cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amado Guevara
Amado Guevara (født 2. mai 1976 i Tegucigalpa) er en honduransk fotballspiller. Han spiller i CD Motagua i hjemlandet Honduras. Guevara er den spilleren som har spilt flest landskamper for, med 133, og han er også kaptein.
Christian Sprenger (svømmer)
Christian Sprenger (født 19. desember 1985) er en australsk svømmer, som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv på 100 meter bryst.
Lincoln County (Sør-Dakota)
Lincoln County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota.
Morten Mandt
Morten Mandt (født 1973) er en norsk tidligere squashspiller fra Bergen.
Han vant ett NM-gull og seks NM-medaljer i perioden 1998–2004. Han vant kongepokalen i 2004.
Lyman County
Lyman County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota.
Saint-Ghislain gasskraftverk
Saint-Ghislain gasskraftverk er et gasskraftverk med kombinert gassdrift og oljedrift ved Hainaut i Valonia i det sørlige Belgia. Det har en installert produksjonskapasitet på 360 MW fordelt på 1+1 turbin. Anlegget ble ferdig i 2000. Brenselstypen er naturgass og subsidiært olje. Operatøren er Electrabel.
John Henrik Eira
John Henrik Eira (født 24. september 1953 i Karasjok) er en samisk politiker, senere høyskolelektor. Fra 1989 til 2001 representerte han Norske Samers Riksforbund på Sametinget. Eira er bosatt i Karasjok.
Eira tok Statens reindriftskole i 1973, og ble cand.mag. med samisk språk, finsk og lingvistikk ved Universitetet i Oslo i 1979. I 1981–1982 var han NAVF-stipendiat ved Universitetet i Tromsø, og på 1980-tallet stipendiat ved Nordisk samisk institutt. Han tok praktisk-pedagogisk utdanning ved Alta lærerhøgskole i 1990.
I årene 1994 til 1998 var han leder i Norske Reindriftssamers Landsforbund, og i 1998 ble han offentlig oppnevnt medlem av Reindriftslovutvalget av 1998. Han var varamedlem i Nordisk Sameråd fra 1989, og nestleder i Karasjok Flyttsamelag i årene 1989–1991. Han har også vært styremedlem i Samisk spesialbibliotek og i De Samiske Samlinger og medlem i Samisk språknemnd.
Sørvågen radiotelegrafstasjon
Sørvågen radiotelegrafstasjon (LFE) var en kystradiostasjon i Moskenes kommune. Den var opprinnelig en telegrafstasjon som ble etablert rundt 1860 sammen med flere andre i Lofoten for å styrke fiskeriene i landsdelen.
Allerede i 1906 ble denne utvidet med radiotelegrafi som den andre, sivile stasjonen i verden med denne trådløse tjenesten. To år senere ble den overtatt av Telegrafverket. Som den første stasjonen i Norge åpnet den da for kontakt med skip på det åpne hav. Etter første verdenskrig tok den i bruk radiotelefoni som ble etterfulgt av videre teknisk modernisering. Stasjonen opererte fra da av som Sørvågen Radio i nettet av kystradiostasjoner.
I 1978 ble stasjonen automatisert og lagt under Bodø radio. En del av det opprinnelige utstyret ble fra 1996 gjort tilgjengelig i stasjonsbygningen fra 1914 og ble en del av Norsk Telemuseum.
Radiotelegrafi
Trådløs telegrafi ble for første gang tatt i bruk av Marconi i 1899 da han sendte signaler over den engelske kanal. To år senere sente Marconi et signal over Atlanterhavet ved hjelp av en kraftig gnistsender.
Fiskerne i Lofoten innså tidlig at dette kunne utnyttes til å etablere en trådløs telegrafforbindelse med Røst som hadde en spesielt viktig rolle under Lofotfisket. På grunn av Moskstraumen ville det bli både vanskelig og meget kostbart å legge en sjøkabel dit. På en reise nordover i 1902 mente ingeniør Hermod Petersen i Telegrafverket at man kunne benytte denne nye radioteknologien til å knytte både Røst og Værøy til fastlandet. Økonomisk støtte kom fra forskjellige hold og 50 m høye master ble satt opp i Sørvågen og på Røst. Marconi-selskapet var ikke interessert i prosjektet slik at sendere og mottakere ble levert av det tyske firmaet Telefunken.
Allerede i 1903 begynte de første prøvesendingene. De var vellykkete og viste at radiobølgene kunne krysse både fjell og havstrømmer. Det sies at en mann rodde den 60 km lange strekningen fra Røst til Sørvågen for å fortelle at det første signalet var mottatt. Den offisielle åpning av Sørvågen radiotelegrafstasjon fant sted den 1. mai, 1906. Denne forbindelsen med Røst var den første, faste radiotelegrafilinjen i Norge og den andre i hele verden.
Snart etablerte denne stasjonen seg som et telegrafisk senter i Norge med opptil 500 telegram per døgn på det mest hektiske i sesongen. Da den tyske keiser Wilhelm II, på en reise med sitt skip Hohenzollern langs norskekysten i 1906, stoppet i Sørvågen, ble det forsøkt etablert telegrafisk kontakt mellom skipet og stasjonen på land. Dette lyktes ikke, men ansporet til forbedringer på dette feltet. To år senere kunne stasjonen opprette telegrafisk kontakt med skip på havet.
Andre verdenskrig
Andre juledag i 1941 under den andre verdenskrig gikk britiske kommandosoldater i land i Sørvågen. Dette var en del av Operasjon Anklet som delvis var tenkt som en avledningsmanøver for det samtidige Måløyraidet. Radiostasjonen var da under kontroll av det tyske militæret og var et mål for angrepet. Den høye radiomasten ved siden av stasjonen ble sprengt. Det finnes også spekulasjoner om at et likså viktig mål var innhenting av informasjon om krypteringsmaskinen Enigma som ble benyttet av den tyske marinen. Da de allierte styrkene trakk seg tilbake til England, ble telegrafbestyrer Eivind Pleym og andre nordmenn med.
Mona-Liisa Nousiainen
Mona-Liisa Nousiainen (født Malvalehto, 20. juli 1983, død 29. juli 2019 ) var en finsk langrennsløper. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble utslått i kvartfinalen i sprinten.
Det var ikke bare i skisporet Nousiainen hadde talent, hun var også svært musikalsk. Hun har vunnet det finske nasjonale trekkspillmesterskapet en gang og kommet på andre plass en gang.
Nousiainen var gift med den finske langrennsløperen Ville Nousiainen. Hun døde sommeren 2019 etter å ha vært alvorlig kreftsyk i lengre tid.
