cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dimitrios Manganas
Han representerte Hellas under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fri.
Sputnik 8
Sputnik 8 er et musikkalbum med Sputnik, utgitt i 1992.
M1 Garand
M1 Garand eller Garand selvladegevær (SLG) er en amerikansk, halvautomatisk rifle konstruert av John Cantius Garand. Det formelle navnet i det amerikanske forsvaret er United States Rifle, .30 Caliber, M1. M1 Garand erstattet Springfield-riflen i 1936 og forble i tjeneste i den amerikanske hæren inntil den ble erstattet av M-14 i 1958. Den ble brukt som tjenesterifle (hovedvåpen for infanteriet, og i andre våpengrener) i både Andre verdenskrig og Koreakrigen, samt i begrenset bruk under Vietnamkrigen. Den var også i bruk i den norske Hæren i perioden fra 1952 til ca. 1970, og i Heimevernet noe lenger, hvor den erstattet Mauseren. Den er fremdeles i bruk i enkelte drill- og seremonitropper, blant annet i Gardens drilltropp. I Hærens avdelinger startet utfasingen av våpenet fra leveringen av enhetsriflen AG-3 fra Kongsberg våpenfabrikk startet i februar 1967.
EUs konkurransepolitikk
EUs konkurransepolitikk har som hovedformål å legge til rette for at det indre marked skal fungere som et fritt marked. Med fritt marked menes at innbyrdes uavhengige virksomheter utøver den samme aktivitet i markedet og konkurrerer om forbrukerne. EU har enekompetanse på å vedta konkurranseregler som er nødvendig for det indre markeds virkemåte. Konkurransepolitikken er dermed en del av EUs overnasjonale nivå.
M1 Garand
Virkemåte
Etter moderne målestokk har Garanden enkelte svakheter, blant annet ladeløsningen. Patronene var satt 8 stykker sammen i en åpen laderamme. Ved avfyring av det siste skuddet ble laderammen slynget ut av magasinet med en særegen «pling»-lyd. Det var frykt for at fienden skulle høre denne lyden og vite at vedkommende ikke hadde mer ammunisjon i våpenet. (Denne frykten var nok ubegrunnet, tatt i betraktning all støyen i strid og at laderammen gjorde at riflen ble ladet raskt.) I tillegg kunne et fullt magasin også bli sendt ut ved en feil av denne mekanismen. Mekanismen tillot dessuten ikke at man kunne etterlade våpenet med enkelt-patroner. Infanterister løste derimot dette problemet ved å avfyre de siste par gjenværende skuddene, og deretter lade en ny laderamme. Dette kan man unngå ved å trykke inn en knapp på venstre side, som kobler fri patron-materen og kaster laderammen og de gjenværende patronene. Dette er ikke for å etterlade laderammen, men erstatte den med en full.
EUs konkurransepolitikk
Rettslig grunnlag
EUs konkurranseregler finnes på flere steder i lovverket.
Konkurransepolitiske virkemidler
EUs konkurransepolitiske virkemidler omfatter antitrustregler, samt kontroll av sammenslutninger, statsstøtte og offentlige foretak og tjenester.
Kontroll med sammenslutninger
Europakommisjonen fører med hjemmel i konsentrasjonsforordningen, et forebyggende tilsyn med virksomhetssammenslutninger av europisk dimensjon. Det vil si å sikre at størrelsen av den foreslåtte sammenslutning på EU-markedet ikke begrenser konkurransen. Formålet er å forebygge en potensiell fordreining av konkurransen ved på forhånd å avgjøre om en fusjon eller oppkjøp skal kunne ha konkurransebegrensende effekt.
Offentlige foretak og tjenester
Grunnleggende tjenester, for eksempel på telekommunikasjons-, transport- og energiområdet, ivaretas i noen medlemsland fortsatt av offentlige foretak eller foretak som kontrolleres av offentlige myndigheter. I TEUV understrekes betydningen av slike tjenester og deres mangfold. Videre er det understreket at nasjonale, regionale og lokale myndigheter har stort handlingsrom og at slike tjenester bør være alment tilgjengelige. I Den europeiske unions pakt om grunnleggende rettigheter artikkel 36 fremgår det at unionsborgerne bør ha tilgang til tjenester av almen økonomisk interesse, for å kunne fremme sosialt og geografisk samhold i unionen.
Håndhevelse
Det er Europakommisjonen gjennom generaldirektoratet for konkurranse, og de nasjonale konkurransemyndigheter, som håndhever EUs konkurranseregler. Disse myndighetene samarbeider gjennom Det europeiske konkurransenettverket, som består av Kommisjonen og direktørene i de nasjonale konkurransemyndigheter.
Øyvind Hilmarsen
Øyvind Hilmarsen (født 19. juni 1972 i Tromsø) er en tidligere norsk politiker (H). Han har vært innvalgt i Tromsø kommunestyre 1991-2019, med unntak av én valgperiode. Han var byrådsleder i Tromsø kommune 2011-15. I tillegg har han vært gruppeleder og medlem av formannskapet.
Hilmarsen er utdannet ingeniør i havbruksteknologi fra Høgskolen i Tromsø fra 1996 og cand.scient. i akvakultur fra Norges fiskerihøgskole fra 2001. Han har fra 2011 permisjon fra stillingen som daglig leder ved Senter for fjernteknologi i Tromsø. Han har tidligere vært forsøkstekniker ved Havbruksstasjonen i Tromsø AS, røkter ved opplevelsessenteret Polaria, prosjektleder ved Troms Stamfiskstasjon AS på Senja samt rådgiver i COWI AS.
NM i ishockey 2010
NM i ishockey 2010 var det 71. norgesmesterskapet i ishockey. Vålerenga var regjerende mestere. Sluttspillet ble spilt fra 4. mars 2010 til 8. april 2010. Stavanger Oilers ble norsk mester for første gang etter å ha slått Vålerenga 4-2 i kamper. Dette var også første gang norgesmesterskapet ble vunnet av en klubb som ikke var fra Østlandet.
Andrej Csemez
Andrej Csemez (født 6. mai 1998) er en slovakisk bokser.
NM i ishockey 2010
Finale
Stavanger Oilers er norgesmester for første gang.
Andrej Csemez
Han representerte Slovakia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Jemen under OL
Jemen deltok første gang som forent nasjon i olympiske leker under Sommer-OL 1992 i Sydney og har siden deltatt i samtlige påfølgende sommerleker. Før 1992 deltok Nord-Jemen og Sør-Jemen med separate tropper. De har aldri deltatt i vinterlekene. Jemen har aldri vunnet noen medalje.
