cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludvig I av Württemberg-Urach
Ludvig I (før 31. oktober 1412, død 23. september 1450 i Urach) var greve av Württemberg-Urach fra 1419 til 1450. Han var sønn av grev Eberhard IV og Henriette av Montbéliard.
Den allvarsamma leken (1945)
Den allvarsamma leken er en svensk dramafilm fra 1945 regissert av Rune Carlsten, og basert på Hjalmar Söderbergs roman ved samme navn. Hovedrollene spilles av Viveca Lindfors og Olof Widgren.
Handling
Arvid Stjärnblom er en fattig journalist som møter den livlige Lydia Stille. De har et kort, men lidenskapelig, forhold. Lydia gifter seg imidlertid med en mye eldre, og langt mer velstående, mann. Kort tid senere gifter Arvid seg også, med en annen kvinne.
Mange år senere møtes de imidlertid igjen, og lidenskapens flammer har aldri slukket mellom dem. Dessuten har de for lengst gått lei av deres konvensjonelle ekteskap.
Neonatology
Neonatology (tidligere Biology of the Neonate) er et av de ledende internasjonale vitenskapelige medisinske tidsskrifter innen foster- og nyfødtmedisin (neonatologi). I 2020 hadde det en impact factor på 4,035. Dets redaktører H. L. Halliday (Belfast) og C. P. Speer (Würzburg).
Tidsskriftet ble grunnlagt i 1959 som Biologia Neonatorum, og fra 1983 het det Biology of the Neonate. I 2006 skiftet det navn til Neonatology. Det blir publisert av Karger Medical and Scientific Publishers i Basel og New York.
Det tidligere tidsskriftet Developmental Pharmacology and Therapeutic ble innlemmet i Biology of the Neonate.
Welcome to Earth
Welcome to Earth er et musikkalbum med Apoptygma Berzerk, utgitt i 2000.
George William Buchanan
George William Buchanan (født 25. november 1854 i København i Danmark, død 20. desember 1924) var en britisk diplomat, blant annet minister i Nederland, ambassadør i Russland under og etter første verdenskrig og ambassadør i Italia.
Diplomatisk karriere
Etter at han trådte inn i diplomatiet, ble han i 1899 medlem av Venezuelan Boundary Commission. Mot slutten av 1901 ble han forflyttet til Berlin, der han ble førstesekretær ved den britiske ambassaden. I 1908 ble han utnevnt til minister i Haag i Nederland. Etter dette ble Buchanan i 1910 sendebud i St. Petersburg. Han bidrog her til å befeste samforstanden mellom Storbritannia og Russland. Under krisen sommeren 1914 var han personlig av den mening at Storbritannia ikke med våpen burde støtte Russland og Frankrike i det serbiske stridsspørsmål, og gav både Russlands og Englands utenriksledelse kjent med denne sin oppfatning.
Etter krigsutbruddet mellom Tyskland og Russland arbeidet han imidlertid for britisk oppslutning på Russlands side. Under første verdenskrigs første fase virket han for godt samhold mellom ententemaktene. Samtidig forsøkte han forsiktig å påvirke den russiske samfunnsutvikling i liberal retning. Til tross for sine vennskapelige forbindelser med tsar Nikolaj II klarte han ikke å bevege ham nærmere noen reform av sitt autokratiske styre. Han hadde gjort det klart for tsaren at i hans øyne var gradvise reformer nødvendige for å svekke den revolusjonbære bevegelse som truet tsarstyret. Men han kom ingen vei. I sine memoarer mente Buchanan at dette skyldtes den innflytelse som den tradisjonalistiske og sneversynte reformfiendtlige tsarinaen og hennes venner ved hoffet utøvet.
Tidlig i 1917 var Buchanan klar over at det var sammensvergelser på gang for å avsette tsaren ved palasskupp. Han bed da om audiens med tsaren, og der fremførte han en «udiplomatisk» utformet formaning. Ifølge hans egne memoarer slik:
Hans gode forbindelser med den russiske statsdumaens liberale medlemmer utsatte ham for helt ubegrunnede mistanker om å ha medvirket ved marsrevolusjonens utbrudd i 1917. Han etablerte en god kontakt med den russiske provisoriske regjering og dens ledende skikkelse Aleksander Kerenskij. Men revolusjonsbevegelsens progressive radikalisering og oppløsningen av de russisk-britiske forbindelser minsket hans muligheter til å gjøre seg gjeldende i St. Petersburg. Buchanan kom imidlertid til å forbli på sin post også etter bolsjevikrevolusjonen høsten 1917. Sykdom tvang ham imidlertid i januar 1918 til å forlate Russland.
Han ble utsatt for kritikk for at han ikke hadde sørget for å få tsar Nikolaj og hans familie evakuert fra Russland før de ble henrettet av bolsjevikene ved Jekaterinburg i 1918. Det er imidlertid senere blitt klart at dette ikke var hans skyld – det var tsarens egen slektning i London, kong George V, som i frykt for de revolusjonære krefter i Storbritannia og videre for om han selv satt trygt på tronen, som fikk overtalt Lloyd Georges regjering til å trekke tilbake landets tilbud om å gi tsarfamilien et fristed.
Tilbake i Storbritannia gikk Buchanan inn for en væpnet britisk intervensjon mot det bolsjevikiske Russland. Han kritiserte senere at den ikke ble innledet og fullført med nødvendig kraft. I årene 1919–1921 var Buchanan Storbritannias ambassadør i Roma.
Europavei 42
Europavei 42 går mellom Dunkerque i Frankrike og Aschaffenburg i Tyskland.
Trasé fastlagt av UNECE: Dunkerque – Lille – Mons – Charleroi – Namur – Liège – Saint-Vith – Wittlich – Bingen – Wiesbaden – Frankfurt am Main – Aschaffenburg
Fristaten Fiume
Fristaten Fiume var en uavhengig fristat, som eksisterte mellom 1920 og 1924. Dens territorium på 28 km2 bestod av byen Fiume (i dag Rijeka, Kroatia) og landlige områder i nord, med en korridor mot vest, som knyttet den til Kongeriket Italia.
Etter den første verdenskrig og dobbeltmonarkiet Østerrike-Ungarns fall ble spørsmålet om Fiumes status et stort internasjonalt problem. Da striden mellom Kongeriket av serbere, kroater og slovenere (senere kalt Kongeriket Jugoslavia) og Kongeriket Italia var på sitt høyeste, anbefalte stormaktene at det ble opprettet en uavhengig bufferstat. USAs president Woodrow Wilson ble voldgiftsdommer i den jugoslavisk-italienske striden om byen. Han foreslo at Fiume ble opprettet som en uavhengig stat og faktisk også som et potensielt sete for Folkeforbundets administrasjon.
