cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hølaløkka
Parken
Leirfossen øverst i parken blir gjenåpnet med naturlig løp i 2009. Parken nedenfor fossen består av to to-tre meter dype dammer. Langs en renne mellom dammene er det plassert benker, og ved den nederste dammen finnes en brygge. Vannkvaliteten er ikke god nok til at helsemyndighetene anbefaler folk å bade i dammene.
Drøyt 15% av Alnas vannføring føres gjennom parken, det øvrige går i en kulvert under parken.
Sumpplanter som hører til på stedet og spesialkonstruerte kantsoner er med på å rense forurenset overvann fra trafikk- og industriområdene i dalen før det renner ut i Alna.
Turvei D9 passerer parken langs Gangstuveien.
Som bypark er parken forholdsmessig lite brukt. Det er ikke tilrettelagt aktiviteter i parken, men den er godt egnet til å gå tur og til å sitte i. I to spørreundersøkelser i 2005 og 2007 svarer cirka 60% av de spurte i Groruddalen at de kjenner til Hølaløkka og har vært der. De som svarte var mest misfornøyd med at det var vilt og ustelt i parken, at det var for mye alger i vannet og at det mangler alminnelig parkmøblering.
Historie
Parken ligger langs bygningene til Lerfossen Klædefabrik, som åpnet i 1868 og brukte vannkraften i Leirfossen (tidligere skrevet Lerfossen). Men allerede året etter gikk eieren konkurs, og fabrikken ble overtatt av et selskap som tok navnet Grorud Klædefabrik. Fabrikken het senere Grorud Textilfabriker og deretter De Forenede Uldvarefabrikker.
Området nederst i parken var et sumpområde frem til 1970-årene, da Leirfossen og elven derfra ned til et stykke nedenfor Grorud stasjon ble lagt i rør.
Vannparken åpnet høsten 2004 og kostet ni millioner kroner. Hølaløkka var det første stedet der Alna ble gjenåpnet, som del av et større program for å gjenåpne elver og bekker i Oslo. Gjenåpning av Alna skal fremmes gjennom Alna miljøpark (ny kommunedelplan i arbeid per 2008).
Den nasjonale kommisjon for befolknings- og familieplanlegging
Den nasjonale kommisjon for befolknings- og familieplanlegging (kinesisk: 国家人口和计划生育委员会; pinyin: Guójiā Rénkǒu hé Jìhuà Shēngyù Wěiyuánhuì) er det statlige regjeringsorgan ansvarlig for befolknings- og familieplanlegging i Folkerepublikken Kina.
Dangerface
Dangerface er et norsk punk-hardcore band fra Stavanger startet i 2015.
Stilmessig spiller bandet en krysning mellom ulike sjangre, hovedsakelig punk og hardcore med elementer fra scandirock og metal. Bandet er blitt sammenlignet med band som The Bronx, Every Time I Die, The Ghost Of A Thousand, Kvelertak og Gallows.
Historie
Dangerface ble dannet i 2015 av Michael «Mike» Myklebust, Jan «Jani» Eirik Forland og Steinar Fattnes. Etterhvert fikk de med seg Thomas Nilsen og Bendik «Benni» Tønnesen. De spilte sin første konsert i 2016 under Tunghørt festivalen sammen med band som Totalt Jävla Mörker, The Good The Bad And The Zugly og Beaten To Death.
Get Loud! (2018-2019)
I 2018, etter at bandet hadde vært i studio for å spille inn debutalbumet valgte Bendik Tønnesen å forlate bandet. Christian Levik Monsen kom da inn som ny bassist.
I 2019 ble bandet invitert til England for å spille under 2000 Trees Festival.
Medlemsbytte og ny singel (2020)
I 2020 sluttet også gitarist Thomas Nilsen, og dermed gikk Mikael Christensen Moe inn som ny bassist, mens Christian Levik Monsen tok over som gitarist.
I oktober 2020 slapp bandet en ny singel, Lights Out!.
Be Damned! (2023)
28. april 2023 slapp Dangerface sitt andre album, "Be Damned!" på Fysisk Format. Denne plata består av 10 låter, hvorav tre ble sluppet før plata som singler:
Dette albumet ble godt mottatt av både nasjonal- og internasjonal presse, og fikk blant annet score 8/10 av OX Fanzine.
Harvey County
Harvey County (HV) er et fylke i den amerikanske delstaten Kansas.
Våronn
Våronn er et begrep som beskriver de faste årlige vårarbeidene i landbruket.
Våronna besto historisk av gjødsling, pløying, harving og såing. Hver av disse arbeidsoperasjonene tok tid og krefter, selv med hest til hjelp. Alt fra redskap og verktøy til åkre og jorder skulle forberedes. Samtidig ble dyra sluppet ut på beite. Det innebar at en måtte kontrollere og reparere gjerder og skigarder og se etter at grinder fungerte som de skulle. Var vinteren litt lang var det å finne tilleggsfor. Sauene kunne ete greiner fra styvinger, men kyrne var det verre med. I verste fall ble det slakt.
I dag er mye av jobben maskinell. Gjødsel samles på tanker og pumpes ut via en traktormontert tank. Traktorplogen har flere plogskjær, så pløying tar kortere tid. Harven er stort sett uendret, men bredere. Såmaskinen sprer over større felter og minst like godt som en øvet såmann.
Air Canada Flight 143
Den påfølgende etterforskningen avslørte regelbrudd hos Air Canada og en serie menneskelige feil som tilsammen greide å omgå de innebygde sikkerhetsordningene, noe som lurte kaptein Bob Pearson til å akseptere et passasjerfly som aldri skulle flydd. I tillegg ble den nødvendig drivstoffmengden feilberegnet på grunn av misforståelse av det nylig innførte metriske system.
Historie
22. juli 1983, dagen før flyturen, fløy Air Canadas Boeing 767, med registreringsnummer, fra Toronto til Edmonton der det gjennomgikk en rutineundersøkelse. Neste dag fløy det til Montreal. Etter bytte av mannskap tok flyet av fra Montreal som Flight 143 på en rundtur via Ottawa til Edmonton med kaptein Robert (Bob) Pearson og styrmann Maurice Quintal bak spakene.
Tom for drivstoff
Over Red Lake i Ontario i en høyde av 12 500 m (41 000 fot) pep varselsystemet fire ganger og indikerte et problem med drivstofftrykket på venstre side. Pilotene antok at drivstoffpumpen hadde sviktet og skrudde denne av. Drivstofftankene ligger over motorene, så gravitasjonen ville uansett tilføre drivstoff til motorene uten pumpen. Datamaskinen ombord indikerte at det fremdeles var mer enn nok drivstoff, men dette var basert på en feilaktig beregning. Datamaskinen blir foret med antall liter (eller gallons) drivstoff som er fylt, og beregner drivstoffmengden basert på hvor mye drivstoff som forbrennes. Rett etterpå gikk alarmen på drivstrofftrykkmåler nummer to, og pilotene bestemte seg for å endre kurs til Winnipeg. Sekunder senere stoppet venstre motor og de forberedte seg på å lande med en motor.