Revolutionary Tango (the Slavery Dance)
Revolutionary Tango (the Slavery Dance) er et musikkalbum med Rifu, utgitt i 2001. Dette er bandets debutalbum.
Jølster Idrettslag
Jølster Idrettslag (stiftet 15. februar 1924) er et idrettslag på Jølster i Sogn og Fjordane. Klubben organiserer flere idretter med fotball, friidrett, håndball, volleyball og ski. I tillegg har laget en egen håndbak gruppe, Jølster Handbakklubb og en trimgruppe rettet mot fjelltrim. Klubbens farger er grønt og svart.
Idrettslaget disponerer kommunens fotballstadion, Skei gress med løpebane for friidrett, samt kunstgress som ligger i «Skei storhall» (tidligere Skeihallen). Idrettshallen ble offisielt åpnet i 2021, og består av en 11 bane samt en 60meter springebane, klatrehall og garderobeanlegg. Klubbens skiidrett drives i Bjørkelia idrettsanlegg med alpinanlegg og lysløype. Lysløyper er det også i Dvergsdalsdalen, Årdalsdalen og på Klakegg.
Pensacolafjellene
Pensacolafjellene er en stor gruppe fjellkjeder og fjell i det vestlige Antarktis som utgjør en del av Transantarktiske fjellkjede. Området strekker seg over 450 km i en nordøst-sørvestlig retning og består av Argentina Range, Forrestal Range, Dufek Massif, Cordiner Peaks, Neptune Range, Patuxent Range, Rambo Nunataks og Pecora Escarpment. Høyeste topp er Mackin Table på 2135 moh.
Pensacolafjellene ble oppdaget og fotografert 13. januar 1956 på en flyekspedisjon fra den amerikanske marinens Operasjon Deep Freeze I. De ble døpt Pensacola etter Pensacola i Florida, der den amerikanske marinen har en flystasjon. Fjellene ble kartlagt i detalj av United States Geological Survey (USGS) basert på landmålinger og flyfotografering gjennomført mellom 1956 og 1967.
Progressivitet
Progressivitet eller progressivisme er en politisk innstilling som bygger på en fremskrittsidé, at mennesker og samfunn kan og vil forbedres.
Progressive ideer kan i store trekk føres tilbake til opplysningstiden. Mens antikkens tenkere for det meste hadde et syklisk historiesyn, hadde opplysningstenkerne et lineært historiesyn. De færreste progressive tror på en jevn, uavbrutt forbedring av menneskeheten, men mange progressive tenkere leser historien som en langsom fortelling om fremskrittet.
Mange politiske og sosiale reformbevegelser springer ut av denne tanken. «Den progressive bevegelsen» har fått en enda mer spesifikk betydning i amerikansk politikk, der den har båret et ønske om sosial rettferdighet, og at staten skal representere den jevne amerikaner og strebe etter «det felles gode».
Bleia-Storebotnen landskapsvernområde
Bleia-Storebotnen landskapsvernområde ligger Aurland og Lærdal kommuner i Vestland fylke. Landskapsvernområdet ble opprettet i 2004 og har et areal på 66 km². Området er vernet for å ta vare på natur- og kulturlandskapet fra fjord til fjell. Områdets naturverdier er knyttet til kvartærgeologi, botanikk og fauna. Landskapet er ble formet i siste istid. Berggrunnen er preget av anortositt. En finner også områder med en mer kalkholdig, fyllittisk grunn som er botanisk rikere. En viktig del av landskapets karakter er det gamle slettelandet og fjordlandskapet med en variert vegetasjon og fauna med villrein. Den urskogspregete furuskogen i Nordheimsdalen naturreservat går over i Bleiaområdet. Verneområdet inneholder mange kulturminner knyttet til både jakt, fangst og stølsdrift. I utkanten av landskapsvernområdet ligger stølen i Nordheimsdalen. I området finner man også mange og mange dyregraver. Verneområdet blir forvaltet av Nærøyfjorden verneområdestyre. Området ble oppført på Unescos verdensarvliste som del av Vestnorsk fjordlandskap i 2005.
Dirhininae
Utseende
Små, mørke snyltevepser ved oppsvulmede bakbein.
Levevis
De artene der biologien er kjent angriper puppestadiet av fluer.
Utbredelse
Gruppen er representert i alle verdensdeler.
Casa Fuster
Casa Fuster er en modernistisk bygning i Barcelona, som ble tegna av Lluís Domènech i Montaner mellom 1908 og 1910. Den ligger i Passeig de Gràcia, og ble i 2004 omgjort til hotell.
Yttrium
Carl Axel Arrhenius oppdaget i 1787 et nytt mineral i nærheten av Ytterby i Sverige, og kalte mineralet ytterbitt, etter funnstedet. Johan Gadolin oppdaget yttriumoksid i Arrhenius prøve i 1789, og Anders Gustaf Ekeberg gav det nye oksidet navnet yttria. Yttrium i fri tilstand ble første gang framstilt i 1828 av Friedrich Wöhler.
Yttriums viktigste bruksområde er til framstilling av lysstoff, som benyttes i katodestrålerør (CRT) og i LED-lys. Yttrium benyttes også i framstilling av elektroder, elektrolytter, elektroniske filter, lasere og superledere, samt i ulike medisinske instrumenter, og som sporstoff i enkelte materialer for å endre deres egenskaper. Yttrium har ingen kjente biologiske funksjoner. Yttriumsforbindelser kan imidlertid føre til lungelidelser hos mennesker.
Historie
Yttrium ble oppdaget av den finske kjemikeren og fysikeren Johan Gadolin i 1794. Han fant yttriumoksidet yttria (Y2O3) i en prøve med gadolinitt. Rent yttrium ble isolert av Friedrich Wöhler i 1828 ved kjemisk reduksjon av yttriumklorid (YCl3) med kalium.
I 1843 viste svenske kjemikeren Carl Gustaf Mosander at yttria kunne deles i oksider fra tre forskjellige grunnstoff. Yttria ble beholdt som navn på det opprinnelige oksidet, mens de to nye fikk navnet erbia og terbia.
Yttrium har navnet sitt fra stedet hvor mineralet yttria først ble funnet, i Ytterby gruve i Stockholms skjærgård, Sverige. Hele 4 grunnstoff er oppkalt etter Ytterby; yttrium, erbium, terbium og ytterbium.
Egenskaper
Yttrium er et sølvfarget, metallisk skinnende transisjonsmetall som er relativt stabilt i luft. Av utseende ligner det på scandium, og kjemisk minner det om lantanoidene. Det kan få et rosa skjær når det belyses, og spon av yttrium kan selvantenne i luft når temperaturen overstiger 400 °C. I romtemperert luft dannes det raskt et passiviserende oksidsjikt som hindrer videre oksidasjon. Oppdelt i små biter er stoffet relativt ustabilt i luft. Yttrium reagerer med vann og syrer under dannelse av hydrogen.
