cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Travis McGee
Profil
Selv om han opptrer som en playboy som nedlegger en lang rekke kvinner i løpet av serien av bøker, har McGee et lidenskapsløst nok syn på livet til å forstå hva det sier om han selv. Dette er del av en introspektiv natur som ofte opptrer gjennom serien som digresjoner om det amerikanske samfunnet fra 1960-årene til og med 1980-årene, med spesielt vekt på endringene i Florida sitt naturmiljø.
Men til forskjell fra tidligere kyniske litterære detektiver som Raymond Chandlers Philip Marlowe, er ikke McGee livstrett. Han har fortsatt evnen til å vise raseri. I en klassisk kommentar i Bright Orange for the Shroud, grubler McGee fram, "Etter å ha mislykkes i forsøket på å undertrykke Glades ved frontalangrep, dreper vi det sakte ved å tappe River of Grass. I det tvilsomme fremskrittets navn, har delstaten i sin store visdom latt enhver utbygger lede vannet inn i kanaler som gir ham eiendommer som grenser til vann å selge. Så langt nord som Corkscrew Swamp, dør bald cypress. Hele området nord for Copeland er hugget ned og vil aldri komme tilbake. Ettersom sumplandet tørker ut, kommer de store brannene oftere. Økologien endrer seg mens egrettkolonier minsker, mullet blir sjeldne, mangrove dør av nye sykdommer som følge av tørke." Dette var fra en paperback som opprinnelig ble publisert i 1965 da folk flest ikke viste noe om konseptet miljøvern.
‘Detektiven’ McGee får etter hvert en slags medhjelper som han kan utveksle sine tanker med. Hans navn er Dr. Meyer ("Vær så snill, bare 'Meyer'," insisterer han), en internasjonalt kjent og respektert økonom som bor ombord sin egen cabin-cruser nær McGee i Bahia Mar, John Maynard Keynes, og seinere, etter at den blir sprengt erstattet av Thorstein Veblen. Det er ikke noe konkret bevis for at Meyer var etternavnet hans, men heller ikke noe indikerer at det var fornavnet. Begge båtene til Meyer var fylt med bøker, og ikke bare innen hans eget fagfelt. Faktisk hadde Meyer interesser langt utenfor enkel økonomisk teori. For eksempel er Meyer en seriøs sjakkentusiast og amatørpsykolog. Meyer er Travis sin venn i den sanneste betydning av ordet. En han utvekslet ideer med og et stødig ankerfeste når McGees indre kompass var ute av kurs. Han hadde også den formelle utdannelsen som McGee manglet, selv om han absolutt ikke var noen dumming.
En viss livstretthet krøp etter hvert inn i McGees figur, kanskje fordi 1960-tallets Florida der han oppsto ikke lenger eksisterte. Den eneste direkte indikasjonen på hans alder som noen gang ble gitt var kommentarene om at han tjenestegjorde i koreakrigen, og inntil 1980-årene var han tidløs. Men etter som historien skred fram begynte bifigurer, som hadde vært med flere ganger, å forsvinne og det var tydelig at McGee selv begynte å bli eldre sammen med skaperen sin. I de seinere romanene som The Green Ripper and Free Fall in Crimson, er det følelsen av desperasjon – at volden i verden for meningsløs til å kunne forklares og vil aldri stoppe. Mye av dette oppløses ved slutten av The Lonely Silver Rain, som ble det siste bindet da MacDonald døde i 1986. (Rykter om en siste McGee roman, muligens fortalt av Meyer, med tittelen A Black Border for McGee og som skulle publiseres etter MacDonalds død har aldri blitt bekreftet.)
Ukjent for de fleste tilhengere av McGee, ga Library of Congress's "Center for the Book" MacDonald i oppdrag å lage en kort tekst. Han svarte med å forfatte essayet "Reading for Survival" som er en samtale mellom McGee and Meyer om viktigheten av lesing. Det 26-sider essayet ble utgitt i et begrenset opplagt på 5 000 eksemplarer og var tilgjengelig for et lite bidrag til Center for the Book.
McGee har blitt kalt den første store moderne Florida-eventyrer, en forløper for figurer og situasjoner som opptrer i romaner av forfattere som Elmore Leonard, Carl Hiaasen, James W. Hall og Les Standiford. Hiaasen spesielt vedkjenner sin gjeld i en introduksjon han skrev for en ny utgave av The Deep Blue Good-By i 1994. Han kommenterer at selv om MacDonald hadde vært borte i 8 år, trodde han at McGee fremdeles var tilstede, antageligvis sippende på gin på dekket av Busted Flush og undret seg hva nå Florida hadde blitt eller kom til bli. Mange av science fiction-romanene og historiene til Spider Robinson inneholder også referanser til Travis McGee.
Romaner
I kronologisk rekkefølge:
Ina Blom
Blom har siden 2001 vært ansatt som professor i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo, med 1900-tallets avantgarde-bevegelser som spesialfelt. Som kritiker har Blom skrevet for internasjonale kunsttidsskrifter som Artforum, Frieze, Parkett, Afterall og Flash Art, i tillegg til å være fast kunstkritiker for Aftenposten på 1990-tallet.
Dea Christiane Kerr Affini
Dea Christiane Kerr Affini (død 3. juli 2009) var en brasiliansk barnebokforfatter, komponist og trosopplærer i Metodistkirken i Brasil.
Affini jobbet med musikk og trosopplæring i den brasilianske metodistkirken hele sitt yrkesliv. Hun studerte musikk i Rio de Janeiro, og begynte deretter å jobbe som kordirigent i metodistkirken. I 2004 ble hun hedret med en hedersutmerkelse av den brasilianske metodistkirken.
Affini har skrevet flere salmer. Disse er representerte i flere salmebøker, som i den brasilianske lutherske salmeboken og i Norsk salmebok 2013.
Basse-Terre
Basse-Terre er en by og kommune i Frankrikes oversjøiske departement Guadeloupe i De små Antiller. Basse-Terre er hovedstad i departementet og ligger på øya med samme navn, som er den vestlige halvdelen av Guadeloupe. I 2012 hadde kommunen 11,534 innbyggere.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Basse-Terre
Wilson Kipketer
Wilson Kipketer kom til Danmark i 1990 for å studere ved Københavns Universitet. Han søkte senere om dansk statsborgerskap, og stilte for første gang opp for Danmark under verdensmesterskapet i 1995, der han vant 800 meter. Han forsvarte gullet på 800 meter både i VM 1997 og VM 1999. Sin beste sesong hadde Kipketer i 1997, da han i to omganger forbedret Sebastian Coes verdensrekord på 800 meter, slik at den endte på 1.41,11.