Vitenskapsåret 1821
Vitenskapsåret 1821 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1821.
Unfinished Music No.2: Life with the Lions
Unfinished Music No. 2: Life with the Lions er det andre albumet til John Lennon utenom The Beatles. Albumet er nummer to i en rekke på tre album med avantgardistisk musikk, med Unfinished Music No.1: Two Virgins som det første og Wedding Album som det siste. Albumet består av et langt spor på førstesiden og fire kortere (det lengste er riktignok på 12 minutter) på andresiden.
Det lengste sporet er det første, «Cambridge 1969», et liveopptak ved Lady Mitchell Hall i Cambridge der Lennon spiller elgitar og Ono synger og roper. Side to starter med Yoko Ono som a capella diskuterer at sykehuset ikke gir Lennon en stol så han kan forbli ved Onos side under hennes vanskelige graviditet som endte i spontanabort (coveret viser Ono i en seng og Lennon på gulvet). «Baby's Heartbeat» er hjerteslagene til fosteret før spontanaborten, «Two Minutes Silence» er en minnemarkering etter at Ono har spontanabortert og «Radio Play» er 12 minutter med en radio der Lennon leter etter tilfeldige radiostasjoner.
Yoko Onos kunstperformance viser seg, ifølge Seth Colter Walls, «er ikke der bare slik at hun kan slå til med unik lyd. I stedet er de opptakene som virkelig løfter nivået de der hun blander opp ekstreme lybilder med høyere frekvens. Ulikt noen av kompnistene hun tilbrakte tid med rundt 1961, er ikke Ono en dronekunstner. Hun er en ekspert i subtile variasjoner, kuttet ut av stykker med tilsynelatende kaos».
Albumet ble gitt ut av Apples underselskap Zapple.
Slovenia under Vinter-OL 1998
Slovenia under Vinter-OL 1998. Trettifire sportsutøvere, tjueen menn og tretten kvinner fra Slovenia deltok i åtte sporter, alpint, freestyle, kunstløp, langrenn, skihopping, kombinert, snøbrett og skiskyting under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Slovenia, som deltok for tredje gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var tre femteplasser, i skiskyting 15 km for kvinner, i storslalåm for menn og i skihopping. Primož Peterka var Slovenias flaggbærer under åpningsseremonien.
Kunståret 1515
Kunståret 1515 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1515.
Joseph Vincent Brennan
Joseph Vincent Brennan (født 20.mars 1954 i Van Nuys i Los Angeles i California i USA) er en amerikansk katolsk prelat og biskop av Fresno.
Prest
Joseph V. Brennan ble etter teologistudier på Saint John's Seminary i Camarillo presteviet den 11. juni 1980 for erkebispedømmet Los Angeles. Han var kapellan i menigheten Immaculate Heart of Mary i Los Angeles (1980–1983), så i Saint Linus i Norwalk (1983–1987) og ved den gamle katedral Saint Vibiana i Los Angeles (1987–1991), deretter sogneprest i Saint Linus i Norwalk (1992–2004) og Holy Trinity i San Pedro (Los Angeles) (2004–2012). Fra 2013 til 2016 var han generalvikar i erkebispedømmet Los Angeles.
Hjelpebiskop i Los Angeles
Den 21. juli 2015 utnevnte pave Frans ham til titulærbiskop av Trofimiana og til hjelpebiskop i Los Angeles. Erkebiskopen av Los Angeles, José Horacio Gómez, bispeviet ham og de samtidig utnevnte hjelpebiskoper Robert Barron og David G. O’Connell den 8. september samme år. Medkonsekrerende var erkebiskop av Chicago, Blase Joseph Cupich, og emeritert hjelpebiskop i Los Angeles, Joseph Martin Sartoris.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Tidlig middelalder
Tidlig middelalder er en betegnelse for en historisk epoke i middelalderen som blir delt inn i tidlig middelalder, høymiddelalderen og senmiddelalderen. Tidlig middelalder er perioden i europeisk historie fra slutten av Romerriket på 400-tallet til veksten av det tysk-romerske riket under Otto I den store på 900-tallet.
Denne periodeinndelingen er et omdiskutert emne slik at nøyaktige årstall er vanskelig å fastsette. Spesielt er slutten på antikken og begynnelsen på middelalderen fortsatt diskutert innenfor historieforskningen da mange ikke ser et brudd fra senantikken til middelalderen, men ser heller overgangen som en kontinuitet. I denne perioden var også folkevandringstiden, vikingtiden, de islamske erobringene og riket til frankerne.
Romerrikets nedgang (372–410)
Romerriket gikk gjennom en rekke kriser mot slutten av antikken, som skulle ende med rikets endelige kollaps mot slutten av 400-tallet. Det er viktig å understreke at dette gjaldt Vestromerriket, og ikke Østromerriket, som mer eller mindre holdt det gående til Konstantinopels fall 1453.
Befolkningen i Romerriket sank med over 20 prosent (65 millioner til 50 millioner) fra 150 til 400. Historikere har knyttet denne nedgangen til den kalde perioden som var gjeldende fra 100 til 700. Den globale temperaturnedgangen førte til at avlingene ble sterkt redusert.
De første germanske stammene, under folkevandringene, nådde Svartehavet tidlig i det tredje århundre. Germanerne dannet konføderasjoner som etterhvert skulle gi romerne langt større motstand enn de var vant med fra de innfødte stammene. I Romania, og gressteppene nord for Svartehavet, dannet goterne to kongedømmer: det vestgotiske og østgotiske.
Fra øst kom nok en trussel for romerne, nemlig hunerne. Hunerne var en konføderasjon av sentralasiatiske stammer som dannet et kongedømme med et tyrkisk-språklig aristokrati. De var svært effektive bueskyttere, og kunne skyte med buer fra hesteryggen i svært stor hastighet. Det europeiske infanteriet, og det mindre effektive kavaleriet ble enkelt overkjørt av de langt mer effektive hunerne. Goterne ble tvunget til å trekke seg tilbake, inn i romersk territorium i 376. Goterne godtok å entre keiserriket som ubevæpnede nybyggere.
Arne Johansson
Arne Johansson er en tidligere svensk orienteringsløper. Han er tre ganger verdensmester i stafettorientering.
Tidlig middelalder
Folkevandringstiden
Utdypende artikkel: Folkevandringstiden
Arne Johansson
Pettersson ble verdensmester i stafett i 1972, 1974 og 1976. Han tok også gull på stafetten under nordisk mesterskap i danske Nørre Snede i 1975.