Striden førte til lovløshet. Byen skiftet hender mellom en sør-slavisk nasjonalkomité og et italiensk nasjonalråd. Det resulterte til slutt i en landsetting av britiske og franske tropper, som overtok byen. Nasjonalrådet overstemplet de østerriksk-ungarske pengesedlene (Fiume Kronen), som ble brukt som offisiell valuta. Denne forvirrende situasjonen ble utnyttet av den italienske dikteren Gabriele d'Annunzio, som inntok byen 12. september 1919 og startet en okkupasjonsperiode på 15 måneder. Ett år senere, etter at forhandlingene med den italienske regjeringen mislyktes, proklamerte d'Annunzio den italienske regjeringen Carnaro.
Kongeriket Italia og Kongeriket av serbere, kroater og slovenere undertegnet 12. november 1920 Rapallo-traktaten, der begge parter ble enige om å anerkjenne «Staten Fiumes fullstendige frihet og uavhengighet og forplikte seg til å respektere den til evig tid». Med denne traktaten ble den evige «Fristaten Fiume» opprettet, men den kom bare til å eksistere som en uavhengig stat i omtrent ett år de facto og fire år de jure. Den nyopprettede staten ble umiddelbart anerkjent av USA, Frankrike og Storbritannia. D'Annunzio nektet å anerkjenne avtalen og ble utvist fra byen av de italienske hærens faste styrker under de «Blodige jul»-aksjonene fra 24. til 30. desember 1920. Fristaten ble deretter styrt av skiftende regjeringer. I april 1921 godkjente velgerne planen for en fristat og et konsortium for å drive havnen. På Kongeriket Italias vegne ble det 13. juni 1921 utnevnt en kommissær.
Det første parlamentsvalget ble avholdt samme år. Det stod mellom Autonomistene og den pro-italienske Nasjonalblokken. Autonomistpartiet, som ble støttet av et flertall av kroatene, fikk 6.558 stemmer, mens Nasjonalblokken, sammensatt av fascistiske, liberale og demokratiske partier, fikk 3.443 stemmer. Lederen for Autonomistpartiet, Riccardo Zanella, ble 5. oktober 1921 fristatens president. Hans styre varte til 3. mars 1922, da italienske fascister gjennomførte et statskupp og den legitime regjeringen måtte rømme til Kraljevica. Den italienske regjeringen ble 6. mars bedt om å gjenopprette orden og italienske tropper inntok byen 17. mars. De gav kontrollen tilbake til mindretallet, som var lojale mot de italienske anneksjonistene, i den konstituerende forsamlingen.
Etter kunngjøringen av Rapallo-traktaten ble det kommunistiske partiet i Fiume (Partito Comunista di Fiume - Sezione della III.a Internazionale) opprettet i november 1921. Det kommunistiske partiet i Fiume var det minste kommunistpartiet i verden. Den ble grunnlagt i henhold til prinsippene til Den tredje internasjonale, hvor hver suverene stat måtte ha sin egen kommunistiske partiorganisasjon.
Kongeriket Italia og kongeriket serbere, kroater og slovenere undertegnet Roma-traktaten 27. januar 1924, hvor de ble enige om Italias annektering av Fiume av Italia som Provincia di Carnaro og å innlemme Sušak i Kongeriket av serbere, kroater og slovenere. Dette trådte i kraft 16. mars. Fristatens eksilregjering anså denne handlingen som ugyldig og ikke-bindende i henhold til folkeretten og fortsatte sin virksomhet.
Med Italias overgivelse under den andre verdenskrig dukket problematikken omkring Fiume-Rijeka opp igjen. I 1944 utstedte en gruppe borgere Liburnia Memorandum, der det ble anbefalt at det ble dannet en konføderert stat av de tre kantonene Fiume, Sušak og Ilirska Bistrica. Øyene Krk (Veglia), Cres (Cherso) og Lošinj (Lussino) skulle også tre inn i kondominiet. Riccardo Zanella kjempet fremdeles for en gjenopprettelse av fristaten.
De jugoslaviske partisanmyndighetene, som overtok byen fra de tyske okkupantene, 3. mai 1945, motsatte seg disse planene og tok konkrete skritt for å løse tvisten. Autonomistenes ledere – Nevio Skull, Mario Blasich og Sergio Sincich – ble myrdet. Zanella holdt seg skjult. Ifølge Fredsavtalen med Italia 1947 i Paris ble Fiume (nå kalt Rijeka) og Istria offisielt en del av Jugoslavia.
Howard County (Nebraska)
Howard County er et fylke i den amerikanske delstaten Nebraska.
On the Border
On the Border er det tredje studioalbumet til Eagles, utgitt i mars 1974. Dette er det første Eagles-albumet der Don Felder medvirker.
Mor Courage og barna hennes
Mor Courage og barna hennes, eller Mor Godhjerta, (tysk originaltittel: Mutter Courage und ihre Kinder) er et teaterstykke av Bertolt Brecht, som han skrev 1939–1940 i sitt eksil i Sverige.
On the Border
Eagles byttet produsent under innspilingen av On the Border. Glyn Johns mente de burde fortsette med countryrock. De gjorde «You Never Cry Like a Lover» og «The Best of My Love» i London, før de reiste hjem til California og fullførte albumet med produsenten Bill Szymczyk i starten av 1974. Don Felder ble også hentet inn, som en mer rock-orientert gitarist.
Mor Courage og barna hennes
Stykket kaster betrakteren mellom ulike perioder i marketenterieieren Anna Fierlings – kalt «Mor Courage» – liv, med scener fra ulike tider, steder og land under tredveårskrigen. Mor Courage, som er helt avhengig av krigen for sitt livsopphold, og som vet å utnytte krigens ulykker til sin fordel, mister sine tre voksne barn som følge av den samme krigen. Det finnes et uløst spørsmål knyttet til dramaet. Hvordan skal man kunne leve et godt liv i en verden som ikke tilbyr noen godhet, men bare ondskap? Dette spørsmålet kan lenkes til et annet stykket av Brecht: Det gode mennesket i Sezuan.
