cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veidestien
Veidestien er en gate på Nordlandet i Kristiansund. Gata ligger nær ved Voldvatnet der Anders Nummedal fant de første flintgjenstandene fra de første menneskene som bosatte seg i vårt land kort tid etter siste istid. Boligfeltet som Veidestien er en del av ble regulert omkring 1980 og kommunens gatenavnkomite, ledet av lektor Egil Husby, bestemte at alle gatene i området skulle ha navn som ga assosiasjoner til den såkalte Fosnakulturen, den eldste del av steinalderen, da jakt og fangst var de viktigste næringene.
Søndre Fyllingen
Søndre Fyllingen er et boligområde i Fyllingsdalen bydel i Bergen kommune, omgitt av Nordre Fyllingen i nord, Øvre Fyllingen i øst, Bønes i sørøst, og Straume i sør. I nordvest ligger Bjørndal i Laksevåg bydel.
Søndre Fyllingen grenser mot og inkluderer flere store vann, inkludert Orrtuvannet, Sælevannet, Gjeddevannet og Bjørndalsvannet.
Fyllingsdalsveien er hovedveien gjennom området.
Aasen
Aasen er et vanlig etternavn i Norge. Per januar 2020 hadde 4,438 dette navnet. Skriveformen Åsen brukes av kun 626 personer.
Isdrift
Isdrift, også kalt issaging, isskjæring, iskutting, ishandel og istrafikk, betegner aktiviteter for å fremskaffe is av ferskvann til bruk for kjøling. Knust is ble og blir, brukt til kjøling blant annet av fisk. Isblokker ble tidligere brukt til kjøling i meierier og til kjøleelement i isskap, en forløper til nåtidens kjøleskap. Med nøye lagring i egne ishus kunne isblokkene holde seg hele sommeren. I tillegg til å skjære fra naturlige vann, ble det bygd steindammer på egnede steder for å samle opp vann og få størst mulig produksjon. Slike isdammer ble i Norge ofte lagt nær kysten for å lette omlasting til skip for eksport. Noen eksempler på slike dammer er ved Refsnes på Fosen ved Trondheimsfjorden, nord for Moss sentrum, Sprodammene på Nesodden, og ved Vollen i Asker.
Isdrift i Norge
Rundt år 400 f.kr. mestret perserne teknikken med å lagre is i ørkenen midt på sommeren. Store stykker is ble hentet fra nærliggende fjell om vinteren, og lagret i spesiallagde og naturlig avkjølte «kjølerom», kalt yakchal (som betyr «islagring»). Dette var en underjordisk lagringsplass (opp til 5000 m³) med minst to meter tykke vegger laget av en spesiell mørtel kalt sārooj. Denne mørtelen var laget av sand, leire, eggehviter, sitron, geitehår og aske og var svært isolerende, slik at nesten ingen varme slapp inn og temperaturen inne forble lav. Isen ble brukt av de kongelige på varme sommerdager.
Isdrift krevde stor arbeidsinnsats både fra folk og hester i de tidlige årene. I de tre herredene Solum, Eidanger og Bamble hadde nesten 1300 mann arbeid i 20–25 uker vinteren 1895–96. De skar 125.000 tonn is. Rundt Oslofjorden var det også stor isvirksomhet. På kommunenivå var Nesodden i Follo den største leverandøren av is i Norge, med opptil 1000 mann sysselsatt. I 1900 eksporterte Nesodden 95 000 tonn, tilsvarende ca. 20 prosent av all norsk iseksport det året.
Isdriften nådde en topp i 1898 med samlet eksport på 500.000 tonn, og Norge var da verdens største eksportør av is. Handelen fikk mindre betydning fra tiden etter første verdenskrig da industrielt fremstilt is ble vanlig og det ble helt slutt med ishandel da kjøleskap og frysere ble vanlig etter andre verdenskrig.
Isen ble skåret vinterstid på vann og dammer og lagret i store ishus isolert med bl. a. sagflis og halm. Standard blokkstørrelse var 2*2*2 fot. Kompakt is med lite luft ble særlig verdsatt og det sies at i London ble isen ekstra betalt hvis en kunne lese The Times gjennom 1 fot is. Isen ble skåret med egne sager kalt svanser, og en egen issaks ble brukt til å trekke isblokkene opp av vannet. Det var særlig fra februar og utover at skjæringen pågikk. Hester med lave sleder ble brukt til å frakte blokkene til frakteskutene eller til ishusene for lagring.
Mye is ble eksportert fra Norge til land med varmere klima, blant annet til Storbritannia, Nederland og helt til Spania. Denne isfarten var en viktig inntektskilde for rederiene på 1800-tallet. Verdien av isfarten var i perioder 1/3 av verdien til trelasthandelen. De største isforretningene fantes i Christiania. Dernest var Drøbak, Kragerø, Larvik, Brevik, Porsgrunn og Drammen de største iseksporthavnene i landet.
Etter hvert ble det et marked for is også her hjemme, både til bedrifter og husholdninger i byer og på gårder på landsbygda. Isen ble brukt til kjøling av melk og andre mat- og drikkevarer. I byen hadde man iskasser eller isskap som jevnlig ble fylt opp av ismannen. På landsbygda var det gjerne noe større isbinger som egnet seg for langtidslagring fra vinter til sommer som ble brukt. Fra rundt 1850 ble is tatt i bruk for å konservere matvarer ombord i skip.
Først i 1950 kom isdrift med som egen næring i Statistisk sentralbyrås statistikk for industri og bergverk. Men da elektriske kjøleskap ble vanlige senere på 1950-tallet gikk det nedover med næringen. En av de siste aktørene var sannsynligvis firmaet Oslo Ismagasin som drev med isdrift helt frem til 1968.
Henrik IV
Henrik IV kan sikte til:
Bedřich Schejbal
Bedřich Schejbal (1874, død ukjent) var en bøhmisk fekter som deltok i De olympiske leker i 1908 i London og 1912 i Stockholm.
Schejbal vant en bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1908 i London. Han var med på det böhmiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i sabel bak Ungarn og Italia.
Sør-Korea under Sommer-OL for ungdom 2010
Sør-Korea under Sommer-OL for ungdom 2010. Sør-Korea sender 72 deltakere til Sommer-OL for ungdom 2010 i Singapore.
