cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Esperanto
Fraser
Her er noen fraser på norsk oversatt til esperanto.
Anvendelse
Esperanto er ikke et offisielt språk i noe land, enda det fantes planer på begynnelsen av det 20. århundre om å etablere Nøytrale Moresnet som verdens første esperanto-stat, og den kortlevde kunstige øyen og mikronasjonen Rose Island brukte esperanto som sitt offisielle språk i 1968. Derimot er det det offisielle språket for flere ideelle organisasjoner, for det meste esperanto-organisasjoner. Den største av disse organisasjonene, Det internasjonale esperantoforbund (UEA), har en konsulentrolle i FN og UNESCO. Man vet at esperanto ble brukt i Kirkenes på 1930-tallet som et vennskapsspråk mellom mennesker fra norsk, samisk, finsk, russisk og svensk bakgrunn.
Mykpapir
Mykpapir (også kalt tissue) er en type papir som anvendes til hygieneformål slik som toalettpapir, husholdningspapir, papirservietter, papirlommetørkler og lignende.
Esperanto
Esperanto og religion
Selv om esperanto er et religionsnøytralt språk uten tilknytning til tro, har esperanto likevel hatt innpass i flere religiøse miljøer.
Mykpapir
Fremstilling
Mykpapir lages av kjemisk papirmasse eller returfiber avhengig av kvalitet. Overflatevekten til mykpapir er relativt lav sammenlignet med andre papirkvaliteter og er normalt under 30 g/m² og helt ned til 12 g/m². De fleste kvaliter kreppes før de rulles på store ruller, kalt jumboruller. Fra jumborullene blir det lagd konsumentprodukter. Denne prosessen kalles konvertering. I konverteringen kan flere sjikt limes sammen, trykkes, preges med mønster, tilsettes additiver som parfyme og mykgjørere.
Esperanto
Esperanto og religion
Opphavsmannen Zamenhof var selv jøde. I esperantos tidligere år ble det oppfordret blant muslimske imamer å lære seg esperanto. Noen av landene esperanto er mest utbredt i, er kristne, dessuten er esperanto populært i land som Kina og Japan, som har en helt annen type religion.
Religionen bahai lærer at det bør utvikles et internasjonalt hjelpespråk for å lette kommunikasjonen mellom mennesker med ulik kulturell bakgrunn. Av den grunn har mange bahaier vært opptatt av esperanto. Esperantotalende bahaier har sitt eget verdensforbund.
I Brasil, som har den sterkeste esperanto-bevegelsen på det amerikanske kontinent, har esperanto støtte av den store spiritistiske bevegelsen. Flere viktige medier sa at det var viktig at spiritister støtter esperanto, og mange spiritistiske bøker blir oversatt og utgitt på språket. Spiritistene driver også opplæring i esperanto, og er viktige innafor esperantoorganisasjonene. Det finnes også et verdensforbund for spiritistiske esperantister.
I Japan finnes en ny religion, Oomoto, grunnlagt i 1892 av Nao Deguchi med utgangspunkt i shinto og folkereligion. Oomoto ser også studier og fremme av esperanto som en religiøs plikt. De fleste av religionens rundt 50 000 medlemmer har studert noe esperanto, og minst 1000 skal kunne snakke språket flytende. Oomoto driver også en omfattende propaganda på esperanto.
Det finnes egne esperantoorganisasjoner for katolikker, buddhister og andre religiøse grupper. Radio Vatikanet har i perioder sendt på esperanto, nå for tiden tre ganger i uka. Bibelen og Koranen er blant de sentrale religiøse verker som er oversatt til esperanto.
Grammatiske regler
Følgende regler ble formulert av Zamenhof:
Vel å merke er ikke disse reglene de eneste. Esperanto er like mangfoldig grammatikalsk sett som i et hvilket som et helst annet språk. Forskjellen er at esperanto er mye enklere å tilegne seg enn nasjonalspråkene.
Praga (bilmerke)
Fra 1911 kom det egne modeller. Foruten å bygge sine egne kjøretøyer leverte Praga senere også motorer og girkasser til andre kjøretøy, som fly og tanker. I 1929 fusjonerte de med flymotor- og motorsykkelfabrikken Breitfeld & Danek. Før andre verdenskrig hadde Praga altså både fly, flymotorer, motorsykler (fra 1929 til 1935), personbiler og lastebiler på programmet. Etter krigen gikk de over til å produsere kun lastebiler, med unntak av noen få personbiler i 1946 og 1947 til de tsjekkoslovakiske myndighetene. I personbilfabrikken ble traktorprodusenten Zetor etablert.
I perioden 1939–1942 ble Praga lastebiler bygget på lisens i Slovakia under navnet Orava. I Jugoslavia la de grunnlaget for lastebilmerket TAM etter krigen. Fabrikken samarbeidet også med lastebilavdelingen til Škoda på 1950- og 1960-tallet, og de bygde også i mange år lette nyttekjøretøyer på lisens fra franske Renault-Saviem.
Fabrikken fikk store ødeleggelser av luftangrep i 1945. Etter andre verdenskrig ble den gjenoppbygd og gjenopptatt bygging av lastebiler og busser. Firmaet ble nasjonalisert i oktober 1945. Personbilen, Lady, ble også produsert i et mindre antall frem til 1947, for bruk av offentlige tjenestemenn.
M53/59 Praga var et luftvernkjøretøy utviklet på slutten av 1950-tallet. Den består av et kraftig modifisert Praga V3S 6-hjulsdrevet lastebilchassis og dobbel 30 mm AA-autokanon.
I 1992 ble bedriften privatisert og i 2006 ble Praga-merket kjøpt av det britiske selskapet International Truck Allian ce (Intrall) som ville produsere lastebiler under Praga-merket i Lublin, Polen.
I juni 2011 avduket selskapet sin nye racerbil Praga R4 på Dutch Supercar Challenge i Belgia. Den har en åttesylindret motor på 520 hk.
Ifølge eieren Petr Ptáček tar selskapet gradvise skritt slik at Praga-biler ikke bare vil bli sett på racerbaner, men også kjøre på veiene. Praga R1 fra 2012 er en racerbil som konkurrerte i Dutch Supercar Challenge og Britcar sportsbilracing.
I 2016 leverte selskapet den første utgaven av supersport-bilen Praga R1R, som ligner racerbilen R1. Dette markerer den første personbilen for vanlige veier med Praga-merket siden 1947.
