cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Operasjon Tabarin
Hensikt
For det andre var det et behov for å hindre fienden muligheten til å etablere tilfluktssteder i området. Tyskland var kjent for å bruke fjerntliggende øyer som samlingssteder og beskyttelse for ubåter, forsyningsskip og overraskende angrep. I 1941 hadde det også vært frykt for at Japan ville forsøke å erobre Falklandsøyene, enten for å etablere en base eller for å overlevere dem til Argentina og derigjennom oppnå politisk fordel for aksen og hindre britisk utnyttelse. Deceptionøya i den britiske øygruppen Sør-Shetlandsøyene, der en norsk hvalstasjon hadde vært drevet fra 1912 til 1931, hadde en beskyttet ankerplass. I 1941 hadde britene tatt sine forholdsregler ved å ødelegge kulltipper og oljetanker for å hindre eventuell bruk av tyskerne.
Ekspedisjonen
En gruppe på 14 mann, ledet av løytnant James Marr, forlot Falklandsøyene i de to skipene HMS «William Scoresby» og «Fitzroy» 29. januar 1944. Marr hadde tidligere deltatt i antarktisekspedisjoner med Ernest Shackleton og Douglas Mawson. Baser ble etablert nær den forlatte norske landstasjonen i Whalers Bay på Deceptionøya 3. februar 1944, der argentinske flagg ble erstattet av unionsflagget, og i Port Lockroy ved kysten av Graham Land 11. februar. Ytterligere en base ble etablert i Hope Bay 13. februar 1945 etter et mislykket forsøk på lossing av forsyninger 7. februar 1944.
Britiske territorialkrav ble ytterligere forsterket ved utgivelse av egne frimerker for hver av de fire territoriene Sør-Georgia, Sør-Orknøyene, Sør-Shetlandsøyene og Graham Land.
Reaksjon
Beslutingen om å iverksette Operasjon Tabarin var tilsynelatende ikke en politisk avgjørelse. Winston Churchill var utenlands, og et notat indikerer at han ikke var klar over avgjørelsen. I notatet uttrykker han bekymring for at trekket kan skade forholdet til USA under forberedelsene til invasjonen av Normandie. Et svar fra Foreign Office indikerte at operasjonen ikke ble iverksatt på grunn av at USA manglende anerkjennelse av de britiske kravene, men for å gjenta britiske territorialkrav overfor Argentina og Chile.
Etter krigens slutt ble basene overlevert til Falkland Islands Dependencies Survey (FIDS), senere omdøpt til British Antarctic Survey (BAS).
Snusmumrikken
Snusmumrikken er en av figurene i Tove Janssons ni bøker om Mummitrollet, utgitt fra 1945 til 1970. Han finnes riktignok ikke i den første av bøkene, men introduseres i den andre boka, Kometen kommer, hvor mummiuniverset blir fullt utviklet.
Han er Mummitrollets beste venn og ideal. Han går ikke i dvale slik mummiene gjør, men vandrer sørover hver høst og returnerer til Mummidalen om våren. Han er en eventyrer som er beundret av de små og sjenerte. Han er sønn av Mymlen og Jukseren og er også halvbroren til bl.a. Lille My.
Jansson baserte Snusmumrikkens karakter på sin venn og daværende forlovede, journalisten og politikeren Atos Wirtanen (1906–79). Snusmumrikken kan også oppfattes som forfatterens alter ego.
Monterey Jazz Festival
Monterey Jazz Festival er en jazzfestival som har vært holdt i Monterey, California, USA siden 3. oktober 1958. Festivalen har holdt konserter med de fleste av jazzens storheter gjennom tidene.
Bukhara-Suzanitepper
Bokhara-Suzanitepper er broderte tepper som stammer fra Sentral-Asia, særlig fra Bukhara i det som i dag er Usbekistan. De ble brodert på 1700- og 1800-tallet av kvinnene i familiene som en del av de unge jentenes medgift til gjengjeld for den pris som ble betalt for bruden. Teppene er tilvirket av håndvevd bomull og brodert med silke i mange farger.
Center for Afrikansk kulturformidling
De kulturelle arrangementene ved senteret spenner fra foredrag, danse– og trommekurs til konserter, bokdager, filmkvelder, lekestue for barn og utstillinger. Vanligvis blir et nytt afrikansk land eller et kulturelt område tildelt fokus for arrangementene gjennom et år. Sentralt er mangfoldigheten i de afrikanske musikk- og dansetradisjonene fra både sør og nord for Sahara, men også fra afrikansk-influerte kulturer i Amerika og Karibia.
CAKs organisasjon er organisert som en stiftelse med et ideelt kulturelt formål. Stiftelsens styre består av 4 medlemmer, med et rådgivende organ på ytterligere 4 medlemmer.
Stein Haanshus
Stein Haanshus (født 1958) er en norsk musiker, bassist og plateprodusent fra Soknedal i Trøndelag.
Etter å ha turnert med Unit Five i 1979,  var han medlem i Vikings fra 1980 til 1982. Bandet opptrådte stort sett innenlands, men var også litt aktive i Danmark.
Siden 1982 har Haanshus vært en del av Four Jets, – og i denne sammenheng deltatt på flere plateutgivelser og TV-opptredener. I 1983 feiret bandet 20-årsjubileum med turné i USA. Four Jets besøkte også Reykjavik, Island ved to anledninger, men turnerte i hovedsak i Norge. Gruppen hadde 29 førsteplasser på Norsktoppen.
Stein Haanshus har etter 2015 vært aktiv hovedsakelig som produsent, og i noen grad utøver ved plateinnspillinger med Sigrid Haanshus.
Kristiansund krematorium og gravlund
Kristiansund krematorium ligger på Kirkelandet gravsted i Kristiansund.
Kapellet på gravlunden har ikke vært brukt som krematorium helt fra det var nytt. Det var bygget som gravkapell. Ved kongelig resolusjon (kgl.res.) av 27. august 1937 ble det gitt tillatelse til å innrette et krematorium i gravkapellet på Kristiansund kirkegård.
Modernisering
Miljøverndepartementet fastsatte i 2002 en ny forskrift om utslipp fra krematorier. Derfor er krematoriet under modernisering etter tegninger fra arkitektene as. Eksisterende ovn ved kapellet i underetasjen skal utskiftes og det skal installeres renseanlegg og styringssystemer. Det nye krematoriet kan stå ferdig i 2008 eller 2009.
Norske kommunenummer
Norske kommunenummer på formatet ffkk, hvor ff angir fylkestilhørigheten og kk løpenummer innen hvert fylke, ble innført av SSB ved folketellingen 1946. Den opprinnelige fylkesnummerserien var 01–20, ettersom Norge hadde 20 fylker, inkludert Bergen fylke, i 1946.
