cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Philhydrodema
Utbredelse
Slekten er utbredt i Himalaya i Nepal.
Turanostyphrus
Turanostyphrus er en slekt av biller som tilhører familien stumpbiller (Histeridae).
V boj idut odni stariki
V boj idut odni stariki (originaltittel: В бой идут одни «старики») er en sovjetisk film fra 1973, regissert av Leonid Bykov.
Octozethodes
Octozethodes er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Turanostyphrus
Utseende
Små til middelsstore (3-4 millimeter), tettbygde, rundede, brunrøde til svarte stumpbiller. Kroppen er rundet og litt hvelvet.
Octozethodes
Utbredelse
Slekten er beskrevet fra Den demokratiske republikken Kongo.
Turanostyphrus
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sentral-Asia (Uzbekistan, Turkmenistan).
V boj idut odni stariki
Handling
Dagen etter kommer det nye forsterkningene til regimentet. Men de mer erfarne pilotene tillater ikke å ta med seg nykommerne med seg, fordi de vet at disse nye pilotene kun har fått grunnleggende opplæring på grunn av en forkortet læreplan. Men de nye pilotene er fremdeles ikke kampklare. De returnerer alle trygt til flyplassen, men Maestro er rasende. Det viser seg at løytnant Skvortzov hadde forlatt slaget uten tillatelse, og det er heller ikke første gang dette har skjedd. Det viser seg at Skvortzov under slaget ved Kursk bare så vidt overlevde et møte med en tysk pilot, og siden den gang har han hatt en underbevisst frykt for kamper.
Prikljutsjenija v gorode, kotorogo net
Prikljutsjenija v gorode, kotorogo net (originaltittel: Приключения в городе, которого нет) er en sovjetisk film fra 1974, regissert av Leonid Netsjajev.
V boj idut odni stariki
Handling
Den deprimerte Skvortzov ber om å slippe videre aktiv tjeneste, og å bli vervet til et infanteri-regiment i stedet. Men Titarenko ødelegger denne rapporten, og bestemmer seg for å gi kameraten sin en ny mulighet. Etter å ha kommet tilbake fra en rekognosering, bekrefter de at en stor gruppe tyske stridsvogner er i nærheten. Men tyskerne har kamuflert stridsvognene deres med blant annet høyballer. Maestro blir skutt ned under ett nytt oppdrag, og blir reddet av et alliert infanteri. Men de forveksler imidlertid ham med en tysk pilot. De lar seg ikke overtale av hans sovjetiske uniform, eller av hans flytende russisk - og forsøker å lynsje ham, før han endelig klarer å overbevise dem om hvem han egentlig er.
Prikljutsjenija v gorode, kotorogo net
Handling
Slava Kurochkin drømmer om verdensrommet. Han studerer fysikk og astronomi, men samtidig leser han aldri ikke skjønnlitteratur i det hele tatt. Ved en tilfeldighet befinner han seg plutselig i en eventyr-by, hvor heltene fra de mest kjente bøkene holder til: Snedronningen, Timur og hans lag, Karakterer fra De elendige, Skatten på sjørøverøya, og en rekke andre eventyr.
Men dessverre bor det ikke bare positive karakterer i byen. En forrædersk rådgiver fra eventyret om Snedronningen, bestemmer seg for å bruke Slavins uvitenhet om bøker for å narre ham. Slava må deretter beseire rådgiveren, og hans håndlangere. Når Slava endelig kommer tilbake til den virkelige verden, er det første han gjør å besøke et bibliotek.
Speonesiotes
Speonesiotes er en artsrik gruppe av mycelbiller.
Utseende
Små, ovale, gulbrunlige, blinde mycelbiller.
Levevis
Artene lever i huler.
Utbredelse
Slekten er utbredt i huleområder på Balkan (Kroatia, Bosnia-Hercegovina, Montenegro, Albania).
Kilder
Leiodidae i Tree of life
Zeasampa
Zeasampa er en slekt av små, fint hårete, rødlige eller brunlige køllebiller.
Levevis
Arten er knyttet til maur.
Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.
Dvenadtsat mesjatsev
Dvenadtsat mesjatsev (originaltittel: Двенадцать месяцев) er en sovjetisk film fra 1973 regissert av Anatolij Granik.
Handling
En ung vakker foreldreløs jente bor sammen med sin lite vennlige stemor, som behandler jenta som en tjener. Jenta har også en bortskjemt, tåpelig ste-søster. De to sender henne for å samle ved på nyttårsaften. Men i skogen oppdager jenta merkelige ting: dyr begynner å kommunisere, og leke sammen, som mennesker. En eldre soldat, som jenta blir venn med i skogen, forteller henne at på nyttårsdagen kan mirakler skje. I mellomtiden får dronningen av landet de bor i, en egoistisk tenåring, en av hennes ville påfunn: hun ønsker seg en hel kurv med ferske snøklokker som nyttårsgave. Den personen som kommer med en slik gave, blir lovet en kurv fylt med gull.
Stemoren og ste-søsteren, besatt av tanken på gull, bryr seg ikke spesielt om at snøklokker ikke kommer til å blomstre før til våren. De bestemmer seg for å sende ste-datteren for å lete etter blomstene. Så hun blir sendt ut i skogen igjen, for å se etter blomster. Jenta gir naturlig nok opp etter en liten stund, og hun forbereder seg på å dø i frosten. Men hun kommer tilfeldigvis over et bål tent av tolv personer. Hun ber om tillatelse til å varme seg ved bålet deres. De oppdager hennes umulige oppgave, og bestemmer seg for å hjelpe henne. De bruker kreftene deres for å produsere snøklokker.
Jenta får også en magisk ring, som hun kan bruke for å kontakte dem igjen når hun er i trøbbel. men de forbyr henne strengt å fortelle noen om at hun har møtt dem. Jenta kommer glad og fornøyd hjem. Alt ser ut til å være bra, men hennes misunnelige ste-søster stjeler den magiske ringen hennes mens jenta sover. I tillegg krever dronningen å få vite nøyaktig hvor snøklokkene ble oppdaget.
Besta-deild karla 2022
Besta-deild karla 2022 er den øverste ligaen i islandsk herrefotball 2022. Ligaen startet 18. april 2022. Regjerende mestere er.