Han tok sølv under OL 2000 i Sydney, og bronse i Athen fire år senere.
Flommen
Flommen, bestemt form av flom, kan sikte til:
Eli Hagen
Biografi
Hagen har utdanning fra handelsskole og har blant annet arbeidet som teknisk tegner og kontorleder og formannssekretær i Fremskrittspartiet (FrP). Eli Hagen satt dessuten i Oslo bystyre for FrP fra 1987 til 1991. Forfatteren Jan Martin Iversen hevder i sin bok om de første 25 årene til Fremskrittspartiet, Fra Anders Lange til Carl I. Hagen (1998), at Eli har hatt en viktig rolle i utviklingen av partiet.
Fjernsyn
Høsten 2013 deltok Eli Hagen i kjendiskonkurransen Skal vi danse på TV 2. Som profesjonell dansepartner hadde hun Bjørn Wettre Holthe. Paret endte på fjerdeplass.
Hun deltok i sesong 1 og 11 av TVNorge programmet 4-stjerners middag.
Slottstrappen
I november 2001 skapte hun overskrifter da hun, etter å ha satt av mannen sin på middag på Slottet i Oslo, ved et uhell kjørte sin Volkswagen Passat ned trappene foran slottet. Morgenen etter hadde Dagbladet forsiden av et bilde av sporene etter dekkene i trappetrinnene og overskriften "Eli tok trappene - med bilen sin".
Selvbiografi
Eli Hagen lanserte 20. november 2006 selvbiografien Gift med Carl. Boken fikk mye oppmerksomhet i mediene, mest på grunn av hennes utilslørte og nedsettende karakteristikker av, og påstander om, nåværende, tidligere og endog avdøde politikere. I boka understreket hun også sitt tette forhold til Carl I. Hagen og sin rolle som politisk medspiller. I forbindelse med lanseringen deltok hun i flere debatter både på TV og i radio, blant annet i programmet Rikets røst på TV 2, samt i NRKs talkshow Først & sist.
Elektrokardiogram
Elektrokardiografi, er registrering av hjertets elektriske aktivitet. Det brukes til å diagnostisere blant annet hjerteinfarkt og arytmier (rytmeforstyrrelser i hjertet).
Bruksområder
EKG har en rekke bruksområder:
Plassering av avledninger
Et EKG konstrueres ved å måle det elektriske potensialet mellom forskjellige punkter på kroppen. Når det elektriske signalet beveger seg i hjertet gir det en spenning av varierende størrelse, og samtidig en retning som varierer i intervallet fra pulsslag til pulsslag. Avledningene I, II og III blir dannet ved måling på ledningene fra ekstremitetene(armer og ben): I blir målt fra høyre til venstre arm, II er fra høyre arm til venstre bein og III er fra venstre arm til venstre bein. Ut fra dette kalkuleres et imaginært punkt kalt V som brukes som referanse for ni andre avledninger; tre ekstremitetsavledninger (aVR, aVL og aVF) og seks prekordiale avledninger (V1-6).
Det er altså totalt tolv avledninger. Hver avledning vil på grunnlag av sin elektriske akse i forhold til hjertet gi informasjon om ulike deler av hjertemuskelen:
Å forstå de normale og unormale utslagene, eller vektorene, for depolarisering og repolarisering gir viktig diagnostisk informasjon. Nervecellene bygger opp en elektrisk spenning mellom utsiden og innsiden av cellen. Når nerveimpulsen kommer, brytes spenningsforskjellen ned (depolarisering). Etter et øyeblikk bygger cellen opp igjen spenningsforskjellen (repolarisering) og er etter en refraksjonsperiode på 400 ms. klar til å ta imot neste impuls.
Høyre hjertekammer har liten muskelmasse. Dette gir lite utslag på EKG og gjør det vanskeligere å diagnostisere forandringer i høyre hjertekammer enn i venstre hjertekammer.
Avledningene måler elektrisk aktivitet som oppstår som summen av alle aksjonspotensialer i hjertemuskelcellene i et gitt øyeblikk. Ved en vanlig kontraksjon av atriene (forkamrene) vil den elektriske aktiviteten generere en elektrisk vektor som går fra SA-knuten (sinoatrialknuten) mot AV-knuten (atrioventrikulærknuten), og sprer seg fra høyre atrium til venstre atrium (siden SA-knuten befinner seg i høyre atrium). Dette gir P-bølgen på EKG, som er en opphøyning i II, III og aVF (siden det meste av den elektriske aktiviteten beveger seg MOT disse avledningene), og invertert i aVR (siden aktiviteten går BORT fra denne avledningen).
SA-knuten er "dirigenten" i hjertet ettersom det er der den elektriske impulsen for hvert hjerteslag starter. AV-knuten er en forsinkelseskrets som bringer signalet fra forkamrene til hjertekamrene. Den sørger dermed for at blodet fra forkamrene får litt tid til å fylle hjertekamrene før signalet når frem og får dem til å trekke seg sammen.
Det normale EKG
En typisk EKG-bølge fra et normalt hjerteslag viser P-bølge, en liten pause, så QRS-komplekset, og til slutt en T-bølge. En liten U-bølge etter T ses av og til.
Akser
Aksen er den gjennomsnittlige retningen av den elektriske impulsen gjennom hjertet. I det normale hjertet peker aksen ned mot venstre, men kan dreie mot høyre hos hos personer som er høye og tynne, og mot venstre hos overvektige. Ekstreme avvik er unormale og kan tyde på blant annet grenblokk, ventrikkelhypertrofi eller lungeemboli. Aksen blir selvsagt også annerledes ved den sjeldne tilstanden dextrocardi der hjertet ligger til høyre i brystkassen i stedet for til venstre (dette oppdages imidlertid oftes på et vanlig røntgenbilde av hjerte og lunger).
P-bølge
P-bølgen er det elektriske kjennetegnet på strømmen som gir kontraksjon av forkamrene. Både venstre og høyre forkammer trekker seg sammen samtidig. Unormal eller fraværende P-bølge kan indikere en arytmi.
PQ-tiden
Tiden/avstanden mellom P-bølgen og QRS-komplekset indikerer om det finnes en blokkering mellom forkammere og hjertekammere.
QRS-komplekset
QRS-komplekset svarer til de elektriske impulsene som forårsaker sammentrekningen av venstre og høyre hjertekammer. Muskelmassen i hjertekamrene er større enn i forkammerne, og det fører til et større bølgeutslag på EKG.