I forbindelse med kommunereformen og sammenslåing av fylker var det mange endringer i fylkes- og kommunenummereringen fra 1. januar 2018 (Trøndelag) og 1. januar 2020 (øvrige), ved at sammenslåtte (nye) fylker har nye fylkesnummer i serien 30, 34 til 54 (med intervall på 4). Dermed fikk alle kommuner i de nye fylkene også nye kommunenummer basert på disse fylkesnumrene. Ettersom Oslo, Rogaland, Møre og Romsdal og Nordland fylker ikke var omfattet av sammenslåingene, beholder disse sine opprinnelige fylkesnummer også etter 2020. I oversikten er utgåtte nummerserier markert med "◆". Flere av fylkessammenslåingene er vedtatt reversert med virkning fra 1. januar 2024, hvor fylker som avsluttes er merket med "◇" og fylker som gjenopprettes med "☆".
Oversikten angir årstall (og eventuelt dato) for når kommunen ble opprettet, hvilke(n) kommune(r) som inngår eller har avgitt områder ved dannelsen av kommunen, årstall (og eventuelt dato) for når kommunen ble videreført, hvilke(n) kommune(r) som kommunen er innlemmet i, delt i eller overført et område til. I disse kolonnene er tidligere kommuner og tidligere navneformer angitt med kursiv. For navneformer som skiller seg tydelig fra hverandre, f.eks. Sylte og Tresfjord, er disse angitt i kolonnen for kommunenavn, men her er det vanskelig å sette et skarpt skille mot revisjoner av skrivemåten.
Historikk
Historisk har antallet kommuner i Norge variert kraftig. Ved innføringen av demokratisk lokalstyre med formannskapsdistrikter i 1838 ble det opprettet 397 kommuner i hele landet, som i oversikten er markert med "★". Det opprinnelige kommunestrukturen hadde en nummerering på formatet a.f, hvor a angav amtstilknytningen angitt med romertall I - XX (1–20) og f løpende fra 1 angav formannskapsdistriktet innenfor hvert amt begynnende med kjøp- og ladesteder - ikke ulikt formatet som ble innført i 1946. I oversikten er det opprinnelige formannskapsdistriktsnummer på disse 397 enhetene oppført.
For de 355 herredskommunene på landet var inndelingen basert på datidens prestegjeld og i noen tilfeller kirkesogn, mens 25 kjøp- og ladesteder, dvs. byer (for)ble egne enheter. Et stort antall prestegjeld og kirkesogn kan føre sin historikk tilbake til middelalderen og er markert med hhv. "‡" og "†". Både den geistlige og sivile historikken er oppført i feltet "Forhistorie", adskilt av en horisontal skillelinje. I perioden fra 1838 og utover til 1930-årene økte antallet kommuner kraftig, dels ved at herredskommuner ofte basert på store prestegjeld ble oppdelt i sine enkelte kirkesogn, eller at nye kjøp- og ladesteder ble utskilt som egne kommunale enheter. Følgelig økte antallet i denne perioden til sitt høyeste på 747 kommuner i 1947. Senere har dette blitt redusert gjennom Schei-komiteen i 1960-årene og mindre omfattende sammenslåinger i 1980- og 90-årene (Buvik-utvalget), og sist 2014–2020 (Kommunereformen) hvor antall kommuner ble redusert fra 428 (2014) til 358 (fra 1. januar 2020).
Den opprinnelige serien på dette formatet på kommunenumre ble innført av Statistisk sentralbyrå i forbindelse med folketellingen 1946, hvilket tilfeldigvis sammenfalt med tidspunktet med flest antall kommuner i Norge. Nummerrekkefølgen innen hvert fylke baserer seg på den tidligere fogderiinndelingen. For statistiske formål har kommunale enheter som har eksistert tilbake til 1838, blitt gitt egne kommunenummer uten at de i realiteten hadde kommunenummer i den perioden de eksisterte, disse ble gitt tredjesiffer 8 eller 9 og/eller er angitt med "*". Ved delinger og sammenslåinger har nye kommuner fått nye kommunenummer, og det var tidligere vanlig å beholde eller "gjenbruke" kommunenummer, og av denne grunn forekommer mange kommunenummer flere ganger. Gjenbruk av kommunenummer uten direkte videreføring av den opprinnelige kommunen er angitt med "#". Det er også tilfeller hvor en kommune har vært delt i mindre enheter en periode, for senere å bli gjenopprettet, for eksempel Gausdal og Rendalen. Kommuner som skifter fylke får også nytt kommunenummer, hvilket i tidsperioden 1840–2018 bare omfattet noen få kommuner, mens ved kommunereformen omfattet omkring 3/4 av Norges kommuner.
Fra 1838 ble det skilt mellom bykommune og herredskommune, og dette ble fra 1946 angitt ved at førstnevnte har tredjesiffer 0, mens sistnevnte har tredjesiffer 1, 2 og så videre. Noen bykommuner ble ved sammenslåing med omliggende landkommuner, definert som landkommune, hvilket er er angitt med ◎. Skillet mellom by- og landkommuner ble fjernet i 1992 er dette skillet i kommunenummer beholdt, også i den nye nummerserien fra 2018/20. Likefullt har Holmestrand fått tilbake bystatus, og er merket med ●.
I oversikten er tidligere kommunenavn og historiske skrivemåter oppført, tilbake til norrønt, med endringstidspunkt der dette er kjent, ellers angis årstall for folketellingshefte eller stortingsvalg hvor navneformen er benyttet. En rekke stedsnavn ble fornorsket i matrikkelen av 1886, og 1903, samt ved kongelige resolusjoner i årene 1900–1940. Ved rettskrivningen av 1917 ble aa erstattet av å, og denne bokstaven var innført ved folketellingen 1920. Det betyr at enkelte kommuner hadde tre skrivemåter i løpet av få år, f.eks. Vaage (til 1917), Vaagaa (1918–1919) og Vågå (fra 1920).
01. Østfold◆
I. Smaalenenes Amt 1671–1918 01. Østfold fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Viken, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer.
02. Akershus◆
'''II. Akershus Amt 1671–1918''' 02. Akershus fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Viken, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer.
03. Oslo
Utskilt fra Akershus Amt 1842 '''III. Christiania Amt 1842–1918''' 03. Kristiania fylke 1919–1924, Oslo fylke fra 1.1.1925 Består som eget fylke etter 1.1.2020, og beholder sitt fylkes- og kommunenummer.
04. Hedmark◆
Utskilt fra Oplandenes Amt 1781 '''IV. Hedemarkens Amt 1781–1918''' 04. Hedmark fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Innlandet, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer.