Sjtsjelkuntsjik
Sjtsjelkuntsjik (originaltittel: Щелкунчик) er en sovjetisk animert film fra 1973, regissert av Boris Stepantsev.
Handlingsreferat
En liten mus klatrer rundt på et juletre. Men når den oppdager en nøtteknekker som henger fra en av grenene, trekker den seg raskt tilbake i musehullet sitt. Den kvinnelige hovedpersonen, en navnløs ung kvinne som er ansatt som hushjelp i husholdningen, ser på alle barna som boltrer seg og leker. Når festen er over seint på kvelden, kommer kvinnen for å rydde. Men natten er full av magi, som først viser seg ved at tjenestepikens kost animerer seg og danser sammen med henne. Hun får øye på nøtteknekkeren som ligger på gulvet. Når hun kysser den, våkner han til live og blir knust når han oppdager hva han har blitt forvandlet til. Så nøtteknekkeren bestemmer seg for å fortelle den unge kvinnen hele historien om hvordan han egentlig ble til:
For lenge, lenge siden ble det holdt en stor fest ved et kongelig slott, for å feire den unge prinsens bursdag. Men denne festen ble avbrutt av ankomsten av den trehodede musedronningen og hennes veldig bortskjemte sønn, som begge oppførte seg veldig frekt - og nektet å forlate eller forbedre deres manerer. I forbitrelse gikk kongen inn i et hemmelig kammer for å skaffe en gift mot musedronningen, men han ble låst inne av museprinsen. Denne musen begynte deretter å trakassere dronningen og baby-prinsen. Men prinsen setter museprinsens hale fast under en vugge - slik at musen blir skadet.
Som gjengjeldelse blir baby-prinsen forbannet av den hevngjerrige musedronningen, og forvandlet til en nøtteknekker - rett før hun blir beseiret av kongen. Samtidig som hele salen ble forsteinet, og museprinsen stakk av og tok med seg sin mors krone. Nå som musekongen, erklærer han hevn over Nøtteknekkeren. Etter hvert ble Nøtteknekkeren hengt som pynt på juletreet i dette hjemmet. Like etter at Nøtteknekkeren har fullført historien sin, begynner musesoldater å dukke opp i hallen, etterfulgt av Kongen av musene. Soldatene forsøker å få tak i Nøtteknekkeren, men jenta forsøker å stoppe dem. Nøtteknekkeren vekker lekene rundt juletreet til live, og det utkjempes en krig mellom alle lekene og musene.
Nøtteknekkeren blir fanget, bundet fast, og i ferd med å bli pisket i stykker av musekongen når jenta kaster skoen sin mot ham. Dette slår av, og ødelegger, jern-kronen hans - kilden til musekongens krefter. Musekongen forsvinne i grønn røyk, som også ødelegger hele musehæren hans i det øyeblikket de inhalerer den grønne røyken - og de begynner å nyse kraftig. Nøtteknekkeren blir deretter gjenopprettet til sitt menneskelige jeg. Kongen og dronningen blir også braki tilbake til livet igjen.
Afrohister
Afrohister er en slekt av stumpbiller.
Utseende
Middelsstore, brede og kraftige, blanke, oftest svarte stumpbiller, dekkvingene ofte med gul- eller rødaktige tegninger. Fra slekten Hister skiller den seg hovedsakelig ved karakterer ved kjønnsorganene.
Levevis
Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.
Heudister
Heudister er en slekt av stumpbiller.
Levevis
Stumpbillene kan finnes i mange ulike habitater, men de fleste er på en eller annen måte knyttet til råtnende dyre- eller plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre insekter, for eksempel fluelarver eller billelarver. Mange arter finnes på møkk eller åtsel. Noen arter, som gjerne er flate på form, lever under barken på døde trær. En del arter har spesialisert seg på barkbiller. Disse er tynne og sylindriske slik at de kan komme til i barkbillenes ganger. Noen arter er knyttet til reir av gnagere eller fugler.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia.
Paragoniastes
Paragoniastes er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Små (gjerne 1,5-2 millimeter), brunlige køllebiller med svært kraftige, klubbeformede antenner.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika.
Lycus (bille)
Lycus er en slekt av biller i familien rødvinger. De fleste er mer eller mindre røde på farge, dette er et signal om at de er usmakelige og giftige, såkalt aposematisme. En lang rekke insekter, både giftige og harmløse, etterligner rødvingene.
Utseende
Denne slekten kjennes på at dekkvingene er kraftig utvidete, nærmest sirkelrunde. Disse middelsstore billene er gjerne rødlige på farge, dekkvingene ofte svarte i spisen. Hodet er trukket ut til en smale snute. Antennene er svarte og mer eller mindre sagtakkede.
Levevis
De voksne billene er dagaktive og treffes gjerne på blomster, der de spiser nektar og pollen. Andre arter tar trolig ikke næring til seg som voksne. Larvene kan finnes under bark, i jord eller mellom løvstrø. Munndelene tyder på at de lever av flytende føde, men det er uvisst hva de faktisk spiser. Råtnende plantemateriale og slimsopp har blitt foreslått.
Systematisk oversikt
thumb|300px| Lycus ampliatus Inndelingen følger
Heartstopper (TV-serie)
TV-rettighetene til serien ble kjøpt av See-Saw Films i 2019, og Netflix kjøpte distribusjonsrettigheter i 2021. Filmingen foregikk i april til juni samme år. Heartstopper ble utgitt 22. april 2022.
Total Eclipse
Handling
Filmen handler om det lidenskapelige og voldelige homoseksuelle forholdet mellom de to dikterne på 1800-tallet i Paris, og under deres reiser i Europa. Denne tiden var for dem begge en periode med stor kreativitet.
Heartstopper (TV-serie)
Sesong to av serien ble utgitt i august 2023.
Total Eclipse
Handling
Paul Verlaine, som var gift, slites mellom forholdet til sin rike kone, og kjærligheten til Arthur Rimbaud. Når de først møtes er Rimbaud bare 16 år gammel, men han klarer likevel å totalt endre Verlaines måte å se på poesi, og også hans måte å se sitt eget liv.
