cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karm
Karm er betegnelse på den faste rammen som er festet i en vegg, og som et dørblad eller et vindu er hengslet til (henholdsvis dørkarm eller vinduskarm). Karmen er i kontakt med dørbladet eller vinduet når det er lukket.
Karmen er festet i bindingsverket (eller eventuelt reisverket) med karmskruer og ofte kiler mellom karmen og bindings- eller reisverket.
Standardmål
Dører og vinduer har diverse standardmål, og det er vanlig at åpningen i bindingsverket måler hele 100 mm, hvor hver hele 100 mm kalles for et modulmål. En åpning i bindingsverket på 900 mm betyr derfor et modulmål på 9 M. For å få den døren man skal ha må man derfor måle "hullet " i veggen.
Det vil si at en 800 mm dør (8 M) har 800 mm åpning i bindingsverket, 790 mm ytre mål på karmen, 730 mm åpning i karmen til dørbladet, 725 mm bredde på dørbladet og åpning mellom karmene på 705 mm.
Standard høyde
I Norge per 2020 er noen vanlige modulmål på innerdører 7 M, 8 M og 9 M, hvilket vil si en åpning i bindingsverket på henholdsvis 700 mm, 800 mm og 900 mm. For ytterdører er vanlig bredde 9 M eller 10 M, hvilket vil si en åpning i bindingsverket på 900 mm eller 1000 mm.
Med en avrunding på 5 mm kan man grovt si at den frie åpningen mellom karmene i døråpningen er omtrent 100 mm smalere enn modulmålet. eksempelvis:
Standard bredde
I Norge per 2020 er vanlig høyde på dører et modulmål på 20 M eller 21 M, det vil si en fri åpning i høyden på henholdsvis 1905 mm eller 2005 mm.
Betegnelse
En dør med dørkarm som skal passe i et hull på 900 mm x 2100 mm kalles dermed i modulsystemet for en 9x21 M dør.
Gerikt
Karmen monteres slik at kanten av karmen på den siden der døra åpnes, er i flukt med overflaten på panelet. Det legges en dørlist eller gerikt som skjuler spalten mellom dørkarm og reisverk/panel og som danner en pen ramme rundt døra mellom dør og panel.
Utforing
På andre siden av veggen sees en spalte i karmen som passer til utforingen. Siden bredden av karmen er mindre enn tykkelsen av bindings- eller reisverket i tillegg til panelene/platene, må utforingen plasseres og eventuelt justeres i bredden slik at denne forskjellen er fylt ut.
Christian Wolther
Christian Wolther (født 20. september 1964 i Oslo) er en norsk billedkunstner og forfatter, dramatiker, regissør, filosof og pedagog, samt tidligere teaterkritiker og kunstskribent. Han har vært aktiv som filosof med sin egen YouTube kanal siden 2012. Siden 2005 har han vært bosatt i Frankrike og i Thailand, foruten Norge. I januar 2011 hadde Wolther separatutstillingen UNTITLED OCEAN i The National Gallery of Thailand.
Moments Tour
Moments Tour er en europaturné duoen Marcus & Martinus var på i 2018.
Christian Wolther
Arbeid
I 2008 og i 2009 var han Artist in residence ved Khon Kaen University i Thailand, og avsluttet sitt opphold der som gjestelærer og kunstner med utstillingen «REFLECTIONS» i The Museum of Art and Culture, Khon Kaen University (januar-februar 2009). Bangkok Post (Reflections on modern art: Norwegian artist discourses art/Buddhism in new exhibition, 19. februar 2009) tok opp et sentralt tema ved utstillingen ved å betone Wolthers perspektiv på mulige forbindelseslinjer mellom Buddhistisk filosofi og persepsjons-fenomenologiske forhold som kan ligge til grunn for kunstproduksjon og for kognisjon, forøvrig.
Som dramatiker og regissør har han arbeidet tildels med filosofisk tematikk, som for eksempel i stykkene «Terskel» (Det norske teatret, 1994, med Tom Tellefsen som skuespiller. Om tid og rom som eksistensielle opplevelser: Morgenbladet juni 1994: Mer abstrakt enn Beckett) og Den Åttende Dagen (Black Box Teater, 1992, med Kim Haugen og Kjetil Skøien som skuespillere. Tablå i svart boks, Dagbladet, april 1992), der spørsmål om språkets og erkjennelsens muligheter og begrensninger står sentralt, men også med lettere ting, som komedie og satire som medforfatter for revyen In the Ghetto (Det Åpne Teater, Oslo, 1996). Andre forestillinger med et erkjennelsesteoretisk og filosofisk tema, men i et mer humoristisk perspektiv var Det vet du ingenting om (Volapuk (stiftelse) 1993), og Aria Variata (performance med danserinnen Monica Emilie Herstad, 1997.) Wolther ble også invitert som gjestelærer til Statens Teaterhøgskole (Oslo, 1997) med et treningsopplegg fundert på hans metodikk som pedagog: Skuespillerens Fire Disipliner: Pust, Stemme, Bevegelse og Persepsjon.
Wolther har publisert poesi og prosa i to antologier på Aschehoug Forlag (Stemmer i et hus I (1993) og II (1996) og virket som teaterkritiker for Klassekampen (1995) og Morgenbladet (1993) samt publisert artikler i Spillerom Tidsskrift for Scenekunst (1996 og 1997) og i KUNSTforum (2013).
Wolthers multimediale arbeid som billedkunstner viser ofte et politisk eller et kulturpolitisk engasjement. Et tydelig budskap og perspektiv fra hans utstillingsprosjekter kan sies å være at kunstens oppgave i fremtiden kunne være å overskride sin vanlige posisjon som leverandør av objekter og konsepter og kunstverk i seg selv, for så i større grad å bli en samfunnsengasjert holdning og strategi i den enkelte utøver av kunst og estetikk, hvor de kunstneriske arbeider fungerer mer som en representasjon for en relevant og nødvendig filosofisk og vitenskapelig forskning og praksis, til fordel for samfunnets utvikling generelt sett, istedenfor at kunsten skal være begrenset av det mer institusjonaliserte kunstsynet, hvor verdien av arbeidet ligger i det konkrete kunstverket, konseptet eller objektet i seg selv. Det følgende sitatet fra åpningen av hans kunstbok Untitled Ocean, oversatt fra engelsk, tydeliggjør dette perspektivet: «Kunst skulle være holdning og strategi innen samfunn og menneskehet, fordi kunst som objekt og konsept ikke er like - filosofisk sett - gyldige lenger, og derfor heller ikke har samme interesse eller verdi som tidligere, utenfor deres respektive rammeverk. Vi trenger nå å forbedre holdninger og strategier til fordel for verdenssamfunnets videre utvikling. Kunst som holdning og strategi, og som refleksjon og bærer av kunnskap, fra både estetiske disipliner og fra vitenskap og filosofi, synes mer relevant for fremtiden. Siden alt idag kan sees som kunst, kan også samfunnet og den videre utviklingen av kunnskap sees som kunst. Fremtidens kunstverk kunne være samfunnet og menneskeheten selv.»