Satyrium ilicis
Satyrium ilicis er en av stjertvingene, en dagaktiv sommerfugl i gruppen glansvinger.
Utseende
Hannen har brun ensfarget farge på vingenes overside. I bakkanten av bakvingene er en liten oransje flekk og stjerten er tydelig. Hunnen skiller seg fra hannen ved at hun har en større oransje flekk midt i framvingen.
Vingeundersiden er brunlig med en diffus brutt lys tverrlinje som går over både fram og bakvingen. Bakvingenes underside har noen halvmåneformede gul-oransje og svarte flekker.
Vingespennet er mellom 30 og 35 millimeter.
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Brystet og bakkroppen er blåsvart og lite håret på oversiden. Undersiden har tett hårbekledning av lyst gråhvite hår.
Beina er godt utviklet hos hunnene, som bruker alle beina til å gå med. Mens hanner har noe reduserte frambein og går på de fire bakerste beina. Det doble kloleddet på frambeina mangler eller er redusert. På det mellomste beinparet er børsten på skinnbeinet (tibia) godt utviklet.
Indre organer
Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte. Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Egg og larver
Egget er rundt og flatt, med et fint punktert mønster, de fleste omtrent 1 millimeter brede, eller litt mer.
Shirley Bottolfsen
Shirley Isabelle Theresa Bernadette Bottolfsen (1934–2021) var en irsk-norsk ildsjel og velgjører.
Satyrium ilicis
Egg og larver
Larven har generelt tykk hud og er ganske hardføre. Den er lyst grønnlig på farge, omtrent som de nye bladene på eiken. Larvens undersiden er flat, mens oversiden er hvelvet og pukkelformet. Larvens kropp smaler litt bakover. På bakkroppen har eldre larver har et par tentakler, som kan skytes ut og trekkes inn igjen. Kjertelen som produserer aminosyrer og det sukkerholdige stoffet, finnes på larvens sjuende bakkroppsledd.
Shirley Bottolfsen
I over 30 år samlet hun inn penger og andre nødvendigheter, i første rekke til innenbys trengende. Hun var svært kjent i lokalmiljøet, og godt synlig i Bodøs bybilde, mye på grunn av hennes fargerike joggedress, som var dekket av sponsormerker fra byens bedrifter. I tiden før jul foresto hun innsamling av gaver og mat til byens ensomme og trengende.
Satyrium ilicis
Egg og larver
Bak hodet, på bryststykket, som består av tre ledd, er det tre par bein. Lengre bak har larvene noen bukføtter, som ikke er egentlige bein, men utvekster larven kan bruke til å holde seg fast. Lengst bak har den en analfot. Larvehodet er beskyttet av en framoverstikkende nakkehud.
Kjell Bondevik
Kjell Olsson Bondevik (født 11. mars 1901 i Leikanger i Sogn og Fjordane, død 22. desember 1983 i Oslo) var en norsk politiker (KrF) og folklorist. Han var stortingsmann for Rogaland 1950–65, Kristelig Folkepartis nestformann 1955–61 og parlamentarisk leder 1961–1965.
Videre var han sosialminister i John Lyngs regjering i 1963, og kirke- og undervisningsminister i Per Bortens regjering 1965–71. Etter at Bortens regjering gikk av den 2. mars 1971 på grunn av «lekkasjesaken» om EF, og Høyres John Lyng ble uaktuell som statsministerkandidat, fikk Bondevik den 6. mars i oppdrag å danne en ny firepartiregjering bestående av Høyre, Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre. Forhandlingene tok til mandag den 8. mars.
Da han den 9. mars 1971 måtte gi opp, gikk han på direktesendt fjernsyn med denne uttalelsen:
Ifølge politiske kilder frigitt fra Riksarkivet var det ikke Senterpartiets skyld at regjeringsforhandlingene strandet på borgerlig side etter Borten-regjeringens fall i 1971. Sp sto ved sine løfter om å fungere som støtteparti for en trepartiregjering av KrF, Venstre og Høyre. Men kong Olav V var av en annen mening. Hvis de ikke kunne enes om noen flertallsregjering, var det bedre å få basert en ny regjering på det størst mulige mindretall, som ville bety at Arbeiderpartiet fikk danne regjering. Kåre Willoch bekreftet dette i et intervju med ABC Nyheter. Det var spesielt, men situasjonen var også spesiell. Willoch har heller ikke i ettertid ønsket å kritisere kongen for å legge politiske føringer, men mente det på bakgrunn av den betente situasjon ble utøvd «en riktig forståelse av parlamentarismen».
Under andre verdenskrig ble han arrestert i forbindelse med læreraksjonen i 1942 og ble sendt til Kirkenes.
Kjell Bondevik var onkel til senere statsminister Kjell Magne Bondevik og far til senere biskop Odd Bondevik.
Folkloristen
thumb|left|Studentbilde Som den første nordmann i historien tok Kjell Bondevik magistergraden i folkloristikk ved Universitetet i Oslo i 1927, som språklig-historisk embetseksamen med tysk og historie som sidefag. Avhandlingen han skrev til magistergraden i folkeminnevitskap het Kornavlen i norsk folketru. Han var lektor og skolestyrer ved Sauda gymnas og realskole fra 1937 til 1965, da han fikk et dosentur i folkeminnevitenskap, knyttet til Universitetet i Bergen. Han var også formann i Norsk Folkeminnelag, og i mange år sensor i folkloristikk ved Universitetet i Oslo. Som pensjonist arbeidet Kjell Bondevik med en kartlegging av sjutallet i norsk tradisjon.
Satyrium ilicis
Egg og larver
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen
Puppene er beige farget med et spraglete mørkere mønster. Den er bønneformet og urørlige, de ligner plantedeler som frø og lignende.
Levevis
Satyrium ilicis finnes på åpne lysninger i krattskog av eik. Arten foretrekker soleksponerte lokaliteter, og finnes gjerne der det er berg og klipper, langs kraftlinjegater og lignende.
Walker County (Texas)
Walker County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de østlige delene av staten. Det grenser mot Houston County i nord, Trinity County i nordøst, San Jacinto County i øst, Montgomery County i sør, Grimes County i vest og mot Madison County i nordvest.
