cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den første liberiske borgerkrigen
Den første liberiske borgerkrigen var en intern konflikt i Liberia fra 1989 til 1996. Den første liberiske borgerkrigen drepte over 200 000 mennesker og førte til engasjement fra andre afrikanske stater og FN.
Samuel Doe hadde ledet et statskupp som styrtet den valgte regjeringen til William R. Tolbert i 1980, og i 1985 holdt han et valg som ble ansett som falskt og uredelig av internasjonale valg-observatører. Doe etablerte et militært regime kalt People`s Redemption Council og fikk stor støtte fra et stort antall innfødte stammer som hadde blitt ekskludert fra makten siden grunnleggelsen av landet som ble ledet av frigjorte slaver og fant sted i 1847. Ethvert håp om at Doe ville endre måten Liberia ble ledet på ble satt til side da han ikke tillot noen politisk opposisjon, drevet av hans paranoia av et kuppforsøk mot ham.
Thomas Quiwonkpa, tidligere general i militæret som Doe hadde degradert og tvunget til å flykte fra landet, prøvde å styrte Doe og hans regime fra nabolandet Sierra Leone. Kuppforsøket var mislyktes og Quiwonkpa ble drept. Mishandling av stammene nord i landet der de fleste kupp-makerne kom fra fulgte i kjølvannet av kuppforsøket og dette skapte større etniske spenninger i Liberia, som allerede hadde vært økende på grunn av Doe`s særbehandling av sin egen etniske gruppe. Charles Taylor, som hadde forlatt Doe`s regjering etter å ha blitt beskyldt for underslag, samlet en gruppe opprørere som følte seg forfulgt av Samuel Doe og hans regime. Disse opprørerne ble kjent som National Patriotic Front of Liberia (NPFL). De invaderte fylket Nimba den 24. desember 1989 fra nabolandet Elfenbenskysten. Den liberiske hæren gjengjeldte med sanksjoner mot hele befolkningen i regionen, og angrep ubevæpnede sivile og brente ned hele landsbyer. Mange sivile flyktet til nabolandene Guinea og Elfenbenskysten. En ny opprørsgruppe kalt Independent National Patriotic Front of Liberia (INPFL) ble også grunnlagt på denne tiden.
Samuel Doe ble styrtet, torturert og drept 9. september 1990 av INPFL-opprørere, men borgerkrigen fortsatte. En koalisjonsregjering ble dannet i august 1993, men konflikten raste fremdeles. Flere fredsforhandlinger og engasjement fra utlandet førte til en våpenhvile i 1995 som ble brutt året etter før en ny fredsavtale og nytt nasjonalt valg ble avholdt i 1997. I juli 1997, valgte det liberiske folket Charles Taylor som ny president etter at han tok over hovedstaden Monrovia med makt. Den første liberiske borgerkrigen fra 1989 til 1996, var en av Afrikas blodigste kriger. Minst en million mennesker havnet i flyktningleirer i nabolandene som følge av konflikten. Hele landsbyer ble tømt ettersom mennesker flyktet fra landet. Barnesoldater skal ha drept og voldtatt mennesker i alle aldre. Den liberiske borgerkrigen skal ha krevd livet til hver syttende person, og ødelagt det som en gang var en ganske velfungerende økonomi og infrastruktur.
Borgerkrigen destabilisere en hel region som allerede var en av verdens mest ustabile områder. Den andre liberiske borgerkrigen startet i 1999 og ble avsluttet i oktober 2003, da FN og USA grep inn for å stanse opprørere som hadde beleiret Liberias hovedstad Monrovia. President Charles Taylor hadde bosatt seg i eksil i Nigeria frem til han ble arrestert i 2006. Etter arrestasjonen ble han fraktet til Den internasjonale straffedomstolen i Haag der han ble stilt for retten. Den nye presidenten, Ellen Johnson Sirleaf, var i utgangspunktet en sterk tilhenger av Charles Taylor. Hun ble innsatt som president i Liberia i januar 2006.
Racquetball under Panamerikanske leker 2011
Racquetball under Panamerikanske leker 2011. Racquetball er med som en av flere sporter i de 16. Panamerikanske leker som blir arrangert i Guadalajara i Mexico fra 14. til 30. oktober 2011. Totalt skal det konkurreres om seks titler, single, double og lagkonkurranse for både damer og menn.
E.T. the Extra-Terrestrial (album)
E.T. the Extra-Terrestrial er et soundtrackalbum av Michael Jackson, utgitt i 1982. Sangene er fra filmen med samme navn.
Filosofiåret 1255
Filosofiåret 1255 er en oversikt over hendelser, utgivelser og personer med tilknytning til filosofi i 1255.
The Transformation of Mike
The Transformation of Mike er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av D. W. Griffith.
Handling
Men Mike er ikke klar over at denne gamle mannen egentlig var faren til kjæresten hans. Når han oppdager hvem sin leilighet dette faktisk er, forsøker Mike å be kjæresten sin om tilgivelse.
Rajahmundry gasskraftverk
Rajahmundry gasskraftverk er et gasskraftverk i Rajahmundry i delstaten Andhra Pradesh, India. Total effekt er på 388 MW fordelt på moderne gassturbiner, levert av amerikanske General Electric Co. Brenselstype er naturgass. Produksjonen ved det ferdige anlegget startet i februar 2008. Utbygger er energiselskapet GMR Energy.
Stiftelsen Scheibler
Stiftelsen Scheibler er en stiftelse som har til formål er å støtte samfunnsnyttige og kulturelle tiltak. Styret innvilger støtte til konkrete prosjekter med hovedvekt på sosiale tiltak. Stiftelsen deler også ut priser.
Årlig deller stiftelsen ut ca. 10-12 millioner kroner.
Tim Brooke-Taylor
Timothy Julian Brooke-Taylor (født 17. juni 1940 i Buxton i Derbyshire i Storbritannia, død 12. april 2020) i Cookham i Berkshire) var en britisk komiker og skuespiller.
Stiftelsen Scheibler
Sosiale prosjekter Hovedfokus i stiftelsens tildelinger vil være på forebyggende arbeide:
Tim Brooke-Taylor
Brooke-Taylor ble kjent for sitt arbeide for BBC Radio med I'm Sorry, I'll Read That Again. Han gikk senere over til fjernsynet med At Last the 1948 Show. Han er best kjent so en av The Goodies fra fjernsynsserien av samme navn på 1970-tallet. Han var paneldeltaker på I'm Sorry I Haven't a Clue i nesten femti år.
Stiftelsen Scheibler
• Arbeid blant barn og unge, samt deres familier, for å skape en positiv sosial utvikling, økt inkludering samt motvirke vold, rasisme og kriminalitet.
Tim Brooke-Taylor
Brooke-Taylor døde som følge av covid-19 den 12. april 2020, i en alder av 79 år.
