cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Super Bowl XXV
Første kvarter
Kontrasten mellom lagenes strategier var åpenbare allerede i første kvarter. Etter å ha tvunget frem en punt fra Bills på kampens første drive brukte Giants 6:15 på å flytte ballen 58 yards over 10 plays før de scoret et 28-yard field goal fra Matt Bahr. I det drivet kjørte New York fem løp og fem pasningsspill. Bills slo tilbake umiddelbart etter med et drive på fem plays over 66 yards og 1:23, inkludert en 61-yard pasning fra Kelly til wide receiver James Lofton som gjorde det mulig for Scott Norwood å utligne til 3–3 med et 23-yard field goal.
Etter å ha tvunget Giants til å punte på sitt neste drive begynte Bills' angrepsstrategi å funger som forventet. Kelly ledet Bills over 80-yards på 12 yards i løpet av 4 minutter og 27 sekunder, og var så effektiv at de ikke hadde en eneste tredje down. Han fullførte seks pasninger på rad (fire til Andre Reed) for 62 yards, og running back Don Smith avsluttet drivet med en 1-yard touchdown på løp som gav Buffalo en 10–3 ledelse tidlig i andre kvarter. Smiths touchdown var hans eneste løp i kampen, og skulle bli den siste i hans karriere. Reeds fem mottakelser i første kvarter satte en Super Bowl-rekord.
Andre kvarter
Etter å ha byttet punts fikk Giants ballen på egen 7-yardlinje. På adnre down hadde defensive end Bruce Smith en sack på quarterback Jeff Hostetler i målsonen for en safety, som økte Bills' ledelse til 12–3. På playet hadde Smith muligheten til å forårsake en fumble etter som at Hostetler kun holdt ballen med kastearmen sin. Hostetler klarte derimot å holde ballen borte fra Smith, som sørget for at han kun gav opp to poeng.
Senere tok Giants ballen på egen 13-yardlinje med 3:43 igjen av andre kvarter. New York droppet da strategien om å hale ut tiden og valgte å gå for en høyhastighetsstrategi. Hostetler ledet Giants 87 yards ned banen og scoret med en 14-yard touchdownpasning til wide receiver Stephen Baker med kun 25 sekunder igjen av halvdelen, og utlignet til 12–10.
Tredje kvarter
Giants åpnet tredje kvarter og fortsatte med sin originale strategi med et drive på 14 plays som flyttet ballen 75 yards og ble avsluttet med en 1-yard touchdown på løp av Ottis Anderson for en 17–12 ledelse. En ny Super Bowl-rekord ble satt underveis da drivet brukte opp ni minutter og 29 sekunder (siden slått av Giants i Super Bowl XLII), og Giants klarte å konvertere fire tredje downs i løpet av det. Høydepunktet var en 14-yard pasning til wide receiver Mark Ingram på 3rd-and-13. Ingram tok imot en kort pasning og brøt seg løs fra fem taklinger for å sikre en første down. Det hadde da gått rundt 2 timer siden Buffalos angrep sist var på banen.
Etter å ha tvunget frem en punt fra Buffalo flyttet New York ballen til Bills' 35-yard linje. På 4th-and-2 taklet Smith Anderson for et tap på to yards.
Fjerde kvarter
Buffalo tok over og stormet ned banen, 64 yards på fire plays, og scoret på et 31-yard løp fra running back Thurman Thomas på første play i fjerde kvarter, som sikret Buffalo en ny ledelse, 19–17. Thomas' touchdown var markerte også 1 000 poeng i Super Bowls historie. Før Bills' forsvarere hadde fått en skikkelig pustepause var de tilbake på banen for nok et langt drive. Denne gangen flyttet Giants ballen 74 yards over 14 plays, hvor halvparten kom fra pasninger mellom Hostetler og tight end Mark Bavaro. Drivet brukte opp 7 minutter og 32 sekunder. Bills klarte å stanse Giants på sin egen 3-yard linje da linebacker Cornelius Bennett forsvarte Hostetlers pasning på tredje down, men Bahr scoret sitt andre field goal og gav New York en 20–19 ledelse. På Bills' neste possession klarte de kun å nå sin egen 41-yard linje før de måtte punte, som gjorde det mulig for Giants å bruke opp enda mer dyrebar tid. Bills tvang eventuelt frem en punt fra New York og fikk ballen på egen 10-yard linje etter Sean Landetas 38-yard punt, med 2:16 igjen av kampen.
På Bills' siste possession ledet Kelly laget ned banen med en blanding av scrambles, korte pasninger og løp fra Thomas, og endte opp på Giants' 29-yard linje med åtte skunder igjen av kampen. Norwood forsøkte et kampvinnende field goal fra 47 yards. Norwoods spark gikk til høyre, under en yard fra målstengene. Etter bommen lot Giants kampklokken treffe null.
Spillere på begge lag presterte imponerende bra i løpet av kampen. Jim Kelly fullførte 18 av 30 pasninger for 212 yards uten interceptions, og hadde 23 yards på seks løp. Jeff Hostetler fullførte 20 av 32 pasninger for 222 yards og en touchdown, og hadde ti yards på løp. Dave Meggett hadde 129 yards totalt (48 på løp, 18 fra pasninger, 37 på punt returns og 26 på kickoff returns). Kampens beste prestasjoner kom derimot fra begge lagenes running backs. Ottis Anderson løp for 102 yards, tok imot en pasning for syv yards, og scoret en touchdown. Thurman Thomas scoret en touchdown, løp for 135 yards og tok imot fem pasninger for 55 yards, som gav ham totalt 190 yards fra scrimmage. Thomas' 135 yards er det høyeste antallet yards på løp for en spiller på et tapende lag. Dette var også kun det andre Super Bowl til å ha to spillere med over 100 yards på løp.
Etterdønninger
Giants' kampplan for forsvaret, skrevet av daværende defensive coordinator Bill Belichick, har blitt inkludert i Pro Football Hall of Fame. Giants' trium hjalp Belichick og wide receivers coach Tom Coughlin å bli kjent, og ledet eventuelt til at de ble ansatt som hovedtrenere for henholdsvis Cleveland Browns og Boston College. Belichick er per 2020 hovedtrener for New England Patriots, og Coughlin gikk fra Boston College til å bli Jacksonville Jaguars' første hovedtrener. Han tilbragte så 12 sesonger som hovedtrener for New York Giants før han trakk seg fra stillingen i 2016. Giants' hovedtrener Bill Parcells pensjonerte seg ikke lenge etter å ha vunnet sitt andre Super Bowl med Giants, men skulle ende opp med å være trener for tre andre lag: New England Patriots (som han hjalp på vei til Super Bowl XXXI) fra 1993–96, New York Jets fra 1997–99 og Dallas Cowboys fra 2003–06. Både Coughlin og Belichick har gått videre til å vinne Super Bowls som hovedtrenere: Belichick med Patriots i Super Bowls XXXVI, XXXVIII, XXXIX, XLIX, LI og LIII; Coughlin med Giants i Super Bowls XLII og XLVI, tilfeldigvis begge ganger mot Belichicks Patriots.
