cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Perstorp kommune
Perstorp kommune er en kommune i Skåne län i landskapet Skåne i Sverige. Kommunens administrasjonssenter ligger i Perstorp.
Administrativ historikk
I 1935 ble det grunnlagt et municipalsamhälle i det som da var Perstorps landskommune, som tok navnet Perstorp. I 1946 ble hele kommunen en köping. Etter kommunereformen i 1952 ble köpingen utvidet til å også inneholde det som da var Oderljunga landskommune. Etter neste kommunereform, i 1971, ble det innført enhetlig kommunetype, og Perstorps kommune ble grunnlagt, uten endring på grensene.
Tettsteder
Perstorp kommune har kun et tettsted; Perstorp, som hadde 5 665 innbyggere per 31. desember 2010.
Marius Almås Johansen
Marius Almås Johansen (født 4. juni 1975) fra Stokmarknes er en norsk grafiker og musiker.
Han spilte gitar i Abbeys Adoption før bandet tok navnet Madrugada fram til 1996. Utga CD-en "Wrought", en samle-CD fra rockemiljøet i Vesterålen. Han fikk god kritikk for sin avgangseksamen ved Avdeling for spesialisert kunst, Kunsthøgskolen i Bergen i 2010. Denne utstillingen skal også vises i bl.a. Nyksund, og Stokmarknes.
Mossemarka
Mossemarka er et naturområde utenfor Moss i Østfold. Området brukes særlig til turer og rekreasjon, for eksempel på ski med utgangspunkt i Skihytta eller ridende fra Stallhuset, som ligger like ved huset til OK Moss.
Hovedserien 1953–54
Hovedserien 1953-54 var navnet på det øverste nivået i det norske seriesystemet i fotball som gikk fra juli 1953 til juni 1954. Hovedserien var delt opp i to avdelinger, med åtte lag hver. Skeid vant gruppe A, og Fredrikstad gruppe B. I finalen mellom de to lagene vant Fredrikstad 2-1.
Danneel Harris
Danneel Ackles (født 18. mars 1979 i Lafayette i Louisiana) er en amerikansk skuespiller. Hun spiller rollen som Rachel Gatina i TV-serien One Tree Hill.
Privatliv
Danneel Harris giftet seg i 2010 med kjæresten gjennom flere år, Supernatural-stjernen Jensen Ackles. De har tre barn. De to ble sammen under innspillingen av filmen "Ten Inch Hero" fra 2007.
Eiendomsskatt
Eiendomsskatt er en skatt som betales på grunnlag av et takstmessig verdianslag på fast eiendom. Det er eiendommens bruttoverdi som er gjenstand for beskatning. Belåning på eller inntekt av knyttet til eiendommen har ikke betydning for utmålingen av skatten.
Formål
Formålet med eiendomsskatt kan variere etter sted. De vanligste formålene er økte inntekter til myndighetene og utjevning av økonomiske ulikheter.
Skattlegging av eiendom vil kunne gi den skattleggende myndighet (lokal, regional, eller statlig) et stabilt økt inntektsgrunnlag. Inntekter som kan brukes enten til å nedbetale gjeld eller til å bedre offentlige velferdsgoder.
Eiendomsskatten betales av eier.
Historie
Eiendomsskatten er i prinsippet en av de eldste skatteformer i Norge. En form for eiendomsskatt ble innført i 1661 i forbindelse med tildeling av matrikkelskyld for eiendommer «på landet». Til sammenligning ble arveavgiften innført i 1792 og skatt på inntekt fra 1882 – til kommunen, fra 1892 – til staten. Matrikkelskylden for de enkelte eiendommene ble revidert flere ganger, senest ved «matrikkelloven» av 1886. Matrikkelskylden skulle gjenspeile eiendommenes avkastning, og var i realiteten en form for inntektsskatt. Bykommunene hadde ikke en slik form for skattlegging.
Etter at inntektsskatten ble innført i 1882 og 1892, forsvant i praksis matrikkelskatten (og dermed eiendomsskatten).
I ny skattelov fra 1911 ble det anledning til å kreve inn eiendomsskatt på alle bebygde boligeiendommer som befant seg i «bymessige strøk» i bykommunene, og på «verker og bruk» (i praksis forretninger og industribedrifter). I landkommunene var det bare anledning til å kreve inn eiendomsskatt på «verker og bruk». Ved tilleggslov av 1960 ble skillet mellom by- og land utvisket, slik at det også i deler av landkommuner som var utbygd på «bymessig vis» kunne utskrives eiendomsskatt. Begrunnelsen for denne form for skattlegging var at man regnet med at samfunnet i «bymessige strøk» hadde etablert tilleggstjenester (fast veidekke, gatelys, fellesfinansiert vann- og kloakksystem, fellesfinansiert kollektivtransport m.v.) som innbyggerne i slike strøk burde være med å dele kostnadene til.
Ved undersøkelse oppdaget Verdens Gang i 2001 at en 116 m² herskapsleilighet i Odins gate på Frogner, vurdert til markedsverdi kr 3,000,000, hadde ligningsverdi kr 50,000, mens en 23 m² hybel i en høyblokk på Blindern hadde det tredobbelte i ligningsverdi, kr 150,000. Eiendomsmeglerforbundets tall viste at ligningsverdien på norske boliger i 2001 varierte fra 5 % til 75 % av boligens faktiske verdi.
Ved lovendring den 16. juni 2006 nr. 25, ble det gitt generell anledning til å kreve inn eiendomsskatt for samtlige eiendommer i kommunen, selv om eiendommene ikke har fellesfinansiert kollektive tilbud, fra og med inntektsåret 2007.
Gjeldende regelverk
Eiendommenes skatteverdi fastsettes ved taksering, og settes lik eiendommens objektive omsetningsverdi. Med objektiv omsetningsverdi menes den verdi en kjøper under normale omsetningsforhold er villig til å betale for eiendommen. Det er gitt særlige regler om verdsettelse av kraftproduksjonsanlegg.
Kommunestyret fastsetter hvert år i forbindelse med budsjettet hvilke satser og regler som skal benyttes ved utskriving av eiendomsskatt for det kommende skatteåret. Eiendomsskatten skal være minst 2 ‰ og ikke mer enn 7 ‰ av taksten. Det første året det blir utskrevet eiendomsskatt i en kommune, må skatten ikke være større enn 2 ‰. Senere kan skatten ikke i noe år økes med mer enn 2 ‰.
For boliger kan kommunestyret fastsette et bunnfradrag i eiendomsskatten. Bunnfradraget trekkes fra skattetaksten som eiendomsskatten beregnes ut fra. Eiendommer som er verdt mindre enn bunnfradragsverdien slipper dermed å betale eiendomsskatten. Formålet med bunnfradraget er at skatten ikke rammer boliger med lav verdi og dermed blir mer økonomisk utjevnende.