Wolther har utgitt to kunstbøker, Reflections  (til separatutstillingen Reflections i Museum of Art and Culture, Khon Kaen University, Thailand) fra 2008, og Untitled Ocean (til separatutstillingen Untitled Ocean i The National Gallery of Thailand) fra 2011.
Boccia under Paralympiske sommerleker 2016 – BC1–2 lag
Boccia i klassen BC1–2 for lag under Paralympiske sommerleker 2016 ble arrangert fra 10. til 12. september i Riocentro i Rio de Janeiro.
Deltakere
12 land stilte lag, med fire utøvere på hvert lag:
Pattaya Tadtong
Watcharaphon Vongsa
Worawut Saengampa
Subin Tipmanee
Sun Kai Zhang Qi Yan Zhiqiang Zhong Kai
Lee Dong Won
Yoo Won Jeong
Sohn Jeong Min
Takayuki Kitani
Takayuki Hirose
Yuriko Fujii
Hidetaka Sugimura
David Smith
Nigel Murray
Joshua Rowe
Claire Taggart
Daniel Perez
Bernd Meints
Judith Bulthuis
Jose Carlos Chagas
Lucas de Araujo
Guilherme Moraes
John Loung
Hoi Ying Kwok
Mei Yee Leung
Hiu Lam Yeung
Manuel Martin Perez
Benito Martin Sanchez
Jose Manuel Prado
Desiree Valenzuela
Mauricio Barbure
Maria Sahonero
Luis Cristaldo
Abilio Valente
Antonio Marques
Cristina Goncalves
Fernando Ferreira
Tomas Kral
Robert Mezik
Lenka Durdinova
Jakub Nagy
The Search (album)
The Search er det tredje albumet fra det norske hard rock-bandet El Caco, utgitt i 2005. Albumet har fått mye positiv kritikk, og har mottatt både Grammy-og Alarm-prisen innenfor metal-kategorien.
Gullhella
Gullhella er et boligområde og en grunnkrets på Blakstad i Asker kommune. Området ligger langs Røykenveien om lag fire kilometer fra Asker sentrum. Grunnkretsen Gullhella dekker bare den nordlige delen av det som ellers regnes til boligområdet Gullhella, og i tillegg også Nordre Gullhella boligfelt med Korpåsen. Den sørlige delen av boligområdet Gullhella hører til grunnkretsen Kodalen.
Fra gammelt av hørte det området som i dag er kjent som Gullhella til Blakstad gård. Her lå flere husmannsplasser med egen jord. Da Gullhella holdeplass åpnet i 1937 ble dette et populært hytteområde for folk fra Oslo. I dag er Gullhella et etablert boligområde med høy andel av eneboliger, mange bygget på 1960- og 1970-tallet.
Opprinnelsen til navnet «Gullhella» er ikke kjent. En forklaring er at forstavelsen kommer av gul farge, mens endelsen helle betyr flatt berg. Det finnes store flate svaberg oppe på den nærmeste delen av Vardåsen, som kan skinne gult ved lav sol. En mulighet er at navnet stammer fra disse. Det området som i dag er kjent som Gullhella ligger på sedimentært berg, så navnet kan neppe stamme fra dette.
Ifølge stedsnavnsgranskeren Oluf Rygh er åsen Gullhella ligger på sannsynligvis den samme som tidligere het «Eidsberg». Åsen, som skal ha hentet dette navnet fra eidet mellom Bondivann og Gjellumvannet, ble i så fall solgt fra Gui til Blakstad mens Eid gård lå under Gui på 1500-tallet. Når navnet «Gullhella» overtok er usikkert, men i en rapport fra en delingsforretning på Blakstad gård fra 1849 refereres det i hvert fall til «den saakaldte Guldheldveien».
Walter Morrison
Walter «Junie» Morrison (født 1954 i Dayton i Ohio, død 21. januar 2017) var en USA-amerikansk musiker, låtskriver og musikkprodusent. For sitt arbeid med funk-kollektivet Parliament-Funkadelic blei han innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 1997, sammen med femten andre kollektivmedlemmer.
Morrison var først med i funkgruppa Ohio Players tidlig på 1970-tallet. Han skreiv og produserte blant annet «Funky Worm», som i 1973 gikk til topps på rhythm-and-blues-lista i USA. I 1974 blei han soloartist og gav ut tre album: When We Do, Freeze og Suzie Supergroupie.
I 1977 blei han med i George Clintons Parliament-Funkadelic-grupper (P-Funk), der han fikk en sentral rolle, både som arrangør, låtskriver og produsent i tillegg til at han sang og spilte tangentinstrumenter. Han har tidvis opptrådt og komponert under psevdonymet J.S. Theracon. Morrison slutta å turnere med P-Funk i 1981, men har deltatt på ei rekke av kollektivets plater etter det.
Han har seinere utgitt flere soloalbum: Bread Alone (1980), Junie 5 (1981), Evacuate Your Seats (1984) og When the City (2004).
Aleksander Brückner
Aleksander Brückner (født 29. januar 1856 i Brzeżany i Galizia, død 24. mai 1939 i Berlin) var en polsk slavist.
Brückner var født i Galizia, som på den tiden var en del av Østerrike-Ungarn. Han studerte først i Lemberg (Lviv), og senere i Wien under Franz Miklosich og i Berlin under Vatroslav Jagić. I 1876 tok han doktorgraden ved universitetet i Wien, og i 1878 habilitasjonen med en avhandling om slaviske bosetninger omkring Magdeburg (Die slawischen Aussiedlungen in der Altmark und im Magdeburgischen). Han var først privatdosent i Lemberg, før han ble dosent i slaviske språk i Berlin i 1881. Fra 1892 var han ordentlig professor. Han ble i denne stillingen til 1924, men fortsatte sitt vitenskapelige arbeid i Berlin også senere.