Det var det første Super Bowl hvor ingen av lagene hadde en turnover. Det eneste andre Super Bowl uten en turnover er Super Bowl XXXIV hvor St. Louis Rams slo Tennessee Titans 23–16. På grunn av Thomas' effektivitet var det noen sportsjournalister, som Sports Illustrateds Paul Zimmerman, som mente at han burde ha blitt utpekt til MVP til tross for at laget hans tapte, som var tilfellet med Chuck Howley i Super Bowl V.
Kampstatistikker
Kilder: Super Bowl XXV Play Finder NYG, Super Bowl XXV Play Finder BUF
Individuelle statistikker
1Fullførte pasninger/forsøk 2Løp 3Lengste 4Mottakelser 5Antall ganger kastet til
Rekorder
Super Bowl XXV var det første Super Bowl hvor ingen nye spillerrekorder ble satt. Tre spiller tangerte en rekord. Én lagrekord ble slått ifølge NFL.coms boxscore 2016 NFL Record & Fact Book og kampreferatet på Pro-Football-Reference.com.
Turnovers er definert som antallet ganger et lag mister ballen på grunn av interceptions og fumbles.
Kampstartere
Kilde:
Yūsuke Minato
Yūsuke Minato (født 15. mars 1985) er en japansk kombinertløper.
Han debuterte i verdenscupen i kombinert 6. desember 2002, og hans beste individuelle verdenscup-plassering er en 11.-plass fra 2010.
Under Ski-VM 2009 vant Minato gull i lagkonkurransen med det japanske kombinertlaget. Han representerte også Japan under Vinter-OL 2010 og 2014.
OL-resultater
Vancouver 2010
Ove S. Andersen
Ove Severin Andersen (født 17. oktober 1841, død 14. mai 1923) var sorenskriver i Nedenes og ordfører i Arendal fra 1895 til 1896.
Andersen var gift med Hildborg Elisabeth Conradi (1855–1878), og sammen hadde de sønnen Ove Andersen som ble høyesterettsadvokat, og senere sorenskriver, stortingsrepresentant, og ordfører i Arendal (1919–1922).
Stakkars klovn
Stakkars klovn er Terje Tyslands debutplate som soloartist, og ble utgitt på forlaget Arne Bendiksen A/S i 1977.
Plata solgte rundt 15 000-20 000 eksemplarer. Låtene er preget av en amerikansk type «sound». Tydelig inspirert av amerikansk country. Piano, Trekkspill, El. Gitarer, El. Bass.
Sporliste
Alle låter er skrevet av Terje Tysland.
Akito Watabe
Akito Watabe (japansk: 渡部 暁斗, født 26. mai 1988 i Hakuba) er en japansk kombinertløper.
Han debuterte i verdenscupen i kombinert 18. mars 2006, og hans tok sin første individuelle verdenscupseier i Val di Fiemme 5. februar 2012.
Watabe representerte Japan under vinter-OL 2006, 2010, 2014 og 2018.
Under ski-VM 2009 tok han gull i lagkonkurransen. Han tok sølv på Normalbakke + 10 km under Vinter-OL 2014 i Sotsji.
Under ski-VM 2017 i Lahtis tok Watabe bronse på lagsprinten sammen med broren Yoshito Watabe. De var på tredjeplass etter hopprennet og slo Østerrike og Frankrike i kampen om den siste pallplassen etter at Tyskland og Norge hadde gått fra og gjort opp om gull og sølv.
Han tok sølv under vinter-OL 2018 og vant verdenscupen sammenlagt sesongen 2017/18.
Under VM 2019 i Seefeld tok Watabe bronse på normalbakke/10 km.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, tok han to bronsemedaljer.
OL-resultater
Torino 2006
Vancouver 2010
Rutefamilien
Rutefamilien eller sitrusfamilien (Rutaceae) er en plantefamilie i ordenen Sapindales. Den omfatter ca. 900 arter fordelt på 150 planteslekter. Fruktene appelsin, sitron, grapefrukt, lime og kumkvat kommer fra rutefamilien. Sichuanpepper kommer fra en rekke arter av Zanthoxylum. Familien Cneoraceae er nå inkludert i rutefamilien.
Edvard Munch
Edvard Munch (født 12. desember 1863 i Løten, død 23. januar 1944 i Aker) var en norsk maler, grafiker, tidlig representant for ekspresjonismen, og den internasjonalt best kjente norske bildende kunstner.
Munch debuterte i 1883 og produserte store mengder hele livet, rundt 28,000 arbeider finnes etter Munch og han er med det trolig en av verdens mest produktive bildekunstnerne. Han testamenterte rundt 20,000 arbeider til Oslo kommune. Munchmuseet på Tøyen åpnet i 1963, nytt museum åpnet i Bjørvika i 2021.
Slekt
Edvard Munchs far, Christian Munch, nedstammet fra marineoffiseren Søren Rasmussen Munch (død 1748), som deltok i slaget i Dynekilen i 1716. Hans sønn, Christian Munchs farfar, Peter Munch (1740–1802), var sogneprest i Vågå og Land, og gift med en halvsøster av dikteren Edvard Storm.
Peter Munch hadde to sønner. Den ene var Johan Storm Munch, som ble biskop i Kristiansand og var far til dikteren Andreas Munch. Den andre var stiftsprost i Christiania Edvard Storm Munch (1780–1847), far til historikeren Peter Andreas Munch og legen Christian Munch, maleren Edvard Munchs far. Stiftsprost Munch beskrives som en «fin, beleven, kundskabsrig mand». Han hadde vært huslærer hos presten Abraham Pihl i Vang og hos amtmann Severin Løvenskiold på Fossum, før han ble språklærer ved Krigsskolen i Christiania og i 1810 giftet seg med den 16 år gamle Johanne Sophie Hofgaard (1791–1860), en datter av Andreas Hofgaard, tidligere sogneprest i Ål i Hallingdalen og eier av gården Fornebu i Bærum. Christian og P. A. Munchs mor skildres som «en ualmindelig begavet natur», med et «fremragende konversationstalent» og en sterkt utviklet humoristisk sans. Christian Munch hadde elleve søsken, blant hvilke tre brødre og fire døtre vokste opp.