Euplectopsis
Euplectopsis er en gruppe (slekt) av biller som hører til underfamilien køllebiller (Pselaphinae) i den store familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små, avlange, mørkbrune kortvinger. De ligner mye på slekten Euplectus men er gjerne mørkere på farge. Hodet er nokså stort og firkantet med små, runde fasettøyne og kraftige antenner, der de to første og de tre ytterste leddene er noe forstørret. Pannen har dype lengdegroper. Pronotum er omtrent så bredt som langt, med sterkt rundede sider, bredest omtrent i midten. Dekkvingene er blanke, fint hårete, med en skarp fure langs innerkanten (sømmen), og dekker omtrent en tredjedel av bakkroppen, som er sylindrisk. Beina er ganske korte.
Utbredelse
Artene er utbredt på New Zealand.
Pseudostenosagola
Utseende
Små til middelsstore, brunlige køllebiller. Kroppsformen er nokså smal. Antennene er knapt fortykkede mot spissen, nokså lange. Hodet er bredt med små fasettøyne. Pronotum er rundet, bredest foran midten. Dekkvingene er rundede, omtrent så brede som pronotum. Bakkroppen er noe bredere enn dekkvingene, fire ledd er synlige bak disse, gjerne tett hårete. Beina er kraftige, særlig lårene på forbeina er fortykkede.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Australia og New Zealand.
Kysj i Dvaportfelja
Kysj i Dvaportfelja (originaltittel: Кыш и Двапортфеля) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Eduard Gavrilov.
Globosulus
Globosulus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Utseende
Små, ganske brede køllebiller. Oversiden er ofte grovt punktert, eller med påfallende groper eller furer. Hodet er forholdsvis stort og bredt med velutviklede fasettøyne. Antennene er forholdsvis korte, de to ytterste leddene danner en kraftig klubbe. Palpene er små og lite påfallende. Pronotum er mer eller mindre rundet, omtrent så bredt som hodet, dekkvingene bredt rundede, forholdsvis korte.
Levevis
I alle fall noen av artene lever i huler.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Øst-Asia.
Batrisoplatus
Batrisoplatus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra Malaysia og Sri Lanka.
Eduard Gavrilov
Eduard Aleksandrovitsj Gavrilov (russisk: Эдуа́рд Алекса́ндрович Гаври́лов; født 1934 i Moskva i Sovjetunionen, død 2000 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Ivan da Marja
Ivan da Marja (originaltittel: Иван да Марья) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Boris Rytsarev.
Valentin Selivanov
Valentin Ivanovitsj Selivanov (russisk: Валенти́н Ива́нович Селива́нов; født 1938 i Kertsj i Sovjetunionen, død 1998 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Luigi Bettazzi
Luigi Bettazzi (født 26. november 1923 i Treviso i Italia, død 16. juli 2023 i Albiano d'Ivrea) var en italiensk katolsk biskop, ved sin død den siste gjenlevende italienske biskop som deltok på Det andre Vatikankonsil.
Bent Olsen
Bent Olsen (født 1956) er en dansk sosiolog og pedagog som er professor i pedagogisk sosiologi på NTNU ved Institutt for pedagogikk og livslang læring.
Luigi Bettazzi
Prest
Luigi Bettazzi studerte i Treviso og Bologna og ble presteviet 4. august 1946 av Bolognos erkebiskop, kardinal Giovanni Battista Nasalli Rocca di Corneliano.
Hjelpebiskop
Den 10. august 1963 utnevnte pave Paul VI ham til hjelpebiskop i erkebispedømmet Bologna, som titulærbiskop av Thagaste. Bispevielsen fulgte den 4. oktober 1963 med kardinal Giacomo Lercaro av Bologna som hovedkonsekrator, og medkonsekratorene biskop Gilberto Baroni av Albenga og Franco Costa av Crema.
Bent Olsen
Olsen har magistergrad i pedagogikk fra Københavns Universitet fra 1985 og har Ph.D. fra Danmarks Pædagogiske Universitet, 2006.
Luigi Bettazzi
Biskop av Ivrea
Den 26. november 1966 ble han utnevnt til biskop av Ivrea. Fra 1978 til 1985 var han president for Pax Christi International. I april 1983 representerte han den katolske kirke ved den økumeniske fredkonferansen i Uppsala. I den italienske valgkampen i 1994 betegnet han Jesus som «progressiv».
Den 20. februar 1999 innvilget pave Johannes Paul II hans aldersbetingede avskjedssøknad.
Bent Olsen
Siden 1985 har han i hovedsak arbeidet med utdanning og videreutdanning av førskolelærere, sosialpedagoger, grunnskolelærere og sykepleiere. Fra 2000 har han vært ansatt som foreleser ved Danmarks Pædagogiske Universitets sosiologiske masterutdanninger.
Luigi Bettazzi
Biskop av Ivrea
Luigi Bettazzi var en av de siste fortsatt levende deltakere som biskoppelig konsilsfader ved Det annet vatikankonsil (1962–1965), og mot slutten av konsilet var han en av dem som undertegnet den såkalte katakombepakten. Han var den siste levende undertegner av denne pakten. Han anså pave Frans' livsstil og embedsførsel som en omsettelse av katakombepakten. Han har også ytret ønske om at katakombepakten må komme sterkere frem i den offentlige bevissthet.
Slaget på Christiansunds red
Slaget ved Kristiansunds red var et slag mellom to britiske krigsskip (HMS Cygnet og HMS Tartar), og en landstyrke med landfaste og flytende kanonbatterier ved Markussundet i Kristiansund i 1808. Slaget var en del av Napoleonskrigene.
Luigi Bettazzi
Biskop av Ivrea
I 2007 erklærte han offentlig at hans samvittighet krevde at han måtte være ulydig og derfor anerkjenne av katolikkers borgelig anerkjente partnerskap (DICO - DIritti e doveri delle persone stabilmente COnviventi), og å støtte Prodi-regjeringen initiativer for rettslig anerkjennelse av homofile par. Han fremholdt dette mer eksplisitt i en vurdering av homoseksualitet i 2015.
Han ble fremhevet i flere italienske aviser og på TV-nyheter for å ha spådd pave Benedikt XVIs avgang omtrent ett år før han bekjentgjorde dette under det ordinære konsistorium det 11. februar 2013. På den tiden hadde mange journalister og høytstående personer i kirken blankt avvist at paven kunne eller ville fratre.