Handling akt for akt
Akt 1 utspiller seg våren 1624 under en verving av tropper i Dalarna. Mor Courage og hennes barn introduseres og hun spår at barna skal dø. Sønnene verves til krigen. Mor Courage selger en sølvspenne.
Andre akten utspiller seg i 1626 under beleiringen av festningen Wallhof. Mor Courage finner igjen sin sønn Eilif som hun ikke har sett på to år. Hun selger en kapun, og mens hun ribber fuglen lytter hun på samtalen mellom sønnen og feltherren. Det framgår at feltherren er fornøyd med sønnen da han har slått i hjel noen tyske bønder og røvet oksene deres.
Armata
Utvikling
Prototyper av tunge pansrede kjøretøy basert på Armata-plattformen ble presentert ved en forsvarsutstilling i Nizjnij Tagil i september 2013.
Mor Courage og barna hennes
Handling akt for akt
I 4. akt kommer Mor Courage til et offiserstelt for å klage på hvordan hun har blitt behandlet av soldatene. Her møter hun en ung soldat som også har klagemål; han har reddet rittmesterens hest og har ikke blitt belønnet. Mor Courage overtaler ham til ikke å klage og overtaler samtidig seg selv til å la det bli.
Armata
Utvikling
Den nye stridsvognen er under utvikling på Uralvagonzavod i Nizjnij Tagil. De første leveranser til Russlands væpnede styrker fant sted i 2015 og masseproduksjon skal begynne sent i 2015 eller 2016. T-14 3 700 000 $
Design
Generalløytnant Jurij Kovalenko har angitt at Armata skal benytte mange funksjoner som fantes i T-95-stridsvognen, som det bare ble produsert noen få prototyper av. I stridsvognsvarianten er ammunisjonsdelen skilt fra besetningen. Den kan drives av et hybridsystem eller helt elektrisk, og under meget lave (arktiske) temperaturer. Driftssikkerheten skal være forbedret og motoren kraftigere. Bepansringen er kraftigere og automatlader samt kanonen skal være forbedret. Stridsvognsvarianten skal ha en beskyttelseskapsel for besetningen. Den er bygd slik at den skulle kunne motstå et direkte treff fra alle kjente nåværende (2015) stridsvogner. En selvstyrende såkalt autonom versjon av plattformen er også under utvikling, altså en ubemannet fjernstyrt modell.
Mor Courage og barna hennes
Handling akt for akt
Akt 7 foregår også i 1632. I denne akten er Courage på høyden av sin karriere. Det er en kort akt som går ut på at feltpresten, Kattrin og Courage drar teltvognen langs en landevei mens Courage synger en sang om hvordan man profiterer på krigen.
Akt 8 utspiller seg en sommermorgen i 1632 etter at Gustav II Adolf har falt ved Lützen. Kongens død leder til fred akkurat etter at mor Courage har kjøpt opp nye forråd, noe som vil ruinere henne. Eilif har blitt grepet for å ha trakassert sivilbefolkningen og skal møte Courage en siste gang før han skal henrettes. Men hun har glemt at han skulle komme og er på markedet for å selge fra lageret sitt. Akten avsluttes med at krigen bryter ut igjen. Mor Courage bryter opp i selskap med kokken i stedet for feltpresten.
Niende akt utspiller seg vinteren 1634 i tyske Fichtelgebirge. Courages forretninger går dårlig. Kokken har arvet et vertshus i Utrecht som han vil drive sammen med Courage. Courage vil ta med sin datter Kattrin, noe han motsetter seg. For å understreke poenget sitt synger han Sangen om Caesar, Salomon og andra store ånder som det gått ille for. Mor Courage nekter å gå fra datteren sin og akten avsluttes med at hun og datteren reiser videre sammen.
Tiende akt: En dag i 1635 drar Courage og Kattrin sin teltvogn forbi en bondegård der de stopper og hører på en sang som synges på gården.
Newmaninstitutet
Newmaninstitutet er en vitenskapelig høyskole med sete i Uppsala i Sverige. Det undervises i katolsk teologi, filosofi og kulturvitenskaper på universitetsnivå. Instituttet ble grunnlagt i 2001 og er oppkalt etter den engelske kardinal John Henry Newman (1801–1890). Det drives av jesuittordenen.
Pozitivna Slovenija
Pozitivna Slovenija er et slovensk parti stiftet i 2011. Partiet ligger til venstre for sentrum og har som mål å skape en sikker, sosial og vellykket stat, et fremgangsrikt næringsliv, økonomisk vekst og reduksjon i statens underskudd.
Newmaninstitutet
Undervisningen finner for det meste sted i Uppsala og Stockholm; siden 2008 har det også vært et kursprogram i Vadstena. Instituttbygget ligger sentralt i Uppsala i umiddelbar nærhet til Uppsala universitet og dets hovedbibliotek Carolina Rediviva. I sitt hovedbygg har Newmaninstituttet et eget fagbibliotek med over 5.000 medier.
Mor Courage og barna hennes
Handling akt for akt
Akt 11 utspiller seg i januar 1636 når de lutherske troppene truer byen Halle. Courage er i byen for å handle. Når troppene kommer til den bondegården der Courage og Kattrin bor, klatrer Kattrin opp på taket og begynner å slå på tromme for å advare bybeboerne. Akten slutter med at katolske soldater skyter henne ned med en muskett.
Newmaninstitutet
Størstedelen av utdannelsen i filosofi og teologi for blivende katolske prester i Sverige har siden 2007 blitt lagt til instituttet.
Mor Courage og barna hennes
Handling akt for akt
Tolvte akt innledes med at Courage ligger sammenkrøpet over sin datters kropp. Bonden bebreider henne for at hun forlot datteren for å handle i stedet for. Mor Courage betaler bonden for å ta hånd om Kattrin og drar videre.
Newmaninstitutet
Newmaninstitutet utgir det katolske kulturtidsskriftet Signum – Katolsk orientering om kyrka, kultur och samhälle, som skriver om et bredt spektrum av spørsmål rundt tro, kultur, forskning og samfunn.
Little Mary Sunshine
Little Mary Sunshine er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Henry King.
Handling
Like etter at Bobs forlovede avbryter forlovelsen deres, møter han den unge Mary - hvis mor nettopp har dødd, og de to trøster hverandre.
Leonhard Christian Borchgrevink Holmboe
Leonhard Christian Borchgrevink Holmboe (født 10. oktober 1802 i Trondenes, død 24. september 1887 i Kristiania) var en norsk prest og politiker.