Brückner skrev om slavisk språkhistorie, litteratur, folklore og mytologi. Blant de viktigste arbeidene hans er en polsk språkhistorie, flere polske litteraturhistorie, en russisk litteraturhistorie og en polsk etymologisk ordbok. Han skrev også en polsk kulturhistorie i fire bind.
Judas Priests diskografi
Judas Priests diskografi er diskografien til det britiske heavy metal-bandet Judas Priest.
Kenzō Takada
Kenzō Takada (født 27. februar 1939 i Himeji i Japan, død 4. oktober 2020 i Neuilly-sur-Seine ved Paris) var en japansk motedesigner som gjorde karriere i Frankrike. Han grunnla merket Kenzo, et verdensomspennende merke av parfymer, hudpleieprodukter og klær.
Kenzō Takada var ærespresident for Asian Couture Federation.
O-fuda
O-fuda (japansk: 御札 eller お札) er en amulett eller en talisman (護符, gofu; også kalt 神符, shinpu) for husholdninger, som blir utgitt av et Shintotempel, og som henges i huset for beskyttelse. Den er laget ved å skrive inn navnet på en kami og navnet på Shintotempelet som den representerer. Amuletten kan være av papir, tre, klær eller metall.
Kenzō Takada
Takada døde 4. oktober 2020 av komplikasjoner av COVID-19 mens han var innlagt på sykehus i Neuilly-sur-Seine, i en alder av 81 år.
Burglar Proof
Burglar Proof er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1920, regissert av Maurice Campbell.
Handling
Laura er en uskyldig part i dette opplegget, og hun og John blir snart forelsket i hverandre. Men Jenny blir snar misunnelig, og forsøker å gjenvinne John ved å fortelle ham at Laura har innledet en affære med Richard Crane. John tror på disse påstandene, frem til han oppdager at Richard Crane nettopp har giftet seg med Lauras mor.
Liora Herzl
Liora Herzl (født 1954 i Tel Aviv) er en israelsk diplomat. Hun var Israels ambassadør i Norge fra 2001 til 2005.
Herzl er utdannet i statsvitenskap fra Universitetet i Tel Aviv. I 1978 gikk hun inn den israelske utenrikstjenesten. Hun tjenestegjorde deretter blant annet i USA og Nederland, i tillegg til i flere høyere stillinger i utenriksdepartementet i Jerusalem.
Årets fugl
Årets fugl er en årlig norsk begivenhet i regi av BirdLife Norge (tidligere Norsk Ornitologisk Forening), der organisasjonen velger ut en fugleart som får spesielt fokus for det året den representerer. Begivenheten har pågått siden 1992 og valg av art foregår etter forhåndsdefinerte kriterier, som at fuglen som velges «bør være mulig å treffe på i størstedelen av landet».
Liora Herzl
Herzl har familiebakgrunn fra Romania, Litauen, Ukraina og Tyskland, og er i slekt med Theodor Herzl.
Årets fugl
Hvor mye fokus den enkelte valgte arten blir gitt kan imidlertid variere noe, men det er vanlig at den får en artikkel i faglitterære tidsskriftet Vår Fuglefauna og en informasjonskampanje overfor media. Vanligvis går det også ut en oppfordring til de lokale avdelingene i BirdLife Norge om å drive hekkefugltakseringer. Neste års «Årets fugl» velges gjerne på forvinteren året før.
Ærfugl (Somateria mollissima) fikk i 1992 æren av å være første art som ble valgt til «Årets fugl» i Norge. Vipe (Vanellus vanellus) er hittil eneste art som har blitt valgt til «Årets fugl» to ganger, først for 1994 og deretter igjen for 2012. Dette ble begrunnet slik:.
Årets fugler
Artiklene om artene kan leses på BirdLife Norges hjemmeside (lenke nederst på denne siden). Artiklene under er i regi av Wikipedia.
Kvebergsøya Gard
Kvebergsøya Gard er en fjellgård i Folldal kommune, Hedmark.
Gården, som har røtter tilbake til 1600-tallet, og bygningene ligger gruppert rundt to tun. Våningshuset er et to etasjers tømmerlaft med ubehandlede eller malte tømmervegger og gjeste- og fellesrom innredet i gammel fjellgårdstil.
Kvebergsøya Gard drives etter tradisjonelle metoder og fungerer som et levende museum med spesiell vekt på aktiv hestebruk.
Gården ligger nær Grimsmoen naturreservat.
Robert F. Overmyer
Robert Franklyn Overmyer (født 14. juli 1936 i Lorain, Ohio, død 22. mars 1996) var en amerikansk testpilot og astronaut.
Saksland
Saksland var i vikingtiden navnet på områdene nord i Tyskland.
Saksland nevnes blant annet i fornaldersagaen Hervors saga. Den mytiske goterkongen Heidrek Höfundsson ankom Saksland under et herjingstokt. Her ble han mottatt av saksernes konge og under et gilde fridde han til kongens datter Olov (Oluf).
Aldo Ceccato
Aldo Ceccato (født 18. februar 1934 i Milano) er en italiensk dirigent.
Karriere
Ceccato studerte klaver og dirigering ved Giuseppe Verdi-konservatoriet i Milano og deretter ved musikkhøyskolen i Berlin (1959-1960). Han deltok dessuten flere ganger på sommerkursene til Sergiu Celibidache. Ceccato avsluttet sin utdanning med diplom i klaver fra Accademia Chigiana.
Ceccato begynte sin utøvende karriere som pianist. Men i 1964 debuterte han som dirigent i en oppføring av Mozarts Don Giovanni på Teatro Nuovo i Milano. Deretter fulgte debuter på La Scala (1967) og Covent Garden (1969). Fra 1970 til 1974 var han gjestedirigent i New York Philharmonic. Sin første sjefdirigentstilling fikk han i 1973 som musikkdirektør for Detroit Symphony Orchestra (1973-1977). Deretter fulgte tilsvarende stillinger for Hamburg Filharmoniske Orkester (Philharmoniker Hamburg) (1976-1982), Bergen Filharmoniske Orkester (1985-1990), NDR Radiophilharmonie i Hannover (1985-1989), Italias radioorkester i Torino (Orchestra Sinfonica Nazionale della RAI di Torino) (1990-1992), Spanias nasjonalorkester (1991-1994), Brno Filharmoniske Orkester (1997-2000) og Pomeriggi Musicali i Milano.