Den første nedadgående bølgen etter P-takken i en EKG-avledning benevnes Q, den første oppadgående som krysser den isoelektriske linjen kalles R, og den negative som følger R-takken kalles S.
Små Q-bølger sees i et normalt EKG, og representerer da depolariseringen av celler i septum, veggen mellom hjertekamrene. Større og dypere Q-bølger er et tegn på gjennomgått hjerteinfarkt.
R- og S-bølgene representerer depolariseringen av hjertekamrene. Unormale QRS-komplekser kan oppstå som følge av grenblokk, ventrikkeltachycardi (raske hjerteslag som starter i et hjertekammer i stedet for i forkammeret), ventrikkelhypertrofi eller andre endringer i ventrikkelen.
T-bølgen
T-bølgen representerer repolariseringen av muskelmassen i hjertekamrene. Den samme prosessen skjer i muskelmassen i atriene, men dette skjer samtidig med at hjertekamrene depolariserer, slik at man ikke kan se repolariseringen av atriene. Man kan tenke på hjertemuskelcellene som små spiralfjærer. De er i utgangspunktet strukket litt ut, så kommer en elektrisk impuls og slipper dem slik at de trekker seg sammen. Å strekke ut fjærene igjen til utgangsposisjonen tilsvarer repolariseringen (se aksjonspotensiale).
I de fleste avledninger er T-bølgen positiv. En negativ T-bølge kan være et tegn på hjertesykdom, men en negativ T er vanlig i avledning V1 (og V2-V3 hos afroamerikanere).
ST-segmentet er området mellom QRS-komplekset og T-bølgen. Dette området spiller en sentral rolle i diagnostikken av akutte hjertelidelser. Når hjertemuskelen får for lite oksygen, ischemi, trykkes ST-segmentet ned, mens det ved hjerteinfarkt ses en heving av ST-segmentet. Hjertemedisiner som digitoxin gir også forandringer i ST-segmentet, oftest en nedadgående bølge.
Endringer i T-bølgene kan indikere elektrolytt-forstyrrelser som for eksempel hyperkalemi.
Historikk
På 1800-tallet ble det klart at hjerteslagene genererte målbare elektriske impulser. Den første som studerte hjertet fra denne elektriske synsvinkel var Augustus Waller, som arbeidet ved St Mary's Hospital i Paddington i London. I 1911 uttrykte han imidlertid at han ikke kunne se at hans forskning kunne komme til særlig klinisk nytte. Gjennombruddet kom da Willem Einthoven, som arbeidet i Leiden i Nederland oppfant trådgalvanometeret, som kunne måle svært små elektriske strømmer. Einthoven lagde et system for å navngi bølgene hjerterytmen produserte, og satte bokstavene P, Q, R, S og T på dem. I 1924 fikk han Nobelprisen i medisin og fysiologi for sitt arbeid.
Dicrodontus
Dicrodontus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Dryptinae i familiegruppen løpebiller.
Systematisk inndeling
Oversikt over alle artene i slekten, alle er registrert fra i Europa. Systematikken følger Carabidae of the World.
Fjøs
Et fjøs (fra «norrønt» fjós, «fe-hus») er en bygning som er oppført for å gi natte- og vinterly for husdyr eller rom i en driftsbygning som er innredet for dyra. Vanligvis er det storfe (kuer) i et fjøs og småfe (sauer og geiter) i saue- eller geitefjøs, mens hester plasseres i en stall. På de fleste andre språk har husrom for hester og andre husdyr samme betegnelse.
Elektrokardiogram
Kulturell betydning av EKG
EKG-bølgen er så kjent for folk flest at den brukes som en del av logoen til en rekke medisinske organisasjoner, kanskje som en merkelapp på den litt mer teknologiske siden av medisinen, i kontrast til Æsculaps stav, som er et mer tradisjonelt symbol.
I en rekke TV-serier og filmer vises det et isoelektrisk EKG (ingen hjerteaktivitet, "flatline) som et symbol på død eller i hvert fall livsfare. Dette kalles teknisk asystoli, og er en form for hjertestans som har spesielt dårlig prognose.
Fjøs
Kufjøs finnes i dag som to hovedtyper: det tradisjonelle båsfjøset og nyere lausdriftfjøs (løsdrift- eller bingefjøs). Etter 2024 vil det ikke lenger være lov å bruke båsfjøs, og om man bygger nytt i dag, må man bygge for lausdrift. Forskjellen på disse er at i et båsfjøs står kyrne stedbundet i en bås, mens i et lausdriftfjøs går kyrne forholdsvis fritt.
Historikk
Fjøset kunne enten være en selvstendig bygning eller det kunne være et rom for husdyr i en størredriftsbygning på en gård. I langhuset fra jernalderen var det slik at folk og husdyr på gården holdt til i samme hus, men i hver sin ende. Da skikken med å lafte tømmerhus kom til landet i middelalderen fikk gårdene mange hus, ett hus til hvert formål. Det kunne være et fjøs for storfe, et for sauer og et tredje for geiter. Møkka ble kastet ut gjennom en møkkaglugge utenfor fjøset. I dagens fjøs havner møkka enten i møkkakjelleren eller i en kum utenfor fjøset.
Fra opplysningstiden på slutten av 1700-tallet begynte den store landbruksreformasjonen med omlegging av norsk jordbruk fra sjølberging til salgsjordbruk. Det kom etter hvert en ny type bygninger på norske gårdstun, nemlig større sammenbygde driftsbygninger. Dette var en omlegging som foregikk gjennom hele 1800-tallet. Fjøset endret seg nå fra å være en selvstendig bygning til å bli et rom i en større driftsbygning. I slike bygninger er låve og fjøs under samme tak. Dette lettet transporten av dagsrasjoner med høy. I dag bygges det sjelden fjøs med låve.
I det moderne fjøset på 1800-tallet ble møkka sopt ned i ei renne som gikk til møkkakjelleren. Møkka ble tatt ut om våren og spredt på åkrene som gjødsel (hevd, hebd). I dag tynnes møkka ut og sprøytes ut som gylle (flytende blanding av naturgjødsel og vann).
Selve møkkarenna, gulvet bak dyrene, ble tidligere også kalt flor. I denne betydningen har ordet sammenheng med det engelske floor. Samme betegnelse ble også brukt om hele fjøsbygninger, for eksempel i sammenstillinger som sommerflor og saueflor.
Da det etter hvert også ble vanlig med utedo, ble gjerne dette også et lite rom ved siden av fjøsgangen, med nedløp til møkkakjelleren.