Yttrium tilhører periodesystemets gruppe 3 (sjeldne jordmetall) sammen med scandium, lantan og de 14 lantanoidene. Den vanligste oksidasjonstilstanden er +3. Yttrium regnes for å være giftig.
Isotoper
Naturlig forekommende yttrium består utelukkende av den stabile isotopen 89Y. I tillegg er 33 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse isotopene er 88Y med halveringstid 106,65 døgn, 91Y med halveringstid 58,51 døgn, 87Y med halveringstid 3,322 døgn, og 90Y med halveringstid 2,66 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 1 time.
CAS-nummer: 7440-65-5
Forekomst
Yttrium forekommer ikke i ren form naturlig, men finnes i nesten alle sjeldne jordmineraler og i uranmalm. Andelen av yttrium i jordskorpen er omkring 30 ppm. Eksempler på sjeldne jordmineraler er fosfatet monazitt som inneholder opptil 3% yttrium, og xenotim som inneholder opptil 50% yttriumfosfat (YPO4). Kommersiell fremstilling foregår ved kjemisk reduksjon av yttriumfluorid (Y3F) med kalsium.
Steinprøver fra månen inneholder relativt høye konsentrasjoner av yttrium.
I 2007 ble det fremstilt 8 900 tonn yttriumoksid på verdensbasis. Kina sto alene for 8 800 tonn. Andre land som India, Malaysia og Brasil produserte tilsammen 100 tonn. Kun små mengder yttrium blir gjenvunnet. Verdens yttriumoksid-reserver er anslått til 540 000 tonn.
Rent yttrium koster omkring 220 USD for 100 gram.
Anvendelse
Yttrium anvendes som en av komponentene i lysstoffet som gir rødfargen i billedrør. Videre brukes yttrium i forskjellige legeringer. Yttrium-aluminium-granat (YAG) er et kunstig krystall som brukes i lasere. Det brukes også i lambdasonder. Yttrium blir brukt i YBCO (Yttrium Barium Copper Oxide) som er en keramisk superleder ved temperaturer over nitrogens kokepunkt på 77 K.
Sauen Shaun
Sauen Shaun (orig: Shaun the Sheep) er navnet på hovedskikkelsen og en britisk animert (stop motion) komiserie for barn som har gått på CBBC siden 2007. Serien handler om sauen Shaun, en nysgjerrig sau og flokkens ubestridte leder. Saueflokken bor sammen med gjeterhunden Bitzer, bonden, tre griser og diverse andre dyr på en idyllisk bondegård. Serien ble skapt av Richard Starzak og produsert av Aardman Animations og HiT Entertainment.
Sauen Shaun dukket først opp i 1995 i den Oscar vinnende kortfilmen Tett på med Wallace og Gromit (Wallace forelsker seg).
I Norge er Sauen Shaun blitt sendt på NRK Barne-TV siden 2007.
I 2015 kom en filmversjon kalt Shaun the Sheep Movie, med en oppfølger i 2019: Sauen Shaun-filmen: Farmageddon
Marleik
Marleik er en konkresjon av mergel (kalkholdig leire) i kvartære leirer. Marleiker har rund eller avlang form og inneholder ofte fossiler (fisk eller skjell). Noen ganger kan flere slike knoller vokse sammen til større former. De er dannet på gammel havbunn, og fordi landet har hevet seg, finnes de langt inne på land i vår tid.
Khaled al-Asaad
Khaled Mohamad al-Asaad (arabisk خالد الأسعد) (født 1. januar 1932 i Tadmur, død 18. august 2015 i Palmyra) var en syrisk arkeolog og museumsdirektør. Han var leder for forvaltningen av oldstidsbyen Palmyra i over 40 år og spilte en viktig rolle i forbindelse med at Palmyra ble tatt opp på UNESCOs verdensarvliste. Han ble halshugget av Den islamske staten i 2015, i en alder av 83 år.
Arlesheim
Arlesheim, kommune i distriktet Arlesheim, kantonen Basel-Landschaft, Sveits. Språket er tysk. Arlesheim er omgitt av Dornach, Gempen, Münchenstein, Muttenz og Reinach.
Domkirken
Domkirken med et dobbelt tårn er symbolet på Arlesheim og er fra 1681 og ligger midt i sentrum. Herfra er det en kort spasertur til Ermitage landskapspark.
Eremitage
Eremitage (Hermitage) med slottet Birseck er den største parken i Sveits som er inspirert etter en engelsk landskapspark. Parken ble åpnet for besøkende i 1785 med en rekke stier, og inkluderer også grotter og innsjøer med fisker, et dobbelt fosseløp og mølle. Området egner seg for en rundtur. Slottet Birseck er åpent i sommermånedene. Det ble ødelagt under et jordskjelv i 1356.
Ita Wegman klinikk
Ita Wegman klinikk er det første antroposofiske sykehuset som ble etablert av Ita Wegman og Rudolf Steiner i Arlesheim i 1921. Fra klinikken er det kun en kort spasertur til den antroposofiske sentrum Goetheanum i Dornach. I den gamle bygningen i parkområdet holdet Ita Wegman arkivet til. Sykehusparken er sertifisert «1000 Naturparks» i Sveits.
Transport
Til Arlesheim kommer man med trikk nummer 10 fra Basel til Arlesheim Dorf eller tog fra Basel, S-Bahn 3, til Dornach-Arlesheim stasjon.
Kazimierz Bein
Han var også i en periode en fremtredende forfatter av bøker på esperanto, oversetter og aktivist for esperanto, inntil 1911 når han plutselig uten forklaring, forlot esperanto-bevegelsen. Bein ble kjent for sine involvering og innflytelse i esperanto som et språk, i tillegg til sine medisinske prestasjoner.
Liv og virke
Som en ung mann tok Bein del i den polske uavhengighetsbevegelsen fra Russland, som førte til at han levde i eksil i Kazan i flere år, hvor han fullførte sin medisinske opplæring. Bein skrev mange tekniske bøker og artikler, grunnla det oftalmologiske institutt i Warszawa og den polske oftalmologiske forening. Han var også en amatørfotograf.
Esperantobevegelsen
Bein var en av de tidligste brukerne av esperanto, det internasjonale språket som ble skapt av en medøyenlege, Ludwik Lejzer Zamenhof. Bein ble en pioner i esperanto bevegelsen, og skrev flere bøker under pseudonymet «Kabe», en forkortelse av navnet hans, og den polske uttalelsen av initialene hans, «K.B.». I 1904 ble han kjent for sin oversetting av en roman fra 1900 av Wacław Sieroszewski, Dno nędzy, (på esperanto: Fundo de l' Mizero, på norsk: I dypet av elendighet).