Edvard Munchs slekt på morssiden er fra Fredrikstad i Østfold, og noen mener at hans kunstneriske evner først og fremst stammer fra morens slekt. Munch-biografen Atle Næss har pekt på hvordan dette er blitt underkommunisert i litteraturen om Munchs kunstneriske gener.
Det er ulike meninger om uttalen av etternavnet. Ifølge ordbokredaktøren Bjarne Berulfsen «insisterte Edvard Munch på at hans familienavn ble uttalt med u». Andre oppgir at han selv uttalte navnet med o.
Familie
Edvard Munch ble født på Løten i Hedmark, som sønn av Christian Munch fra Christiania og Laura Cathrine Munch (født Bjølstad) fra Fredrikstad. Faren var da militærlege ved militærforlegningen Tofsrudmoen i Løten. I 1864 flyttet familien til Christiania fordi faren fikk stillingen som korpslege ved Akershus slott og festning.
Onkelen P.A. Munch døde før Edvard ble født.
I Christiania flyttet de inn i et hus like ved festningen. Edvards yngre søsken ble født her. De fikk navnene Peter Andreas (1865), Laura Cathrine (1867) og Inger Marie (1868). Han hadde også en eldre søster, Johanne Sophie. Moren var syk, og etter fødslene forventet hun ikke at hun skulle overleve. Den 12. januar 1868 skrev hun et avskjedsbrev til familien. Brevet er til hennes eldste datter, og hun skrev at «vi alle, som Gud så nøye har bundet til hinannen, måtte samles i Himmelen for aldri mer at skilles». Dette brevet ble ofte lest høyt blant de nærmeste i familien.
I 1868 flyttet familien Munch til en ny og bedre leilighet i Pilestredet 30, som den gang lå i utkanten av byen. Her døde Laura Munch den 29. desember 1868. Edvards siste minne om moren var fra dagligstuen hjemme. «Rundt omkring henne stod alle fem. Far gikk opp og ned på gulvet og satte seg og så bort til henne i sofaen. Hun smilte og tårer rant ned kinnene.»
Laura Munchs yngre søster, Karen Bjølstad, som hadde bodd hos familien Munch tidligere, flyttet etter dette inn hos dem.
I 1875 flyttet familien på nytt, denne gang til Grünerløkka. Det var den gang en ny bydel på østkanten, som hovedsakelig ble befolket av industriarbeidere. Faren slet med inntektene, og «at familiens økonomi til tider var svært dårlig, skyldtes nok også korpslegens manglende økonomiske sans, samt at hans bløte hjerte tiet overfor ubemidlede pasienter».
Karen Bjølstad styrte huset, og familien greide å opprettholde en borgerlig standard. Hushjelp var en selvfølge, og familien led heller ingen direkte materiell nød.
I 1877 ble det et nytt dødsfall. Det eldste barnet Johanne Sophie døde av tuberkulose. Selv var Edvard ofte syk i barneårene. Han led av kronisk astmatisk bronkitt og hadde alvorlige anfall av giktfeber og revmatisk feber. På grunn av dette ble det lite skolegang på ham. Om vinteren måtte han i lange perioder holde seg innendørs, og «hjemmet» ble et viktig tema i hans kunst.
Liv og virke
I november 1880 kom Munch inn på Den kongelige tegneskole, og utpå våren 1881 begynte han på linjen for frihåndstegning, men først samme høst begynte han å følge undervisningen jevnt. Senere kom han inn i modellklassen og fikk der billedhuggeren Julius Middelthun som lærer. Allerede året etter sluttet Munch på tegneskolen, og sammen med en gruppe unge kolleger leide han et atelier ved Karl Johans gate.
Som 19-åring kom Munch inn i bohemmiljøet i Kristiania. I 1882-1883 gikk han på malerskolen til Christian Krohg. På samme tid deltok han også på «Friluftsakademiet» ved Haugfoss i Modum, initiert av Frits Thaulow. Munch malte i denne tiden i en naturalistisk stil, lik mange av malerne han pleide å omgås, men etter hvert brøt han med naturalismen.
I 1883 debuterte Munch med et maleri på Industri- og Kunstutstillingen, og samme år stilte han ut på Kunstnernes Høstutstilling i Kristiania. Høsten 1884 var han sammen med Halfdan Strøm og Jørgen Sørensen på Modum, der han malte «Morgen» (også kalt «Piken på sengekanten»), som ble vist på Høstutstillingen samme år. Bildet ble kjøpt av Frits Thaulow, men befinner seg i dag i Rasmus Meyers Samlinger (Bergen Kunstmuseum).
Munch beundret Vincent van Gogh både når det gjaldt uttrykksform og arbeidsglød. Det kunstneriske fellestrekket mellom de to ble nevnt på 1890-tallet. Munch eksperimenterte mer enn van Gogh som stort sett brukte olje på lerret. Til forskjell fra van Gogh ble Munch anerkjent nesten umiddelbart. Den sveitsiske kunstkritikeren William Ritter var en «motvillig beundrer» av Munch og stilte spørsmål om Munchs verker kunne regnes som kunst. Ritter skrev etter å ha besøkt den store Munch-utstillingen i Praha 1905 at utstillingslokalet «dunster likhus og apotek, (...) sinnssykdom og delirium tremens».
Munch var seks år eldre enn Gustav Vigeland, og det fantes en viss gjensidig interesse og inspirasjon mellom de to. Vigeland skal ha arbeidet med en skrikende figur ett år før Munch laget «Skrik». Munch arbeidet lenge med motivet Menneskeberget som har likhetstrekk med Vigelands monolitt. De to var i Berlin samtidig og bodde flere måneder på samme hotell.
Første utenlandsreise
Maleren Frits Thaulow hadde øye for Munchs talent som maler og gav ham et privat stipend. I 1886 malte han «Det syke barn», «Pubertet» og «Dagen derpå». De to sistnevnte gikk begge tapt i brann, men motivene ble gjentatt i 1890-årene. Våren 1889 arrangerte han sin egen utstilling i Kristiania, sin første separatutstilling som var en sjelden større retrospektiv separatutstilling med 109 malerier og tegninger i Studentersamfundets lille sal i Universitetsgata, som dokumenterte hans utvikling i studietiden. Den var bakgrunnen for at han fikk Statens kunstnerstipendium for å studere modelltegning i Paris.
Et omfattende alkoholforbruk og utagerende oppførsel over tid, førte til at han til slutt fikk et nervøst sammenbrudd med syns- og hørselshallusinasjoner. Han lot seg da innlegge på dr. Daniel Jacobsens nerveklinikk i København i 1908, var der i seks måneder og ble helt avvendt fra alkohol og tobakk.