Satyrium ilicis
Levevis
Glansvinger har normalt en rolig og gjerne flagrende flukt. Ofte flyr de korte turer fra blomst til blomst. Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Flygetiden er fra slutten av juni til begynnelsen av august. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, og den noe spraglete vingeundersiden gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse.
Walker County (Texas)
Walker Countys totale areal er 2 076 km² hvorav 36 km² er vann. I 2000 hadde fylket 61 758 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Huntsville. Fylket har fått sitt navn etter soldat og Texas Ranger Samuel H. Walker.
Satyrium ilicis
Levevis
Voksne glansvinger lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Forplantning
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Under paring utskiller hannene en duft fra små duftskjell på vingene, dette kan være med å gjøre hunnen mer villig til å pares. Om et par forstyrres under paring, flyr vanligvis hannen, mens hunnen blir hengende passivt. Hunner som har paret seg inntar ofte en spesiell stilling, hvor vingene holdes noe flat og utbredt, mens bakkroppen løftes opp.
Eggene legges fra marknivå og opp til to meters høyde i barksprekker eller ved koppen på unge eikeplanter. Eggene legges enkeltvis.
Larvene
Larven lever som plantespiser på eik. Larven utvikles fra egg til fullt utviklet larve inne i egget. Overvintringen skjer i egget og larven gnager seg ut om våren, når eiken slår knopper. Den første tiden lever den av knoppene og unge blad. Etterhvert som larven vokser, spiser den også de større og eldre bladene.
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Larven er trege og ikke særlig sky. De har ingen synlige forsvarsfunksjoner, som å kaste hodet til siden fram og tilbake eller å rulle sammen kroppen, ved berøring.
Satyrium ilicis lever i liten grad, i samspill, (symbiose) med maur. Når det skjer er det særlig maur arten Camponotus aethiops eller arter fra slekten Crematogaster. Sommerfugllarven utskiller et sukkerholdig stoff og aminosyrer, kalt honningdugg, fra en kjertel på bakkroppens sjuende ledd. Maur tiltrekkes og spiser dette stoffet, samtidig gir dette sommerfuglen en viss beskyttelse. De to tentaklene på bakkroppens åttende ledd, hos eldre larver, produserer trolig et feromon som styrker sameksistensen med maurene ytterligere.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader °C. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Puppen
Satyrium ilicis tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) glansvingen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen, vanligvis mellom to til fire uker.
Utbredelse
Satyrium ilicis finnes fra Spania i vest, gjennom Europa til Ural i øst. I Norden bare helt sør i Sverige. Den mangler i de andre nordiske landene.
Systematisk inndeling
Slektskapet innen gruppen glansvingene er avklart i ulik grad. Derfor kan endringer skje. Det har vært ulike måter å dele gruppen inn i. (Systematikken følger Fauna Europaea )
Prepusa miranda
Prepusa er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.
Shirley Bottolfsen
Familieliv
Shirley Bottolfsen ble født i Tipperary i Irland, og kom fra en katolsk familie. Hun var ett av fem søsken og vokste opp i Irland og England. Hun flyttet til Norge i 1956, som 21-åring, etter at hun giftet seg med styrmannen Ivar John Larsen, opprinnelig fra Godøy utenfor Bodø. Larsen omkom i forbindelse med en fallulykke på et bulkskip i Rotterdam i desember 1969, og Shirley ble alene med to barn. I 1983 giftet hun seg på nytt, denne gang med tannlege Per Bottolfsen.
Bottolfsen bodde i det samme huset i Bodø fra 1977. Per Bottolfsen døde i 2012, og påfølgende år valgte en gruppe frivillige i byen å pusse opp huset hennes, som takk for hennes langvarige innsats for byens trengende.
Hjelpearbeid
Bottolfsen jobbet for Frelsesarmeen og Bodø kommune, i tillegg til at hun hadde egne innsamlingsaksjoner. Hun samlet inn penger, primært ved å ta oppstilling med sin bøsse i Glasshuset i Bodø. Hun avholdt også et eget sommerlotteri. I 2005 hadde hun samlet inn til sammen 7 millioner kroner. Hun var også en viktig velgjører for utenbys mottakere, blant annet et barnehjem i Litauen. Shirley Bottolfsen samlet også inn flere hundre tusen kroner til trengende og eldre i Porsanger; noe hun ble hedret av kommunen for i 2009. Pengene gikk blant annet til anskaffelse av et nytt kaffeservise for 70 personer, og duker til Porsanger Helsetun. Hun samlet inn og leverte mat til Bodøs trengende seks dager i uka, og gav julegaver til byens fattige hver jul. I 2004 anskaffet hun trygghetsalarmer til de eldre i Bodø, og protesterte mot kommunens egenandel på innkjøp av slik alarm. I 2012 samlet hun inn penger til en gruppe sigøynere for at de skulle kunne reise hjem til Romania, men følte at de misbrukte tilliten hennes da de reiste til Oslo i stedet.
Utmerkelser
Shirley Bottolfsen mottok Kongens fortjenstmedalje i sølv i 2005 for sitt frivillige, humanitære arbeid. Det samme året laget TV 2 en dokumentar om henne, kalt Julenissen kommer fra Irland. I 2014 mottok hun en internasjonal pris fra organisasjonen Lions Club; lokallagslederen i Bodø hadde da jobbet for at Bottolfsen skulle få denne prisen i over 20 år. Hun mottok John I. Alvheims ærespris i 2014. Bottolfsen ble kåret «Årets ålreite dame» i desember 2015, og mottok dermed Harry Hole-prisen på 1 million kroner som går til et veldedig formål
Hanne Opdan
Hanne Opdan (født 14. juni 1965) er en norsk lokalpolitiker for Arbeiderpartiet. Hun overtok som ordfører i Ski kommune etter at forgjengeren Tuva Moflag ble innvalgt på Stortinget fra høsten 2017.
Opdan var Arbeiderpartiets ordførerkandidat til Nordre Follo kommune ved kommunevalget i 2019 og ble valgt til kommunens første ordfører.