05. Oppland◆
Utskilt fra Oplandenes Amt 1781 V. Kristians Amt 1781–1918 05. Oppland fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Innlandet, unntatt Jevnaker og Lunner overført til Viken, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer.
06. Buskerud◆
'''VI. Buskeruds Amt 1680–1818''' 06. Buskerud fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Viken, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer. 0680 Strømm og 0681 Strømsgodset tilhørte Vestfold under hele sin levetid, så Juvkams oppførelse under Buskerud anses å være feil.
08. Telemark◆
'''VIII. Bratsberg Amt 1671–1918''' 08. Telemark fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Vestfold og Telemark, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer.
09. Aust-Agder◆
'''IX. Nedenes Amt 1685–1918''' 09. Aust-Agder fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Agder, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer.
10. Vest-Agder◆
X. Lister og Mandals Amt 1685–1918 10. Vest-Agder fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Agder, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer.
1Gyland (1838-39) regnes ikke blant de "opprinnelige" formannskapsdistriktene, men som en del av Bakke. 2Bakke i sin helhet regnes blant de "opprinnelige" formannskapsdistriktene. Det ble imidlertid opprettet tre formannskapsdistrikt: 1) Vestre Bakke og Sirdal sogn i Stavanger amt, 2) Østre Bakke og Sirdal sogn, og 3) Gyland, de siste to i Lister og Mandals amt. Disse ble slått sammen til et formannskapsdistrikt 1839.
Funnings kommuna
Funnings kommuna var en kommune på Færøyene som omfattet Funningur på Eysturoy. Den ble opprettet i 1906, og Gjáar kommuna ble utskilt fra kommunen i 1948, slik at gjenværende areal ble 18 km². Den ble innlemmet i Runavíkar kommuna den 1. januar 2009. Funnings kommuna hadde ved innlemmelsen 72 innbyggere.
Politikk
Funnings kommuna ble innlemmet i Runavíkar kommuna den 1. januar 2009, etter at et stort flertall gav sin tilslutning i en rådgivende folkeavstemning den 14. november 2006. I forkant av innlemmelsen rettet Funnings kommuna seg mot nabokommunen for et interkommunalt samarbeid, med sikte på en fremtidig innlemmelse, stikk i strid med innenriksminister Jacob Vestergaard og regjeringens ønske om et samarbeid og en innlemmelse i Sunda kommuna.
Norske kommunenummer
15. Møre og Romsdal
'''XV. Romsdals Amt 1671–1918''' 15. Møre fylke 1919–1934, Møre og Romsdal fylke fra 1.1.1935 Består som eget fylke etter 1.1.2020 og beholder sitt fylkesnummer. Fylkets kommuner, med unntak av kommunesammenslåinger, beholder sine kommunenummer. Unntatt Rindal (1.1.2019) og Halsa (1.1.2020) overført til Trøndelag.
16. Sør-Trøndelag◆
Utskilt fra Trondhjems Amt 1804 '''XVI. Søndre Trondhjems Amt 1804–1918''' 16. Sør-Trøndelag fylke 1919–2017 Inngår fra 1.1.2018 i Trøndelag, og alle kommuner fikk nye kommunenummer.
1Rennebu regnes blant de "opprinnelige" formannskapsdistriktene. Enkelte kilder oppgir at Rennebu formelt ble skilt ut fra Meldal i 1839.
17. Nord-Trøndelag◆
Utskilt fra Trondhjems Amt 1804 '''XVII. Nordre Trondhjems Amt 1804–1918''' 17. Nord-Trøndelag fylke 1919–2017 Inngår fra 1.1.2018 i Trøndelag, og alle kommuner fikk nye kommunenummer.
18. Nordland
'''XVIII. Nordlands Amt 1671–1918''' 18. Nordland fylke fra 1.1.1919 Består som eget fylke etter 1.1.2020 og beholder sitt fylkesnummer. Fylkets kommuner, med unntak ved kommunesammenslåinger, beholder sine kommunenummer. Unntatt Tjeldsund overført til Troms og Finnmark.
19. Troms◆
Utskilt fra Finmarkens Amt 1866 '''XIX. Tromsø Amt 1866–1918''' 19. Troms fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Troms og Finnmark, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer.
20. Finnmark◆
Vardøhus amt 1668–1787 '''XX. Finmarkens Amt 1787–1918''' 20. Finnmark fylke 1919–2019 Inngår fra 1.1.2020 i Troms og Finnmark, og samtlige kommuner fikk nye kommunenummer.
30. Viken◇
30. Viken fylke 2020-2023
I Viken inngår kommuner fra tidligere Østfold, Akershus og Buskerud fylker, Svelvik kommune i Vestfold, samt Jevnaker og Lunner i Oppland. Viken har fylkesnummer 30, fra 1.1.2020 - 31.12.2023. Deles fra 1.1.2024 i Østfold, Akershus og Buskerud, og samtlige kommuner får nye kommunenummer.
31. Østfold☆
Østfold gjenopprettes som eget fylke fra 1.1.2024 med kommunene som tilhørte, eller ble slått sammen av kommuner som lå i Østfold før sammenslåingen til Viken 1.1.2020, med unntak av Rømskog som inngikk i Aurskog-Høland fra samme dato.
32. Akershus☆
Akershus gjenopprettes som eget fylke fra 1.1.2024 med kommunene som før 1.1.2020 tilhørte, eller ble slått sammen av kommuner som lå i Akershus før sammenslåingen til Viken, Rømskog fra Østfold som inngikk i Aurskog-Høland, Røyken og Hurum fra Buskerud som inngikk i Asker, og Jevnaker og Lunner som tilhørte Oppland.
33. Buskerud☆
Buskerud gjenopprettes som eget fylke fra 1.1.2024 med kommunene som før 1.1.2020 tilhørte, eller ble slått sammen av kommuner som lå i Buskerud før sammenslåingen til Viken, samt Svelvik fra Vestfold som inngikk i Drammen og unntatt Røyken og Hurum som inngikk i Asker fra samme dato.
34. Innlandet
I Innlandet inngår kommuner fra tidligere Hedmark og Oppland fylker, unntatt Jevnaker og Lunner overført til Viken. Innlandet har fylkesnummer 34, fra 1.1.2020.
38. Vestfold og Telemark◇
39. Vestfold og Telemark fylke 2020-23
I Vestfold og Telemark inngår kommuner fra tidligere Vestfold og Telemark fylker, unntatt Svelvik overført til Viken. Vestfold og Telemark har fylkesnummer 38, fra 1.1.2020 - 31.12.2023. Deles fra 1.1.2024 i Vestfold og Telemark, og samtlige kommuner får nye kommunenummer.