Han var sønn av Jens Holmboe (1752–1804) fogd på Senja og i Tromsø, moren het Anna Margrethe Irgens (1766–1851). Leonhard hadde flere kjente søsken og etterkommere. Hans brødre Even Hammer Holmboe og Hans Holmboe og flere av hans nevøer ble også stortingsmenn.
Holmboe var 2. representant for Nordlands amt 1836–1838 Fra 1842 til 1844 var han 3. representant for Finnmarkens amt. Der var han medlem av næringskomiteen. Etterpå bodde han i Kristiania til sin død.
Leptispini
Leptispini er en gruppe med biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utseende
Nokså små (5-7 millimeter), lange og slanke, flate, mørke bladbiller, gjerne med metallisk glans. Hodet er lite mne godt synlig ovenfra, antennene forholdsvis korte. Kroppsformen er jevnbred. Pornotum er avrundet firkantet, gjerne kraftig punktert, dekkvingene har punktrader. Beina er nokså korte.
Levevis
Både larver og voksne lever på planter i gressfamilien eller sivfamilien og eter fra dem. Noen av artene er regnet som skadedyr på ris der de bygger seg hus ved å krølle sammen bladene.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i varem områder av den Gamle verden.
Ludvig II av Württemberg-Urach
Ludvig II (født 3. april 1439 i Waiblingen, død 3. november 1457 i Urach) var greve av Württemberg-Urach fra 1450 til 1457. Han var sønn av Ludvig I av Württemberg-Urach.
Eufronios-kratéret
Eufronios-kratéret, enkelte ganger kjent som Sarpedon-kratéret, er et antikt gresk kratér brukt til å blande vin med vann. Vasen er laget omkring 515 f.Kr. Den er betraktet å være en av de prektigste greske vasene som fremdeles eksisterer. Av de overlevde 27 vasene malt av den berømte Eufronios, er dette det eneste fullstendige eksempelet. Vasen har befunnet seg i samlingen til Metropolitan Museum of Art i New York by i USA siden 1972, men eierskapet er blitt overlevert til Italia under en avtale forhandlet i februar 2006.
Hedenlunda
Hedenlunda er en herregård i Vadsbro sogn i Flen kommune i Södermanland i Sverige.
Den nåværende hovedbygningen er i to etasjer med to fløyer som ble oppført på 1700-tallet og har senere blitt restaurert. Hedenlunda har blant annet tilhørt sektene Falkenberg, Hamilton og von Rosen. Familien von Rosen solgte Hedenlunda i 1952 til AB Farming. Senere var herregården med nærmeste tilhørende markområde eid av bilfabrikken SAAB, som brukte gården som representasjonsbolig og senere som konferanseanlegg (1972–2010).
Siden 2010 er Hedenlunda atter i privat eie, men fortsetter som tidligere å fungere som konferansesenter med hotell og restaurant. Den nåværende eieren er entreprenøren Cemoni Olsson fra Tranås, som blant annet også eier Badhotellet i Tranås.
Jord- og skogeiendommen Hedenlunda gård omfatter ikke selve slottsbygningen. Godset eies av familien Thunelln som driver et tradisjonelt jord- og skogbruk. Ved gården står runesteinen Sö 70. Eplesorten Hedenlunda kommer herfra.
Jefferson County (Nebraska)
Jefferson County er et fylke i den amerikanske delstaten Nebraska.
Stefana Veljković
Stefana Veljković (født 9. januar 1990) er en serbisk volleyballspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der laget hennes ble slått ut i gruppespillet.
A7
A7, a7 eller A-7 kan være:
EM i turn for kvinner 2006
Det 26. europamesterskapet i turn for kvinner ble arrangert i 2006, i Volos i Hellas.
Johnson County (Nebraska)
Johnson County er et fylke i den amerikanske delstaten Nebraska.
SOFF
SOFF kan ha flere betydninger:
You and Me Against the World
You and Me Against the World er et musikkalbum med Apoptygma Berzerk, utgitt i 2005.
Den russiske kystvakten
Den russiske kystvakten (russisk, Beregovaja okhrana Pogranitsjnoj sluzjby FSB Rossii) er kystvakten i Russland.
Den er en del av Den russiske grensevakten som ligger under den føderale sikkerhetstjenesten FSB.
Every Other Sunday
Every Other Day er Tromsøbandet Badgers første fullengder.
Musikere
Gjestemusikere:
Coverdesign:
Grundlovsforhør
Grundlovsforhør (norsk: grunnlovsforhør) er en dansk rettsprosedyre. I Kongeriket: Danmark, Grønland og Færøyene, kan politiet tilbakeholde en person som er mistenkt for en forbrytelse i opp til 24 timer. Innen 24 timer skal personen fremstilles i et grunnlovsforhør hvis politiet ønsker å opprettholde tilbakeholdelsen. Denne regelen er garantert av den danske grunnloven og er til for å beskytte borgerne mot vilkårlige fengslinger. Den ble innført med Kongerikets første grunnlov i 1849, og er bevart stort sett uforandret gjennom alle senere revisjoner av grunnloven.
Ved et grunnlovsforhør stilles den siktede for en dommer som skal ta stilling til politiets ønsker om tilbakeholdelse. Grunnlovsforhøret kan ende på tre måter:
Little Miss Happiness
Little Miss Happiness er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av John G. Adolfi.
Handling
Sadie er ikke i stand til å tolerere livet i storbyen. Hun forlater derfor ektemannen sin, Max Barker, og og tar med seg babyen deres tilbake til landsbyen hvor hun ble født. Men hun tørr ikke fortelle faren sin at hun planlegger å oppdra en baby uten barnefaren. Derfor later hun som om hun fremdeles er barnløs, og ber Lucy White ta seg av spedbarnet hennes i ett par måneder.
Lucy sier seg raskt enig. I håp om å bevare Sadies hemmelighet, påstår hun at spedbarnet virkelig er hennes eget, og skjuler til og med sannheten for kjæresten sin - Dave Allen. Men resten av lokalsamfunnet fordømmer dette, og Lucy blir utstøtt for å ha fått en baby utenfor ekteskapet.
Kearney County
Kearney County er et fylke i den amerikanske delstaten Nebraska.
Agino-Burjatsks flagg
Agino-Burjatsks flagg er en trikolor i fargene blått, gult og hvitt. I øvre hjørne ved stangen står et sojombo-merke, et buddhistisk symbol bestående av en halvmåne, en sol og et hjerte som det kommer tre flammer opp av. Flagget er i forholdet 2:3 og er tegnet av pensjonisten Bato Galsanovitsj Dampilon. Flagget ble innført 6. juli 2001.