Passion
Passion er en engelskspråklig fransk-tysk thriller fra 2012 regissert av Brian De Palma.
Stiftelsen Scheibler
• Arbeid blant enslige mindreårige asylsøkere og unge flyktninger.
Passion
Handling
Christine, en amerikaner som arbeider i Tyskland, sammen med sin assistent Isabelle om en annonse-kampanje angående en ny smarttelefon. Isabelle, som i hemmelighet har en affære med Christines kjæreste Dirk, kommer med en godt mottatt markedsføring. Men Christine hevder planen som sin egen, til Isabelles store skuffelse. På oppfordring fra sin lojale assistent Dani, laster Isabelle opp en egen-produsert versjon av annonsen sin på Internett, hvor annonsen blir populær.
Stiftelsen Scheibler
• Arbeid rettet mot mennesker i vanskelige livssituasjoner som bl.a. kan påvirke barnas oppvekstsvilkår, samt redusere unges psykiske problemer og utenforskap.
Passion
Handling
Christine blir sint over oppmerksomheten Isabelle har fått, og hevner seg med en sex-video som Isabelle lagde sammen med Dirk. En sint Isabelle krasjer bilen sin i bedriftens parkeringshus, og Christine deler video-opptakene med resten av bedriften, og ydmyker Isabelle som går inn i en depresjon og begynner å misbruke piller. Christine forsøker å få Dani sparket, og truer Isabelle. Når Christine blir funnet død, blir Isabelle arrestert og tilstår drapet når hun er i en rus-indusert bedøvelse. Basert på hennes tilståelser, truslene mot Christine, og fibrene som matcher et skjerf som Isabelle gikk med, anklager politiet henne for drap. Imidlertid frafaller de anklagene fordi vitner hadde sett Isabelle ved en ballett den kvelden. Dani oppdager Isabelles skjerf, uskadd, i leiligheten hennes, og politiet oppdager at ikke alt er som det ser ut som.
Stiftelsen Scheibler
• Støtte til tiltak for innsatte med særlig vekt på ettervern.
Passion
Om filmen
Filmen er regissert og skrevet av Brian De Palma, basert på filmen Crime d'amour (2010) av Alain Corneau. Hovedrollene spilles av Noomi Rapace og Rachel McAdams.
Stiftelsen Scheibler
• Sri Lanka- NEST hjelpeprosjekter støttes med bakgrunn i et mangeårig engasjement fra Fabritius og fra stiftelsen.
Kulturelle prosjekter
Passion
Om filmen
Filmen handler om en ung forretningskvinne som planlegger en morderisk hevn etter at hennes sjef og mentor stjeler ideen hennes.
Stiftelsen Scheibler
• Stiftelsen ønsker å støtte kunst og kultur brukt i sosiale/ rehabiliterende sammenhenger og som involverer brukere direkte.
• Stiftelsen ønsker å bidra til brobygging og inkludering.
• Stiftelsen vil stimulere kunsthåndverk og design i bred forstand, bl.a. gjennom pristildelinger.
• Stiftelsen vil søke å bidra til Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design, avdeling design og kunsthåndverk sin samling og presentasjon av design og kunsthåndverk
Stiftelsen vil normalt dele ut:
Eksterne lenker
www.scheibler.no
Rolf Asbjørn Christensen
Rolf Asbjørn Christensen (født 7. mai 1891 i Kristiania, død 18. september 1982) var en norsk ambassadør.
Etter handelsutdannelse jobbet han for Posten fra 1909, til han i 1916 fikk jobb i franske banker og i 1918 engasjement som sekretær ved det norske konsulatet i Rouen, som ble hans start for utenriksdepartementet (UD). Han mottok en St. Olavs Orden i 1946. Etter han ga seg på tidlig 1960-tall ble han boende i New York City.
Han var sønn av klokker Aksel Thorvald C. (1859—1948) og Anne Helene Hansen (1859—1947).
Handelshøyskolen BI Biblioteket
Handelshøyskolen BI Biblioteket ble etablert i 1970, og ligger i Handelshøyskolen BI sitt hovedsenter i Nydalen i Oslo. BIs bygg i Nydalen er tegnet av Niels Torp AS arkitekter.
Reklamehistorisk samling
I 1989 donerte Thor Schyberg mye historisk reklamestoff til Norges Markedshøyskole. Reklamehistorisk samling består av fagbøker, lysbilder av reklameplakater og avisannonser, reklamemateriell, arbeidsbøker, historisk materiale om reklamemiljøet i Norge. Biblioteket ved Norges Markedshøyskole registrerte dette materialet og gjorde det tilgjengelig for interesserte.
I tillegg inneholder samlingen også materiale fra Tyge Filseth m.fl. Samlingen utgir seg ikke for å være en komplett samling av reklamehistorisk materiell. Noe av materialet er digitalisert og er tilgjengelig elektronisk. Men fremdeles finnes mesteparten av materialet i en egen samling i biblioteket.
Nattbordet
I 2004 inngikk biblioteket en avtale med Dagens næringsliv (DN), hvor DN bidrar med årlige midler til innkjøp av skjønnlitteratur til biblioteket. Samlingen, som har fått navnet Nattbordet, omfatter både aktuelle forfattere, debutanter, aktuelle romaner og lyrikk. De fleste bøkene er på norsk, men det finnes også bøker på engelsk, fransk og tysk.
Jegurupadu kraftverk
Jegurupadu kraftverk er et gasskraftverk i delstaten Andhra Pradesh i India. Total effekt er 235 MW. Brenselstype er naturgass.
Immatrikulering
Immatrikulering betyr egentlig å innføre i en matrikkel, men uttrykket brukes først og fremst om det å skrive inn/ta opp studenter ved et universitet eller en høyskole. Gjennom immatrikuleringen blir de nye studentene «akademiske borgere». Immatrikuleringen forstås dermed tradisjonelt som en pregende begivenhet; man kan bare immatrikuleres ved samme universitet én gang, og man beholder statusen som immatrikulert/«akademisk borger» på livstid; vender man f.eks. tilbake til universitetet etter et opphold blir man ikke immatrikulert på nytt. I eldre tid hadde universitetene egen jurisdiksjon, slik som lover og domsmyndighet, og fungerte som en slags stat i staten, og immatrikuleringen spilte derfor en større rolle enn i moderne tid. Immatrikuleringen gir eller gav visse rettigheter i universitetssamfunnet, og historisk delvis i samfunnet som helhet.
Naturlig
Naturlig kan referere til:
Leif Myrmel
Leif Myrmel (født 18. januar 1912, død 1987) var en norsk motstandsmann og sabotør, tilknyttet Osvald-gruppen og Norges Kommunistiske Parti.
