cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Børre Jonassen
Børre Jonassen (født 20. mars 1973) er en norsk tidligere ishockeyspiller som spilte løper for den tidligere Eliteserieklubben Trondheim Ishockeyklubb og førstedivisjonsklubben Rosenborg Ishockeyklubb. Han spilte også for den danske Herning Blue Fox i Metal Ligaen. Han har også spilt i Astor Hockey 2017/18 sesongen.
Armenia under OL
Armenia deltok første gang i olympiske leker under Vinter-OL 1994 på Lillehammer. Tidligere har armenske utøvere deltatt som en del av Sovjetunionen, og i 1992 som en del av SUS. Armenia har deltatt som selvstendig nasjon i samtlige olympiske leker fra og med 1994.
Rallycross
Rallycross er en konkurranse innen bilsport som kjøres på tid på en lukket permanent bane med fast dekke, består som regel av asfalt og grus. I rallycross brukes modifiserte biler, bygd for å tåle påkjenningene bilen blir påført og være mest mulig effektiv rundt banen. Sporten er i hovedsak mest populær i de vesteuropeiske landene og spesielt de nordiske landene, men sporten har vokst mye utover hele verden de siste årene.
Utførelse
Et rallycrossløp går ut på at det kjøres fire innledende omganger, som blir til en finale der vinneren til slutt kåres. I de innledende omgangene blir førerne delt opp i heat, med maks. fem førere i hvert heat. I heatene står bilene side om side på start og kjører fire runder, der førerne i en av rundene må innom alternativsportet (jokerlap). Tiden man får i heatet bestemmer hvilken plassering man får i omgangen, og tidene i omgangene vil til slutt bestemme startsporet i finalene. I finalene kjøres det med seks biler og som regel seks runder, med en av rundene innom alternativ sportet.
I norgesmesterskapet og verdensmesterskapet er gjennomføringen av omgangene og finalene ulikt fra hverandre. I Norge er kun tre av fire omganger tellende, der man altså kan stryke den svakeste omgangen. Poengberegningen i omgangene er slik at man får ett poeng for bestetid og to poeng for nest bestetid, og så videre. Føreren med lavest poengsum etter tre tellende omganger får beste startspor i finalen, og føreren med neste lavest poengsum nest beste startspor, osv. Det kjøres som regel A, B og C-finaler, der de to beste går videre til neste finale. Tallet på finaler er avhengig av deltakelsen i den enkelte klasse.
I verdensmesterskapet er alle omgangene tellende. For bestetid i omgangen får man 50 poeng, 45 poeng 2. tid, 42 poeng for 3. tid, 40 poeng for 4. tid og 39 for 5. tid osv. De 12 beste førerne blir fordelt på to semifinaler, med seks stk. i hver. Føreren med høyest poengsum etter fire omganger får beste startspor i semifinale 1, og nest høyest poengsum får beste startspor i semifinale 2. Tredje høyest poengsum får da 2. starsport i semifinale 1, osv. De tre beste i hver semifinale går videre til den siste finalen, som blir kjørt med seks deltakere over seks runder.
NM i Rallycross
Norgesmesterskapet har de siste årene bestått av fem løp på ulike baner rundt om i hele landet, der alle er tellende. NM-mesteren kåres etter den med høyest poengsum i sin NM-klasse er mester. Poengberegningen er etter skalaen: 20–17–15–13–12–11-10–9–8–7–6–5–4–3–2–1, der vinneren får 20 poeng og nummer 16 får 1 poeng. Man får også poeng etter fire kjørte omganger i løpet, etter skalaen: 14-13-12-11-10-9-8-7-6-5-4-3-2-1, der vinneren får 14 poeng og nummer 14 får 1 poeng. Disse to poengene legges sammen og utgjør poengpotten for ett enkelt løp.
VM og EM i Rallycross
Verdensmesterskapet består av 13 løp på ulike baner rundt om i hele verden. Det kjøres i Asia (Tyrkia), Sør-Amerika (Argentina), Nord-Amerika (Canada), Europa (Norge, Sverige, Tyskland (to), Storbritannia, Italia, Spania, Portugal, Belgia, Frankrike. Den med høyest poengsum etter 13 løp er VM-mester. Poengberegningen etter fire omganger: 16-15-14-13-12-11-10-9-8-7-6-5-4-3-2-1, der lederen får 16 poeng og nummer 16 får 1 poeng. I semifinalene er poengberegningen slik: 6-5-4-3-2-1, der vinneren får 6 poeng og nummer 6 får 1 poeng. I finalen er poengberegningen: 8-5-4-3-2-1, der vinner får 8 poeng og nummer 6 får 1 poeng. Det er i alt mulig å samle totalt 30 poeng på ett løp.
Klasser
I verdens- og europamesterskapet konkurreres det i klassene:
Rallycross i USA
Rallycross-serien i USA består av 12 løp rundt i USA, som for eksempel Daytona, Detroit, Washington, Los Angeles og Las Vegas. Der kjente personer som Ken Block, Travis Pastrana, Tanner Foust, Dave Mirra, Scott Speed og Bucky Lasek deltar. Rallycross har siden 2010 vært en del av X Games.
Klasser
I Global Rallycross konkurreres det i klassene:
Tamil United Liberation Front
Tamil United Liberation Front er et politisk parti i Sri Lanka som søker selvstyre for de tamilbefolkede områdene av landet.
Historie
Tamil United Liberation Front ble stiftet under navnet Tamil United Front (TUF) 4. mai 1972. Da partiet vedtok å inkludere kravet om selvstendighet, endret det navnet til nåværende navn. Ved valget i 1977 fikk partiet 18 mandater i nasjonalforsamlingen, inkludert alle 14 fra Jaffna-halvøya.
Gjennom 1970-tallet og langt inn på 1980-tallet anklaget nasjonalistiske singalesiske politikere partiet for voldshandlinger utført av militante grupper som tamiltigrene. Men partiet var i realiteten for en mer konservativ holdning hos tamiler og mente at uavhengighet kunne oppnås uten vold. Partiet ble oppfattet som konkurrenter til LTTE.
TimeOut
TimeOut er et norsk prosjekt innen idretten med mål om å skape gode idrettsmiljøer og forebygge bruk av alkohol og tobakk og andre rusmidler.