Den 4. april 2016 ble Bettazzi gitt æresborgerskap i Bologna.
I august 2022 fremla han i en alder av 99 år at det godt kunne være være fri abort frem til den femte måned. Tesen er at men ikke er «menneskelig person» før «etter fjerde/femte måned» av svangerskapet. Standpunktet er svært forskjellig fra det kirkelige læreembede og sterke utsagn fra pave Frans.
Etter hans død 99 år gammel i Castello Vescovile di Albiano d'Ivrea den 16. juli 2023 var det fortsatt i live fire katolske biskoper som hadde deltatt på Det andre vatikankonsil: biskop José de Jesús Sahagun de la Parra (da 101 år) fra Mexico, biskop Victorinus Youn Kong-hi (98) fra Sør-Korea, biskop Alphonsus Mathias (95) fra India, og kardinal Francis Arinze (90) fra Nigeria.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Anchylarthron
Utseende
Bittesmå (gjerne 1-2 millimeter), blanke, rødlige kortvinger. Kroppen er pæreformet. Hodet er trapesformet, med små, runde fasettøyne og groper i pannen. Antennene er middels kraftige. Maksillepalpene er lange, det ytterste leddet ganske stort. De ytterste leddene danner en kølle. Pronotum er forholdsvis lite, med rundede sider, bredest omtrent i midten, med runde, dype groper. Dekkvingene dekker omtrent halve bakkroppen, er blanke og kraftig utvidete bakover. Bakkroppsleddene er ganske korte og kan være påfallende innskåret i midten. Beina er nokså lange, leggene litt krumme.
Levevis
Disse billene lever på fuktige steder, som sumper og elvebredder, og også i maurtuer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Mellom-Amerika.
Jevgenij Matvejev
Jevgenij Semjonovitsj Matvejev (russisk: Евге́ний Семёнович Матве́ев; født 1922 i Novoukrainka i Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk, død 2003 i Moskva i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør, skuespiller og manusforfatter.
Tsjudo s kositsjkami
Tsjudo s kositsjkami (originaltittel: Чудо с косичками) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Viktor Titov.
Jesjtsjo ne vetsjer
Jesjtsjo ne vetsjer (originaltittel: Ещё не вечер) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Nikolaj Rozantsev.
Ljubov zemnaja
Handling
Styrelederen for kollektivbruket Zakhar Derjugin, blir forelsket i Manja Polivanova. Han gjør henne gravid, og hun føder en sønn. Zakhar blir deretter utvist fra kommunist-partiet og fjernet fra stillingen som formann ved gården.
I tillegg ønsker ikke Manja å ha noe mer med ham å gjøre lenger, og hun bestemmer seg for å skille seg fra Zakhar og oppdra sønnen deres på egen hånd.
Zemlja Sannikova
Zemlja Sannikova (originaltittel: Земля Санникова) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Albert Mkrttsjan og Leonid Popov.
Albert Mkrttsjan
Albert Sarkisovitsj Mkrttsjan (født 8. august 1926 i Kumajri i Jerevan, død 20. februar 2007 i Moskva i Russland) var en armensk regissør og manusforfatter.
Apoderiger
Apoderiger er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der artene er knyttet til maur.
Utseende
Små, rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Disse artene har reduserte øyne og er ofte blinde. Kroppsformen varierer mye. Hodet er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående, hos noen arter mangler de helt. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.
Levevis
Sannsynligvis er alle medlemmene i gruppen Clavigeritae knyttet til maur (de er myrmekofiler). Disse små, gulaktige billene, som mangler øyne, er helt avhengige av maurene. På bakkroppen har billen noen hårtufser som skiller ut et stoff som maurene er svært glade i – det har neppe noen næringsverdi, men kan kanskje fungere som et rusmiddel. Maurene slikker i seg stoffet fra hårtufsene. Skulle maurkolonien bli forstyrret, for eksempel hvis man løfter opp steinen de lever under, bærer maurarbeiderne billene i sikkerhet sammen med koloniens larver og pupper.
Utbredelse
Gruppen er utbredt på Madagaskar.
Leonid Popov
Leonid Sergejevitsj Popov (russisk: Леони́д Серге́евич Попо́в; født 1938 i Sovjetunionen, død 2020 i Moskva i Russland) var en sovjetisk regissør og manusforfatter.
Sjapokljak
Sjapokljak (originaltittel: Шапокляк) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Roman Katsjanov.
Ksenija, ljubimaja zjena Fjodora
Ksenija, ljubimaja zjena Fjodora (originaltittel: Ксения, любимая жена Фёдора) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Vitalij Melnikov.
Sto dnej posle detstva
Sto dnej posle detstva (originaltittel: Сто дней после детства) er en sovjetisk film fra 1974, regissert av Sergej Solovjov.
Handling
Serge, en skulptør, bestemmer seg for å produsere en ny skulptur et nytt plast-materiale, blant kreativt begavede barn i en sommer-leir som ligger i nærheten av et gammelt herskapshus. Samtidig er Lopukhin er så forelsket i klassekameraten Ergolina, at han ikke legger merke til hvor fascinert Sonya Zagremukhina er av ham. Å vise deres egentlige følelser og stemninger hjelper deres deltakelse i produksjon av et stykk kalt «Masquerade» satt opp av Lermontov.
Men selve stykket de setter opp blir umerkelig til et drama med en rekke uventede tilståelser, fornærmelser, misunnelse og raseri-utbrudd. Tenåringene er også så opptatt av deres egne følelser, at de ikke tar særlig hensyn til de pedagogiske ideene fra Serge.
Moskva - Kassiopeja
Handling
Fra dypet av verdensrommet kan Jordkloden plukke opp radio-signalene sendt av intelligente skapninger fra en planet i stjernesystemet Shedar, som ligger i stjernebildet Kassiopeia. Et prosjekt blir planlagt, foreslått av den unge oppfinneren Vitya Sereda, for å sende et romskip for å nå planeten. Men en slik reise kommer til å vare i flere tiår, så mannskapet på romskipet ЗАРЯ eller Zarya, skal rekrutteres blant tenåringer.
Prosjektet blir nøye gjennomtenkt. Men studenten Fjodor Lobanov gjemmer seg om bord på romskipet, og dette får romskipet uforvarende til å overskride lysets hastighet - og dermed når de målet sitt hele 27 år foran deres planlagte skjema.
