cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Innsjø
Dannelse av innsjøer
Norge og andre nordlige deler av jorden har mange innsjøer som ble dannet under siste istid. Svake soner har blitt gravd ut av innlandsisen, og desto større gropa ble, jo tykkere islag ble dannet og dermed oppstod enda større virkning av tyngde og erosjon. Dette virker også til at fordypningene ble lange og dype med bratte kanter rundt. Eksempler på innsjøer dannet på denne måten er Mjøsa i Innlandet og Viken fylker, Sperillen og Krøderen i Viken fylke og Snåsavatnet og Salvatnet i Trøndelag fylke. Disse vannene er endog dypere enn havoverflaten utenfor kysten. I Hornindalsvatnet i Vestland fylke er bunnen hele 462 m lavere enn havoverflaten og Mjøsas bunn er 327 m lavere. Disse innsjøene er dannet på samme måte som fjorder, og ofte finnes både én fjord og én eller flere innsjøer på linje i den samme svakhetssonen.
En annen type som er gravd ut av is, er botnsjøer. De er sirkelformede tjern som er gravd ut av en botnbre og ligger oppe i fjellsider. Moskenesøya i Lofoten har flere slike innsjøer. Vansjø i Østfold og Tyrifjorden i Buskerud er eksempler på innsjøer med en noe annen tilblivelse. Her er det randavsetninger etter innlandsisen som har laget store naturlige demninger. En fjerde mekanisme er dannelse av tjern i dødisgroper der store isklumper har blitt liggende igjen i løsmassene etter at innlandsisen trakk seg tilbake.
Generelt kan dannelse av innsjøene deles inn i følgende geologiske klassifiseringer:
Fra 1984 til 2019 har arealet på alle innsjøene i verden øket med rundt 46 000 km². Det er de små innsjøene (under 1 km²) som har vokst mest. Innsjøer og reservoarer som får sin tilførsel fra isbreer eller permafrost, sto for 48 % av den totale økningen. Regioner med denne typen økning er Grønland, det tibetanske platået og Rocky Mountains. Den resterende økningen på 52 % ble hovedsakelig tilskrevet (75 %) utvidelse av reservoarer utenfor is- eller permafrostregioner. I motsetning til dette har det vært en reduksjon av innsjøarealet i den vestlige delen av USA, Sentral-Asia, Nord-Kina og Sør-Australia. Det har sammenheng med tørke, menneskeskapte vannuttak og andre årsaker.
Vannbalanse
Om ikke innsjøens vannvolum skal øke må innløp til enhver tid være lik innsjøens utløp. Følgende ligning gjelder for innsjøens vannbalanse:
Der:
Det at innsjøens volum kan endres (\Delta R) gjør at en økning av tilsiget (Qt, Qg og P) ikke nødvendigvis fører til en like stor økning av avløpet (Qa og Ql). Ved store nedbørmengder og tilsvarende stort tilsig vil vannstanden og avløp øke i en typisk innsjø, men avløpet kan være mindre enn tilsiget. Derimot vil avløpet vare i lengre tid enn tilsiget.
Et stort arbeid må legges ned for å få oversikt over disse parametrene. Det lages matematiske modeller av innsjøen for å studere forskjellige forhold. Grunnen til at en ønsker å gjøre dette kan være at innsjøen skal reguleres for vannkraftformål, det kan være forurensning eller vannforsyning. Dermed oppstår et behov for å studere hvordan slike påvirkinger endrer de naturlige forholdene.
Ferskvann og saltvann
Innsjøer inneholder normalt ferskvann. Enkelte innsjøer har intet utløp og kalles endorheiske innsjøer. Fra disse innsjøene fordamper det like mye vann som det renner inn. Oppløste salter i tilsiget vil derfor etter hvert som tiden går konsentreres i vannet i innsjøen. Konsentrasjonen vil avhenge av berggrunnen og hvor lenge sjøen har manglet utløp. Endorheiske innsjøer med høyt saltinnhold kalles saltsjøer.
Innsjøer med innsig av saltvann fra havet kalles brakkvannsjøer. Det finnes også innsjøer – for eksempel Rørholtfjord-delen av Toke – uten innsig fra havet som likevel har et bunnlag av saltvann. Dette skyldes at innsjøen rett etter siste istid var en fjord eller poll med direkte kontakt med havet. Landhevning har i ettertid skilt innsjøen fra havet, men det ligger igjen et lag med saltvann som på grunn av større tyngde ikke blander seg med ferskvannet over.