Tidlig middelalder
Folkevandringstiden
Goterne og vandalene var bare de første av mange befolkningsgrupper som inntok Vest-Europa. Noen levde kun for krig og plyndring, og foraktet den romerske levemåten. Andre beundret Roma, og ønsket å bli deres arvinger. «En fattig romer agerer en goter, mens den rike goteren vil være en romer» sa kong Teoderik den store av ostrogoterne.
Arne Johansson
Se også
VM i orientering - Mestvinnende utøvere
Tidlig middelalder
Folkevandringstiden
Romerne var kristne med romersk-katolisisme i full utvikling, som støttet treenigheten, og etterkommere av et veletablert, byråkratisk rike. De germanske folkene kjente lite til byer, penger og skrift. De satte friheten over alt. Mange av de folk som stod i veien for ekspansjonen av Den romersk-katolske kirke og Romerriket ble generelt stemplet som kjettere av Kirken, enten de avvek fra Bibelens lære eller ei. Ifølge Den romersk-katolske kirke fant Germanerne mer mening i arianismen, og var dermed kjettere.
Folkevandringstiden har historisk sett blitt kalt «den mørke middelalder» av enkelte vesteuropeiske historikere. Dette uttrykket har falt i verdi siden andre verdenskrig, delvis på grunn av de befestede stereotypene assosiert med uttrykket, men også på grunn av at moderne arkeologiske funn utfordrer oppfatningen om at det var en periode knyttet til nedgang for kunst, teknologi, og samfunn.
De etablerte samfunnene ble ofte, men ikke alltid, upåvirket av de store vandringene. I Frankrike, Italia og Spania, imidlertid, fortsatte folk å snakke latinske dialekter, mens den romanske befolkningen i Storbritannia forsvant, og ble erstattet av angelsaksere. Til tider forandret nybyggerne i stor grad etablerte samfunn, inkludert lov, kultur og religion.
Pax Romana hadde skapt trygge omgivelser for handel og fabrikasjon, og et samlet kulturelt og utdanningsmessig miljø. Da dette forsvant, ble det erstattet av den lokale fyrstes lov, som ofte var medlem av den etablerte romaniserte eliten, eller nye herrer av en ukjent kultur. I Aquitania, Gallia Narbonensis, Sør-Italia og Sicilia, Sør-Spania, og den iberiske kysten mot Middelhavet, varte den romerske kulturen frem til det sjette og syvende århundre.
Den gradvise nedgangen til de økonomiske og sosiale båndene og infrastrukturen førte til at samfunnene ble mer lokale, og manglet sentraliseringen som var vanlig i antikken. Denne utviklingen førte til at handel og godstrafikk ble en farlig affære. Store industrier, som var avhengig av handel og eksport, forsvant.
Innenfor det gamle Romerrikets grenser var det et fall i befolkningen på rundt 20 % mellom 400 og 600, og et fall på rundt 30 % fra 150 til 600. I det sjette århundre nådde handelen et bunnivå det ikke hadde hatt siden bronsealderen. Jordbruket hadde også en dårlig periode. Dette kan ha en sammenheng med det kalde klimaet som var på denne tiden (ifølge data fra årringer på trær ). Romerne hadde praktisert et toåkersystem, der den ene delen ble brukt mens den andre lå i brakk. Etter rikets kollaps forsvant mye av det systematiske jordbruket, og ble erstattet med et selvbergingsjordbruk flere steder.
Østromerriket
Utdypende artikkel: Østromerriket Etter Theodosius Is død i 395 ble Romerriket delt mellom hans to sønner. Vestromerriket ble løst opp i et mylder av germanske kongedømmer på 400-tallet, og etterlot Østromerriket som den rettslige arven etter det klassiske romerske riket. Etter at gresk overtok latin som det dominerende språket, begynte historikere å omtale riket som «Bysantium», etter det gamle, greske navnet på byen Konstantinopel. Innbyggerne i Østromerriket omtalte seg selv som Romaioi, eller romere.
Østromerriket tok sikte på å gjenvinne kontroll over handelsrutene mellom Europa og Orienten, som gjorde riket til den rikeste statsdannelsen i Europa. Ved å bruke sin sofistikerte krigsmaskin og god diplomati, greide bysantinerne å overvinne angrep fra folkevandringene. Deres drøm om å underlegge seg de vestlige makthaverne, kom nesten til virkelighet under Justinian I i 527–565. I tillegg til kodifiseringen av Romerretten, greide Justinian å gjenopprette de opprinnelige grensene til Romerriket, og fikk Italia atter en gang under romersk kontroll.
Justinians etterfølgere, Maurice og Heraclius, måtte konfrontere invasjoner fra avarene, bulgarere og slaviske stammer. I 626 stod Konstantinopel i mot en kombinert beleiring fra avarene og persere. I løpet av noen tiår fullførte Heraclius en hellig krig mot Persia, der han inntok rikets hovedstad og fikk de sassanidiske monarkene henrettet. Disse erobringene skulle i vare lenge, for like etter kom et nytt storrike inn på banen, nemlig araberne. Araberne erobret Syria, Palestina, Egypt og Nord-Afrika. Disse områdene konverterte deretter til islam.
Islams fremvekst
Etter at Muhammed fikk sine åpenbaringer i 610, dannet han en gruppe rundt seg som ble kalt Umma. Innen 20 år hadde denne gruppen fått kontrollen over Mekka, Medina, og var den dominerende tilslutningen på Den arabiske halvøy. Med Islam var nå den arabiske verden under fred og samme tro.
Raskt etter Muhammeds død i 632 begynte de muslimske generalene å erklære hellig krig mot Østromerriket og Syria, og de islamske erobringene var i gang. Araberne var flinke forhandlere, for i de første erobringsårene fikk araberne store områder ved hjelp av gode avtaler med de lokale lederne; nøkkelbyer som Alexandria og Damaskus ble for eksempel ikke erobret med krigsmakt.
Araberne erobret store områder i løpet av svært kort tid. Antiokia falt i 637, Alexandria i 642, Karthago i 698. I 711 krysset de Gibraltarstredet og entret det europeiske fastlandet, og Al-Andalus blir opprettet i Spania.
I det første århundre av deres rike, styrte araberne fra Damaskus, som ble kalifens hovedsete. De som levde under arabisk okkupasjon, følte til tider at de ikke var okkupert, for de ble ofte behandlet godt av de arabiske makthaverne; de ble behandlet som de rike naboene som betalte skatt til ummaen. I lys av sin egen overlegenhet, hadde araberne en tendens til å behandle de okkuperte folkene med toleranse.