Sphallotrichus
Sphallotrichus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, nokså slanke. Pronotum er litt smalere enn dekkvingene, avrundet, knudrete. Dekkvingene er jevnbrede og ender i to små pigger. Beina er tynne.
Levevis
Larvene lever i ved.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Konsulent
Konsulent eller rådgiver er brede yrkestitler som har flere ulike betydninger. De brukes ofte om tjenesteyter som i en profesjonell ramme tilbyr sin ekspertise innenfor sitt fagfelt (for eksempel IT, økonomi, ledelse, teknologi, kommunikasjon, bygg, anlegg og jus), ofte i et begrenset tidsrom og som selvstendige oppdragstagere eller ansatte i et konsulentfirma, det som omtales som konsulentbransjen. Tittelen er også en generell saksbehandlertittel i statsforvaltningen. Konsulent har også en bred generell betydning som en person som konsulteres eller gir råd om noe vedkommende har ekspertise innen, eksempelvis en person som gir et forlag eller tidsskrift en faglig vurdering av et manuskript.
Konsulent i statsforvaltningen
Konsulent er også en generell saksbehandlertittel i statsforvaltningen i Norge. Betydningen av tittelen i forvaltningen har endret seg over tid. Gjennom det meste av etterkrigstiden var konsulent den høyeste saksbehandlerstillingen og rangerte rett under ledernivået, dvs. byråsjef. Saksbehandlerstillinger under konsulent var sekretær og førstesekretær, som begge forutsatte akademisk utdannelse. Disse stillingene må ikke forveksles med kontorpersonale, som kunne ha titler som kontorassistent og kontorfullmektig. En konsulent hadde dermed to forfremmelser bak seg, og stillingen innebar i departementene gjerne fagansvar for et politikkområde. Fra midten av 1970-årene ble tittelen førstekonsulent innført i statsforvaltningen som en høyere tittel. Fra 1990-årene ble titlene rådgiver, seniorrådgiver og fagdirektør innført som høyere titler for saksbehandlere. Som følge av dette ble førstekonsulent en vanlig begynnerstilling for en saksbehandler, mens den rene konsulenttittelen i stor grad har blitt utfaset. Stillingen har idag stillingkodene 1064 og 1065 i Hovedtariffavtalen i staten, mens første- og seniorkonsulent har stillingskdoene 1408 og 1363.
Konsulentbransjen
Konsulenter innen konsulentbransjen jobber ofte i konsulentbyråer eller konsulentfirmaer som kan tilby flere konsulenter med forskjellige kunnskaper og med krav til konsulentenes kompetanse. Fordi en konsulent som oftest bare tilbys jobb i begrensede tidsrom, er vederlaget (honoraret) som oftest en del høyere enn lønnen til fast ansatte. En konsulent kan også være en ekspert på et visst område som jobber fast i en bedrift.
Konsulent innenfor bygg- og anleggsvirksomhet kan være en såkalt «ren rådgiver», en prosjektleder, byggeleder eller prosjekterende. Prosjektleder og byggeleder kan være personer med forskjellig yrkesbakgrunn, mens prosjekterende er enten arkitekt, sivilingeniør eller ingeniør. For kontrakter mellom konsulent innen bygg og anlegg og oppdragsgivere finnes egne Norsk Standard (NS). Dette er følgende standarder:
Bell County
Bell County er navnet på to fylker i USA:
Thore Næss
Thore Næss (født 1966) er en norsk tidligere badmintonspiller som representerte Fjellhamar Badmintonklubb.
Han vant seks NM-gull i perioden 1986–1990.
Wine
Wine er et program som lar en x86 PC som kjører et UNIX-liknende operativsystem og vindussystemet X kjøre programmer som opprinnelig ble utviklet for Windows. Wine kommer for tiden under en LGPL-lisens, som betyr at Wine er fri og gratis programvare, slik at enhver kan bidra med kildekode og benytte programmet. Alternativt kan de som ønsker å portere en Windows-applikasjon til et Unix-liknende operativsystem kompilere programmet mot Winelib.
Etymologi
Wine kommer fra det rekursive akronymet Wine Is Not an Emulator. Navnet kan forekomme i forskjellige former som WINE og wine, men prosjektutviklerne har blitt enige om å standardisere formen Wine.
Historie
Wine ble startet av Bob Amstadt og Eric Youngdale i 1993 etter diskusjoner på Usenet i [news:comp.os.linux comp.os.linux]. I begynnelsen søkte det å støtte 16-bit Windows 3.x-applikasjoner, men i dag er fokuset på 32-bits applikasjoner. Prosjektet har blitt ledet av Alexandre Julliard siden 1994.
Utviklerne skriver Wine hovedsakelig for Linux, men Mac OS X-, FreeBSD- og Solaris-porteringene er godt oppdatert.
Prosjektet har vist seg å være tidkrevende og vanskelig for utviklerne, delvis på grunn av ufullstendig og feil dokumentasjon av Windows API. Selv om Microsoft har dokumentert de fleste Win32-funksjonene, er noen områder, slik som filformater og protokoller, ikke offisielt dokumentert i det hele tatt. Det er også udokumenterte kernelnivå-funksjoner og obskure feilkodinger som Wine må duplikere nøyaktig for å la noen programmer fungere skikkelig. Det har ført til at det har vært nødvendig å kunne reverse engineere mange funksjoner og filformater.
Selskapet Corel assisterte prosjektet en stund, hovedsakelig ved å ansette Julliard for å videreutvikle Wine. Corel hadde interesse i å få WordPerfect, Corels kontorpakke til å kjøre på Linux. Men da Microsoft gjorde store investeringer i Corel, droppet Corel alle Linux-relaterte prosjekter, og Wine-innsatsen stoppet. CodeWeavers har i dag ansatt Julliard og mange andre Wine-utviklere for å jobbe med Wine og CrossOver, CodeWeavers støttede versjon av Wine som også benytter noe ekstra proprietær kode.
Wine-prosjektet ble opprinnelig utgitt under samme MIT-lisens som X vindusystemet, men på grunn av bekymringer om at proprietære versjoner av Wine ikke skulle bidra tilbake med kode, blir Wine fra og med mars 2002 utgitt under LGPL.