39. Vestfold☆
Vestfold gjenopprettes som eget fylke fra 1.1.2024 med kommunene som før 1.1.2020 tilhørte, eller ble slått sammen av kommuner som lå i Vestfold før sammenslåingen til Vestfold og Telemark, unntatt Svelvik som inngikk i Drammen i Viken fra samme dato.
40. Telemark☆
Telemark gjenopprettes som eget fylke fra 1.1.2024 med kommunene som før 1.1.2020 tilhørte, eller ble slått sammen av kommuner som lå i Telemark før sammenslåingen til Vestfold og Telemark.
42. Agder
I Agder inngår kommuner fra tidligere Aust-Agder og Vest-Agder fylker. Agder har fylkesnummer 42, fra 1.1.2020.
50. Trøndelag
I Trøndelag inngår kommuner fra tidligere Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag fylker, samt Halsa og Rindal fra Møre og Romsdal. Trøndelag har fylkesnummer 50, fra 1.1. 2018.
54. Troms og Finnmark◇
54. Troms og Finnmark fylke 2020-2023
I Troms og Finnmark inngår kommuner fra tidligere Troms og Finnmark fylker, samt Tjeldsund fra Nordland. Troms og Finnmark har i fylkesnummer 54, fra 1.1.2020 - 31.12.2023. Deles fra 1.1.2024 i Troms og Finnmark, og samtlige kommuner får nye kommunenummer.
55. Troms☆
Troms gjenopprettes som eget fylke fra 1.1.2024 med kommunene som før 1.1.2020 tilhørte, eller ble slått sammen av kommuner som lå i Troms før sammenslåingen til Troms og Finnmark, samt Tjeldsund fra Nordland som ble slått sammen med Skånland fra samme dato.
56. Finnmark☆
Finnmark gjenopprettes som eget fylke fra 1.1.2024 med kommunene som før 1.1.2020 tilhørte, eller ble slått sammen av kommuner som lå i Finnmark før sammenslåingen til Troms og Finnmark.
Kommunenummer på annet enn kommuner
Skatteetaten og Statistisk sentralbyrå benytter enkelte nummer for skatteopplysninger og økonomisk statistikk som vanligvis er knyttet til en kommune, men som i noen tilfellet ikke kan knyttes til noe område eller kommune i Norge.
Évocation spirite
Évocation spirite er en fransk stumfilm fra 1899 regissert av Georges Méliès.
Steinfjorden (Senja)
Steinfjorden er en fjordarm av Ersfjorden på øya Senja i Senja kommune i Troms og Finnmark. Fjorden er cirka fire kilometer lang. Den starter mellom Strandby i vest og Tungeneset i øst og går i sørøstlig retning inn til bygda Steinfjord i fjordbunnen. Fjorden er omgitt av høye fjell, blant andre Luttind på 759 meter over havet.
Midt i fjorden ligger Høybøen lykt. Fylkesvei 862 går langs østsiden av fjorden.
Gianfranco Fini
Gianfranco Fini (født 3. januar 1952 i Bologna i Italia) er en italiensk politiker og tidligere utenriksminister i Silvio Berlusconis koalisjonsregjering III (2004–2006) og visestatsminister i koalisjonsregjering II (2001–2006). Siden den 30. april 2008 har Fini vært leder for Camera dei Deputati.
Fini var tidigere partileder for Alleanza Nazionale (1993–2008), et parti som da Fini tok over som partiledere het Movimento Sociale Italiano og var postfascistisk. Under Finis ledelse byttet man navn og antok i forbindelse med dette et dokument som erklærte at man «nå skulle bygge det største liberale massepartiet i Italias historie». Fini har ved flere anledninger villet distansere seg fra partiets tidigere idéarv. Da han i november 2003 stemplet fascisme som absolutt ondskap forlot blant andre Alessandra Mussolini, barnebarn til diktatoren, partiet. Fini sies å ha forandret nyfascismen «fra svartskjorter til oxfordskjorter». AN gikk 2008 i sammen med Forza Italia og en rekke mindre partier og dannet Il Popolo della Libertà ledet av Silvio Berlusconi.
Fini har havnet i hardt vær flere ganger, blant annet da han i samband med 70-årsdagen av Mussolinis marsj mot Rom i 1922 ble fotografert med armen utstrakt i klassisk fascisthilsen. Han forklarte senere dette med at han bare «hilset på en venn».
Fini var i 1993 kandidat som borgermester i Roma, men tapte mot Francesco Rutelli.
Etter å ha kommet i konflikt med Berlusconi brøt Fini med Il Popolo della Libertà og dannet 30. juni 2010 parlamentsgruppen Futuro e libertà per l'Italia (Framtid og frihet for Italia).
Round the Back of the Arches
«Round the Back of the Arches» er en britisk sang fra 1941 med melodi av Kennedy Russell og tekst av Desmond O'Connor.
Komikerduoen Flanagan & Allen, Jay Wilbur & His Orchestra, spilte den inn i London 3. juli 1941 på 78-plate for Decca Records.
Hasseåtage skrev en humoristisk svensk tekst med tittelen «Öl». Hasse Alfredson og Tage Danielsson spilte den selv inn sammen med pianisten Gunnar Svensson. Deres versjon ble utgitt på LP-platen 88 Öres-Revyn från Skeppet (Svenska Ljud 6368 200) i 1970.
Nordnorsk versjon
Terje Nilsen har skrevet en versjon på nordnorsk. Den heter «Ungan».
Lodalsparken
Lodalsparken er en park på Kværner i Oslo. Den ble ferdigstilt i 2009 og oppkalt i 2007 etter Lodalen.
Parken strekker seg fra Turbinveien 42–46 i øst til Smeltedigelen i vest, og ligger der elva Alna går. Men vannet har ikke vært rent nok til å gå gjennom parken, så per 2013 gikk vannet i kulvert under parken. Turvei D10, Alnastien, går gjennom parken. Langs parken ligger boligblokker fra 2000-tallet.
I østenden av parken ligger en dam og vestover fra Turbinveien er det anlagt et vannspeil formet som et elveløp, kalt «Kværnerdammen». Vannet er lagt i en smal kanal og et slyngende vannløp. Vannspeilet er bygget for å kunne brukes som skøytebane, og dybden er maksimalt 20 cm, slik at det også kan være et trygt badested for barn. Parkens areal er 1,5 dekar.
Seiling under Sommer-OL 2008
Seiling under Sommer-OL 2008. Seiling står på det olympiske programmet for 24. gang under OL-2008 i Beijing. Det kommer til å bli konkurrert om elleve olympiske titler, fire for menn, fire for kvinner og tre åpne klasser. Regattaene blir avviklet i perioden 9. til 21. august utenfor Qingdao.