Temperatur og strømninger
Klassifisering etter temperaturforholdene i innsjøen skjer generelt i henhold til de følgende fem kategoriene :
Ferjesambandet Hjelmeland–Nesvik–Skipavik
Hjelmeland–Nesvik–Skipavik er et ferjesamband som krysser Hjelmelandsfjorden og Ombofjorden i Rogaland. Det betjener ferjekaiene Hjelmeland og Nesvik i Hjelmeland og Skipavik i Stavanger kommune. Strekningen drives av Norled.
Innsjø
Temperatur og strømninger
De fleste norske innsjøer kommer i kategorien temperert innsjø. Bare innsjøer i høyfjellet kommer i den subpolare kategorien og innsjøer inntil isbreer kommer i kategorien polar innsjø. De tempererte innsjøene har vannstrømninger som er sykliske og bestemt av årstidene. Vannets største tetthet ved 4 °C er årsak til dette.
Innsjøer der alt vann i perioder blandes kalles holomiktiske. De deles i undergruppene monomiktiske (én årlig omblanding), dimiktiske (to omblandinger i året) og polymiktiske (konstant omblanding). Innsjøer med vannlag som aldri blander seg med hverandre kalles meromiktiske.
Tilførsel og avgivelse av varmeenergi
De viktigste kildene for varmetilførsel i en moderat dyp temperert innsjø er :
Dette gir varmesykluser som varier både på døgn- og årsbasis og som meteorologiske forhold bestemmer. Den største kilden til oppvarming er kortbølget solstråling og størst kilde til avgivelse av varme er kortbølget utstråling. Sol med kortbølget stråling representerer det største bidraget til oppvarming i den varme årstiden. Kortbølget utstråling representerer den største varmeavgivelsen i den kalde årstiden. Fordunstning har et stort bidrag i varmebalansen i den varme årstiden og fører til varmeavgivelse, mens kondensasjon spiller mindre rolle. De andre faktorene spiller ofte en mindre rolle i norske innsjøer, selv om lokale forhold kan variere. En elv som går i stryk ned mot vannet har kinetisk energi som omgjøres til varmeenergi, dette er grunnen til at det kan være råk i isen der en elv har sitt utløp i innsjøen. Grunnvann kan ha samme effekt.
Temperaturpåvirkede strømninger
Vann har størst tetthet ved 4 °C, og ifølge Arkimedes’ lov vil tyngre vannmasser synke og lettere få oppdrift og stige. Dette gir karakteristiske strømninger i tempererte innsjøer dypere enn 10 m. I løpet av en årssyklus vil det bli fire karakteristiske tilstander.
Ferjesambandet Hjelmeland–Nesvik–Skipavik
Sambandets strekninger blir betjent av MF «Hjelmeland» og MF «Sigrid». Fra 2021 seilte den diesel-batteridreven ferje MF Hydra,    som i 2023 ble en ferje med kombinert batteri og hydrogen som bruker 3 tons flytende hydrogen i 400 kW brenselceller i toppen av skipet.
Innsjø
Andre mekanismer for vannsirkulasjon
Når totalt vannvolum i innsjøen er kalkulert og vannmengden som renner ut per år er kjent, kan vannets oppholdstid beregnes. Dette vil også være et mål for gjennomstrømninghastigheten. Mjøsa har et volum på 55,3 km3 og det er beregnet at oppholdstiden for vannmassene er 5,5 år. På et enda mer overordnet nivå er gjennomsnittlig tid til utskifting av alt vann i alle norske innsjøer estimert på samme måte. Det er antatt at innsjøene i Norge har et samlet volum på 1200 km3 og med en årlig avrenning fra landarealet på 383 km3, det er da funnet at fornyelse av alt vann i innsjøene skjer hvert tredje år.
Imidlertid er dette en teoretisk størrelse fordi ikke alle deler av vannmassene deltar i sirkulasjonen. Som beskrevet over vil lagdeling sommer og høst begrense strømningene, spesielt i dype innsjøer. Om sommeren når det er utviklet et sprangsjikt ned i vannmassene, vil denne virke som et glatt gulv der tilført vann fra elver strømmer over. Vannet lenger ned blir dermed lite påvirket av vanntransporten i overflatelagene. Noen innsjøer har heller ikke sirkulasjon av vannmassene. Uansett er denne teoretiske størrelsen nyttig å vurdere når det for eksempel er spørsmål om tilførsel av forurensning. Dermed kan vurderinger av innsjøen som resipient være avhengig av denne typen beregninger for å si noe om konsekvensene av forskjellige utslipp.