På grunn av et internt opprør blant araberne, som førte til at Umayyad-dynastiet ble erstattet av Abbasid-dynastiet, ble hovedsetet flyttet fra Damaskus til den nyopprettede byen Bagdad i 762. Denne hendelsen, sammen med muslimenes nederlag ved Tours i 732, er ofte sett på som slutten på de islamske erobringene.
Litteratur
Idade Média
Heide
Heide (lavtysk: De Heid) er en by og kommune i delstaten Schleswig-Holstein i Tyskland. Heide er hovedstad og største by i kretsen Ditmarsken. Byen ble Ditmarskens hovedstad i 1559, etter å ha vært distriktets sentrum mer eller mindre siden 1447, men fikk bystatus først i 1870 og var administrasjonssentrum i Nord-Ditmarsken krets frem til sammenslåingen med Sør-Ditmarsken i 1970. Foruten et variert næringsliv og en rekke severdigheter, huser byen Tysklands største åpne markedsplass med et ukentlig marked med 500 år lange tradisjoner. 31. mars 2010 hadde Heide 20 854 innbyggere.
Politikk
Forrige lokalvalg i Heide ble avholdt i 2008 og gav følgende resultat:
Historie
Navnet kommer fra tysk heide, «hede», som viser til biotopen som stedet ligger i. I regionens demografi har forskjellene mellom marsklandet (lavlandet) og geesten (høylandet) spilt en viktig rolle. Historisk har marsklandet vært rikt, mens befolkningen på geesten har vært fattige, men sistnevnte har allikevel vært mer beskyttet mot oversvømmelser. Heide er anlagt på de trygge slettene, mellom marsklandet og geesten, slik at byene er beskyttet mot oversvømmelser, men at befolkningen likevel har kort vei til det fruktbare marsklandet hvor det kan anlegges åkre.
I 1404 nevnes stedet skriftlig for første gang som Uppe de Heyde, «oppe på heden». I 1447 ble Heide valgt som møtested for de politiske kreftene i Ditmarsken, som dengang var en selvstendig bonderepublikk av frie og selveiende bønder. På 1500-tallet ble Heide tillike et kirkested med oppføringen av landemerket St. Jürgen-Kirche i 1560. I 1559 falt republikken i en krig som førte til at Ditmarsken ble delt mellom seierherrene Danmark og Holstein, og Heide overtok samtidig statusen som hovedstad i Ditmarsken fullstendig fra Meldorf. I 1870 fikk Heide byrettigheter på lik linje med Meldorf.
I 1967 ble Süderholm og Bennewohld innlemmet i kommunen etter eget ønske. Frem til 1970 fungerte byen som administrasjonssentrum i Nord-Ditmarsken krets. Allerede i 1932 hadde regjeringen slått sammen Sør- og Nord-Ditmarsken, dog med Meldorf som administrasjonssentrum, men dette vedtaket ble omgjort av nazistene i 1933. Fra 1970 er Heide administrasjonssentrum i et samlet Ditmarsken.
Befolkningsutvikling
Heide har vokst seg frem til å bli en småby de siste hundre årene. Her vises utviklingen etter 1800:
Vennskapsbyer
I tillegg har Ditmarsken et vennskapssamarbeid med Restormel i Storbritannia.
Bernhard Goetz
Bernhard Hugo Goetz (født 7. november 1947 i Queens i New York) er en amerikaner mest kjent for å ha skutt fire unge menn etter at en av dem fremmet et krav om et pengebeløp fra Goetz under omstendigheter som Goetz oppfattet som truende. De fire ble alle alvorlig såret av skuddene.
Hendelsen skjedde på undergrunnsbanen på Manhattan i 1984, og den utløste en landsomfattende debatt om oppfatningene av rase og kriminalitet i de store byene, og de juridiske grensene for selvforsvar. Goetz ble et symbol på newyorkernes frustrasjoner mot den høye kriminaliteten som fantes i New York på midten av 1980-tallet.
Dom
Goetz fikk etter anke en dom på ett år, for ulovlig besittelse av et skytevåpen. Han sonet åtte måneder av dommen.
Kandidat til valg av borgermester
I 2001 samlet Goetz minst 7,500 signaturer for å stille som kandidat ved valg av borgermester i New York City.
Eksterne lenker
1984 New York City Subway shooting
Ann Solveig Nystad
Nystad var Kristelig Folkepartis førstekandidat til Sametingsvalget 2009, uten å bli valgt inn. Hun var samisk representant ved Kirkemøtet i 2008, og satt i Nord-Hålogaland bispedømmeråd fra 2006 til 2010.
Hun var også redaktør for bladet Nuorttanaste fra 1992 til 2003.
I 2016 ga hun ut diktsamlingen Nugo beaivvit leat sammen med Astrid Johnskareng.
Høgnipen
Steinalderboplass
Et stykke nordøst for Høgnipens høyeste punkt ble det under grøftearbeid funnet tre steinalderboplasser fra pionerbosetningen i eldre steinalder; Rørmyr I og II, og Mellommyr. De ble arkeologisk undersøkt i perioden 1961-74, ledet av Erling Johansen. Boplassene er strandlinjedatert til ca. 9600 BP (før nåtid), og ble lenge ansett som Norges eldste. I de senere år er det imidlertid funnet flere lokaliteter som er enda eldre. Den eldste regnes i dag for å være «Pauler 1» i Larvik kommune, datert til 10400 BP.
I en nærmere studie på 1980-tallet viste arkeologene Birgitte Skar og Sheila Coulson at boplassene på Høgnipen er spor etter meget korte opphold av meget få mennesker, kanskje mindre enn fem personer. Videre at de hadde forlatt stedet og returnerte med jaktbytte.
Utgravningsfeltene fra 1960-årene ligger åpne. De er lettest tilgjengelig fra skogsbilvei og sti nordfra. Innkjøring fra Fv 650 ved Ertevannet.
Litteratur
Skar, B. & Coulson, S.: The Early Mesolithic Site Rørmyr II. A Re-Examination of one of the Høgnipen Sites, SE Norway. Acta Archaeologica Vol. 56. 1986.
Gjellelokk
Et gjellelokk eller operculum er et hudbein som dekker gjellene hos beinfisk. En tilsvarende struktur finnes hos havmus. Lokkets funksjon er å beskytte gjellene, og de utgjør en del av skalletaket hos beinfisker.