Flere norske kommuner har blitt kritisert for beregningssystemet for eiendomsskatt, etter å ha taksert eiendommene vesentlig lavere eller høyere enn reell markedsverdi.
Størrelse og omfang
Ifølge tall fra SSB har både omfanget av og inntektene fra eiendomsskatt hatt en jevn økning fra 2007. Andelen kommuner med eiendomsskatt har økt fra 63,1 % i 2007 til 85,3 % i 2016. Antallet kommuner med eiendomsskatt i hele kommunen har mer enn firedoblet seg fra 55 i 2007 til 239 i 2016. Fra 2007 til 2015 hadde inntektene økt fra 5,6 milliarder til 11,1 milliarder kroner.
I 2016 opererte 365 av 428 kommuner med eiendomsskatt, og 239 av kommunene med eiendomsskatt hadde det i hele kommunen. De samlede kommunale inntektene på eiendomsskatt var i 2015 på 11,1 milliarder.
Østlige Sierra Madre
Østlige Sierra Madre (Sierra Madre Oriental) er en fjellkjede i det nordøstlige Mexico. Fjellkjeden strekker seg om lag 1000 kilometer fra Coahuila syd gjennom Nuevo León, Tamaulipas, Texas, San Luis Potosí, Hidalgo til Puebla og Querétaro hvor den grenser mot Vestlige Sierra Madre og Det transmeksikanske vulkanbeltet. Høyeste toppen på fjellkjeden er Cerro del Potosí (3720 meter over havet).
Isak Rogde
Isak Rogde (født 3. februar 1947 på Senja, død 3. januar 2010 i Oslo) var en norsk oversetter.
Rogde ble utdannet cand.mag. fra Universitetet i Oslo i 1972. Han arbeidet som lærer, forlagskonsulent og fra 1984 som frilans oversetter. Han oversatte godt over 150 bøker til norsk fra dansk, engelsk, russisk, svensk og tysk. Fra januar 2006 til juni 2008 var han sendelektor ved Statsuniversitetet i Moskva. Han var medforfatter av tre bøker om Russland. Han skrev også artikler for bl. a. Jazznytt og Syng og Segn.
Priser og utmerkelser
Isak Rogde fikk Bastianprisen for barne- og ungdomslitteratur i 1989 for sin oversettelse av  Peter Pohl: Janne, min venn og Bastianprisen for voksenlitteratur i 2010 for sin oversettelse av Uwe Tellkamps Tårnet. Dette er første gang Bastianprisen har blitt utdelt posthumt. Han har også blitt tildelt Kirke- og undervisningsdepartementets oversetterpris og har to ganger kommet på IBBY's hedersliste (International Board on Books for Young People Honour List).
Rogde var bosatt i Oslo.
Schwedt-traktaten
Schwedt-traktaten ble underskrevet den 6. oktober 1713, under den store nordiske krigen mellom Det russiske tsardømmet og Brandenburg-Preussen i Schwedt. Brandenburg-Preussen ble lovd det sørlige Svensk Pommern opp til elven Peene, som nettopp hadde blitt erobret av Russland. Til gjengjeld skulle Brandenburg-Preussen akseptere de russiske annekteringer av svenske Ingermanland, Estland og Karelia, og betale 400,000 thaler til Russland. Det sørlige Svenske Pommern skulle administreres av Brandenburg-Preussen fram til en kom fram til en endelig fredsavtale.
Ingrid Lorentzen
Ingrid Lorentzen (født 9. mars 1972 i Trondheim) er en norsk ballettdanser, og fra 2012 ballettsjef ved Den Norske Opera & Ballett.
Bakgrunn
Hun er utdannet ved Statens balletthøgskole i Oslo i (1988-89) og Svenska Balettskolan i Stockholm, i tillegg til dansestudier i New York og Paris. Lorentzen fikk sitt gjennombrudd med fremførelsen av Kjersti Alvebergs Lokk i Eurovisjonens konkurranse for unge dansere i 1991. Året etter danset hun for første gang Kristin Lavransdatter i Nidarosdomen. I perioden 1992 til 1995 var hun frilanser og arbeidet mye med koreografer som Kjersti Alveberg, Patrick King og Arne Fagerholt. I perioden 1995–97 var hun ansatt ved Skånes Dansteater i Malmö.
I 1997 ble Ingrid Lorentzen medlem av Nasjonalballetten, og i 2000 ble hun utnevnt som solist. Hun har opptrådt både i store klassiske roller som Odette/Odile i Holmers’ Svanesjøen, tittelrollen i Alvebergs Volven, Sukkerfeen og Snødronningen i Bjørns Nøtteknekkeren, Mdm. de Tourvel i Grand-Maitres Farlige Forbindelser, samt i moderne verk av internasjonale koreografer som Balanchine, Glen Tetley, Jiří Kylián, Lightfoot og Leòn og Nacho Duato I 2001 fikk hun kritikerprisen for sin tolkning av Kim Brandstrups Place of Stone.
Hun har samarbeidet med Kjersti Alveberg om bl.a. Babels barn, tittelrollen i Volven (2000) og Nett no! (Det norske teatret 2002; også fjernsynsvisning). Lorentzen har spilt hovedroller både i norsk film, Lille Frøken Norge (2003) og teater: den kvinnelige hovedrollen som Eva Linde i Dag Solstads Genanse og verdighet ved Nationaltheatret (2000), Solveig/Den grønnkledde i Peer Gynt ved Torshovteatret (2004) og Ein tanke slo meg her om dagen, en forestilling om Olav H. Hauge (2008). Hun har også hatt et nært samarbeid med instruktør Marit Moum Aune som koreograf på flere forestillinger, bl.a. i Røros-spelet Elden (2007–2011), Nåde for Riksteatret (2005), og Romeo og Julie for Trøndelag Teater (2010). I 2006 medvirket hun under kroningsjubileet i Nidarosdomen. Lorentzen fikk som første danser Telenors kulturpris «Grenseløs kommunikasjon» i 2004. Hun var oppnevnt som medlem av Norsk kulturråd i perioden 2009-2013, men gikk ut av rådet i 2011 da hun ble utnevnt til ballettsjef. Ingrid Lorentzen er juryleder for den Internasjonale Ibsenprisen (The International Ibsen Award) fra 2019. Hun sitter i styret til Dextra Artes og Telenors Kulturpris. Hennes åremål som ballettsjef ved Den Norske Opera og Ballett går fram til 2030. Avisen Subjekt kåret i 2022 Lorentzen til en av kultur Norges 100 mektigste.