Elver som strømmer ut i en innsjø vil kunne ha en annen temperatur enn overflatetemperaturen og dermed komme til å gå mer eller mindre dypt ned i vannmassene. Denne strømmen av tilført vann vil gå ned til de møter vannmasser med samme temperatur og tetthet. Her vil vannmassene gå sammen og danne strømninger med samme tetthet. Slike strømninger er derfor kalt tetthetsstrømmer.
Jordrotasjonen skaper også strømninger om innsjøen er stor nok. På den nordlige halvkule vil dette gi seg utslag i vannstrømninger mot høyre ved breddene. Dette gir opphav til en spesiell strømning i Storsjøen i Innlandet fylke kjent som Råken. Tømmerfløterne forsøkte å unngå denne ved å få tømmeret over på vestsiden av innsjøen. De forskjellige mekanismene for strømninger kan gi kompliserte og sammensatte forhold
Seiche
Det er nevnt at det i en temperert innsjø utvikles et sprangsjikt nede i vannmassene om sommeren. Sprangsjiktet danner et stabilt sjikt, men under spesielle forhold kan spesielle dynamiske fenomener oppstå. Ved vind kan vann stuves opp i den ene enden av innsjøen. Den delen av innsjøen som får pålandsvind vil få en noe høyere vannstand. Dette oppstuvede vannet blir satt i sirkulasjon og i neste omgang presses sprangsjiktet ned. I tilfeller med langvarig vind presses sprangsjiktet opp mot overflaten i den delen av innsjøen hvor vinden kommer fra. Når vinden så stopper vil i tredje omgang både vannoverflaten og sprangsjiktet gå tilbake til sin likevektsstilling, imidlertid er dette en prosess som tar lang tid.
Daniel Barringer
Daniel Moreau Barringer (født 1860, død 1929) var en amerikansk geolog, framfor alt husket som den første som påviste et nedslagskrater på jorda. Krateret han påviste er Barringerkrateret i Arizona, som har fått navn etter han.
Tangen kirke
Tangen kirke kan ha flere betydninger:
Innsjø
Seiche
På veg mot likevekt kan vannet i innsjøen settes i stående svinger, som kalles seiche. Svingningene som sprangsjiktet danner kalles indre seiche og svingningene på overflaten kalles øvre seiche. Amplituden på svingningene i overflaten er i norske innsjøer ikke mer enn 5 cm, mens den indre seiche kan få en amplitude på flere meter. Dette fører til stor omrøring av vannmassene i en innsjø.
Dette fenomenet ble første gang oppdaget i Genfersjøen ved begynnelsen av 1700-tallet. Som ved alle svingninger kan det oppstå fastliggende (også kalt stående) knuter og buker. Dette bølgefenomenet oppstår ved interferens mellom like bølgetog som går mot hverandre fra hver ende av innsjøen. Svingningene i innsjøen kan ha forskjellige antall knuter. Og ved en knute kalles dette uninodal seiche, med to bionodal seiche og ved flere, multinodale seiche. En formel for svingetiden er:
der:
Denne formelen er testet på Storsjøen i Rendalen i Innlandet fylke der svingetiden er funnet til å være 33 minutter og 20 sekunder for den uniodale seiche.
Klimagassemisjoner fra innsjøer
Forskere ved som Københavns Universitet, Southern University of Science and Technology, Kina og The University of Hong Kong, Kina har gjort en global undersøkelse av 3,4 millioner innsjøer, og oppdaget at antallet innsjøer på jorden har økt betydelig de siste tiårene. Spesielt har det vært en stor økning i antallet små innsjøer (under 1 km²). Spesielt er det de små innsjøene som slipper ut store mengder klimagass, noe som har stor betydning for jordens karbonregnskap. Bakterier og sopp som lever av døde planter og dyr på bunnen av innsjøer forårsaker kraftige utslipp av CO2, metan, lystgass og andre gasser, som finner veien til atmosfæren. I sitt arbeid har forskerne fra de tre universitetene funne ut at ferskvannssjøer trolig bidrar med så mye som 20 % av de totale globale CO2-utslippene til jordens atmosfære. Prognoser tyder på at klimaendringer vil føre til at innsjøer slipper ut en stadig større andel klimagasser i fremtiden.