I bruk
Operativsystemet Windows, for personlige datamaskiner, har en meget høy markedsandel i mange land og generelt verden over. Et tilsvarende stort antall profesjonelle og private brukere er således henvist til – eller velger selv – å bruke programmer som er utviklet for denne plattformen. Imidlertid er det ikke alle som ønsker eller har anledning til å benytte Windows. I tillegg er dette operativsystemet på grunn av sin utbredelse mest utsatt for angrep fra datavirus og trojanske hester. Ved siden av at indviduelle brukere beskytter seg ved bruk av alternative operativsystemer (og eventuell bruk av Windows-emuleringsprogramvare), kan dette også bidra til å hemme spredning av virus i større omfang. En del sikkerhetsanalytikere i USA regner i dag virustrusselen som en fare for nasjonal sikkerhet.
Funksjonalitet
Idag kjører Wine en del programvare stabilt og de fleste programmer med mindre feil. De fleste opprinnelige Windows DLL-filene som er nødvendige for å kjøre 32-bit Windows binærefiler, har kompatible erstatninger i Wine.
Utviklerne av Direct3D-delene av Wine har fortsatt med å implementere nye egenskaper, som pikselskyggeleggere for å øke spillstøtten.
Andre versjoner av Wine
Kjernen av Wine-utviklingen tar sikte på en korrekt implementasjon av Windows API som en helhet og har noen ganger ligget etter i noen områder hva gjelder kompatibilitet for visse programmer. Direct3D ble for eksempel ikke implementert før i 1998, men nyere utgaver har en stadig økende komplett implementasjon.
Nordre Fyllingen
Nordre Fyllingen er et boligområde i Fyllingsdalen bydel i Bergen kommune, omgitt av Søndre Fyllingen i sør og Øvre Fyllingen i øst. I nordvest ligger Bjørndal og Lyngbø i Laksevåg bydel.
Wine
Andre versjoner av Wine
CodeWeavers markedsfører CrossOver spesifikt med å kunne kjøre Microsoft Office og andre større Windows-applikasjoner, inkludert en del spill. 10. januar 2007 utga CodeWeavers en ny versjon kalt Crossover Mac for Intel-baserte Apple Macintosh-maskiner.
TransGaming Technologies utvikler det proprietære programmet Cedega, tidligere kjent som WineX. Cedega er en fork av den MIT-lisensierte versjonen av Wine fra 2002. Transgaming optimaliserer Cedega for å kjøre Windows PC-spill. TransGaming fører en abonnementsbasert forretningsmodell.
Nordre Fyllingen
I nord ligger Damsgårdsfjellet og bydelen innehar deler av Kanadaskogen.
Wine
Andre versjoner av Wine
Transgaming har også utgitt Cider, et Wine-bibliotek for Intel-Mac. Istedenfor å være et sluttbrukerprodukt, er Cider (som Winelib) en wrapper, som lar utviklere tilpasse sine programmer til å kjøre på Intel Macs uten noen endringer i kildekoden.
Andre prosjekter som benytter kildekode fra Wine er blant andre:
Microsoft og Wine
Microsoft har generelt sett ikke uttalt seg offentlig om Wine. Allikevel vil Microsoft Update blokkere oppdateringer til Microsoft-programmer som kjører i Wine-baserte miljøer. 16. februar 2005 oppdaget Ivan Leo Puoti at Microsoft hadde begynt å sjekke Windowsregisteret for Wines konfigurasjonsnøkkel og blokkere Windows Update for alle komponenter. Puoti skrev (oversatt), «... selv om dette er bare et innledende forsøk, ser det ut til at de forsøker å diskriminere Wine-brukere. Selv om dette kan være akseptabelt for operativsystemkomponenter/-oppdateringer, er det sannsynligvis et brudd på konkurranselovgivning for alle andre nedlastinger. Det er også den første gangen Microsoft har anerkjent eksistensen av Wine.»
Windows Genuine Advantage (WGA) leter også etter Wines registernøkler, og i WGAs ofte stilte spørsmål heter det at WGA, designmessig, ikke vil kjøre under Wine, siden Wine ikke representerer «genuin Windows», som beskrevet i WGAs FAQ (oversatt): «Når WGA-valideringen oppdager at systemet kjører WINE, vil det gjøre brukere oppmerksom på at de ikke bruker en genuin versjon av Windows, og det vil ikke tillate genuine Windowsnedlastinger til systemet». Ikke desto mindre har det sirkulert noen rapporter om at WGA-systemet har fungert i Wine. I WGAs FAQ heter det imidlertid også at (oversatt): «Det er viktig å bemerke at Wine-brukere, og andre brukere av ikke-genuin Windows, kan fortsette å laste ned oppdateringer til de fleste Microsoftapplikasjoner fra Microsofts programspesifikke sider, slik som Office Update.»
Internet Explorer sjekker under installasjonen for WGA, slik at brukere ikke kan installere det på Linux-systemer som bruker Wine uten å modifisere Internet Explorers installasjonsprogram eller selve Wine.
DirectX
I 2007 var DirectX 10-støtte i Wine under planlegning. DirectX 9.0c er støttet, og det samme gjelder en del funksjonalitet i senere versjoner.
OpenGL
Spill som baserer seg på OpenGL for å vise grafikken ryktes å kjøre lettere i Wine enn DirectX-baserte spill. Dette kan ha noe å gjøre med at OpenGL er en åpen standard og har opprinnelig støtte i Linux, mens DirectX er en proprietær standard som må implementeres eller oversettes til OpenGL. Windows implementasjon av OpenGL WGL er allikevel ikke helt lik de Linux har (GLX), og det kreves litt arbeid å oversette WGL-funksjoner til GLX-funksjoner.
Proton
Valves spill- og programplattform Steam introduserte i august 2018 en teknologi ved navn Proton som gjør det mulig å bruke de fleste og applikasjoner fra plattformen på Linux.
Bleikvassli kirke
Bleikvassli kirke er en langkirke fra 1955 i Hemnes kommune, Nordland fylke. Den er sognekirke for Bleikvassli sogn i Indre Helgeland prosti.
Byggverket er i tre og har 190 plasser. Arkitekt for kirken var Torgeir Alvsaker.