David av Skottland, jarl av Huntingdon
David av Skottland, jarl av Huntigton (født ca. 1144, død 17. juni 1219) var en skotsk prins. Han var den yngste overlevende sønn av Henry av Skottland, 3. jarl av Huntingdon og derfor sønnesønn til kong David I av Skottland. Tittelen jarl av Huntingdon ble tildelt ham etter at hans eldre bror William entret tronen. Jarltittelen ble etterfulgt av Davids sønn John.
I rettstvisten for etterfølger til den skotske tronen i årene 1290–1292 påsto en etterkommer etter Davids søsters Adas, Floris V, hertug av Holland, (som også søkte etter tronen for seg selv) at jarl David hadde gitt avkall på arvelige krav til skotske tronen. Sannferdigheten av denne påstanden har ikke blitt bekreftet av andre kilder, heller ikke grunnen til den.
Etter at den mannlige linje til det kongelige hus i Skottland døde ut i 1290 da Davids bror William I av Skottland døde ble det etterkommerne til David som ble førstekandidater til tronen. Det to mest framtredende var Robert Bruce, 5. lord av Annandale, og John Balliol som var hans etterkommer gjennom Davids respektive døtre Isobel av Huntingdon og Margaret av Huntingdon.
Hovedserien 1954–55
Hovedserien 1954-55 var navnet på det øverste nivået i det norske seriesystemet i fotball som gikk fra juli 1954 til mai 1955. Hovedserien var delt opp i to avdelinger, med åtte lag hver. vant gruppe A, og gruppe B. I finalen mellom de to lagene vant Larvik Turn 4-2.
Jarud
Jarud (kinesisk: 扎鲁特旗; pinyin: Zālǔtè Qí) er et banner (fylke) i byprefekturet Tongliao i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 297,538 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 304 løper gjennom området. Den begynner i Dandong i Liaoning og fører til Holingol i Indre Mongolia.
Tidligere Qin
Tidligere Qín (hanzi: 前秦; hanyu pinyin: Qiánqín), også kalt Fúqín (苻秦) etter keiserfamilien, var et av sekstenkongerikene i Kinas historie. Riket av grunnlagt av den etnisk di'iske Fú-familien, og i 376 hadde det forent Nord-Kina under sitt styre. Selv om tegnene er like var dynastiet ikke relatert med det tidligere og mye mektigere Qin-dynastiet. I navnet blir "tidligere" brukt for å skille dette riket fra den qiangiske, urelaterte og delvis samtidige staten Senere Qin (384-417).
Tidligere Qíns nederlag i slaget ved Feishui og de følgende opprørene i rikets territorier delte Tidligere Qin i to ikke sammenhengende deler etter keiser Fú Jiāns død i 385; delen i dagens Taiyuan i Shanxi, som fort ble erobret av xianbeiene fra Senere Yan og av dinglingene. Delen som besto av klart forminskede områder rundt grensen til dagens Shǎnxī og Gansu motstod presset til den ble disintegrert etter flere år med invasjoner fra Vestlige Qin og Senere Qin.
I 327 ble Gaochang-kommanderiet opprettet av Tidligere Liang under den hankinesiske Zhang-familien. Dette førte til en omfattende hankinesisk innvandring til området, hvor flertallsbefolkningen etter hvert var kinesere. I 383 overtok Tidligere Qín-generalen Lu Guang kontrollen over området.
Alle herskerne av Tidligere Qín kalte seg selv "keisere" med unntak av Fú Jiān, som brukte tittelen Tiānwáng, "Himmelsk konge," men som posthumt ble regnet som en keiser.
Eduard Kainberger
Eduard «Edi» Kainberger (født 20. november 1911 i Salzburg, død 7. mars 1974) var en østerriksk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Kainberger vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1936 i Berlin. Han var målvakt og lagkaptein på det østerrikske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Italia. Østerrike vant kvartfinalen over Peru med 4-2 og i semifinalen beseiret de Polen med 3-1. I finalen, som ble spilt 15. august 1936 med 85 000 tilskuere, møtte de Italia, Østerrike tapte finalen med 1-2. Kainberger var målvakt og spilte alle fire kampene i OL-turneringen.
Japansk kjempeveps
Japansk kjempeveps, mandarinveps eller nordlig kjempeveps, Vespa mandarinia, er en asiatisk art – den største av alle – i familien stikkeveps. Den tilhører samme slekt som vår norske geithams (V.crabro) og minner om denne i levevis. Underarten Vespa mandarinia japonica hører hjemme i Japan.
Utbredelse og tilholdssted
Arten er påvist i Japan, Russland, Korea, Kina, Taiwan, Indokina, Nepal, India og Sri Lanka. Den finnes både i tempererte og tropiske skoger, oftest i høyere strøk opp til over 2000 moh. Som vår geithams bygger den ofte bol i hule trær.
En invaderende art
Den japanske kjempeveps er etablert i Nord-Amerika, kanskje etter at befruktede dronninger ble fraktet over Stillehavet med skip. I desember 2019 ble den sett i USAs delstat Washington, noe som vakte oppstyr i mediene Siden har den spredt seg på begge sider av grensen mellom USA og Canada (British Columbia) på den nordamerikanske vestkysten. Analyser av mitokondrisk DNA tyder på at bestandene har opphav i henholdsvis Sør-Korea og Japan. I staten Washington planlegges det å sette ut 1000 feller hvert år for å utrydde den invaderende arten. . Kjempevepsen må ikke forveksles med den betydelig mindre asiatiske geithamsen Vespa velutina, som også tar bier, og som har kommet seg til Sør-Frankrike og har spredt seg i Europa.
Japansk kjempeveps er ikke sikkert påvist i Europa eller Australia, men er påstått sett flere steder, bl.a. i Frankrike. Birøktere og forskere frykter at den også kan dukke opp i Norge, eller spre seg til Norge hvis den får fotfeste i Europa.
Levevis og livsløp
Som hos andre sosiale stikkeveps er kjempevepsens arbeider et energisk insekt, som er på vingene en stor del av tiden på jakt etter mat til larvene. Kjempevepsen er rask og utholdende og kan fly 100 km om dagen med en fart på opptil 40 km/t.
Ernæring
Som andre stikkeveps tar japansk kjempeveps store mengder insekter og andre smådyr for å fôre larvene. Størrelsen og den tykke huden gjør at den gjerne går løs på byttedyr som de mindre stikkevepsene sjelden eller aldri gir seg i kast med. Den tar blant annet andre vepser, bier og knelere. Knelerne er selv blant de største rovinsektene. De fanger andre insekter ved å sakse dem med forbena, for så å spise dem. Men det har hendt en slik sakset veps i stedet har drept den langt større kneleren.