Konsistoriet mai 1712
Konsistoriet mai 1712 var det syvende konsistorium hvor pave Klemens XI kreerte kardinaler. Det ble holdt 18. mai 1712 i Vatikanet.
Det ble kreert 18 kardinaler, hvilket brakte det totale antall kreert av Klemens XI til 44. Seks av dem ble reservert in pectore. En av de atten, Giuseppe Maria Tomasi di Lampedusa har senere blitt helligkåret.
Leif Myrmel
Da krigen kom til Norge 9. april 1940 reiste Myrmel til Voss og meldte seg for de norske styrkene. Han hadde bakgrunn fra arbeideridretten og skytterlag, og ble satt opp med maskingevær. Myrmel var med i kampene ved Skjervet. Avdelingen hans ble utplassert ved Hjørdre mot Gravingdalen, og ble omgått av de tyske styrkene.
På det tidspunktet Norge ble okkupert var mye av Wollweber-gruppen rullet opp eller i ferd med å bli rullet opp. I Norge holdt imidlertid organisasjonen stand. Den ble videreført under ledelse av Asbjørn Sunde, og utviklet seg til sabotørorganisasjonen Osvald-gruppen. I 1940 var Sunde selv minst to ganger i Bergen, og høsten 1940 utnevnte han «veteranen» Myrmel til leder for motstandsgruppen der.
Myrmel hadde også tett kontakt med Peder Furubotn. Furubotn var på denne tiden sentral i NKP på Vestlandet, før han senere ble partiets ubestridte leder gjennom krigsårene. Alt sommeren 1940 var Myrmel blant de mest aktive som ble tatt ut av sitt vanlige arbeid for å arbeide full dag med motstandsarbeid.
Myrmel fikk etter hvert en sentral rolle i motstandsarbeidet på Vestlandet, og «Hansen» var blant Gestapos mest ettersøkte. I 1942 var flere personer i Wollweber- og Osvald-gruppen arrestert, og gjennom tortur klarte tyskerne å presse fram opplysninger om at det var Myrmel som skjulte seg bak dekknavnet. Likevel klarte de aldri å arrestere ham.
I 1943 opererte Myrmel som kurer både for Asbjørn Sunde og for Peder Furubotn. Myrmel hadde blant annet jobben med å bringe en sovjetisk radiosender fra Stockholm til Osvald-gruppen i Norge. Senderen fikk han overlevert via Osvald-gruppens Asvor Ottesen, den gang flyktning og bosatt i Stockholm. I Stockholm var Myrmel også i kontakt med den norske regjeringens mann, Harald Gram. Via Gram mottok Myrmel økonomisk støtte til motstandskampen.
Immatrikulering
Tradisjonelt var immatrikuleringen forbundet med en høytidelig immatrikuleringsseremoni, der studentene mottok sine akademiske borgerbrev og avla akademiske løfter ved håndslag med rektor eller en annen universitetsrepresentant. Tidligere ble studenterlue bruk for første gang ved immatrikuleringen og de nye studentene var kledd i sin fineste stas.
I dag er immatrikuleringsseremoniene ikke lenger obligatoriske ved universiteter i mange land, og har som regel blitt erstattet av frivillige og mindre høytidelige seremonier. Kleskoden er mer uformell og studenterluer er ikke lenger i bruk.
Selenge
Selenge er en av Mongolias 21 provinser. Den befinner seg nord i landet. Provinshovedstaden er Sükhbaatar.
Langdistanseløperen
Langdistanseløperen (engelsk: ) er en britisk film fra 1963, regissert av Tony Richardson og med manus av Alan Sillitoe etter hans novelle The Loneliness of the Long Distance Runner.
Handling
Filmen åpner med at Colin Smith løper, alene, langs en dyster landevei et sted på landsbygda i England. Colin vises deretter sammen med flere andre ungdommer, alle i håndjern. De blir ført til Ruxton Towers, et interneringssenter for ungdomsforbrytere. Den blir overvåket av en guvernør (spilt av Michael Redgrave) som mener at hardt arbeid og disiplin til slutt skal gjøre alle ungdommene til nyttige medlemmer av samfunnet. Colin, mutt og opprørsk, får umiddelbart oppmerksomhet fra guvernøren. Ungdommene bor i en rekke Nissen-hytter uten privatliv.
Tønsberg og Færder bibliotek
Tønsberg og Færder bibliotek, fram til 2018 kalt Tønsberg og Nøtterøy bibliotek, er folkebiblioteket for Tønsberg og Færder kommuner i Vestfold. Hovedbiblioteket ligger i Storgata 16 sentralt i Tønsberg by. Dagens bygning åpnet i 1992. Biblioteket er litteraturhus, scene og møteplass med en rekke aktiviteter og arrangementer hver uke.
Langdistanseløperen
Handling
En viktig del av guvernørens rehabiliteringsprogram er friidrett, og han ser snart at Colin er en talentfull løper. Guvernøren var en gang en aktiv løper selv, og han er spesielt opptatt av Colins evner fordi ungdommene fra leiren hans for første gang er invitert til å konkurrere til et løp mot Ranley, en nærliggende offentlig skole med privilegerte elever fra overklasse-familier. Guvernøren ser på invitasjonen som viktig mulighet for å demonstrere suksessen med hans rehabiliteringsprogram.
Tønsberg og Færder bibliotek
Historikk
Biblioteket ble opprettet som Tønsberg bibliotek og åpnet dørene 21. desember 1909 i Øvre Langgate 26. Fra 1946 til 1992 lå biblioteket i det som i dag kalles Villa Møllebakken på Haugar like ved Haugar Vestfold Kunstmuseum. Bygningen, som opprinnelig var skipsreder Halfdan Wilhelmsens bolig, ble utvidet i 1905 og hadde adresse St. Olavs gate 6, ble overtatt av kommunen like før andre verdenskrig. Huset ble imidlertid rekvirert av tyske okkupasjonsmyndigheter 1940–1945, og utlånet åpnet først 12. juni 1946. Boksamlingene og virksomheten flyttet til ny bygning i Storgata i 1992.
Biblioteksamarbeidet mellom Tønsberg og Nøtterøy startet i 1927. Biblioteket byttet navn til Tønsberg og Nøtterøy bibliotek i 2000 og til Tønsberg og Færder bibliotek da de tidligere kommunene Tjøme og Nøtterøy slo seg sammen til Færder kommune 1. januar 2018.{(tr})
Langdistanseløperen
Handling
Guvernøren gir Colin etter hvert friheten til å trene utenfor Ruxtons piggtråd-gjerder. Handlingen vises sammen med en rekke tilbakeblikk som viser hvordan Colin ble arrestert, som begynte med familiens vanskelige liv i fattigdom blant underklassen i Nottingham-området. Den arbeidsløse Colin hengir seg til småkriminalitet sammen med sin beste venn, Mike. I mellomtiden, hjemme, har farens mangeårige slit ved en lokal fabrikk resultert i en sykdom og død. Dette etterlater Colin som familiens arbeidsløse forsørger.