Litopus
Litopus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange, tynne og langbeinte, mørke, grønnlig eller blåaktig metallisk fargede trebukker, den indre delen av de klubbeformede lårene er rødlig. Antennene er lengre enn kroppen. Pronotum har rundede sider uten tenner.
Utbredelse
Slekten er vidt utbredt i Afrika.
So Near, Yet So Far
So Near, yet So Far er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av D. W. Griffith.
Handling
En veldig vakker ung kvinne, er alltid omgitt av en rekke mannlige beundrere - til stor forferdelse for en veldig sjenert mann, som aldri ser ut til å få noen mulighet til å snakke med kvinnen. En dag besøker kvinnen en venn i en annen by, og ved en tilfeldighet bor den sjenerte mannen i samme bygning. Neste morgen må kvinnens venn forlate henne for å gjennomføre et ærend. Men kvinnen hører en merkelig lyd som kommer fra et av rommene. Uten å vite at den sjenerte mannen befinner seg der, låser hun døren til rommet hans. I mellomtiden har to innbruddstyver brutt seg inn, og kvinnen begynner å skrike.
Når den unge mannen hører henne skrike, me ikke klarer å få opp den låste døren, klatrer han ut et vindu. Han løper deretter inn i rommet og skremmer innbruddstyvene, men de slipper unna. Men kvinnen, som nå befinner seg i en hysterisk tilstand, kjenner ikke igjen den sjenerte mann. Hun løper skrikende fra huset, med mannen etter seg.
Robertson County (Texas)
Robertson County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i de østlige delene av staten. Det grenser mot Limestone County i nord, Leon County i nordøst, Brazos County i sørøst, Burleson County i sør, Milam County i sørvest og mot Falls County i nordvest.
Robertson Countys totale areal er 2 242 km² hvorav 29 km² er vann. I 2000 hadde fylket 16 000 innbyggere, og administrasjonssenteret ligger i byen Franklin. Fylket har fått sitt navn etter nybyggeren Sterling C. Robertson.
Fylket regnes ofte til regionen Central Texas, da til denne regionens ytre belte av counties.
Pride of Mind Live Video
Det ble bare sluppet 100 eksemplarer av den japanske gruppa Pride of Minds live video.
Pride of Mind
Pride of Mind var et japansk band som bestod av Masaki Haruna (vokal; senere kjent som Klaha), Atsushi Fukuyama (gitar/keyboard) og Masanori Ito (keyboard). Bandet var aktivt fra 1992 til 1996.
Diskografi
Musikk
Video
Michael Morris, 3. baron Killanin
Michael Morris, 3. baron Killanin, kjent som lord Killanin, (født 30. juli 1914 i London, død 25. april 1999 i Dublin) var en irsk baron, journalist, og forfatter , sportsfunksjonær og den sjette president i Den internasjonale olympiske komité (IOK).
Bakgrunn
Han etterfulgte sin onkel Martin Henry FitzPatrick Morris, 2. baron Killanin som Baron Killanin i det britiske adelskapet i 1927. Han ble utnevnt til medlem av Order of the British Empire (MBE) og ble 25. april 1999 tildelt Territorial Decoration (TD). Killanin fikk sin utdannelse ved Eton College, Sorbonne i Paris, og det som da het Magdalene College i Cambridge, hvor han var president i dramagruppen Footlights . Midt på 1930-tallet begynte han sin karriere som journalist, og jobbet for Daily Express, Daily Sketch og etter hvert Daily Mail. I 1937–1938, var han krigskorrespondent i den andre kinesisk-japanske krig.
Han tjente som honorær konsul for Monaco i Irland fra 1961 til 1984.
Den internasjonale olympiske komité
I 1950 ble valgt til leder for det olympiske råd i Irland, og ble valgt inn i IOK i 1952. Han klatret til visepresident i 1968, og tok deretter over som president etter Avery Brundage. Han ble valgt til president i forkant av sommer-OL 1972.
I løpet av hans presidentskap møtte den olympiske bevegelse motgang, økonomiske problemer etter sommer-OL 1976 i Montréal og boikotten ved sommer-OL 1980 i Moskva. IOK valgte i perioden Lake Placid, New York og Los Angeles, California som vertskap for vinter-OL 1980 og sommer-OL 1984 uten konkurrerende byer. Killanin trakk seg etter Moskva-OL i 1980, og ny president ble Juan Antonio Samaranch.
I 1999 døde han i sitt hjem i Dublin, og er begravet i familiens hvelv ved New Cemetery i Galway.
Kaarlo Juho Ståhlberg
Kaarlo Juho Ståhlberg (født 28. januar 1865, død 22. september 1952) var en finsk politiker og professor i jus. Han var Finlands første president, fra 1919 til 1925. Ståhlberg regnes som en av arkitektene bak den finske republikkens forfatning, og forfatningen omtales tidvis som Ståhlbergs regeringsform. Han tilhørte Ungfinska partiet.
Han var født Carl Johan Ståhlberg i Suomussalmi, i en familie av prester. Han valgte senere å finnifisere navnet sitt, slik mange fennomane nasjonalister gjorde på denne tiden. Ståhlbergs far døde da sønnen var ung, og KJ og hans to søsken vokste opp i trange kår i Uleåborg. Han gikk på finskspråklig gymnas og utmerket seg i sin klasse. Han tok juridisk embetseksamen i 1889, ble dr.juris. i 1893 og ble år etter ansatt som amanuensis i forvaltningsrett ved Helsingfors universitet. Ståhlberg ble trukket inn i politikk og forvaltning og var fra 1891 komitésekretær for landdagens finanskomite. Fra 1898 til 1902 var han underdirektør i den daværende forvaltningsrevisjonen og fungerte i denne posisjonen som en formalistisk brems mot russifisering i statsforvaltningen.
I 1905 ble han statsråd for handel og industri i Leo Mechelins regjeringslignende senat, en stilling han beholdt i to år. Fra 1908-1918 var han professor i forvaltningsrett i Helsingfors. Han ble medlem av sentralstyret i det ungfinske partiet i 1908 og var medlem av riksdagen i flere perioder mellom 1908 og 1918. Sammen med sosialdemokraten Anton Kotonen og den svensknasjonalistiske Rabbe Axel Wrede var Ståhlberg fra 1917 til 1919 sentral i komiteen som utredet en ny finsk forfatning. Dette var et arbeid som skiftet retning flere ganger: fra parlamentaristisk indre selvstyre under russisk overhøyhet, via selvstendig republikk til kongedømme og tilbake til republikk. Den finske forfatningen var bemerket for sin balanse mellom parlamentarisme og maktfordelingsprinsippet.