...og veps
Den japanske kjempevepsen angriper også vepsebol, først og fremst for å ta larver og pupper. Den kan tilmed angripe bolet til andre geithamser. Dermed kan de også kvitte seg med en konkurrent om maten. Men disse vepsene setter seg så kraftig til motverge at angrepet kan mislykkes, eller iallfall koste betydelige tap.
Regnes også som nyttig
Til tross for herjingene i bikubene og det kraftige stikket oppfattes ikke kjempevepsen som udelt skadelig. Den tar ofte mengder av skadeinsekter når disse har masseforekomster – bl.a. fluer og larver er enklere byttedyr enn hissige bier. Mange steder i Asia er det dessuten tradisjon for å spise insekter, ikke minst i form av sprøstekt geithams; særlig larvene regnes som en delikatesse. Også kjempevepsen spises stekt i noen japanske fjellandsbyer.
Utveksling av næring med larvene
Larvene av sosiale stikkeveps er mer enn passive mottagere av mat. Når arbeiderne fôrer larvene med store mengder proteinrik kjøttmat – som de visstnok ikke er i stand til å fordøye selv – får de noen dråper med energirik væske tilbake. Iallfall hos kjempevepsen synes denne væsken å ha stor betydning for energiutfoldelsen. Siden 1990-årene er den også fremstilt syntetisk og markedsført som energidrikk, særlig i forbindelse med utholdenhetsidrett. Da Naoko Takahashi vant OL-maraton i 2000, ble seieren tilskrevet dette produktet. Stoffet markedsføres under navn som «Hornet Juice» og «Hornet Performance Nutrition» (engelsk hornet = geithams).
Zhumadian Zhongyuan gasskraftverk
Anlegget bygges ut som et CDM-prosjekt under FN (UNFCCC).
Japansk kjempeveps
Utveksling av næring med larvene
Ved stoffskiftet bidrar også larvene til å holde temperaturen oppe i bolet på kjølige dager.
Stikket og giften
I likhet med vår geithams og andre stikkeveps er japansk kjempeveps sjelden aggressiv overfor mennesker. Den stikker sjelden – unntatt hvis den blir klemt eller tråkket på, og særlig hvis den føler seg truet ved bolet. Skal vi tro forsøk med mus, er giftvirkningen sterkere enn for giften til vår geithams, men svakere enn for honningbienes gift. Hvis kjempevepsen først stikker, er følgene ofte alvorlige fordi giftmengden er langt større enn hos mindre veps. Stikkene er meget smertefulle – og beskrevet som om en får kjørt en glohet spiker inn i kjøttet. De kan også være farlige selv for folk, særlig barn, som ikke er allergiske. I henhold til forsøk med mus har giften en LD50 på 4,1 mg/kg (LD50 av engelsk Lethal Dose 50, den giftmengde som fører til en dødelighet på 50 %). Hvis erfaringene med mus kan overføres til mennesker, er altså dødeligheten for en person på 50 kg 50 % hvis han får i seg 205 mg gift (giften til en honningbie har en LD50 på 1,2 mg/kg). I Japan dør ca. 40 mennesker i året etter stikk av kjempevepsen, mens ca. 10 dør av slangebitt (de farligste slangene, som kongekobra og brilleslange, mangler i Japan). Hverken denne statistikken eller beregninger av giftens virkning sier noe om sjokkvirkningen, eller at folk dør fordi de tror stikket er farlig (noceboeffekt).
Giften inneholder en rekke kjemikalier som dels er typiske for vepsegift, dels ikke er kjent fra andre veps. Som hos andre stikkeveps inneholder giften et cytolytisk (dvs. at det bryter ned cellevev) peptid, og dessuten et neurotoxin som er gitt navnet mandaratoxin (MDTX),
Norges kirker
Norges kirker er et dokumentasjonsprosjekt for kirkebygg knyttet til Den norske kirke. Prosjektet ble satt i gang av Riksantikvaren og er nå knyttet til Norsk institutt for kulturminneforskning. Resultatene ble fra tidlig på 1950-tallet publisert i bokserien Norske Minnesmerker utgitt av Riksantikvaren. Fra 2003 har materialet blitt publisert på internett.
Nasjonalbiblioteket
<ol type="I"> <li>Østfold 1 - </li> <li>Østfold 2 - </li> <li>Akershus 1 - </li> <li>Akershus 2 - </li> <li>Buskerud 1 - </li> <li>Buskerud 2 - </li> <li>Buskerud 3 - </li> <li>Hordaland 1 - </li> <li>Hordaland 2 - </li> <li>Hordaland 3 - Hordaland 3, nb.no</li> <li>Bergen 1 - </li> <li>Bergen 3 - </li> </ol>
På nett
<ol type="I" start="0"> <li>Hovedside - norgeskirker.no</li> <li>Østfold - norgeskirker.no</li> <li>Akershus - norgeskirker.no</li> <li>Oppland - norgeskirker.no</li> <li>Buskerud - norgeskirker.no</li> <li>Vestfold - norgeskirker.no</li> <li>Hordaland og Bergen- norgeskirker.no</li> <li>Sogn og Fjordane - norgeskirker.no</li> </ol>
Soomaa
Soomaa er et 4.700 hektar stort myr-område i det sentral-sørvestlige Estland, i grensetraktene mellom Pärnu fylke i vest og Viljandi fylke i øst. Myrområdene dekker et enormt, flatt sletteland mellom elvene Halliste og Pärnu, og støter på et bølgete høyland i sør – Sakala. Området strekker seg mellom byene Sindi og Võhma, og en del av myrområdet er vernet som Soomaa nasjonalpark.
Myrområdet er populært for fritid og rekreasjon, men det anbefales at man ferdes på avmerkede stier og løyper. Torven er inntil 8 meter dyp, dvs inntil 8 000 år gammel utfra den normale tilvekst på en millimeter per år. Om våren kan det bli store oversvømmelser i smelteperioden, tidvis med 1 meter per døgn i flere dager. Da kan både myr, landbruksmark og veier bli totalt oversvømmet og uframkommelige uten båt.
Maleren Marju Bormeister (f. 1951) har malt en rekke landskapsmalerier fra myrene, som hun oppsøker år etter år. I den sovjetiske perioden var det en militærleir i myrområdet – med både rakettbase og militær flyplass.
Simon Lei Zhenxia
Simon Lei Zhenxia (født 11. oktober 1915 i Hoh-C'hu i Kina, henrettet 16. februar 1970) var katolsk biskop av bispedømmet Fenyang i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina.