Mens de forsøkte å starte motoren igjen samtidig som de kommunisere med flygelederne i Winnipeg om en nødlanding, gikk varselet igjen, denne gangen med en lang «bong»-lyd som ingen av dem kunne huske å ha hørt før. Dette var lyden som indikerte at alle motorene hadde stoppet, en hendelse pilotene ikke hadde gjennomgått i simulator. Sekunder sendere ble alt stille i cockpiten da høyre motor også stoppet, og strømmen gikk i hele flyet. På grunn av den planlagte omdirigeringen til Winnipeg var pilotene allerede i ferd med å gå ned til 28 000 fot da flyet gikk tomt for drivstoff.
Motorene tilfører også kraft til de hydrauliske systemene, og uten disse kan ikke et fly på denne størrelsen styres. Forøvrig er det i såpass moderne fly tatt høyde for tap av hydraulisk kraft, og en luftdrevet turbin, kalt Ram Air Turbine (RAT), kom automatisk ut på undersiden av flyet. I teorien ville flyets hastighet sørge for at denne propelldrevne generatoren tilførte nok strøm til det hydrauliske systemet til at flyet trygt kunne styres, selv om dette viste seg å være et problem under landingen. Dette fordi RAT-systemet genererer mer strøm jo mer luft som strømmer forbi turbinen.
Landingen på Gimli
Pilotene søkte umiddelbart gjennom nødmanualen for å finne et avsnitt for å fly 767-en med begge motorene ute av drift, men et slikt avsnitt fantes ikke. Som et hell i uhellet var kaptein Pearson en erfaren glideflypilot. Dette gjorde at han var godt kjent med enkelte glideflygingsteknikker som nesten aldri er nødvendige å bruke for passasjerflypiloter. Han innså at for å minske nedstigningshastigheten så mye som mulig måtte de fly i en hastighet som ga det beste glidetallet. Glidetall er forholdet mellom det antall meter flyet beveger seg framover for hver meter det synker. Han fløy 767-flyet i 220 knop (407 km/t), som var det hastigheten han gjettet ga det beste glidetallet. Styrmann Maurice Quintal begynte å jobbe med beregne om de kunne nå fram til Winnipeg. Han brukte den analoge høydemåleren for å beregne hvor fort de sank, mens han fikk den tilbakelagte avstanden fra flygelederne på bakken i Winnipeg, som målte dette ettersom flyet beveget seg på radarskjermen. Flyet hadde sunket 5 000 fot i løpet av 10 nautiske mil (1,5 km i løpet av 18,52 km), noe som ga et glidetall på rundt 12:1. Både flygelederne og Quintal kom fram til at Fligth 143 ikke kunne nå Winnipeg.
Da dette var blitt avklart valgte Quintal sin tidligere RCAF-flystasjon på Gimli som landingssted. Uten Quintals vitende hadde flystasjonen, siden Quintal hadde tjenestegjort der, tatt en av de parallelle rullebanene ut av drift, og denne ble nå brukt til billøp. I tillegg til dette var denne rullebanen denne dagen full av biler og campingbiler i forbindelse med en «familiedag», og et billøp var i gang på denne tidligere rullebanen.
Under innflygingen forsøkte pilotene å folde ut landingshjulene ved hjelp av tyngdekraften, men nesehjulet ville ikke låse seg i utfoldet stilling. I tillegg forårsaket den stadig minkende hastigheten at turbinen produserte mindre strøm, noe som medførte at flyet ble stadig vanskeligere å styre. Ettersom de nærmet seg flyplassen ble det klart for pilotene at de var for høyt, og Pearson utførte en manøver som er kjent som en «forward slip» for å øke luftmotstanden og redusere høyden. Dette ga passasjerene en følelse av å stupe sidelengs mot bakken. Da Pearson utførte manøveren passerte flyet over en golfbane, og en passasjer utbrøt etter sigende «Christ. I can almost see what clubs they're using!». En slik manøver blir ofte brukt av glidefly eller småfly, enten for å miste høyde raskt eller for å utføre en sidevindslanding. Så snart hjulene tok bakken bremset Pearson så kraftig at flere av flyets dekk punkterte. Nesehjulet som ikke var i låst stilling brøt sammen og ble presset inn i flyskroget igjen, noe som fikk flyets nese til å skrape langs bakken. Flyet stoppet bare noen få hundre meter fra en gruppe familier som var samlet på enden av rullebanen.
Ingen av de 61 passasjerene i flyet ble skadet under landingen, selv om enkelte fikk småskader under evakueringen via den bakre nødsklien. Den bakre delen av flyskroget var høyere oppe enn vanlig på grunn av nesehjulets kollaps, og sklien sto derfor i en brattere vinkel enn vanlig. En mindre brann i neseseksjonen ble raskt slukket av deltakere og støttemannskap til billøpet, som kom springende over til flyet med brannslukningsutstyr, og de skadde ble tatt hånd om av en lege som hadde stått klar til å ta av på den andre rullebanen som fremdeles var i bruk av Air Cadet Gliding Center flying club og fallskjermhoppere.
Flymekanikere ble sendt fra flyplassen i Winnipeg, men tilfeldigvis, og ganske ironisk, gikk varebilen deres tom for drivstoff på vei til Gimli, slik at de var strandet.
Etterforskningen
Air Canada satte umiddelbart i gang med å etterforske hendelsen, og konkluderte med at ulykken var pilotene og mekanikernes feil. Hendelsen ble også påfølgende etterforsket av forløperen til dagens Transportation Safety Board of Canada, som konkluderte med at ledelsen i Air Canada var ansvarlige for «bedrifts- og utstyrsmessige mangler», og rapporten roste pilotene og mannskapet på flyet for deres «prefessionalitet og dyktighet». De bemerket også at Air Canada «... forsømte å tydelig å spesifisere ansvarsforholdet for å beregne drivstoffmengden i en uregelmessig situasjon», og sa at flyselskapet hadde unnlatt å omfordele oppgaven med å sjekke drivstoffmengden, noe som i tidligere fly med et mannskap på 3 i cockpiten hadde vært flyteknikerens ansvar.