Isdannelse
Islegging av innsjøen skjer fra strendene. Her blir vannet hurtigst nedkjølt og det er liten strømning. Det dannes først isnåler som ligger på overflaten, mellom disse dannes det skiver av is. Iskrystallene vokser etterhvert nedover og det dannes tykk is. Om det på høsten kommer vind, vil isen brekke opp. Dermed skjer det sammenblanding av kaldt overflatevann med vann fra dypere lag med høyere temperatur. Vind forsinker isleggingen og det må komme perioder med kulde og mer rolige vindforhold for at isleggingen skal skje hurtig. Med kulde og stille vær vil isdannelsen skje brått, men det vil kunne være høy temperatur i de øvre lag av vannmassene. Motsatt vil kulde og vind gi nedkjølende effekt av de dypere vannmassene. Ved isdannelse vokser tykkelsen stadig saktere fordi is ikke er en særlig god varmeleder.
Om det kommer snø på et islagt vann vil videre isdannelse stoppe opp fordi snøen virker isolerende. Det kan skje at isen tæres under fra når snøen hindrer videre isdanning. Ved kraftutbygging kan det skapes strømninger som danner råk i isen. Endringer av vannstanden kan også føre til sprekker i isen og at vann strømmer opp og gjør snøen våt. Snøsørpen vil imidlertid snart fryse.
Noen kjennetegn med fysiske og kjemiske forhold for livsbetingelsene
Med vannmassene transporteres oppløste gasser og salter fra luft, jord og berggrunn. Viktige stoffer for fotosyntese er karbon (C), nitrogen (N) og fosfor (P). For plantene er i tillegg kalium (K), svovel (S), kalsium (Ca), magnesium (Mg), jern (Fe), mangan (Mn), sink (Zn) og molybden (Mo) viktige. Oksygenet er også essensielt for fisker og dyr i innsjøene, noe som løses fra vannoverflaten og ned i vannet. Noe oksygen produseres også fra fytoplankton og alger. De oppløste stoffene, sammen med sollys, legger et avgjørende grunnlag for primærproduksjonen og levekår for organismer av høyere trofiske nivåer.
Sollyset vil imidlertid ikke nå særlig langt ned i vannet, og svevende partikler i vannet har stor betydning for absorpsjonen. Dermed vil et klart fjellvann gjerne ha lys langt ned, mens et vann med mye humus demper lyset mest. Organisk liv er mest intenst i de øverste vannmassene, og når organismer dør faller de mot bunnen av innsjøene. De blir med andre ord til sedimenter, men på grunn av sjiktene i innsjøen er det ikke slik at alt når bunnen. På bunnen er det spesialiserte dyr som har tilpasset seg et liv med lite lys og stadig tilførsel av organisk materielle. I noen innsjøer er det så stor felling av sedimenter og tilsvarende stor nedbryting av dette organiske materialet, at dette fører til oksygenmangel. I forurensede innsjøer kan stor bioproduksjon føre til at bunnen blir oksygenløs i perioder.
Innsjøene virker som et dempende element på flere forhold i et vassdrag. At vannføringen dempes er nevnt, men også temperaturen i vassdraget og den kjemiske sammensetningen jevnes ut.
Rekord-innsjøer
Verdens største innsjø er Kaspihavet, mellom Europa og Asia, som for tiden har et areal på 371 000 km². Den dypeste er Bajkalsjøen, som er 1637 m dyp.
Norges største innsjø er Mjøsa, med et areal på 368 km². Den dypeste er Hornindalsvatnet, som er 514 m dyp og Europas dypeste.
MPD
MPD kan vise til:
Innsjø
Kjente innsjøer
I volum er Baikalsjøen også størst med 23 000 km³. Lengden på innsjøen er omtrent 630 km som er nest lengst.
Størst på hvert kontinent
Største innsjø (overflate) på hvert kontinent er:
Merk: Maracaibosjøen kan regnes som største innsjø i Sør-Amerika. Men den ligger ved havnivå med en relativt vid åpning til havet, så den er bedre beskrevet som en bukt.
Innsjøer i Norge
I Norge er det registrert 450 000 innsjøer hvorav 18 er større enn 50 km². Våtmarkene er i hovedsak dannet av isbreer. På Finnmarksvidda og Hardangervidda er innsjøene grunne slik som det flate landskapet omkring. På Østlandet er innsjøene ofte erodert av isbreer til fjordsjøer, slik som Randsfjorden, Krøderen Sperillen, Bygdin og Gjende. Lavlandet på Vestlandet har også mange fjordsjøer som Hornindalsvatnet, Strynevatnet, Lovatnet og Jølstervatn. Det alpine landskapet i Lofoten har små, dype innsjøer.