Colin gjør opprør ved å nekte å ta imot en jobb som ble tilbudt ham ved samme fabrikk som hans far tidligere arbeidet ved. Moren lar hennes nye kjæreste, som Colin ikke liker, inn i huset deres. En krangel oppstår, og moren ber Colin om å reise sin vei frem til han kan tjene sine egne penger. Colins nåværende erfaringer ved Ruxton Towers vises også. Hvor han må kjempe mot misunnelse fra hans medfanger over favorittisme som guvernøren viser ham - spesielt når guvernøren bestemmer seg for ikke å disiplinere Colin, slik han gjør mot andre ungdommer, etter opprør i spisesalen over Ruxtons dårlige mat. Endelig ankommer dagen for løpet mot Ranley, og Colin nøter raskt Ranleys flinkeste løper, Gunthorpe.
Tønsberg og Færder bibliotek
Historikk
Høsten 2018 utvidet biblioteket publikumstilbudet med «meråpent bibliotek», selvbetjent og ubemannet bibliotek åpent for registrerte lånetakere fra klokka 7 til 23 hver dag hele året.
Bygningen
Bygget er tegnet av arkitektene Lunde & Løvseth. Grunnsteinen ble lagt ned 28. februar 1991, og biblioteket åpnet for publikum allerede 10. mars 1992. Prosjektet vant Norsk Stålkonstruksjonspris for 1993 og Houens fonds diplom i 2000.
I underetasjen er ruinene fra Olavsklosteret i Tønsberg synlige. Seks vikinggraver ble funnet på bibliotektomta i perioden 1987–1991. To av dem var båtgraver og er markert i bibliotekets underetasje.
Lensherre
Lensherre betegnet i eldre norsk og dansk statsskikk lenets øverste herre, dvs. kongen. Den som forvaltet lenet (lensinnehaveren) i kongens navn var «lensmann». Lensherren, dvs. i Danmark og Norge kongen, hadde overherredømme (som suzeren) over både lenet og dets lensmann.
Begrepet «lensherre» har på norsk i moderne tid også blitt brukt mer populært om lensmottageren. En slik språkbruk skiller seg fra den juridiske og formelle definisjonen, og lensmennene ble ikke kalt lensherrer i sin samtid. Lensmennene i det gamle lenssystemet har blitt omtalt som lensherrer delvis for å unngå forveksling med det særnorske vervet som «bondelensmann», som utviklet seg til den senere lensmannsstillingen i politiet.
Dmitrij Safronov
Dmitrij Olegovitsj Safronov (russisk: Дмитрий Олегович Сафронов; født 8. oktober 1981 i Moskva) er en russisk langdistanseløper, som spesialiserer seg på maraton.
Lensherre
I betydningen lensmottager
I senmiddelalderen var lensmannen den som hadde i oppgave å sørge for innkreving av skatter og bøter til kongens kasse, og han hadde ansvar for den lokale rettshåndhevelsen og militærvesenet. Lensmennene i Norge hadde fogder under seg som krevde inn skatter og bøter, og var utstyrt med politimyndighet med ansvar for ro og orden. I starten var de lensmannens personlige tjenere, men i starten av 1600-tallet var de overgått til kongens tjeneste. Lensmennene mistet også sin militære makt. Under svenskekrigene på 1500- og 1600-tallet hadde kongen innkalt «bondeoppbudet» i Norge. Lensmannen ledet bondesoldatene og viste seg som udugelige offiserer. Bøndene fant ingen grunn til å respektere dem, og kongen sørget derfor for å organisere en norsk hær på 1640-tallet, med profesjonelle offiserer og stattholderen i Norge som overhode. Økonomisk fikk lensmennene også færre muligheter til å tuske til seg penger, slik de hadde gjort da de krevde inn avgifter til statskassen. Nå opprettet kongen et tollvesen som overtok dette arbeidet.
Kilder
Lehnsherr Seigneurie
Dmitrij Safronov
Karriere
Han gjorde sitt første maratonløp i 2008, da han løp San Antonio Marathon i Texas, og endte på tredjeplass med tiden 2.15,58. Han vant sin første maratonløp i oktober året etter, i hans andre maraton, med vinnertiden på 2.11,51 i Podgorica Marathon. Dette var kun ti sekunder unna Petko Stefanovs mangeårige løyperekord.
Han startet 2010-sesongen med Daegu Marathon, der han løp på 2.12,55, som holdt til sjetteplass. Til tross for sin manglende erfaring på så lange løp havnet Safronov på tredjeplass i maraton under EM i friidrett 2010 i Barcelona. Sveitsiske Viktor Röthlin vant EM-gull.
Olavshallen
Olavshallen AS er et helkommunalt AS eiet av Trondheim kommune. Olavshallen AS ble bygd i 1989 og konserthuset har fått sitt navn etter en historisk tradisjon i Trondheim, Olavstradisjonen. Grunnsteinen ble lagt ned av kong Olav V 22. juli 1988. Kulturhuset åpnet dørene for sin første konsert 17. september 1989 med jazzpianisten Oscar Peterson og den offisielle åpningen ble holdt den 21. september.
Olavshallen AS tar hvert år imot artister fra ulike sjangre som klassisk, opera, dans, ballett, pop, rock, vise, country, jazz, world, kor, korps, barne- og familieforestillinger, show, teater, revy og stand-up. Trondheim Symfoniorkester har sitt faste tilholdssted i Olavshallen og benytter store sal til prøver og konserter.
Historie
Olavshallen AS har ca 300 konserter i året og et årlig besøk på ca. 160 000 publikummere. Olavshallen AS har huset store navn og artister som Anne-Sophie Mutter, Gidon Kremer, Kiri Te Kanawa, Bryn Terfel, John Cleese, Oscar Peterson, Elaine Paige, Bobby McFerrin, Diana Krall, Chick Corea, Jan Garbarek, Jethro Tull, BB King, Cullberg-balletten, Emmylou Harris, Gary Moore, Gitarkameratene, Vamp og mange flere. Olavshallen AS er også arena for store arrangement som NM for janitsjarkorps, Ungdommens Kulturmønstring, Humanistisk seremoni og Olavsfestdagene.
Bygningen
Olavshallen AS består av to saler - Store sal har en setekapasitet på 1212 og Lille sal 350. Scenens grunnmål i Store sal er 20 x 20 meter, 26 stk manuelle motvektstrekk, 4 stk motoriserte lystrekk, 2 stk. motoriserte trekk samt scenehus for orkester som gjør salen spesielt også egnet for akustiske produksjoner. Det er til en hver tid oppgradert lys- og lydutstyr med digital mikser av merket Midas XL8. Det er montert fiberoptisk kabel i OlavsKvartalet i samarbeid med Midgard Medialab, som gjør det mulig å transportere store mengder lyd/bilde til andre. Salen er egnet for store konferanser og presentasjoner.