Gjellelokket mangler hos kjeveløs fisk og hos de fleste bruskfisker. Disse har i stedet separate åpninger for hver gjellebue ut mot vannmassene. Gjellelokkene hos beinfisk har utviklet seg uavhengig av gjellelokket hos havmus, som er en type bruskfisk. Hos andre bruskfisk (haier og rokker) har hver enkelt gjellebue en serie finnestråle-aktige utvekster i bakkant som til sammen danner et beskyttende lokk over hver enkelt gjelle. Hos havmusene er gjellebuene sterkt redusert, og strålene fra hyoidia (tungebeinet) dekker hele gjelleaparatet.
Hos beinfisk består derimot gjellelokket av fire hudknokler som former et stivt lokk. Dette står i forbindelse med muskler, og gjør det mulig for beinfisk å pumpe vann over gjellene uten å svømme, slik bruskfisker må. De avanserte kjøttfinnefiskene som gav opphav til firbeinte virveldyr mistet gjellelokket, hvilket bidro til å gjøre halsen mer fleksibel.
Mihaela Purdea
Mihaela Purdea  (født 17. desember 1982) er en rumensk tidligere skiskytter.
Hun representerte Romania under Vinter-OL 2006 og 2010.
Etter å ha avsluttet sin aktive karriere har hun vært skiskyttertrener.
Sidama (region)
Sidama er en av Etiopias regioner. Den ble utskilt fra Regionen for sørlige nasjoner, nasjonaliteter og folk i 2020 etter en folkeavstemning. Hawassa er hovedstad i regionen.
Endless Love (film)
Endless Love er en amerikansk romantisk dramafilm fra 1981 regissert av Franco Zeffirelli. Hovedrollene spilles av Brooke Shields og Martin Hewitt.
I 2014 kom en nyinnspilling i regi av Shana Feste, og med Alex Pettyfer og Gabriella Wilde i de ledende rollene. Den fikk beskjeden oppmerksomhet.
Handling
En kjærlighetshistorie mellom en 15 år gammel pike og en 17 år gammel gutt. Et "frigjort" syn på kjærlighet og erotikk mellom unge mennesker skaper konflikter, og i en kritisk situasjon begår gutten en alvorlig ugjerning som skader pikens familie og de unges fremtid.
Det oppstår en konflikt mellom hennes foreldre og gutten og etter en krangel brenner han ved et uhell foreldrenes hus ned. Han blir så innesperret på et mentalsykehus i to år, men kjærligheten mellom dem er sterk. Etter at han kommer ut oppstår nye konflikter.
Om filmen
Endless Love fikk blandet mottakelse av filmkritikerne, men ble en kommersiell suksess i USA hvor den innbrakte $31 millioner.
Filmen vant en Marquee award ved American Movie Awards. Den ble nominert til både en Oscar og en Golden Globe for beste filmmusikk (Lionel Richie).
National Hockey League 2020/21
National Hockey League 2020/21 var den 104. sesongen (103. spilte sesong) i National Hockey League (NHL) og bestod av 31 lag.
Tabellene
På grunn av forkortet sesong grunnet Koronaviruspandemien ble grunnserien spilt over 56 kamper, ikke 82, som normalt. De fire beste lagene fra hver divisjon kvalifiserte seg direkte til sluttspillet.
Rabbe Axel Wrede
Rabbe Axel Wrede (født 16. juli 1851 i Anjala i Finland, død 16. februar 1938 i Anjala) var en finsk friherre av den finske grenen av slekten Wrede.
Rabbe Wrede var en finsk jurist og politiker, med doktorgrad i 1883, professor i sivilrett og romerretten 1885-1905, og senere professor i sivilprosessrett ved Helsingfors universitet. I 1905 ble han rektor, og fra 1918-1930 var han kansler ved Helsingfors universitet.
Messerschmitt
Messerschmitt var en tysk flyprodusent, særlig kjent for flyene produsert under andre verdenskrig, deriblant Bf 109, Me 163 og Me 262.
Selskapet ble etablert som Bayerische Flugzeugwerke (BFW) i 1926 i Augsburg i Bayern. I 1927 begynte flykonstruktøren Willy Messerschmitt i selskapet som sjefsdesigner og ingeniør. Han etablerte en design-gruppe som skulle jobbe med lettvektskonstruksjoner. Den første av disse konstruksjonene var sportsflyet Bf 108 «Taifun». Dette var en stor suksess som etter hvert satte en rekke rekorder. I 1935 ble selskapet invitert til å delta i konkurransen om å konstruere Luftwaffes nye jagerfly. Messerschmitt benyttet kunnskapene fra utviklingen av Bf 108, og vant konkurransen med sitt Bf 109-design. Den 11. juli 1938 endret BFW navn til Messerschmitt AG, med Willy Messerschmitt som sjef.
Under krigen ble Messerschmitt en viktig leverandør av fly til Luftwaffe, og i den første delen av krigen dannet Bf 109 og Bf 110 hovedtyngden av tyske jagerfly. Messerschmitt utviklet også de enorme transportflyene Me 321 «Gigant» og Me 323, det rakettdrevne jagerflyet Me 163 «Komet» og jetflyet Me 262 «Schwalbe».
Ermine Street
Ermine Street (også kalt Old North Road) er en romersk vei i England, som gikk fra London til Lincoln og York. Navnet den er kjent under er fra angelsaksisk tid, og kommer fra en gruppe som kaltes Earningas, som levde i et område i dagens Cambridgeshire. Den følger ruten til en eldre og lengre romersk vei som ble påbegynt i år 43 og gikk fra Chichester til York.
Messerschmitt
Etter andre verdenskrig
I etterkrigstiden fikk selskapet forbud mot å produsere fly, og det gikk over til å produsere biler, lisensproduserte Vespa-scootere og prefabrikkerte hus. På 1960-tallet gikk de imidlertid igjen over til flyproduksjon. 6. juni 1968 fusjonerte Messerschmitt AG med det mindre firmaet Bölkow, og ble Messerschmitt-Bölkow. Følgende år, i mai 1969, kjøpte så dette firmaet Hamburger Flugzeugbau (HFB), luftfartdivisjonen til Blohm & Voss. Firmaet endret så navnet sitt til Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB).
Ermine Street
Strekningen fra London til Royston i Hertfordshire er nå en del av A10. Ved Royston krysser den en annen romersk vei, Icknield Way. Derfra til Huntingdon er den del av A1198, og fra Huntingdon til Colsterworth A1.
Deretter sammenfaller den i kortere strekninger med andre veier fram mot York. Seksjonen på A15 fra Lincoln forbi Scampton, Caenby Corner og fram til M18 er antagelig den lengste rette strekning på noen engelsk vei i moderne tid.