Ståhlberg ble valgt til Finlands første president i et valg i riksdagen 25. juli 1919. Han fikk 143 stemmer, mens Mannerheim fikk 50 stemmer og to andre kandidater fikk to stemmer hver. Han tiltrådte som Finlands første president etter at Mannerheim i 7 måneder hadde fylt rollen som regent, eller riksforstander. De to ble ofte sammenlignet: Mannerheim var aristokrat, offiser og verdensmann, mens Ståhlberg hadde en sjenert, pietistisk og byråkratisk stil. Presidenten mislikte pomp og prakt, og dette skal ha vært en av grunnene til at han avsto fra et statsbesøk til Sverige. Hans reserverte stil skal likevel ha gitt han en distansert opphøyethet som gjorde inntrykk på hans samtidige.
Hans presidentperiode bød på mange vanskeligheter: å etablere den nye staten hjemme og ute var en av dem. Uenighet med Sverige om Ålands stilling måtte avgjøres i Folkeforbundet, mens forsvarsministeren Karl Emil Berg tok sitt eget liv under bestrebelsene på å etablere ro i de halvmilitære hvite styrkene. Uroligheter mellom høyreekstreme og sosialister var også en del av tiden.
Ståhlberg stilte ikke til gjenvalg etter fullført 6-årsperiode som president. Mange ser dette som et forsøk fra forfatningens far på å etablere en praksis med énperiodes presidentskap, men det kan også ha vært andre grunner. Han ble tilbudt stilling som universitetsdirektør, men ble i stedet seniorrådgiver i regjeringens lovkomité. Han stilte til valg i presidentvalgene i 1931 og 1937, og tapte det første med knapp margin (149 mot 151 valgmannsstemmer) mot Svinhufvud. Han var riksdagsmedlem fra 1930-32. Motsetningsforholdet mellom Ståhlberg og ytre høyre avtok ikke med årene. I oktober 1930 ble Ståhlberg og hans kone tatt til fange og bortført av en gruppe fra den fascistiske Lappobevegelsen. Som pensjonist fra 1946 var han juridisk rådgiver for president Paasikivi, som var Ståhlbergs gamle venn og bekjente.
Han giftet seg i 1893 med tremenningen og læreren Hedvig Irene Wåhlberg (1869–1917), og fikk 6 barn med henne. Han giftet seg på ny i 1920 med forfatteren Ester Hällström (1870–1950).
Øvre Fyllingen
Øvre Fyllingen er et boligområde i Fyllingsdalen bydel i Bergen kommune, omgitt av Nordre Fyllingen og Søndre Fyllingen i vest og Bønes i sør. I nord ligger Melkeplassen i Laksevåg bydel.
Michael Francis Duch
Michael Francis Duch (født 22. september 1978 i Trondheim) er en norsk jazzmusiker (kontrabass) og professor ved Jazzlinja på NTNU.
Øvre Fyllingen
I øst ligger Løvstakken og Gullsteinen, og stigningen opp mot disse fjellene preger bebyggelsen.
Michael Francis Duch
Han har vært med på over 70 plateinnspillinger. Duch er fast medlem av rockebandet Dog & Sky, improvisasjonskvartetten Lemur med Bjørnar Habbestad, Hild Sofie Tafjord og Lene Grenager og jazztrioen enenen med Eirik Hegdal og Tor Haugerud. Han har også spilt med Anita Kaasbøll, Trondheim Jazzorkester, Lasse Marhaug, Otomo Yoshihide, Ingar Zach, Taku Sugimoto, Sachiko M, Mark Wastell, Mats Gustafsson, Stian Westerhus, Peter Brötzmann, Jaap Blonk, Gert-Jan Prins, Christian Wolff, Tony Conrad og John Tilbury.
I perioden 2007–2010 var Duch tatt opp ved Stipendprogrammet for kunstnerisk utviklingsarbeid ved Jazzlinja på NTNU. Hans prosjekt var friimprovisasjon – sjanger og metode. Han har fordypet seg i stykkene til engelske Cornelius Cardew. Hans veiledere i forskningsprosjektet var Bjørn Alterhaug og John Tilbury.
Duch ble i 2014 tatt opp i Akademiet for yngre forskere.
Han mottok Statens kunstnerstipend type Arbeidsstipend for perioden 2017–2020.
Søren Kam
Søren Kam (født 2. november 1921 i København, død 23. mars 2015 i Kempten) var en dansk frivillig i Waffen-SS. Han ble etter krigen eftersøkt for drapet av B.T.s redaktør Carl Henrik Clemmensen i 1943. Han flyktet til Tyskland etter krigens slutt, men tyske myndigheter nektet å utlevere ham. Han skal etter krigen ha blitt en nær bekjent av Heinrich Himmlers datter Gudrun Burwitz og hennes nettverk Stille Hilfe.
Tidlig liv
Han var sønn av grossist Rasmus Hansen Kam og hustru Inger Hermansen. Han var det nest eldste av parets seks barn, men mistet en bror som ung. Familien bodde på Amager og Østerbro før de fikk det romsligere økonomisk som følge av farens suksess i forretningslivet, og flyttet inn i en nybygget villa i Charlottenlund i 1929.
Allerede mens han gikk på Maglegårdsskolen i Hellerup, kom Søren Kam inn i Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderpartis ungdomsorganisasjon. Der ble han en av Christian Frederik von Schalburgs «blodgutter».
Andre verdenskrig
Kam meldte seg i juni 1940 som frivillig i Waffen-SS, og kjempet senere på østfronten i 5. SS-Panzer-Division Wiking, hvor også andre danske og norske frivillige deltok. Han ble tildelt Jernkorsets Ridderkors og fikk graden SS-Obersturmführer.