Bofast på Ekely
Fra 1913 til 1916 bodde Munch på Grimsrød på Jeløya i nåværende Moss kommune. Flere malerier kan geografisk stedfestes til Jeløya og andre steder i Østfold. I 1916 kjøpte han eiendommen Ekely i Aker, et tidligere gartneri utskilt fra gården Huseby, nå Jarlsborgveien 14 i Oslo. Der ble Edvard Munch boende til sin død i 1944. Huset og hagen på Ekely var sentrale i hans senere virke som kunstner. Hans eget hus er bakgrunn for mange av hans malerier, og han malte ofte utsikten fra eiendommen, for eksempel «Stjernenatt» (1922–24). Mange selvportretter er malt inne i huset på Ekely, mest kjent er kanskje «Mellom klokken og sengen» fra hans siste år. Det røde uthuset på eiendommen går igjen på mange malerier, og hagen og «skogen» utnyttet han gjerne som motiv eller som bakgrunn for bilder.
Oslo kommune overtok eiendommen i 1946 og foresto oppførelsen av 44 boliger for kunstnere. Edvard Munchs eget hjem gjennom 28 år ble revet i 1960.
På sin 70-årsdag i 1933 ble Munch tildelt storkorset av St. Olavs Orden.
Maleren
Munchs virke som maler strekker seg over mer enn 60 år, en periode som er karakterisert som det store hamskiftet i den europeiske kunst. Munch hadde tidligere i sitt liv en realistisk periode, men ble i omkring 1890 påvirket av moderne, antinaturalistiske retninger. Han ble sterkt influert av syntetismen, som ble utviklet av Gauguin og kretsen rundt ham. Rent innholdsmessig er syntetismen nært beslektet med symbolismen. Maleriene var synteser av de sentrale ideene til opphavsmannen, og man arbeidet for en stilisering av formen ved å benytte store uvarierte flater, samtidig som den intense farven ble det avgjørende. Munchs motivkrets er også nært forbundet med hans egne barndomsopplevelser og med hans heftige bohemliv. Det som karakteriserer maleriene hans er en ladet, konsentrert uttrykkskraft.
Somrene i Åsgårdstrand
I 1897 kjøpte Edvard Munch sommersted Nygårdsgrunn i Åsgårdstrand, en enkel fiskerhytte fra slutten av 1700-tallet, med en stor hage vendt ned mot Oslofjorden. Hit kom Munch tilbake nesten hver sommer i mer enn 20 år.«Å gå i Åsgårdstrand er som å gå blant bildene mine - Jeg får slik lyst til å male når jeg er i Åsgårdstrand».
Verker som «Pikene på broen» (1901), «Melankoli» (1892), «Stemmen» (1892), «Sjalusi» (1895) og mange flere er malt i eller har motiver fra Åsgårdstrand.
Fiskerhytten ble overtatt av Åsgårdstrand kommune i 1944 og fungerer idag som et eget Munchmuseum. Både huset og inventaret er beholdt slik han selv holdt det.
Det planlegges i tillegg et større Munchsenter et annet sted i Åsgårdstrand. Det blir sannsynligvis plassert i Kiøsterudgården, det store huset i bakgrunnen i maleriet «Pikene på broen».
Billedkunst
«Skrik» (1893; opprinnelig kalt «Fortvilelse»), er trolig Munchs mest kjente maleri og blir ansett som ikonet på eksistensiell angst. Som med så mange av verkene hans, malte han flere versjoner av det. Skrik er blant en hel rekke verk i en serie med tittelen Livsfrisen, som Munch satte sammen rundt århundreskiftet. Den berører temaene kjærlighet, frykt, død og melankoli.
Alle disse temaene dukker stadig opp igjen i Munchs verker, i malerier som «Det syke barn» (1886), «Vampyr» (1892–94), «Aske» (1894) og «Pikene på broen». Sistnevnte viser svake figurer med ubestemmelige og skjulte ansikter som stod på broen i Åsgårdstrand. Munch portretterte ofte kvinner som sanselige og lidende, eller som uhyggelige, livsoppslukende vampyrer.
Skrivekunst
Munch skrev både dikt og dramatiske tekster.
Hans diktergjerning fikk oppmerksomhet i nyere tid da musikeren Kari Bremnes i 1993 ga ut platen Løsrivelse (Tekster av Edvard Munch) på plateselskapet Kirkelig Kulturverksted. Komponisten Ketil Bjørnstad hadde tonesatt diktene som ble fremført av Bremnes. Bjørnstad og Bremnes utga en ny plate med Munchs dikt i 2013; den nye platen bar tittelen Sunrise.
I 2017 hadde stykket Den fri kjærlighets by premiere som figurteater. Produksjonen var den første teateroppsetningen overhodet av Edvard Munchs teaterstykke fra 1904, som hverken ble utgitt eller iscenesatt i kunstnerens levetid. Oppsetningen fra 2017 ble regissert av scenografen Tormod Lindgren, og var Lindgrens regidebut. Lindgren hadde for øvrig også laget dukkene som ble benyttet i forestillingen. Musikken til forestillingen var ved Rolf Gupta.
Arven etter Edvard Munch
Edvard Munch er begravet på Æreslunden på Vår Frelsers gravlund i Oslo. Arne Durban har utformet bysten på graven. I november 2004 ble hodet på bysten stjålet, men var på plass igjen 14 dager senere. Det antas at det var et «kunststunt». På Krist kirkegård like ved ligger Munchs foreldre begravet, og dessuten søsteren Sofie, som døde da Munch var 14 år gammel.
Etter Edvard Munchs død 23. januar 1944 viste testamentet fra 1940 at hele hans kunstneriske produksjon og alle hans litterære arbeider skulle tilfalle Oslo kommune, mens søsteren Inger skulle arve brevsamlingen og hundre trykk etter eget valg. Hun og en niese fikk også etter datidens målestokk store pengebeløp. Testamentet nevnte intet om eiendommen Ekely eller om innbo og løsøre i husene, og alt dette tilfalt derfor arvingene. Ekely ble solgt til Oslo kommune i 1946.
Til Oslo kommune
Opprinnelig ønsket han å testamentere kunsten til staten. Etter den tyske invasjonen i 1940 var han bekymret for at okkupasjonsmakten dermed skulle overta arven. Han kontaktet advokat, og 18. april 1940 testamenterte han arven i stedet til Oslo kommune. I januar 1944, kort før han døde, skal han ha forsøkt å endre testamentet etter at Oslo kommune var overtatt av nazister. På den tiden var det vanlig at en takstnemnd skulle gjennomgå boet. Sorenskriveren utnevnte blant andre Jean Heiberg og Sigurd Willoch til nemnden, begge var antinazister, mens Søren Onsager ble fortørnet over å bli vraket. Etter takseringen ble bildene fraktet til Dikemark sykehus der de ble oppbevart til krigen var over. Det er uvisst om Terboven kjente til evakueringen.