I Norge
Praga lastebiler ble importert til Norge i første halvdel av 1960-tallet, og importøren, Lastebileiernes Andelslag i Oslo, fikk solgt omtrent 50 vogner. Det er ingen Praga registrert i Norge i dag. Škoda lastevogner hadde samme førerhytte.
Et eksempel på import er S5T2-TN trekkvogn, som kom i 1963. Prisen var kr. 54000,- inklusiv lakk, svingskive og «flott verktøyutrustning».
Tsutomu Oyokota
Tsutomu Oyokota (født 20. april 1913 i Hiroshima) var en japansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Oyokota vant en olympisk bronsemedalje i svømming under OL 1932 i Los Angeles. Han kom på tredjeplass på 400 meter fri bak amerikanske Buster Crabbe og Jean Taris fra Frankrike.
1326 Losaka
1326 Losaka er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 14. juli 1934 av Cyril V. Jackson ved Union Observatory i Johannesburg.
Alderaan
Filmene
Alderaan var Bail Organa og Leia Organas hjemplanet. Den ble sprengt av Det Galaktiske Imperiet i Et nytt håp.
Eksterne lenker
Orte aus Star Wars Lista över platser i Star Wars
Camporgiano
Camporgiano omfatter følgende frazioni: Filicaia, Poggio, Roccalberti, Casatico, Vitoio, Puglianella, Casciana og Cascianella.
Grete Haagenrud
Grete Sofie Haagenrud (født 26. august 1938 i Vardø) er en norsk lærer og barnebokforfatter.
Hun ble født i Vardø i Finnmark og flyttet sammen med familien til Vadsø som toåring. Familien forlot Finnmark høsten 1944, men flyttet til Kirkenes etter andre verdenskrigs slutt. Haagenrud var videre bosatt i Namsos og Steinkjer, og fra 1996 er hun bosatt på Røros.
Camporgiano
I Camporgiano ligger også spøkelseslandsbyen Fabbrica di Carregine. Denne landsbyen fra middelalderen ble oversvømt da Vagli-innsjøen ble dannet i 1953, for å skaffe elektrisitet til landsbyene i området. Hvert tiende år blir innsjøen tømt i forbindelse med vedlikeholdsarbeider, og Fabbrica di Carregine blir synlig.
Basketball under Sommer-OL 1996
Basketball var med som olympisk øvelse for fjortende gang under OL-1996 i Atlanta. Det var en turnering for menn og en for kvinner. USA med sitt «Dream Team» beseiret Jugoslavia i herrefinalen med 95-69 og USA ble olympiske mestere i basketball for tolvte gang. I kvinnenes finale vant USA over Brasil med 111-87 og ble olympiske mestere for tredje gang.
BioMar
BioMar er produsent av fiskefôr til oppdrettsnæringen. BioMar har fabrikker i Norge, Chile, Danmark, Skottland, Spania, Frankrike, Hellas, Costa Rica, Tyrkia og Kina. På verdensbasis leverer BioMar fôr til ca. 80 land og til over 45 forskjellige fiskearter. BioMar Group eies 100 % av det danske industrikonsernet Schouw & Co, som er børsnotert i København.
Rosemary Sutcliff
Rosemary Sutcliff (født 1920, død 1992) var en av Storbritannias mest berømte barne- og ungdomsbokforfattere, og skrev mer en 50 romaner. Sutcliff interesserte seg for historie, myter og legender, og bøkene hun skrev hentet ofte handling fra tidlig engelske historier.
BioMar
Avdelinger i Norge
BioMar Norge AS har hovedkontor på Myre i Vesterålen, fabrikker på Myre og på Karmøy ved Haugesund. Kontor for forskning og utvikling, innkjøp, salg og markedsføring ligger i Trondheim.
Grete Haagenrud
Haagenrud har vært politisk aktiv for Høyre. Hun var leder i Namsos Høyrekvinner 1966–1967.
Philippe Kieffer
Philippe Kieffer (født 24. oktober 1899 i Port-au-Prince i Haiti, død 20. november 1962 i Cormeilles-en-Parisis i Frankrike var en fransk offiser og politiker. Han er mest kjent for sin innsats under andre verdenskrig da han opprettet og ledet commando-gruppen som i ettertid fikk hans navn. Han deltok i Operasjon Overlord. For sin innsats ble han Compagnon de la Libération.
Tidlige liv
Kieffer ble født i Port-au-Prince i Haiti. Hans familie var fra Alsace. Han studerte ved École des Hautes Études Commerciales og ble bankdirektør i New York City.
Spellemannprisen 2009
Spellemannprisen 2009 var den trettiåttende utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut i Oslo Spektrum i Oslo lørdag 6. mars 2010. Donkeyboy ble kveldens store vinnere med tre priser, mens Alexander Rybak ble kåret til Årets spellemann og Jahn Teigen mottok sin andre hederspris.
Philippe Kieffer
Starten av krigen
2. september 1939, i en alder av 40 år, meldte Kieffer seg til militærtjeneste. Han gikk inn i den franske marinen hvor han var reserveoffiser, en uke senere. Han tjenestegjorde på slagskipet «Courbet» og ved hovedkvarteret til den nordre flåten under slaget ved Dunkerque.
Grete Haagenrud
Sofie og Katrine
Sofie og Kathrine-bøkene følger jentene gjennom krigen i Norge. Fortellingene skildrer krigens hverdag, og at selv ikke en stor krig kan sette en stopper for alle lekene og drømmene de hadde. Sofie, Kathrine og familien blir tvangsflyttet fra hjemmet sitt i Vadsø, og ender etterhvert opp i Lillesand. Her lever de det første fredsåret før de får lov å flytte tilbake igjen til Vadsø, som ikke er den samme som før.
Philippe Kieffer
Starten av krigen
Kieffer forlot London 19. juni 1940 og gikk inn i Forces Navales Françaises Libres den 1. juli 1940, på dagen den ble opprettet.
Spellemannprisen 2009
Ved siste påmeldingsfrist for Spellemannprisen 30. november 2009, var det registrert 761 påmeldinger, noe som er ny rekord for utdelingen. Blant disse ble de nominerte til 21 av klassene plukket ut og offentliggjort 25. januar 2010. De nominerte til årets musikkvideo ble offentliggjort 9. februar mens årets hit ble offentliggjort 23. februar. I begge disse klassene er det mulig for publikum å stemme via internett. For spesialpriser som Årets spellemann, bransjeprisen og hedersprisen blir det ikke offentliggjort noen navn på forhånd.
Prisutdelingen ble overført direkte på TV 2 med Solveig Kloppen og Ivar «Ravi» Johansen som programledere.