I 1906 ble Bein visepresident i Akademio de Esperanto. Han hadde stor interesse og innflytelse i esperantos tidlige utvikling. Noen av hans karrieres høydepunkter var hans oversetting av Bolesław Prus sin historiske roman, Faraon (Farao), og en av de første ordbøkene på esperanto, Vortaro de Esperanto.
Bein er derimot best kjent for sin plutselige og kommentarløse forsvinning fra esperanto bevegelsen i 1911. I et intervju i 1931 av esperanto magasinet, Literatura Mondo (Litteraturens verden), snakket han om esperantos fastlåste fremgang, og at språket ikke lenger hadde muligheten til å være et internasjonalt språk.
Kort tid etter at han forlot bevegelsen, begynne esperantister å bruke ordet «kabei» etter kallenavnet til Bein «Kabe», som fikk meningen «å ta stor del i esperanto bevegelsen, for så å plutselig og kommentarløst forlate bevegelsen». Uttrykket brukes fortsatt av esperantister i dag.
Younes Nemouchi
Younes Nemouchi (født 16. september 1993) er en algerisk bokser.
Han representerte Algerie under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Billy Reid
Billy Reid (født 18. juli 1963 i Glasgow) er en skotsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener for den engelske klubben.
Liv og karriere
Reid startet sin spillerkarriere hos Queen of the South i Dumfries i Sør-Skottland, og det var manager Nobby Clark som hentet ham til klubben. Lagkamerat Tommy Bryce husket Reid som en av de beste spillerne i klubben. Reid spilte deretter for Clyde, Hamilton Academical og Stirling Albion. Han var også manager for Clyde.
Reid mottok utmerkelsen som årets skotske manager i 2008 (PFA Scotland Manager of the Year), etter å ha ført Hamilton til opprykk til Skotsk Premier League. I sesongen 2010-2011 havnet imidlertid Hamilton Academical helt nederst i Premier League, og rykket ned igjen til skotsk førstedivisjon.
Hans sønn, Billy Reid junior (fotballspiller født 1986), var også fotballspiller, og spilte for Clyde. Hans andre sønn, Gary Reid, gikk på Lenzie Academy.
Boeing AH-64 Apache
Boeing AH-64 Apache (Attack Helicopter) er et amerikansk kamphelikopter. Fra midten av 1980-årene begynte den å erstatte forgjengeren AH-1 Cobra i amerikansk tjeneste.
Apache helikopteret er spesielt kjent for sin innsats under Gulfkrigen der de fikk ry på seg som «stridsvognsjegere». Apachehelikopteret er også et av de mest avanserte helikopteret som kan bære mest ammunisjon i hele verden.
Geir Aarbu
Senterpartiet samarbeidet med Arbeiderpartiet i perioden 2011-2015 og med Høyre og Kristelig Folkeparti etter kommunestyrevalget i 2015.
Aarbu er utdannet økonom og driver med jordbruk. Han har tidligere arbeidet over 20 år i administrative stillinger i Halden kommune.
Robert Baer
Robert Baer (født 1952) er en amerikansk forfatter, skribent og tidligere CIA-ansatt som hadde Midtøsten som sitt område. Han har senere jobbet som analytiker i nyhetkanalen CNN samt vært spaltist i Time og fått publisert artikler i Vanity Fair, The Wall Street Journal og The Washington Post. Han har utgitt flere bøker, deriblant See No Evil (2002) som dannet utgangspunktet for spillefilmen Syriana (2005).
Baer vokste opp i Los Angelsen, men familien flyttet til Aspen i Colorado da han var ni. Han er utdannet ved Georgetown University og gikk inn i CIA i 1976. Han ble i løpet av sin karriere sendt ut på feltoppdrag i India, Libanon, Tadsjikistan og i Kurdistan i det nordlige Irak. Mens han var på oppdrag i Nord-Irak i 1995, hevdet han å ha vært del av et mislykket forsøk på å få president Bill Clinton til å støtte et væpnet opprør for å styrte Saddam Hussein. Kuppet skulle organiseres av en gruppe sunnimuslimske offiserer og Kurdistans patriotiske union. I 2007 uttalte han til Time Magazine at USA planla angrep mot Iran og at det kunne komme i løpet av få måneder. Han mente at det var visepresident Dick Cheney som ivret mest etter angrep, slik som i forkant av invasjonen i Irak i 2003.
Baer sluttet i CIA i 1997 og i 1998 ble han tildelt Career Intelligence Medal.
Baer ble intervjuet i den tredelte franske dokumentarserien CIAs hemmelige kriger (2003). Han ble også intervjuet i Robert Greenwalds dokumentarfilm, Uncovered: The War on Iraq, fra 2004.
Trapesgjenger
En trapesgjenge er en gjengetype med trapesformet profil. Den kan også klassifiseres som en form for V-gjenge med veldig slak flankevinkel (typisk 30 grader). Trapesgjenger anvendes først og fremst til bevegelsesskruer, for eksempel ledeskruer på dreiebenker for å flytte hovedsleiden når man lager gjenger.
Konstruksjon
Trapesgjengen utmerker seg ved at stigningen ofte er stor i forhold til diameteren, og metriske trapesgjenger er standardiserte med minste stigning på 1,5 mm og største stigning på 44 mm. Flankevinkelen er 30 grader, og profilen er som et trapes. Gjengedimensjonen angis med skrudiameteren ganger stigningen, som for eksempel Tr-26x5:
Dersom veldig store stigninger kreves kan gjengen ha flere gjengespor/innganger. Enkelte skrustikker har slike skruer.
Bruk
Bruksområder for trapesgjenger kan være spennskruer i skrustikker, løftskruer i biljekker, ledeskruer i dreiebenker, eller til koordinatbordet på en fresemaskin eller 3D-skriver.
Historie
En forløper til trapesgjengene var flatgjengene, som har en profil med rette sider, hvilket vil si en gjengeprofil på 0 grader. Flatgjenger har ikke blitt standardiserte, og finnes stort sett på svært gamle maskiner. Flatgjenger er ikke selvsentrerende, hvilket trolig er årsaken til at de ikke har blitt tatt særlig i bruk.
MS «MSC Divina»
MS «MSC Divina» er et cruiseskip på 139 400 dødvekttonn eid og operert av MSC Cruises. Skipet ble bygget mellom 2010 og 2012, og skulle egentlig hete «MSC Fantastica». MSC omdøpte skipet rett før ferdigstillelsen hos skipsverftet for å hedre skipets gudmor, skuespillerinnen Sophia Loren.