Tømmerfjøsen som hadde tregulv, og derved lettere kunne holdes rein, ble seinere kaldt ”lågfjøs” på grunn av at de var så veldig lave. Lemfjøs, var navnet på en annen type fjøs som var betydelig mye høyere. Oftest ble kyrne plassert i den ene delen av fjøsen, og sau og geit i den andre delen. Så, rundt århundreskiftet, kom ytterligere en type fjøs som ble kalt djupstål-fjøset. Den hadde en lav lem og rom til høystål ved siden. Av de 2 sist nevnte fjøs-typene finnes det mange variasjoner mens lågfjøset er omtrent forsvunnet. Større fjøser, så kalte stadsfjøser, ble ikke brukt før i begynnelsen av 1930-tallet da landbruksdepartementet gav tilskudd til bygging av disse.
Jingjiubanen
Jingjiubanen (engelsk: Jingjiu Railway, også kjent som Beijing-Jiujiang-Kowloon Railway, Beijing-Jiujiang-Kowloon Line; 京九铁路 eller 京九线 / 京九鐵路 / 京九線; pinyin: Jīngjiŭ tiĕlù eller Jīngjiŭ Xiàn) er en jernbanelinje i Folkerepublikken Kina som løper fra Beijing til Kowloon i Hongkong. Den krysser den interne grensen mellom Fastlands-Kina og Hongkong rett ved Shenzhen.
Jernbanelinjen har dobbelspor. Byggingen begynte i februar 1993, og linjen ble åpnet for trafikk i 1996. Linjen har stoppesteder i provinsene Tianjin, Hebei, Shandong, Henan, Anhui, Hubei, Jiangxi ogd Guangdong, og er på 2397 kilometer. Den har 790 broer og 160 tunneler. Broen over Yangzifloden ved Jiujiang (Yangtzebroen i Jiujiang) er med sine 7679 meter den lengste broen (pr 2009) over denne elven.
Banen løper mellom Jinghubanen (Beijing-Shanghai) og Jingguangbanen (Beijing-Guangzhou), og ble konstruert for å avlaste den overbelastede Jingguangbanen og fremme den økonomiske utvikling østenfor denne jernbanelinjen.
Enkelte deler av linjen ble bygget før konstruksjonen av hele linjen offisielt ble startet; det gjelder blant annet Yangtzebroen i Jiujiang. Noen andre av strekningene ekstisterte fra før og trengte stort sett bare å bli oppgradert; det gjelder blant annet strekningene mellom Jiujiang og Nanchang, og mellom Fouyang og Shangqiu.
Banen deler trasé med Guangmeishanbanen (Guangzhou-Meizhou-Shantou) mellom Longchuan og Dongguan. Den løper sammen med Guangshenbanen (Guangzhou-Shenzhen, før kjent som det kinesiske avsnitt av Kowloon-Canton-banen) i Dongguan, og følger samme rute sørover. Innen Hongkong deler den trasé som East Rail Line (tidligere det britiske avsnitt av Kowloon-Canton-banen).
Man kan reise non stop mellom Beijing og Hongkong, men de togene følger ikke Jingjiubanen, men kobles over til Jingguangbanen og Guangshenbanen.
Cumnock
Cumnock (skotsk-gælisk: Cumnag) er en by (town) i regionen East Ayrshire i Skottland. Cumnock ligger øst for Ayr og sørøst for Kilmarnock. Like nordvest for byen ligger Auchinleck. Byen ligger ved sammenløpet av elvene Glaisnock Water og Lugar Water. Det er tre nærliggende boligprosjekter som ligger like utenfor bygrensene, Craigens, Logan og Netherthird, med den tidligere jernverksbebyggelsen Lugar også like utenfor byen. En ny boligutvikling, Knockroon, ble gitt planleggingstillatelse 9. desember 2009 av East Ayrshire Council.
Ved folketellingen i 2001 hadde Cumnock 9 358 innbyggere. Befolkningstallet er for 2020 beregnet til 8 700 innbyggere.
Hanne Boel
Hanne Boel (født 1957) er en dansk soul-sangerinne og musikkpedagog.
Cumnock
I byen finnes Robert Burns Academy, et nytt utdanningssenter som huser hovedskolen Robert Burns Academy etter sammenslåingen av Cumnock Academy og Auckinleck Academy, Lochnorris Primary School og Cherry Trees Early Childhood Centre. Senteret er den største utdanningsinstitusjonen i Skottland.
Hanne Boel
Boel er utdannet musikkpedagog fra Det Kongelige Danske Musikkonservatorium (1980) og studerte deretter ett år ved Berklee School of Music i Boston. Da hun kom hjem til Danmark, arbeidet hun som musikkpedagog i flere år. Hun var på samme tid medlem av gruppen Blast (1981–1986) samt bakgrunnsvokalist under Danmarks to bidrag i Eurovision Song Contest (1984 og 1985), som begge ble fremført av popduoen Hot Eyes. I 1988 lanserte hun sitt debutalbum Black Wolf. Hennes gjennombrudd kom med det andre albumet, Dark Passion (1990), som solgte over en halv million eksemplarer på verdensbasis og innbrakte henne fire danske Grammy-statuetter i 1991. I Danmark alene solgte albumet 340 000 eksemplarer.
Cumnock
Etymologi
Opprinnelsen til stedsnavnet Cumnock er uklart og har blitt diskutert gjennom årene og flere tolkninger har blitt tilbudt: Com-cnoc, («hule i åsene»); Com-oich, («vannets møte» ettersom to elver går sammen); Cam-cnoc, («kroket bakke»); og eventuelt Cumanag, («liten helligdom»).
Hanne Boel
Boel har som popartist hatt suksess i hele Skandinavia og har (per 2004) solgt over 2,5 millioner album.
Hun har siden 2009 vært professor ved Rytmisk Musikkonservatorium i København.
Cumnock
Industrielle Cumnock
Cumnock har en sterk sosialistisk arv på grunn av sin historie som et gruvesenter. James Keir Hardie, som betraktes som «far» til det britiske arbeiderpartiet, Labour Party, bodde i byen en stor del av livet, og statuen hans sitter utenfor Cumnocks rådhus. Den venstreorienterte politikeren Emrys Hughes, som var lokal parlamentsmedlem en tid på midten av 1900-tallet, og bodde også i byen.
William Longchamp
William Longchamp (født i Normandie første halvdel av 1100-tallet, død 31. januar 1197 i Poitiers) var rikskansler i England, justiciar og biskop av Ely. Han ble født i en lavere familie i Normandie, og skyldte sin avansement til kongelig gunst. Selv om samtidige forfattere anklaget Longchamps far for å være sønn av en bonde, holdt han land som ridder. Longchamp tjente først Henrik IIs uekte sønn Geoffrey som var erkebiskop av York, men gikk raskt over til Richard Løvehjerte, Henriks arving. Da Richard ble konge i 1189, betalte Longchamp 3000 pund for kanslerembetet, og ble snart utnevnt til bispesetet i Ely og utnevnt til legat av paven.