Drivstoffindikator-systemet
Informasjon om mengden drivstoff i tankene på en Boeing 767 blir beregnet av drivstoffindikator-systemet (på engelsk: Fuel Quantity Indicator System eller FQIS) og vises på målere i cockpiten. FQIS på det aktuelle flyet besto av en dobbel prosessoroverføringskanal som uavhengig av hverandre beregnet drivstoffmengden og som så dobbelkontrollerte med hverandre. I tilfelle en av disse overføringskanelene sviktet kunne den andre kjøre separat, men under disse forholdene var det påkrevd å dobbelsjekke drivstoffmengden manuelt med en målepinne før avgang. Dersom begge kanalene sviktet ville det ikke være noen drivstoffindikator i cockpiten og flyet ble av den grunn regnet som ikke-flyvedyktig.
Etter å ha funnet uregelmessigheter ved det samme systemet på andre 767-fly utstedte Boeing en vedlikeholdsbulletin for å utføre en rutinesjekk av systemet. En flymekaniker i Edmonton utførte dette da flyet ankom fra Toronto etter en problemfri flytur dagen før hendelsen. Det var under denne inspeksjonen at drivstoffindikator-systemet sviktet fullstendig og drivstoffmålerne i cockpiten sluttet å virke. Denne flymekanikeren hadde sett det samme problemet tidligere samme måned da det samme flyet hadde ankommet, igjen fra Toronto, med en svikt i samme system. Den gangen hadde han funnet ut at han kunne få drivstoffindikatoren i cockpiten til å virke igjen ved å koble ut sikringen. Dette koblet ut den ene overføringskanalen, og etterlot kun én overføringskanal virksom. På grunn av mangel på reservedeler utførte mekanikeren denne midlertidige rettelsen ved hjelp av å koble ut og merke sikringen med gul vedlikeholdstape for å unngå at sikringen ble skrudd på igjen. Mekanikeren anmerket dette i vedlikeholdsloggen, men noterte ikke grunnen til dette.
I Robot (album)
I Robot er en utgivelse av Alan Parsons Project innenfor sjangeren progressiv rock og ble utgitt for første gang i 1977 på selskapet Arista Records. Utgivelsen ble gitt ut på nytt i 1984 på CD og igjen i 2007. Utgivelsen var i utgangspunktet basert på novellesamlingen I, Robot av forfatter Isaac Asimov, men bandet klarte ikke å få rettigheter til dette, slik at tittelen ble endret ved å fjerne kommaet mens innholdet med tekster og tema ble skrevet om for å kunne gi et generelt uttrykk om roboter.
Air Canada Flight 143
Drivstoffindikator-systemet
Hendelsesdagen fløy 767-en fra Edmonton til Montreal. Før avgang informerte flymekanikeren piloten om problemet og bekreftet at drivstofftankene måtte sjekkes med en målepinne. Ved en misforståelse trodde forøvrig piloten at flyet hadde blitt flydd fra Toronto med denne feilen den foregående ettermiddag. Flyturen skjedde uten hendelser av noe slag, og drivstoff-indikatorene fungerte som de skulle på den ene overføringskanalen.
I Robot (album)
På innsiden av plateomslaget står følgende tekst: ''«I Robot... The story of the rise of the machine and the decline of man, which paradoxically coincided with his discovery of the wheel... and a warning that his brief dominance of this planet will probably end, because he tried to create robot in his own image.»''
Air Canada Flight 143
Drivstoffindikator-systemet
Etter ankomst i Montreal var det bytte av mannskap for tilbaketuren til Edmonton. Den avtroppende piloten informerte kaptein Pearson og styrmann Quintal om problemet med drivstoffindikator-systemet og videreførte den feilaktige informasjonen om at flyet dagen i forveien hadde flydd problemfritt med dette problemet. Ved en videre misforståelse trodde kaptein Pearson at han også ble fortalt at systemet hadde vært helt ute av drift siden da.
Mens flyet ble forberedt for returen til Edmonton, bestemte en mekaniker seg for å undersøke problemet med drivstoffindikstor-systemet. For å teste systemet koblet han inn igjen den andre kanalen, noe som medførte at drivstoffindikatorene i cockpiten sluttet å virke. Han ble da tilkalt for foreta en måling av drivstoffmengden i tankene med en målepinne. På grunn av denne distraksjonen glemte han å koble ut overføringskanalen igjen, og etterlot vedlikeholdstapen på sikringen (som tilslørte at sikringen ikke lenger var koblet ut). Drivstoffindikator-systemet var nå fullstendig ute av drift og drivstoffindikatorene i cockpiten virket ikke lenger.
Vedlikeholdsloggen ble oppdatert, inkludert følgende anførsel: «SERVICE CHK – FOUND FUEL QTY IND BLANK – FUEL QTY #2 C/B PULLED & TAGGED...». Dette betyr at drivstoffindikatorene i cockpiten var blanke og at den andre FQIS-kanalen ble utkoblet, men gjør det ikke klart at det sistnevnte fikset det førstnevnte.
Da kaptein Pearson kom inn i cockpiten så han det han forventet å se – ikke-fungerende drivstoffmålere og en merket sikring. Han gikk deretter igjennom flyets manuel og fant Minimum Equipment List (MEL) – en kategorisert liste over instrumenter og utstyr på flyet som brukes for å finne ut hva som må være operativt for at flyet skal regnes for flyvedyktig – som fortalte ham at flyet ikke var regnet som flygedyktig uten aktive drivstoffmålere. Forøvrig så var flytypen 767 fremdeles svært ny, og det aktuelle flyet hadde sin jomfrutur i september 1981. Flyet, med kjennetegn C-GAUN, var det 47. Boeing 767 som kom av samlebåndet hos Boeing, og hadde blitt levert til Air Canada mindre enn 4 måneder tidligere. I dette tidsrommet hadde MEL-en allerede blitt endret 55 ganger, og enkelte sider var fremdeles tomme i påvente av at prosedyrer skulle utvikles. Som følge av dette hadde det blitt vanlig for flyavganger å bli autorisert for flygning av vedlikeholdspersonell. I tillegg til alle disse misforståelsene, ble feiloppfatningen kapteinen hadde av tilstanden flyet hadde fløyet i siden gårsdagen forsterket av at han underskrev vedlikeholdsloggen til fordel for å se gjennom MEL-listen.