Prosjektet, som ble satt igang etter ønske fra Sosial og helsedepartementet og hvor Norges Idrettsforbund i samarbeid med Helsedirektoratet står bak, var opprinnelig tidsbegrenset fra 2005–2008, men ble videreført etter dette. Prosjektet har hatt med idrettskretser, særforbund og idrettslag fra hele Norge, hvor de sammen har arbeidet for at barn og unge skal møte gode idrettsmiljøer.
Prosjektet har satset på enkle og involverende metoder for å bidra til å skape samhold, struktur og orden. Det er laget en modul som kan gjennomføres for alle klubber uansett idrett.
Magdalene Juliane av Zweibrücken-Birkenfeld-Gelnhausen
Magdalene Juliane (født 21. februar 1686, død 5. november 1720) var grevinne av Slesvig-Holsten-Sønderborg-Pløn fra 1706 til 1720.
Magdalene Juliane døde 5. november 1720, to år før sin mann, og ble begravet i Pløns fyrstekapell.
Gave til Nordborg kirke
I Nordborg kirke på Als finnes en alterstake i sølv skjenket av Magdalene Juliane i 1705. På skaftleddet over foten er inngravert: MIHZS HGPZB [Magdalene Juliane Herzogin zu Schleswig-Holstein, gebohrne Prinzessin zu Birkenfeld]. Herunder er inngravet det kronede alliansevåpen for Nordborg og Birkenfeld-Gelnhausen.
Hillary Clinton
Hillary Diane Rodham Clinton (født 26. oktober 1947 i Chicago i Illinois i USA) er en amerikansk demokratisk politiker. Hun var utenriksminister i Barack Obamas regjering fra 2009 til 2013. Før det var hun senator for delstaten New York. Hun ble første gang valgt som senator den 7. november 2000. Hun er gift med tidligere president Bill Clinton og var USAs førstedame i hans presidentperiode fra 1993 til 2001.
Hillary Rodham studerte juss ved Yale University, og etter avlagt eksamen arbeidet hun som advokat. I 1974 flyttet hun til Arkansas og giftet seg året etter med Bill Clinton. Clinton fortsatte sin praksis hos advokatfirmaet Rose Law Firm og ble regnet som en av de mest innflytelsesrike advokater i USA. Som USAs førstedame hadde hun mer innflytelse enn vanlig og bidro blant annet sterkt til et forslag om en offentlig helseforsikring, Clinton Health Care Plan, som imidlertid ikke ble vedtatt. Hun kom i medienes søkelys i forbindelse med hennes manns utroskap, den såkalte Lewinsky-skandalen i 1998.
Hillary Rodham Clinton er den første forhenværende førstedame som har stilt til valg, og ble i år 2000 valgt som senator for New York State, en posisjon hun ble gjenvalgt til med stor margin i 2006. I 2005 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.
Clinton annonserte 12. april 2015 at hun igjen stilte som kandidat til nominasjonen som demokratenes presidentkandidat, denne gang til valget i 2016. Den 27. juli 2016 ble hun av det demokratiske partiet valgt som deres presidentkandidat, men tapte valget mot den republikanske kandidaten Donald Trump.
Oppvekst og utdanning
Hillary Rodham ble oppdratt av sine fattige metodistiske foreldre i Park Ridge i Illinois. Faren, Hugh Rodham sr, sønn av engelske innvandrere, var forretningsmann i tekstilindustrien i Scranton i Pennsylvania, og moren, Dorothy Emma Howell Rodham, var hjemmeværende. Hillary har to yngre brødre, Hugh og Tony Rodham.
I tenårene støttet Hillary Rodham republikanerne, ved presidentvalget i 1964 arbeidet hun som frivillig for den republikanske kandidaten Barry Goldwater. Hennes historielærer oppmuntret henne til å lese Goldwaters bok The Conscience of a Conservative, og mens hennes far var anti-kommunist var hennes mor opptatt av sosiale spørsmål.
Hillary Rodham tok en lavere grad i statsvitenskap ved Wellesley College i Massachusetts og var samtidig aktiv i studentorganisasjoner, men som en moderat, og hun bidro til at Wellesley ikke ble dratt inn i studentdemonstrasjonene, som var vanlig ved andre college mot slutten av 1960-årenes USA. Hun deltok ved Det republikanske partiets konvent i Miami i 1968, men bestemte seg da for å forlate partiet, delvis grunnet Nixon og dels av det hun oppfattet som fordekt rasisme. Hun tok avgangseksamen ved Wellesley i 1969 og holdt da, som første student, avslutningstalen, noe som vakte stor oppsikt og medieomtale.
Hun utdannet seg til jurist ved Yale University i New Haven i Connecticut, og ved siden av studiene engasjerte hun seg i minoritetsspørsmål og barns rettigheter. Hun fikk blant annet kontakt med Marian Wright Edelman som ble en viktig mentor for henne. Sent våren 1971 begynte hun å gå ut med Bill Clinton (som egentlig heter William), som også studerte juss ved Yale. Samme sommer var Hillary Rodham sommervikar ved et advokatkontor i Oakland, California. Kontoret var vel kjent for å støtte borgerretter, og hun arbeidet med barnefordelingssaker. Bill Clinton reiste med henne, og samme høst flyttet de sammen da de returnerte til studiene.
Sommeren 1972 deltok Rodham sammen med Clinton i valgkampen i Texas for den demokratiske presidentkandidaten George McGovern. Rodham tok et ekstra år ved Yale for å være sammen med Clinton og avla eksamen i 1973.
Tidlig yrkeskarriere
Hillary Rodham var lenge advokat i advokatfirmaet Rose i Little Rock og samtidig professor ved det juridiske fakultetet ved University of Arkansas i Fayetteville. Hun fikk sine første erfaringer med hovedstadspolitikk i Washington da hun i 1974 var juridisk rådgiver for justiskomiteen i det amerikanske Representantenes hus. Hun var da med i en krets som sammenstilte materiale for en riksrettssak mot president Richard Nixon på grunn av Watergate-skandalen.
Hillary Rodham og Bill Clinton giftet seg i 1975 i Fayetteville i Arkansas. Hun beholdt sitt etternavn til 1982. Ekteparet har datteren Chelsea sammen, født 1980.
Førstedame
Etter at Bill Clinton i 1992 ble valgt til USAs president, flyttet familien i januar 1993 inn i Det hvite hus. Samme år ble Hillary Clinton leder av en Task Force of National Health Care Reform, som hadde som oppgave å planlegge en gjennomgripende helsereform. Forslagene ble imidlertid avvist til slutt.