Gunnar Seijbold
Gunnar Seijbold (født 25. januar 1955 i Stockholm, død 25. april 2020 i Stockholm, var en svensk frilansende pressefotograf og musiker. Under sitt yrkesaktive liv arbeidet han for flere aviser og nyhetsbyråer, blant annet Expressen, Aftonbladet, og Sveriges regjering.
Biografi
Seijbold var opprinnelig fra Stockholm. Hans far Olle Seijbold var også fotograf, og fotograferte blant annet ved Baltutlämningen etter andre verdenskrig.
Seijbold var også med og grunnla billedbyrået Svenska bild sammen med Andreas Hassellöf, Gustav Mårtensson og Lars G. Öhlund. Han var en periode også dets administrerende direktør.
Utover sin profesjon som fotograf var Seijbold også musiker, og medvirket som bassist på Eddie Meduzas album För Jaevle Braa!
Seijbold døde av COVID-19 i april 2020.
Primus pilus
Primus pilus var den høyest rangerte centurionen i en romersk legion.
Historisk rolle
I Den romerske republikk senere periode ble kohort den basis for taktiske enheter innen legionene. En kohort var sammensatt av mellom fem og åtte centurioner assistert av en optio, en soldat som kunne lese og skrive. Senion-centurionen av legionen og lederen av den første kohorten ble kalt primus pilus, er karrieresoldat og en rådgiver til legaten. Mens hver vanlige kohort var sammensatt av fem til åtte centuries (normalt seks i secondus til decius cohorts), var den som var ledet av primus pilus (den første) bestående av omtrent 10 centurier, eller 800 menn. Den hadde også en rekke andre stabspersonell, slik som kokker, kontorister, etc; dvs ikke stridende personell. Den moderne infanterigraden for primus pilus vil tilsvare omtrent Major i forhold til battalionstørreses enheter, dog det er ikke noen direkte sammenlignende posisjon.
Tehvandi Spordikeskus
Tehvandi Spordikeskus (norsk: Tehvandi Sportssenter) er et idrettsanlegg ved Otepää i Estland. Anlegget er mest kjent som årlig arena for verdenscuprenn i langrenn, men det er også Estlands nasjonalanlegg for skihopping. Anlegget er også arena for internasjonale rulleski-konkurranser sommerstid. Det var arena for junior-VM på ski 2011. I nyere tid har anlegget også blitt utvidet med arena for skiskyting, og VM i skiskyting 2027 skal arrangeres her.
Hovedanlegget ved fjellet Kuutsemäe har en hoppbakke med K-punkt 90 meter (bakkestørrelse 100 meter). Hoppbakken ble tatt i bruk 18. januar 2008, som den første av denne størrelsen i Estland. Den har flomlys og plastmatter, slik at den også kan brukes i sommerhalvåret. I tårnet i tilløpet er det også en 33 meter høy klatrevegg. Bakkerekorden på snø er 101,5 meter, satt av Sara Takanashi (Japan) under trening i junior-VM 25. januar 2011. På plast er rekorden 102 meter, satt av Siim-Tanel Sammelselg (Estland) 3. oktober 2009.
Anlegget hadde tidligere en hoppbakke med K-punkt 70 meter (bakkestørrelse 76 meter), åpnet 14. januar 1968 og ombygd i 1993/94. Før ombygningen var bakkerekorden 78,5 meter (satt av Sergei Pondar); etter ombygningen var rekorden 75,5 meter (Jaan Jüris, 13. mars 2003). Bakken var arena for to B-verdenscuprenn i kombinert i desember 1998. Denne hoppbakken ble revet i 2008, etter at den nye sto ferdig.
Fire mindre hoppbakker på Apteekrimäe (norsk: Apotekbakkene), to kilometer nordvest for Tehvandi, er også en del av sportssenteret. Disse bakkene har størrelse K10, K15, K25 og K40, med 46,5 meter som bakkerekord for K40-bakken (satt av Mario Visnap).
Anlegget ble etablert i 1978 etter ordre fra Sovjetunionens idrettskomité, hovedsakelig som treningssenter for Sovjetunionens olympiske vintersportsutøvere. Mellom 1993 og 2005 hadde anlegget navnet Eesti Olümpia Õppetreeningkeskus Tehvandi (norsk: Estlands Olympiske Treningssenter i Tehvandi), og var administrert av det estiske kulturdepartementet.
Jora
Jora eller Jori er en sideelv fra nord til Gudbrandsdalslågen i kommunene Dovre og Lesja. Den møter hovedelven like vest for Dombås omtrent der E136 og Raumabanen krysser elven. Vassdragets utgangspunkt er to navnløse tjern i Sunndal kommune i snaufjellet sørvest for Storskrymten, en fjelltopp som ligger i grenseskillet mellom Dovre kommune, Sunndal kommune og Oppdal kommune. Deler av nedbørfeltet ligger i Sunndal og Oppdal. Nedbørfeltet avgrenses i nord av fjelltopper på opp mot 2000 moh., med Snøhettas vesttopp som høyeste punkt på 2253 km2. Nedbørfeltet har mange innsjøer (størst er Sjongsvatnet på 1,7 km2) og 85 % ligger over skoggrensen. Vannføringen er størst i mai, juni og juli. Største registrerte vannføring var 168 m3/s (i 1972).
Anlegg av Raumabanen begynte ved Jora 24. januar 1912. Veibroen over Jora ble sprengt 30. april av britiske styrker som evakuerte fra Dombås mot Åndalsnes.
Geografi
Elvestrengen omfatter Veslholbekken som møter Storholbekken og Nedre Lågvassbekken inn i et navnløst tjern 1270 moh der Jora starter. Elven munner ut i Gudbrandsdalslågen ca 2,5 – 3,3 km vest for Dombås sentrum hvor den deler seg i et 1,4 km langt og 800 meter bredt delta. Elven er grenseelv mellom Lesja og Dovre fra Lågen opp til samløpet med Grøna (6,7 km) som kommer fra Snøhettamassivet og drenerer et areal på 123 km². Derfra og ca 2,5 km er Grøna grenseelv. Vassdraget er 46,8 km langt hvorav Jora utgjør den lengste delen på 43,7 km mens Veslholbekken er 3,1 km. Nebørsfeltet er 496,7 km² og drenerer hovedsakelig tre områder: hoveddalføret opp til Sjongsvatnet, Grøndalen og Skamsdalen. Middelvannføringen er 10,1 m³/s.