Liv og virke
Lei Zhenxia ble presteviet i 1939. Pave Pius XII utnevnte ham til biskop av Fenyang og han ble bispeviet i Shanghai den 9. juni 1949, fire måneder før grunnleggelsen av Folkerepublikken Kina.
I 1951 deltok biskop Lei en konferanse arrangert av regjeringen i Beijing som en forsonings gestus. Han ble arrestert i 1955 og ble uten rettssak fgitt en fengselsstraff på 12 år. Straffen ble senere forlenget til 20 år.
I 1958 valgte Shanxi-avdelingen av den regjeringsapproberte katolske patriotiske forening prestene Gao Yong og Li Dehua til nye biskoper av henholdsvis Fenyang og Taiyuan. Begge ble bispeviet av den regjeringsapproberte biskop Ignatius Pi Shushi den 24. januar 1962 i Beijing.
I 1970 brøt det ut opptøyer i Taiyuan, som følge av undertrykkelse og matmangel. Myndighetene arresterte da umiddelbart den kinautnevnte biskop Li og en prest fra bispedømmet, fader Hao Nai.
Biskop Lei og fader Hao ble skutt den 16. februar 1970, og biskop Li ble henrettet en måned etter. I perioden 1960-1980 døde mange katolske geistlige i myndighetenes fengsler, men bare de nevnte tre ble åpent henrettet. Forholdet, om noe, mellom kirken og opptøyene er ukjent for historikere.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Zainsk kondensatkraftverk
Zainsk kondensatkraftverk er et varmekraftverk i Russland. Det får en installert produksjonskapasitet på 2.400 MW, og avgir i tillegg til elektrisitet også fjernvarme med 110 Gcal/t. Brenseltypen blir naturgass og kondensatgass av råolje. Operatør er energiselskapet Tatenergo.
Simrishamn kommune
Simrishamn kommune er en kommune i Skåne län i landskapet Skåne i Sverige. Simrishamn grenser til Tomelilla, Ystad og Kristianstad. Kommunens administrasjonssenter ligger i Simrishamn.
Tettsteder
Simrishamn kommune har tolv tettsteder. I tabellen oppgis antall innbyggere per 31. desember 2010.
Kirker i Simrishamn
Kommunen har 25 kirker og kapeller, flere av dem bygget på 1100-tallet.
Ruseløkka skole
Skolebygningen åpnet i 2021
Til skolestart 2021 stod nytt skolebygg klart og ble åpnet av dronning Sonja. Etter at den gamle skolebygningen var revet, ble ungdomstrinnet lokalisert til Kristiania tekniske skole like ved, mens barneskoleelevene ble busset til Vollebekk skole.
Skolebygningen fra 1871
Det opprinnelige skolebygget for Ruseløkka skolevar tegnet av arkitekt Henrik Thrap-Meyer og stod klart i 1871. I 1891 fikk skolen bygget på en tredje etasje og overlærerbygning, i 1938 fikk skolen ytterligere en etasje og to nye fløyer.
Horqin venstre bakre banner
Horqin venstre bakre banner (kategori: 科尔沁左翼后旗; pinyin: Kē'ěrqìn Zuǒyì Hòu Qí) er et banner (fylke) i byprefekturet Tongliao i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 394,322 i 1999.
Ruseløkka skole
Skolebygningen fra 1871
Tyskerne rekvirerte skolen under den andre verdenskrig og brukte den som kaserne (Kaserne Ostpreussen).
Skolen er på Oslo kommunes byarkivs nettsider omtalt som et av Oslos monumentale skolebygg, men den ble ikke prioritert i Byyantikvarens verneplan for Osloskolene.
Det gamle skolebygget ble besluttet revet i 2017 for å gjøre plass til et nytt bygg. Etter protester ble rivingen forsinket, men beslutningen om å rive ble stadfestet av bystyret høsten 2017, og bygget ble revet høsten 2018.
Ruseløkka skolekorps
Ruseløkka skolekorps ble stiftet 3. mars 1933 og gjenopplivet i 2015. Dirigent er Ingunn Sakshaug. Korpset samarbeider med Oslo kulturskole.
Horqin venstre bakre banner
Kulturminner
General Senggerinchins residens (Senggelinqin wangfu) ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Samferdsel
Kinas riksvei 304 løper gjennom området. Den begynner i Dandong i Liaoning og fører til Holingol i Indre Mongolia.
Brav Norway
Brav Norway, tidligere Swix, er en norsk produsent av skismøring, skistaver, skibekledning og annet skitilbehør med hovedkontor i Oslo. Produkter fra Brav selges over hele verden hos forhandlere av skiutstyr, og de brukes av utøvere i ulike skidisipliner.
50 State Quarters
50 State Quarters-programmet var lanseringen av en serie med minnemynter produsert av United States Mint. Mellom 1999 og 2008 ble det utgitt 50 mynter, der samtlige 50 av USAs delstater fikk en egen mynt med unik bakside. Fra januar til november 2009 ble det også lansert minnemynter for Washington, D.C. og fem territoriale områder: Guam, Puerto Rico, Nord-Marianene, Amerikansk Samoa og De amerikanske Jomfruøyer. Myntene er gangbar mynt, med en verdi på 0,25 dollar og blir kalt for Quarters (kvart-dollar).
Detaljer
Bildene kommer fra United States Mint.
1988
Se også
Arkeologiåret 1988
Filmåret 1988
Filosofiåret 1988
Kunståret 1988
Litteraturåret 1988
Lyrikkåret 1988
Musikkåret 1988
Teateråret 1988
TV-året 1988
Brav Norway
Navnet Swix kom fra en intern navnekonkurranse og var en forkortelse for "ski wax". Swax var allerede tatt og man endte opp med Swix.
Dobrotvorsk kraftverk
Dobrotvorsk kraftverk er et varmekraftverk i Ukraina. Det har en installert produksjonskapasitet på 600 MW, fordelt på 2 blokker, 7 kokere og 3 turbiner. Operatør er Zakhidenergo.
Valdez
Exxon Valdez-forliset
Den 24. mars 1989 forliste tankeren Exxon Valdez cirka 40 km vest for Valdez.
Dobrotvorsk kraftverk
Anlegget ble påbegynt omkring 1955 og stod ferdig i 1961. Brenselkilden er kull, naturgass og olje.
Overenskomst i arbeidslivet
Overenskomsten er i arbeidslivet den delen av tariffavtalen som regulerer lønns- og arbeidsforhold. Mens hovedavtalen tar for seg hvilke spilleregler som gjelder mellom partene, vil overenskomsten ta for seg de materielle sidene av avtalen. I offentlig sektor blir overenskomsten gjerne kalt «Hovedtariffavtalen», eksempelvis i staten. I privat sektor går også flere overenskomster under navnet «avtalen», eksempelvis «Forlagsavtalen». I begge tilfeller sorterer de likevel under kategorien overenskomst.