Fylling av drivstoff
Hendelsen skjedde midt i en periode der Canada holdt på med å konvertere til det metriske system. Som en del av denne prosessen var de nye 767ene som Air Canada gikk til innkjøp av de første til å bli kalibrert for dette nye systemet ved å bruke liter og kilogram istedenfor gallons og pund. Alle de andre flyene ble fremdeles betjent ved hjelp av det engelske målesystemet. For turen til Edmonton hadde piloten beregnet et drivstoffbehov på 22 300 kg. En sjekk med målepinne indikerte at det allerede var 7 682 liter i tankene. For å beregne hvor mye drivstoff som måtte fylles på hadde mannskapet trengt å konvertere mengden i tankene til kilogram, trekke dette fra 22 300, og konvertere dette tilbake til volum igjen. Dette var en oppgave som tidligere var forbeholdt flyteknikeren, men Boeing 767 var det første i en ny generasjon passasjerfly som skulle flys av et mannskap på kun 2 i cockpiten (uten flytekniker).
En liter jetdrivstoff veier 0,803 kg, så den riktige formelen ville vært:
7 682 liter × 0,803 = 6 169 kg
22 300 kg - 6 169 kg = 16 131 kg
16 131 kg / 0,803 = 20 163 liter
Forøvrig kom bakkemannskapet og flybesetningen fram til en feil konverteringsfaktor på 1,77, noe som er vekten på en liter drivstoff i pund. Dette var den konverteringsfaktor som bakkemannskapet hadde på sine dokumenter og som alltid tidligere hadde blitt brukt for resten av flyselskapets flåte som var kalibrert for det engelske målesystemet. Deres beregninger medførte følgende regnestykke:
7 682 liter × 1,77 = 13 597 "kg"
22 300 kg – 13 597 "kg" = 8 703 "kg"
8 703 "kg" / 1,77 = 4 916 litres
Istedenfor 22 300 kg med drivstoff hadde kun med seg 22 300 pund eller litt over 10 000 kg – noe som var mindre enn halvparten av den nødvendige drivstoffmengden for flyturen. Siden kapteinen var klar over problemet med FQISen dobbelsjekket han beregningene, men benyttet seg av samme feilaktige konverteringsfaktor. Det eneste han gjorde var å dobbelsjekke aritmetikken, noe som nødvendigvis førte til samme resultat.
Rogério Ceni
Rogério Mücke Ceni (født 22. januar 1973 i Pato Branco i Paraná i Brasil) er en brasiliansk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Clube de Regatas do Flamengo.
Air Canada Flight 143
Fylling av drivstoff
Flycomputeren (på engelsk: «Flight Management Computer» eller FMC) måler drivstofforbuket, noe som gir mannskapet anledning til å følge med på drivstofforbruket i løpet av flyturen. Dette blir normalt oppdatert av FQIS-systemet, men ved fravær av dette kan det oppdateres manuelt. Da kapteinen trodde at han hadde 22 300 kg med drivstoff ombord, la han dette inn i systemet.
KOnK
Innhold
I første utgivelsesperiode (1967–1970) inneholdt bladet hovedsakelig en blanding av humoristiske tekster og vitsetegninger av norske skribenter og tegnere. I annen periode (1977–1985) ble det viet mer plass til tegneserier, og de fleste som var aktive tegnere, fikk store honorarer for sine bidrag. Humoren var både grovkornet, enkel og snill i en crazyhumoristisk tradisjon og, med enkelte unntak, uten  særlig politisk brodd. Poengene var ofte språklige og formen til dels undergroundaktig.
Rogério Ceni
Han er den keeperen som har skåret flest offisielle FIFA-mål pr. 1. oktober 2015 med 131 scoringer.
KOnK
Innhold
Bladet hadde i 1984 et opplag på 20.000, med seks utgivelser pr år. Redaktør i denne perioden var Frank Arnesen.
Air Canada Flight 143
Fylling av drivstoff
Siden flycomputeren ble nullstilt under mellomlandingen i Ottawa sørget kapteinen for at tankenes drivstoffmengde ble manuelt målt. Under omregningen til kilogram ble den samme feilaktige konverteringsfaktoren brukt. Kapteinen trodde derfor ved avgang at flyet hadde 20 400 kg med drivstoff, selv om de i realiteten hadde under halvparten av den mengden de trengte.
Etterspillet
Det har blitt rapportert at etter Air Canadas interne etterforskning ble kaptein Pearson degradert for 6 måneder, og førstestyrmannen ble suspendert i 2 uker. 3 vedlikeholdsarbeidere ble også suspendert. Forøvrig fortsatte begge pilotene å jobbe for Air Canada, og i 1985 ble begge tildelt de første eksemplarene noensinne av Fédération aéronautique internationale sin diplom for fremragende flygerekspertise. Pearson pensjonerte seg i 1993.
KOnK
Bidragsytere
Etter at KOnK gikk inn, fortsatte flere av de yngre tegnerne å levere stoff til Norsk Mad og Pyton. Denne vitsetradisjonen ble seinere delvis overtatt av reine tegneserieblader som Ernie, Tommy & Tigern, Larson og Pondus.
Air Canada Flight 143
Etterspillet
24. januar 2008 foretok flyet sin siste flytur, AC7067, fra Montreal Dorval til Mojave Airport der det ble parkert for godt i ørkenen for å brukes til reservedeler.
Flight AC7067 ble fløyet av kaptein Jean-Marc Bélanger, en tidligere leder for Air Canadas Pilotforening, mens kaptein Robert Pearson og Maurice Quintal var ombord for å overvære flyturen fra Montreal to Californias Mojave Airport – flyets endelige hvilested. 3 av de opprinnelige flyvertinnene fra Flight 143 var også ombord.
Eldri Langåker
Eldri Langåker (født 3. mars 1944) er en norsk fagforeningsleder.
Riskadal
Riskadal (eller Riskedal) er ei grend i Årdal i Hjelmeland kommune. Den ligger på nordsida av Riskadalsvatnet, rundt 2 km nord for Årdal sentrum. Riksvei 13 går gjennom Riskedal.
Gulfly
Gulfly (Xanthia spp.) er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Hadeninae. Fem arter forekommer i Norge, der de kan påtreffes i løvskog, hager og parker. Vanligst er fiolettbåndet gulfly (Xanthia togata).
Utseende
Middelsstore (vingespenn 29 – 38 mm), kraftige nattfly, gule eller gulbrune på farge. Hodet og brystet er for det meste kledt med lang, gule hår. Forvingene er vanligvis noe tilspissede, gule med mer eller mindre tydelige, brune eller rødaktige, tverrbånd eller -striper. Bakvingene er blekgule til snøhvite.
Levevis
Artene finnes helst i skog, skogkanter, hager og parker. Larvene utvikler seg på ulike busker og løvtrær, hos noen arter kryper de etter hvert ned på bakken og fullfører utviklingen sin på ulike urter. De voksne sommerfuglene flyr om natten på ettersommeren og høsten, og kommer gjerne til lys. De overvintrer som egg, larvene klekkes tidlig på våren og utvikler seg i løept av våren og forsommeren, de forpupper seg deretter i en kokong i jorden.