Menneskerettigheter, kvinners og barns rettigheter
I en tale i september 1995 under FNs fjerde kvinnekonferanse i Beijing kritiserte hun forhold og overgrep som rammet kvinner både i Kina og i verden for øvrig og stod dermed imot kinesiske forsøk på å få henne til å dempe uttalelsene. Hun var blant de første internasjonale skikkelser som tok til orde mot Talibans behandling av afghanske kvinner. Hun var med på å stifte Vital Voices, et internasjonalt initiativ støttet av USA for å fremme kvinners deltagelse i de politiske prosesser i deres hjemland.
Hillary Rodham Clinton engasjerte seg også for kvinners rettigheter og for menneskerettighetene. Hun ble tidlig engasjert i arbeidet for å beskytte barn. I 1996 holdt hun en tale om dette som vakte stor oppmerksomhet for generalkonferansen for Metodistkirken.
Whitewater-saken
Whitewater-saken var en alvorlig klamp om foten for henne helt siden The New York Times tok den opp under 1992-valgkampen og i hele hennes tid som førstedame. Saken var innfløkt og dreide seg om hvorvidt det advokatfirmaet Hillary Clinton var med i hadde opptrådt lovstridig eventuelt i strid med god yrkesetikk i forbindelse med en eiendomsspekulasjon som gikk dårlig. Saken ble pågående ettergått av føderale etterforskere, som innkrevde dokumenter som burde være i Clintons besittelse, men som hun sa at hun ikke fant. Så dukket de allikevel opp etter noen år, i Det hvite hus. Det gikk så langt at hun ble innstevnet for en føderal storjury.
Travelgate-saken
En annen etterforskning som pågikk i Hillary Clintons tid som førstedame gjaldt avskjedigelsene av de ansatte ved White House Travel Office i mai 1993, en sak som ble kjent som «Travelgate». Noen hevdet at man hadde benyttet seg av anklager om angivelige uregelmessigheter til å rydde vei for å gi reisebyråoppdragene fra Det hvite hus til venner av Clintonparet hjemme fra Arkansas. Etterhvert dreide etterforskningen seg mest om Hillary Clinton hadde iscenesatt oppsigelsene og om det hun hadde fortalt etterforskerne om sin rolle i saken var sant. Etter at en rekke uavhengige statsadvokater hadde vært inne i bildet og etterforsket de forskjellige sakene ble det i 2000 utarbeidet en rapport der det het at det ikke var fremkommet tilstrekkelig med beviser på at Bill og/eller Hillary Clinton hadde gjort noe kriminelt selv om det forelå noen bemerkelsesverdige indisier.
Helsereform-planen
Clinton skrev senere i sin bok Living History at hennes egen manglende politiske erfaring var en av grunnene til at det endte med et nederlag, men hun påpekte også en rekke andre faktorer.
Lewinsky-affæren
I sin manns annen presidentperiode dominerte Lewinsky-affæren i massemediene. Dette var et utenomekteskapelig forhold som på grunn av Clintons svar i avhørrunder utløste en riksrettssak, som imidlertid endte med at presidenten ikke ble felt. Da beskyldningene først ble kjent, ytret Hillary Clinton at de var et resultat av «en svær høyreorientert sammensvergelse» og karakteriserte Lewinsky-påstandene som siste ledd i en lang og organisert serie av anklager fra Clintons politiske motstandere og ikke som følge av noe galt hennes mann hadde gjort. Senere sa hun at hun var litt villedet av ektemannens første forsikringer om at det ikke hadde vært noe forhold. Etter at bevisene på president Clintons møter med Lewinsky ble ubestridelige, og han innrømte det hele for henne, gikk hun offentlig ut med sin vilje til å stå ved deres ekteskap, men på det private plan skal hun ha vært rasende på ham og usikker på om hun ønsket å forbli gift med ham.
Reaksjonene var delte: Noen kvinner beundret hennes styrke og holdning da slike private ting ble allemannseie. Andre hadde medfølelse med henne som et offer for ektemannens oppførsel. Andre igjen mente at hun selv hadde utløst mannens oppførsel ved ikke å ha skilt seg fra ham for lenge siden. Atter andre beskyldte henne for kynisk å holde på ekteskapet fordi det betød at hun beholdt eller kanskje styrket hennes politiske innflytelse. Generelt steg hennes anseelse i meningsmålingene etter at sannheten om mannens oppførsel kom for en dag til en støtte på 71 prosent, høyere enn noensinne. I sine memoarer Living history skrev hun i 2003 at hun anså at beslutningen om å forbli i ekteskapet grunnet i kjærligheten: ''«No one understands me better and no one can make me laugh the way Bill does. Even after all these years, he is still the most interesting, energizing and fully alive person I have ever met.»''
Senator 2001–2009
I november 2000 ble hun kandidat til embedet som senator for delstaten New York etter at den demokratiske senatoren Daniel Patrick Moynihan kunngjorde at han ikke ville søke gjenvalg. Først lå det an til en kamp mellom henne og New York Citys populære borgermester, republikaneren Rudolph Giuliani. Men da Giuliani etter en kreftdiagnose sa at han ikke kunne drive valgkamp, nominerte Det republikanske parti i stedet kongressmannen Rick Lazio. Clinton vant over ham med stemmeandelen 55 mot 43 prosent.
Til å begynne med holdt hun en lav profil i senatet, noe som hang sammen med at hun nylig hadde vært landets førstedame. Men hun kom inn i en rekke fagkomiteer, som for eksempel forsvarskomiteen.
Etter terrorangrepene 11. september 2001 engasjerte Clinton seg for å sikre finansiering av tiltak etter angrepet i New York City. I samarbeid med New Yorks seniorsenator Charles Schumer var hun med på å sikre 21,4 milliarder dollar for gjenutvikling av World Trade Center-tomten. Hun inntok en ledende rolle i undersøkelsen av redningsmannskapenes påfølgende helseproblemer. I oktober 2001 var hun med på det nesten enstemmige vedtaket om USA Patriot Act, og da loven var oppe til fornyet behandling for forlenget virketid i 2005, arbeidet hun med noen sider ved den som flere anså som problematiske av borgerrettslige grunner. Hun var med på å vedta et kompromissforslag for forlengelsen i mars 2006.