Flere ledende tyskere, blant annet Joseph Goebbels, likte Munchs kunst, selv om den offisielt ikke var i nazistenes stil; noen av Munchs havnet i 1937 i utstillingen av «entartet» kunst. Munchs bilder svarte ikke til idealet om «germansk» kunst. Før krigen hadde han avvist tilnærmelser fra NS, og under okkupasjonen avviste han Tore Hamsuns fremstøt på vegne av okkupasjonsmakten. Vinteren 1940 ble kunsten i Nasjonalgalleriet evakuert av frykt for krig, mens bilder Munch hadde hånd sto tilfeldig rundt omkring i huset på Ekely.
Munchs testamentariske gave til Oslo omfattet rundt 1,100 malerier, 15,500 grafiske blad, 4,700 tegninger og seks skulpturer, hans grafiske trykkplater, foruten en del andre gjenstander. Disse gikk inn i samlingene til Munchmuseet og utgjør mer enn halvparten av Munchs samlede produksjon. Nåverdien av hans gave er anslått til flere titalls milliarder kroner. I museets magasiner oppbevares rundt 900 malerier som sjelden blir fremvist fordi de er i dårlig forfatning, er lite etterspurt fordi de er varianter av mer kjente versjoner av samme motiv, eller er av skissemessig, uferdig karakter.
Forskning
Edvard Munchs etterlatte skriftlige materiale, deriblant brev, notater, utstillingslisteer og litterære tekster er tilgjengeliggjort på internett.
Omfanget av tekstmaterialet etter Edvard Munch beregnes til ca. 13,000 sider tekst og består av alt fra litterære dagbøker, brev og brevutkast til utstillingslister og notater. Munch-museet eier ca. 90 % av dette materialet.
Andre minner
Foruten Arne Durbans byste på gravplassen, er Norges hittil eneste statue av Edvard Munch reist i Kragerø i 1998, på det stedet der Munch malte «Solen». Statuen, utført av Per Elsdorf, er i bronse og viser Munch i helfigur. Munch har fått Edvard Munchs vei oppkalt etter seg på Ellingsrud i Oslo. I 2015 åpnet Edvard Munch videregående skole i Oslo.
Ni av Munchs verk er gjengitt på norske frimerker. Først fire litografi i anledning hans 100-årsjubileum i 1963. Ved 150-årsjubileet i 2013 ble utsnitt fra 4 malerier gjengitt sammen med et utsnitt fra veggmaleriet «Solen» i Universitetets aula. De fire maleriene var «Selvportrett foran husveggen», «Det syke barn», «Madonna», og «Skrik».
Awaken the Guardian
Awaken the Guardian er det tredje studioalbumet til det amerikanske progressiv metal bandet Fates Warning.
Torgny Segerstedts vei (Oslo)
Torgny Segerstedts vei er en del av Ring 3 i Oslo. Navnet betegner stykket fra Holmenveien i vest til Sognsveien i øst. Det vil si nedenfor Rikshospitalet, Gaustad sykehus og Blindern videregående skole (tidligere Sogn videregående skole) og ovenfor Forskningsparken og Sogn hagekoloni. Den vestre fortsettelsen heter Viggo Hansteens vei og den østre Kaj Munks vei.
Awaken the Guardian
Albumet ble først utgitt i 1986 av Metal Blade Records, og så utgitt på nytt med bonusspor i 1992 som dobbeltalbum sammen med albumet No Exit, samt 28. juni 2005 med en bonus-CD og en bonus-DVD med opptak fra konsert 28. desember 1986 på Sundance i Long Island, New York.
Torgny Segerstedts vei (Oslo)
Veien fikk navn i 1945 etter Torgny Segerstedt, som gjorde en stor innsats for Norge under den andre verdenskrig.
Eneste veinummer i bruk er 11 (McDonald's).
Awaken the Guardian
Sporliste
Bonusspor (1992)
Ardnamurchan Point
Ardnamurchan Point (skotsk-gælisk Ard na Murchan, som betyr «åsen ved det store havet») er et isolert nes med et fyr i Highland i Skottland.
Ardnamurchan Point ligger vest på Ardnamurchanhalvøya i Lochaber, 1,1 km nord for Corrachadh Mòr, det vestligste punktet på øya Storbritannia, som er om lag 200 meter vest for neset. Den nærmeste bosetningen er de lille landsbyen Achosnich.
Neset ligger rundt 11 km sør for øya Muck, med Eigg og Rùm noen kilometer lengre nord. Coll ligger 14 km mot vest og Mull 8 km sørover.
Rhian Wilkinson
Hun ble født i Ponte Claire, nå innlemmet i Montréal, i Canada. Begge hennes foreldre er britiske, og Wilkinson har dermed to pass, et britisk og et kanadisk. Imidlertid spiller hun på det kanadiske landslaget.
Ardnamurchan Point
Fyr
Ardnamurchan fyr er et 36 meter høyt tårn av granitt bygget i 1849 av Alan Stevenson. Det er det eneste fyret i Storbritannia som er bygget i egyptisk stil. Fyret ble automatisert i 1988 og blir i dag operert av Northern Lighthouse Board fra Edinburgh. De tidligere fyrvokterboligene og tilhørende bygg eies av Ardnamurchan Lighthouse Trust og er i dag et besøkssenter med museet 'Kingdom of Light' - Rioghachd na Sorcha.
Rhian Wilkinson
Wilkinson begynte sin karriere i nærliggende lag før hun flyttet til University of Tennessee, der hun ble lagets «Freshman of the year». Det var imidlertid i 2003 at fotballkarrieren hennes virkelig skjøt fart. Da spilte hun på W-League-laget Ottawa Fury i den øverste nordamerikanske amatørserien, og fikk også debutere på det kanadiske landslaget (om enn med et stygt 1-6-tap for USA). Fram til 2005 spilte hun for Fury, og hun fikk med seg to nominasjoner til W-Leagues All-star-lag. I 2005 flyttet hun til Norge og Team Strømmen. For Team Strømmen har hun vært i finalen i norgesmesterskapet i 2005, 2008 og 2009, men tapt alle tre. Wilkinson var også en viktig brikke da Team Strømmen vant sølv i Toppserien 2008.
Også på landslaget har hun vært semifinalist og finalist. I Gold Cup (kontinentalmesterskapet) kom Canada til finalen (Wilkinson scoret 2-0-målet i semifinalen mot Jamaica), der det ble et langt jevnere kamp mot USA, som USA vant på straffe i siste spilleminutt av siste ekstraomgang. Wilkinson spilte også både i VM, der hun ble byttet inn foran andre omgang mot Norge, og OL, der hun nok en gang opplevde å spille ekstraomganger og deretter tape mot USA. Hun var også med på å vinne bronse under Pan American Games i 2007.