Longchamp styrte England mens Richard var på det tredje korstoget, men hans autoritet ble utfordret av Richards yngre bror, Johan, som til slutt lyktes i å drive Longchamp fra makten og fra England. Longchamps forhold til de andre ledende engelske adelen var også anstrengt, noe som bidro til kravene om hans eksil. Rett etter Longchamps avgang fra England, ble Richard tatt til fange på sin reise tilbake til England fra korstoget og holdt for løsepenger av keiser Henrik VI av Det tysk-romerske rike. Longchamp reiste til Tyskland for å hjelpe til med å forhandle Richards løslatelse. Selv om Longchamp gjenvant posisjonen som kansler etter at Richard var tilbake i England, hadde han mistet mye av sin tidligere makt. Han vakte mye fiendtlighet blant sine samtidige i løpet av sin karriere, men han beholdt Richards tillit og var ansatt hos kongen fram til sin død i 1197. Longchamp skrev en avhandling om loven, som forble godt kjent gjennom den senere middelalder.
Liv og virke
Han gikk mot slutten av Henrik IIs regjeringstid i tjeneste hos kongens sønn erkebiskop Geoffrey av York som erkediakon i Rouen. Henrik II mislikte ham, og kalte ham for «en sønn av to forrædere». Longchamp forlot raskt Geoffrey, og begynte i stedet i tjeneste hos Rikard I, som utnevnte ham til kansler for sitt hertugdømme Aquitaine. Han viste seg der som en dyktig diplomat, noe som mest effektivt demonstreres av den ledende rollen han spilte for å vinne kongens løslatelse fra fangenskap i Tyskland i 1194.
I 1189 fikk han for første gang virkelig vist sine evner, da han i Paris overvant Henrik IIs forsøk på å få fred med Filip II August av Frankrike. Da Rikard kom på tronen ble Longchamp utnevnt til rikskansler og biskop av Ely.
Kongen forlot England i desember 1189, og overlot da ansvaret for Tower of London til sin kansler. Han foretok da den første utvidelsen av Tower, ved å starte byggingen av en ny ringmur og vollgrav. Dette arbeidet ble først ferdig i 1199, etter Longchamps død. Han fikk også dele embetet som sjefsjusticiar sammen med biskop Hugh de Puiset av Durham. De to kom straks i krangel, og i april 1190 klarte Longchamp å presse ut de Puiset.
I juni 1190 ble Longchamp pavelig legat for Klemens III, og var dermed i kongens fravær øverste leder for både kirke og stat i England. Longchamps forhold til det engelske folket ble vanskeliggjort da han selv var fra Normandie, og ofte ufølsom og uforstående for engelsk kultur og sedvaner. Middelalderskribenten William av Newburgh hevdet at Longchamp var «en tvilsom utlending med uprøvde evner og lojalitet». For eksempel virker det sannsynlig at Longchamp ikke snakket engelsk, noe som gjorde forholdet til hans menighet vanskelig. Når han reiste rundt måtte han ha med seg tusen riddere, noe som ruinerte de som måtte betale regningen. Til og med prins Johan ble foretrukket fremfor Longchamp.
Da Johan kom tilbake til England kom han og hans følgesvenner straks i disputt med Longchamp, som alltid kom tapende ut av stridene. I juni 1191 ble Geoffrey av York, da erkebiskop av York, arrestert under voldelige omstendigheter av Longchamps menn da han steg i land i Dover. De gikk ut over sine ordrer, som var å hindre erkebiskopen i å komme inn i England før han hadde sverget en troskapsed til Rikard. Denne ugjerningen ble et påskudd for å starte et opprør mot Longchamp, som siden pave Klemens IIIs død ikke lenger var pavelig legat. Longchamps makt ble også truet av Walter de Coutances, erkebiskop av Rouen.
Longchamp ble snart involvert i en fornyelse av sin uenighet med erkebiskop Geoffrey av York. Richard forlot England i mai 1194, og Longchamp fulgte ham til kontinentet, for aldri mer å komme tilbake til England; Longchamp vendte tilbake til keiserens hoff i 1195. Richard fortsatte å bruke Longchamp i diplomatiet – selv om det var Geoffrey som arrangerte en våpenhvile med kong Filip II August av Frankrike i 1194 – i tillegg til å beholde biskopen som kansler, men den fremste maktfaktoren i England var nå Hubert Walter. Longchamp tilbrakte resten av livet utenfor bispedømmet sitt, vanligvis i følge med kongen.
Longchamp døde 31. januar 1197 i Poitiers. Han hadde da vært på vei til Roma på diplomatisk oppdrag for den engelske kongen.
Metelli
Caecili Metelli var en av de viktigste og mest velstående familiene i den romerske republikk. Selv om de var plebeiere, hadde familien politisk makt fra det tredje århundre f.Kr. til slutten av republikken, de var aktive i alle embeter i cursus honorum, i tillegg til militære stillinger.
Vieremä
Vieremä er en kommune i landskapet Norra Savolax i Finland. Kommunen har cirka 4 000 innbyggere og et areal på 973,62 km². Vieremä er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Idensalmi, Kajana, Kiuruvesi, Pyhäntä og Sonkajärvi.
Litteraturåret 1953
Litteraturåret 1953 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1953.
Kølle
Kølle er en fellesbetegnelse som blir brukt om objekter, som brukes til å slå en gjenstand, vanligvis en ball eller en puck, under utøvelse av idrett. En kølle er ikke det samme som en racket  ettersom en racket har en plate eller ramme på enden av skaftet og brukes i racketsport. Stridskølle er et tilsvarende redskap, men brukt i kamp.
Fredriksten festning
Fredriksten er en festning i Halden (byen het Fredrikshald fra 1665 til 1928). Der festningen ligger i dag ble det i årene 1640-45 bygget mindre forsvarsverk i forbindelse med Hannibalfeiden. Selve Fredriksten festning ble påbegynt i 1661 og er oppkalt etter den dansk-norske kongen Frederik III (1609–1670). Festningen ble beleiret hele seks ganger, men aldri inntatt.