Systematisk inndeling / europeiske arter
Det er nå vanlig å dele denne gruppen i to slekter, Tiliacea og Xanthia (i snever forstand)
Maritim næring
Maritim næring defineres som alle virksomheter som eier, opererer, designer, bygger, leverer utstyr eller spesialiserte tjenester til alle typer skip og andre flytende enheter. Næringen består av en rekke ulike virksomhetstyper som rederier, maritime tjenesteytere, skipsverft og utstyrsprodusenter.
Wenche Foss’ ærespris
Wenche Foss' ærespris er en norsk pris som deles ut rundt skuespilleren Wenche Foss' fødselsdag, 5. desember. Prisen er på 100,000 kroner og kan deles mellom flere mottagere. Wenche Foss’ ærespris skal gå til «en person, organisasjon eller institusjon som i sterk grad kan forbindes med Wenches livsglede, formidlingsevne og engasjement – både på og utenfor den kunstneriske arenaen».
Anima og animus
Anima er mannens urbilde (arketyp) av kvinnen. Derimot kalles kvinnens urbilde av mannen animus. Begrepene ble preget av den sveitsiske psykiateren Carl Gustav Jung.
Wenche Foss’ ærespris
Prisen ble innstiftet i 2009 av ukebladet Se og Hør, som også står for prispengene. Jurymedlemmer er Ellen Horn, sjefredaktør i Se og Hør Ulf André Andersen og Oslos tidligere ordfører Fabian Stang. Fra 2009 til 2011 var daværende sjefredaktør i Se og Hør Harald Haave jurymedlem. Fra 2012 til 2017 var daværende sjefredaktør i Se og Hør, Ellen Arnstad, jurymedlem.
Illums Bolighus
Forretningen ble grunnlagt i 1925 under navnet BO av forretningsmannen Kaj Dessau i samarbeide med kunstnerisk konsulent Brita Drewsen. Et ligende konsept var i samtiden ukjent. Der var innrettet komplette miljøer med sammensetninger av møbler, tekstiler og kunst.
I 1941 ble den overtatt av eierkretsen bak varemagasinet Illum og i denne forbindelse omdøpt til Illums Bolighus.
Illums Bolighus har ikke siden 1985 hatt noen form for tilknytning til Illum, da forretningen ble solgt fra i forbindelse med en omorganisering av selskapet, som på daværende tidspunkt var ute i en større økonomisk tilbakegang. Fra 2000 inngikk forretningen i Royal Scandinavia Retail-gruppen (eiet av Axcel A/S) sammen med Georg Jensen, Holmegaard, Royal Copenhagen, Orrefors og Kosta-Boda Höganäs. Axcel har siden skilt de forskjellige selskapene i gruppen ut, og Illums Bolighus A/S ble pr. oktober 2005 overtatt av en gruppe investorer.
Rømers fastsettelse av lysets hastighet
Rømers fastsettelse av lysets hastighet var en påvisning av at lyshastigheten lot seg bestemme ut fra observasjoner av bevegelsene til Jupiters måner. Funnet er vanligvis tilskrevet den danske astronomen Ole Rømer (1644–1710) som jobbet ved Parisobservatoriet i Paris på den tiden.
Rømer beregnet at lyset ville bruke ca. 22 minutter på å ferdes en distanse som tilsvarer diameteren på jordens bane rundt solen: dette tilsvarer omtrent 220,000 km per sekund i moderne enheter, omtrent 36 % lavere enn den sanne verdien. De nøyaktige detaljene i Rømers beregninger har gått tapt, men den sannsynlige feilen er på grunn av en feil i Jupiters baneelement som gjorde at Rømer trodde Jupiter var nærmere solen enn det som faktisk er tilfelle.
Rømers teori var kontroversiell på den tiden han annonserte den, og han fikk aldri direktør for det kongelige Parisobservatoriet, Giovanni Cassini, til å akseptere den fullt ut. Den fikk imidlertid raskt støtte blant andre naturfilosofer i perioden, for eksempel Christiaan Huygens og Isaac Newton. Teorien ble endelig bekreftet nesten to tiår etter Rømers død av den engelske astronomen James Bradley.
Gresik kraftverk
Gresik kraftverk er et varmekraftverk på Java i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet på 2.259 MW etter store utvidelser. Opprinnelig var produksjonsevnen på 880 MW fordelt på 3 blokker av ulik størrelse – to tradisjonelle blokker 2 x 200 MW, og en blokk med kogenerasjon på 480 MW. De er fyrt med hhv tungolje og naturgass. Anlegget har de siste år slitt med ujevn gassforsyning.
Anlegget stod ferdig i 1994. Operatør er Pembangkitan Jawa Bali (PJB), og anlegget står i tilknytning til industri eid av det store indonesiske jemi- og sement-konsernet Gresik. Utstyret ble levert av Mitsubishi.
Havfruas spådom
Havfruas spådom er et norsk vandresagn katalogisert som ML 4060 i Reidar Th. Christiansens vandresagnkatalog.
Sagnet er blitt dokumentert over storparten av Norge, men merkelig nok står dette sagnet særlig sterkt i tradisjonen i innlandsfylket Oppland. En versjon trykt i Ivar Kleivens Segner frå Vågå, Kristiania 1894, er i kortform slik:
Lord John in New York
Lord John in New York er en amerikansk stumfilm fra 1915, regissert av Edward J. Le Saint.
Havfruas spådom
Ifølge tradisjonen gikk denne spådommen i oppfyllelse og ni generasjoner med gardbrukere hadde lite lykke med seg.
Knut Løkke-Sørensen
Knut Løkke-Sørensen (født 1931 i Skien, død 26.12.2021 i Altea (Spania)) var en norsk frimerkekunstner, gravør og grafiker. Han hadde sin utdannelse fra grafikklinjen ved Statens kunstakademi og Accademia di belle Arti i Firenze.
Havfruas spådom
I andre versjoner spør mannen havfrua om gode råd. Hun svarer på det han spør om, men sier også at spørsmålene hans var lite kloke.
Knut Løkke-Sørensen
Han ble ansatt ved Norges Banks seddeltrykkeri (NBS) i 1958, med Henry Welde som læremester. I 1962 begynte NBS, etter oppdrag fra Postverket, med ståltrykksproduksjon av frimerker. Løkke-Sørensen ble da tilknyttet frimerkeproduksjonsavdelingen som frimerkekunstner og gravør. Han arbeidet i NBS til utløpet av 1984, de siste seks årene som leder av grafisk avdeling. Fra og med 1985 frem til 1994 arbeidet han som frilanser, og hadde flere oppdrag for Posten.