Ceccato er svigersønn til dirigenten Victor de Sabata og har gjort innspillinger av flere av Sabatas komposisjoner.
Perioden i Bergen Filharmoniske Orkester
Ceccato dirigerte Musikkselskabet Harmonien første gang i 1983 og ble året etter valgt som Karsten Andersens etterfølger fra og med sesongen 85/86.
Ceccato jobbet aktivt for å styrke orkesterets anerkjennelse internasjonalt. Han tok bl.a. initiativ til å endre orkesterets navn fra «Musikkselskabet Harmonien» til det mer kommersielt klingende «Bergen Filharmoniske Orkester». Og han økte orkesterets utenlandske turnévirksomhet betraktelig. I 1997 hadde orkesteret f.eks. en turné med 12 konserter i 12 forskjellige byer over 14 dager. Dessuten skaffet han orkesteret platekontrakter. Orkesteret spilte inn de fire symfoniene til Schumann i Mahlers orkestrering og Valens fire symfonier. Schumann-symfoniene ble utgitt på BIS Records og fikk bred internasjonal lansering og gode omtaler i internasjonal presse.
Programmessig var Ceccato opptatt av å ha en «rød tråd» i sine konsertprogrammer. Han gjennomførte også flere store verksykluser, bl.a. en Beethoven symfonisyklus og en tilsvarende Mahler-syklus.
Utmerkelser
Ceccato er æresdoktor ved Eastern Michigan University (1976), har mottatt Republikken Italias fortjenstorden (storkors, 1999). Han er medlem av Accademia di Santa Cecilia i Roma (fra 1981) og æresmedlem i Dvořák-selskapet i Praha.
Hokanspråk
Hokanspråk er en hypotetisk språkfamilie som omfatter en gruppe små språk som snakkes i California og Mexico. Edward Sapir fram satte hypotesen på begynnelsen av 1900-tallet, men det er ennå ikke funnet sterke bevis for at alle disse språka er beslekta.
De følgende språka regnes som hokanspråk i Sapirs hypotese:
The Eternal Mother
The Eternal Mother er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av D. W. Griffith.
Handling
John og Mary skiller seg fra ektefellene sine, fordi de ønsker å gifte seg med hverandre. Men Mary dør rett etter en fødsel, og babyen blir tatt inn av Johns første kone - Martha.
Martha nekter deretter all kontakt med John før mange år senere, etter at han har blitt syk og hun til slutt tilgir ham for at han forlot henne.
Polina Zjerebtsova
Polina Zjerebtsova (født 20. mars 1985 i Groznyj i Sovjetunionen) er en forfatter og dikter. Polina Zjerebtsova vokste opp under krigen i Tsjetsjenia. Siden barndommen har hun studert religion, historie og filosofi. Hun bodde i Groznyj i nærmere 20 år. I 2013 fikk hun politisk asyl i Finland.
Da krigen i Tsjetsjenia brøt ut 1994 begynte hun å skrive en personlig dagbok hvor hun beskrev historiske hendelser som fant sted i hjemlandet. Dagboken ble senere gitt ut under navnet Polina Zjerebtsovas dagbok. Boken har blitt oversatt til flere europeiske språk.
I 2014 ble boken med den svenske tittelen ''En myra i glasburk. Tjetjenska dagböcker 1994-2004'' utgitt. Det er et dokument om menneskers liv, både tsjetsjenere og russere, under krigen i Tsjetsjenia.
I 2012 var hun blant finalistene for Andrej Sakharov-prisen.
Debattbok
Debattbok er en form for sakprosabok som oftest diskuterer et aktuelt spørsmål, f.eks. innen politikk eller annen samfunnsdebatt. Debattbøker kan være skrevet som innlegg for bestemte syn i en slik diskusjon. En debattbok regnes ikke som et vitenskapelig verk. Forfattere av debattbøker kan være forskere, politikere eller andre.
Hande Yener
Hande Yener (født 12. januar 1973 i Istanbul, Tyrkia) er en tyrkisk popstjerne. I løpet av det siste tiåret har hun vært innom mange forskjellige stilarter. Hvert av hennes album genererer stor interesse og forventning på grunn av de forskjellige stilartene, sjangrene og rytmene hun bruker i sin musikk. Yener ble nominert for beste tyrkiske låt til MTV Europe Music Awards 2008, men hun ble slått av Emre Aydin.
Diskografi
Hande Yener har solgt rundt 3 millioner plater gjennom hele sin karriere.
Den demokratiske folkerepublikken Etiopia
I denne perioden ble landet styrt av Mengistu Haile Mariam og hans kommunistiske parti, Etiopias arbeiderparti, det eneste tillatte partiet under folkerepublikkens styre. Folkerepublikken avløste kommunistmilitærjuntaen Derg som hadde styrt Etiopia som et militærdiktatur siden Haile Selassie Is fall i 1974. Etiopia ble nå en ettpartistat hvor arbeiderpartiet hadde all makt, selv om flere tidligere Derg-offiserer også holdt stillinger i den nye regjeringa.
Folkerepublikken Etiopia ble offisielt opprettet 22. februar 1987, tre uker etter den nasjonale folkeavstemninga som godkjente den nye grunnloven, selv om Derg beholdt makten helt til september, lenge etter valget til Shengo-forsamlingen, som hadde vært holdt 14. juni.
Den demokratiske folkerepublikken gikk til grunne i mai 1991, da Mengistu flykta og militære enheter fra Det etiopiske folks revolusjonære demokratiske front inntok Addis Abeba. Regimet hadde lenge vært under press fra indre motstandsgrupper i den etiopiske borgerkrigen og eritreiske separatister i den eritreiske selvstendighetskrigen, og regimet falt da det ikke lenger var mulig å hente støtte fra østblokklandene.