Agino-Burjatsks flagg er nærmest en kopi av Burjatias flagg. Burjatene er beslektet med befolkningen i Agino-Burjatsk. Begge folkene er buddhister og tilhengere av lamaismen. Flaggene har de samme fargene og også soyombo-merket, som forøvrig også er å finne i flagget for Mongolia.
Et tidligere flagg for Agino-Burjatsk hadde et gult felt med sojombo-merket på stangsiden av en ordinær russisk trikolor. Flagget ble innført 10. desember 1996 da flaggloven ble publisert i avisen Aginskaja Pravda. Dagen etter ble flagget offisielt heist for første gang. Det ble endret i 2001 etter at russiske myndigheter ønsket å gå bort fra at føderasjonssubjekter benytter føderasjonens symboler i sine flagg og våpen.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2014 – 1000 meter kvinner
1 000 meter damer var en av øvelsene i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2014 og ble avholdt i Adler-Arena, Sotsji den 13. februar 2014.
Vinneren ble den kinesiske Zhang Hong som tok Kinas første OL-gull i hurtigløp på skøyter. Hun vant med den største seiersmarginen på 1 000 m for damer under OL siden amerikanske Bonnie Blair tok sitt andre OL-gull på distansen, 1 000 m under 1994-lekene i Vikingskipet på Hamar. Seiersmarginen var også større enn den sammenlagte seiersmarginen i de fire siste vinter-OL på denne distansen til sammen.
Under dette vinter-OL stilte både regjerende olympisk mester, den canadiske Christine Nesbitt, og regjerende enkeltdistanse-verdensmester som er den russiske Olga Fatkulina samt begge de amerikanske henholdsvis regjerende verdensrekordholder Brittany Bowe og verdenscupledende Heather Richardson på 1 000 m distansen. Av disse var det Fatkulina som fikk den beste plasseringen med en 4.-plass. Richardson (7.-plass) og Bowe (8.-plass) kom akkurat utenfor olympisk poengplass (topp-6) og med Nesbitt på en 9.-plass.
Rekorder
Før konkurransen er gjeldende verdens-, olympisk og bane- rekorder som følger:
Zhang Hong forbedret den gjeldende banerekorden allerede i det 7. par til 1.14,02 noe som holdt seg konkurransen ut. Totalt var det sju løpere under den gamle banerekorden.
Dommere og starter
Disse var offisielle dommere og starter under 1 000m for damer under OL i Sotsji 2014 i Adler-Arena.
Evidensbasert medisin
Evidensbasert medisin (EBM) er en medisinsk behandlings- og kunnskapstilnærming basert på å bruke vitenskapelig metode så fremt denne foreligger, fremfor tilnærminger basert på tradisjon som man ikke har funnet støtte for. Evidensbasert medisin kan også kalles kunnskapsbasert medisin. Det er en av flere anvendelser av evidensbasert praksis, som også står sentralt innen andre helseprofesjoner, bl.a. psykologi.
Oversikt
Ved å bruke metoder fra vitenskapen og statistikk slik som metaanalyse av eksisterende litteratur, risiko-nytte-analyse og randomiserte kontrollerte forsøk, sikter EBM mot at leger skal ta velbegrunnede og gjennomtenkte avgjørelser i forhold til individuell pasientbehandling, ved hjelp av de beste eksisterende vitenskapelige data, men samtidig ta hensyn til den unike pasient.
Professor Archie Cochrane var en britisk medisinsk forsker hvis bok Effectiveness and Efficiency: Random Reflections on Health Services (1972) etterhvert førte frem til etableringen av The Cochrane Collaboration. The Cochrane Collaboration, Cochrane-samarbeidet er en internasjonal organisasjon for medisinsk forskningssamarbeid som har som mål å hjelpe klinikere, brukere og politikere til å ta velfunderte beslutninger om helsetjenester ved å lage, oppdatere og distribuere systematiske oversikter om effekten av tiltak innen helsetjenesten. Cochrane-samarbeidet representerer således et forsøk på å bøte på den rådende mangel på systematikk og orden i foreliggende medisinsk litteratur.
Cochrane Biblioteket er en databasert samling artikler der grupper av leger har gjennomgått litteraturen om enkelte fenomener og gir tilrådinger om behandling eller prosedyrer. De norske helsemyndigheter har betalt abonnement på denne tjenesten, slik at norske IP-adresser har fri tilgang til databasen.
Paul Irgens Dybdahl
Paul Irgens Dybdahl (født 17. april 1802 i Øyer, død 1. november 1878 i Røyken ) var sogneprest og ordfører.
Evidensbasert medisin
Metode
De fem steg i EBM ble først beskrevet i 1992 og erfaringene til delegatene på 2003 konferansen: «Conference of Evidence-Based Health Care Teachers and Developers» ble oppsummert i fem steg og publisert i 2005. Disse fem stegene kan kategoriseres slik:
1. Overføring av usikkerhet til et spørsmål som kan besvares og inkluderer kritikk, studie design og erfaringsnivå.
Paul Irgens Dybdahl
Han var prestesønn og vokste opp i Øyer. Han giftet seg med sin kusine Brgitte Marie Irgens og de fikk én datter. Han ble student i 1822, cand.theol. 1827 og kapellan på Fåberg fra 1828. Han ble sogneprest i Trysil 1830, residerende kapellan i Kristiansand i 1842 og sogneprest i Røyken fra 1849. Mens han bodde i Trysil var han også den første ordføreren i Trysil 1837–39.
Evidensbasert medisin
Metode
2. Systematisk innhenting av best tilgjengelige bevis.
Paul Irgens Dybdahl
Dypdahl var inspirert av vekkelseskristendom, var positiv til haugianismen og samarbeidet godt med haugianske legpredikanter mens han var i Trysil.
Evidensbasert medisin
Metode
3. Kritisk vurdering av bevis for intern gyldighet kan deles opp i aspekter som gjelder:
4. Anvendelse av resultater i praksis
5. Evaluering av effekt av behandlingen
Kritikk av evidensbasert medisin
I artikkelen «The limits of evidence-based medicine» oppsummerer M. R. Tonelli kritikken slik:
M. R. Tonelli gjentar kritikken i en artikkel i 2010: «The challenge of evidence in clinical medicine.» hvor han sier:
Eksterne lenker
Lenker til videre lesning om problemstillinger i forbindelse med evidensbasert medisin.