Nominerte
Kvinnelig artist:
Mannlig artist:
Camporgiano
Camporgiano grenser til kommunene Careggine, Castelnuovo di Garfagnana, Minucciano, Piazza al Serchio, Pieve Fosciana, San Romano in Garfagnana og Vagli Sotto.
Spellemannprisen 2009
Nominerte
Metal:
Folkemusikk/Gammaldans:
Åpen klasse:
Tekstforfatter:
Pedro Pacheco de Villena
Pedro Pacheco de Villena (født 29. juni 1488, død 5. mars 1560) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Jaén i Spania.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul III den 16. desember 1545.
Fylkesvei 6790
Fylkesvei 6790 (Fv6790) går mellom Gammelgården og Flornes i Stjørdal kommune. Veiens lengde er 0,4 km.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 27 (Nord-Trøndelag).
Wilhelm Leuschner
Wilhelm Leuschner (født 15. juni 1890 i Bayreuth, død 29. september 1944 i Plötzenseefengselet) var en tysk treskjærer, fagforeningsmann og politiker (SPD). Han var fra 1928 til 1933 innenriksminister i Hessen. Leuschner var en uttalt motstander av nazi-regimet og ble i 1944 dømt til døden og henrettet for sin rolle i 20. juli-attentatet mot Hitler.
Liv og virke
Han ble medlem av SPD i 1908, og studerte fra 1909 til 1910 treskjæring ved kunstakademiet i Nürnberg. Etter krigstjeneste under første verdenskrig ble han i 1919 innvalgt i bystyret i hjembyen Darmstadt. I 1924 ble han innvalgt i den hessiske landdagen, og i 1928 ble han innenriksminister i Hessen. I denne stillingen gikk han blant annet inn for utbyggingen av Autobahn.
Leuschner var en overbevist motstander av nasjonalsosialismen. Etter at han offentliggjorte NSDAP-mannen Werner Bests planer om å gripe makten, ble han Bests personlige fiende og et viktig fiendebilde for mange nasjonalsosialister.
I januar 1933 ble Leuchner innvalgt i styret i den tyske fagforeningen Allgemeiner Deutsche Gewerkschaftsbund e (ADGB), og i april samme år ble han presset til å av som hessisk innenriksminister. Han fungerte samtidig som faktisk leder av den tyske fagforeningen, og avviste bestemt et samarbeid med nasjonalsosialistene. Fra 2. til 5. mai 1933 satt han derfor fengslet første gang og ble mishandlet.
I juni samme år ble han fengslet på nytt, mishandlet og holdt i fengsler og konsentrasjonsleirer i et år. I juni 1934 ble han så løslatt, men ble holdt under politioppsikt. Han begynte arbeide med å bygge opp et nettverk av antinazister. I 1936 overtok han et lite verksted som lagde tappekraner for øl, der også blant andre sosialdemokratene Hermann Maaß, Ernst Schneppenhorst og Friedrich Ebert møttes.
Leuschner hadde kontakter til Kreisau-kretsen og fra 1939 også til Carl Friedrich Goerdelers konservative antinazistiske gruppe. Etter det planlagte statskuppet mot Hitler var det meningen at Leuschner skulle bli visekansler under Goerdeler. Etter det mislykkede 20. juli-attentatet ble Leuschner den 16. august 1944 arrestert og dømt til døden av Folkedomstolen.
Han ble henrettet ved henging den 29. september i Plötzensee fengsel i Berlin.
Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.
Lønnåsveien (Oslo)
Navnet ble vedtatt i 2014.
Polyfyletisk gruppe
En polyfyletisk gruppe er en kunstig systematisk gruppe innen biologi. Det formelle navnet er polyfyletisk taxon. Uttrykkene brukes i forbindelse med kladistikk.
En polyfyletisk gruppe er en samlegruppe av arter hvor ikke alle av gruppens medlemmer er i nær slekt. Definisjonen er at ikke alle felles stamfedre til gruppa regnes med til gruppa. I systematikken har gjerne polyfyletiske grupper oppstått når ikke nært beslektede arter likevel ligner på hverandre i utseende og levevis (jf. konvergent utvikling). Selv om polyfyletiske samlegrupper kan ha verdi som økologiske fenomener, forsøker man å unngå å bruke slike grupper som systematiske enheter. I stedet foretrekkes monofyletiske grupper, dvs. grupper hvor alle artene har én felles stamfar.
I noen tilfeller ble en tidlig klar over at felles egenskaper (f.eks. at både fugler og flaggermus kan fly) ikke skyldtes nærmere slektskap. Men særlig siden 1990-årene har bruken av fylogenetikk revolusjonert vår forståelse for oppbyggingen av livets tre. Gamle systematiske enheter har ofte vist seg å være kunstige, og nye har dukket opp. Få polyfyletiske grupper aksepteres i dagens systematikk, men det finnes unntak. Alternaria, en slekt med parasittiske sopp, regnes som en akseptert biologisk gruppe selv om forskerne som arbeider med den vet at den er polyfyletisk.
Husdyr
Husdyr er ikke monofyletisk. Blant husdyrene finner vi noen arter klovdyr fra forskjellige slekter, upartåede hovdyr (hest og esel), et par rovdyr og noen fugler. Den felles stamfaren til husdyrene ligger langt tilbake, og alle husdyrenes stamfedre regnes ikke som husdyr. Husdyr er derved en praktisk og administrativ gruppe og ikke en systematisk enhet.
Plankton
Plankton er en fellesbetegnelse på organismer som driver med havstrømmen. Mange grupper er representert blant plankton, fra grønnalger og egg og larver fra diverse dyrerekker til portugisisk krigsskip og våre hjemlige maneter. Plankton er en praktisk økologisk gruppe, men ikke noen systematisk enhet.
Amfinier ble antatt polyfyletiske
Fram til slutten av 1980-tallet mente mange biologer at salamandere hadde oppstått fra en gruppe kvastfinnefisk, og froskene og resten av de landlevende virveldyrene fra en annen. Hadde dette vært riktig, ville landlevende virveldyr vært polyfyletiske. Den felles stamfaren til frosk og salamander ville ikke vært et amfibie, men en fisk.
Under dette synet ville den formelle klassen Amphibia ville måtte splittes i to nye klasser, Urodelomorpha (salamandere) og Batrachomorpha (frosker og øvrige firbente virveldyr), eller Amphibia utvides til å omfatte en del kvastfinnefisker slik at gruppen inkluderte deres felles stamfar. I dag vet vi at amfibiene oppsto fra en enkelt art av kvastfinnefisk i ordovicium, og at alle nålevende amfibier trolig hadde en felles stamfar i trias.