Folkerepublikken hadde suksess med å videreutvikle Etiopias utdannelsessystem, og lese- og skriveferdighetene ble vesentlig forbedret. Også helsetjenesten ble utvidet med bistand fra Cuba, USSR og diverse warszawapaktland. Også forskjellige internasjonale organisasjoner fortsatte med å bringe nødhjelp til kommunistregimet. Samtidig opplevde Etiopia flere sultkatastrofer i 1970- og 80-åra, som regimet ikke klarte å holde under kontroll. Dette bidro til å svekke regimet, og til sammen døde flere hundre tusen mennesker av sult eller av regjeringens menneskerettighetsbrudd i det kommunistiske Etiopia.
Ledere
Presidenter:
Statsministere:
Pokémon Stadium (Japan)
Pokémon Stadium (japansk: ) er et videospill i slåssespillsjangeren til Nintendo 64 utviklet av HAL Laboratory som kun ble utgitt i Japan, hvor det ble lansert 1. august 1998, som det første spillet i Pokémon-serien til Nintendo 64.
Spillet er basert på de tre Pokémon-spillene som hadde kommet ut til den håndholdte spillkonsollen Game Boy til da: Pokémon Red, Green og Blue. Disse spillene har totalt 151 pokémoner, men bare 42 av disse kan spilles i Pokémon Stadium; dette, samt vanskelighitsnivået på spillet gjorde at det ble kritisert, og spillet ble aldri utgitt i vestlige markeder. I stedet kom en oppfølger, utgitt i Japan som Pokémon Stadium 2, og i resten av verden som Pokémon Stadium, i 2000.
Savoia-Marchetti S.66
Savoia-Marchetti S.66 var en tremotors flybåt som en større videreutvikling fra Savoia-Marchetti S.55 med mer kapasitet som passasjerfly. Fram til Italia gikk inn i den andre verdenskrigen i juni 1940 var S.66 en suksess som passasjerflybåt for den italienske passasjerflyselskapet Ala Littoria. Det tjente som redningsfly og ambulansefly fram til 1943.
Historie
Luftfartøyingeniør Alessandro Marchetti hadde suksess med den definitive passasjerflyvarianten S.55P som var blitt et vanlig syn langs de italienske kystene i begynnelsen på 1930-tallet, og allerede i 1929 startet arbeidet på en bedre og mer kapabel erstatning. Den planlagte flybåten skulle ha fire motorer og var ment for et fremstøt i det amerikanske passasjerflymarkedet hvor etterspørsel etter sjøfly var voksende. Men krakket i 1929 satt alle planene på hold, og prioriteten på S.66 minsket til fordel for andre prosjekter. Marchetti designert flybåten på nytt så den vil ha tre motorer i hver sin motorgondol, og fikk det i luften først i året 1931.
Joseph P. Allen
Joseph P. Allen (født 27. juni 1937 i Crawfordsville, Indiana) er en tidligere amerikansk testpilot og astronaut.
Savoia-Marchetti S.66
Historie
Selve prototypen, n/c 15001, ble deretter overtatt av luftmarskalk Italo Balbo som tok flyet med seg til sin post som guvernør i Libya. Balbo satt pris på flyet som var en naturlig fortsettelse fra S.55 flybåten, og det gjorde også Benito Mussolini som fikk det andre eksemplet, I-MARE (n/c 15002) som persontransport. Mussolini hadde ved flere anledninger fløyet med dette flyet som pilot i årene mellom 1935 og 1940. Luftministeriet hadde ansvaret for de to S.66 flyene som var VIP transport for Balbo og Mussolini.
Det italienske passasjerflyselskapet Società Aerea Mediterranea (SAM) bestilte 7 eksempler av den nye flytypen, først og fremst for de tyrrenske flyrutene over det tyrrenske havet til Cagliari og Tripoli, for å avløse de eldre S.55 flyene. I 1934 gikk SAM sammen med et annet passasjerflyselskap, Società Anonima Aero Espresso Italiana (AEI) og danne et nytt selskap, Ala Littoria. AEI hadde på egne hånd bestilt to S.66 (I-AABF, I-ONIO) og fått et tredje eksempel overført fra SAM, I-TUTO. Disse tre flybåtene fra AEI deretter ble en del av flyflåten for Ala Littoria, som ved dannelsen hadde 9 fly. Andre 13 fly ble deretter bestilt.
Året 1934 så også S.66 for første gang på de internasjonale flyrutene først til Tunis, deretter til Athens i Hellas. Fra 6. april 1937 flyr S.66 til Rhodes og Haifa. I løpet av den lange tjenestetiden fram til det ble avløst av Cant Z.506C fra året 1938, opplevd besetningene få problemer med det pålitelige og effektive flyet som hadde høy regularitet i flytrafikken. Men en alvorlig flyulykke med I-VOLO hendt 14. juli 1938 på ruten mellom Cagliari og Roma. 20 omkommet under et uventet krasj i vannet med totaltap av flyet. Et annet fly, I-NAVE, hadde fått alvorlige strukturelle skader under en nattlig landing i Malta august 1937, og var sannsynlig utrangert fra flyflåten.
En gradvis utrangering av S.66-flåten startet med introduksjonen av det nye Cant Z.506C passasjersjøflyet i 1938, og ett år senere var 16 eksempler fremdeles operativt ved krigsutbruddet. I juni 1940 etter Italia gikk inn i den andre verdenskrigen ble 5 S.66 flyer rekvirert for det italienske flyvåpenet Regia Aeronautica som tok samtidige sivile transportfly inn i militære tjeneste. Mussolinis fly I-MARE ble overtatt av 608ª skvadron med registernummer 608-12, mens Ala Littoria flyene - I-VELA, I-MIRA, I-LAGO, I-LIDO og I-PRUA utgjorde 613ª skvadron, med registernumre 613-1 til 613-5.
I krigsårene var S.66 flyene benyttet av flyvåpenet som redningsfly og ambulansefly, stort sett omkring den italienske halvøya, med base i Elmas og Olbia sjøflybasene på øya Sardinia. Flere ganger var S.66 flyene angrepet, blant annet ved feil av et CR.42 jagerfly 2. august 1940. Ved flere anledninger var S.66 sendt ut for transportformål til Nord-Afrika, Korsika og Spania, som da I-MARE forulykket ved motorsvikt 29. april 1941 i Roma Lido uten tap av menneskeliv. I 8. januar 1943 forulykket I-PRUA utenfor havnebyen Ajaccio på Korsika, med tap av menneskeliv.