Olavshallen AS er en del av Sameiet OlavsKvartalet som for øvrig består av Clarion Collection Hotel Grand Olav, en kjøpesenterdel med ulike butikker, Trondheim kommunale kulturskole, NTNU – Institutt for musikk, Trondheim Symfoniorkester sin administrasjon og parkeringshus i kjelleren.
Økonomisk støtte
Olavshallen AS mottar ingen offentlig støtte til driften av kulturhuset.
Derrick (navn)
Derrick er en variant av mannsnavnet Derek, som har opprinnelse i lavtyske Theodoric. Navnet er dannet av þeud, «folk», og ric, «makt, hersker». Den gotiske formen av navnet var Thiudreiks.
Utbredelse
Derek var et vanlig navn i England fra 1930-årene til 1960-årene.
5. divisjon fotball for menn (Rogaland)
5. divisjon fotball for menn (Rogaland) er en regionalliga i fotball under Rogaland Fotballkrets. Fra og med sesongen 2011 var 5. divisjon det nest høyeste nivået i det regionale divisjonssystemet.
Derrick (navn)
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Formel 1-sesongen 1996
Formel 1-sesongen 1996 var den 47. sesongen av FIAs Formel 1-verdensmesterskap. Sesongen startet 10. mars 1996 og ble avsluttet 13. oktober etter seksten løp. Verdensmesterskapet for førere ble vunnet av Damon Hill. Han kjørte for Williams-Renault, som også vant konstruktørmesterskapet.
Konstruktører og førere
Følgende konstruktører og førere konkurrerte i Formel 1-verdensmesterskapet i 1996.
Noter til tabellene:
Førermesterskapet
Noter til tabellene:
September Blue
September Blue er et musikkalbum med Frida Amundsen. Albumet ble utgitt den 27. april 2012 på EMI. Det var hennes debutalbum. Adresseavisens anmelder ga terningkast 4 og NRK ga terningkast 3 og mente platen er oppskriftsmessig pop. Singelen «Closer» var mest spilte låt på norsk radio i 2011 og bidro til suksess for albumet. Oppland Arbeiderblad ga terningkast 4 og roste Amundsens gode sangstemme som passer til slik musikk.
Sükhbaatar (provins)
Sükhbaatar er en av Mongolias 21 provinser.
Vikar Haraldsson
Vikar (norrønt Víkarr; latin Wicarus) var en legendarisk norsk småkonge i Agder av mulig eller tvilsom historisk opphav (400-tallet), og en litterær skikkelse som er fortalt om i hovedsakelig fornaldersagaen Gautreks saga.
I henhold til Gautreks saga seilte Vikar til Hordaland da de fikk så sterk motvind at de ikke kom videre. De fant ut at det krevdes sterke virkemidler og at Odin krevde menneskeoffer. De trakk lodd og det ble kong Vikar selv som ble utvalgt. De trakk på nytt flere ganger, men hver gang falt loddet på Vikar. De besluttet å gjøre et minneblot, og den fremste blant dem, Starkad, en annen legendarisk skikkelse, forsøkte å lure skjebnen ved bruke en rørkjepp istedenfor spyd. I henhold til Gautreks saga: Det sto en furu og en høy stubbe nær denne. Nederst på furua sto en tynn kvist som rakk opp til greinene. En kalv ble slaktet og skåret opp. Starkad tok kalvetarmene og steg så opp på stubben, og bøyde tuppen på den tynne kvisten og bandt kalvetarmene fast på den. Vikar steg opp på stubben og Starkad la repet om kongens hals og løsnet furukvisten.
Saxo Grammaticus i Gesta Danorum (bok 6) viser til en tilsvarende versjon om en magisk omforming, men foretrekker eller dikter opp en mer rasjonell redegjørelse om hvordan Starkad knyttet vidjen så tett at Vikar knapt kunne puste før han drepte ham med et sverd.
Fra Historia de gentibus septentrionalibus
Olaus Magnus verk Historia de gentibus septentrionalibus gjengirs Saxos saga med eneste forskjell er Starkads fødested.
Fra Gautreks saga
I henhold til Gautreks saga var Vikar sønn av en konge i Agder ved navn Harald Egdekonge (Haraldr inn egðski, det vil si Harald Agderkonge) og dennes ætt blir ikke oppgitt. Etter at Starkads far Storvirk, som var av jotneætt, ble brent inne, vokste Starkad opp hos Harald Egdekonge sammen med Vikar. Hertjof, kongen over Hordaland, kom senere om natten og drepte Harald og tok Vikar som gissel. Hertjof var sønn av Huntjof som igjen var sønn av Fritjof den djerve og Ingebjørg den fagre, som er hovedpersoner i Fridtjof den frøknes saga (Friðþjófs saga hins frœkna), eller bare kalt for Fridtjofs saga.
Etter noen år samlet Vikar noen krigere, også Starkad, og angrep og drepte Hertjof. Således ble han selv konge over Agder. Sagaen forteller videre at Vikar vant et slag ved innsjøen Vænir (dagens Vänern i Sverige) mot en kong Sisar fra Kænugard (norrønt for Kiev). Deretter vant han mot Geirtjof fra Uppland, bror av avdøde Hertjof, og deretter mot Geirtjofs bror Frithjof ved hjelpe av Olav den klarsynte, småkonge i Nerike (Närke i Sverige). Frithjof ble enig om fred i bytte mot hans land ble overdratt til Vikar. I disse kampene var Starkad, som er sagaens egentlige hovedperson, Vikars største kriger.
Etter alle disse seirene seilte Vikar nord fra Agder til Hordaland inntil de ble liggende stille grunnet for sterk motvind, og Vikar ble der ofret til Odin fordi skjebnen ville det slik.
Sagaen om Halv og halvsrekkene Vikar Alreksson
I Sagaen om Halv og halvsrekkene (Hálfs saga ok Hálfsrekka), en legendarisk saga skrevet tidlig på 1300-tallet, blir det fortalt om en helt annen småkonge. Her er Vikar sønn av en kong Alrek fra Hordaland, og Harald fra Agder og Hertjof fra Hordaland blir ikke nevnt. Alreks ætt blir ikke oppgitt av denne sagaen, men i henhold til en mytologisk ættetavle i den legendariske sagaen Hvordan Norge ble bygd (norrønt Hversu Noregr byggðist) var Alrek sønn av Eirik den veltalende og nedstammet fra Ynglingeætten.