Overenskomsten kjennetegnes av at den er «tariffavtalens del 2».
Hvem inngår avtalen
En overenskomst er en kollektiv arbeidsavtale som tar sikte på å etablere et likt sett av bestemmelser for samtlige ansatte innenfor gitte stillingskategorier på samme type arbeidsplass. Overenskomsten kompletterer dermed en allerede individuell arbeidsavtale. Overenskomster i Norge har ofte lange tradisjoner og er gjerne fremforhandlet mellom partene over flere tiår. De er dermed ofte detaljrike og spesifikke, langt ut over hva man kan forvente av en individuell arbeidskontrakt.
Hva kan avtales
Innen arbeidsretten er arbeidsmiljøloven å betrakte som en minstelov. Hvilket innebærer at partene individuelt eller gjennom en tariffavtale kan avtale ordninger som sikrer bedre vilkår enn loven, men ikke dårligere. Der det er opprettet tariffavtale, vil tariffavtalen på samme måte som loven fungere som minsteordning, men da en minsteordning ut over lovens minimumsregler. Man kan altså på en arbeidsplass omfattet av tariffavtale ikke gi lønns- og arbeidsvilkår som er dårligere enn tariffavtalens bestemmelser.
Det er viktig å merke seg at det i Norge ikke finnes noen lovfestet minstelønn. Det er altså opp til partene å avtale hvilken lønn de mener er «riktig lønn». På samme måte er det ingen automatisk allmenngjøring av tariffavtaler i Norge. Man kan altså ikke påberope seg tariffavtalens bestemmelser, hvis ikke arbeidsplassen er omfattet av denne.
Overenskomstens bestemmelser
Hva som er avtalt i den enkelte overenskomsten vil kunne variere sterkt ut fra hvilke stillingskategorier overenskomsten er ment å omfatte. Eksempelvis vil en lærer ha andre behov i sin jobb enn en verkstedarbeider. Atter andre yrkesgrupper er mer opptatt av å fremforhandle lønn på individuelt nivå, men vil heller at overenskomsten skal fange opp andre sider i ansettelsesforholdet enn lønn.
En omfattende overenskomst kan angi regler for hvordan følgende skal håndteres på arbeidsplassen:
De fleste overenskomster har i dag også en rekke bilag, og disse er ofte fremforhandlet mellom hovedsammenslutningene under samordnet oppgjør og er dermed gjennomgående like på tvers av de ulike overenskomstene. Eksempler på dette kan være som følger:
Til sist kommer overenskomstens varighet, hvilket i Norge normalt er 2-årig. Etter utløpsdatoen reforhandles hele overenskomsten av partene, dette skjer under tariffoppgjøret.
Antall overenskomster
Hvor mange overenskomster som finnes i Norge er det ingen oversikt over. Mellom de enkelte fagforbund og arbeidsgiverorganisasjoner kan det anslås opp mot tusen.
Eksterne lenker
Torgeir Aarvaag Stokke: «Lønnsforhandlinger og konfliktløsning – doktoravhandling» (1998) Kristine Nergaard og Torgeir Aarvaag Stokke: «Arbeidslivets organisasjoner 2008/2009»
Pierre Amine Gemayel
Pierre Amine Gemayel, eller Pierre Gemayel junior, kort Pierre Amine, بيار أمين الجميل; (født 24. september 1972 i Libanon, drept 21. november 2006 i Beirut), var en libanesisk politiker, advokat og maronittisk kristen. Gemayel var industriminister da han ble myrdet.
Gemayel var medlem av Kata'ib-partiet (også kalt Falangistpartiet) og sønn av den tidligere libaneske president Amine Gemayel og brorsønn av Bashir Gemayel (myrdet 1982). Gemayel ble oppkalt etter sin bestefar Pierre Gemayel, som kom levende fra et attentat i april 1975, da fire falangister ble drept. Den hendelsen var med på å utløse den libanesiske borgerkrig. Også hans kusine Maya ble drept ved et attentat som egentlig hadde Bachir som mål. Familien, som har sine røtter i småbyen Bikfaya, har vært aktiv i libanesisk politikk i generasjoner.
Gemayel studerte jus ved Université Saint-Joseph i Beirut og i Paris. Etter studiene begynte han i sin fars advokatfirma. Den 25. september 1999 giftet han seg i Limassol på Kypros, med Patrica Daif. De fikk to sønner. Gemayel hadde en søster, Nicole, og en yngre bror, Samir.
Falangistene går for å være provestlige og antisyriske.
Vilhelm III av Nederland
Vilhelm III, Willem Alexander Paul Frederik Lodewijk (født 19. februar 1817, død 23. november 1890), var konge av Nederland 1849-1890.
Han gikk med på å følge konstitusjonen og å ha Johan Rudolph Thorbecke som statsminister. Men da han etter hvert motsatte seg å la katolikkene få gjenopprette sin erkebispestol i Utrecht, fant han en måte å motsette seg Thorbeckes politikk på. Thorbecke ledet flere regjeringer frem til sin død i 1872.
Hans første ekteskap ble inngått i 1839 med Sophie av Württemberg. Med henne fikk han sønnene Vilhelm (1840–1879; kronprins, død av en lungesykdom), Morits (1843–1850) og Alexander (1851–1884; kronprins, død av tyfus). Ektefellene levde adskilt fra 1855.
Han giftet seg for andre gang 7. januar 1879 med Emma av Waldeck-Pyrmont. Med henne fikk han datteren Wilhelmina av Nederland, som ble regjerende dronning.
Hans andre ektefelle, Emma av Waldeck-Pyrmont, fungerte som regent da han ble rammet av sykdom i 1890. Han ble etterfulgt på tronen av sin datter Wilhelmina.
Josef Kitzmüller
Josef Kitzmüller (født 21. juni 1912, død 14. mai 1979) var en østerriksk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Kitzmüller vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Italia. Østerrike vant kvartfinalen over Peru med 4-2 og i semifinalen beseiret de Polen med 3-1. I finalen, som ble spilt 15. august 1936 med 85 000 tilskuere, møtte de Italia, Østerrike tapte finalen med 1-2. Kitzmüller var angrepsspiller og spilte to kamper i OL-turneringen.