Som medlem av forsvarskomiteen støttet hun sterkt et militært engasjement i Afghanistan fordi hun mente at det ville bidra til å bedre levekårene for afghanske kvinner som hadde lidd under Talibans styre. Clinton stemte i oktober 2002 for Iraq War Resolution, som bemyndiget president George W. Bush til å ta i bruk militærmakt mot Irak dersom dette skulle bli nødvendig for å gjennomtvinge en FN-resolusjon etter at diplomatiske virkemidler var blitt ytterligere forsøkt.
Clinton stemte i 2005 mot å bekrefte John Roberts som justitiarius for USAs føderale høyesterett og året etter mot nominasjonen av Samuel Alito som høyesterettsdommer. Begge utnevnelser ble imidlertid bekreftet.
Clinton var motstander av styrkeoppbyggingen i Irak i 2007 og støttet i februar 2007 en ikke-bindende resolusjon mot dette. I mars 2007 stemte hun for en lov om krigsutgifter som ville ha innebåret at president Bush hadde begynt å trekke tilbake styrker fra Irak etter en gitt deadline. Den ble vedtatt etter en avstemning som nesten nøyaktig fulgte partigrensene, men president Bush nedla veto mot den. I mai 2007 ble det, mot Hillary Clintons og 13 andres senatorers stemmer, vedtatt et kompromiss.
I mars 2007 krevde Clinton at statsadvokat Alberto Gonzales trakk seg eller ble oppsagt, og hun lanserte en internettkampanje for å samle underskrifter med dette målet for øye. I mai og juni 2007 støttet Clinton ved en rekke avstemninger et sterkt omdiskutert lovforslag kalt Secure Borders, Economic Opportunity and Immigration Reform Act. Men den gikk ikke gjennom.
Presidentvalget 2008
Hillary Clinton ble nevnt som en potensiell presidentkandidat allerede i oktober 2002. I juli 2005 publiserte tidsskriftet Washington Monthly to artikler som drøftet fordelene og ulempene ved Clintons potensielle kandidatur, og i februar 2006 ble hun navngitt på hjemmesiden The White House Project som en av åtte mulige nominerte, kvinnelige presidentkandidater i 2008. Den 13. februar 2006 fikk hun støtte fra tidligere forbundskansler Gerhard Schröder, som uttalte at «Jeg ville ha blitt svært glad dersom Hillary Clinton kunne bli den neste amerikanske presidenten».
I 2006 og 2007 ble Clinton rangert som nr 18 og nr 34 blant verdens 100 mektigste kvinner av henholdsvis Forbes og Time magazine.
Clinton var en av de fremste kandidatene til å bli Det demokratiske partis kandidat til presidentvalget i 2008. Hun kunngjorde sitt kandidatur den 20. januar 2007 da hun offentliggjorde at hun dannet en utredningskomité med presidentkandidatur for øye. I sin kunngjøring erklærte hun at «Jeg er med. Og jeg er med for å vinne».
Ingen kvinne har noensinne blitt nominert som presidentkandidat for de to største partiene i USA, og Clinton ble raskt utpekt som den første kvinne som ifølge meningsmålingene hadde gode muligheter til å vinne en nominasjon.
Hennes eneste reelle utfordrer i nominasjonsprosessen som demokratenes kandidat ble Barack Obama, som hadde erklært sitt kandidatur den 10. februar 2007.
Valgkampfinansiering
Den 1. april 2007 hadde Clinton samlet inn $26 millioner på tre måneder i tillegg til $10 millioner fra hennes konto for Senator-valgkampen. Dermed slo hun den forrige rekorden fra det tilsvarende kvartal, som var $9 millioner av Al Gore i 1999. Den 31. mars 2008 var Clintons innsamlede beløp kommet opp i $194,807,440, mens Barack Obama hadde samlet inn totalt $240,175,067.
Nominasjonsprosessen
Før nominasjonsprosessen var ni kandidater registrerte hos de Føderale valgmyndighetene (FEC) i kampen om å nomineres som demokratenes presidentkandidat. Grunnet manglende ressurser trakk Tom Vilsack seg den 23. februar 2007. Den 23. mars 2007 anbefalte han velgerne å stemme på Clinton. Under det første nominasjonsvalget i Iowa den 3. januar 2008 havnet Clinton på tredjeplass med 15 delegater og 29,47 % av stemmene. Barack Obama vant delstaten (37,58 % og 16 delegater), mens John Edwards havnet på tredjeplass (29,75 % og 14 delegater). Samme dag kunngjorde Joe Biden (0,93 % og 0 delegater) og Christopher Dodd (0,02 % og 0 delegater) at de hadde trukket seg fra nominasjonen.
Det andre nominasjonsvalget fant sted i New Hampshire den 8. januar 2008. På tross av at syv forskjellige meningsmåler spådde en seier til Barack Obama med en ledelse på mellom 5 og 13 %, vant Clinton nominasjonsvalget med 39,52 % av stemmene og ni delegater. Obama kom på andreplass med 36,88 % og ni delegater, mens John Edwards kom på tredjeplass med 17,13 % og fire delegater.
Bill Richardson trakk sitt kandidatur den 10. januar 2008.
Clinton vant deretter nominasjonsvalgene i Michigan (55.36 %) den 15. januar, Nevada (50,77 %) den 19. januar 2008 og Florida (50 %) den 29. januar 2008. Barack Obama på sin side vant primærvalget i Sør-Carolina den 25. januar med Clinton på andreplass og John Edwards på tredjeplass.
Dennis Kucinich trakk seg fra nominasjonen den 25. januar 2008. Den 30. januar trakk deretter John Edwards seg fra nominasjonen med totalt 26 delegater (redusert til 18 delegater etter parti-konventet i Iowa den 15. mars, og deretter til ni delegater den 13. mai).
Av de ni kandidatene som var registrert hos de føderale valgmyndighetene, var det tre igjen før «super-tirsdagen»: Clinton, Obama og Mike Gravel.
Etter nominasjonsvalgene 9. februar (Louisiana, Nebraska, Washington, De amerikanske Jomfruøyer), 10. februar (Maine) og 12. februar (District of Columbia, Maryland, Virginia), hadde Obama en knapp ledelse på 1 262 delegater mot Clintons 1 213 delegater.
Etter nominasjonsvalgene den 19. februar (Wisconsin, Hawaii), 4. mars (Ohio, Rhode Island, Texas, Vermont), 8. mars (Wyoming) og 11. mars (Mississippi), partikonventet i Iowa den 15. mars, og primærvalget i Pennsylvania den 22. april hadde Obama økt ledelsen til 1 724 delegater mot Clintons 1 589 delegater.