Alrek bodde ved Alrekstad (Alreksstaðr), antagelig navngitt etter ham, og var gift med Signe, datter av en ukjent konge fra Voss. Odin kommer til en kvinne ved navn Geirhild forkledd som en mann ved navn Hott (hǫttr = hette) og kjøpslår med henne om at han kan sørge for at hun blir Alreks hustru, om hun bare rådfører seg med Hott i alle ting. Dette godtar hun. Da Alrek så Geirhild, tok han henne som sin andre hustru, men begge hustruene kranglet så mye at ektemannen besluttet å gi opp den ene. Hvem som kunne få bli, skulle avgjøres i en tvekamp om hvem av kvinnene som brygget det beste ølet. Geirhild bad til Hott om hjelp, og han kom og spyttet i brygget. Deretter sa han at han ville komme tilbake og ta det i bytte som var mellom henne og ølet (= hennes barn). Da Alrek slo fast at Geirhilds øl var det beste, ble hun værende som hans hustru; men Alrek hadde et drømmesyn hvor han så sønnen i Odins galge.
Sagaen forteller deretter hvordan Alrek ble drept i et slag mot Josur fra Rogaland før Alreks sønn Vikar nådde fram til valplassen. Mange år senere ble Josur og alle hans menn drept av Vikar, og siden bare kvinnene var tilbake, ble stedet senere kalt Kvinnherad (Kvennaherað) i betydningen «Kvinners hundre». Striden fortsatte mellom Vikar og Josurs sønns Hjor (Hjǫrr) inntil de ble enig om fred.
Her mister sagaen interessen for Vikar og sier ingenting om hans død. Isteden oppholder den isteden om Hjor, dennes sønn Hjorleiv (Hjǫrleifr), og deretter Hjorleivs sønn Halv (Hálfr) som er sagaens egentlige hovedperson.
Likheter og ulikheter
Det er likheter mellom de ulike bakgrunnsfortellingene om Vikar funnet i Gautreks saga og Halvs saga. I begge tilfeller blir Vikars far drept i et slag med en annen konge og i begge hevner Vikar sin fars død ved å drepe disse kongene senere. Disse sønnene søker deretter sine hevner, enten en yngre bror eller sønn, men disse stridene ender i enigheter om fred.
I Gautreks saga som handler om tiden etter Vikars offerdød tar Starkad tilflukt i Sverige hos Alrek og Eirik. I Ynglingesagaen er Starkad nevnt i enkelreferanse ved hans tredje synd, drapet på Åle den frøkne (modige): «Åle var konge i Uppsala i tjue år, til Starkad Gamle drepte ham.». I henhold til Snorres Ynglingesaga blir både Starkad og Vikar plassert langt tilbake i historiens tåke av mytiske figurer, og redegjørelsen gir tre selvmotsigende synkroniseringer med ætten til Ynglingkongene.
I Halvs saga kan man telle fire generasjoner bakover fra Vikar og kong Hjor til en samtidig med Harald Hårfagre som bosatte seg på Island. I slektstavlene i Hvordan Norge ble bygd blir det oppgitt at Vikar er far til Vatnar, far til Eirik, far til Gyda som blir Harald Hårfagres hustru, noe som indikerer kun tre generasjoner fra Vikars tid til Harald Hårfagres tid. Generasjoner er ingen nøyaktig kronologisk mål slik at forskjellen mellom fire og tre generasjoner bryter ikke en relative kronologi.
Begge fortellinger plasserer Vikar som konge av Hordaland, men Gautreks saga knytter Vikar hovedsakelig til Agder. I Snorres Harald Hårfagres saga er Vikars sønnesønn Eirik småkonge av Hordaland, men andre fortellinger motsier dette. I begynnelsen av Grettes saga blir det slått fast at Hordaland blir styrt av Geirmund Hellskin. Landnåmabok (2.19) forteller Geirmund isteden hadde sitt rike i Rogaland, men er også enig med den senere Halvs saga at Geirmund var sønn av Hjor, sønn av Halv, sønn av Hjorleiv som var konge Hordaland. Halvs saga foreslår en forklaring ved at Alrek hans sønn Vikar styrte Hordaland, men at Hjorleivs etterkommere var konger av Rogaland. Etter fredsavtalen mellom Vikar og Hjor (og antagelig etter Vikars død) ble Hjors sønn Hjorleiv hersker av både Hordaland og Rogaland. Dette gir tilsynelatende to samtidige ætter i Hordaland, noe som kan være riktig eller en kunstig sammensmelting av ulike tradisjoner, tradisjoner som hersket over Hordaland ved forskjellige tider, om de hersket der i det hele tatt.
Den tredje kronologien plasserer Vikar og Starkad i tiden mellom de to skissert over. De siste delene av Gautreks saga gjør Vikars sønn til en samtidig med Rolf Krake i Danmark som er kjent for sine samhandlinger med kong Adils i Sverige. Denne Adils er den sjette i Ynglingesagaen som nedstammer fra kong Alrek i Sverige, en samtidig med den Vikar i Starkad-seksjonen i Gautreks saga. Denne sagaen inneholder således to klare selvmotsigelser i henhold til Ynglingeætten.
Nisus forlag
Nisus forlag er et norsk forlag som blei stifta i 1994 og ga ut sine første titler fra 1995 av, deriblant Murray Bookchins Veier til en grønn framtid. Forlaget blei i starten drevet som et kooperativ, men så liggende brakk i en årrekke før en av de opprinnelige initiativtakerne, Atle Kultorp Hesmyr, gjenopptok virksomheten på egen hand, med hovedfokus på oversatte historiske klassikere. Et stort løft i reetableringsfasen var en norsk oversettelse av G. D. H. Coles fembindsverk Den sosialistiske tenkningens historie, (1789-1939), som er tilgjengelig i PDF-format på scribd.com. Det samme gjelder Edward Hyams' Jordsmonn og sivilisasjon.
Forlaget er sosialliberalt orientert og bekjenner seg til den euro-amerikanske opplysningstradisjonen fra 1700-tallet.
Blant forlagets øvrige utgivelser er Friedrich Nietzsches Bruk og misbruk av historia; Cyril E. Robinsons Den romerske republikkens historie; Guido de Ruggieros Den europeiske liberalismens historie; Peter Kropotkins Den store franske revolusjon, 1789-93; John Malcolm Ludlows Den amerikanske uavhengighetskrigen; Charles Homer Haskins' Universitetenes framvekst i Europa; Ernst Cassirers Opplysningstidas filosofi; og Robert Briffaults Antropologiske essayer om kjærlighet.
Josiah Willard Gibbs
Josiah Willard Gibbs (født 11. februar 1839, død 28. april 1903) var en fremragende amerikansk ingeniør, teoretisk fysiker og kjemiker. Som en av de fremste vitenskapsmenn i det landet, skapte han mye av det teoretiske grunnlaget for statistisk fysikk og fysikalsk kjemi. Blant annet definerte han det som i dag kalles Gibbs fri energi og kjemisk potensial.