1600-tallet
Under Hannibalfeiden i 1643–45 var Fredrikshald base for Hannibal Sehesteds felttog i Bohuslen og Dalsland. I den forbindelse ble det oppført skanser på høydedragene øst for byen. De ble kalt Creetzensten etter byggherren, oberstløytnant Bendik Creetz. Krigen endte med freden i Brömsebro der Jemtland og Herjedalen måtte avstås til Sverige. I 1657 erklærte Danmark krig med Sverige, hovedårsaken var ønsket om å vinne tilbake de tapte landsdelene. Men krigen endte året etter med freden i Roskilde, der også Bohuslen og Trondhjems len ble tapt til Sverige. Med ett ble Fredrikshald grenseby mot Sverige, og Creetzensteen skanse ble opprustet.
Freden ble ikke langvarig. Få måneder etter fredsslutningen brøt det på ny ut krig, og tre ganger ble byen med skansen angrepet av svenske styrker, men de ble slått tilbake. Ved freden i København i 1660 kom Trondhjems len tilbake til Norge, men Bohuslen var tapt for alltid. Etter fredsslutningen ble det besluttet å befeste både Fredrikshald og Fredrikstad. Claus von Ahlefeldt og Willem Coucheron utarbeidet planer for festningsverker, og arbeidet ble påbegynt i 1661 under ledelse av lensherre Tønne Huitfeldt. Etter ti år sto anlegget ferdig som et sluttet femkantet anlegg, som fikk navnet Fredriksten etter kongelig vedtak. I 1682 ga stattholder Ulrik Fredrik Gyldenløve ordre om å bygge ut festningen, noe som skulle vare fram til 1700. I denne perioden fikk Fredriksten i grove trekk den framtoning den har i dag.
1700–1814
Opp mot 1700 økte konfliktnivået i Norden. I 1681 ble Gustav Wilhelm von Wedel – stamfaren til Wedel-Jarlsbergslekten – utnevnt til kommanderende general i Norge. Wedel var en forsiktig taktiker og foretrakk konsolidering framfor aggressiv politikk. Han fikk overlatt ansvaret for utbyggingen av Fredriksten. Og etter hvert ble de gamle palisadeverkene erstattet med konstruksjoner i jord og stein.
Under «Tyttebærkrigen» i 1788 ble Fredriksten brukt som base for operasjonene i Bohuslen, men kom ikke i direkte kamp.
I krigen i 1808 var det ingen direkte konfrontasjon med fienden, men garnisonen på Fredriksten bidro vesentlig under kampene i Enningdal. Under krigen i 1814 gikk det svenske hovedangrepet rett mot Fredriksten og omringet den før hovedstyrken fortsatte videre nordover. Festningen, under kommando av J.A.C. Ohme forble beleiret fram til våpenstillstanden, men den ble ikke erobret. Likevel tillot svenskene seg å ta fanene som krigsbytte.
Mot unionsoppløsningen
I 1872 ble Fredriksten nedlagt ved kongelig resolusjon. I 1888 vedtok Stortinget å beholde festningen som nasjonalt historisk minnesmerke, men fra 1897 ble det igangsatt flere bygningsmessige utbedringer. I tiden før unionsoppløsningen ble festningen modernisert med fire moderne 12 cm Schneider-Canet tårnkanoner på Overberget, Gyldenløve og på nordsiden av den gamle hovedfestningen. Som en forberedt stilling for Posisjonsartilleriet ble Vedenbatteriet bygget i Tistedal. Hjelmkollen fort ved Svinesund ble bygget som en fremskutt befestning. Fredriksten ligger så nær grensen at den kan tas under ild fra svensk side. Fra våren 1905 fikk derfor Fredriksten som den første, en ballong captif. Dette er en plattform som bæres oppe av en ballong forankret i bakken. Hermed kunne en få en bedre observasjonsplattform for egen ildledning.
Etter Karlstadkonvensjonen i 1905 ble festningen liggende innenfor den demilitariserte sonen, og alt moderne utstyr måtte fjernes. Fredriksten ble igjen nedlagt som krigsfestning. Tårnkanonene ble satt opp igjen på Høytorp og Trøgstad fort, men de ble fjernet igjen av tyskerne og flyttet til Vestlandet. En av disse kanonene ble hentet fra Skudeneshavn og montert på Fredriksten igjen på slutten av 1980-tallet.
Under krigen var festningen blant annet base for Hirden. Etter 1945 var den militært område og sete for Den Militære Forskole, Forsvarets Gymnas og Hærens Forvaltningsskole. I 2005 ble all militær virksomhet på Fredriksten nedlagt.
11. etappe i Tour de France 2007
Den '''11. etappen''' i Tour de France 2007 var en 182,5 km lang etappe som gikk fra Marseille til Montpellier. Etappen inneholdt 2 spurter og 1 kategori 4 stigning.
Fredriksten festning
Fredriksten i dag
I dag er Fredriksten festning åpen for alle, og en rekke museer og spisesteder er å finne i indre festningsområde. Området bak festningen (Place d'Armes) er brukt til konserter og andre kulturarrangementer. I 2005 ble festningen brukt som kulisser til den nyskrevne operaen Aurora av Trygve Madsen og Jon Bing i forbindelse med feiringen av unionsoppløsningen. I 2007 ble Trubaduren av Giuseppe Verdi satt opp, og som et resultat av de to suksessfulle oppsetningene tok Halden kommune og Østfold fylkeskommune høsten 2007 initiativ til å opprette Opera Østfold / Fredriksten Festning. Siden da har Fredriksten Festning vært fast operaarena, med Puccinis Turandot i 2009,Bizets Carmen i 2011 og vil igjen være det i år 2013 med Giuseppe Verdis Nabucco.
11. etappe i Tour de France 2007
1. sprint (La Fare-les-Oliviers)
Etter 31,5 km
Fredriksten festning
Fredriksten i dag
I festningens ytre område, mellom Place d'Arms og Overberget fort, finnes idag en campingplass og en del av Halden golfbane, Fredriksten golfpark.
11. etappe i Tour de France 2007
2. sprint (Saint-Maximin-la-Sainte-Baume)
Etter 96,5 km
Fredriksten festning
Fredriksten i dag
I forbindelse med tusenårsskiftet, ble festningen valgt til Halden og Østfolds tusenårssted.
11. etappe i Tour de France 2007
1. klatring (Côte de Calissanne)
4. kategori stigning etter 38 km
Fredriksten festning
Fredriksten i dag
TV-programmet «Allsang på grensen» ble spilt inn på festningen første gang i 2007. Dette programmet gikk på TV 2 hver torsdag gjennom hele sommeren. Serien har gått frem til 2022.
Anlegget forvaltes av Forsvarsbygg og ble fredet 16. august 2014, på tohundreårsdagen for at norske soldater forlot festningen for å overgi den til svenskene etter Den svensk-norske krigen i 1814.