Linné og flaggermusene
Biologisk systematikk går ut på å identifisere hvilke grupper som er i slekt med hverandre. Dette er ikke alltid like enkelt, siden mange organismer likner på hverandre, uten nødvendigvis å være i slekt, et fenomen som kalles form-taxa. For eksempel likner fugler og flaggermus på hverandre siden begge har vinger. Systematikkens far, Carl von Linné var den første som påpekte at flaggermus var pattedyr, og at «fugler» i 1700-tallets vide forstand var polyfyletisk.
Form- og oppsamlings-taxa
Selv om forskjellen på fugler og flaggermus virker selvfølgelig med dagens øyne, er ikke alle grupper like enkle å klassifisere. Særlig gjelder dette fossile grupper. Panserpadder ble på 18- og tidlig 1900-tall klassifisert i form-taxa, og selv i dag er det ingen vitenskapelig konsensus om hvem som er hvem blant det mange gruppene. Faunaen i ediacara er også vanskelig å klassifisere som annet enn form-taxa. På samme måte er det usikkert om flere av gruppene av sjøfugl faktisk er beslektet eller om de bare likner. En grunnleggende del av systematikken er å identifisere hva som er naturlige og hva som er polyfyletiske grupper i slike form-taxa, for deretter å splitte dem opp og plassere artene der de hører hjemme.
Når større grupper klassifiseres, hender det at man blir sittende igjen med en «rest» av arter som ikke passer inn i noen av de gruppene man har opprettet. En slik «restegruppe» kalles et oppsamlingstaxon, og vil nesten alltid være parafyletisk, og noen ganger polyfyletisk.
Polyfyletiske arter
Arter har en spesiell stilling i systematikken, fordi bare arter er den eneste fylogenetiske enheten som er en egenskap ved naturen selv. Det er vanligvis implisitt antatt at arter er monofyletiske i seg selv, men forskning etter årtusenskiftet har vist at hybridarter er et relativt vanlig fenomen i naturen, særlig blant planter. Artsdannelse ved hybridisering er også kjent fra fossile arter, slik som kolumbiansk mammut, en hybridart mellom ullhåret mammut og steppemammut. Hybrid-arter er i seg selv polyfyletiske.
Fjellsetra
Fjellsetra er et skianlegg på Sunnmøre. Fjellsetra havner ofte i skyggen av det større, og mer besøkte Strandafjellet.
Eris (dvergplanet)
Eris (småplanetnavn: 136199 Eris) er det største himmellegemet som til nå er oppdaget i bane rundt sola etter de åtte indre planetene. Dvergplaneten og plutoiden fikk navnet Eris 13. september 2006; før det hadde den hatt kallenavnet Xena, etter Xena i tv-serien Xena: Warrior Princess, og det midlertidige navnet 2003 UB313.
Avstanden fra Jorden til Eris er ikke helt stadfestet ennå, men forskere anslår den å være om lag 17 740 104 000 km. Det er tre ganger lengre enn fra Jorden til Pluto. Med et lite romskip og dagens teknologi ville det tatt rundt 30 år å nå denne dvergplaneten.
Perihelium er 38,2 AU. Aphelium er 97,610 AU. Omløpstid om sola er 557 år. Diameter er 2400 km.
Banens helning (inklinasjon) er på om lag 44°. Denne svært skrå banen forklarer hvorfor et så stort himmellegeme så langt inne ikke ble oppdaget før etter år 2000: De fleste som leter utenfor Neptun, har sett etter legemer med langt mindre inklinasjon.
Diameteren er anslått til 2 700 km, klart større enn Pluto. Flere astronomer kunne etterhvert bekrefte at Eris faktisk er 3 000 km i diameter, eller 700 km større enn Pluto. Dette gjør Eris til den 9. største kloden i direkte omløp rundt solen kjent til nå (selv om den er mindre enn minst 6 av de 8 indre planetenes måner, inklusive Månen). Nye data viser også at Eris har 27 % større masse enn Pluto. De nye resultatene, skaffet av blant annet Hubble-teleskopet og Keck-observatoriet data, indikerer at tettheten til materialet som danner Eris, er omtrent 2 gram pr cm³. Dette betyr at Eris mest sannsynlig er bygd opp av is og stein, noe som er meget likt sammensetningen av Pluto.
Eris' overflate reflekterer ca 60 % av sollyset, noe som er ganske sammenlignbart med refleksjonen fra Pluto.
Himmellegemets eneste kjente måne ble foreløpig uoffisielt oppkalt etter Xenas venninne i fjernsynsserien, Gabrielle. Den offisielle betegnelsen var S/2005 (2003 UB313) 1. I september 2006 fikk denne månen det offisielle navnet Dysnomia.
Striden om klassifikasjon og navn
Eris er den største kloden som er oppdaget i bane rundt sola siden Neptun i 1846. Dette førte til en krise i nomenklaturen for planetarisk astronomi.
Da Pluto ble oppdaget i 1930 var denne kloden den eneste kjente som gikk i bane (delvis) utenfor Neptun. Opprinnelig ble også Plutos størrelse feilvurdert, og astronomene trodde den kunne være på størrelse med Mars.
Nord-Makedonias president
Nord-Makedonias president er landets statsoverhode. Presidenten velges i direkte av velgerne i direkte valg for en periode på fem år. Samme person kan bare gjenvelges en gang.
Eris (dvergplanet)
Striden om klassifikasjon og navn
Mer nøyaktige observasjoner fikk Pluto til å krympe til den ble den klart minste av planetene, og dessuten mindre enn 7 av de andre planetenes måner.
Utover 1990-årene ble stadig flere og stadig større Kuiper-legemer funnet. Pluto virket stadig mindre overbevisende som en virkelig planet, i motsetning til disse andre klodene i mer eller mindre tilsvarende baner, som ble kalt asteroider. Dette førte til at stadig flere stilte spørsmål om Pluto fortsatt burde telles blant planetene, eller burde omkategoriseres til en stor asteroide. Mange spådde at det var bare et spørsmål om tid før man fant kloder i dette området som var større enn Pluto.
Nord-Makedonias president
Etter at embetet ble innført i 1991 har Nord-Makedonia hatt følgende presidenter:
Eris (dvergplanet)
Striden om klassifikasjon og navn
Eris oppfylte denne profetien. Dermed kom problemet virkelig på dagsordenen. For hvis Pluto er planet 9, da er vel også den klart større Eris planet 10? Men hvor mange planeter kan det føre til på lengre sikt? På den andre siden, hvis Eris ikke skal ha planetnavn, er det da riktig å fortsatt la Pluto regnes som en planet?