Mike Gravel trakk seg den 26. mars 2008, og John Edwards, med sine 18 delegater, hadde ennå ikke signalisert støtte til noen av de to gjenværende kandidatene.
Etter nominasjonsvalgene den 3. mai (Guam), 6. mai (Indiana og Nord-Carolina) og 13. mai (Vest-Virginia) var Obamas ledelse økt til 1 909 delegater mot Clintons 1 718. I tillegg ga John Edwards (ni delegater) sin støtte til Obama den 14. mai.
Da de siste nominasjonsvalgene var avsluttet den 3. juni, hadde Barack Obama 2 158 delegater (1 763 delstatsdelegater og 395 superdelegater), og han hadde dermed sikret seg det nødvendige flertall på 2 118 delegater selv om superdelegatene i teorien kunne skifte side.
Hillary Clinton hadde sikret seg 1 926 delegater (1 640 delstatsdelegater og 286 superdelegater), mens John Edwards satt igjen med seks delegater.
Den 7. juni 2008 trakk Clinton sitt kandidatur og anbefalte velgerne å stemme på Barack Obama, som dermed vant nominasjonen og deretter presidentvalget i november 2008. Hillary Clinton var aktiv i hans valgkamp.
Utenriksminister fra 2009
Den 21. november 2008 ble det offentlig at hun var Obamas valg til utenriksminister og at hun hadde takket ja. Obama-administrasjonen overtok etter Bush-administrasjonen den 20. januar 2009. Clinton ble formelt nominert av Obama som utenriksminister 20. januar 2009 og ble godkjent av Senatet og tatt i ed dagen etter. I sin tid som utenriksminister besøkte hun 112 land, flere enn noen annet som hadde innehatt dette embedet før henne.
Hun ønsket bare å ha jobben i én periode og sluttet 1. februar 2013.
Verdenscupen i alpint 1998/99
Sesongen 1998/1999 i verdenscupen i alpint startet 24. oktober 1998 i Sölden, og ble avsluttet 14. mars 1999 i Sierra Nevada. Det ble arrangert 33 renn for herrene (10 utfor, 5 Super-G, 8 storslalåm, 9 slalåm). For damene ble det arrangert 34 renn (9 utfor, 8 Super-G, 9 storslalåm, 8 slalåm). I tillegg kom to kombinasjonskonkurranser.
Sesongens høydepunkt var VM i Vail og Beaver Creek.
Snåsavassdraget
Snåsavassdraget er et vassdrag i Trøndelag med et nedbørsareal på km².
Snåsavassdraget har utløp til Beitstadfjorden som er innerste del av Trondheimsfjorden, via den tre kilometer lange Steinkjerelva som dannes der Byaelva og Ogna møtes.
Snåsavatnet
Snåsavatnet med sine 125,73 km² er den største innsjøen i vassdraget. Det er Norges sjette største innsjø og den største som i sin helhet ligger i Trøndelag. Den har utløp i sørvest via Fossemvatnet og Reinsvatnet til Byaelva.
Kraftproduksjon
Det er flere vannkraftverk rundt Snåsavatnet og i elver som fører til Snåsavatnet: Gravbrøtfoss, Storåselva, Mela, Bruvollelva, Strindmoelva, Skogelva og Tverråa kraftverk. Bogna kraftverk ligger ved Snåsavatnet og får vann overført fra kraftmagasinet Bangsjøan, det vil si vann som fra naturens side har avløp mot Namsenfjorden, men som etter kraftutbygging får avløp til Trondheimsfjorden via Snåsavassdraget. Sundfossen kraftverk ligger etter utløpet av Snåsavatnet mot Fossemvatnet. Ved utløpet av Reinsvatnet ligger Byafossen kraftverk.
Joachim Høegh-Krohn
Nils Erik Joachim Høegh-Krohn (født 1966 i Ålesund) er en norsk siviløkonom.
Høegh-Krohn er utdannet siviløkonom fra Norges Handelshøyskole (NHH). Han avla i 1994 dr.oecon.-graden samme sted på en doktorgradsavhandling med tittelen Producer assessment of demand and equilibrium in differentiated markets. Han arbeidet noen år ved NHH og er fortsatt tilknyttet institusjonen som førsteamanuensis II. Høegh-Krohn har vært direktør i Vital Forsikring og DnB Kapitalforvaltning og var administrerende direktør i Argentum Fondsinvesteringer fra 2006 til 2022.
Tu bandera es un lampo de cielo
Tu bandera es un lampo de cielo (Ditt flagg er et himmelsk lys) er nasjonalsang i Honduras. Den ble godkjent i 1915 etter presidentdekret 42 i 1915. Teksten på sju vers og refreng er skrevet av Augusto Constancio Coello og melodien er av Carlos Hartling.
I sin helhet er hymnen en kort kronologi av Honduras historie. Hymnen består av refrenget og syv soloer. For offisielle akter er det kun refrenget og den syvende som synges. Refrenget, som synges før og etter den syvende soloen, er en beskrivelse av Honduras' viktigste nasjonale symboler, flagget og våpenskjoldet. Det åttende verset er en patriotisk oppfordring til plikt til honduranere for å forsvare flagget og nasjonen.
Innen honduranere fullfører sitt sjette år av grunnskoleutdanning, vil de ha lært utenat og blitt lært betydningen av alle åtte strofene. Uoffisielt kalles hymnen noen ganger "Tu bandera es un lampo de cielo" (spansk for "Ditt flagg er en himmelens prakt") som også er den første linjen i refrenget. For eksamener på ungdomsskolen, videregående skole, universitetet eller en annen type eksamen, vil det bli gjort en eksamen basert på et spørreskjema av nasjonalsangen.
Maurice M. Milligan
Maurice Morton Milligan (født 23. november 1884 i Richmond i Missouri, død 19. juni 1959) var en amerikansk aktor.
Han hadde sin juridiske utdannelse fra University of Missouri. Milligan var offentlig anklager i Richmond og skifterettsdommer i Ray County før han satt som statsadvokat i Missouris vestre distrikt 1934–1945. Fra 1936 førte Milligan sine mest kjente rettssaker mot den politiske bossen Tom Pendergast og hans apparat i Kansas City, og fikk dømt 259 av 278 tiltalte. Pendergast selv ble i 1939 dømt for skatteunndragelse og forsikringssvindel. Milligan brukte Pendergast-saken som utgangspunkt for sitt kandidatur til Senatet fra Missouri i 1940, men tapte mot sittende senator Harry S. Truman og guvernør Lloyd C. Stark i primærvalget i Det demokratiske parti.