Han deltok på flere utstillinger, og hadde separatutstilling i Stockholm. I 1982 fikk han prisen «Grand Prix of engraving» i Paris.
Lord John in New York
Handling
Lord John, bror til markien av Haslemere, får beskjed fra sin venn, Carr Price i New York, om at sistnevntes dramatisering av detektiv-historien skrevet av Lord John ikke vil bli kjøpt i det hele tatt. Denne avgjørelsen ble satt av Roger Odell, millionær-vennen til Julius Felborn. Odell ankommer London, men ønsker å vende tilbake når han får vite at Grace Callender er på vei til New York. Han bestiller passasje på samme dampskip som henne. Lord John får vite om Odells forhastede avgang, og bestemmer seg for å følge etter.
Grace hadde tidligere blitt forlovet med både Perry og Ned Callender-Graham, hennes søskenbarn, men i begge tilfelle - bare en uke før bryllupene - ble hver mann ble funnet død på nøyaktig samme sted, og begge mennene hadde et knippe nøkler i hånden når de døde. Ingen kunne forklare årsaken til disse dødsfallene, og Grace sverget å aldri bli forlove seg igjen - fordi hun ikke ønsket å utsette sin nye forlovede for den mystiske forbannelsen.
Havfruas spådom
Eksempler:
Diana Axelsen
Diana Axelsen (født 6. april 1966) er en dansk skuespiller.
Diana Axelsen er utdannet ved Statens Teaterskole, København i 1992. Hun var tilknyttet Det Kongelige Teater, hvor hun blant annet spilte med i 2 x Holberg og Bilimil i årene 1995/96.
Asbjørnsens gate (Oslo)
Asbjørnsens gate har vært brukt som betegnelse på to gateløp oppkalt etter eventyrsamler Peter Christen Asbjørnsen.
I 1898 til 1928 var det regulert en gate med dette navnet parallelt med Munthes gate på Frogner, fra Eckersbergs gate til Løvenskiolds gate. Kun en liten del av gateløpet ble faktisk opparbeidet, og dette utgjør dagens Langaards gate.
Fra 1920-årene betegnet Asbjørnsens gate den delen av Colletts gate som er øst for Uelands gate, fra nr. 64 til nr. 88. Den var altså regnet som egen gate.
Asbjørnsen har for øvrig (i 1915) fått Asbjørnsens vei på Kjelsås oppkalt etter seg.
Dragon Ball Super
Dragon Ball Super (ドラゴンボール) er en japansk anime-serie produsert av Toei Animation som først ble kringkastet 5. juli 2015. Selve handlingen er skrevet av Dragon Ball-serie skaperen Akira Toriyama, mens enkelte episoder er skrevet av ulike manusforfattere. Det finnes også en manga til serien, illustrert av Toyotarou og serialisert i Shueishas shōnen-mangatidsskrift V-Jump. Animeen er en oppfølger til Toriyama opprinnelige Dragon Ball-manga og Dragon Ball Z-serien. Den ble sendt på søndager klokken 9:00 på Fuji TV.
Handlingsreferat
Flere måneder etter nederlaget til Majin Buu, har Goku begynt å arbeide som bonde, og hans familie og venner lever fredelig. Men ødeleggelsens Gud, kalt Beerus, våkner igjen etter flere tiår med søvn. Beerus reiser sammen med sin assistent og lærer, Whis, for å lete etter en kriger kjent som Super Saiyan-guden. Men Goku forvandles til Super Saiyan-guden ved hjelp av vennene sine, kjemper mot Beerus og taper. Men innsatsen hans tilfredsstiller Beerus, som velger å skåne resten av planeten.
Men senere samles restene av Friezas hær Dragon Balls, og de gjenoppliver Frieza. Etter trening vender Frieza tilbake til jorden, og søker hevn. Til tross for at han oppnådde Golden Frieza-transformasjonen, blir han beseiret av Goku og Vegeta - som har mestret Super Saiyan Blue-transformasjonen. Champa, broren til Beerus, og Gud for ødeleggelse av Universe Six, overbeviser Beerus om å arrangere en turnering mellom de beste jagerflyene fra deres egne univers. Belønningen for vinneren er Super Dragon Balls, drage-baller på planet-størrelse med nesten ubegrensede evner til å gi ønsker. Champa har til hensikt å bytte ut Universe Six sin golde jord, med Universe Sevens.
Goku og vennene hans melder seg til turneringen, og når den når sitt klimaks i en kamp mellom Goku og Hit. Beerus ønsker i all hemmelighet at Super Dragon Balls skal gjenopprette Universe Six sin jord. Goku møter og blir venn med Lord Zenō, Omni-kongen av alle universer, og lover å gi ham en venn. Senere dukker Future Trunks opp igjen, med nyheter om en motstander som ligner Goku, kjent som Goku Black. De oppdager at Goku Black egentlig er Zamasu, en Supreme Kai-lærling fra Universe Ten, som brukte Super Dragon Balls for å stjele Gokus kropp fra en annen tidslinje - som en del av planen hans for å utslette alle dødelige. Til syvende og sist blir Zamasu og den fremtidige tidslinjen slettet fra eksistensen av Future Zenō.
Frieza, og hans gjenoppbygde hær, søker Dragon Balls. Frieza møter to Saiyan-overlevende, Broly og faren Paragus, hvorav sistnevnte ønsker hevn på Vegeta etter at faren hans tidligere sendte Broly i eksil. Broly overmanner både Goku og Vegeta, helt til de smelter sammen til Gogeta men før Gogeta kan drepe Broly, blir han reddet av Friezas håndlangere Cheelai og Lemo. Frieza flykter fra jordkloden, og lover hevn. Goku og Vegeta blir bedt av Galactic Patrol, for å gjenerobre den flyktende Moro. Men Moro leder hæren sin til jorden, og i desperasjon smelter Moro sammen med jorden og truer med å ødelegge seg selv.
Teddy Bears’ Picnic
«Teddy Bears' Picnic» er en sang, som består av en melodi av den amerikanske komponisten John Walter Bratton (skrevet i 1907) og tekst tilføyd av den irske låtskriveren Jimmy Kennedy i 1932. Den fortsetter å være populær som barnesang og har blitt innspilt på plate av tallrike artister i flere tiår. Kennedy bodde i Staplegrove Elm og er gravlagt i Staplegrove Church, Taunton, Somerset, England. Ifølge den lokale folkloren gav det lille skogvokste området mellom kirken og Staplegrove Scout Hut inspirasjonen til hans tekster.
Anvendelser i media
Komponist John W. Bratton kalte opprinnelig sangen «Teddy Bear Two-Step».