Plaumanniolini
Plaumanniolini er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.
Utseende
Små (gjerne ca. 2,5 millimeter), avlange, fint hårete, blankt rødbrune perlebiller. Gruppen kjennes særlig på at hodet er hort og bredt og antennene korte og spoleeformede. Hodet er nærmest halvsirkelformet sett ovenfra, med markerte bakhjørner og små fasettøyne, omtrent s¨å bredt som pronotum. Antennene er korte, leddene sitter tett sammen, og de er tydelig spoleformede (tykkest i midten). Pronotum er ovalt, mye bredete enn langt, dekkvingene ovale.
Utbredelse
Slekten e rutbredt i Sør-Amerika.
Beryl Oliver
Beryl Carnegy Joseph Oliver (født 20. august 1882 i Australia, død 13. juli 1972 i London) var en britisk veldedighetadministrator, så vel som det britiske Røde Kors' direktør for utdanning.
Bakgrunn
Hun ble født i Australia til britiske foreldre, Francis Edward Joseph og Isabella Eliza Butter Joseph (født Carnegy). Hennes mor kom fra en adelig skotsk familie. Hennes far, Patrick Carnegy of Lour, var en etterkommer etter David, Carnegie, 2. jarl av Northesk. Familien tok senere Carnegy som etternavn etter at Isabella overtok farens eiendommer i 1915. Beryl var utdannet privat i England og Frankrike.
Den 10. juni 1914 giftet hun seg med kontreadmiral (senere Admiral of the Fleet) Sir Henry Oliver av Royal Navy. De fikk ingen barn.
Karriere
I 1910 ble hun med i St John Ambulanse Brigade og steg raskt i gradene. Ved utbruddet av den første verdenskrig fikk hun ansvaret for "Naval and Military Volunteer Aid Detachment (VAD) Department", som administrerte det kombinerte pleiepersonalet til St John-ambulansen og det britiske Røde Kors. Hun hadde denne stillingen under hele krigen, men trakk seg i 1922, i opposisjon mot planene om å oppløse VAD'ene.
Thelonious Monk
Thelonious Sphere Monk sr. (født 10. oktober 1917 i Rocky Mount i North Carolina i USA, død 17. februar 1982 i New York City) var en amerikansk jazzpianist, kjent for sin improvisatoriske spillestil og opphavsmann til en rekke kjente komposisjoner. Thelonious Monk ble en av jazzens fremste og mest originale komponister. Et åttitall komposisjoner finnes innspilte av Monk selv.
Beryl Oliver
Karriere
Under andre verdenskrig ble hun medlem av Society's War Organisasjon Executive Committee og flere andre komiteer. Etter krigen ble hun foreningens direktør for utdanning.
Thelonious Monk
Bakgrunn
Thelonious Monk flyttet som barn tidlig i 1920-årene med sin familie til New York City. Sørvest for Harlem på Manhattan var det et område med overveiende svart befolkning, San Juan Hill, og dit kom de. Området ble nedrevet i 1950-årene. Faren, Thelonious Monk sr., forlot familien få år etter. Dermed var det moren Barbara, hjulpet av hans to søsken, som trådte til og tjente til familiens underhold. Moren arbeidet for byforvaltningen. Monk ble støttet av henne i sin musikkinteresse og fikk pianoundervisning allerede i barnealder. I en alder av 13 år hadde han allerede vunnet klaverkonkurranser på Harlems Apolloteater så ofte at de ikke lenger lot ham stille opp på flere.
Musiker
Inspirert av stride-pianister som Art Tatum fikk Monk innpass på Minton's Playhouse (1936) og ble en av innovatørene i det gryende bebop-miljøet. Monk spilte med Dizzy Gillespies band på Spotlite Club da han platedebuterte med Coleman Hawkins (1944). Han debuterte med T.M. Sextet (Blue Note Records, 1948), og innledet en periode med komposisjoner som Evidence og Criss Cross. .
Beryl Oliver
Karriere
Hun gikk i pensjon i 1956. Hun ble da BRCSs arkivar og skrev dens historie, The British Red Cross in Action, i 1966. Hun skrev en annen bok, Church of Saint Mary the Virgin, Aldermanbury, i 1969.
Thelonious Monk
Musiker
Perioden 1952-55 ga Little rootie tootie (1952), tilegnet hans sønn Thelonious, jr., og Bags groove i samspill med Miles Davis (1954). Senere (1955–1970) ledet han egen kvartett som bl.a. utga at Carnegie Hall (1957) med Ahmed Abdul-Malik bass, Shadow Wilson trommer og gjest, John Coltrane saksofon; her finner man komposisjonen Epistrophy og Crepuscule with Nelly (hans kone), samt Monks Mood. Med endret besetning var han i Oslo (April, 1966) med Charlie Rouse saksofon, Larry Gales bass og Ben Riley trommer.
Beryl Oliver
Utmerkelser
For sitt arbeid under den første verdenskrig ble Oliver tildelt det Kongelige Røde Kors (RRC) i 1916, og utnevnt til Kommandør av Order of the British Empire (CBE) som en del av 1919 nyttårsutmerkelsene og Dame Commander of the Order of the British Empire (DBE) i 1920 som en del av utmerkelsene i forbindelse med den første verdenskrig. For sitt virke under den andre verdenskrig ble hun utnevnt til Dame Grand Cross of the Order of the British Empire (GBE) som en del av 1948 nyttårsutmerkelsene. Etter Kongen investert henne som Dame Grand Cross, presenterte Dronningen, som president av det Britiske Røde Kors, henne med en diamantbrosje på en fest på Buckingham Palace.
Død
Hennes mann Henry Oliver døde i 1965 i en alder av 100 år. Hun døde i London i 1972 i en alder av 89. Etter eget ønske ble hennes aske satt ned i Hill of Lour i Angus.
Thelonious Monk
Musiker
Thelonious Monk ble en av jazzens fremste og mest originale komponister, og hans musikk er blitt innspilt av et stort antall musikere. Saksofonisten Steve Lacy hengav seg i en periode utelukkende til Monks musikk. Et åttitall komposisjoner finnes innspilte av Monk selv. Blant disse kan nevnes:
Han gjorde sin siste framføring som musiker i juli 1976. I 2006 fikk han posthumt en spesiell Pulitzer-pris for sine komposisjoner som endret jazzens utvikling. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I Norge har blant annet Knut Kristiansen gjort Monk til et spesielt anliggende gjennom innspillinger, orkestre og bestillingsverk.