I sitt arbeid On the Equilibrium of Heterogeneous Substances fra 1876 ga han en grafisk analyse av likevekt i multi-fase kjemiske systemer.
Som matematiker er han anerkjent for å ha formulert og utviklet moderne vektoranalyse.
Sør-Korea under Paralympiske vinterleker 2018
Sør-Korea deltok som vertsnasjon under Paralympiske vinterleker 2018 fra 9. til og med 18. mars i Pyeongchang i Sør-Korea.
San Salvador (Bahamas)
San Salvador, tidligere Watling's Island, er ei øy og et distrikt sørøst i staten Bahamas i Det karibiske hav. Øya har et areal på 163 km², er 11,2 km bred fra øst til vest og 19,25 km lang fra nord til sør. Øya er omslutta av korallrev rundt kysten med unntak av området i vest hvor hovedstaden Cockburn Town ligger.
Lee County
Lee County er navnet på tolv fylker i USA:
San Salvador (Bahamas)
Fram til 1925 trodde man at San Salvador var identisk med Guanahani, øya som Kristoffer Columbus først kom til i «den nye verden».
I dag bor det om lag 1000 mennesker på øya, de fleste i Cockburn Town. Turisme er viktigste næringsvei.
Töv
Töv er en av Mongolias 21 provinser.
Slaget ved Çeşme
Opptakten til slaget
Den russisk-tyrkiske krigen hadde startet i 1768, og Russland sendte flere skvadroner fra Østersjøen til Middelhavet for å trekke tyrkernes oppmerksomhet bort fra flåten deres i Svartehavet, som på den tid besto av kun 6 linjeskip (slagskip). To russiske skvadroner, under kommando av admiral Grigorij Spiridov og kontreadmiral John Elphinstone, en britisk rådgiver, ble kombinert under ledelse av greve Aleksej Orlov, øverstkommanderende for den russiske flåten, og startet letingen etter den tyrkiske flåten.
Den 5. juli 1770 kom de over den osmanske flåten, som lå for anker like nord for Çeşmebukta i det vestlige Tyrkia. Detaljene om den tyrkiske flåten er usikre, men den omfattet 14-16 linjeskip, herunder Real Mustafa med 84 kanoner, Rodos med 60 kanoner, og et 100-kanoners flaggskip, samt 6 fregatter, 6 sjebeker, 13 galeier og 32 mindre fartøyer, med en samlet ildkraft på rundt 1300 kanoner. Rundt 10 av linjeskipene, med 70-100 kanoner hver, var i den tyrkiske hovedlinjen, med ytterligere rundt 6 linjeskip i den andre linjen, oppstilt så de kunne skyte gjennom åpningene i den første linjen. Bak disse lå fregatter, sjebeker etc. Flåten var under kommando av Kaptan Pasha Hüsameddin, i det fjerde skipet fra fronten (nordenden) av linjen, med Hasan Pasha i det første skipet, Real Mustafa, og Cafer Bey i det sjuende. Ytterligere to linjeskip, sannsynligvis små, hadde forlatt denne flåten med kurs for Mytilene kvelden før.
Etter å ha organisert en angrepsplan seilte den russiske slaglinjen (se tabell 1) mot sørenden av den tyrkiske linjen og vendte deretter mot nord, så de kom opp på siden av tyrkerne, slik at bakenden kom i aksjon sist (Elphinston hadde imidlertid ønsket å nærme seg nordenden først, og deretter følge vinden langs den tyrkiske linjen og angripe skipene deres et etter et – en metode som senere ble brukt av Nelson i Slaget på Nilen i 1798).
Slaget
Tyrkerne åpnet ild rundt 11:45, fulgt av russerne like etter. Tre av de russiske linjeskipene hadde problemer med å holde formasjonen; Evropa snudde rundt og kom tilbake bak Rostislav, Tri Svjatitelja sirklet rundt det andre tyrkiske fartøyet før det kom tilbake til den russiske linjen, og ble underveis feilaktig angrepet av Tri Ierarkha, and ''Sv. Januarij'' snudde rundt før den kom tilbake inn i linjen.
Admiral Spiridov i ''Sv. Evstafij, var involvert i en kamp på nært hold med Hasan Pasha på Real Mustafa'', som plutselig sto i brann. Skipets hovedmast falt ned og landet på dekket til ''Sv. Evstafij''. Som følge av dette eksploderte det russiske skipet, og bare noe øyeblikk senere gikk også Real Mustafa i lufta.
Ifølge Elphinstone hadde Spiridov og greve Fjodor Orlov (broren til øverstkommanderende), forlatt ''Sv. Evstafij'' før kampene kom på nært hold. Spiridov endte opp på Tri Svjatitelja. ''Sv. Evstafij'''s kaptein, Kruse, overlevde også. Rundt 14:00 var kampene slutt, ettersom tyrkerne hadde kuttet kablene sine og flyttet flåten sørover og inn i bukta, hvor de dannet en defensiv linje på 8 linjeskip, en andre linje, og resten bak.
Russernes tap var 14 drepte den 5. juli, pluss 636 som ble drept på ''Sv. Evstafij'', og rundt 30 skadede, og 11 drepte den 7. juli. De tyrkiske tapene var langt høyere. Hüsameddin, Hasan Pasha og Cafer Bey overlevde. Hüsameddin ble fjernet fra sin stilling, som ble gitt til Cafer Bey. Dette var det eneste flåteslaget av betydning under den russisk-tyrkiske krig.
Betydning
Slaget ved Çeşme ble utkjempet på samme dag som Slaget ved Larga. Det var det største nederlaget for den tyrkiske marinen siden Slaget ved Lepanto i 1571. Slaget ga russerne stor tiltro til sin flåte, og det gjorde det mulig for russerne å kontrollere Egeerhavet i lang tid. Nederlaget til den tyrkiske flåten satte også fart i opprørene blant minoritetsgrupper i Det osmanske riket, spesielt de ortodoks-kristne nasjonene på Balkanhalvøya, noe som hjalp russernes arme i å beseire Tyrkia.
Katarina den store bestilte fire monumenter til minne om seieren: Tsjesmapalasset og St. Johanneskirken ved Tsjesmapalasset i St. Petersburg (1774–77), Tsjesmaobelisken i Gattsjina (1775), og Tsjesmakolonnen ved Katarinapalasset i Tsarskoje Selo (1778).
Købmagergade (København)
Købmagergade er en gågate i sentrum av København som går fra Strøget til Kultorvet. Langs gaten ligger blant annet Rundetårn, stormagasinet Illum og kollegiet Regensen.
Den Kongelige Danske Porcelænsfabrik (nå Royal Copenhagen) startet sin virksomhet i Købmagergade 50, men i 1884 ble fabrikken flyttet. Også Købmagergades postkontor (nedlagt 2015) lå tidligere her. Det var dette postkontoret som i 1988 ble utsatt for grovt ran i det som omtales som Blekingegade-saken.