Så lenge dette problemet ikke var avklart, kunne Den internasjonale astronomiske union (IAU) ikke gi denne kloden et mer offisielt og passende navn, og for sikkerhets skyld utsatte den å gi navn til flere andre større Kuiper-legemer også.
Da IAU tok stilling til planetproblemet i august 2006, var veien også åpnet for å skifte ut det uoffisielle navnet Xena med det offisielle Eris.
I gresk mytologi var Eris gudinnen for uenighet. Hun provoserte til strid om et gyllent eple, som førte til trojanerkrigen. Dysnomia, guden for lovløshet, var hennes datter. Begge navn ble foreslått av astronomen Brown. Noen kommentatorer har oppfattet dette som en ironisk kommentar til striden om småplanetens status. Brown har sagt at dette er delvis sant, men de var ikke mange romersk-greske guder igjen fordi mange er brukt i Asteroidebeltet. Da det senere ble oppdaget at Eris har en liten måne fikk denne navnet Dysnomia.
Noter
<references group="lower-alpha"/>
Frank Booth
Frank Ewen Booth (født 4. oktober 1910, død 1. desember 1980 i Laguna Beach i California) var en amerikansk svømmer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Booth vant en olympisk sølvmedalje i svømming under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som kom på andreplass på 4 x 200 meter fri 12,1 sekunder bak Japan som vant med tiden 8.58,4 som var ny verdensrekord. De andre svømmerne på sølv-laget var George Fissler, Maiola Kalili og Manuella Kalili.
Georges d’Ambroise
Georges d'Ambroise (født 1488 i Frankrike, død 25. august 1550) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Rouen i Frankrike.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul III den 16. desember 1545, med Santa Susanna som tittelkirke.
26. desember
26. desember er den 360. dagen i året og den 361. i skuddår. Det er fem dager igjen av året.
1. og 2. juledag er de to dagene i året det er født færrest barn i Norge.
Navnedag
Stefan, Steffen
Navnedagen er etter den hellige Stefanus, kirkens første martyr.
Fødsler
Se flere som er født 26. desember i Kategori:Fødsler 26. desember.
Dødsfall
Se flere som døde 26. desember i Kategori:Dødsfall 26. desember.
Anode
Strømveien er alltid inn i anoden og ut av katoden i den klassiske definisjonen av strømretningen. Denne ble definert før menneskene visste at det er de negativt ladde elektronene som er de virkelige ladningsbærerne i metall. Slik går elektronene alltid inn i katoden og kommer ut av anoden, motsatt av strømretningen.
I tillegg til begrepene anode og katode brukes også begrepene positiv og negativ pol om elektrodene, disse refererer til potensialforskjellen mellom de to polene, slik at spenningen mellom den positive og den negative polen alltid er større enn null. Når strømmen skifter retning gjennom en komponent, for eksempel når en akkumulator lades eller utlades, skifter derfor elektrodene rolle, slik at plusspolen er anode ved lading og katode ved utlading.
I elektrokjemi er anoden den elektroden hvor det skjer en oksidasjon. Den kjemiske reaksjonen avgir elektroner til anoden, som leder disse videre via en elektrisk forbindelse. Elektrokjemiske reaksjoner skjer alltid på grensen mellom elektroden og en elektrolytt, et faststoff som kan lede ioner, eller ved smelting. Ved prosesser der anoden blir tilført energi, som elektrolyse, er anoden derfor den positive elektroden.
Eksempler
Begrepene anode og katode brukes i forbindelse med:
Fort Malakov
Fort Malakov (Малаховская крепость), også Kornilov-bastionen på Malakov-høyden, var en av festningsverkene i dagens ukrainske by Sevastopol på Krim. Festningen var bygget av mur forsterket med jord.
Fort Malakov under Krimkrigen
Fort Malakov var heftig omstridt under den nesten ett år lange beleiringen av Sevastopol. Etter at fortet ble erobret av franske styrker under kommando av marskalk Pélissier, den senere hertugen av Malakov (fransk: Duc de Malakoff), og general Patrice de Mac-Mahon 8. september 1855, måtte de russiske forsvarerne rømme byen Sevastopol, og dermed var Krimkrigens mest intense fase over. Festningen gjorde det mulig å kontrollere Sevastopol havn, så russerne sprengte anleggene før de trakk seg tilbake.
Under beleiringen av Sevastopol måtte russerne gi opp sine festningsanlegg langs Svartehavet, og dermed raknet også russernes gamle håp om å dominere Svartehavet og få fri tilgang til Middelhavet og verdenshavene via Bosporos.
Døden er et kjærtegn
Døden er et kjærtegn er en norsk film fra 1949. Edith Carlmar hadde regien i filmen som var hennes debutfilm som regissør, og den høstet gode kritikker da den kom.
Historien er basert på Arve Moens roman av samme navn, som igjen hentet temaet fra en virkelig sak Moen hadde kommet borti gjennom sitt virke som dommerfullmektig.
Giuseppe Mazzini
Giuseppe (Giovanni Maria) Mazzini (født 22. juni 1805 i Genova, død 10. mars 1872 i Pisa) var en italiensk politiker og revolusjonær.
Tsjikuratsjki
Tsjikuratsjki er den høyeste vulkanen på øya Paramusjir nord i Kurilene i Russland. Den er en relativt liten vulkan som ligger oppå restene av en høy vulkan fra pleistocen. Oksidert andesittisk aske dekker den øvre delen av den yngre kjeglen og gir fjellet en rød farge. Lavastrømmer fra Tsjikuratsjki har nådd havet og dannet nes på nordvestkysten. Vulkanen har en høyde på 1816 moh.
Papirdragen
Papirdragen er en norsk animert kortfilm fra 1963 regissert av Ivo Caprino. Den var rettet mot barn og var en oppdragsfilm om UNICEFs arbeid og ble vist over hele verden på 1960-tallet. Egil Monn-Iversen komponerte musikken, Odd Børretzen skrev manus, mens Ingse Gude skapte alle de 30 dukkene sammen med sin elev Ingeborg Isdahl.
Døden er et kjærtegn
Handling
Bilmekanikeren Erik er besatt av begjær til direktør-fruen Sonja. Like besatt av ham lokker hun ham til seg.