En tidlig innspilling (antageligvis den første) ble gjort av the Black Diamond Band for Zonophone Records i 1908. Omtrent på denne tiden ble den også spilt inn på plate av Arthur Pryor's marching band.
Den første vokalversjonen ble innspilt i 1932 av Henry Hall and His Orchestra, hvor Val Rosing sang Kennedys tekst. Halls versjon er kanskje den best kjente i Storbritannia og var med i Dennis Potters drama, Den syngende detektiv. Den ble også anvendt som bakgrunnsmusikk i en Microsoft-reklame for Xbox i 2006 og i en Audi-reklame for dens nattsynsfunksjon i 2011.
Sangen har blitt innspilt av artister som Rosemary Clooney, Bing Crosby, Frank De Vol, Jerry Garcia, John Inman, Jackie Lynton, Anne Murray, The Nitty Gritty Dirt Band, Dave Van Ronk, Jerry Garcia, John Inman, Trout Fishing in America og Dave Van Ronk.
Stykket har blitt anvendt som temasang eller bakgrunnsmusikk i filmer og i TV-programmer, som BBC situasjonskomedie Dad's Army (med handling fra den andre verdenskrig) i episoden, The Big Parade.
Instrumentalversjonen forekom kort i musikken som ledsaget Buster Keatons stumfilm, Generalen.
Den ble også av og til brukt som bakgrunnstema i Looney Tunes.
Sangen hadde en fremtredende plass i Peter Greenaways film, A Zed & Two Noughts, og ble fremført av rollefigurene i filmen.
I slutten av 1940-årene og begynnelsen av 1950-årene ble den brukt som temasang i barneprogrammet, Big Jon and Sparkie, på radio. Det ble sendt på hverdager og lørdagsmorgener. Den versjonen ble fremført av organisten Ethel Smith. The Saturday Show fikk senere navnet No School Today.
Muara Karang kraftverk
Muara Karang kraftverk er et varmekraftverk ved Jakarta, på Java i Indonesia. Det har en installert produksjonskapasitet på 900 – 1.208 MW fordelt på 3 blokker av ulik størrelse – to tradisjonelle blokker 2 x 200 MW, og en blokk med kogenerasjon på 500 MW. De er fyrt med hhv tungolje og naturgass.
Apia International Sydney 2017
Det ble konkurrert i singel og dobbel for menn og kvinner på hardcourt.
Muara Karang kraftverk
Operatør er Pembangkitan Jawa Bali (PJB). Utstyret ble hovedsakelig levert av Mitsubishi.
Teddy Bears’ Picnic
Anvendelser i media
I 1983 gjorde Green Tiger Press om Kennedys tekst til ei barnebok, med illustrasjoner av forlagets medgrunnlegger, Sandra Darling (under navnet Alexandra Day). Originalopptrykket innbefattet en 7"-plate, med Bing Crosbys innspilling på A-siden og en innspilling med et lokalt klezmer band, The Bearcats, på B-siden.
Norsk versjon
Arild Haga har skrevet en norsk tekst. Hans versjon bærer tittelen «Knallerten».
Roelof Klein
Roelof Klein (født 7. juni 1877 i Lemmer, død 13. februar 1960 i Montclair, New Jersey, USA) var en nederlandsk roer som deltok i OL 1900 i Paris.
Socialist Appeal
Socialist Appeal er en publikasjon gitt ut av en britisk trotskistisk organisasjon som opererer innenfor Labour og som ble grunnlagt av Ted Grant og Alan Woods etter at de hevdet at de hadde blitt utvist av Militant-tendensen.
Benetton Formula
Historie
Benetton Group kom først inn i Formel 1 som sponsorselskap for Tyrrell i 1983, og deretter Alfa Romeo i 1984 og 1985 og endelig Toleman i 1985. Benetton Formula Ltd. ble dannet på slutten av 1985 da Toleman-teamet ble solgt til Benetton-familien. Teamet begynte med BMW-motorer og byttet senere til Ford.
Neglelakk
Neglelakk er et kosmetisk produkt som blir påført på neglene for utseendets skyld, men også for beskyttelse og forsterkning.
Socialist Appeal
Organisasjonen er kjent som Socialist Appeal-gruppen og publiserer et månedsmagasin med samme navn. Gruppen er den britiske seksjonen av Den Internasjonale Marxistiske Tendens.
Nigrita (fugl)
Nigrita er en slekt i familien astrilder (Estrildidae).
Neglelakk
Historie
Egypterne brukte henna for å farge neglene og fingertuppene. Dronning Nefertiti farget neglene rubinrøde; Kleopatras favoritt var korall. Laverestående kvinner var kun tillatt lysere varianter. Kineserne brukte farget lakk bestående av gummi arabikum, eggehviter, gelatin og bivoks. Til å farge blandingen ble den tilsatt knuste roser, orkideer eller springfrø. Chou-dynastiets kongelige brukte til og med gull- og sølvblad for å dekorere og forsterke neglene. Røde og svarte lakkvarianter ble oppført som favoritter blant kongelige i Ming-dynastiet.
Inkaene dekorerte neglene sine med intrikate bilder av ørner, og flere portretter fra 16- og 1700-tallet viser også blanke negler.
Henna er også brukt til å skape Mehndi – hennatatoveringer som er vaskbare.
I begynnelsen av 1800-tallet ble oljer tilsatt fargestoffer brukt til å farge neglene, og polert med tørkler av semsket skinn i stedet for å bli malt. I engelske og amerikanske kokebøker fra denne tiden fantes det flere oppskrifter på neglefarger. Kvinnene på sent 1800- og tidlig 1900-tall foretrakk glatte og blanke negler fremfor malte. Imidlertid fantes det noen som lakket neglene med en klar type lakk, som ble påført med en kamelhårsbørste. Da billakk ble oppfunnet i tidlig 1920, opprant ideen om lignende lakk til neglene.
Benetton Formula
Historie
Teamet ble ledet av Flavio Briatore fra 1990 til 1997. Rocco Benetton, Luciano Benettons yngste sønn, kom inn i teamet som aerodynamikk-ingeniør i 1998 og sparket Briatore. Han erstattet han med Prodrive-sjefen David Richards, som bare varte et år før også han ble sparket på grunn av uenighet med Benetton-familien om framtidig strategi. Etter Richards' avgang ledet Rocco Benetton teamet i tre år til det ble solgt til Renault. Rocco Benetton klarte å oppnå en salgspris som var uhørt i F1 til da.