Dirch
Mottakelse
Dirch ble den mest sette danske film i Danmark 2011, med 482,507 solgte billetter. Imidlertid ble filmmanuskriptet kritisert av Dirch Passers venner, som kalte filmen «lysår fra virkeligheden.» Dette ble avvist av Martin Zandvliet.
Priser
Under utdeling av Bodilprisen i 2012 mottok regissør Martin Zandvliet Blockbusters Publikumspris, scenografene Charlotte Garnov og Peter Grant fikk Henning Bahs-prisen, Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle gikk til Nikolaj Lie Kaas og Bodilprisen for beste mannlige birolle til Lars Ranthe.
Moskva, ljubov moja
Moskva, ljubov moja (originaltittel: Москва, любовь моя) er en sovjetisk-japansk film fra 1974, regissert av Aleksandr Mitta og Kenji Yoshida.
Handling
Yuriko Ono er en ung lovende danserinne fra Japan. Yurikos mulighet til å begynne som profesjonell danser kommer når hun blir invitert til Moskva for å studere ballett ved Bolsjojteateret. Yuriko finner også personlig lykke, når hun forelsker seg i en muskovittisk skulptør Volodya, og vinner konkurransen om å bli akseptert ved teateret.
Men lykken hennes blir kortvarig, når hun får diagnosen blodkreft. Det viser seg at jenta ble født i den japanske byen Hiroshima, som ble rammet av en av de to atombombene fra amerikanerne i 1945.
Bolsjoje kosmitsjeskoje putesjestvije
Bolsjoje kosmitsjeskoje putesjestvije (originaltittel: Большое космическое путешествие) er en sovjetisk film fra 1974, regissert av Valentin Selivanov.
Handling
Tre tenåringer - Sveta Ishenova fra Bukhara, Sasha Ivanenko fra Donetsk og muskovitten Fedya Druzhinin - vinner All-Union Children's Space Competition. Etter å ha gjennomført et spesielt treningskurs, reiser de med rom-fartøyet Astra. Under flyturen blir den eneste voksne på romskipet, kaptein Egor Kalinovsky, syk og blir plassert på en isolasjonsavdeling. En rekke nødsituasjoner som oppstår kort tid etter dette, noe som tvinger de unge astronautene til å ta selvstendige beslutninger under forhold hvor feilaktige handlinger truer med å ta livet av mannskapet og ødelegge romskipet.
Men etter hvert oppdager de tre karakterer plutselig at Astra egentlig var en underjordisk simulator, og ekspedisjonen deres egentlig bare vaer en treningsøkt som aldri har forlatt jordkloden. Dette var egentlig et psykologisk eksperiment, designet for å finne ut hvordan en ekte romfart for barn kunne ha utviklet seg. Samtidig viser det seg at Fedya, som ved et uhell fikk vite om det virkelige oppdraget til Astra kort tid før ekspedisjonen skulle begynne, valgte å skjule denne sannheten for Sveta og Sasha.
President for Mans lovgivende råd
Det lovgivende rådets president er leder for overhuset til Mans lovgivende forsamling, Tynwald.
Tynwalds president er ex officio Det lovgivende rådets president.
Valg
Presidenten blir valgt av og blant Tynwalds medlemmer, vanligvis på det siste møtet før et allment valg. Kandidater foreslås og støttes av medlemmene. Hvis det er flere enn én kandidat, avholdes det en felles avstemning i House of Keys og Det lovgivende råd. Kandidaten med flest stemmer blir valgt.
Kazenyj Torets
Kazenyj Torets (ukrainsk: Казе́ний Торе́ць) er en sideelv fra høyre til elva Donets i det ukrainske Donetsk oblast. Elven er 129 kilometer lang og har et nedslagsfelt på 5410 kvadratkilometer. Den renner gjennom blant annet byene Druzjkivka, Kramatorsk og Slovjansk.
President for Mans lovgivende råd
Valg
Presidenten velges for en periode på fem år.
Funksjoner
Presidentens hovedoppgave er å lede Det lovgivende råds møter. Hans eller hennes rolle er å sikre at virksomheten drives på en ryddig og objektiv måte. I denne sammenheng tolker presidenten rådets regler og sedvaner. Flere av disse reglene er beskrevet i de stående ordrene, hvor presidentens tolkning er autoritativ. Han eller hun assisteres i denne oppgaven av Clerk of the Legislative Council.
Ebbe Carsten Tønder Astrup
Ebbe Carsten Tønder Astrup (1794–1888) var en norsk offiser med kapteinsgrad, gårdbruker og politiker. Astrup var ordfører i Bolsøy i perioden 1846–1849.
President for Mans lovgivende råd
Funksjoner
Presidenten godkjenner også sakslistene til møtene.
Ebbe Carsten Tønder Astrup
Astrup var kaptein i infanteriet og eide gården Eikrem.
President for Mans lovgivende råd
Funksjoner
Hans eller hennes rolle er å være upartisk, men avgir stemme ved stemmelikhet.
Ebbe Carsten Tønder Astrup
Bakgrunn
Astrup var sønn av Hans Rasmus Astrup (1754–1827) og Pauline Susanne Tønder.
President for Mans lovgivende råd
Funksjoner
Presidenten har også som oppgave å nominere medlemmer, som skal være ansvarlige for å fremme lovforslag som skal behandles av rådet.
Ebbe Carsten Tønder Astrup
Bakgrunn
Han var far til statsråd Hans Rasmus Astrup fra Venstre.
President for Mans lovgivende råd
Funksjoner
Sammen med Presidenten for House of Keys signerer han eller hun alle resolusjonene til Tynwald samt verifiserer den kongelige sanksjonen av lovene og promulgasjonen av dem på Tynwald-dagen.
Fungerende president
Dersom presidenten er fraværende fra et møte, skal rådet velge et medlem som rådets fungerende president.
Romans o vljubljonnykh
Romans o vljubljonnykh (originaltittel: Романс о влюблённых) er en sovjetisk film fra 1974, regissert av Andrej Kontsjalovskij.