Men forholdet mellom dem snur opp ned på begges liv. De bryter gamle bånd, og flytter sammen. Besettelse og sjalusi preger utviklingen av forholdet. Lite godt kan komme ut av dette.
Premieren
En skandale, mente visse kritikere, grunnen var at filmen hadde erotiske skildringer, både visuelt og verbalt. I Kristiansand gikk de så langt at de nektet å vise filmen. I Oslo ble premieren virkelig dramatisk da en mann truet med å skyte regissør Edith Carlmar.
Papirdragen
Filmen regnes som teknisk vellykket og fikk mye ros da den kom. Samtidig møtte den motforestillinger for å være naivistisk i framstillingen. Filmen var imidlertid tidstypisk i sin avspeiling av datidens bistandsarbeid.
Den hadde premiere på Scala kino den 18. juni 1964. Den ble vist på norsk TV i 1969.
Giuseppe Mazzini
Den nasjonal-patriotiske ideologien utarbeidet av Mazzini var svært viktig for den politiske prosessen som førte fram til samling av Italia i 1860, Risorgimento, og også for senere italiensk politikk. Påvirkning av Mazzini kan også spores i nasjonale bevegelser i en rekke andre land, blant annet i Tyrkia.
Oppvekst og utdanning
Mazzini var født i Genova, som den gang var del av den fransk-kontrollerte republikken Liguria. Faren, Giacomo Mazzini, var universitetsprofessor i medisin og sterkt påvirket av idealene fra den franske revolusjonen. Moren Maria Drago var kjent for sin skjønnhet og sin religiøse iver. Maria og Giacomo hadde sammen barna Rosa (f.1797), Antoinetta (f.1803), Giuseppe, også kalt Pippo, (f.1805) og Francesca (f.1808).
Giacomo Mazzini satt i redaksjonsrådet i den radikale, demokratiske avisa «Il Censore Genovese», der han sannsynligvis skrev usignerte artikler med patriotisk innhold. En politirapport fra 1816 beskriver han som uavhengig demokrat.
Like etter fødselen ble Giuseppe sendt vekk fra familien til landsbyen Bavari nordøst for Genova, sammen med en «mamma di latte» (amme) Benedetta. Der tilbrakte han to år, før han vendte tilbake til Genova. I de første leveårene hadde Giuseppe en svak helse, og de tre første årene etter tilbakekomsten til Genova tilbrakte han i sykesengen. I denne perioden hadde han nesten ikke kontakt med andre enn moren Maria og ammen Benedetta. Først som femåring fikk Giuseppe lov til å være ute i frisk luft, og også som eldre foretrakk han et liv innendørs, fritt for fysiske anstrengelser.
Giuseppe viste svært gode læreevner, og i november 1819 ble han som fjortenåring tatt opp ved universitetet i Genova. Han fullførte en grad i jus i 1826. Som student ble han første gang arrestert 21. juni 1820 for ordensforstyrrelser.
Wienerkongressen bestemte i 1815 at Liguria skulle inngå som en del av Kongeriket Sardinia. I 1821 oppsto det i Genova en kortvarig kuppforsøk mot fyrstehuset Savoia, men dette ble slått ned med svært hard hånd. Ifølge egne memoarer var det hendelser dette året som gjorde Mazzini til overbevist italiensk nasjonalist. «Fra da av», skrev han senere, «kledde jeg meg alltid i svart, som et symbol på at jeg bar sorg på vegne av mitt land».
Tidlige år
Etter utdanning praktiserte Mazzini som advokat for fattige. Et ønske å bli historisk forfatter kom til uttrykk ved utgivelsen i 1826 av essayet «Dell'amor patrio di Dante» – («Om Dantes patriotisme»). Mazzini bidro i 1828-1829 også til utgivelsen av avisa «L’indicatore genovese», inntil denne ble stanset av myndighetene.
I 1830 reiste Mazzini til Toscana og faktisk var han aldri lenger sør i Italia enn dette. Her ble han medlem av det hemmelige forbundet Carbonari, som arbeidet for et liberalt og samlet Italia. Samme år ble han 31. oktober arrestert i Genova og internert i Savona. Under interneringen la han planer for en ny bevegelse som kunne erstatte Carbonari-selskapene, som han oppfattet som feilslåtte. Da han slapp ut fra fengsel i 1831 fortrakk han landflyktighet i Genève istedenfor å etterkomme myndighetenes krav om opphold i en liten avsidesliggende landsby.
La Giovine Italia
Fra Genève flyttet Mazzini i 1831 til Marseille, der han raskt ble en populær figur blant italienere i eksil. Han bodde sammen med Giuditta Bellerio Sidoli, en vakker enke som både ble hans elsker og støttet arbeidet hans økonomisk. Mazzini var antagelig far til Sidolis sønn Joseph Aristide. I Marseille stiftet Mazzini den politiske losjen Givoine Italia – det unge Italia – som skulle arbeide for dannelsen av en italiensk republikk. Losjen var hemmelig, med ritualer og passord, men med en strammere organisering enn Carbonari-selskapene.
Mottoet i Giovine Italia var Gud of folket. Mazzini var sterkt inspirert av den tyske filosofen Johann Gottfried von Herder og også mer samtidige tyske nasjonalister. Slik som det attende århundre hadde tilhørt Frankrike, mente Mazzini at det nittende århundre skulle tilhøre Italia. Massene måtte bli overbevist om at Gud snakket gjennom folket og ikke gjennom paven. Kampen for et nytt Italia var en guddommelig oppgave som kunne kreve kamp, oppofrelse og død.
I 1833 hadde Giovine Italia opp mot 60 000 medlemmer. Også Giuseppe Garibaldi var medlem og sterkt påvirket av Mazzini. I 1833 forsøkte Mazzini å starte et opprør i Kongeriket Sardinia, men dette ble oppdaget før det ble startet, og en rekke av nøkkelpersonene ble arrestert. Tolv av de arresterte ble henrettet. Mazzini selv ble dømt til døden in absentia. Et nytt opprørsforsøk ble forsøkt året etterpå, men også dette ble slått ned. Mange av de revolusjonær nasjonalistene måtte dra i eksil, inkludert Garibaldi, og mye av luften gikk ut av bevegelsen.
Den 28. mai 1834 ble Mazzini arrestert i Solothurn i Sveits og utvist fra landet. Han dro til Paris, men ble også der arrestert den 5. juli. Han ble frigitt først i 1837, under løfte om å forlate landet og dra til England.