Neglelakk
Historie
Michelle Menard var den første til å introdusere neglelakken for resten av verden, og dette gjorde han på 1920-tallet. I 1927 kom Max Factor med et begrenset utvalg av neglelakk. Det tok imidlertid litt lenger før neglelakk ble populært blant folk flest. Revlon kom i 1932 med prinsippet om at neglelakken og fargen på leppene skulle matche. Det var med Rita Hayworth i fronten på 1940-tallet som fikk salget av neglelakk til å av. I 1966 kom Mary Quant’s mod-trend med et prinsipp om at hvite negler skulle matche klærne.
Benetton Formula
Historie
Benetton-teamet er best kjent for sin suksess med Michael Schumacher, som vant 2 førermesterskap og 19 av teamets totalt 27 seire. Etter at de byttet til Renault-motorer vant Bennetton i 1995 også konstruktørmesterskapet med Schumacher og Johnny Herbert. Etter 1995 gikk Schumacher til Ferrari sammen med Ross Brawn, Rory Byrne og 11 andre nøkkelfigurer fra hans to mesterskapssesonger hos Benetton. Etter dette ble Benetton-teamet aldri hva det engang var igjen.
Neglelakk
Manikyr
Det finnes ulike typer manikyr. Hovedtypene er fransk manikyr, som etterlikner neglenes naturlige farge, og amerikansk manikyr, som er lik, med lysere farge. Manikyrer kan utføres hos frisør, negledesigner eller fås kjøpt som hjemmesett hos parfymerier.
r.
Benetton Formula
Kontroverser
Under -sesongen, ble det fra andre team hevdet at Benetton hadde funnet en måte å bryte FIAs forbud mot elektroniske hjelpemidler som antispinn (traction control) og startkontroll (launch control). Under undersøkelsene som fulgte oppdaget FIA «startsekvens»-programvare (launch control software) i Benetton B194-bilene, og forskjellige typer ulovlig programvare i biler fra konkurrerende team. FIA hadde ingen bevis for at programvaren var blitt brukt i løp, så teamene hvor ulovlig programvare var blitt funnet fikk liten eller ingen straff. Det ble imidlertid ikke funnet programvare for antispinn i Benettons biler. Flavio Briatore, Benettons sjef i 1994, uttalte i 2001 at «Vår eneste feil var at vi på den tid var for unge og folk var mistenkelige».
Roelof Klein
Klein ble olympisk mester i roing under OL 1900 i Paris. Han vant sammen med François Brandt og en ukjent fransk gutt som styrmann klassen toer med styrmann foran tre franske båter. Klein var med på den nederlandske åtteren som kom på tredjeplass. Klein og Brandt representerte klubben Minerva Amsterdam.
Benetton Formula
Benetton-førere
Benettons førere var (i alfabetisk rekkefølge):
Fullstendige Formel 1-resultater
(Forklaring) (resultater i fet skrift indikerer pole position)
Chastain
Chastain er et amerikansk heavy metal-band med opphav fra Cincinnati, Ohio.
Bandet ble startet i 1984 av gitarist og frontfigur David T. Chastain.
Rosenborg kapell
Rosenborg kapell er et kapell fra 1974 i Trondheim kommune i Trøndelag. Det befinner seg i sokkeletasjen i Bakklandet menighets omsorgssenter og har 70 plasser.
François Brandt
François Antoine Brandt (født 29. desember 1874 i Zoeterwoude, død 4. juli 1949 i Naarden) var en nederlandsk roer som deltok i de olympiske leker 1900 i Paris.
Brandt ble olympisk mester i roing under Sommer-OL 1900 i Paris. Han vant sammen Roelof Klein og en ukjent fransk gutt som styrmann klassen toer med styrmann foran tre franske båter. Brant var med på den nederlandske åtteren som kom på tredjeplass. Klein og Brandt representerte klubben Minerva Amsterdam.
Heimerzheim
Heimerzheim er et tettsted i Landkreis Rhein-Sieg-Kreis i Nordrhein-Westfalen, Tyskland. Landsbyen har en befolkning på 6342 (1. januar 2008). Heimerzheim var fram til 1969 en egen kommune og er nå del av kommunen Swisttal. Landsbyen nevnes første gang i 1074.
Blåstøten
Blåstøten er et fjell vest for Grøndalen i Tydal kommune i Trøndelag. Det har en høyde på 1 321 meter over havet.
Blåstøten er det høyeste punktet mellom Gauldalen og Tydalen/Selbu vest for Stugudalen/Rien.
Vladimir Krjutsjkov
Vladimir Aleksandrovitsj Krjutsjkov (russisk: Владимир Александрович Крючков) (født 29. februar 1924 i Tsaritsyn, død 23. november 2007 i Moskva ) var KGB-sjef (1988–1991), medlem av sentralkomiteens politibyrå (1989–1990), armégeneral (1988), og GKTsjP-medlem. Han var medlem av kommunistpartiet fra 1. oktober 1944 fram til rett etter augustkuppet, da han ble avskjediget og arrestert.
HMS «Tartar»
I alt ni fartøy har gjennom tidene båret navnet «Tartar» i den britiske marinen.
Vladimir Krjutsjkov
Liv
Krjutsjkov vokste opp i en arbeiderfamilie i Stalingrad (fram til 1925 Tsaritsyn, i dag Volgograd). Under krigen mellom Tyskland og Sovjetunionen, fra 1941–1942, arbeidet han i artillerifabrikk nummer 221 i Stalingrad, og fra 1942–1943, i artillerifabrikk nummer 92 i Gorkij. Fra 1943 til 1944 var han organisator i kommunistpartiets ungdomsparti, Komsomol, i forbindelse med utbyggelse tilbake i Stalingrad. I 1944 ble han utnevnt som førstesekretær i Komsomols kretskomité, og ble fulltidsmedlem, og i 1946 ble han utnevnt som andresekretær i Komsomols statskomité i Stalingrad.
I 1949 fullførte han studiene i rettsvitenskap, og arbeidet i en kort periode som etterforsker for påtalemyndighetene. Fra 1951 til 1954 studerte han ved utenriksdepartementets diplomatihøyskole, og etter studiene startet han arbeidet som diplomat.
Som tredjesekretær ved ambassaden i Ungarn traff Krjutsjkov Jurij Andropov, den daværende sovjetiske ambassadøren til Ungarn. Under sin videre karriere innenfor nomenklaturaen var han en tilhenger av Andropov. Krjutsjkov var aktiv i undertrykkelsen av oppstanden i Ungarn i 1956.
Etter Andropov ble sekretær i kommunistpartiets sentralkomité for forbindelsene med kommunistpartiene og arbeiderpartiene i Øst-Europa i 1957, gjorde han i 1959 Krjutsjkov til leder for seksjon Ungarn. Krjutsjkov arbeidet i sentralkomiteen i 8 år.