bukta var også navngitt Baie Française («Den franske bukta») av utforsker og kartograf Samuel de Champlain under hans ekspedisjon i 1604 som ble ledet av Pierre Dugua, Sieur de Mons og som resulterte i et mislykket forsøk på bosetning av øya Saint Croix i Maine.
Norsk emigrasjon til USA
Eventyrlyst og ønske om bedre framtid
Kontakten mellom utvandrerne og familien hjemme ble opprettholdt med såkalte Amerikabrev. Brevene brakte kunnskaper om fremmede land fram til de mest avsidesliggende strøk av Norge. Mange av utvandrerne vendte hjem igjen, da den nye verden ikke alltid stod til forventningene. Noen reiste også flere ganger, og ble nærmest pendlere.
Norsk bosetting i USA
De sentrale statene i Midtvesten fikk de fleste nordmenn: Minnesota, Wisconsin, Illinois, Dakota og Iowa. Også stater i andre deler av Amerika som New York og vestkyststater som Washington og California fikk økende norsk bosetning i annen halvdel av 1800-tallet. Hvert år reiste det 15 000 til 20 000 nordmenn over havet, men antallet varierte fra 5 000 midt på 1870-tallet og på slutten av 1890-tallet til bølger på opptil 30 000 i begynnelsen av 1880-årene.
Reisen over havet tok flere uker selv om dampskip etterhvert tok over for seilskipene. Med seilskip kunne overfarten ta over to måneder, mens dampskipene gjorde reisen på en drøy uke.
Fundybukta
Fundybukta er kjent for å ha verdens største tidevannsforskjeller, som kan variere med en høydeforskjell på opptil 16,3 meter.
Semperoper
Semperoper (Semperoperaen) i Dresden er et verdensberømt operahus oppkalt etter arkitekten Gottfried Semper. Sächsische Staatsoper Dresden er hjemmehørende i operahuset og har forøvrig lange tradisjoner som hoff- og statsopera i Sachsen. Operahusets orkester er Sächsische Staatskapelle Dresden.
Subsea 7
Subsea 7 SA er et entreprenørselskap registrert i Luxembourg og med hovedkontor i London i Storbritannia.
Historie
Selskapet ble etablert i januar 2011 gjennom en sammenslåing av de to selskapene Acergy SA og Subsea 7, Inc.
Acergy ble grunnlagt i 1970 som Stolt Nielsen Seaway, et selskap i den norske Stolt-Nielsen Gruppen, som satset på dykkertjenester i Nordsjøen. Etter en rekke oppkjøp, deriblant Comex Services i Frankrike i 1992 og det Texas-baserte Ceanic Corporation i 1998, endret selskapet navn til Stolt Offshore i 2000. Fem år senere ble selskapet skilt ut fra Stolt-Nielsen Gruppen og notert på Oslo Børs og NASDAQ. Firmaet endret navn til Acergy i mars 2006.
Subsea 7, Inc. ble etablert som et av en rekke fusjoner over lengre tid mellom DSND, Halliburton Subsea, Subsea Offshore og Rockwater. Rockwater og SubSea fusjonerte i 1999 og dannet Halliburton Subsea, og den senere sammenslåing med DSND i 2002 dannet Subsea 7. Selskapet ble notert på Oslo Børs i august 2005 etter restruktureringen samme år.
Den 21. juni 2010 ble Acergy SA og Subsea 7 Inc. annonsert og ferdigstilt 7. januar 2011. Det nye selskapet tok navnet Subsea 7, men beholdt Acergys, registreringsadresse i Luxembourg og operative hovedkvarter i London. Styreformann og konsernsjef ble henholdsvis Kristian Siem og Jean Cahuzac, som tidligere hadde hatt de samme posisjonene i henholdsvis Subsea 7 og Acergy.
Eksterne lenker
ose: SUBC
Steve Doocy
Steve Doocy (født 19. oktober 1956 i Algona, Iowa) er en amerikansk programleder på Fox News Channels Fox & Friends morgennyhetsprogram.
.af
.af er Afghanistans nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Det administreres av AFGNIC, en tjeneste under UNDP og den islamske overgangsregjeringen i Afghanistan.
Registrering gjøres direkte på andre nivå, eller på tredje nivå under diverse kategoriserte subdomener på andre nivå. Domener på tredje nivå har restriksjoner basert på hvilket andrenivå-domene de er registrert under. Registrering på andre nivå er uten restriksjoner, men koster mer. Alle gebyrer er høyere for internasjonale registranter.
Eksterne lenker
Toppdomän