Maurice M. Milligan var bror av kongressmann Jacob Milligan.
Plateumaris
Plateumaris er en slekt med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Plateumaris er mellom 3-10 mm lange. Kroppen er langsmal og ikke så oval som bladbillene ofte er. Bakkroppen smalner bakover. De er metallisk farget i ulike nyanser av messing- og bronsefarge. Hodet er fremover-rettet. Beina er vanligvis lange og kraftige. Mange av artene er like hverandre.
De ligner veldig på artene i slekten Donacia, en av de viktigste forskjellene ligger i sømlinjen (midtlinjen) bakerst på kroppen. Hos Plateumaris spriker dekkvingene noe, mens de hos Donacia følger hverandre helt bak. De også noe lik trebukker (Cerambycidae), som er ganske nærstående. Men, antennene er kortere, høyst halve kroppslengden. De ligner mest på trebukker i slekten Rhagium, som også har korte antenner, men sivbukker er generelt mye mindre.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. De voksne er særlig aktive i solskinn.
Plateumaris tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Systematisk inndeling
Oversikten har med europeiske arter.
Erinayo Wilson Oryema
Erinayo Wilson Oryema (født 1. januar 1917, død 17. februar 1977) ble minister for mineraler og vannressurser da Idi Amin tok makten i Uganda i 1971 og fra 1976 til sin død tjenestegjorde han som minister for landområder, boliger og fysisk planlegging
I februar 1977 ble Oryema sammen med den ugandiske erkebiskopen Janani Luwum og innenriksminister Charles Oboth Ofumbi drept av sikkerhetsstyrkene til president og diktator Idi Amin under påskudd av at de drev med høyforræderi og at de planla et statskupp mot presidenten.
Minoru Takeuchi
Minoru Takeuchi (japansk: 竹内実 Takeuchi Minoru, født 12. juni 1923 i Zhangdian i Shandong i Kina, død 30. juli 2013) var en japansk sinolog innen kinesisk litteratur og kinesisk samfunn, æresprofessor ved Universitetet i Kyoto og tidligere professor ved Ritsumeikan-universitetet.
Erinayo Wilson Oryema
Etter at Idi Amins regime falt sammen sto flere vitner frem og fortalte at erkebiskopen og ministrene var blitt tatt med til en militærleir hvor de ble mobbet, slått og sparket mens de lå på bakken og til slutt hadde de blitt skutt flere ganger. Drapet på ministrene og erkebiskopen hadde dyptgripende virkninger i Uganda. Dødsfallene deres gjorde at mange ministre innså at ingen var trygge for Idi Amins styre, og i løpet av kort tid hadde flere av Idi Amins ministre flyktet til andre land for å unngå å bli drept.
Erinayo Oryema var faren til den internasjonalt anerkjente ugandiske musikeren Geoffrey Oryema.
Minoru Takeuchi
Takeuchi publiserte sin første vitenskapelige artikkel i 1946 og skrev gjennom sitt liv 218 bøker, 1431 vitenskapelige artikler, i tillegg til utallige avis- og tidsskriftartikler.
Tour du Poitou-Charentes
Tour du Poitou-Charentes er et landeveisritt som kjøres i Poitou-Charentes i Frankrike. Det ble for første gang arrangert i 1987. Rittet er et etapperitt og er klassifisert som 2.1. Rittet er en del av Europatouren i landeveissykling.
Psychosocial
«Psychosocial» er en sang fra Slipknot, også utgitt som singel.
Viola Davis
Viola Davis (født 11. august 1965 i St. Matthews i Sør-Carolina ) er en amerikansk skuespiller og filmprodusent.
1993–2010
Davis ble uteksaminert fra Juilliard School i 1993 og begynte karrièren på scenen i rollen som Ruby McCollum i Everybody's Ruby. Hun vant en Obie Award i 1999 for denne skildringen. Hun vant en Tony Award i 2001 for beste medvirkende skuespiller i et teaterstykke for rollen som Tanya i den første oppsetningen av King Hedley II. I 2000-årene spilte hun blant annet i Far from Heaven (2002) og Antwone Fisher (2003).
I 2008 spilte hun fru Miller i dramafilmen Doubt, og til tross for at hun spilte i kun én scene, fikk hun mye god kritikk for arbeidet. Salon.com skrev at hun spilte på et «nært-mirakuløst nivå av troverdighet ... Davis, i sin lille, enscenes-rolle, er utrolig rørende – jeg kan knapt huske en Davis-rolle som ikke har rørt meg – [hun] spiller rollefiguren, en engstelig, hardtarbeidende kvinne som kun prøver å holde livet og familien sammen, ved å holde alt nært. Hun er ikke en fontene av følelser, gir oss ikke store uttrykk eller bevegelser; i stedet holder hun alt sammen inne, og slipper oss inn.» Davis ble nominert til en Golden Globe, en Screen Actors Guild Award, en Critics' Choice Movie Award og Oscar for beste kvinnelige birolle for denne tolkningen.
I 2010 vant hun en ny Tony Award for beste kvinnelige hovedrolle i et teaterstykke for skildringen som Rose Maxon i skuespillet Fences.
2011–
I 2011 hadde hun hovedrollen i dramafilmen Barnepiken (2011), og hun ble nominert til flere bransjepriser for denne rollen, blant annet Oscar for beste kvinnelige hovedrolle. Hun var sammen med Meryl Streep (for Jernkvinnen) favoritt til å vinne prisen, men Streep vant den til slutt. Davis vant to Screen Actors Guild Awards for rollen, én for beste kvinnelige hovedrolle og én for beste ensemble. Hun har senere spilt i Ekstremt høyt og utrolig nært (2011), The Disappearance of Eleanor Rigby (2013), Get on Up (2014) og Suicide Squad (2016).
I 2014 begynte hun å spille advokaten Annalise Keating i dramaserien How to Get Away with Murder, og hun fikk god kritikk for denne rollen. I 2015 ble hun den første afrikansk-amerikaneren som vant en Emmy Award for beste kvinnelige hovedrolle i en dramaserie. Hun vant også to Screen Actors Guild Awards på rad for rollen. I 2012 ble hun kåret av magasinet Time til en av de 100 mest innflytelsesrike menneskene i verden. Hun spilte også Rose Maxson i Denzel Washingtons dramafilm Fences, basert på teaterstykket hun vant en Tony Award for. Davis fikk god kritikk og vant flere bransjepriser for rollen, blant annet en Golden Globe, en Screen Actors Guild Award og Oscar for beste kvinnelige birolle. Hun ble den første mørkhudede kvinnen til å ha tre Oscar-nominasjoner.