Teknisk beskrivelse
Savoia-Marchetti S.66 var en videreutviklet variant av Savoia-Marchetti S.55P med større dimensjoner, med tre skyvepropellmotorer installert enkeltvis på hver sin motorgondol som hvilte på støttestativer, forbant med horisontale tverrstativer. Prototypen fløy for første gang med tre Fiat A 22R motorer på 550 hk med fire-bladet metallpropell, som kun var vridbar i stillstand, produksjonsmodellen hadde kraftigere Fiat A 24R motorer på 750 hk.
Halepartiet var også det samme som i forgjengeren, med halestivere som gikk ut av tvillingsskrogene til haleplanet med høyderor, dobbeltfinner og tre sideror.
Det dominerende trekket med luftfartøykonstruksjonen som med S.55 var den store monoplanvingen med tykk profil som i midtpartiet var blitt så tykk at en trang passasje mellom tvillingsskrogene bak cockpiten i forkanten på vingeprofilen, var mulig. Før var passasjen kun gjennom cockpiten på S.55P. Oppbyggingen av S.66-vingen var det samme; tre hovedbjelker av grantre og kryssfiner, og et stort antall spant, alle i finer og tresorter som delte vingen inn i 54 vanntette seksjoner. Vingekonstruksjonen bygges i ett stykke etter å ha blitt sammensatt av tre seksjoner, med toplansvinkel på de ytre seksjonene og noe slett vinkel på den indre seksjonen mellom tvillingsskrogene. Ikke bare hadde man den lukkede cockpiten og passasjen, det var også en maskinistplass i den indre seksjonen.
Filosofien om at det skulle bli enkelt å komme til alle komponentene for rask utskifting var også benyttet av Marchetti på etterfølgeren for S.55P flybåten. Dermed skulle S.66 flybåten i sivil og militær tjeneste være et enkelt fly for maskinistene og reparatørene under alle årene fram til 1943.
Gustav Vasa
Gustav Vasa (også kalt Gustav I, egentlig Gustav Eriksson; sannsynligvis født 12. mai 1496, død 29. september 1560) var konge av Sverige fra 6. juni 1523 til sin død i 1560. Gustav Vasa gjorde opprør mot Kalmarunionen, han avskaffet valgmonarkiet, og innførte arvelig rett til den svenske tronen. Han tilhørte huset Vasa, det første fyrstehuset som regjerte Sverige som et forent rike med arvelig suksesjon. Han gjennomførte politiske reformer som førte til et mer effektivt sentralstyre.
Gustav Vasa sies å være den som la grunnsteinen for nasjonalstaten Sverige. Den 6. juni 1523 ble han valgt til konge av riksdagen, og nettopp denne datoen er Sveriges nasjonaldag. I de senere tider – da spesielt fra og med slutten av 1800-tallet – har han blitt sett på som en landsfader, et nasjonalsymbol. Moderne historieforskning derimot, trekker ofte fram hans brutale metoder og propaganda for å vinne makt. Han ble kronet 12. januar 1528. Valgspråk: Omnis potestas a Deo est («All makt er av Gud»).
Blant de viktigste av Gustav Vasas kritikere var det særlig to: Berend von Melen som hadde vært troppefører for kongen, og Wulf Gyler som var kongens sekretær i 10 år, men falt i unåde og måtte flykte fra Sverige.
Gustav Vasa var gift tre ganger:
Han er gravlagt i Uppsala domkirke.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
West Melbourne (Victoria)
West Melbourne er en bydel i Melbourne i Australia. Den ligger rett nordvest for Melbourne sentrum og ligger i lokalstyret City of Melbourne. Ved folketellingen i 2006 hadde West Melbourne 3037 innbyggere.
West Melbourne avgrenses av:
West Melbourne domineres av industri og spesielt havnen Port of Melbourne og jernbanen. De mindre boligområdene en blanding av victorianske en og to etasjers rekkehus og konverterte lagerbyggninger i det nordvestlige hjørnet av Melbourne sentrum. Queen Victoria Market ligger i West Melbourne på hjørnet av Victoria Street og Peel Street.
Titan (måne)
Titan (eller Saturn VI) er planeten Saturns største måne. Den er den eneste kjente naturlige satellitten i vårt solsystem som har atmosfære, og det eneste kjente objektet utenom jorden med stabile legemer av væsker på overflaten.
Titan er den sjette ellipsoidiske (sanne måne) fra Saturn. Den er planetlignende, har en diameter som er omtrent 50 % større enn jordens måne og har omtrent 80 % mer masse. Etter diameter er den nest størst i solsystemet, etter jupitermånen Ganymedes. I volum er den større enn den minste planeten, Merkur, selv om den bare er halvparten så massiv. Titan ble den første kjente månen til Saturn ved oppdagelsen gjort av den nederlandske astronomen Christiaan Huygens i 1655, og den femte månen som ble oppdaget rundt en annen planet enn jorden (de fire første var de galileiske måner rundt Jupiter oppdaget 1610).
Titan består primært av is og bergarter. Liksom med Venus gjorde den tette, ugjennomsiktige atmosfæren det vanskelig å forstå Titans overflate før romalderen. I 2004 ankom romsonden Cassini-Huygens, samlet inn nye data og oppdaget flytende sjøer av hydrokarboner ved polregionene. Landingsfartøyet Huygens landet på fast grunn 14. januar 2005. Overflaten er geologisk ung; selv om fjell og flere mulige kryovulkaner har blitt oppdaget, er overflaten glatt og få nedslagskratre har blitt funnet.
Titans atmosfære består i stor grad av nitrogen – mindre komponenter fører til dannelsen av metan- og etanskyer og nitrogenrik organisk smog. Klimaet – inkludert vind og regn – danner overflateformasjoner, deriblant sanddyner, elver, innsjøer og hav (sannsynligvis av flytende metan og etan) og deltaer. De styres av årstidenes værmønstre liksom på jorden. Væskene (både på og under overflaten) og den robuste nitrogenatmosfæren gjør at Titans metansyklus anses som en analog til jordens vannsyklus, men med en mye lavere temperatur.