Andre aktiviteter
Wilkinson har en fortid i flere andre idretter, de fleste mannsdominerte, som rugby, ishockey og basketball, og i tillegg ringette , badminton, svømming, ridning og friidrett. Hun har master i talekommunikasjon, og spiller cello og trompet.
Meritter
Med Team Strømmen/LSK Kvinner:
Med landslaget
Stein Berg Johansen
Stein Berg Johansen (født 10. juni 1969 i Levanger) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller
Som spiller spilte han spiss og midtbane for Svolvær IL, FK Lofoten, Mjølner, Tromsø IL, og. Han fikk også tre landskamper og ett mål for U-21 landslaget i 1989. I sin trenerkarriere har han vært trener for Tromsø 2 i andre og tredjedivisjon. Han har øverste trenerutdanning fra Norges fotballforbund.
Som brødrene Ørjan Berg Johansen (1966) og Vegard Berg Johansen (1973) spilte han for hjemstedets klubb Svolvær IL og senere FK Lofoten. Han gikk dernest der han ble deres toppscorer i 1. divisjon fotball for herrer 1989 (elleve scoringer). Derfra gikk han til Tromsø IL (1991–98, 148 kamper, 32 scoringer) hvor han ble klubbens toppscorer i Tippeligaen 1991 (elleve scoringer).
Karrieren sluknet noe etter alvorlig skade (begge beina brakk i en takling av Øyvind Leonhardsen fra Molde FK, 13. oktober 1991), og med en sesong i Lyn (1994, tolv kamper, én scoring).
Senere fikk han gull i Norgesmesterskapet i fotball for herrer 1996, samt spilte for FK Lofoten (1999) og Tromsdalen Fotball (1999–) og Tromsø IL Old Boys. Tilsammen har han 139 kamper og 35 scoringer i eliteserien.
Metallblomsterfluer
Metallblomsterfluer (slekten Lejogaster) er en gruppe av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter tre kjente arter, to av dem forekommer i Norge. De er små, svarte blomsterfluer med bronseaktig metallglans som forekommer på våte steder.
Utseende
Små (5-8 mm), svarte blomsterfluer, alle kroppsdeler med en bronseaktig metallglans. Fasettøynene er bredt adskilte hos begge kjønnene og nakne. Antennene er nokså små, for det meste svarte på farge, men kan ha litt oransje farge på undersiden. Ansiktet er konkavt. Kroppen er sparsomt kledt med nokså korte, lyse hår, overflatisk sett virker den naken. Beina er slanke, nokså korte, svarte bortsett fra at fotleddene kan være gulaktige. Bakkroppen er avlangt-oval, mørkt bronsefarget som resten av kroppen. Vingene er glassklare med gulbrune årer, vingemerket er brungult. Svingkøllene er gulaktige og ganske små.
Levevis
Metallblomsterfluene finnes på fuktige steder, slik som våtenger, strandenger og brakkvannsområder, også sumpområder rundt næringsrike ferskvann. Larvene lever i vann, og har blitt funnet blant flytende vegetasjon i overflaten. De voksne fluene, som flyr i mai-august, besøker gjerne blomster, særlig om de er gule eller hvite på farge.
Utbredelse
Slekten forekommer bare i den palearktiske sone. I Norge finnes de bare langs kysten.
Grunnkretser i Kongsvinger kommune
Grunnkretser i Kongsvinger kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Kongsvinger kommune, Innlandet, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
John Charles Walsham Reith
Liv og virke
Reith studerte ved Gresham's School i Norfolk.
Han var fra 1922 til 1938 den første sjefen for BBC, og etablerte den uavhengige allmennkringkastingen i Storbritannia. Hans idé om kringkasting som en måte å utdanne massene på ble en bærebjelke både for BBC og for kringkastingsselskaper i andre land. Reith var først administrerende direktør for det kommersielle monopolet British Broadcasting Company Ltd. I 1927 ble han generaldirektør i British Broadcasting Corporation. Han ble slått til ridder samme år.
Reith ble i 1940 utnevnt til informasjonsminister i Neville Chamberlains regjering, og ble samme år innvalgt i parlamentet. Da Chamberlain måtte gå av ble Reith transportminister. Han hadde forskjellige funksjoner i regjeringen frem til 1942. I 1940 ble han også overført til Overhuset gjennom å bli adlet til baron Reith av Stonehaven. Reith var Knight Grand Cross av Order of the British Empire og Companion  av Order of the Bath.
Juliane Seyfarth
Juliane Seyfarth (født 19. februar 1990) er en tysk skihopper. Hun representerer WSC 07 Ruhla.
Hun debuterte internasjonalt med 14.-plass (av 40 deltakere) i et FIS-renn (sommer) i Meinerzhagen 24. august 2003. Hun har vunnet 10 renn i kontinentalcupen. Sammenlagt i kontinentalcupen ble hun nummer 5 i sesongene 2005-06 og 2006-07.
Seyfarth har deltatt i junior-VM i 2006, 2007, 2008, 2009 og 2010. Hun ble den første offisielle juniorverdensmester for jenter da hun vant i Kranj 5. februar 2006, bare 15 år gammel.
Under ski-VM 2019 i østerrikske Seefeld hoppet Seyfarth på det tyske laget som vant lagkonkurransen der hun hoppet sammen med Ramona Straub, Carina Vogt og Katharina Althaus. Hun hoppet også på det tyske laget som tok gull i lagkonkurransen for mikslag. Der hoppet hun sammen med Katharina Althaus, Markus Eisenbichler og Karl Geiger.
Stormester i sjakk
Stormester i sjakk er en tittel som sjakkspillere kan tildeles av Verdenssjakkforbundet (FIDE), etter klart definerte kriterier. Blant de titlene som deles ut av FIDE, er det den som har høyest rang.
Juliane Seyfarth
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 19 i normalbakkerennet.
Super Smash Bros. (videospill)
Super Smash Bros. (大乱闘スマッシュブラザーズ  Dairantō Sumasshu Burazāzu) er et slåssespill utviklet av HAL Laboratory og utgitt av Nintendo til Nintendo 64. Det ble først lansert i Japan 21. januar 1999, 26. april 1999 i Nord-Amerika, og 19. november 1999 i Europa. Spillet kunne også kjøpes og spilles via Virtual Console på Wii når Wii Shop Channel var i drift (den stengte 1. februar 2019).