«MSC Divina» er det tredje av fire skip i Fantasia-klassen, etter «MSC Fantasia» og «MSC Splendida», etterfulgt av søsterskipet «MSC Preziosa». «MSC Divina» og «MSC Preciosa» er større enn de tidligere fartøyene som er 137 939 tonn hver. «MSC Divina» er det 12. skipet i MSC Cruises flåten, og rederiets største skip noensinne i lag med «MSC Preziosa» på 139 400 tonn dødvekt, like til ferdigstillelsen av selskapets skip «MSC Seaside» (160 000 tonn) og «MSC Meraviglia» (171 598 tonn) i 2017, og «MSC Seaview» (160 000 tonn) i 2018. Skipet har kapasitet til 3 502 passasjerer fordelt på 1 539 lugarer, med et mannskap på 1 388. «MSC Divina» hadde sin jomfrutur i mai 2012, mens hennes identiske søsterskip «MSC Preziosa» hadde sin første seilas i mars 2013. «MSC Divina» seiler fast i den karibiske cruisefarten og i Middelhavet.
Utvikling
I juli 2010 annonserte MSC Cruises at rederiet skulle bygget enda et skip i Fantasia-klassen, som skulle bli døpt «MSC Fantastica». Skipet var basert på de tidligere skipene i klassen, men med 100 ekstra lugarer og ekstra fasiliteter, mer effektiv og energibesparende mekaniske og elektriske systemer, som økte skipets tonnasje fra 137 936 til 139 400 tonn. Passasjerantallet økte til 3 502 med antall mannskap økte med 63 personer, til sammen 1 388 mannskap om bord i operativ drift. Skipet har totalt 1 539 lugarer fordelt rundt om bord. Skipets dimensjoner er tilsvarende like som hennes eldre søsterskip, med en største lengde på 333,33 meter, største bredde på 37,92 meter og en dypgang på 8,45 meter på sommermerket (lastelinjemerket).
Det var den italienske skipsdesignselskapet De Jorio Design International som designet skipet som ble bygget på STX Europe i Saint-Nazaire, Frankrike. Nær ferdigstillelsen av skipet annonserte MSC at skipet skulle bli omdøpt til «MSC Divina» for å hedre den italienske skuespillerinnen Sophia Loren. Ms. Loren hadde nevnt til MSC Cruises president, Gianluigi Aponte, at hun ønsket at skipet skulle bli døpet etter henne. Aponte godkjente ønsket og omdøpte skipet til «MSC Divina».
Overtakelsen
Skipet ble levert til MSC Cruises den 19. Mai 2012 i Marseille i Frankrike, med storstilt dåp av av Sophia Loren den 26. mai 2012. Skipet la ut på sin jomfrutur neste dag.
Jomfruturen ble møtt med protest da skipet ankom Venezia. Sophia Loren hadde mottatt brev som hevdet at skipet hadde store luftforurensinger og at kjølvannet av skipet, samt vibrasjoner av skipet motorer kunne skade historiske bygninger og monumenter i byen.
Spesifikasjoner
Divina har elektriske fremdriftsmotorer og Rolls-Royce folding fin stabilisatorer for å redusere skipets rulleeffekt i stor sjø. Skipets fremdrift er et diesel-elektrisk fremdriftssystem, forsynt av fire Wärtsilä-dieselmotorer. Motorene produserer lav NOx utslipp ved bruk av lav-svovelholdig drivstoff. Hver motor er koblet på en dynamo som produserer strøm til skipets fremdrift og uttak om bord. Skipets fremdrift er to GE Energy Power Conversion motorer som hver gir 21 850 kW på 138 o/min. Redundans er gitt ved at det er to uavhengige elektriske motorer på hver propellaksling. De to propellene er også uavhengige i tilfelle en av dem skulle svikte. Det samme gjelder de to uavhengige styremaskinene hvor hver aksling. To av skipet fire maskiner er 16 sylindere med en produksjon på 16 800 kW, og de to andre er en 12-sylinder motorer med en produksjon på 12 600 kW. Total produksjon ligger på 71 400 kW med en revolusjon på 514 o/min.
Et sjøvannsdestillasjonsanlegg produserer alt ferskvann som trengs om bord ved hjelp av to fordampere og to omvendte osmoseanlegg. Skipet pumper ikke om bord vann fra landvannstasjoner. De svært effektive fordamperne er helt forurensningsfrie ved hjelp av et system med fri varmegjenvinning som strømkilde.
Reiserute
Fra 27. mai til 2. juni 2012 seilte fartøyet på cruise i Middelhavet, og anløper havner som Civitavecchia, Messina, Valletta og videre til andre havner i Italia, Hellas, Tyrkia og Kroatia. I november seilte skipet i den østre delen av Middelhavet til havner som Kotor, Marmaris og Valletta. På grunn av streik i Piraeus ble anløpet kansellert, og anløpet ved Heraklion i Hellas ble også kansellert på grunn av sterk vind. Skipet seilte deretter cruise til Italia, Spania, Kanariøyene Portugal og Marokko.
Høsten 2013 ble skipet forflyttet til Miami, Florida. Skipet ble det første skipet i MSC-flåten til å seile i det nord-amerikanske markedet, og året rundt cruise i Karibien Skipet var vert for the Holy Ship! music festival fra januar 2014 til februar 2016. Hennes helårsprogram avsluttet Våren 2019, og hun opererer nå i Karibien på sesongbasis.
Hendelser
På ettermiddagen den 18. juni 2014 hoppet en meksikansk passasjer, Jorge Alberto López Amores over bord etter å ha drukket alkohol i to dager på rad. Øyeblikkelig etter at signalet om mann over bord hadde gått, stoppet skipet og skipet begynte å søke etter den savnede. Etter å ha søkt i flere timer valgte skipets kaptein å avslutte søket uten noen resultat. Skipet fortsatte sin planlagte seilas, der de brasilianske sjøfartsmyndighetene overtok søket etter den savnede. Søket fra dem foregikk også uten resultat. Amores var om bord på «MSC Divina» etter at han hadde vunnet en konkurranse organisert i forbindelse med VM i fotball 2014 av et ølfirma. Gjennom hele turen om bord på skipet og rett før han hoppet over bord hadde Alberto publisert på sin Twitter-konto med bilder og videoer som viste en hard atmosfære om bord med mye festing og drikking. Andre passasjerer uttalte at Jorge Alberto hoppet over bord for å imponere en yngre vert og intervjuer fra et meksikansk TV-selskap, som han angivelig hadde møtt om bord på «MSC Divina». Raciel Ló Salazar, justisminister i Den Meksikanske staten Chiapas er far til Jorge Alberto.