Satellitten antas å kunne inneholde mikrobialt liv eller, i det minste, et prebiotisk miljø rikt på kompleks organisk kjemi med et mulig underjordisk hav som fungerer som et biotisk miljø.
Oppdagelse og navn
Titan ble oppdaget 25. mars 1655 av den nederlandske astronomen og fysikeren Christiaan Huygens. Huygens ble inspireret av Galileis oppdagelse av Jupiters fire største måner i 1610 og hans forbedringer av teleskopteknologien. Ved hjelp av broren Constantijn begynte Christiaan Huygens å bygge teleskoper rundt 1650. Den første månen han oppdaget i bane rundt Saturn, var med det første teleskopet han bygde.
Han kalte månen for Saturni Luna (eller Luna Saturni, latinsk for «Saturns måne») og publiserte oppdagelsen i verket De Saturni Luna Observatio Nova i 1656. Etter at Giovanni Cassini publiserte oppdagelsen av ytterligere fire saturnmåner mellom 1673 og 1686, begynte astronomer å henvise til disse og Titan som Saturn I til V (med Titan som nummer fire). Andre tidlige kallenavn for Titan var «Saturns ordinære satellitt». Titan har det offisielle nummeret Saturn VI siden numrene ble fryst etter oppdagelsene i 1789 for å unngå flere forvirringer – Titan har tidligere hatt numrene II, IV og VI. En rekke mindre måner har blitt oppdaget nærmere Saturn siden da.
Navnet Titan, og navnene på de da kjente syv satellittene til Saturn, kom fra John Herschel (sønn av William Herschel), oppdageren av Mimas og Enceladus, i hans publikasjon Results of Astronomical Observations Made at the Cape of Good Hope i 1847. Han foreslo navnene til de mytologiske Titanerne, søstre og brødre av Kronos, den greske Saturn. I gresk mytologi var titanerne en rase av mektige guddommer, etterkommere av Gaia og Uranos, som styrte i gullalderen.
Omløp og rotasjon
Titan går i bane rundt Saturn på 15 dager og 22 timer. Som mange andre satellitter til gasskjempene og jordens måne, er rotasjonsperioden identisk med omløpsperioden; Titan er tidevannslåst i en bundet rotasjon med Saturn, og den samme siden vender alltid mot planeten. Derfor finnes det et subsaturnsk punkt på overflaten, hvorfra planeten synes å henge direkte over. Lengdegrader på Titan måles vestover fra meridianen gjennom dette punktet. Baneeksentrisiteten er 0,0288 og baneplanet er inklinert 0,348 grader i forhold til Saturns ekvator. Sett fra jorden når månen en vinkelavstand på ca. 20 ganger Saturns radius (litt over 1,2 millioner km) fra Saturn og danner en skive 0,8 buesekunder i diameter.
Mustafa bin Ja‘far
Biografi
Ben Jafar ble født i 1940 i Tunis. Han gikk på Sadiki College fra 1950 til 1956, studerte deretter medisin i Frankrike for å bli radiolog. I 1970 vendte han tilbake til Tunis, begynte på University of Tunis' medisinske fakultet og jobbet også på universitetssykehuset. I 1976 var han en av grunnleggerne av et ukentlig meningsmagasin og en organisasjon som utviklet seg til Tunisian Human Rights League (LTDH).
Child’s Play 2
Child's Play 2 (Child's Play 2: Chucky's back) er en amerikansk slasher/skrekkfilm fra 1990, og er oppfølgeren til Slasher-filmen Child's Play, skrevet av Don Mancini og regissert av John Lafia (en av de opprinnelige filmens forfattere). Det ble utgitt den 9. november 1990 i USA.
Titan (måne)
Omløp og rotasjon
Den lille og uregelmessig formede satellitten Hyperion er låst i en 3:4-baneresonans med Titan. En langsom utvikling av resonansen – hvor Hyperion vandret fra en kaotisk bane, er usannsynlig ifølge modeller. Hyperion ble sannsynligvis dannet i en stabil kretsende bane, mens den massive Titan absorberte eller støtet ut legemer som nærmet seg.
Child’s Play 2
Handling
Dette er oppfølgeren til Child's Play der en seriemorder med hjelp av voodoo krefter setter sin sjel inn i en dukke og på leting etter en ny menneskekropp terroriserer den lille gutten Andy familie. I denne oppfølgeren reassembled Chucky etter å ha blitt brent i den opprinnelige filmen bare for å igjen falle bak Andy som er den eneste som kan forandre kroppen til Chucky, vil dette bli når Andy var den første som lærte av dummy sanne identitet. Andy har nå blitt adoptee har en hard tid å bli trodd av sin nye familie som ikke kan forstå at en dukke kan være i live, men de snart blir klar over at.
Mustafa bin Ja‘far
Biografi
I 1978 sluttet han seg til andre for å starte et politisk parti, Movement of Socialist Democrats (MDS). MDS var det største opposisjonspartiet i 1991 og det regjerende partiet gjorde tilsynelatende et forsøk på å samarbeide med MDS som en «deltakende opposisjon». Ben Jafar var generalsekretær for MDS i 1992, og stilte til valg for det øverste MDS-kontoret, men tapte for Mohamed Moadda, og trakk seg fra partiet fordi det så ut til å ha samarbeidet med det regjerende partiet (mottatt et statlig tilskudd og overnattingssteder) og oppnådd så lite. [1]
Child’s Play 2
Om filmen
Filmen ble regissert av John Lafia og er 84 minutter lang. Dette er den andre i en serie som begynte på dukken Chucky og hans forsøk på å gjenvinne en menneskekropp. Denne filmen har gjort en sjanger skifte fra å være en ren Skrekkfilm å legge til flere komiske elementer.
Mustafa bin Ja‘far
Biografi
I 1994 grunnla Ben Jafar partiet Demokratisk Forum for Arbeid og Friheter (forkortet FDTL og også kalt Ettakatol). Det ble ikke anerkjent juridisk før i 2002. Han forsøkte å stille til valg ved presidentvalget i 2009 som FDTL-kandidat, men ble diskvalifisert og ble under alle omstendigheter bredt ansett å ikke ha noen sjanse til å vinne mot den etablerte autoritære sittende president Ben Ali.