Steinar Pedersen
Steinar Pedersen er navnet til flere personer:
Mina
Mina kan referere til:
Martin Kargl
Martin Kragl (født 30. desember 1912, død 20. mai 1946) var en østerriksk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Kargl vant en olympisk sølvmedalje i fotball under OL 1936 i Berlin. Han var med på det østerrikske laget som kom på andreplass i fotballturneringen bak Italia. Østerrike vant kvartfinalen over Peru med 4-2 og i semifinalen beseiret de Polen med 3-1. I finalen, som ble spilt 15. august 1936 med 85 000 tilskuere, møtte de Italia, Østerrike tapte finalen med 1-2. Kargl var forsvarsspiller og spilte alle fire kampene i OL-turneringen.
Galleri Blunk
Galleri Blunk er et non-profit kunstgalleri lokalisert på Strandveien på Svartlamon. Galleriet er drevet av unge kunstnere i Trondheim og studenter ved Kunstakademiet i Trondheim (KiT). Hovedmålsetningen er at galleriet skal være en arena for kunststudenter og nyetablerte kunstnere, hvor de får en mulighet til å vise sine arbeider for byens befolkning.
Kim Thayil
Kim Thayil (født 4. september 1960 i Seattle i Washington i USA) er en amerikansk musiker kjent som gitarist i bandet Soundgarden. Han hjalp til sammen med Chris Cornell og Hiro Yamamoto å grunnlegge bandet Soundgarden. Etter han sluttet i Soundgarden grunnla han bandet No WTO Combo sammen med Krist Novoselic fra Nirvana og Jello Biafra fra Dead Kennedys. De gav ut et album sammen Live from the Battle in Seattle. Thayil er på 100.-plass i Rolling Stones Magazines liste over de 100 beste gitaristene gjennom tidene.
Tidlige år
Gitarer: Guild S-100
Forsterker: Bass Ampeg mesa boogie w/15" speaker
Badmotorfinger
Gitarer: Guild S-100, Gibson Les Paul Custom Lite, Gibson Firebird
Forsterker: Peavey VTM-120, Music Man HD130, Mesa Boogie Dual Rectifier
Superunknown
Gitarer: Guild S-100, Gibson Les Paul, Fender Telecaster
Forsterker: Mesa Boogie Dual Rectifiers, Mesa Boogie 50-watt Mavericks, an old Fender Super, a Fender Princeton, Fender Twin Reverbs and Vibro-Kings, and an old Orange head.
Kristin Handeland
Kristin Handeland (født 12. januar 1965) er en norsk lokalpolitiker fra Arbeiderpartiet. Hun var ordfører i Fedje kommune i Hordaland fra 2007 til 2015.
Rafsbotn
Rafsbotn (samisk: Reaššvuonna; kvensk: Rässivuono) er et tettsted og en grunnkrets i Alta kommune i Finnmark. Det ligger ved E6 omtrent tolv kilometer nord for Alta sentrum. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. Grunnkretsen har 515 innbyggere. Blant institusjonene finnes en barnehage og kombinert barne- og ungdomsskole der. Rafsbotn IL er det lokale idrettslaget og de har en fotballbane og en slalåmbakke. Rafsbotn kapell ligger her.
Også vågen utenfor blir kalt Rafsbotn.
Ladyzjin kraftverk
Ladyzjin kraftverk er et varmekraftverk i Vinnytsia oblast i det vestre Ukraina, i grensetraktene mot Moldova. Det har en installert produksjonskapasitet på 1800 MW, fordelt på 6 blokker/turbiner. Operatør er Zakhidenergo.
Anlegget ble påbegynt omkring 1968 og stod ferdig i 1971. Brenselkilden er kull, og i noen grad naturgass og olje.
Luis Enrique Martínez García
Luis Enrique Martínez García (født 8. mai 1970 i Gijón) er en spansk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den franske klubben Paris Saint-Germain FC. Som spiller spilte han for, , , og. Som trener har han trent, , Barcelona og det spanske landslaget.
Han spilte i flere posisjoner på banen, og scoret mange mål, både på klubb- og landslagsnivå.
Klubbkarriere
Luis Enrique tilbrakte det meste av karrieren i Spanias to største klubber, Real Madrid (1991–96) og erkerivalen FC Barcelona.
Trenerkarriere
Den 10. august 2004 kunngjorde Luis Enrique at han la opp som aktiv fotballspiller. I juni 2008 kom han tilbake som trener for Barcelonas B-lag, som fikk det nye navnet Barcelona Atlètic.
Den 9. juli 2018 ble han ansatt som ny landslagstrener for, en jobb han hadde – kun avbrutt i fire måneder grunnet hans datters dødsfall – til laget ble slått ut av under VM i 2022.
Den 5. juli 2023 ble han introdusert som ny trener for den franske klubben Paris Saint-Germain FC.
Truls Haakonsen
Truls Haakonsen (født 5. februar 1974) er en tidligere norsk idrettsleder. Han var mellom 1. mars 2009 og 15. januar 2012 sportsdirektør i eliteserieklubben Vålerenga. Haakonsen satt i styret i Hamarkameratene fra 1997 til 1999. I oktober 1999 ble han ansatt som sportsdirektør. Nær tre år senere, 1. juni 2002, fikk han jobben som klubbdirektør.
Luis Enrique Martínez García
Landslagskarriere
Luis Enrique spilte for i tre VM-sluttspill: 1994, 1998  og 2002 (samt i EM 1996), og fikk totalt 62 landskamper (12 mål). Han var også med på laget som tok gullmedaljene under OL 1992 i Barcelona.
Svein Estridsson
Svein Estridsson (dansk: Svend Estridsen, Svend den Yngre og Svend II; født ca. 1018, død 1076) var konge av Danmark i tidsrommet 1047–28. april 1076, sønn av jarl Ulf Thorgilsson av Skåne og Knut den stores halvsøster Estrid Margarete Sveinsdatter, datter av Svein Tjugeskjegg (dansk: Svend Tveskæg). Han etterfulgte den norske kongen Magnus Olavsson, den gode, som hersker av det danske riket. I henhold til Adam av Bremen ble han også kalt for «Svein den yngre» i sin samtid. Engelske kilder kaller ham for Sweyn.
Strid med Norge
Kong Magnus Olavsson gjorde Svein til jarl av Danmark, og Svein blir i år 1042 med kong Magnus på hærtog mot venderne sør i Østersjøen. De jevner med jorda den beryktede Jomsborg på øya Wolin ved munningen av Oder. Kong Magnus erobret borgen, og mye av folket i Vendland ga seg under den norske kongen. Året etter utkjempet kong Magnus det berømte slaget på Lyrskoghede og satte med det en stopper for vendernes herjinger mot vest og nord.
Etter at Sveins lojalitet mot Magnus opphører lar han seg velge til Danmarks konge ved tinget i Viborg. Kong Magnus kom da fra Norge og drev opprøreren fra landet og på flukt til Sverige hvor Svein gjorde stadige forsøk på å ta Danmark. Krigen raste i flere år inntil Harald Hardråde kom tilbake fra Konstantinopel, rik på gull, og en farlig motstander.