Stormester i sjakk
Da tittelen ble formalisert av FIDE i 1950, var det først med benevnelsen Internasjonal stormester. (Samme år ble også den lavere rangerte tittelen «Internasjonal mester» lansert.) I nyere tid har tittelen så blitt forenklet til det historisk hevdvunne «Stormester».
Super Smash Bros. (videospill)
Spillere er i stand til å velge mellom opptil tolv rollefigurer (fire av dem må låses opp) fra forskjellige spill i Nintendos historie, som for eksempel Mario, Link, Pikachu og Kirby.
Stormester i sjakk
Forhistorie
Tidligere, altså fram til 1950, hadde betegnelsen «Stormester» på et uformelt grunnlag blitt benyttet om anerkjent sterke spillere, typisk vinnere av internasjonale turneringer og matcher.
Super Smash Bros. (videospill)
Super Smash Bros. er det første spillet i Super Smash Bros.-serien. Det ble fulgt av det svært suksessfulle Super Smash Bros. Melee til Nintendo GameCube og Super Smash Bros. Brawl til Wii. I 2014 kom også et Super Smash Bros.-spill til Nintendo 3DS og Wii U.
Stormester i sjakk
Forhistorie
I eldre sjakklitteratur har det flere steder blitt henvist til at tittelen «Stormester» angivelig ble utdelt første gang i 1914 av tsar Nikolaj II av Russland til de fem spillerne som nådde finalen i den berømte turneringen som fant sted i St. Petersburg det året, og som var økonomisk støttet av tsaren. De fem spillerne var Emanuel Lasker, José Raúl Capablanca, Aleksandr Alekhin, Siegbert Tarrasch og Frank Marshall. Men sjakkhistorikeren Edward Winter har påpekt at det ikke kan framlegges overbevisende dokumentasjon for dette, og at opplysningen første gang dukket opp i en artikkel av Robert Lewis Taylor i bladet The New Yorker i juni 1940.
Super Smash Bros. (videospill)
Eksterne lenker
Super Smash Bros.
Stormester i sjakk
Kriterier
I 1950 overtok og formaliserte den internasjonale sjakkorganisasjon FIDE utdelingen av tittelen. Tittelen tildeles sjakkspillere som har:
Sjakkstormestere omtales med et 'GM' (eng. Grand Master) foran navnet f.eks. GM Bobby Fischer. (Tilsvarende benyttes 'IM' foran navnet til en Internasjonal mester i sjakk.)
KKN
KKN kan vise til:
Sten Berglund
Sten Erik Artur Berglund (født 10. august 1947 i Järbo, Gävleborgs län) er en svensk statsviter og professor ved Örebro universitet. Han har forsket på demokrati og demokratiutvikling, særlig i europeisk sammenheng. Berglund gjennomgikk sin grunnutdannelse i statsvitenskap ved Umeå universitet. Han avla mastergrad i 1968, lisensiatgrad i 1971 og forsvarte i 1973 sin doktoravhandling, bare 25 år gammel. I 1982 ble han dosent. Fra 1984 arbeidet Berglund i Finland. Inntil 1992 var han professor ved Helsingfors universitet og deretter fra 1992 til 1996 professor ved Åbo akademi/Österbottens högskola i Vasa. I 1996 vendte han tilbake til Sverige, der han ble professor ved Örebro universitet. I Örebro bygget han opp et forskningsmiljø på tema demokrati og demokratisering. Berglund har også bidratt til oppbygning av forskergrupper ved andre universiteter, blant annet Mittuniversitetet. I årene fra 2005 til 2008 var Berglund Dag Hammarskjöld Professor ved Humboldt-Universität zu Berlin. I Norge har Berglund et utstrakt faglig samarbeid med Frank Aarebrot ved Universitetet i Bergen.
Berglund var leder for Nordic Political Science Association (NOPSA) i årene 2002 til 2005 og var fra 1991 til 1994 medlem av eksekutivkomiteen i European Consortium for Political Research. For tiden er det professor Oddbjørn Knutsen som er leder for NOPSA.
Det gylne kompasset
Det gylne kompasset (engelsk: Northern Lights; i USA: The Golden Compass ) eller Nordlys er ei barnebok fra  av den britiske forfatteren Philip Pullman, det er den første boka i trilogien Den mørke materien (1995–2000). Boka ble tildelt Carnegie Medal in Literature da den utkom. Den skildrer en kamp mot det totalitære Magisteriet, og foregår i et parallelt univers, dels i Oxford og dels på Svalbard.
Handling
Hovedpersonen Lyra Belacqua og hennes daimon Pantalaimon reiser til Svalbard for å befri vennen Roger, som er bortført av Magisteriet, en organisasjon som symboliserer alle dogmatiske organisasjoner. Magisteriet utfører ondartede eksperimenter med barna for å lære mer om «støv» (engelsk «dust»), et materiale som de tror er viktig. Handlingen fører dem i kontakt med gøynere, hekser og panserbjørner (især Jorek, som blir en nær venn av Lyra).
Trilogien
Trilogien er delvis inspirert av Samuel Taylor Coleridges The Rime of the Ancient Mariner, og kan sees som en nyskriving av John Miltons Det tapte paradis. Fremstillingen av Magisteriet gjør at verket ofte forstås som en kritikk av religiøse organisasjoner i alminnelighet, eller av en autoritær kirke.
Norsk utgave
Boka utkom på norsk i 1997, oversatt av Torstein Bugge Høverstad. Den første norske utgaven hadde tittel Nordlys. Boken ble filmatisert midt på 2000-tallet. Filmen hadde premiere i 2007, og den norske filmtittelen er Det gylne kompasset. I filmen spiller Dakota Blue Richards hovedrollen som Lyra. En TV-serie med tittelen His Dark Materials hadde premiere i 2019; den ble til gjennom et samarbeid mellom BBC og HBO.
Britisk litteraturkåring i 2007
I forbindelse med feiringen av 70-årsjubileet for Carnegie Medal in Literature i 2007, ble det arrangert en publikumsavstemning om «The public’s favourite winner of all time», med utgangspunkt i en liste med 10 av de beste bøkene. Avstemningen ble vunnet av Det gylne kompasset.
Fylkesvei 2626
Fylkesvei 2626 går mellom Leirflaten og Vålbubakken i Sel kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 442 (Oppland).
Jussara (Paraná)
Jussara er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
MOL
MOL kan referere til:
Norske Reserveoffiserers Forbunds hederstegn
Norske Reserveoffiserers Forbunds hederstegn er en utmerkelse som tildeles av Norsk reservistforbund. Medaljen regnes som en offisielt anerkjent norsk utmerkelse og er godkjent til bruk på norsk militær uniform.