Kirsten Omdal
Kirsten Omdal (født 1974), tidligere gift Berntsen, er en norsk tidligere squashspiller fra Elverum.
Hun vant ni NM-medaljer i perioden 1993–2001.
Manicoré
Manicoré er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Lalla Møller
Lalla Møller (født Cornelia Louise Diewertje Berckenhoff 21. mai 1882 på Kråkerøy, død 7. februar 1971 i Oslo ) var en norsk sangerinne og sangpedagog.
Lalla Møller var datter av den innvandrede nederlandske bokholderen, revisoren og translatøren Mathieu Johannes Berckenhoff og hans hustru Anna Stousland. Hun ble 4. juli 1903 gift i Fredrikstad med lektor Jørgen Emil Møller (1868–1938), og var mor til Fredrik Møller. Hennes yngre bror, Mathieu Berckenhoff, var også sanger, og de to opptrådte sammen ved flere anledninger. . Søsteren Annie Berckenhoff var forfatter.
Lalla Møller var elev av sangeren og sangpedagogen Gina Sandberg. Hun studertedessuten hos mademoiselle Georgine Kloppenburg i Amsterdam, og hos Dagny Ottesen i Kristiania. Hun etablerte en viss popularitet i Fredrikstad, før hun flyttet til Kristiania og hadde mange opptredener der.
Lalla Møller drev i mange år sangskole i Rosenborggaten 16 i Oslo.
Circus Busch-Roland
Circus Busch er et tysk sirkus. Det ble grunnlagt i 1884 i den danske byen Svendborg av den Berlinfødte Paul Busch. I 1920- og 1930-årene ble det videreført av hans datter Paula Busch. I 1891 flyttet selskapet til Hamburg (CIVA-Varieté), før det i 1895 ble åpnet et stamhus i Berlin.
Verbrand Brug gasskraftverk
Verbrand Brug gasskraftverk er et gasskraftverk med kombinert gassdrift og oljedrift i Flamsk Brabant i Belgia. Det har en installert produksjonskapasitet på 397 MW fordelt på to turbin på 262 MW og 135 MW. Anlegget ble ferdig i 1986–2001. Brenselstypen er naturgass.
Universidade de Évora
Universitetet i Évora (portugisisk: Universidade de Évora) er et statlig universitet i Évora i Portugal. Det har ca. 6000 studenter i 17 fakulteter (2010).
Historie
I 1559 ble Portugals annet universitet grunnlagt, av kardinal Henrik, den fremtidige konge av Portugal. Pave Paul IV gav ansvaret for driften til jesuittordenen.
Under markien av Pombals regjering, da jesuittene ble fordrevet fra landet, ble universitetet stengt i 1759.
Da det nåværende universitetet ble gjenåpnet i 1973, var det som statlig universitet.
McCook County
McCook County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota.
Kunståret 1586
Kunståret 1586 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1586.
Marshall County (Sør-Dakota)
Marshall County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota.
Fylket ble grunnlagt 2. mai 1885 og fikk formelle rettigheter (organisert) 23. juli 1885.
The Devil Speaking - Last Explosion
The Devil Speaking - Last Explosion er en EP til det norsk-islandske stoner metal-bandet Golden Core. EP-en ble utgitt 2018 på 10" vinyl og solgt direkte til bandets fans i et opplag på kun 10 eksemplarer.
Kyllingstad Plogfabrikk
Kyllingstad Plogfabrikk A/S var en fabrikk på Kleppe, på Jæren, som produserte landbruksredskaper.
Fabrikken ble stiftet av Ole Kyllingstad i 1883 og var opprinnelig en smie, som drev med reparasjon av landruksredskaper. Etter noen år startet Kyllingstad med produksjon av ploger. Produksjonen økte med årene og nye produkter kom til. I 1920 ble firmaet registrert som aksjeselskap, under navnet Kyllingstad Plog og Maskinfabrikk AS. På grunn av ugunstige konjunkturer gikk selskapet konkurs i begynnelsen av 1920-årene, men startet på nytt, under navnet Kyllingstad Plogfabrikk AS. På 1930- og 1940-tallet økte produksjonen og det ble utviklet mange nye produkter, som blant annet harver og hakker.
I etterkrigstiden gikk produksjonen gradvis over til traktormonterte redskaper. I tillegg til ploger produserte fabrikken blant annet husdyrgjødselsprederen Guffen. Både før og etter andre verdenskrig var Kyllingstad en av de viktigste norske produsentene av redskaper for landbruket. I 1967 fikk Kyllingstad NDC sitt merke for god design, for den 4-skjers traktorplogen Oddson 14". Tidlig på 1980-tallet fikk firmaet økonomiske problem og i 1984 ble selskapet kjøpt opp av Kverneland Group, som i 1986 la ned fabrikken.
Kilder
Jærmuseet
Atsushi Sugie
Atsushi Sugie (杉江 淳) er en japansk astronom. Han arbeider ved Dynic Astronomical Observatory og har oppdaget en rekke planeter i sitt arbeid her.
Asteroiden 3957 Sugie er oppkalt etter ham.
Maraã
Maraã er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Vestlige Wei
Vestlige Wèi (hanzi: 西魏; hanyu pinyin: Xīwèi) var et av de nordlige dynastiene i Nord- og Sør-dynastienes tid i kinesisk historie. Dynastiet styrte fra 535 til 557 over deler av Nord-Kina, og var av etnisk xianbeisk opprinnelse. Det ble opprettet etter oppløsningen og delingen av Det nordlige Weidynasti.
Etter at den xianbeiske general Yuwen Tai hadde drept Nordlige Wèis keiser Xiaowu innsatte han Yuan Baoju som keiser over Vestlige Wèi, men han beholdt seg del egentlige makta. Selv om Vestlige Wèi hadde et mindre territorium og befolkning enn Østlige Wei, klarte Vestre Wèi å motstå angrep fra sin nabo i vest. På grunn av bedre økonomiske forhold, klarte Vestlige Wèi til og med å erobre hele den vestlige delen av Liang-dynastiet i sør og okkupere områdene i dagens Sichuan. I 557 avsatte Yuwen Tais nevø den siste keiseren, Tuoba Kuo, og erstattet ham med Yuwen Tais sønn Yuwen Jue, noe som ble slutten på Vestlige Wèi og begynnelsen på Nordlige Zhou.
Michael Jamieson
Michael Jamieson (født 5. august 1988 i Glasgow) er en britisk svømmer, som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok sølv på 200 meter bryst.