Slaget ved Strömstad
Slaget ved Strömstad den 28. april 1808 er en av de siste sjøstrider i historien mellom nordmennene og svenskene. Etter den dansk-norske krigserklæringen den 14. mars 1808 mobiliserte de dansk-norske myndighetene de norske styrkene på tilsammen 36 000 mann, men bare en mindre del var deployert til forsvaret mot Sverige.
Kommandør Lorents Fisker som ved krigsutbruddet var utnevnt som sjef for det norske sjøforsvaret, samlet til seg 30 kanonbåter ved Hvalerøyene for å forsvare sjøvegene mot Østfold. I de første ukene sendte Fisker ut mindre kontingenter som gikk på land flere ganger i nordre Båhuslen, ved et nattlig overfall syd for Svinesund ble 18 svensker tatt til fange uten motstand av løytnant Ager.
Sjøslaget
Nordberg kom ut i sjøen med fem kanonsjalupper som rykket fram til midt i innløpet ved Furuholm. De hadde valgt et godt sted for forsvaret av innløpet, og sammen med landbatteriet holdt de stand mot en voldsom stor overlegenhet. I det trange farvannet maktet ikke nordmennene å fortsette mot den sterke ilden, deres overmakten var ikke mulig å bruke i slike forholder.
Etter en og en halv times skarp strid måtte nordmennene trekke seg tilbake med deres skadde kanonbåtene og et tap på 7 drepte og 4 hardt sårede. Svenskenes tap var på 4 døde og 15 sårede.
Rollene ble byttet en måned senere i Slaget ved Hvalerøyene, der 30 svenske kanonbåter ble stoppet og slått tilbake av 6 norske kanonbåter.
Kilder
Slag med deltagelse av Norge Slag med deltagelse av Danmark-Norge Slag med deltagelse av Sverige
Kuleskrue
Friksjon
Friksjonen med en kuleskrue og tilhørende mutter ligger som regel på bare 0,2 % av friksjonen med en vanlig gjengestang og mutter. Den lave friksjonen oppnås ved hjelp av kulelager mellom mutteren og gjengene. Matebanene sørger for at kulene som triller ut bakenfor mutteren mates inn igjen foran mutteren igjen.
Eksempler på bruksområder
Kuleskruer benyttes først og fremst i verktøysmaskiner som for eksempel fresemaskiner, dreiebenker og 3D-skrivere. Det er da viktig at kuleskruene har en veldig eksakt stigning (forflytning per rotasjon) og er glippfrie.
Bellesguard
Bellesguard er et tårn som ble tegna av arkitekten Antoni Gaudí og bygd mellom 1900 og 1901. Det ligger i den katalanske byen Barcelona, ved foten av Collserola-fjellene.
Näldsjön
Näldsjön er en innsjø i Krokom kommune i Jämtland, Sverige. Innsjøen strekker seg fra Näskott i sør til Offerdal i nord. Ved sjøen ligger bygdene Nälden, Aspåsböle og Nordannälden i sør, mens Lungret, Stavre, Könsta og Änge ligger i nord. Näldsjön får vanntilførsel blant annet fra Gärdessjön, Nästån, Hällsjön og Kriken.
Bellesguard
På dette stedet lå det tidligere et gammelt slott som ble reist av Martín I av Aragón. Gaudí utnytta de få gjenværende elementene fra den gamle festningen for å bygge det nye Bellesguard. Derfor ser bygningen ut som et slott fra utsida. Den er bygd i stein og murstein, og har et tårn med det firearma korset som er typisk for Gaudí. Mosaikken er lagd av Domènec Sugrañes i Gras.
Oslo Lysverker
Oslo Lysverker AS er et heleid datterselskap av E-CO Energi. Selskapet eier 25% av Opplandskraft DA og driver Hammeren kraftverk i Maridalen i Oslo. Selskapet har også en evigvarende kraftkjøpsavtale med Hafslund. Oslo Lysverker har ingen ansatte.
Bellesguard
Huset er privat eiendom og kan ikke besøkes.
Kuleskrue
Eksempler på bruksområder
Fly har vært utstyrt med kuleskruer for å justere rorene.
Oslo Lysverker
Historisk bakgrunn
Utgangspunktet for Oslo Lysverker er dannelsen av Christiania Elektricitetsværk, etblert av Christiania kommune i 1892. Samme året ble elektrisk gatebelysning etablert. Noe senere ble Hammeren kraftverk bygget i 1900, og dette er fortsatt i drift. Hammeren kunne imidlertid ikke dekke det stadig økende elektrisitetsbehovet, og i 1913 ble det inngått en evigvarende avtale med Hafslund om levering av kraft fra Kykkelsrud i Glomma. I 1921 ble Christiania Elektricitetsværk slått sammen med byens kommunale gassverk, og det sammenslåtte selskapet fikk fra 1930 navnet Oslo Lysverker.
Senere års utvikling
Det kommunalt eide Oslo Lysverker ble i 1991 omdannet til aksjeselskapet Oslo Energi AS. Nye omorganiseringer ble gjennomført i 1996 da kraftproduksjon, kraftomsetning og enkelte andre virksomheter ble lagt inn i E-CO Energi under et nyopprettet morselskap som den gang het Oslo Energi Holding. Nettvirksomhet og fjernvarme ble organisert i Oslo Energi Nett AS, som senere ble hetende Viken Energinett, og som nå inngår i Hafslund-konsernet.
I 1998 ble kraftomsetningsvirksomheten skilt ut til et annet konsernselskap, som også overtok navnet Oslo Energi. Denne ble senere solgt til Vattenfall, og da skiftet konsernet navn til E-CO Energi. Det «gamle» Oslo Energi med den gjenværende virksomheten som tilsvarer dagens virksomhet i selskapet, tok navnet Oslo Lysverker AS.
Kuleskrue
Eksempler på bruksområder
Aktuatorer av høyere kvalitet leveres ofte med kuleskruer, ettersom lav friksjon gjør at mindre motorer kan anvendes.
Enkelte heiser bruker kuleskruer for å løfte heisen opp og ned i heissjakten.
Kuleskruer er lite brukt i forbrukerprodukter grunnet relativt høy pris.
Vanlige bevegelsesskruer (f.eks. med trapesgjenger) kan gjøres glippfrie og presise, men dette skjer da på bekostning av økt friksjon.
Gunnar Straume
Gunnar Stenmark Straume (født 10. juni 1932, død 20. januar 2016) var en norsk billedkunstner.
Han ble utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo og Statens Kunstakademi i Oslo. Blant lærere som har inspirert ham, er Olav Mosebekk, Chrix Dahl, Per Krohg og Alexander Schultz.