I Danmark i sommeren 1943 fikk Kam i oppdrag å grunnlegge Schalburgkorpset, som skulle brukes til «mot-terror» mot den danske motstandsbevegelsen og dens støttespillere. Den 30. august 1943 deltok han, sammen med to kamerater fra Waffen-SS, Jørgen Valdemar Bitsch og Knud Flemming Helweg-Larsen, i mordet på den populære redaktøren Carl Henrik Clemmensen.
Etter krigen
I 1968 igangsatte den offentlige anklageren i München en undersøkelse av mordsaken. Søren Kam medga at han hadde skutt på Carl Henrik Clemmensen, men kun som en «solidarisk handling» da Flemming Helweg-Larsen allerede hadde drept Clemmensen, som lå død på bakken. Saken ble henlagt i 1971, siden den tyske anklagemyndighet ikke mente at den hadde beviser nok til å føre en rettssak.
I 1997 ble den 50 år gamle obduksjonsrapporten om den myrdede funnet frem. Av den fremgår det at Carl Henrik Clemmensen døde av åtte pistolskudd samtidig mens han sto oppreist. Derfor endret Søren Kam den 3. august 1998 forklaring til at han sammen med de to andre skjøt mot den ubevæpnede redaktøren i «nødverge».
I 2004 produserte Søren Fauli dokumentarfilmen Min morfars morder, hvor Søren Fauli oppsøker Søren Kam. Den myrdede redaktøren Carl Henrik Clemmensen var Søren Faulis morfar.
Søren Kam ble den 10. desember 2004 av retten i Lyngby varetektsfengslet in absentia for mordet i 1943 på Carl Henrik Clemmensen. Kjennelsen ble stadfestet i Østre Landsret. Han sa selv at han var uskyldig, men ønsket ikke å delta i en rettssak i Danmark. Tyskland nektet å utlevere ham, men den 7. juli 2006 ratifiserte det tyske parlament konvensjonen om europeiske arrestordre, som åpnet en rettslig mulighet for at han kunne bli utlevert. Den 16. august 2006 ba det danske Justitsministeriet offisielt om en utlevering av Søren Kam i tråd med de nye tyske reglene.
Den 21. september 2006 ble Søren Kam arrestert av det tyske politi og fengslet i München. Den 12. oktober 2006 ble han løslatt igjen, fordi han ifølge de tyske myndigheter neppe ville flykte mens saken hans ble behandlet. En avgjørelse falt i starten av februar 2007, da landsretten i München avviste utlevering. Retten fant at det ikke var tale om overlagt, men forsettlig drap («Totschlag»), slik at saken var foreldet. Retten la Kams egen forklaring til grunn for kjennelsen.
Den 1. april 2014 var Søren Kam rangert som nummer fem på listen over etterlyste krigsforbrytere på Simon Wiesenthal-senterets liste. Den høye plasseringen skyldes at den kun omfattet levende personer, og at Wiesenthalcentret dessuten mistenkte Kam for under okkupasjonen å ha stjålet informasjon om navn og adresser på jøder i Danmark, hvilket gjorde nazistenes arbeide med å utlevere jødene til Tyskland enklere.
Brasted
Brasted er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Sevenoaks i grevskapet Kent i England. Sognet ligger vest for byen Sevenoaks, og omfatter også de små landsbyene Brasted Chart og Toys Hill. Det er ligger flere hus fra 1700-tallet langs hovedgaten, og man finner også flere antikvitetsbutikker der. Sognekirken er viet til sankt Martin av Tours.
I henhold til folketellingen i 2001 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 1 321 innbyggere, noe som hadde økt til 1 429 innbyggere ved den tilsvarende folketellingen i 2011.
Historie
Stedsnavnet er nedtegnet som Briestede Domesday Book for 1086, og som Bradestede i tiden rundt 1100. Det er avledet fra angelsaksiske sammensetningen brād + stede, noe som betyr «bredt sted».
På 1800-tallet bodde Napoleon III av Frankrike i Brasted Place (det ene av kun to hus i Kent tegnet av den skotske arkitekten Robert Adam. En annen kjent innbygger var John Turton, livlege for kong Georg III av Storbritannia. Den australske brusfabrikanten George Marchant ble født i Brasted i 1857.
A Soldier’s Duty
A Soldier's Duty er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av Charles Brabin.
Handling
Løytnant John Miller ønsker å møte sin kjæreste, og han ber sin general om å få en kort permisjon. Men generalen hans forteller Miller at permisjon bare kan bli innvilget, under forutsetning av at Miller med vilje går med på å bli tatt til fange i sin forlovedes hjem med falske beskjeder på seg. Miller nekter, før generalen minner ham om at hans første plikt er til nasjonen - ikke til kjæresten hans.
Generalens patriotiske appell avgjør saken, og Miller går endelig med på oppdraget. Miller må først komme seg gjennom fiendens linjer, for å besøke sin kjære hjemme hos foreldrene hennes. Men kort tid senere blir Miller oppdaget med falsk informasjon som fienden tror er ekte. Men fienden ønsker deretter å hevne seg på Miller.
Norsjø–Skienkanalen
Norsjø–Skienkanalen (NSK) er den eldste og lavestliggende kanalen som sammen med Bandak–Norsjøkanalen utgjør Telemarkskanalen. Kanalen ligger i Skiensvassdragets hovedgren og gir en forbindelse fra Heddalsvatnet via Saua, Norsjø, Farelva/Meierelva og Hjellevannet til Bryggevannet i Skienselva. Den naturlige vannveien mellom Heddalsvatnet og Norsjø omtales ofte som «Østkanalen», selv om den ikke er en menneskeskapt kanal. Kanalen ble bygget mellom 1854 og 1861 og har to sluseanlegg med til sammen fire slusekamre og to flomkamre med en total høydeforskjell på 15 meter opp til Norsjø, med ytterligere én høydemeter via vannveien opp til Heddalsvatnet. Den kanaliserte strekningen langs Farelva og Meierelva er på 6–7 km, mens den totale transportstrekningen mellom Notodden i enden av Heddalsvatnet i nord og Skien ved Skienselva i sør er på 60 km. Bandak–Norsjøkanalen grener ut fra NSK ved Norsjø og gir en transportstrekning mellom Dalen og Skien på 100 km.