Pro
Pro er vanligvis en forkortelse for profesjonell, og kan ha flere betydninger:
Ryo Tateishi
Ryo Tateishi (født 12. juni 1989) er en japansk svømmer, som spesialiserer seg i brystsvømming. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse på 200 meter bryst.
Laura Spector
Laura Spector (født 30. oktober 1987) er en amerikansk tidligere skiskytter.
Arkitekturåret 1612
Arkitekturåret 1612 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1612.
Laura Spector
Hun representerte USA under Vinter-OL 2010.
Etter at hun avsluttet sin aktive karriere har hun tatt høyere utdannelse innen medisin.
Skånemarkedet
Skånemarkedet, Sildemarkedet eller Skanörmarkedet, ved Skanör og Falsterbo i Skåne var i middelalderen Danmarks største inntektskilde etter Øresundstollen. I handelssammenheng var det sydvestlige Skåne det viktigste stedet i Danmark.
Salt var nødvendig for konserveringen. Saltet ble levert av hansakjøpmenn fra Lübeck og dette skulle det betales skatt av. Markedet fant sted fra slutten av juli til slutten av oktober, men ble i enkelte år forlenget frem til midten av november. I tillegg til sild ble det handlet med mange andre varer, både halvferdige og ferdige produkter av diverse råvarer.
Årsaker og betydning
Sild var vanlig mat i middelalderen og viktig gjennom alle fastedagene. Nord for Falsterbohalvøya var det gode fangststeder for sild og ifølge Adam av Bremen lå silda så tett ved den skånske kysten, at fisken lot seg øse opp av havet med bare hendene. Sildefangsten la fra begynnelsen av 1100-tallet grunnlaget for den største nordeuropeiske markedsplassen i middelalderen. Dette ga et fantastisk oppsving og stor rikdom for de vendiske hansabyene, spesielt Lüneburg og Lübeck, men også Wismar, Rostock, Stralsund og Danzig.
Hansakjøpmennene ble organisert av sine hjembyer i særskilte kjøpmannskorporasjoner. Sammenslutningene ble kalt skånefarerlaug. Laugene hadde stor økonomisk betydning og kunne utøve betraktelig innflytelse i byrådet.
Kvalitetskontrollen på sildemarkedet var streng. Hvis silda ble pakket feil risikerte man dødsstraff. Den strenge kontrollen var nødvendig for å holde prisene oppe. Man kunne ikke ta en høy pris hvis varen ikke var av topp kvalitet. På kontinentet ble det innført en regel om at en fiskehandler som solgte sild som ikke var skånsk, måtte sette opp et rødt flagg på boden sin.
Transport
For å kunne konservere fisken for transport til det kontinentale Europa trengte man tønner og salt. Den nærmeste store saltforekomsten var i Lüneburg og saltet ble fraktet derfra til Lübeck på den gamle saltveien (Alte Salzstraße) og siden videre sammen med tønner til Falsterbo. I tillegg kom dagligvareleveransene av øl og kjøtt for opptil 200 000 mennesker som besøkte markedet i sesongen. Øl var en basisvare på denne tiden. Også hjelpearbeidere ble stort sett hentet med skip fra de tyske byene langs Østersjøkysten. Derfor kunne det i enkelte tilfeller ligge opp mot 500 skip av ulik størrelse samtidig i Øresund utenfor Falsterbo helt frem til Dragør på øya Amager på vestsiden av sundet. De minste kunne laste mellom fire og fem tønner sild, de største rundt 400. I 1398 gikk salttransporten mellom Lüneburg og Lübeck via den første kanalen i Europa som gikk gjennom et vassdrag, Stecknitzkanalen. Hjemtransporten av tønnene med salt sild gikk etter samme rute.
Konsesjon
Den danske kronen ga hansabyene og handelsmenn fra England og Nederland såkalte fiter, konsesjon på bestemte områder på halvøyas enger. Hver by fikk etter sin størrelse, og så ble de nødvendige bygningene for fangstsesongen oppført. Størst fiter hadde Lübeck og Danzig med seks–ti hektar hver. Fitene var underlagt byenes oldermenn, som også hadde domsrett over området. Fra den danske kronens synsvinkel var fiter en konsesjon og inntektene ga et betydelig bidrag til den danske statskassen, som også Øresundstollen skulle gjøre etter hvert.
Birthe Skaarup
Hun vokste opp i Kastrup utenfor København som datter av pianist Henry Andersen og Mary Andersen. Hun er gift med Hans Skaarup, som hun har to sønner med, deriblant folketingsmedlem Peter Skaarup. Ekteparet flyttet til Århus i 1960 og drev et spesialverksted for reparasjon av fotoutstyr, Århus Foto Teknik, 1963–1995.
Skånemarkedet
Hansaens monopol
Kampen om handelsprivilegiene var kjernen i de stadige stridighetene mellom hansabyene og de danske kongene. Striden fikk etter hvert også en mer krigersk karakter. I freden i Stralsund (1370) sikret Hansaen et monopol på sildemarkedet i Skåne frem til 1385 og stanset fullstendig den økende konkurransen. Dermed opphørte markedskarakteren til fordel for et rent ladested og Skånemarkedet ble redusert til bare en sildehandelsplass.
Slutten
Da silda uteble i 1560 endte markedets storhetstid i Skåne. Skanör og Falsterbo ble lagt nesten øde og samtidig begynte de vendiske byenes stagnasjonsperiode.
Birthe Skaarup
Skaarup var nominert til Folketinget fra Århus' vestre og søndre kretser for Fremskridtspartiet 1988–1997, hvoretter hun gikk inn i Dansk Folkeparti. Hun var medlem av Århus amtsråd 1990–2001 og medlem av Århus byråd 1994–1998. I 1998 ble hun valgt til Folketinget fra Vejle amtskrets, etter å ha blitt nominert fra Kolding krets. Deretter var hun valgt fra Århus amtskrets 2001–2007, og satt i hele perioden som formann i Folketingets helseutvalg. Skaarup var medlem av Københavns borgerrepresentasjon 2010–2013 og styremedlem i Metroselskabet. Hun har hatt tillitsverv i Det Etiske Råd og Kræftens Bekæmpelse.
Ronny Åsbø
Ronny Åsbø (født 19. april 1979) er en norsk tidligere squashspiller.
Han vant ett NM-gull og fem NM-medaljer i perioden 2011–2014.
BASF Antwerpen kullkraftverk
De totale CO2-utslippene i 2008 var 2 111 000 tonn, mot bare 345 000 tonn i 2007. Det fastsatte 2008-kvoten var på 2,374 mill tonn.