Straume har hatt separatutstillinger i Oslo, Halden og de øvrige østfoldbyene. Han har også vært representert på en rekke kollektivutstillinger, deriblant i Oslo Kunstforening og Kunstnerforbundet.
Turið Torkilsdóttir
Turið Torkilsdóttir (født ca. 960 i Norge, død ca. 1047 i Skúvoy, Færøyene) var den første kvinne kjent i færøysk historie. I vikingtiden på Færøyene var hun øyas mest innflytelsesrike kvinne.
Turið var datter av Ragnhild Toralfsdóttir og Torkil Barfrost fra Norge. I litteraturen er hun mest navngitt Turið.
I populærkulturen
Folk metal-bandet Týr utga en sang kalt «Turið Torkilsdóttir» på albumet By the Light of the Northern Star i 2009.
Rush in Rio
Rush in Rio er et konsertalbum av det kanadiske progressive rockebandet Rush, utgitt i 2003. Albumet er tilgjengelig som en 3-disks CD og en 2-disks DVD, og det ble hovedsakelig innspilt på Maracana stadion i Rio de Janeiro 23. november 2002, som var den siste konserten på Vapor Trails-turneen. «Between Sun & Moon» ble innspilt 27. september 2002 i Phoenix i Arizona i USA og «Vital Signs» ble innspilt 19. oktober 2002 i Québec by i Québec i Canada.
Tarifa
Tarifa er en by i Andalucía i det sørlige Spania. Det er den sørligste byen på det kontinentale Europa og ligger ved Gibraltarstredet. Spanias og Europas sørligste fastlandspunkt, Punta de Tarifa, ligger innenfor grensene til bykommunen.
På grunn av sterke vinder er byen veldig populær blant surfere og kitere. Når vinden kommer fra Atlanterhavet er den sterkere enn vinden fra Middelhavet, men den bringer også med seg mer bølger. På grunn av vindforholdene er det også mange vindturbiner i området.
Byen er oppkalt etter den muslimske kommandøren Tarif Ibn Malik.
Historiske hendelser og personer fra Tarifa
Under invasjonen av maurerne i 1296 beskyttet Alonso Pérez de Guzmán området Tarifa ligger i på vegne av kongen i Sancho IV de León y Castilla. Da maurerne truet med å drepe sønnen hans, som de hadde tatt til fange, kastet han en dolk til dem som en beskjed om at sønnen hans ikke skulle bli brukt mot landet sitt. Maurerne mislyktes med angrepet, men erobret området ti år senere.
Zirkonium
Zirkonium er et grunnstoff med kjemisk symbol Zr og atomnummer 40. Atommassen er 91,224 (u).
Historie
Det zirkonium-holdige mineralet zirkon er nevnt i bibelske tekster. Man var imidlertid ikke klar over at zirkon inneholdt et ukjent grunnstoff før zirkonium ble oppdaget i 1789 av den tyske kjemikeren Martin Heinrich Klaproth. Det ble isolert i uren form i 1824 av den svenske kjemikeren Jöns Jakob Berzelius, og fremstilt i ren metallisk form i 1925 av Anton Eduard van Arkel og Jan Hendrik de Boer.
Navnet er avledet av navnet på mineralet zirkon som igjen har fått navnet fra arabisk zarkûn som betyr «gullignende».
Egenskaper
Zirkonium er et skinnende gråhvitt transisjonsmetall som er mykt og formbart. Det er lettantennelig i pulverform, men ikke i fast form. Zirkonium er svært korrosjonsbestandig mot baser, syrer og saltvann. Det løses derimot opp av saltsyre og svovelsyre, spesielt hvis fluor er til stede. I luft dannes et passiviserende oksidsjikt. Legeringer med sink blir magnetiske under 35 K. Zirkonium er en dårlig elektrisk leder, men leder godt varme.
Isotoper
Naturlig forekommende zirkonium består av 5 isotoper hvorav 4 er stabile: 90Zr (51,45 %), 91Zr (17,15 %), 92Zr (17,15 %), 94Zr (17,38 %), og én ustabil (og dermed radioaktiv): 96Zr (2,8 %) med halveringstid 2,41 × 1019 år. I tillegg er 28 kunstig fremstilte ustabile isotoper kjent. Av disse er de mest stabile 93Zr med halveringstid 1,532 × 106 år, 88Zr med halveringstid 83,4 døgn, 95Zr med halveringstid 64,02 døgn, og 89Zr med halveringstid 3,2674 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 10 minutter.
CAS-nummer: 7440-67-7
Forekomst
Zirkonium finnes ikke naturlig i ren form. Det fremstilles hovedsakelig fra mineralet zirkon (ZrSiO4) som finnes i Australia, Brasil, India, Russland, Sør-Afrika, og USA. 80 % av zirkon-gruvene ligger i Australia og Sør-Afrika. Zirkonium opptrer alltid sammen med hafnium i zirkon, og de to kjemisk like stoffene er vanskelig å separere. Zirkonium fremstilles også som et biprodukt av titan-produksjon.
I 2007 ble det produsert 1,24 millioner tonn zirkonium på verdensbasis. De største produsentlandene var Australia (550 000 tonn), Sør-Afrika (405 000 tonn) og Kina (170 000 tonn). Verdens utvinnbare zirkonium-reserver er anslått til 38 millioner tonn.
Anvendelse
Zirkonium brukes blant annet i legeringer til kjernereaktorer, romfart, kirurgisk utstyr og flyindustri.
Tuohetaerbieke Tanglatihan
Han representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i åttendedelsfinalen.
Vinland
Vinland er navnet Leiv Eiriksson ga et landområde han oppdaget da han ca. år 1000 seilte fra Grønland til dagens østkyst av Nord-Amerika.
Ordet «vin»
Det har gjennom årene vært diskutert om ordet vin viser til vindruer, enger eller lykke.
Adam av Bremen mente ordet vin viste til vindruer. Dersom tolkningen er rett, tyder det på at Vinland var sør for Canada. Det kan også ha vært andre bær enn vindruer en har vist til, som gullrips, en hardfør type ripsbær som finnes i nordøst Canada.
Sven Söderberg mente at 'vin'-leddet i Vinland-navnet kom fra norrøne ordet for 'gressmarker'. Vi finner også ordet vin på tysk og i det utdødde språket gotisk. Ordet forekommer i en rekke norske stedsnavn, som det gamle navnet for Bergen, «Bjørgvin». Stedsnavn på vin har ofte endret seg til endinger med «-e» eller «-n». For eksempel kan ordet Sandvin ha blitt til Sandve, Sandum, Sande eller Sander. Problemet med tolkningen av Vinland som eng-land, er at ordet vin i hovedsak er knyttet til gårdsnavn som kan føres tilbake til eldre jernalder, og at ordet var gått ut av bruk i vikingtiden. Vin-navn ble blant annet ikke brukt i de norrøne bosetningene på Island.