Eksil i London
I fra London arbeidet Mazzini med å gjenopplive Giovine Italia, gjennom politiske skrifter og gjennom aktiv brevveksling med ulike agenter og sympatisører. En rekke forsøk på å organisere opprør på Sicilia, i Abruzzo, Toscana og Lombardia mislyktes og de-motiverte Mazzini for en svært lang periode.
Fra London reiste Giuditta Bellerio Sidoli tilbake til Italia for å være sammen med barna sine der. Kjærlighetsaffæren mellom henne og Mazzini var nå over.
I 1844 anklaget Mazzini britiske styresmakter for å ha overvåket brevvekslingen med brødrene Bandiera. De to brødrene Attilio og Emilio Bandiera var italienske patrioter av østerriksk-ungarsk avstamming. Etter et mislykket kuppforsøk i 1844 ble begge brødrene henrettet. Saken om brev-overvåkningen kom opp i det britiske parlamentet, og Foreign Office måtte innrømme at de hadde åpnet korrespondansen til Mazzini og overlatt informasjon til myndighetene i Napoli. Saken gjorde at Mazzini vant betydelig sympati blant britiske liberalere.
Opprøret i 1848-1849
I revolusjonsåret 1848 var det i mars en rekke opptøyer i Wien og Østerrikes utenriksminister Klemens von Metternich måtte flykte til England. I kjølvannet av dette brøt det ut opprør flere steder i Italia. Den 7. april kom Mazzini til Milano, der befolkningen hadde reist seg mot den østerrikske garnisonen og etablert et midlertidig styresett. Mazzini mente at Lombarida burde bli en ny uavhengig republikk, mens det lokale opinionen var dominert av et ønske om å slå sammen Lombardia med Piemonte. Han forlot derfor raskt Milano og knyttet seg til de irregulære styrkene til Garibaldi i Bergamo. Etter kort tid måtte både Garibaldi og Mazzini flykte til Sveits.
Den 9. februar ble den romerske republikk etablert i Roma, og pave Pius IX ble tvunget til å forlate byen. Mazzini ankom byen samme dag og ble utnevnt til triumvir, det vil si en av tre styrende. De to andre var Carlo Armellini og Aurelio Saffi. Grunnloven til republikken sikret alle trosfrihet, og også paven ble gitt rett til å styre den katolske kirken. Den romerske republikken var den første statsdannelsen som forbød dødsstraff i grunnloven.
Paven fikk imidlertid raskt støtte fra en rekke katolske land, hovedsakelig Frankrike. Den italienske legionen, under ledelse av Garibaldi, kunne ikke i lengden stå i mot den store overmakten. Den 12. juli 1849 flyktet Mazzini til Marseille, og derfra videre til Sveits. Paven var ikke tilbake i Roma før i april 1850.
Varg Veum – Bukken til havresekken (hørespill)
Bukken til havresekken  er et norsk kriminalhørespill i fire deler om privatdetektiven Varg Veum som gikk på NRK Radio i 2005. Handlingen er lagt til 1976 og Varg Veum har nylig etablerte seg som privatetterforsker i Bergen. Han tar et tilsynelatende harmløst oppdrag, men snart blir han involvert i en sak som dreier seg både om mord og narkotika og omsetning av lugubre ”tjenester”. Politiet ser ikke med blide øyne på hans engasjement. Hørespillet er basert på Gunnar Staalesens bok med samme navn fra 1977, som også er den første boka om Varg Veum. Rollen som Varg spilles av Bjørn Willberg Andersen. Regi er ved Nils Nordberg.
Giuseppe Mazzini
Senere leveår
Etter i en periode å ha gjemt seg for sveitsisk politi reiste Mazzini i juli 1850 tilbake til London. Mislykkede opprør i de lombardiske byene Mantova og Milano i henholdsvis 1852 og 1853 var fatale for Mazzinis organisasjon.
Varg Veum – Bukken til havresekken (hørespill)
Hørespillet ble utgitt på CD av Lydbokforlaget.
Giuseppe Mazzini
Senere leveår
I 1856 returnert Mazzini til Genova for igjen forsøke å organisere opprør og igjen var forsøkene mislykkede. Mazzini greide å unnslippe politiet, men ble dømt til døden in absentia. Etter dette var Mazzini mer en tilskuer enn en pådriver for begivenhetene som førte til Italias samling i 1860. Mesteparten av de senere leveårene tilbrakte han i London.
Mazzini døde i Pisa i 1872. En offentlig gravferd ble arrangert i Pisa 14. mars, og Mazzinis legeme ble deretter flyttet til Genova. Begravelsesseremonien i Genova samlet en folkemengde på over hundre tusen.
I gorillaens rike
I gorillaens rike (originaltittel Gorillas in the Mist: The Adventure of Dian Fossey) er en amerikansk biografisk dramafilm fra 1988, regissert av Michael Apted. Manuset ble skrevet av Anna Hamilton Phelan og Tab Murphy basert på Dian Fosseys bok I gorillaens rike og en artikkel av Harold T.P. Hayes.
Forarbeidet til filmen ble satt i gang i 1985, og interessen for prosjektet fikk næring da Fossey døde på mystisk vis i desember 1985. Universal Pictures og Warner Bros. Pictures satte i gang hvert sitt prosjekt om zoologen, men de ble etter hvert enige om en samproduksjon. Store deler av innspillingen fant sted ved Karisoke Research Center, som ble grunnlagt av Fossey for å studere fjellgorillaene. Lydsporet i filmen ble komponert av Maurice Jarre.
Filmen ble godt mottatt av kritikerne og fikk en totalomsetning på cirka 61,15 millioner dollar i billettinntekter. Filmen ble nominert til fem Oscar-priser i 1989, blant annet for beste kvinnelige hovedrolle (Weaver), beste filmatisering (Phelan og Murphy) og beste originalmusikk (Jarre). Den vant to Golden Globes for beste kvinnelige hovedrolle i en dramafilm (Weaver) og beste originalmusikk (Jarre), og ble nominert til Golden Globe for beste dramafilm.
Bakgrunn
Samtidig hadde filmprodusentene Peter Guber og Jon Peters begynt arbeidet på et lignende prosjekt hos Warner Bros. Pictures. Manuset deres bygget på Harold T.P. Hayes’ artikkel om henne i nyhetsmagasinet Life. De to filmselskapene la inn mye penger for å overtaket i filmprosjektet. Et uavhengig filmselskap, Heritage Entertainment Co., begynte likeledes sitt eget prosjekt om Fossey. De kjøpte filmrettighetene til Farley Mowats bok Woman in the Mists og planla å produsere en miniserie som skulle sendes på den amerikanske TV-kanalen CBS. Heritages prosjekt ble imidlertid skrinlagt da selskapet fikk en ny ledelse, mens Universal og Warner Bros ble enige om en samproduksjon som skulle ta utgangspunkt i både Fosseys bok og Hayes’ artikkel. Etter et møte mellom Glimcher og Guber ble det bestemt at Guber og Peters skulle være utøvende produsenter, mens Glimcher fikk hovedansvaret for produksjonen. Michael Apted skulle regissere filmen, og Sigourney Weaver skulle spille Dian Fossey.