Handling
Sergei og Tanya er forelsket i hverandre. Men Sergei blir trukket inn i Marineinfanteriet, og Tania ønsker å vente på at han skal komme tilbake. Men Sergeis avdeling blir forlatt, til fordel for å hjelpe lokale innbyggere i nød. Hans slektninger mottar meldinger om at Sergei har omkommet. Tanyas barndomsvenn, en hockey-spiller, hjelper henne med å takle hendelsen - og hun gifter seg med ham.
Men det viste seg at Sergei fremdeles er i live. Han, sammen med en såret kamerat han har reddet, blir oppdaget på en øde øy etter en lang vinter. Hjemme får Sergei vite at Tanya allerede har giftet seg med en annen. Ute av stand til å akseptere tapet av sin elskede, dør Sergei. Men denne døden er symbolsk og emosjonell, ikke fysisk. Sergei fortsetter å leve et forholdsvis normalt liv uten tilsynelatende sjokk og sterk nød.
IL Jevn
IL Jevn var et norsk idrettslag fra Jevnaker som drev med blant annet fotball og skiidrett. Laget ble stiftet 24.01.1923, og fusjonerte med den større Jevnaker Idrettsforening i 2014.
IL Jevn arrangerte i mange år krystallrennet på ski, som var et populært skirenn hvor hele norgeseliten deltok. Krystallrennet på Jevnaker må ikke forveksles med det arrangementet med samme navn som på 2000-tallet har vært arrangert på Magnor.
Tsarevitsj Prosja
Tsarevitsj Prosja (originaltittel: Царевич Проша) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Nadezjda Kosjeverova.
Tremiti
Tremiti er ei øygruppe i Adriaterhavet nord for Garganohalvøya. Øygruppa tilhører provinsen Foggia og er del av Gargano nasjonalpark (Parco nazionale del Gargano). Øyene har en historie med mange jordskjelv noe som også har gitt navn til øygruppa fra italiensk, tremolanti, som betyr skjelving.
Dagobert (artist)
Lukas Jäger (født 1982) er en sveitsisk sanger og låtskriver som bruker kunstnernavnet Dagobert. Kunstnernavnet er adoptert fra Dagobert Duck, som den amerikanske tegneseriefiguren Skrue McDuck heter i tysk oversettelse. Han kaller sangene sine «tonesatte kjærlighetsbrev». Uttrykket hans har blitt beskrevet som en fusjon av 80-talls synthpop og tysk/sveitsisk slagermusikk i en humoristisk og teatralsk fasong.
Dagobert var i 2017 gjest på den tyske rapperen Casper sin låt «Lang lebe der Tod» sammen med blant andre Blixa Bargeld, kjent fra Einstürzende Neubauten og Nick Cave & The Bad Seeds.
Han har hatt roller i filmene Berlin für Helden (2012) og Kein großes Ding (2013), kreditert som Dagobert Jäger.
10 The Queen’s Own Gurkha Logistic Regiment
10 The Queen’s Own Gurkha Logistic Regiment er et regiment i Royal Logistic Corps og Gurkhabrigaden. Regimentet ble dannet 5. april 2001 gjennom en sammenslåing av Queen’s Own Gurkha Transport Regiment, Gurkha Transport Regiment og Gurkha Army Service Corps.
Regimentet hadde base i Gale Barracks i Aldershot per november 2018.
Ne bolit golova u djatla
Ne bolit golova u djatla (originaltittel: Не болит голова у дятла) er en sovjetisk film fra 1974 regissert av Dinara Asanova.
Brattåsen naturreservat
Reservatet dekker i hovedsak Brattåsens liside mot sørvest, og som navnet indikerer, er den relativt bratt. Her finnes enkelte bergvegger og noe blokkmark, men også slakere partier med løsmasser. I berggrunnen finnes gabbro, amfibolitt og kvartsdioritt. Dette er basiske bergarter som gir grunnlag for næringsrikt jordsmonn og rik vegetasjon, i motsetning til mesteparten av distriktet som domineres av gneis. Vegetasjonen er varierte former av blandingsskog, med innslag av selje, rogn, bjørk og mye osp foruten gran og furu. Det er også forekomst av de varmekjære artene hassel, sommereik og lind. I feltsjiktet finnes blant annet blodstorkenebb, svarterteknapp og engtjæreblom, samt markjordbær, kattefot og.
Det er ikke tillatt å endre naturmiljøet. Dyr og planter er vernet, men ordinær jakt er tillatt, det samme er sanking av bær og matsopp. Motorisert ferdsel er fobudt, med enkelte unntak angitt i verneforskriften.
Kalina krasnaja
Kalina krasnaja (originaltittel: Калина красная) er en sovjetisk film fra 1974, regissert av Vasilij Sjuksjin.
Handling
Jegor Prokudin er en tyv med kallenavnet Gore fullfører fengselsstraffen sin, og flytter til en landsby for å møte Ljuba (spilt av Lidija Fedoseeva-Sjuksjina) som bor der. Hun er en fremmed kvinne som hadde skrevet brev til ham, mens han satt i fengsel. Til å begynne med planlegger Iegor å ligge lavt en stund, før han igjen planlegger å begynne med kriminalitet. Ljuba ser ut til å oppriktig elske ham, til tross for hans kriminelle fortid og skepsis fra hennes egne venner - og fiendtlighet fra foreldrene hennes. Jegor bruker i begynnelsen mye penger på å drikke og danse sammen med fremmede, og overfører penger til sin tidligere kollega.
Når han er bortreist, forsøker Ljubas venner å overbevise henne om å komme tilbake sammen med den tidligere ektemannen hennes. De er bekymret for at Jegor kan begynne å stjele igjen. Men Jegor kommer tilbake, og bestemmer seg for å bryte med den kriminelle fortiden. Han reiser sammen med Ljuba til en annen landsby, og ber henne utgi seg for å være en sosialarbeider for å snakke med en eldre kvinne som bor der. Den eldre kvinnen forteller om sitt tøffe liv, og hun sier hun ikke har sett sønnen sin på 18 år. Samtidig sitter Jegor i et annet værelse med solbriller. Etter besøket innrømmer Jegor gråtende at den eldre kvinnen faktisk var moren hans.