Fra sine kilder i traktene rundt Storskrymten (1985 moh.) renner Jora i sørvestlig retning ned i den skogkledte Skamsdalen. Fra Skamsdalssætrin og ned til samløpet med Grøna renner Jora gjennom Jora landskapsvernområde. Ved samløp med elva fra Sjongsvatnet, feltets største innsjø (1,7 km²), dreier elva sørøstover til samløp med Grøna. Feltet har relativt mange mindre tjern, med et totalt areal på ca. 3 % av samlet nedbørfelt. Foruten Sjongsvatnet ligger Langvatnet, Lågvatnet, Leirsjøen og Mjogsjøen i den vestlige grenen av vassdraget, mens Svånåvatnet og Storvatnet er de største tjernene i Grøna. Storvatnet er et av flere små og store tjern på grensen til Hjerkinn skytefelt som går under navnet Grisungvatni. Jora er viktig for opprettholdelse av vannføring i Lågen.
Geologi
Joravassdraget ligger på overgangen mellom tre ulike bergartskomplekser: Prekambriske gneiser i vest, eokambrisk sparagmitt (se arkose) i de høyereliggende delene, sedimentære og vulkanske bergarter i sør og øst. Overflaten er stort sett dekket av løsmasseavsetninger. Flere bresjønivåer har satt spor i avsetningene. Israndavsetninger danner viktige materialkilder for nåtidens elvetransport. Der hvor hovedelven skjærer gjennom løsavsetningene, er det gravet vekk betydelige materialmengder. Løsmassene og den aktive breerosjonen i de øvre deler av vassdraget gir stor materialetransport for deltautvikling. Det foregår stadig masseavleiringer i deltaet og endringer i elveløpene.
Vern
Utbygging av Jora til produksjon av elektrisk strøm ble foreslått i 1920, og lagt bort av hensyn til fiskevann, beiter og setring. I forbindelse med Verneplan I (1973) ble Jora satt på vent til senere. I 1980 (verneplan II) fikk Jora et midlertid vern på fem år. I Samlet plan fra 1982 ble muligheten for overføring av Jora til Aursjømagasinet vurdert. I Verneplan III (1986) var ikke Jora nevnt og i 1991 gikk kommunestyrene i Lesja og i Dovre inn for at Jora burde med vernes. I 1993 ble vern av Jora nedstemt i Stortinget med 73 mot 75 stemmer. Jora ble i 2005 vernet mot kraftutbygging gjennom Supplering av Verneplan for vassdrag, med begrunnelsen: ''Vassdraget er viktig del av et attraktivt og variert landskap. Stort naturmangfold knyttet til biologi og geologi. Store kulturminneverdier. Vassdragsvernet binder sammen vern etter Naturvernloven og bidrar med det å ivareta helheten i vassdraget. Friluftsliv er viktig bruk''.
Henrique Pacheco Lima
Henrique Pacheco de Lima (født 16. mai 1985) er en brasiliansk fotballspiller som spiller for den brasilianske klubben Cruzeiro Esporte Clube.
Hests kommuna
Hests kommuna var en kommune på Færøyene som omfattet øyene Hestur og Koltur. Området var opprinnelig en del av Kirkjubøur sogn, men ble utskilt fra dette i 1920. Sognet ble senere utskilt som en egen kommune fra Suðurstreymoyar prestagjalds kommuna i 1930, med et areal på 9 km². Den gikk inn i Tórshavnar kommuna den 1. januar 2005, etter en folkeavstemning foråret. Hests kommuna hadde ved sammenslåingen 41 innbyggere.
Miguel Ángel Nadal
Miguel Ángel Nadal (født 28. juli 1966) er en spansk tidligere fotballspiller, og er regnet som en av landets beste forsvarsspillere i nyere tid. Han var en del av FC Barcelona og Johan Cruijffs Dream team (1990–94).
Nadal var med i s VM-tropp i 1994, 1998 og 2002, og spilte totalt 62 kamper med flagget på brystet.
Nadal er meget tennisinteressert, og har blant annet vunnet Baleranes tennismesterskap for juniorer.
Han er onkel til tennisspilleren Rafael Nadal.
Apsley Cherry-Garrard
Apsley Cherry-Garrard (født 2. januar 1886 i Bedford, død 18. mai 1959) var en engelsk polfarer.
Terra Nova-ekspedisjonen
Han var ett av de yngste medlemmet av Robert Falcon Scott sin andre ekspedisjon til Antarktis fra 1910–1913 med skipet «Terra Nova». Cherry-Garrard ble egentlig nektet å være med på ekspedisjonen, men søkte en gang til, denne gangen med et løfte om å betale £1000. Han fikk imidlertid et nytt avslag. Han gav da Scott beskjed om at han ville gi donasjonen uansett, dette sammen med en sterk anbefaling fra Edward A. Wilson gjorde at Scott valgte å ta med Cherry-Garrard som assisterende biolog.
Ekspedisjonen til Cape Crozier
Sammen med Wilson og Henry Bowers gjennomførte Cherry-Garrard en ekspedisjon til Cape Crozier i juli 1911. Målet for ekspedisjonen var å få samlet embryo fra keiserpingvinen. Cherry-Garrard var meget nærsynt og så lite uten briller, men disse kunne han ikke bruke mens de trakk sledene på grunn av at dogg som frøs på glasset. I nærmest totalt mørke og i temperaturer på mellom −40°C og −56°C trakk de sledene 97 kilometer fra basen på Cape Evans til den andre siden av Rossøya. Forfrosne og utslitte nådde de målet, men ble liggende værfast på grunn av snøstorm. Teltet ble revet vekk av vinden og etterlot mennene i soveposene under et stadig tykkere lag med snø som kom drivende med vinden. For å holde humøret oppe sang mennene sanger.
Salhus
Salhus er et sted i Åsane bydel i Bergen, nord for Bergen sentrum. Salhus grunnkrets i Bergen kommune hadde 824 innbyggere 1. januar 2012 og et areal på 0,81 km². Salhus er en del av tettstedet Bergen. I sør ligger Mjølkeråen, i nord Salhusfjorden, og i øst Hordvik. For å komme til Salhus kan man enten kjøre RV564 eller FV243.
Apsley Cherry-Garrard
Ekspedisjonen til Sydpolen
Cherry-Garrard fikk senere ansvar for å hjelpe til med utlegging av depoter med fyringsolje og proviant på den planlagte ruten som gruppene som skulle forsøke å nå sydpolen skulle bruke. Han ble også med sydpolgruppen opp til toppen av Beardmorebreen. Han returnerte sammen med tre andre fra toppen av breen den 22. desember 1911. På returen tok Cherry-Garrard over navigasjonen ved en rekke anledninger, ved å bruke synet til partneren frem til partneren ble snøblind. Uten partner som kunne se skikkelig klarte Cherry-Garrard å overkomme den ekstreme nærsyntheten ved å navigere etter det svake skinnet fra solen.