Aleksander av Bysants
Aleksander av Bysants (gresk: Αλέξανδρος Alexandros), født 870, død 6. juni 913, noen ganger betegnet som Aleksander III var bysantinsk keiser 912-913. Han etterfulgte sin bror eller halvbror Leo VI.
Liv
Aleksander var den tredje sønnen til keiser Basilios i og Eudokia Ingerina. I motsetning til sin eldre bror Leo VI, var spørsmålet om hvem som var hans far ikke omstridt mellom Basilios I og Mikael III fordi han ble født året etter Mikaels død. Som barn ble Aleksander kronet som medkeiser av sin far (Basileios) rundt 879.
Da hans bror Leo døde den 11. mai 912, ble Aleksander utnevnt til keiser sammen med Leos yngste sønn Konstantin VII. Han var den første bysantinske keiseren som brukye begrepet «autocrator» (enehersker) (gresk: αὐτοκράτωρ πιστὸς εὑσεβὴς βασιλεὺς) på mynter for å feire avslutningen av sine 33 år som medkeiser. Aleksander avsatte en rekke av Leos rådgivere og embetsmenn inkludert admiral Himerios og patriark Euthymios I av Konstantinopel. Keiserinne Zoë Karbonopsina, Leos hustru og mor til den etterfølgende keiser Konstantin VII, ble sendt til et nonnekloster. Som patriark ble Nikolas Mystikos gjeninnsatt, han hadde blitt fjernet av Leo fordi han motsatte seg Leos fjerde ekteskap.
Regjeringstid
I løpet av sin korte regjeringstid rakk Aleksander å bli angrepet av de arabiske styrkene til Al-Muqtadir i abbasidekalifatet, og å framprovosere en krig mot Simeon I av Bulgaria etter at han nektet å hylle Simeon ved hans tiltredelse. Aleksander døde etter en tzykanion, en slags polo, den 6. juni 913 og oppfylte dermed sin brors profeti om at han bare ville regjere i 13 måneder.
Ettermæle
De samtidige kildene fremstilte Aleksander i et negativt lys, som lat, fordrukken og ond. Dette omfattet blant annet opplysningen om at han ønsket å kastrere sin nevø Konstantin VII for å hindre ham i å få barn. Dette ble ikke utført, men han etterlot seg en fiendtlig regent (Nikolas Mystikos) og en lang krig mot bulgarriket som varte fra 913 til 927. Han ble også anklaget for avgudsdyrkelse ved å ha ofret til en gullstatue av et villsvin i hippodromen i håp om at det skulle kurere hans impotens.
Hou Yuzhuo
Hou Yuzhuo (kinesisk: 侯玉琢, pinyin: Hóu Yù Zhuó, født 14. november 1987 i Zhangjiakou, Hebei, Kina) er en kinesisk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse -57 kilo. Hun representerte Kina under Sommer-OL 2012, etter å ha kvalifisert seg til lekene ved å ha blitt nummer 2 i verdenskvalifiseringen, i OL 2012 fikk hun sølvmedalje. Hun er regjerende verdensmester i øvelsen sin.
Takashi Matsuhashi
Takashi Matsuhashi (født 26. oktober 1932) er en japansk langrennsløper som blant annet vant Flyktningerennet i 1962 som er et 44 kilometer langt internasjonalt, årlig turrenn på ski som går fra Nordli i Lierne kommune i Trøndelag til Gäddede i Strömsund kommune i Sverige. Han var også med i de internasjonale skirennene som ble arrangert av Vestre Trysil Idrettslag (Tørberget) på 1960 tallet. Han deltok i mennenes 15 kilometer-arrangement på vinter-OL 1960.
Berg kirke (Brunlanes)
Berg kirke er en langkirke fra 1878 i Larvik kommune, Vestfold og Telemark fylke.
På slutten av 1800-tallet var Berg stenkirke for liten og i dårlig stand, og det ble besluttet å bygge ny kirke. Den ble tegnet av Johannes Henrik Nissen, oppført av byggmester Mathias Olsen fra 1875 og innviet i 1878. Kirken har vesttårn, og koret i øst er polygonalt avsluttet og omgitt av sakristier.
Kirken går for å være Larvik kommunes største trekirke, men overslagene over antall sitteplasser varierer.
Altertavlen er fra 1580 og ble overtatt fra stenkirken, som ble revet revet etter at trekirken ble innviet (for så å bli gjenoppført senere). Prekestolen ser ut til å være på alder med kirken.
På 1970-tallet ble det avdekket skader på trekirken, og midler til istandsetting ble bevilget. Ikke alle reparasjonene ble faktisk ble utført. I stedet ble det jobbet for å oppført en arbeidskirke, som ble innviet i 2007. Den har for en stor del overtatt som gudstjenestekirke.
Kirkegården er fortsatt i bruk, og den nye arbeidskirken har ingen kirkegård.
Slovakia under Vinter-OL 1998
Slovakia under Vinter-OL 1998. Trettisju sportsutøvere, tjueni menn og åtte kvinner, fra Slovakia deltok i sju sporter, aking, bobsleigh, langrenn, skihopping, kunstløp, snøbrett og ishockey, under Vinter-OL 1998 i Nagano i Japan. Slovakia, som deltok for andre gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var to fjerdeplasser i skiskyting, på 15 km for damer og damenes 4 x 7,5 km stafett.
Casa de muñecas (1943)
Casa de muñecas er en argentinsk dramafilm fra 1943 regissert av Ernesto Arancibia og med Delia Garcés og George Rigaud i hovedrollene. Alejandro Casona skrev manuset, som var en «modernisering» av Henrik Ibsens skuespill, Et dukkehjem, fra 1879.
I 1944 vant Alberto López det argentinske filmkritikerforbundets pris for best lyd.
Anmeldelser
Calki hevder i avisa El Mondo at filmen er «altfor tapt i en moderne ramme» i den lokale filmindustriens adapsjon, mens en kritiker i La Nación mente at filmen hadde stor verdighet som et fortolkningsverk, og kaller det en «interessant og ryddig versjon». Raúl Manrupe og María Alejandra Portela mente i en nyere anmeldelse at det var riktig film i sin tid, men at den nå ser utdatert og statisk ut.
Øyvind Gjengaar
Øyvind Gjengaar (født 17. november 1952, død 30. oktober 2011) var en norsk forfatter.
Han vokste opp i Trondheim og studerte nordisk, teatervitenskap samt drama/teater/film. Gjengaar kom til Oslo og begynte på Norsk journalistskole i 1976.