Davis og ektemannen, Julius Tennon, har grunnlagt filmselskapet JuVee Productions, som blant annet har produsert filmen Lila & Eve (2015), der Davis spiller en av hovedrollene. JuVee Productions har også produsert dramafilmen Custody, samt en rekke kortfilmer.
Eskatologi
Eskatologi er den teologiske læren om de siste tider, verdens undergang og eventuell fornyelse. Endetidslæren spiller en viktig rolle i flere religioner, blant annet i hinduismen, buddhismen, parsismen, jødedommen, kristendommen og islam, men også i norrøn mytologi og andre mytologiske forestillinger. Ordet eskatologi er satt sammen av det greske eschatos som betyr «ytterst» eller «sist», og logos, det vil si «ord» eller «lære».
Malatya
Malatya (armensk: Մալաթիա, Malat'ya; gresk: Μαλάτεια, Malateia; kurdisk:Mêlêtî; gammelsyrisk: ܡܠܝܛܝܢܐ‎ Malīṭīná) er en by i Malatyaprovinsen i Tyrkia. Den ligger ved foten av Taurusfjellene. Per 2010 bodde det rundt 401 705 mennesker i byen.
Stedet for byen har vært bosatt for tusenvis av år. Assyrerne kalte byen for Meliddu, og som en følge av den romerske ekspansjonen mot øst, ble byen omdøpt til Melitene på latin. Stedet for oldtidens Malatya ligger noen få km fra den moderne byen i hva som i dag er landsbyen Arslantepe og nær det avhengige distriktssenteret Battalgazi. Dagens Battalgazi var lokaliteten av byen Malatya fram til 1800-tallet da en gradvis forflytning av byen til dagens tredje lokalisering begynte. Battalgazis offisielle navn var Eskimalatya («Gamle Malatya»); inntil nylig var det et navn som kun ble benyttet lokalt.
Eskatologi
Eskatologi i ulike religioner
Innen zarathustrismen oppfattes verdenshistorien som en strid mellom den gode Ahura Mazda og den onde Ahriman. Tiden skal vare i tolv tusen år som deles i fire tretusenårige perioder. Før og etter de tolv tusen årene er tiden uendelig.
Malatya
Klima
Malatya har et steppeklima med varme og tørre somre, og kalde og snørike vintre. Den høyeste dokumenterte temperaturen var 42.2 °C den 31. juli 2000. Den laveste dokumenterte temperaturen var -19 °C den 27. desember 2002.
Utdannelse
Universitet İnönü, et av de største universitetene i den østlige regionen av Tyrkia, er lokalisert i Malatya. Det ble etablert i 1975 og har tre institutter og ni fakulteter på sin kampus, og med mer enn 2500 ansatte og 20 000 studenter. Dets store kampus ligger i den sørlige delen av Malatya. Det er også 162 videregående skoler i Malatya.
Festivaler
Markedet i Malatya og Aprikosfestivalene har blitt holdt siden 1978 hvert eneste år i juli for å fremme byen og aprikoser, og for at produsenter skal ha et møtested. I løpet av festivalene er det ulike sportsaktiviteter, konserter og aprikoskonkurranser.
Når det ikke feires for aprikosen, er det en festival for kirsebær ved distriktet Yeşilyurt i Malatya og for druer i distriktet Arapgir. Det skjer også årlig.
Augustin Louis Cauchy
Augustin Louis Cauchy [] (født 21. august 1789 i Paris, død 23. mai 1857 i Sceaux) var en fransk matematiker.
Cauchy var en pioner innen analyse og videreutviklet grunnlaget som var lagt av Leibniz og Newton; blant annet fant han formelle bevis for flere fundamentale satser. Spesielt i funksjonsteori stammer flere sentrale teoremer fra ham. Hans nesten 800 publikasjoner dekket hele bredden av datidens matematikk.
Etter Eulers død hadde mange inntrykk av at matematikken var nesten fullstendig utforsket og at det ikke lenger var noen vesentlige problemer som gjenstod. Det var spesielt Gauss og Cauchy som motbeviste dette inntrykket.
Cauchy var en streng katolikk og tilhenger av den franske herskerslekten bourbonerne. Under de franske revolusjonene brakte dette ham i konflikt med mange av hans samtidige.
Liv
Cauchys far Louis-François var en strengt katolsk og belest rojalist. Ved stormen av Bastillen den 14. juli 1789 var han høyre hånd til Lieutenant Général Louis Thiroux de Crosne ved det parisiske politiet. Denne måtte like etter flykte til England, og Louis-François Cauchy mistet sin stilling. Få uker senere ble Augustin Louis født, midt under den franske revolusjonen. I april 1794 vendte Thiroux tilbake; han ble arrestert og samme dag dømt til døden. Louis-François flyktet da med familien sin til landstedet sitt ved Arcueil, hvor de levde i sult og fattigdom. Augustin Louis fikk grunnleggende undervisning av sin far. Sulten og den farlige situasjonen forårsaket en livslang motvilje mot revolusjon. Etter slutten av terrorveldet vendte familien tilbake til Paris, Louis-François gjorde igjen karriere og ble generalsekretær ved senatet etter statskuppet til Napoleon. Det førte til et nært vennskap med den daværende innenriksministeren Pierre-Simon Laplace og senatoren Joseph Louis Lagrange, to betydningsfulle matematikere. De oppdaget tidlig sønnens matematiske talent, og Lagrange skal ha sagt: Han ga også faren en advarsel:
Etter råd fra Lagrange studerte Cauchy dernest klassiske språk, noe som skulle forberede ham på en videre matematikkutdannelse. Fra 1802 gikk han to år på École centrale du Panthéon, hvor han spesielt utmerket seg i latin. Deretter bestemte han seg for å begynne på en ingeniørkarriere, og tok matematikkundervisning fra 1804 som skulle forberede ham på opptaksprøven på École polytechnique. I 1805 ble han nest best på opptaksprøven som ble gjennomført av den franske matematikeren og fysikeren Jean-Baptiste Biot. École polytechnique skulle utdanne ingeniører for Frankrikes offentlige tjeneste og studentene måtte bestemme seg for en spesiell retning. Cauchy valgte gate- og brobygging. Utdannelsen la vekt på matematikk. Blant lærerne fantes kjente navn som Lacroix, de Prony, Hachette og Ampère. Etter to år var Augustin-Louis duks og fikk lov til å fortsette utdannelsen ved École nationale des ponts et chaussées. Også her var han blant de beste, og under praksistiden fikk han lov til å arbeide på Ourcq-kanalen under Pierre Girards ledelse. I Paris var studentene alt annet enn upolitiske. Mens de fleste var revolusjonært eller liberalt innstilt, gikk Cauchy inn i kongregasjonen, som var den verdslige grenen til jesuittene. Han forble medlem helt til organisasjonen ble forbudt i 1828. Etter to pliktår som student, forlot han universitetet i januar 1810 som «aspirant-ingénieur».