Rundt 17,000 km2 eller 5 % av Norges areal er ferskvann, hovedsakelig innsjøer, dette er en større andel enn alt dyrket areal. De fire dypeste innsjøene i Europa er i Norge: Hornindalsvatnet, Salvatnet, Røssvatnet og Mjøsa - Mjøsa er også landets største i overflateareal og i volum. Det er omkring 450,000 innsjøer i Norge synlig på standard topografisk kart i målestokken 1:50.000 av disse er 178,950 i Finnmark. Denne opptellingen inkluderer vann ned til 25 meter i diameter, mens 400 innsjøer er større 5 km2 og 1242 innsjøer større enn 1 km2. På kart med målestokk 1:250.000 er omkring 65.000 innsjøer synlig (se tabell). De dype innsjøene har tilsvarende stort volum og avhengig av tilsiget kan vannet teoretisk oppholde seg lenge i innsjøen. Mjøsas volum på 56 km3 er 5,6 ganger større en det årlige tilsiget, mens Randsfjordens er 3,4 ganger større. I Hornindalsvatnet tar det teoretisk 16 år å skifte ut alt vannet. Særlig om sommeren flyter varmere vann på de dypere lagene og har en kortere oppholdstid. Grunne innsjøer som Årungen i Akershus har gjennomsnittlig oppholdstid på noen måneder. Noen innsjøer tilføres så mye masse i smeltevann fra isbreer at det over relativt kort skjer synlige forandringer som i Skim i Ottaelva som mottar vann fra Jotunheimen.
Med sin maksimale dybde på 514 m er Hornindalsvatnet Europas dypeste innsjø og innsjøens dypeste punkt er 462 m under havoverflaten.. Gjennomsnittlig dybde er 237 meter slik at størstedelen av volumet er under havnivå. Det er den største innsjøen på Vestlandet. Mjøsa er Europas fjerde dypeste innsjø med en største dybde på 453 meter. Med gjennomsnittsdybde 150 meter og en overflate på 123 moh. er størstedelen av Mjøsas volum under havnivå.
De fleste norske innsjøene ligger i daler og er ofte langstrakte. Nye innsjøer kommer til syne når isbreer trekker seg tilbake, for eksempel da Nigardsbreen trakk seg tilbake fra 1968 ble Nigardsvatnet dannet og store mengder slam blir ført fra breen ut i vannet der det bygges opp elvedeltaer.
I forlengelse av fjordene finnes ofte fjordsjøer, innsjøer adskilt fra fjorden av bergterskler, isfrontdelta og morener i kombinasjon. Innerst i Nordland og på Vestlandet er fjordsjøer vanlig, blant annet i Nordfjord der det er fem fjordsjøer - en i hver forgrening av hovedfjorden. På østsiden av de skandinaviske fjellene ligger en en rekke fjordsjøer, blant annet Torneträsk, Mjøsa og Tinnsjøen. Noen steder ligger fjordsjøene etter hverandre på ulike nivåer i samme dalføre feks Tunhovdfjorden og Norefjorden i Numedal. Mofjorden var tidligere innsjøen Movatnet som var forbundet med Romarheimsfjorden av en kort elv gjennom et eid av sand og grus. Etter en flom i november 1743 grov elven seg ned slik at sjøvannet trengte inn i Movatnet ved høyvann og innsjøen ble omdannet til en fjordarm adskilt fra hovedfjorden av en grunn terskel.
Hvalbåt
Hvalbåt betegner en båt som er brukt til eller bygd for å jakte og skyte hval. Harpunene ble til å begynne med kastet med håndkraft. Den moderne hvalbåten, bygd i stål og med dampmaskin og harpunkanon, ble lansert av Svend Foyn i 1864.
Historikk
{|
Norske hvalbåter
Den første dampmaskindrevne hvalbåt, «Spes & Fides», ble bygd av Svend Foyn i 1863. Senere fant Foyn opp harpunkanonen. Disse to nyvinningene la grunnlaget for norsk hvalfangst i Sørishavet som utviklet seg fra 1894. Hvalfangsten før 1910 ble oftest drevet med en landstasjon som base. Slike stasjoner hadde Foyn i Finnmark, og slike ble opprettet på Syd-Georgia og mange andre steder, også langs norskekysten. Hvalbåter i pelagisk hvalfangst hadde et moderskip, et såkalt flytende hvalkokeri. En hvalfangstekspedisjon besto da av ett hvalkokeri med opptil ti hvalbåter og et par såkalte bøyebåter.
Forstad
Forstad er historisk begrep for et byområde som ligger utenfor bygrensen, utenfor den egentlige byen. Begrepet forutsetter en by med en definert bygrense. Forstedene var uregulerte byområder som vokste fram i en landkommune. I første omgang kom bosetningen langs landeveien som førte til byen, i neste omgang fortettet denne bebyggelsen seg til kvartaler med tett bybebyggelse. Historisk var forstedene ofte bosted for arbeiderklassen.