Salhus
I Salhus ligger Salhus kirke og kirkegård, Salhus skule og Tekstilindustrimuseet. Tidligere var det fergeforbindelse til Holsnøy. Salhus turn & Idrettslag, Salhusvinskvetten, Salhus Pinsetten, Salhus Musikklag, Salhuskoret og Idrettslaget Norna-Salhus har tilhold på stedet. Salhuskvintetten har også sitt opphav i Salhus. Artisten Beate Jacobsen kommer fra Salhus.
Navnet kommer fra det gammelnorske Sálúhús som betyr stedet med gjestgiveri. Det kan ha tilknytning til de mange Sálúhús som kong Øystein Magnusson lot oppføre for de veifarende. Utenfor Salhus ligger Salhusfjorden, som var et betydelig trafikknutepunkt. Alle «fjordabåtene» var innom Salhus på vei nordover til bygdene i Nordhordland. I gammel tid hadde bygden overnattingssteder med skjenkerett for «brændevin». Det var mange striler som drakk opp pengene fra fiskesalget på torget i Bergen på vei hjem.
Salhus hadde også store trikotasjefabrikker. Det var Salhus Tricotagefabrik, Salhus Væverier og Birkelund. Selv om det gikk nedover med tekstilfabrikkene og bygden mistet sin status som trafikknutepunkt, først da fjordabåtene ble nedlagt og senere fergeforbindelsen til Holsnøy ble flyttet, beholdt Salhus sin status som kulturelt sentrum i Åsane.
Apsley Cherry-Garrard
Ekspedisjonen til Sydpolen
I februar 1912 var han ansvarlig for å lede en gruppe som gjorde en siste tur til det største depotet på Rossbarrieren, som hadde fått navnet «ett tonn depotet». Han ventet der i syv dager i håp om å møte den gruppen som var ventet tilbake fra polpunktet. Oppdraget hans var å eskortere polgruppen. Cherry-Garrard snudde tilbake til basen på den 10. mars 1912 av hensyn til sledehundene som hadde lite mat. Nitten dager senere døde Scott, Edward A. Wilson og Henry Bowers i teltet 20 kilometer sør for depotet.
Arkitekturåret 1739
Arkitekturåret 1739 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1739.
Apsley Cherry-Garrard
Ekspedisjonen til Sydpolen
I april 1912, da den antarktiske vinteren i anmarsj, var det klart for alle på ekspedisjonen at sydpolgruppen hadde omkommet. Edward Atkinson tok kommando over ekspedisjonen og Cherry-Garrard fortsatte med zoologisk arbeid. Det vitenskapelige arbeidet fortsatte gjennom vinteren og først i oktobet 1912 satte en gruppe ledet av Atkinson og som blant annet bestod av Cherry-Garrard og Tryggve Gran sydover for å fastslå skjebnen til sydpolgruppen. Den 12. november 1912 ble teltet med likene av Scott, Wilson og Bowers funnet, sammen med dagbøkene og flere brev. På sleden var fremdeles steinprøver som gruppen hadde dratt med seg fra fastlandet lenger inne. Cherry-Garrard var dypt preget av gruppens skjebne, særlig på grunn av dødsfallene til Wilson og Bowers, som han hadde vært med til Cape Crozier.
Salhus
I Salhushallen ble det avholdt dansetilsteninger, basarer, kino og revyer. Lekkerbisken hadde tilhold i bygden og leverte mat i Bergen og omegn i mange år.
Nokia 1600
thumb|Nokia 1600. Nokia 1600 er en serie med mobiltelefoner fra Nokia. Både Nokia 1600 OLD, Nokia 1600b og Nokia 1600 går under betegnelsen Nokia 1600. Telefonene ble lansert i 2005. Nokia 1600 er designet for å brukes med kontantkorttjenester og har noen likheter med Nokia 1100. Telefonene er laget spesielt for personer i utviklingsland.
Salhus
Bogen Studio har også tilhold i Salhus der man kan spille inn musikk og annet. Salhus hadde inntil 1981 den ene av to kirker i Åsane. Salhus kirke ble bygget i 1924.
Apsley Cherry-Garrard
Livet etter ekspedisjonen
Cherry-Garrard utviklet klinisk depresjon kort tid etter han returnerte fra Antarktis. Selv om han aldri ble friskmeldt fra sykdommen klarte han til en viss grad å helbrede seg selv ved å skrive om sine opplevelser. Han gjennomgikk mange ganger spørsmålet om hva som kunne ha blitt gjort annerledes for å redde sydpolgruppen, først og fremst i boken Den fryktelige ferden (engelsk: The Worst Journey in the World) som han utgav i 1922. Den ble utgitt for første gang på norsk i 2011. Boken er ansett som en klassiker og har blitt fremhevet som en av de beste sanne opplevelseshistoriene som noen gang er skrevet. Han ble oppfordret til å skrive boken av sin venn og nabo, nobelprisvinneren George Bernard Shaw.
Eggene som Wilson, Bowers og Cherry-Garrard bragte med seg tilbake fra Cape Crozier er nå i samlingene til Natural History Museum i London.
Viseformann for Statsrådet i DDR
Viseformannen for Statsrådet i DDR var landets visestatsoverhode 1960–1990.
Historie
Folkekammerets president var stedfortrederen til DDRs president 1949–1960 og 1990. Embetet som DDRs president ble erstattet av Statsrådet etter en endring av 1949-forfatningen 12. september 1960.
Ifølge artikkel 67 i andre kapittel av 1968-forfatningen bestod Statsrådet av formannen, viseformennene, medlemmene og sekretæren. Disse ble valgt under Folkekammerets første møte etter parlamentsvalget for en embetsperiode på fire år. Ifølge artikkel 69 ble Statsrådets arbeid ledet av formannen.
I endringene av forfatningen 27. september 1974 ble artikkel 67 endret slik at embetsperioden ble økt til fem år. I artikkel 69 ble det tilføyd at dersom formannen er forhindret i å lede arbeidet, vil en viseformann bli gitt i oppdrag å overta disse oppgavene.
Kringsjå (Oslo)
Avgresning
Strøket ligger like sør for Sognsvann (de sydligste delene av strøket strekker seg også noe lenger østover), og hele strøket har kontinuerlig Nordmarka i nord og vest. I sør er grensen Carl Kjelsens vei og grøntområdet sør for Nordberg skole, i øst f.o.m gaten Kringsjågrenda.
I sør ligger dermed Sogn (vestlig del) og Nordberg (østlig del), mens Korsvoll ligger i øst.
Bebyggelse og infrastruktur
Kringsjå har sitt navn etter Kringsjå gård, som lå på tomta der blokka med adresse Folke Bernadottes vei 27B, 27C og 27D befinner seg i dag. Som navnet antyder var det herfra god utsikt mot byen og Oslofjorden. Gårdsbygningene ble revet på 1970-tallet.