Napoleons ingeniør
I februar 1810 fikk Cauchy i oppdrag å hjelpe til ved byggingen av havna Port Napoléon i Cherbourg, som den gang var den største byggeplassen i Europa med rundt 3000 arbeidere. Målet var å forberede seg på den engelske invasjonen. Arbeidene var omfangsrike og i sin begrensede fritid beskjeftiget han seg med matematikk. Hans interesse for ingeniøryrket dabbet raskt av, og han besluttet å slå inn på en vitenskapelig karriere. Cauchy hadde på dette tidspunktet ikke noe mål om å bli matematiker. Den alminnelige oppfatningen etter Eulers død var at de vesentlige problemene i matematikk var så godt som fullstendig løst. Det viktige ble ansett å være ingeniørvitenskap og utforskningen av nye anvendelser for matematikk.
Mens han var i Cherbourg fant han en generalisering av Eulers polyederteorem og et bevis for et teorem angående spørsmålet om under hvilke betingelser polyedere med like sideoverflater er identiske. Dette teoremet hadde allerede Euklid formulert i Elementer, men det hadde ennå ikke blitt bevist. Gjennom dette arbeidet fikk Cauchy et navn i det akademiske samfunnet i Paris.
Sommeren 1812 forverret helsetilstanden hans seg sterkt. Cauchy hadde dårlig helse siden barndommen og sulten i Arcueil, og led til tider av depresjon. Den store arbeidsmengden i Cherbourg gjorde at han ble sykmeldt i september og fikk tillatelse til å dra tilbake til sin familie i Paris. Da helsen hans forbedret seg, var han ikke oppsatt på å fortsette å arbeide som ingeniør, og viet seg i stedet til forskningen. Inspirert av Lagranges teorem, befattet han seg med gruppeteori og fant dessuten tre aksiomer som entydig definerer en determinant.
Våren 1813 løp sykmeldingen hans ut. Cauchy hadde overhodet ikke lyst til å vende tilbake til Cherbourg. Da skaffet hans tidligere lærer Pierre Girard ham muligheten til å fortsette å arbeide på Ourcq-kanalen i Paris. I april giftet han seg med Aloise de Bure, datteren av en ansett bokhandler og forlegger. De fikk to døtre, Marie Françoise Alicia og Marie Mathilde. Dette året bar ikke forskningen hans særlig frukter. Riktignok fant han en metode for å finne antallet løsninger av en algebraisk ligning av vilkårlig grad, men denne var svært upraktisk. Samtidig søkte han 50 stillinger på akademiene i Paris uten suksess, til tross for hans fars gode forbindelser som han benyttet seg av der han kunne. Hans vitenskapelige kolleger Ampère, Legendre, Poinsot og Molard fikk utnevnelser, men ikke Cauchy. Om sommeren lot Cauchy seg sykmelde uten lønn. Etter Napoleons nederlag i 1814 ble Ourcq-kanalprosjektet avbrutt og ingen ny stilling ble utskrevet for ham. Dette året var også begynnelsen på Cauchys arbeid med komplekse funksjoner.
Professor ved École polytechnique
Napoleons endelige nederlag i 1815 ga Cauchys karriere et oppsving. Ludvig XVIII ble nå konge av Frankrike, og med ham kom reaksjonære krefter til makten. Som tro rojalist fikk Cauchys far beholde sin stilling også under det nye regimet. Vitenskapsmenn med politisk tvilsomme holdninger, det vil si revolusjonære, fikk nå vanskelige betingelser. Slike problemer hadde ikke Augustin Louis som streng katolikk, og han fikk i november 1815 en stilling som assistentprofessor ved École polytechnique og allerede i desember et fullt professorat. I mars 1816 ble Académie des sciences omorganisert av kongen; to liberale medlemmer ble fjernet og de ledige plassene gitt til erkekonservative vitenskapsmenn som Cauchy, som fikk plassen til Gaspard Monge.
Som medlem av Akademiet var en av Cauchys plikter å bedømme innsendte vitenskapelige arbeider. Han viet mye av tiden sin til dette, men ikke alltid til glede for innsenderen. Abel skrev: «Cauchy er forrykt, og man kan ikke gjøre noe med det. Imidlertid er han for tiden den eneste som vet hvordan man skal gjøre matematikk.» Tilsvarende dårlige erfaringer gjorde Galois og Poncelet. Det virket også som om Cauchy delvis hadde mistet artiklene til unge vitenskapsmenn, noe han ofte ble anklaget for. Ostrogradski hadde derimot bare varme ord for Cauchy, som flere ganger hadde kjøpt den unge russeren ut av gjeldsfengsel når han ikke kunne betale husleia si.
Som foreleser gikk Cauchy til verks med stor iver. Han anså analyse for å være en forutsetning for å mestre mekanikk og andre viktige ingeniørdisipliner. På denne tiden oppstod verket Cours d’analyse de l’École Polytechnique på grunnlag av forelesningene hans. Han la stor vekt på nøyaktighet i definisjonene og innførte mye nytt materiale, som hans nye definisjon av derivasjon, basert på grenseverdier og ikke infinitesimalregning. Dette likte ikke studentene, som syntes at Cauchys forelesninger var for abstrakte og for lite ingeniørorienterte. Dertil kom det at studentene, som overveiende var liberale, av politiske grunner ikke var vennligsinnet overfor rojalisten Cauchy; en gang ble han til og med buet ut. Viktigere var det at Cauchys reformer av pensumet ikke ble tatt vel i mot av professorene, med unntak av Ampère, som støttet dem kraftig.