Ordet stammer fra det tyske vorstadt, «for-by», som er dannet etter mønster av det latinske suburbium, «under-by» (jf. engelsk suburb). Ordet forstad brukes ofte i flertallsformen forsteder.
Hvalbåt
Norske hvalbåter
Fram til tidlig på 1960-tallet var Sandefjord hjemmehavn for et stort antall hvalbåter. I sommerhalvåret lå det lange rekker med hvalbåter i havna. Seks til åtte hvalkokerier var også vanlig syn i havna.
Forstad
Problemområder
Mange forsteder utviklet seg til politiske problemområder. I Norge gjaldt dette f.eks. Grønland, som dannet seg på østsiden av Christiania, med det offisielle navnet «Aggers Præstegjeld af Grønlands Fattigdistrikt». I 1658 fikk stattholder Nils Trolle svidd av hele forstaden. Andre ganger ble forstedene herjet av bybranner, men i begge fall ble de gjerne raskt gjenoppbygget.
På 1800-tallet skjedde forstadsutviklingen i større målestokk enn før. Folketallet steg raskt, den industrielle revolusjon skapte behov for store mengder arbeidskraft, og jernbanene - sist på 1800-tallet også de første forstadsbaner og sporveier - gjorde arbeidsfolkene mer mobile. Deler av forstedene hadde tendens til å utvikle seg til slumområder som var uønsket både i byene og i byenes omegnskommuner (ordet slum stammer fra engelsk og er kjent tilbake til 1845 ). I mange tilfelle utviklet det seg rene forstedskommuner, kommuner som ble dominert av sin forstedsbebyggelse. Forstedskommunene hadde gjerne en ung befolkning og større utgifter til fattigomsorg.
Saharisk pumpeteori
Saharisk pumpeteori er en paleobiologisk og arkeologisk teori som går ut på at flora og fauna forlot eller spredte seg fra Afrika for å trenge inn i Midtøsten via Sinai, og videre til Europa og Asia.
Den geografiske landbroen mellom Afrika og Midtøsten ble viktig både for spredning av tidlige menneskearter (2 millioner år siden), moderne mennesker (90 000 år siden), samt den gamle verdens flora og fauna.
Forstad
Problemområder
En mer fredelig løsning på forstedsproblemene enn å svi av eller rive forstedene av var å innlemme dem i byene. Byenes innbyggere hadde motforestillinger til dette. Mange steder skjedde det likevel, med utvidelser av bygrensene. Det førte ikke nødvendigvis til at fattigdommen i områdene ble mindre.
Norge
Den tidligere Aker landkommune, som omringet byen Oslo eller Kristiania fullstendig og ble slått sammen med den i 1948, var opprinnelig en bondebygd. På 1800-tallet vokste en krans av forsteder fram i de områdene av Aker som lå nærmest byen. Mange av forstadsboerne arbeidet i byen eller ved industribedrifter rett utenfor. Jernbanen og senere forstadsbanene åpnet for en mer spredt bosetning i villastrøk på tidligere jordbruksarealer, og herav mer pendling. Ved sammenslåingen med Oslo var mesteparten av Aker å regne som en forstad. Også Trondheim fikk forstadsbane.
I Oslo var Vaterland, Grønland, Enerhaugen, Fjerdingen, Hammersborg, Sagene og Pipervika noen av de tidlige forstedene som ble innlemmet i byen ved utvidelsen i 1859. Etter byutvidelsen vokste det fram nye trehusforsteder som Kampen, Vålerenga, Rodeløkka, Balkeby og Briskeby, men disse kom innenfor bygrensen i 1878, og det satte en stopper for bygging av flere trehus.
Arendal var en by som på 1800-tallet hadde svært trange bygrenser. Strandstedet Barbu var en typisk forstad som vokste fram rett utenfor Arendals grenser på 1800-tallet.
George Abel
George Abel (født 23. februar 1916, død 16. april 1996) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Abel ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige
Abel ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey.
Store Bergan skole
Store Bergan skole er en barneskole i Sandefjord kommune i Vestfold. Skolen ble opprettet 1862, mens det første skolebygget sto klart i 1874. I 1941 brant det to etasjer høye skolebygget, og en ny skole ble bygget i 1945. Den ble utvidet med nye bygg i 1963 og 1977.