Handling
Ergoterapeut Dian Fossey (Sigourney Weaver) blir inspirert av antropologen Louis Leakey (Iain Cuthbertson) til å vie hele sitt liv til å studere primater. For å oppnå dette skriver hun mange og lange brev til Leakey om å få jobbe med Afrikas sjeldne fjellgorillaer. I 1966 får hun endelig overbevist ham etter at hun dukker opp på en av foredragene hans i Louisville i Kentucky. Deretter drar Fossey til Kongo, hvor Leakey og hans kolleger gir henne det riktige utstyret for å oppnå kontakt med gorillaene. Hun blir også introdusert til Sembagare (John Omirah Miluwi), som er trent i å finne dyr og som skal være med henne på reisen. Etter en stund får Fossey og Sembagare øye på en gorillaflokk, men de blir snart avbrutt. Forholdene i Kongo er anspente etter Kongokrisa, og en gjeng med kongolesiske soldater anklager Fossey for å være en spion og agitator og kaster dem ut fra forskningsområdet deres. Hun får etter hvert bo hos Sembagares sjef Rosamond Carr (Julie Harris).
Fossey ser ingen annen løsning enn å dra tilbake til USA, men Sembagare og Rosamond overbeviser henne om å bli. Hun bestemmer seg for å flytte forskningsbasen til jungelen i nabolandet Rwanda, hvor hun tror hun er trygg fra ytre faktorer. Hun glemmer imidlertid Rwandas fortid med krypskyting og korrupsjon, noe som blir gjort tydelig når hun finner flere dyrefeller i nærheten av forskningsbasen Karisoke. Fossey og kollegene hennes gjør likevel stadig fremskritt i studiet av fjellgorillaer, spesielt når det gjelder kommunikasjon og sosial gruppering. Leakey blir imponert, og arbeidet får oppmerksomhet verden over.
For hver dag som går blir Fossey mer og mer frustrert over krypskytingen på gorillaer og klager til Rwandas regjering. De forteller henne at krypskyting er den eneste måten de innfødte i Rwanda kan overleve på. En minister i regjeringen (Waigwa Wachira) lover imidlertid å opprette et antikrypskytingslag på tre mann og betale dem lønn. Fosseys frustrasjoner når et høydepunkt når Digit blir drept og halshugget av krypskyttere. Hun setter i gang voldsomme aksjoner for å redde fjellgorillaene fra ulovlig krypskyting og mulig utryddelse. Fossey grunnlegger og leder flere antikrypskytingslag, brenner ned en av krypskyternes landsbyer og iscenesetter en falsk henrettelse av en lovbryter. Fosseys forskningsassistenter skremmes av handlingene hennes, og hun får stadig flere fiender.
Sembagare forteller Fossey at arbeidstillatelsen hennes kanskje står i fare om hun fortsetter å skremme vekk turistene. Fossey viser imidlertid frem en arbeidstillatelse på tre år som ble fornyet for ti dager siden og forteller ham at regjeringen ikke kan gjøre noe. 27. desember 1985 blir Fossey myrdet på soveværelset sitt av en ukjent gjerningsmann. I den påfølgende begravelsen blir hun gravlagt ved siden av Digit og de andre gorillaene som har blitt skutt. Etterpå lenker Sembagare gravene til Fossey og Digit sammen for å symbolisere at sjelene deres hviler sammen. I epilogen avsløres det at Fosseys forsøk på å redde fjellgorillaene lønnet seg, og at arten ikke lenger er utrydningstruet. Det bekreftes videre at dødsfallet hennes fremdeles er uoppklart.
Audhild Viken
Audhild Viken (født 1915, død 2000) kom fra Skei i Jølster. Hun etablerte bedriften Audhild Vikens Vevstove, som spesialiserer seg på salg av tradisjonelt norsk håndverk og suvenirer.
I gorillaens rike
Medvirkende
Ellers spilte Iain Glen (Brendan), David Lansbury (Larry) og Maggie O'Neill (Kim) tre ungdommer som jobber for The Leaky Foundation, og som Fossey lærer opp.
Audhild Viken
Per i dag finnes Audhild Viken-butikker i Stavanger, Bergen, Førde, Jølster og Oslo.
I gorillaens rike
Innspilling
Store deler av innspillingen fant sted ved Karisoke Research Center, som ble grunnlagt av Fossey for å studere fjellgorillaene. Mye av innspillingstiden gikk vekk på gåturer i fjellene for å finne gorillagruppene. Mange av gorillaene i filmen er faktiske gorillaer som ble filmet under oppholdet ved Karisoke; kun i jaktscener og sekvenser med gorillaunger ble det brukt stuntmenn i gorilladrakter eller radiostyrte dukker. Makeupdesigneren Rick Baker sydde sammen draktene i filmen. Innspillingen i Rwanda varte i to måneder, mens én måned gikk med på innspilling i andre afrikanske land.
Katode
En katode er en elektrode som avgir frie elektroner til vakuum, til en elektrolytt, til en halvleder eller til ionisert gass. Den representerer motparten til en anode, denne tar opp elektroner. Katode kommer fra gresk å synke mens anode kommer av å stige.
I gorillaens rike
Innspilling
Regissør Michael Apted var usikker på hvor mye sympati han skulle gi Fossey. Han har sagt at han tok en sjanse ved «å se hvor tøff jeg kunne la henne bli før publikumet mister sympati for henne». I et intervju med Aftenposten sa Sigourney Weaver: «Jeg sier til meg selv at hun ikke var gal, men ensom, overfølsom og helt besatt av tanken på å beskytte dyrearten. [Filmen handler om] et menneske som ofrer alt for det hun tror på. For henne er de ikke annen- eller femteklasses skapninger, men medskapninger, medmennesker omtrent.»
Katode
Strømveien er inn i anoden og ut av katoden i klassisk definisjon av strømretningen. Denne definisjonen ble bestemt før menneskene visste at negative elektroner er de virkelige strømbærerne. Slik går elektronene inn i katoden og kommer ut av anoden.