Historie
Købmagergades historie kan følges tilbake til vikingtiden, hvor den utgjorde en del av veien fra Roskilde til overfartsstedet til Amager og Skåne ved dagens Højbro. I jordeboken fra 1380 står Købmagergade med navnet Bjørnebrogade, som kan vise til en «bjørn» (= demning over vollgraven) eller til en bro over byens «renne» (= åpen kloakk). Dette var en bekk som heter Rosenåen og den gang rant gjennom Købmagergade.
I 1451 forbød kong Christian 1. andre å være kødmangere «end de, der boede i de kjødmangerboder, som af Arilds tid [= i uminnelige tider]  har været kødmangerboder», og en laugsskrå fra middelalderen fastslo at «den, der vil være kødmanger, skal bo i Kødmangergaden i den gård, som kødmangere har boet i». Men kongen ga også denne yrkesgruppen betydelige privilegier med enerett til å selge ferskt kjøtt fra 6. desember til 24. juni, og enerett året rundt til å selge marsvinflesk, selv om disse småhvalenes tran først og fremst ble brukt til belysning. Åtte vanlige sider marsvinflesk ga en helt tønne tran.
I middelalderen solgte byens slaktere kjøtt fra bodene sine på gaten. Av hygieniske grunner ble slakterne forvist til østsiden av Rosenåen av Frederik II i 1583. Slakterne tømte blod og slakteavfall ut i bekken.
I 1530-årene ble bodene flyttet til dagens Skindergade som derfor i en periode kom til å hete Slagterboderne. Med tiden utviklet slaktingen inne i byen seg til et sunnhetsmessig problem. I 1577 utstedte statholder Christoffer Valkendorf en forordning med forbud mot slakting innenfor vollene, og slakterne ble forvist til et øde sted utenfor Vesterport der Frihetsstøtten nå står midt på Vesterbrogade.
Ettersom tiden gikk, glemte københavnerne de gamle slakterbodene, og Kjødmangergade ble til Købmagergade (folkeetymologi). Første gang man støter på navnet Købmagergade, er rundt 1660, men først på 1800-tallet var navnet alminnelig utbredt.
På 1600-tallet forårsaket befolkningsveksten i hovedstaden betydelige problemer, og pr 2022 pågår utgravninger av 1600-talls bakgårdslatriner i gaten.
Geir Schumann
Han var aktiv i miljøet rundt Storyville Jazz Club i hjembyen. I 1964 var han pianist i bysbarnet Åge Venås' kvartett som vant klassen for moderne jazz i Norgesmesterskapet for amatørjazzband. Senere spilte han blant annet i Bent Sølves sammen med de to moldemusikerne Bjørn Solstad og Svein Jens Thorsø. Han omkom i en småflyulykke sammen med fem av seks andre Bent Sølves-medlemmer 1. mai 1969, den såkalte Bent Sølves-ulykken.
Grandonkel
Grandonkel betegner på norsk et slektskapsforhold mellom to personer i første og tredje ledd; bror/brødre av besteforeldrene. Slektskapsforholdet kan også forklares som «dine foreldres onkler».
I alminnelighet omtales også de inngiftede mannlige ektefellene til besteforeldrenes søstre som grandonkler. Enkelte kaller feilaktig inngiftede grandonkler for «filleonkler» (som egentlig betyr mors eller fars fettere). Det er i etablert norsk språkbruk ikke noe skille mellom biologiske og inngiftede onkler og tanter, og dermed heller ikke mellom grandonkler og grandtanter.
Uttrykket grandtante brukes om tilsvarende kvinnelige slektninger.
En person som har en grandonkel eller -tante, kalles ofte grandnevø eller grandniese til disse.
NM i hopp uten tilløp 1937
NM i hopp uten tilløp 1937 var en del av NM i friidrett 1937.
Mesterskapet ble arrangert i Bergen 5. april. Arrangør var Sportsklubben Brann.
Uvs
Uvs er en av de 21 aimager (provinser) i Mongolia.
Thinkpad
ThinkPad, navnet på en serie bærbare datamaskiner fra IBM (1992–2005), og f.o.m 2005 fra Lenovo da disse kjøpte opp IBM sin PC-divisjon.
Dornakal
Dornakal er en by og mandal (lokal administrativ enhet) i distriktet Warangal i delstaten Telangana i India. Stedet er et jernbaneknutepunkt. Dornakal er bispesete for Dornakal bispedømme i den anglikanske Sør-Indias kirke.
Anne-Lise Kullmann
Anne-Lise Kullmann (født Heiberg, 11. desember 1927, død 19. november 2017 ) var en norsk tannpleier og lokalpolitiker (H). Hun var gift med tannlegen Kjell Elsner Kullmann og mor til politikeren Kaci Kullmann Five.
Anne-Lise Kullmann representerte Høyre i Bærum kommunestyre 1987–2003, var nestleder i hovedutvalget for helse og sosiale tjenester 1991–1995, formannskapsmedlem og leder av Klagenevnden 1995–2003, og leder for Sektorutvalg for barn og unge 1999–2003.
Kullmann var Høyres varaordførerkandidat i Bærum ved kommunestyrevalget i 1999.
Avhandling
En avhandling er et vitenskapelig verk, det vil si en form for monografi, skrevet med tanke på tildeling av en høyere akademisk grad, typisk en doktorgrad, men også visse andre grader som ligger tilnærmet på samme nivå, bl.a. lisensiatgrad og magistergrad. Disse tre typene avhandlinger omtales som doktorgradsavhandlinger (også doktoravhandlinger), lisensiatavhandlinger og magisteravhandlinger. En avhandling regnes som en vitenskapelig bok og går inn i faglitteraturen i faget.
Uttrykket avhandling brukes ikke om hovedfagsoppgaver, masteroppgaver, mellomfagsoppgaver, bacheloroppgaver og andre verk og tekster som produseres til lavere grader, som i regelen er mindre omfattende og holder lavere vitenskapelig nivå, og som bare unntaksvis ble ansett som en del av faglitteraturen (dette gjaldt hovedsakelig tidligere hovedfagsoppgaver i en del fag, som noen ganger kunne være omfattende).
Tripoli
Tripoli (arabisk ' Tarābulus eller ' Tarābulus al-gharbiyya, libysk morsmål Ṭrābləs, avledet fra «Τρίπολη»; det greske ordet for «tre byer», på gresk Τρίπολις, Tripolis) er den største byen og hovedstaden i Libya. Byen ligger nordvest i landet i utkanten av ørkenen på et sted hvor en klippeavsats skyter ut i Middelhavet og danner en havn. Tripoli ble grunnlagt av fønikere på 600-tallet f.Kr. og da kalt for Oea.