Movimento para a Democracia
Movimento para a Democracia (på norsk: «Bevegelsen for demokrati», MpD) er et liberalt politisk parti på Kapp Verde. Partiet hadde regjeringsmakten mellom 1991 og 2001. Det fikk flertall ved parlamentsvalget i 2016.
MpD er tilhengere av frihandel, en åpen økonomisk politikk og større samarbeid med internasjonale organisasjoner som WTO og ECOWAS (Vestafrikanske staters økonomiske fellesskap).
Annemarie Huber-Hotz
Annemarie Huber-Hotz (født 16. august 1948 i Baar, Zug i Sveits, død 1. august 2019 i Schwarzsee) var en sveitsisk politiker som satt som forbundskansler i Sveits mellom 2000 og 2007. Hun var den første kvinne i dette embetet.
Alexander Bay
Alexander Bay (afrikaans: Alexanderbaai) er en by helt nordvest i Sør-Afrika. Den ligger ved den sørlige bredden av Oranjes munning. Den ble oppkalt etter James Edward Alexander. Han fraktet kobber–malm som han vant ut ved Kodas i Richtersveld, på lektere ned elven for eksport fra bukta. Da det ble oppdaget diamanter langs vestkysten i 1925, ble Alexander Bay etablert for å støtte gruveindustrien. Det resulterende diamantrushet førte til diamantkystopprøret i 1928. Byen ligger i provinsen Noord-Kaap.
Tidligere var byen et høyrisiko–område hvor en trengte tillatelse for å reise inn, men idag foretas kun en nedtegnelse av alle turister ved et kontrollpunkt. I dag er den et turistmål med adgang til nasjonalparkene Richtersveld og Nababiep.
Byen Oranjemund ligger på den nordlige bredden av elven som er den internasjonale grensen til Namibia.
Arti Hilpus
Arti Hilpus (født 31. oktober 1972) er estisk diplomat og Estlands ambassadør til Latvia. Han har tidligere vært ambassadør til Republikken Makedonia, Bosnia-Hercegovina, Montenegro og Serbia. I perioden januar 2009 til juli 2012 var han Estlands ambassadør til Norge og Island.
Arti Hilpus ble født i Elva i Estland 1972. Han studerte historie ved Universitetet i Tartu i årene 1990–1995. I 1998—1999 tok han et kurs ved Geneva Centre for Security Policy i Genève i Sveits.
Hilpus har tjenestegjort i den estiske statsadministrasjonen fra 1995, først som rådgiver ved National Security Coordinator's Office, så fra 1996 – 1998 direktør for personell i utenriksdepartementet. Fra 1999 til 2001 var han direktør for avdelingen for felles utenriks og sikkerhetspolitikk for EU i utenriksdepartementet. Fra 2001 til 2004 var han førstesekretær ved Estlands ambassade i Berlin. I 2005 –2006 var han igjen direktør for avdelingen for felles utenriks og sikkerhetspolitikk for EU i utenriksdepartementet og fra 2006 til 2009 ledet han avdeling for sikkerhetspolitikk i estisk UD.
Lagerøl
Lagerøl (Landsøl) er en norsk betegnelse for et øl med lavt alkolholinnhold som ble markedsført fra 1913 (Landsøl) og frem til 1972. I dag hadde Lagerøl vært klassifisert som lettøl. Lagerøl og landsøl var de eneste øltypene som var i produksjon og salg gjennom krigsårene fra 1940 til 1945. Lagerøl tok over som eneste betegnelse fra 1950-tallet og fremover.
På grunn av synkende salgstall, tok Bryggeriforeningen initiativet til å lansere en ny, lett øltype som merkevare med felles resept for alle medlemsbryggeriene fra mai 1972. Da ble Briggøl introdusert som lagerølets arvtaker. Samtidig kom det første alkoholfrie ølet på markedet i Norge med merkenavnet Zero.
Fra 1985 er «enhetsølet» Brigg erstattet av forskjellige lette øl med individuell resept fra det enkelte bryggeri og med Lett- eller Light- i navnet.
Tassos Papadopoulos
Tassos Papadopoulos (født 7. januar 1934 i Nikosia i Britisk Kypros, død 12. desember 2008 samme sted) var president av Kypros fra 28. februar 2003 til 23. februar 2008 da Dimitris Khristofias overtok. Han studerte rettslære i London. Hans forgjenger var Glafkos Klerides.
Korrekturleser
Korrekturleseren var yrkestittelen til den som skulle lese korrektur, det vil si påse at der ikke var feil i det som skulle trykkes/offentliggjøres i bøker og aviser.