Ljubas tidligere ektemann og vennen hans besøker Jegor, og forsøker å starte en konflikt. ​​Men de trekker seg tilbake, etter å ha lagt merke til at Jegor ikke er redd for dem. Jegor begynner i en ny jobb, som traktorfører. Men Jegors tidligere medarbeider kommer til landsbyen, og ber ham om å komme til storbyen. Kort tid senere kommer det fem kriminelle til landsbyen og skyter Jegor før de stikker av.
Wilhelm Lossen
Han er kjent for sitt arbeid med hydroksylaminer. Mens han var student ved Göttingen, forsket han på kokain sammen med Albert Niemann. Etter Niemanns død i 1861 fortsatte han forskningen på stoffet og fant dets kjemiske formel.
President for House of Keys
Presidenten for House of Keys er lederen for underhuset til Mans lovgivende forsamling, Tynwald. Embetet ble innstiftet i 1758. Det etterfulgte embetet som Formann for House of Keys (Chairman of the House of Keys), som ble innstiftet cirka 1649.
Valg
Presidenten blir valgt av og blant medlemmene av House of Keys under det første møtet etter et allment valg. Dette er husets første oppgave. Kandidater blir foreslått og støttet av medlemmene. Hvis flere enn ett medlem er nominerte, blir det avstemning med stemmeseddel. Kandidaten med flest stemmer blir valgt.
Presidentens første oppgave – etter at han eller hun har blitt valgt – er å be medlemmene om å ta imot en kopi av husets stående ordre og signere de stående ordrenes bok.
Funksjoner
Presidentens hovedoppgave er å lede møtene til House of Keys. Det betyr at han eller hun er ansvarlig for å sikre at virksomheten drives på en ryddig og objektiv måte. I denne sammenheng tolker presidenten husets regler og sedvaner. Flere av disse reglene er beskrevet i de stående ordrene, hvor presidentens tolkning er autoritativ, men noen av dem er uskrevne. Han eller hun assisteres i denne oppgaven av Clerk of the House of Keys.
Presidenten har også ansvaret for å kontrollere husets prosedyrer.
Presidentens rolle er å være upartisk. Han eller hun avgir stemme ved stemmelikhet. Presidenten har også rett til å avgi stemme under avstemninger og gjør vanligvis det. Han eller hun er det eneste medlemmet, som har valgmuligheten til å la være og avgi sin stemme. Dette er for å gjenspeile embetets upartiskhet.
Presidenten har også rett til å delta i debatter, men igjen – av interesse for å opprettholde embetets upartiskhet – blir denne retten sjelden benyttet.
I Tynwald – der begge husene er samlet – er presidenten fri til å tale og avgi stemme på samme måte som ethvert annet medlem av House of Keys.
Sammen med Det lovgivende råds president signerer han eller hun alle resolusjonene til Tynwald samt verifiserer den kongelige sanksjonen av lovene og promulgasjonen av dem på Tynwald-dagen.
Fra de tidligste tider har presidenten vært talsperson for huset og forsvarer av dets privilegier, særskilt i Tynwald Court.
Visepresident
Visepresidenten blir valgt av og blant husets medlemmer. Han eller hun tjenestegjør som president i dennes fravær.
Tsjisto anglijskoje ubijstvo
Tsjisto anglijskoje ubijstvo (originaltittel: Чисто английское убийство) er en sovjetisk film fra 1974, regissert av Samson Samsonov.
Dinara Asanova
Dinara Kuldasjevna Asanova (russisk: Дина́ра Кулда́шевна Аса́нова; født 1942 i Mikhail Frunze i Sovjetunionen, død 1985 i Murmansk i Sovjetunionen) var en sovjetisk regissør og skuespillerinne.
Tsjisto anglijskoje ubijstvo
Handling
Historien begynner når slektninger og venner kommer til Lord Warbecks slott for å feire jul. Plutselig, under middagen, dør Robert Warbeck - den eneste sønnen og arvingen til den gamle Lorden - foran alle gjestene. Kort tid senere dør selveste Lord Warbeck, og så dør en av de kvinnelige gjestene i huset. På grunn av det dårlige været kan politiet ikke nå frem til eiendommen.
Bottwink - en historiker som ble invitert av Lord Warbeck til å jobbe ved hans gamle bibliotek - er den eneste som er i stand til å forstå hva som hadde skjedd. Etterforskningen kompliseres imidlertid av at nesten alle de tilstedeværende er forbundet med hverandre gjennom merkelige, ubehagelige - og noen ganger uventede - forhold.
Pål Bjørby
Pål Bjørby er litteraturviter og førsteemanuensis i nordisk litteratur ved Universitetet i Bergens Institutt for lingvistiske, litterære og estetiske studier. Hans fagfelt omfatter blant annet feministisk forskning og queer-teori.
I 2001 skrev han introduskjonskapitlet «Queerteori: Assymetriske indentiteter» i antologien Norsk homoforskning. Samme år var han også med på å bidra med et kapittel om Eve Kosofsky Sedgwick til Kjønnsteori - en lærebok utgitt i 2008, og i 2009 kjøpte han Alvheim og Eide Akademiske forlag.
Reisen til USA
Bjørby som er født i Drøbak og studert litteratur i USA. USA, var på den tiden, ganske langt foran Norge på feministisk- og queer-teori. Bjørby forteller i et intervju med forskning.no at statuniversitetene i USA allerede sent på 1070-tallet så på feministisk teori som en selvsagt ting. Det var her han traff og tok et kurs med Cheri Register. Hun lærte han å stille spørsmål til både litteraturen og kulturen samt kontekster rundt dette som litteraturhistorie og estetikk. Han bestemte seg tidlig for å forme seg videre ved hjelp av det amerikanske universitetssystemet, ikke bare som forsker, men også som feminist og homoforsker.
Videre ut på 1980-tallet vokste interessen for feministisk teori og det dukket stadig opp større og flere feministiske institusjoner, noe som bidro til å skape "lesbian and gay-studies", og videre fra disse studiene vokste "queer theory" fram. Han forteller selv at det før dette var svært vanskelig å være skeiv: "Det å være feminist var ikke noe aber, men det å være homo var ennå en stund ganske umulig". Gjennom sitt bekjentskap med Register ble han kjent med Victoria Bendictsson s "Pengar". Hun skulle vise seg å bli viktig for Bjørby da han skulle tilbake til Norge i 1993, hvor han skrev en artikkel om Benedictsson som ble sendt inn til tidsskriftet Edda. Denne falt i smak hos redaktør Åse Hiort Lervik og han fikk en enormt god respons. Dette vekket interessen for å bli i Norge hvor han først hadde to år i Tromsø før han kom til Bergen og ble der.