Robert Hecht
Robert Emmanuel Hecht jr. (født 3. juni 1919 i Baltimore i Maryland, USA, død 8. februar 2012 i Paris i Frankrike ) var den ledende antikvitetsforhandleren i sin generasjon. Han gjorde sine første viktige salg på 1950-tallet, inkludert spredningen av samlingen til Ludwig Curtius, tidligere leder av det tyske arkeologiske instituttet i Roma, og senere salget av en rødfigurvase fra sent i det sjette århundre før Kristus til Metropolitan Museum of Art.
I 1972 solgte han Eufronios-kratéret til Metropolitan Museum of Art for én million dollar. Krateret viste seg å være plyndret og eksportert ulovlig, og ble overlevert til den italienske stat i 2008. I forbindelse med dette ble Hecht tiltalt av italienske myndigheter, men saken falt gjennom etter at et hovedvitne plutselig trakk tilbake sine uttalelser. I etterkant av dommen mot den kjente antikvitetssmugleren Giacomo Medici i 2005 ble Hecht igjen etterforsket og tiltalt for ulovlig eksport og handel med plyndrete oldsaker. Hecht benektet kjennskap til den ulovlige herkomsten til oldsakene. Saken ble senere henlagt grunnet foreldelse.
VM i slalåm-padling 1965
VM i slalåm-padling 1965 (verdensmesterskapet i slalåm-padling) ble arrangert i Spittal i Østerrike i 1965.
Kraftverk
Et kraftverk (eller en kraftstasjon) er et industrianlegg for produksjon av elektrisk energi En hovedkomponent i nesten alle kraftverk er en generator (én eller flere enheter), som er en roterende maskin som omdanner mekanisk energi til elektrisk energi ved å skape relativ bevegelse mellom et magnetisk felt og en elektrisk leder. Energikilder som utnyttes til å drive generatorene varierer mye. Dette avhenger først og fremst av hvilke drivstoff som er lett tilgjengelig, billig nok og på hvilke typer teknologi som landet eller kraftprodusentene har tilgang til.
De fleste kraftverk i verden brenner fossilt brensel som kull, olje og naturgass for å generere elektrisitet, og kjernekraft har også en viss utbredelse. Elektrisk kraftproduksjon representerer derfor en betydelig kilde til forurensning og utslipp av klimagasser. Det er en økende bruk av renere fornybare kilder som for eksempel solenergi, vind, bølger og vannkraft. Av disse er det vannkraft som er etablert teknologi, mens spesielt bølgekraft er på forsøksstadiet. Noen av verdens største kraftverk er vannkraftstasjoner.
Ordet kraftverk er misvisende fordi ordet kraft brukes i fysikken for å beskrive en påvirkning som endrer et objekts bevegelse eller form. I et kraftverk skjer energiomforming der elektrisitet dannes og da er for eksempel energiverk et mer passende uttrykk. Eller sakt på en annen måte så leverer et kraftverk energi og ikke kraft. Det samme kan sies om ordet elektriskkraft (i betydningen elektrisk energi eller effekt), kraftforsyning, kraftkilder og flere andre innarbeidede uttrykk der ordet kraft brukes på en måte som strider mot ordets innhold i dag. Imidlertid er ordet energiverk blitt en vanlig betegnelse på et distribusjonsverk, altså den instansen som selger elektrisk energi til sluttbrukere. Energiverkene vil ofte ikke ha egene kraftverk, slik at det vil oppstå misforståelser også om dette ordet brukes.
Kraftverk og elektrisitetsforsyning har fått en slik betydning som gjør at de fleste moderne samfunn får så store problemer at det truer liv og helse om produksjonen stopper bare en kort tid. Det er derfor utallige systemer i et kraftverke og i resten av kraftsystemet for å sikre stabil produksjon og overføring. Alle lands myndigheter har organer for å lage lover og regler for at de nødvendige tiltak blir utført og overholdt. I Norge er det Norges vassdrags- og energidirektorat som har dette ansvaret, mens Statnett har mye av det daglige drift- og systemansvaret for det nasjonale sentralnettet der mange av kraftverkene er tilknyttet.
Oversikt over typer av kraftverk
Ikke-fornybare energikiler:
Fornybare energikiler:
De følgende typene er på det eksperimentelle stadium:
Historie
I tidligere tider har vannkraft, vindkraft, samt muskelkraft fra mennesker og dyr blitt brukt til å drive maskiner som pumper, sager, møller, kverner og mange andre innretninger. Utover på 1800-tallet ble dampmaskinen tatt i bruk for å drive maskiner i fabrikkene som vokste opp under den industrielle revolusjon. I fabrikkene ble energien fra dampmaskiner eller vannturbiner overført via akslinger og reimdrift til spinnemaskiner, vevstoler, verktøymaskiner og mange andre av datidens nye oppfinnelser. En åpenbar ulempe med overføring av energi på denne måten var den store begrensningen for hvor store avstander en virksomhet kunne anlegges fra energikilden. På slutten av 1800-tallet ble det oppfunnet dynamoer eller generatorer som kunne bruke elektrisitet for overføring av energi over lengre avstander. Elektrisiteten hadde også den store fordelen ved at energi nå kunne konverteres over til mange forskjellige former som lys, varme og kinetisk energi, samt en rekke elektrokjemiske prosesser som ble utviklet og som kunne fremstille nye stoffer og materialer. Elektrisitet ble allerede helt i begynnelsen fremstilt i en egen bygning for formålet som på norsk fikk navnet kraftverk eller kraftstasjon.
Den første offentlige kraftstasjonen i verden regnes for å være var Edison Electric Light Station, bygget i London på Holborn Viaduct, som startet driften i januar 1882. Dette var et initiativ fra Thomas Edison som ble organisert og ledet av hans partner, Edward Hibberd Johnson. En dampkjele produserte dam og drev en dampmaskin på 125 hestekrefter som igjen drev en generator på 27 tonn som ble kalt Jumbo, etter den berømte elefanten. Dette kraftverket levert strøm til bygninger i området via kabler gjennom kulverter, slik at en ikke behøvde å grave opp veiene. Abonnentene inkluderte blant annet City Temple og Old Bailey. En annen viktig kunde var telegrafen i hovedpostkontoret, men dette kunne ikke nås via kulverter. Johnson laget da et arrangert med en opphengt forsyningskabel, via Holborn Tavern og Newgate.