Titan (måne)
Hovedegenskaper
Titan er 5,150 km på tvers, sammenlignet med 4,879 km for planeten Merkur, 3,474 km for månen og 12,742 km for jorden. Før Voyager 1 kom frem i 1980 var Titan antatt å være noe større enn Ganymedes (5,262 km i diameter) og med det den største månen i solsystemet. Det viste seg å være feil, den tette, ugjennomsiktige atmosfæren strekker seg mange kilometer over overflaten og øker den tilsynelatende diameteren. Diameteren, massen og tettheten til Titan ligner de jovianske månene Ganymedes og Callisto. Basert på hovedtettheten på 1,8 g/cm³ er Titans hovedsammensetning halvparten is og halvparten bergarter. Den ligner Dione og Enceladus i sammensetning, men har en høyere tetthet på grunn av tyngdekreftene.
Child’s Play 2
Mottakelse
Filmen var vellykket for en Skrekkfilm, åpningshelgen i USA tjente anslagsvis $ 10.718.520. Filmen spilte inn en anslått $ 28.501.605 i USA og ble # 1 på billettkontoret.
Titan (måne)
Hovedegenskaper
En studie av DLR-instituttet for planetologi tidlig i 2000 plasserte Titan i en gruppe med hovedsakelig is-satellitter, sammen med de gallileiske månene Callisto og Ganymedes.
Atmosfære
Titan er den eneste kjente månen med mer enn spor av en atmosfære. Den er den eneste tette, nitrogenrike atmosfæren i solsystemet i tillegg til jordens. Observasjoner av Cassini i 2004 antyder at Titan er en «superrotator», liksom Venus, med en atmosfære som roterer mye raskere enn overflaten. Voyager-sondene påviste at atmosfæren er tettere enn jordens, med et overflatetrykk som er ca. 1,45 ganger jordens. Atmosfæren er 1,19 ganger mer massiv enn jordens, og 7,3 ganger mer massiv per areal overflate. Titans lavere gravitasjon betyr at atmosfæren er langt mer utstrakt enn jordens.
Atmosfæren er ugjennomsiktig for mange bølgelengder og et komplett spektrum av refleksjonen er umulig å fremskaffe fra bane. I 2004 tok Cassini-Huygens de første direkte bildene av overflaten.
Stratosfæren består av 98,4 % nitrogen, 1,4 % metan og 0,1–0,2 % hydrogen. Det finnes også spor av andre hydrokarboner som etan, diacetylen, metylacetylen, acetylen og propan i tillegg til cyanoacetylen, hydrogencyanid, karbondioksid, karbonmonoksid, cyanogen, argon og helium. Hydrokarbonene antas å dannes i stratosfæren i reaksjoner som følge av at metan brytes ned av solens ultrafiolette lys, og at dette danner en tykk oransje smog.
Klima
Skyer dekker typisk 1 % av Titans skive, men utvider seg raskt til 8 % under utbrudd. En hypotese hevder at de sørlige skyene dannes når forhøyede nivåer av sollys i løpet av den titanske sommeren genererer en oppløfting i atmosfæren, noe som resulterer i en konveksjon. Denne forklaringen kompliseres av at man har observert skydannelse ikke bare etter sommersolverv, men også midt på våren. En økende metanfuktighet på sørpolen bidrar muligvis til en rask økning i skystørrelsen. Det var sommer på Titans sørlige halvkule frem til 2010, da Saturns bane – som styrer månens bevegelse – vippet den nordlige halvkulen mot solen. Når årstidene endres slik, forventes det at etan vil begynne å kondensere over sørpolen.
Amsonia elliptica
Amsonia elliptica er en flerårig urt i gravmyrtfamilien.
Titan (måne)
Overflateformasjoner
Overflaten har blitt beskrevet som «kompleks, væskeprosessert, [og] geologisk ung». Det antas at Titan har eksistert siden solsystemets dannelse, men at en nylig hendelse har formet overflaten. Titans atmosfære er dobbelt så tykk som jordens, noe som gjør det vanskelig for astronomiske instrumenter å kartlegge overflaten i spekteret til synlig lys.
Range Rover Evoque
thumb|Range Rover Evoque SD4 Pure SE fra 2013 Range Rover Evoque (2011–) er en liten 5-seters SUV fra britiske Land Rover.
Titan (måne)
Overflateformasjoner
Cassini-sonden brukte infrarøde instrumenter, radarhøydemåler og syntetisk apertur-radar (SAR) for å kartlegge deler av Titan i løpet av nærpasseringer. De første bildene avslørte en variert geologi, med både grove og jevne områder. Der finnes formasjoner som synes å være av vulkansk opprinnelse som sannsynligvis spyr ut vann blandet med ammoniakk. Stripete formasjoner, noen av dem flere hundre kilometer i lengde, synes å være forårsaket av vindblåste partikler. Overflaten er relativt jevn; de få objektene som synes å være nedslagskratre har tilsynelatende blitt fylt igjen, muligvis av hydrokarbonregn eller vulkaner.
Amsonia elliptica
Den blir opptil 40 cm høy med opprett vekst. Bladene er smalt elliptiske, 2,2–5 cm lange og 5–8 mm brede med en 3–5 mm lang bladstilk. Blomstene er blå med et 1 cm langt kronrør og 6 mm lange, smale kronfliker. De sitter i en endestilt blomsterstand som består av flere små klaser. Arten vokser på grasmark. Den er utbredt i de kinesiske provinsene Anhui og Jiangsu og i Japan.
Range Rover Evoque
Den er omtrent like stor som en BMW X1 og fikk til tross for en stiv pris på 450 000 kroner, hele terningkast seksere i en norsk test ved lanseringen i 2011. Den kunne fås med bensin- eller dieselmotor, og to- eller firehjulsdrift basert på det svenske Haldex 4.
I 2014 og 2019 kom noen kosmetiske endringer og man fikk P300e året efter, en hybrid med elektrisk støttemotor på 109 hestekrefter som sparker unna på hele 6,4 sekunder. En Evoque med kun 2 dører ble kalt Coupé og solgt et par år, og en med tøytak ble solgt 2017–18.
Titan (måne)
Overflateformasjoner
Høydemålinger med radar antyder at høydevariasjonene er små, typisk under 150 m. Sporadiske høydeendringer på 500 m har blitt observert og Titan har fjell som noen ganger når flere hundre meter og i noen tilfeller også over 1,000 m i høyde.