Våren 1062 ble slaget ved Niså utkjempet, ved elven Nissans munning i nærheten av Halmstad i Sverige. Svein hadde klart å mønstre en flåte på 300 skip, dobbelt så mange som Harald Hardrådes flåte. Overlegenheten i styrke hjalp likevel ikke – den danske opprøreren var ikke av samme klasse og støpning som den slu og harde norske krigerkongen. Ifølge Snorre Sturlason gikk Harald Hardråde av seieren, og han trodde at Svein var blant de falne, men denne hadde klart å ta seg i land og ble tatt hånd om av en bonde ved navn Karl. Svein som ikke ble gjenkjent ble budt på mat og da de satt til bords talte han om at danskene hadde tapt kampen til sjøs. Da sa bondens hustru: «Ille har vi stelt oss til med kongen vår, han er både halt og feig!» Svein svarte da: «Feig er han ikke, men han er ikke seierrik».
Historien om bonden er nok en fiktiv dramatisering av Snorre, men har en interessant detalj: bondekvinnens påstand om at kongen er halt.
Først i 1064 sluttet de stridende fred ved at kong Harald oppga sine krav på Danmark. Harald Hardråde vender seg deretter mot England, men dør i slaget ved Stamford Bridge i 1066.
Etter Haralds død mente Svein at forliket mellom Danmark og Norge var brutt, og sendte ut en hær mot Haralds sønner, Magnus og Olav Kyrre. Nordmennene ønsket imidlertid forlik, og det ble satt fortsatt fred mellom rikene. Olav Kyrre ble dessuten gift med Sveins datter Ingerid.
Forgjeves forsøk på å vinne England
Med trusselen fra Norge unna og med Danmark i ryggen vendte også Svein Estridsson sin oppmerksomhet mot England, som hans onkel Knut hadde vært konge av, og forsøkte å gjøre krav på den engelske kronen. Han allierte seg med Edgar Ætheling da han forsøkte å gjenerobre England fra «Vilhelm Bastarden», også kalt for Vilhelm Erobreren. Etter å ha erobret den plagete byen York aksepterte Svein betaling fra Vilhelm for å forlate England. Med pengene deserterte han Edgar som dro i eksil i Skottland. Den anglesaksiske England var da helt og holdent blitt normannisk.
Danmark inn i middelalderen
Svein bygget opp et solid grunnlag for den danske kongsmakten, blant annet i et nært samarbeid med kirken og korresponderte med Den hellige stol. Akkurat som hans samtidige, Olav Kyrre av Norge, synes det som om Svein var i stand til å lese og skrive, og han er selv kilde for mye av vår kunnskap om Danmark på 800- og 900-tallet ved å fortelle om historien til sine forfedre til historikeren Adam av Bremen en gang rundt år 1070.
Adam skriver at han ble «meget vennlig mottatt» ved sitt besøk. Framfor alt fremholder han Sveins interesse for kristendommens utbredelse og påpeker at «misjonen blant Nordens folk fikk gjennom kong Sveins medvirkning en betydelig større og lykkeligere framgang». Kongen «sendte sine egne klerker for preke i hele Sverige og i nordmennenes land samt på øyene i denne delen av verden.»
En nasjonal kirke
Svein og Roskildes biskop Vilhelm ønsket en nasjonal kirke som var uavhengig av det tyske erkebispesete i Hamburg-Bremen. I 1073 ble pave Gregor VII utnevnt og denne søkte allierte mot den tysk-romerske keiser, blant for å begrense dennes muligheter til å utnevne geistlige i sine embeter. Paven var derfor imøtekommende for Sveins ønsker, men den danske kongen dør før hans planer ble realisert. Dødsfallet skjedde den 28. april 1076. Svein gravlegges i Roskilde domkirke.
Forholdet til Sverige
Forholdet mellom Danmark og Sverige synes å ha vært godt. I kampene mot Norge fikk Svein stadig svensk støtte. Det finnes også opplysninger om at en grensesetting mellom begge rikene kom i stand. Det skal ha vært Svein og den svenske kongen Emund den gamle som kom overens om dette. Seks menn fra begge land skal ha gått gjennom villmarken i grenseområdene og reist seks grensesteiner. Senere forskning har derimot betvilt på disse nedtegnelsene. Det kan neppe ha vært nødvendig å stake ut en grense på denne tid da bebyggelsen i Skåne, Småland og Västergötland bli skilt med utstrakt villmark.
Mange barn
I Roskildekrøniken fra 1130-tallet står det at Svein Estridsson «avlet sønner og døtre med adskillige kvinner». Han hadde giftet seg med svenskekongen Anund Jakobs datter Gunhild Anundsdatter som var oldebarn til Svend Tveskjeggs dronning Gunhild. Hans kone var dermed hans slektning i fjerde ledd, noe som var for nært beslektet etter kirkens regler. Erkebiskop Adalbert av Hamburg-Bremen erklærte dermed ekteskapet for ugyldig. Svein Estridsson nektet først å godta dette og truet med å brenne ned Hamburg, men dette ble ingenting av, siden paven grep inn. Svein lot seg da skille fra Gunhild og giftet seg ikke igjen, men hans mange friller skjenket ham ikke mindre enn nitten barn. Fem av disse ble konge, og Knut attpåtil helgen. Harald Hen, Knut den hellige, Olav Hunger, Erik Eiegod og Nils ble konger, mens Svend Korsfarer vant stort ry for sin modige kamp mot tyrkerne på det første korstog.
Ifølge Knytlingesagaen giftet Svein seg med svenskekongen Anund Jakobs enke, Gunhild Sveinsdatter, datter av ladejarlen Svein Håkonsson. Dette skyldes forveksling med Anund Jakobs datter som også het Gunhild, Gunhild Anundsdatter som Svein måtte skille seg fra.
Konisk stråhatt
Konisk stråhatt, på norsk kalt kulihatt (etter kuliene), kinahatt, kjeglehatt, bambushatt, rishatt og annet, er et enkelt, kjegleformet hodeplagg som blir båret av kvinner og menn i Øst- og Sørøst-Asia. I disse områdene har ulike varianter av stive stråhatter med mer eller mindre konisk fasong lange tradisjoner. De brukes i arbeid og fritid til beskyttelse mot sol og regn, omtrent som en liten paraply. Hattene er flettet av plantefibre, er gjerne formet som vide, flate kjegler og holdes på hodet ved hjelp av en hakereim av tekstil, for eksempel silke. Hattene kan også brukes som bæreredskap og som vifter når det er veldig varmt.