Andrew Hurd
Andrew Hurd (født 12. august 1982) er en canadisk svømmer.
Vinland
Ordet «vin»
William Schipper mente at navnet kan forklares ved å gå veien om det gammel-engelske ordet wyn. Det har med lykke eller glede å gjøre, og gjenfinnes i et dikt fra 900-tallet der det beskriver et land uten sorger og bekymringer, der maten er rikelig og været behagelig. Den norske historikeren Claus Krag mener likeså at vinrankene er en idyllisk referanse til det nyoppdagede «lykkelandet» - det gode Vinland.
Kildegrunnlaget
Vinland ble først omtalt av Adam av Bremen i boka Descriptio insularum Aquilonis i 1075. Han fikk opplysninger fra den danske kongen Svein Estridsson, om at det er «kalt Vinland fordi vindruer som gir utmerket vin gror der» ... «Forbi øya, sa han (Svein Estridsson) er det ikke funnet noe beboelig land, men hvert sted er full av ugjennomtrengelig is og intenst mørke.»
Andrew Hurd
Han representerte Canada under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fri.
Vinland
Kildegrunnlaget
Hovedkilden til vikingferdene til Vinland er de to islendingesagaene Eirik Raudes saga og Grønlendingenes saga. Disse sagaene ble skrevet ned omtrent 250 år etter at Grønland ble bosatt, og er innbyrdes selvmotsigende og åpne for tolkninger. Forfatterne forteller om noen få enkeltstående forsøk på å bosette seg på Vinland, men ingen av dem varte i mer enn to år. Grunnen skulle ha vært krangel og strid mennene i mellom, blant annet om de få kvinnene som var med på reisen. Det var også strid med de innfødte, som de norrøne omtalte som skrælinger.
Den islandske annalen Annalis Regii forteller at i 1121 dro biskop Erik Gnupsson på Grønland for å lete etter Vinland.
To av de islandske annalene forteller at i 1347 ble et lite grønlandsk fartøy med tømmerlast, som hadde vært i Markland, drevet av stormen til Island.
Bjarne Herjolvssons reise
Grønlendingenes saga forteller at handelsmannen Bjarne Herjolvsson, som var på vei fra Island til Grønland, kom inn i en storm og oppdaget østkysten av Nord-Amerika ved et uhell, trolig omkring 985 eller 986.
Eirik Raudes saga nevner derimot ikke Bjarne Herjolvsson, men gir all ære til Leiv Eiriksson.
Hva som er rett kan vi ikke avgjøre i dag.
Leiv Eirikssons reiser og bosetting på Vinland
Eirik Raudes saga og Grønlendingenes saga forteller begge om reisene til Vinland, men med noen forskjeller. Den førstnevnte sagaen forteller at Leiv kom ut av kurs og kom til Vinland. Grønlendingenes saga forteller at Leiv satte seil fra Brattalid omtrent år 1000 for å følge Bjarne Herjolvssons rute med et mannskap på 35 mann, men i motsatt rekkefølge.
Leiv Eiriksson seilt etter Grønlendingenes saga nordover langs kysten av Grønland ved å følge Bjarnes rute i omtrent 965 km kom han til et land dekket av isbreer og flate steinheller. Han kalte det derfor for «Helleland». Det var sannsynligvis dagens Cape Aston på 70° nordlig bredde på Baffinøya. Lenger mot sør var det neste landet han kom til flatt og skogkledd og med hvite sandstrender, men uten beitemarker. Han kalte det for «Markland», og det var antagelig dagens Labrador på østkysten av Canada.
Leiv Eiriksson ble der ikke lenge, men oppdaget at det nye landet hadde mye skog. Nettopp skog var det lite av på Grønland, og lysten til å utforske det nye landet var derfor stor. Leiv kom senere tilbake, og lagde en liten, kortvarig koloni på en del av kysten som han kalte Vinland.
Kart
Det er to gamle kart som viser Vinland, og som forteller noe om hvordan den norrøne verden kan ha oppfattet Vinland.
Skálholtkartet
Kartet er laget på Skálholt av Sigurd Stefánsson i 1570. Originalen er tapt, men en kopi fra 1680 er i Det kongelige bibliotek i København.
Kartet viser nordøstkysten av Canada delt opp fra nord i Helleland, Markland, Skrellingeland og Vinlandsneset. Det har vært tolket som Helleland er dagens Baffinøya, Markland og Skrellingeland er Labrador og Vinlandsneset (fra latin Promontorium Vinlandiæ) er Newfoundland. Siden L'Anse aux Meadows ligger på nordspissen av kartets Promontorium Vinlandiæ, har det vært gjettet på at det var Leiv Eirikssons boplass på Vinland.
Vinlandskartet
Det såkalte Vinlandskartet tilhører Yale University. Bygd på kartografiske, palaeografiske og språklige analyser, ble kartet antatt å være tegnet med grunnlag i to forskjellige prototyper omkring år 1440. Det har vært gjettet på at kartet kan ha blitt tegnet i Basel i Sveits under den katolske kirkens konsil, da prester fra hele den kristne verden møttes.
Flere mener at kartet er en senere forfalskning. Kartet har vært undersøkt vitenskapelig av flere forskere, som gir ulike konklusjoner. Det er blant annet gjort undersøkelser av blekket og C-14-dateringer av pergamentet for å bestemme alderen.
Roman Herzog
Roman Herzog (født 5. april 1934 i Landshut i Tyskland, død 10. januar 2017 i Bad Mergentheim ) var en tysk jurist og konservativ politiker (CDU). Han var president for den tyske forfatningsdomstolen fra 1987 til 1994 og Tysklands president fra 1994 til 1999.
Vinland
Vinlandskartet
C-14-dateringer utført av Douglass Donahue, Jacqueline Olin og Garman Harbottle plasserte pergamentet til år 1434 med et standardavvik på 11 år. Det er da 95% sannsynlighet at pergamentet er fra perioden 1412-1456. Det ble funnet forurensing i prøven fra nedfall fra prøvesprengninger i perioden 1950-1963, men dette ble fjernet. De understrekte at dateringen var av pergamentet og ikke av kartet.
Roman Herzog
Bakgrunn
Etter abitur studerte han fra 1953 jus i München, hvor han i 1957 tok den første og i 1961 den andre juridiske statseksamen. I 1958 ble han dr.juris. Frem til 1964 var han vitenskapelig assistent i München, og gjorde ferdig sitt habilisasjonsskrift.