Festivalen var arrangørsted for hardrock og heavy metal-festivalen Tons of Rock fra oppstarten i 2014 frem til 2018. Festivalen har siden 2019 vært arrangert på Ekebergsletta i Oslo.
Stasjonsfjellet skole
Historie
Skolen ble på sensommeren 2003 foreslått nedlagt innen 1. august 2004 med den begrunnelse at den var for liten og at det var plass til disse elevene på andre skoler i nærmiljøet. Byrådet trakk dette forslaget mandag 24. november 2003, blant annet etter en demonstrasjon i form av fakkeltog torsdag 30. oktober 2003.
Skolen har et pedagogisk samarbeid med Høybråten Barneskole, og tar i mot elever derfra.
I 2014 ble skolen utvidet med nytt bygg. De gamle byggene fikk samtidig rehabilitert fasade, tak og vinduer. Skolens kapasitet er etter ombyggingen gått fra 100 til 120 elever pr. årstrinn, totalt 360 elever ifølge Bydelsoverlegens godkjennelse
Fakta om skolen, per 2020
Antall elever 299 Antall ansatte 44 Elever med særskilt norskopplæring 10,4% Elevfravær 4,4%
Bob Crompton
Robert «Bob» Crompton (født 26. september 1879 i Blackburn, død 16. mars 1941) var en engelsk fotballspiller og trener. I løpet av sin spillerkarriere fra 1896 til 1920 spilte han i Blackburn Rovers. Han spilte en sesong i Blackpool under første verdenskrig. Mellom 1902 og 1914 spilte han 41 landskamper, hvorav 22 som kaptein, for.
Han spilte 528 kamper for Blackburn og vant serien i 1912 og 1914. I sesongen 1915/16 spilte han i Blackpool i den regionale ligaen under første verdenskrig.
Mellom 1926 og 1930 var han manager i Blackburn. I 1928 vant Blackburn FA-cupen etter å ha slått Huddersfield Town i finalen. Han ble manager i klubben igjen på slutten av 1930-tallet og var det fra til han døde i 1941. Da hadde han vært i Blackburn i flere tiår.
.357 SIG
Patronen ble utviklet i 1994 og er basert på en .40 Smith & Wesson patronhylse, er noe lenger og er halset ned til å ta .355" (9mm) prosjektil. Patron ble laget for å kunne få samme ballistikk som .357 Magnum men i en kortere patron, for å kunne brukes i semi-automatiske pistoler. Enkelte mente at .357 Magnum var den ypperste politipatron, men da det er en patron for revolver er den for lang til å brukes i pistoler. Dermed fikk patronen navnet .357 SIG.
I skuddlinjen (1993)
Filmen ble meget godt mottatt av filmanmelderne og ble også en publikumssuksess i USA. Den gjorde det noe dårligere kommersielt utenfor USA.
Handling
Frank Horrigan (Clint Eastwood) er en aldrende agent for Secret Service som enda plages skuddene i Dallas mot president Kennedy 22. november 1963. Horrigan var den gang en fersk agent som skulle beskytte presidenten og klandrer fortsatt seg selv for at han ikke var på rett plass til rett tid.
30 år senere står en ny presidents liv i fare. Trusselen kommer fra den mentalt syke CIA-agenten Mitch Leary som klandrer presidenten for de traumatiske hendelsene han ble utsatt for som spesial-agent. Horrigan og hans kvinnelige kollega kommer raskt på sporet av eks-agenten, men han synes alltid å ligge ett trekk foran dem. Leary fatter interesse for Horrigans jobb og tar kontakt med ham. Etterhvert utfordrer han Horrigan til en syk duell: Han akter å drepe presidenten dersom ikke han makter å stoppe ham.
Det oppstår et kappløp mot tiden da han blir klar over at Leary akter å drepe presidenten på et nært forestående folkemøte i Los Angeles.
IG
IG kan sikte til:
I skuddlinjen (1993)
Om filmen
Flere av presidentkampanjescenene ble filmet på faktiske kampanjesteder i forbindelse med Bill Clintons valgkamp i 1992.
Filmen fikk meget bra mottakelse av filmanmelderne og har oppnådde hele 97% på Rotten Tomatoes og 74% på Metacritic (mars 2009). Den kjente amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den nesten toppkarakter og beskrev den som en thriller med «hjerne». VGs anmelder gav den terningkast fire og skrev følgende kommentar: «I skuddlinjen er en riktig storslagen historie: Diger, påkostet, intelligent i plottet og selvfølgelig uklanderlig velsmurt i en ramme av amerikansk valgkamp-liv rundt en president på farten». Dagbladets anmelder gav den terningkast fem.
Oscar Ahlén
Oscar Emrik Natanael Ahlén (født 14. april 1906 i Överkalix, død 23. august 1995 i Norrköping) var en svensk prest og salmedikter. Han var far til kunstneren Ragnhild Ahlén.
IG
Ig kan sikte til:
I skuddlinjen (1993)
Om filmen
Filmen ble en stor publikumssuksess i USA og innbrakte over $102 millioner på amerikanske kinoer. Den endte dermed opp som den syvende mest innbringende filmen i USA i 1993. Den gjorde det svakere utenfor USA med $74 millioner og endte dermed opp på en total på $177 millioner.
Oscar Ahlén
Ahlén var komminister i Västra Eneby og deretter kyrkoherde i Kvillinge og Simonstorp i Linköpings stift. Han diktet også salmetekster, og er representert flere svenske salmebøker i tillegg til den norske Norsk salmebok 2013 der en av hans tekster er med.
I skuddlinjen (1993)
Priser og nominasjoner
Filmen ble i 1994 tildelt en ASCAP Award for "Top Box Office Films"
Den ble nominert til Oscar i tre kategorier (beste mannlige birolle, beste klipp og beste manus). Den ble også nominert til tre BAFTA-priser, en Golden Globe, en Edgar-pris og en Writers Guild of America.
Oscar Ahlén
Eksterne lenker
Oppslag hos runberg.org
IS (andre betydninger)
IS kan sikte til:
Daniel Swarovski
Daniel Swarovski (født 24. oktober 1862 i Georgenthal i Bøhmen, død 23. januar 1956 i Wattens i Tirol) var en østerriksk glassliper av bøhmisk herkomst. Han grunnla selskapet Swarovski, som utviklet seg til verdens ledende produsent av slipt krystallglass.
Han meldte seg inn i NSDAP i 1938, like etter Anschluss.