I september 1882 ble Pearl Street Station satt i drift av Thomas Edison i New York for å gi elektrisk belysning til bygninger i nedre deler av Manhattan i New York. Stasjonen var i drift inntil den ble ødelagt av brann i 1890. I kraftstasjonen ble det benyttet en dampmaskinen for å drive likestrøms generatorer. På grunn av at distribusjon av likestrøm gir uforholdsmessig stort spenningsfall var forsyningsområdet lite. Den såkalte strømkrigen ble til slutt vunnet til fordel for vekselstrøm for distribusjon og bruk av elektrisk kraft, selv om noen likestrømsystemer var i bruk til langt utover på 1900-tallet. Likestrømsystemer med en aksjonsradius på rundt én kilometer måtte nødvendigvis være av mindre skala. Andre ulemper er at de hadde mindre effektivt drivstofforbruk, og mer arbeidskrevende å drive og vedlikeholde enn de mye større sentrale vekselstrømsanleggene.
Norges aller første vannkraftverk ble satt i drift samme høst som kraftverket i Pearl Street, og ble bygget av Senjens Nikkelverk i Hamn på Senja. Anlegget var på 6,5 kW og energien ble kun brukt til belysning.
Vekselstrømssystemer brukte et stort utvalg av frekvenser avhengig av typen av last: Belysning med bruk av høyere frekvenser, og elektrisk jernbane og store motorlaster der lavere frekvenser ble valgt. Økonomien i konseptet med en sentral kraftstasjon forbedret seg kraftig når enhetlig lys- og kraftsystemer som opererte på en felles frekvens, ble utviklet. Det samme kraftverket som matet til store industriformål i løpet av dagen, kunne mate jernbanesystemer i rushtiden og deretter forsyne private husholdninger som først og fremst trengte belysning på kvelden. På denne måten ble systemets brukstid forbedre og samtidig ble kostnadene for energiproduksjon redusert. Mange unntak eksistert, noen kraftstasjoner ble dedikert til drift av maskiner eller lys med en bestemt frekvens. I Norge er Hakavik kraftverk et eksempel. Roterende frekvensomformere var spesielt vanlig for å mate elektriske jernbanesystemer fra kraftsystemer for alminnelig kraftforsyning. I Sverige, Tyskland, Sveits, Østerrike og Norge er dette standard også i dag.
I løpet av de første tiårene av 1900-tallet ble de sentrale dampdrevne kraftstasjonene stadig større ved hjelp av høyere damptrykk for å gi større effektivitet. Samtidig ble mange kraftstasjoner koblet sammen for å forbedre påliteligheten og kostnader, dette kalles samkjøring. Høy spenning og vekselstrømoverføringer gjør at vannkraft ble en attraktiv energikilde ved fjerne fossefall kan levere elektrisk kraft til byene.
Teknisk oppbygning
I nesten alle kraftverk er det som nevnt én eller flere turbiner, som er en roterende maskin (ofte en dampturbin, gassturbin, vannturbin eller vindmølle) som driver en generator. En damp eller gassturbin blir kalt en varmekraftmaskin, som forteller at det er varmeenergi som omformes. De to enhetene generator og turbin blir ofte benevnt aggregat. Generatoren omdanner kinetisk energi til elektrisk energi ved å skape relativ bevegelse mellom et magnetfelt og en elektrisk leder. I dagens kraftsystemer er disse trefase vekselstrøms synkrongeneratorer som leverer elektrisitet ut på et stort kraftnett. I kraftnettet er frekvensen enten 50 (typisk i Europa og Russland) eller 60 Hz (typisk i Amerika), og dette har direkte betydning for omdreiningstallet til generatorene. Ofte har kraftnettet en spenning som mye høyere enn den spenningen en praktisk generator kan ha, derfor står det transformatorer mellom generatorene og kraftnettet slik at kraftstasjonene kan levere ut den ønskede spenning.
Energiomvandling i et varmekraftverk
De fleste kraftverk i verden brenner fossilt brensel som for eksempel kull, olje og naturgass, samt at kjernekraft har også en viss utbredelse. Typisk brukes disse energikildene til å produsere damp under høyt trykk i dampkjeler som driver turbinene, disse kalles derfor for dampkraftverk. En moderne dampkjel er ofte en såkalt vannrørskjele der et meget omfattende rørsystem med vann blir oppvarmet når drivstoffet forbrennes. I moderne kraftverk er det ønskelig å produserer damp i en form som kalles superkritisk væske, som er en tilstand som inntrer når trykket er over 22,1 MPa og temperatur på over 374 °C. Grunnen til at dette svært høye trykke og temperaturen tilstrebes for dampproduksjon er forbedring av virkningsgraden. Ifølge Carnotprosessen vil det skje en bedre termisk energioverføring om temperaturforskjellen mellom energikilden (forbrenningsprosessen) og energiopptakeren (vannet i kjelen) er minst mulig.
Turbinene i et dampkraftverk er av typen dampturbin og består av en aksling påmontert hjul med skovler som drives rundt av kraften (og dermed momentet) som dampen med høyt trykk skaper. En sier at varmeenergien i damp blir omvandlet til kinetisk energi (rotasjon), og en kaller derfor en dampturbin for en varmekraftmaskin.
Virkningsgrad
Ikke all termisk energi kan omdannes til mekanisk energi, i henhold til termodynamikkens andre lov. Derfor er det alltid varme som tapes til omgivelsene ved termisk energiomforming. Virkningsgraden i en dampturbin er begrenset av den maksimale damptemperatur som kan oppnås, og er ikke direkte avhengig av det drivstoffet som brukes. For de samme forholde hva gjelder dampkjele og dampturbin, vil et kull-, kjerne- og gasskraftverk alle ha den samme teoretiske virkningsgraden. Et varmekraftverk som leverer konstant effekt, kalt grunnlast, vil ha større virkningsgrad enn et som brukes for midlertidig høyt effektbehov, kalt topplast. Dampturbiner oppnår generelt høyere virkningsgrad når de blir kjørt for full kapasitet.
Virkningsgraden for en dampturbin er typisk noe under 50 %, noe som vil si at halvparten av dampens energi ikke kan nyttiggjøres i turbinen. I tillegg til dette energitapet er det flere andre ledd i et dampkraftverk som gjør at virkningsgraden blir enda lavere. I USA har U. S. Department of Energy et program med en visjon om å øke den totale termiske virkningsgraden i alle landets kullfyrte dampkraftverk fra 32,5 til 36 % innen 2020.