Norsk reservistforbund ble etablert i 1975 under navnet Norske Reserveoffiserers Forbund, og hederstegnet er innstiftet samme år. Foreningen er en videreføring av Vernepligtige Officerers Forening, stiftet i 1896, og denne foreningens emblem benyttes som utgangspunkt for hederstegnet. Hederstegnet er utformet som en medalje i gull og har som motiv to korslagte sabler med brennende bomber, symbolet for artilleri, i tre av vinklene dannet av sverdene. Over dette er det plassert et bånd med mottoet «PRO PATRIA» (for fedrelandet) i svartemaljert bokstaver. Det hele er omgitt av en eikekrans. En kongekrone er plassert øverst på eikekransen. Medaljen er opphengt i et bånd med lyseblå og hvite striper.
Norske Reserveoffiserers Forbunds hederstegn tildeles den som har ytt en særdeles verdifull innsats for foreningen og dens formål. Tildeling skjer ved foreningens forbundsstyre. Både nordmenn og utlendinger er tildelt medaljen. Blant norske mottagere er kong Olav, kong Harald og dronning Sonja, alle også æresmedlemmer av foreningen. Også kronprins Haakon er innehaver av Norske Reserveoffiserers Forbunds hederstegn.
På NROFs landsmøte i 2022 ble det vedtatt at hederstegnet kan tildeles med forgylt laurbærgren «for ytterligere ekstraordinært virke eller fremme av NROFs formål». Utmerkelsen kan også med laurbærgren bæres på norsk militær uniform.
En kikkert av rav
En kikkert av rav (engelsk The Amber Spyglass) er den tredje boken av Philip Pullmans trilogi Den mørke materien. I Storbritannia ble boken utgitt i 2000, og i Norge kom den ut i 2002. Kronologisk følger den etter Den skarpeste kniven (den første norske oversettelsen hadde tittelen Den skarpe eggen ), som igjen følger Det gylne kompasset.
I TV-serien His Dark Materials, som ble produsert av BBC og HBO og hadde premiere i 2019, er tredje sesong basert på En kikkert av rav.
Handling
Handlingen i alle tre bøkene er lagt i et alternativt univers, parallelt til vårt. I Det gylne kompasset lærer trilogiens heltinne, Lyra Belacqua, og hennes daimon Pantalaimon, om Støv, en merkelig elementærpartikkel som Kirken tror er beviset på arvesynd. Boken ender med at hennes angivelige onkel lykkes i å skape en bro over til et alternativ univers. I Den skarpeste kniven møter Lyra den jevnaldrende gutten Will, som blir eier av en skarp kniv som kan lage vinduer mellom parallelle verdener.
Lyras foreldre, Lord Asriel og en omvendt Mrs. Coulter, slår seg sammen for å gjøre ende på Autoritetens regent, Metatron. Det klarer de, men de mister selv livet i kampen. Autoriteten selv dør i et enormt slag mellom opprørere og hans egne tjenere. Will finner ut at også han har en daimon, og Will og Lyras daimoner finner sine faste former når paret forelsker seg. For å sikre at alle universene og alt liv skal bestå, må Will og Lyra skille lag og vende tilbake til sine egne verdener. Alle vinduene mellom universene må forsegles for evig og alltid.
Priser
I 2002 vant boken Whitbread-prisen, som den første barnebok noensinne. Boken vant også British Book Awards for beste barnebok, Audie Award for Children's Titles Ages 8-12 og West Australian Young Readers' Book Award (WAYRBA) for Older Readers. Den ble nominert for The Booker Prize (longlist) og Locus Award for Best Fantasy Novel.
I 2019 ble den kåret til den 6. boken på The Guardians liste over beste bøker utgitt siden 2000, The 100 best books of the 21st century.
Sollentuna kommune
Sollentuna kommune er en kommune i Stockholms län i landskapet Uppland i Sverige. Kommunens administrasjonssenter er Sollentuna centrum.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
Mosjøen videregående skole
Mosjøen videregående skole (MVS) (sørsamisk: Musseren jåarhkeskuvle) ligger i Mosjøen i Vefsn, Nordland. Skolen omfatter tre avdelinger som tilbyr henholdsvis allmennfag og musikk, yrkesfag og landbruksfag, samt avdelingen MRK.
Skolen ble grunnlagt den 1. august 2008, da Mosjøen videregående skole (Gymnaset) på Byflata, Vefsn videregående skole (Yrkesskolen) på Kippermoen og Vefsn landbruksskole utenfor byen, samt Mosjøen Ressurs- og kompetansesenter (MRK) på Vollan, ble slått i hop. Disse er i dag henholdsvis studiested Sentrum, studiested Kippermoen, studiested Marka og studiested MRK. Skolen har omkring 900 elever og 260 ansatte. Rektor er Kurt Henriksen.
Brachycentridae
Brachycentridae er en gruppe (familie) av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera). Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i.
Levevis
Larvene, som lever i sakteflytende elver, filtrerer næringspartikler fra vannet, det finnes også arter som samler næringspartikler fra bunnen eller er planteetere. De bygger et larvehus av plantedeler, i det siste larvestadiet er huset, som er festet til vegetasjonen, vanligvis laget av bare silke.
Utbredelse
Familien Brachycentridae er utbredt på den nordlige halvkulen.
Viberup
Navnet er avledet av mannsnavnet Vibe. Viberup har ikke vært en egentlig landsby, da den kun har bestått av et par gårder og hatt felles fogd med den nærliggende landsby Ullerup. På midten av 1800-tallet var det i Viberup to gårder og et par hus. Befolkningstallet lå på ca. 30 personer frem til 1901. Tallene er dog vanskelig å fastsette nøyaktig, da stedet i folketellingen normalt ble talt sammen med Ullerup.
I Viberup finnes mikrobryggeriet Viberup bryghus.
Laag
Laag (tysk) eller Laghetti (italiensk) (sydtirolsk dialekt og ladinsk: Låg) er en frazione i kommunen Neumarkt i distriktet Überetsch-Südtiroler Unterland i provinsen Syd-Tirol i Italia. Laag ligger ca. 30 km syd for Bolzano, 6 km syd for kommunesenteret Neumarkt og 5,5 km nord for Salorno. Laag ligger hovedsakelig på den venstre siden (østsiden) av elven Etsch.
Om lag 60 % av befolkningen er tysktalende. De viktigste næringsveiene er landbruk, handel og håndverk. Turisme spiller en relativt beskjeden rolle.
Andre frazioner i samme kommune er Mazon (Mazzon) og Vill (Villa). Neumarkts nabokommuner er Kaltern, Kurtatsch, Kurtinig, Margreid, Tramin, Montan og Salorno.
Laag var en raetisk landsby langs Via Claudia Augusta.