Pål Bjørby har hatt en karriere hvor han har fått mye kritikk opp gjennom årene blant annet av kollegaer som mente han kastet bort både tid og karrieren på feminisme, men hans lidenskap var skeiv teori. Homofil Bevegelse i Bergen (HBB) ble opprettet i 1979, og da Bjørby kom til Bergen i 1980 ble han raskt et aktivt medlem av bevegelsen. HBB var en viktig bevegelse for skeive på denne tiden og de hold initiativ til et seminar for lokale skeive organisasjoner i hele landet. Dette seminaret førte så til opprettelsen av Fellesrådet for homofile og lesbiske organisasjoner i Norge (FHO). Pål forteller at han tror de færreste egentlig visste hva en karriere innen feminisme, gay and lesbian studies samt queer-teori egentlig går ut på.
"Det finnes ingen unnskyldning for å ikke gjøre kjønnsteori til større forsknings-og undervisningsfag [...]"
Utvalgte publikasjoner og redaktørarbeid
=== Publikasjoner (utvalg) ===
Museo d’arte moderna e contemporanea di Trento e Rovereto
Museo d'arte moderna e contemporanea di Trento e Rovereto (norsk oversettelse: Trento og Rovereto museum for moderne kunst og samtidskunst), forkortet MART, er et museumssenter i Trentino i Nord-Italia. Hovedmuseet ligger i Rovereto og inneholder for det meste verker innen moderne kunst og samtidskunst. Det stiller ut verker av kjente kunstnere som Giorgio Morandi, Giorgio de Chirico, Antonio Rotta, Felice Casorati, Carlo Carrà og Fortunato Depero. Fortunato Deperos hjem i Rovereto (kjent som Casa d'Arte Futurista Depero) er også en del av museet.
Den permanente samlingen inneholder over 15,000 verker, og omfatter malerier, tegninger, graveringer og skulpturer.
Historie
MART ble opprettet i 1987 som en selvstyrt enhet underlagt Den autonome provinsen Trentino. Den første utstillingen sto utstilt i Palazzo delle Albere i Trento. I 1991 startet planene med å utvide museet, ledet av Gabriella Belli. Målet med utvidelsen var å kombinere arven fra den store futuristen Fortunato Depero med samlingene til Trento regionale kunstmuseum. Den 15. desember 2002 åpnet MART sitt nye hovedkvarter i Rovereto, en liten by like syd for Trento.
Solomennaja sjljapka
Handling
Historien følger den ekstravagante tilværelsen til en sjarmerende, velstående mann, som aldri tenker på konsekvenser. Men å leve på kreditt svekker ham til slutt, og tvinger ham til å avslutte ungkarslivet. Han ønsker derfor å gifte seg med datteren til en velstående jarl for å få tilgang til pengene hennes.
Rollebestening
<!--
Produksjon
Ideen om filmen dukket Opp For Leonid Kvinikhidze umiddelbart etter filmingen av filmen "Sammenbruddet Av Ingeniør Garin". Opprinnelig ble Oleg Borisov vurdert for hovedrollen, men han trengte akutt behandling, Og Andrej Mironov fikk rollen (Lyudmila Gurchenko husket senere: "Vi samlet oss for å ramme inn den strålende Andrew, og vi gjorde det"). Nonna Terentyeva ble opprinnelig invitert til Å spille Rollen Som Clara, men Gurchenko viste seg å være mer overbevisende på auditionene. I den episodiske rollen som en enkel lamplighter dukker dramatikeren Mikhail Roshchin opp, som da hadde en affære med Ekaterina Vasilyeva, som spilte hovedrollen i filmen. Alisa Freindlich, kjent for publikum bare for sine dramatiske roller, dukket opp på kino for første gang i et komisk bilde. Andrej Mironov lærte å holde seg i salen rett under filmingen.
Filmen ble Den første bemerkelsesverdige rollen For Mikhail Boyarsky: "Regissørenes iherdige øye regnet meg ut som en viss kunstner "ung, som en italiensk." Jeg var hårete, noe som en italiensk, og generelt ødela jeg ikke bildet." Skuespilleren snakket høyt om Alisa Freindlich, som hjalp ham med verdifulle råd: "Bak fanen hennes kunne du skjule enhver ambisiøs artist".
Filmen ble utført i Tartu og I St. Petersburg. Det var en avslappet atmosfære på settet: skuespillerne spilte hverandre, henga seg til små lekne eskapader. Kvinikhidze, som satte pris på improvisasjoner, beordret ikke å slå av kameraet, uansett hva som skjedde. Som et resultat inkluderte filmen mange episoder som ikke var i manuset — for eksempel scener når en parykk faller av helten Til Mikhail Kozakov under en duell, eller når Mironov kysser Freindlich i nærvær av Boyarsky. Kozakov nærmet seg bildet Av Vicomte De Rosalba med en viss frihet, og skapte bildet av en dandy med en usikker seksuell legning; da Han hørte skuespillerens kommentar om "en eng med kyr og en gjetergutt", lo Mironov: "Du er gal! De vil lukke alt til helvete!", men scenen ble inkludert i filmen. Alexander Beniaminov (Onkel Vezine) kunne ikke huske forfatterens tekst og stadig improvisert. -->
Neverojatnyje prikljutsjenija italjantsev v Rossii
Neverojatnyje prikljutsjenija italjantsev v Rossii (originaltittel: Невероятные приключения итальянцев в России) er en sovjetisk-italiensk film fra 1974, regissert av Eldar Rjazanov og Franco Prosperi.
Handling
På et sykehus i Roma ligger en fattig 92 år gammel russisk emigrant på dødsleie. Hun avslører for barnebarnet sitt Olga at det finnes en skatt verdt 9 milliarder italienske lire begravd "under en løve" i Leningrad. Denne historien blir imidlertid overhørt av kvinnens behandlende lege, to mannlige sykepleiere ved navn Antonio og Giuseppe, en mafioso ved navn Rosario, og en annen pasient med brukket bein. Alle sammen flyr så snart de kan til Leningrad, for å lete etter denne skatten.