Kringsjå stasjon og Sognsvann stasjon på Sognsvannsbanen åpnet i 1934. Området hadde lenge lite bebyggelse utover noen bondegårder og en del hytter, men på 1960-tallet skjøt utbyggingen fart. Første del av Kringsjå studentby åpnet i 1967-70, og studentbyen (inkludert Fjellbirkeland som åpnet i 1991) består nå av ca. 2000 boliger.
Norges idrettshøgskole ligger på Kringsjå, og Riksarkivet holder også til her. Ungdomsskolen Nordberg skole (1997), barneskolen Kringsjå skole (1995) og Kringsjåhallen danner en kompleks i sørvest. Ellers finner man to dagligvarebutikker, en barnehage og et legesenter her.
Liste over kardinaler utnevnt av Klemens VI
Liste over kardinaler utnevnt av Klemens VI er en liste over de 27 kardinalene pave Klemens VI utnevnte under fire konsistorium i perioden fra 20. september 1342 til 17. desember 1350.
Irisjordloppe
Irisjordloppe (Aphthona nonstriata) er en bille som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Den er utbredt i det meste av Europa og østover i Asia. Den finnes i Norge.
Irisjordloppe er mellom 2,2-3 mm lang. Den har et blåsvart hode, halsskjold (pronotum) og dekkvinger. Kroppen er har en metallisk glans og er nærmest helt glatt, med en oval form som bladbillene ofte har. Beina er lyse, nær gule, unntatt spissen på de tykke baklårene som har samme farge som kroppen. Antennene er lange og trådformet, mørke, men med noen lyse ledd nærmest hodet. Den er svært lik flere andre jordlopper i samme slekt.
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad, blant annet på iris. De regnes ikke som skadedyr.
Irisjordloppe tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Møllenberg
Møllenberg er en bydel i Trondheim, øst for Nidelva, nord for Bakklandet og Pappenheim, vest for Rosenborg og sør for Lademoen. Kommuneorganisasjonsmessig er Møllenberg en del av Østbyen bydel.
Bydelen, og da spesielt Nedre Møllenberg gate og Kirkegata, består hovedsakelig av toetasjes trehusgårder fra 1880- og 1890-årene. Frem til midten av 1980-årene var Møllenberg i stor grad et arbeiderstrøk bebodd av barnefamilier. I de senere årene er mange av tregårdene blitt gjort om til boliger for studenter. Dette har ført til at bydelen i stor grad preges av festbråk og støy.
På aller nederste del av Møllenberg, mot vannet, finner en kjøpesenteret Solsiden, tidligere Trondhjems Mekaniske Værksted. Dette området kalles Nedre Elvehavn.
Som med alle de historiske bydelene i Trondheim er det uenighet om hvor de nøyaktige bydelsgrensene går.
Trujillo (Spania)
Trujillo er en spansk by i regionen Extremadura.
Geografi
Byen ligger i provinsen Cáceres 564 m over havet. Den har knapt 10 000 innbyggere (2005).
Historie
I det 2. århundre omtaler Ptolemaios en by i Extremadura med navnet Turgalium. I det 10. århundre ble det bygd en maurisk festning, og under det arabiske herredømmet over Spania var byen kjent som Torgiela. Under gjenerobringen av Spania ble Trujillo i 1186 inntatt av Alfonso VIII av Castilla, for så i 1189 igjen å bli tapt til almohadene. I 1232 ble så byen endelig gjenerobret av kristne riddere. I 1431 tildelte Johann II av Castilla Trujillo by-privilegier.
E.C. Dahls fødestiftelse
E. C. Dahls stiftelse var en norsk almennyttig stiftelse i Trondhjem opprettet i 1892 av Erich Christian Dahl og åpnet på Kalvskinnet i 1908. Den ble nedlagt i 1984.
I testamentet Dahl hadde skrevet vel fire år før sin død var det gitt direktiver til hvem som skulle arve hva av hans formue. Etter at alt var fordelt var det fortsatt betydelige verdier, nærmere 850,000 kroner samt en del eiendommer, igjen. De skulle benyttes «til en Stiftelse for hjælpeløse, nyfødte Børn eller et Barnehjem eller maaske rettere til en Fødselsstiftelse for fattige Barselskvinder, maaske alle tre Ting i Forening; denne Stiftelse skal have mit Navn.»
I mars 1892 fastslo byens autoriteter og boets eksekutorer at stiftelsens formål skulle være et «Hospital for fattige, syge Børn og en Fødselstiftelse for fattige Kvinder.»
Trujillo (Spania)
Betydning
Trujillo er fødebyen til Francisco Pizarro (1475–1541), de øvrige Pizarro-ene og Francisco de Orellana. Til sammen 56 kjente conquistadorer som spilte en rolle under oppdagelsen og erobringen av Mellom- og Sør-Amerika stammer fra Trujillo. Byen regnes derfor som „conquistadorenes vugge“. Flere steder i Latin-Amerika med samme navn er oppkalt etter denne spanske byen.
E.C. Dahls fødestiftelse
I 1877 hadde Dahl kjøpt Tronstadhaven rett sør for bryggeriets egen have, en tomt som han selv hadde hatt i tankene å benytte til stiftelsen, men eksekutorene mente den var for liten. I 1886 fant man en løsning ved å makeskifte en annen av Dahls eiendommer, en have øverst i Prinsens gate, med en tilstøtende eiendom til Tronstadhaven, Lohrmannhaven. Det gikk imidlertid mange år før stiftelsens kapital var stor nok til å få gjennomført bygging og drift. Først i 1905 kunne man på basis av Johan Christensen tegninger og under Johan Osness' overoppsyn starte arbeidet, og 29. juni 1908 ble stiftelsen høytidelig åpnet. Foran hovedbygningen ble det i anledning åpningen satt opp en statue av Erich Christian Dahl.
Frem til 1984 fødte 99 % av byens vordende mødre på Stiftelsen, da virksomheten ble nedlagt og all videre barsel foregikk på Regionsykehuset.
Scream
Scream er et engelsk ord som oversatt til norsk betyr skrik. Ordet har også en rekke andre betydninger:
Creative Commons
Creative Commons (CC) er en internasjonal, ideell organisasjon som utvikler og stiller til rådighet et sett med kvalitetssikrede lisenser for skapere av åndsverk, produsenter og utøvere. Creative Commons ble etablert i 2001 og har som formål å øke antallet åndsverk som alle lovlig kan dele med andre og bygge videre på. Organisasjonens hovedvirke har vært utarbeidelsen av en rekke lisenser som opphavsmenn kan bruke fritt på sine verk, hvor rettighetshaveren har muligheten for å si fra seg enkelte av de beskyttelsene åndsverksloven gir under bestemte vilkår.