Louis Zachariasen
Louis Christian Oliver Zachariasen (født 21. januar 1890 på Kirkja, død 30. august 1960 i Tórshavn) var en færøysk televerksdirektør og politiker (Sj.). Han fremstod som Sjálvstýrisflokkurins leder i de forfatningsmessig omskiftelige 1940-årene, og ble Færøyenes første visestatsminister under hjemmestyreloven av 1948.
Familie og yrkesliv
Han vokste opp på Kirkja på Fugloy som sønn av lærer Símun Mikkjal Zachariasen og hustru Malena Frederikka Simonsen. Blant hans søsken var lærer, redaktør og sparebankdirektør Símun Petur Zachariasen. Faren var en ildsjel i utviklingen av det færøyske skriftspråket, og diktet fedrelandssanger og salmer. Louis Zachariasen giftet seg i 1929 med Kristina (Nina) Hentze fra Sandur. Deres datterdatter er jurist, økonom og minister Kristina Háfoss.
Han gikk lærerseminaret i Tórshavn fra 1908 til 1911 samt Askov højskole. Deretter underviste han i folkeskolen i Kirkjubøur og på Velbastaður. I likhet med Jákup Dahl og Símun Pauli úr Konoy kom han i konflikt med det danske embedsmannsstyret, fordi han insisterte på å bruke færøysk som undervisningsspråk.
Zachariasen reiste til Danmark og tok matematisk studentereksamen i 1918, og utdannet seg til elektronikkingeniør (cand.polyt.) ved Polyteknisk Læreanstalt i København. Mens han studerte, var han formann i den færøyske studenterforeningen i København fra 1920 til 1922. Etter studiene vendte Zachariasen tilbake til Færøyene, hvor han ble ingeniør i Telefonverk Føroya Løgtings og bosatte seg i Tórshavn. Han var direktør i televerket fra 1936 til han avgikk med pensjon i 1952.
Politisk og organisatorisk arbeid
Ved siden av sitt virke i televerket var Zachariasen innvalgt på Lagtinget fra Suðurstreymoy fra 1940 til 1943 og fra 1946 til 1950. I den siste perioden var brødrene Zachariasen de eneste lagtingsmennene fra Sjálvstýrisflokkurin. Louis Zachariasen fremstod som Sjálvstýrisflokkurins leder i denne perioden, selv om Símun Petur Zachriasen hadde vært lagtingsmann siden 1928. Louis Zachriasen var også redaktør i partiorganet Tingakrossur fra 1943 til avisen gikk inn i 1954.
Zachariasen ledet Lagtingets delegasjon til København som forhandlet frem en nyordning av Færøyenes valutaforhold. Han var også sentral i forfatningsstriden. I 1946 gikk færøyingene til folkeavstemning om løsrivelse fra Danmark. Etter at hjemmestyreloven trådte i kraft i 1948, ble Zachariasen visestatsminister i Andrass Samuelsens regjering, som satt fra 1948 til 1950.
Han var også tilsynsfører for arbeids- og fabrikktilsynet på Færøyene fra 1936 til 1950 og formann i Collegium Academicum Færoense fra 1933 til 1942.
Forfatterskap
Både mens han levde og etter hans død har Zachariasens dikt, noveller og et skuespill om Páll fangi blitt utgitt. Romanen Abbastova utkom først som føljetong i julemagasinet Følv fra 1955 til 1959, men ble utgitt samlet i bokform i 1978. Zachariasens oversettelse av første del av Faust ble trykt i tidsskriftet Varðin. Han utgav også omfangsrike redegjørelser for Færøyenes historie fra 1500- til 1700-tallet.
Clay Hill
Clay Hill kan vise til:
Maximilian Friedrich von Königsegg-Rothenfels
Fra 1761 til 1784 var han erkebiskop i Köln og dermed også kurfyrste i Det hellige romerske rike av den tyske nasjon såvel som erkekansler for dennes italienske nasjon. Han var også fyrstebiskop av Münster.
I hans tid ble det igangsatt betydelige reformer i forbindelse med den katolske opplysningstiden, gjennomført av dyktige ministre som Caspar Anton von Belderbusch i Kurköln, Franz von Fürstenberg fra Fyrstbispedømmet Münster og Franz Wilhelm von Spiegel, Landdrost i det til Kurköln hørende hertugdømmet Westfalen.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Petit-Bourg
Petit-Bourg er en kommune i Frankrikes oversjøiske departement Guadeloupe i De små Antiller. Petit-Bourg ligger på østsiden av Basse-Terre-øya, og er en del av byområdet rundt Pointe-à-Pitre, som er det største byområdet i Guadeloupe.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Petit-Bourg
Liste over golfbaner i Norge
Dette er en liste over golfbaner i Norge.
Utslagsstedene på norske baner har ofte forskjellige steder med forskjellig avstand til hullet. Menn slår da fra gul farge, og kvinner fra rød. Noen baner har også hvit for profesjonelle menn, og blå for profesjonelle kvinner.
MS «Kronprins Harald» (1987)
MS «Kronprins Harald» er et skip som tidligere var eid av rederiet Color Line. Det ble bygd ved Wärtsilä Turku Shipyard, Åbo i Finland, og levert i 1987. MS «Kronprins Harald» trafikkerte strekningen Oslo – Kiel, en overfart som tok 19,5 timer. Skipet har plass til 750 biler og har 438 lugarer. MS «Kronprins Harald» ble erstattet av det nye skipet MS «Color Magic», og 22. januar 2007 kunngjorde Color Line at skipet var solgt til Irish Continental Group (Irish Ferries) i Irland for 43,6 millioner euro. Skipet ble omdøpt til MS «Oscar Wilde» og satt inn i rute mellom Rosslare i Irland og Cherbourg/Roscoff i Frankrike.,
Liste over golfbaner i Norge
Historie
Norges første golfbane ble påbegynt på Bogstad i Oslo i 1924. Borregaard i Sarpsborg fulgte deretter. Ved opprettelsen av Norges Golfforbund i 1948 var det fire golfbaner i Norge: Oslo, Borregaard, Høsbjør (ved Hamar) og Bergen.
MS «Kronprins Harald» (1987)
I 2019 solgt til Mediterranean Shipping Company (MSC) og omdøpt til «GNV Allegra».
Liste over golfbaner i Norge
Historie
På 1950-tallet kom det tre nye baner, 1960-årene brakte kun én ny, som attpåtil var privat, før det på 1970-tallet kom fire nye baner. Fra 1985 til 1990 mer enn fordoblet antall baner seg; i denne femårsperioden kom det 25 nye 9- og 18-hullsbaner.
Fra 1995 til 2008 økte antallet golfbaner jevnt fra 40 til 170.