Med de nye skrivemedia, forandret oppgavene seg. Mye overlates til rettskrivingsprogrammer som f. eks. Tansa, som retter feilstavinger, men ikke fanger opp underlige formuleringer, manglende ord eller faktafeil.
Yrket er nå på vei ut av avisene. Fra nyttår 2007 legges den siste rene korrekturavdelingen ned (VG). De store forlagene har beholdt korrekturleserne, men for tiden ofte hentet inn som ekstern tjeneste fra frilansere.
Hemifaciale spasmer
Behandling
Botulinum toxin eller Botox-injeksjoner, bedre kjent som middel for kosmetiske hensyn, kan brukes som et midlertidig middel for å dempe spasmene. Imidlertid vil de fleste pasienter på et senere tidspunkt undergå kirurgisk behandling.
Kirurgisk behandling er en mer permanent løsning. Kirurgisk behandling for denne tilstanden kalles mikrovaskulær dekompresjon (MVD). Gjennom en liten åpning i kraniet bak øret, blir det plassert et isolerende materiale mellom ansiktsnerven og den blodåre som trykker på nerven, typisk et stykke teflon eller muskelbit.
Risiko ved behandling
Hørselstap er den mest vanlige komplikasjon til operasjonen, men er vanligvis ikke spesielt uttalt. Nervus vestibulocochlearis (hørselsnerven) er plassert like ved siden av ansiktsnerven.
Julebåt
Julebåt var betegnelse på den siste amerikabåten som ankom norsk havn før jul. Julebåten ble imøtesett med stor forventning. Den brakte kjære mennesker hjem i tide til høytiden og hadde de mest eventyrlige «amerikapakker» i lasterommet. Mastetoppen var prydet med et forblåst juletre pyntet med lys. Julebåten var en institusjon i byene som hadde anløp av båtene fra Den norske Amerikalinje til langt ut på 1960-tallet.
Julebåt kan i dag også brukes om passasjerbåter som arrangerer julebord før jul. I Stavanger brukes veteranskipet MS «Rogaland» som restaurantskip og julebåt. Enkelte steder, for eksempel i deler av Hellas, pyntes det julebåter i forbindelse med julefeiringa.
Sveabukta
Sveabukta er ei tidevannsbukt som går av i nordvestlig retning fra den indre delen av Van Mijenfjorden på vestkysten av Spitsbergen. Den er en del av det geografiske skillet mellom Nordenskiöld Land og Heer Land.
Det var bosetning og kullutskipningshavn i Kapp Amsterdam. Det gikk langs vestsiden av bukta til Sveagruva.
NM på skøyter, allround for herrer
NM på skøyter, allround for herrer er et norgesmesterskap i hurtigløp på skøyter, allround, som har blitt arrangert årlig siden 1894 – med unntak for årene 1941–1945 grunnet andre verdenskrig. Uoffisielle norgesmesterskap, kalt «Landsløbet» eller «Mesterskab for Norge» ble arrangert fra 1887 til 1893.
I perioden 1894–1970 ble det konkurrert på samme sted og tid som kunstløp-NM på skøyter.
Kriterier
Kriteriene for å bli kåret til norgesmester ble endret en rekke ganger før regelen om tre distanseseiere eventuelt lavest sammenlagte tidspoeng kom fra og med NM i 1935. Etter gjeldende regler, innført i 1987, blir løperen med laveste sammenlagte tidspoeng uavhengig av distanseseiere kåret til mester.
Medaljevinnere
«Mesterskabsmedalje» ble utdelt til mesteren i tiden 1887–1901. Ingen medaljer ble gitt til nummer to og tre.
Oversikt over norgesmestere
Uoffisielle mestere er ikke medregnet. Utøvere med minst ett norgesmesterskap er med på oversikten. Oversikten er oppdatert pér NM 2022.
Malcolm McLaren
Malcolm Robert Andrew Edwards (født 22. januar 1946 i London, død 8. april 2010) bedre kjent som Malcolm McLaren, var en engelsk impresario og musiker, særlig kjent for sitt samarbeide med punkbandet Sex Pistols.
Han var gift med motedesigneren Vivienne Westwood, og fikk med henne sønnen Joseph Ferdinand Corré.
Dja faunareservat
Dja faunareservat ligger sørøst i Kamerun, og 90% av dens 5 260 km² areal er tropisk regnskog, upåvirkete av menneskelige inngrep. Reservatets grenser dannes på tre sider av Djaelven, bare i sørvest er det land.
Området ble første gang fredet i 1950, som viltreservat, og fredningen ble utvidet i 1973. Området ble innlemmet i UNESCOs biosfæreprogram i 1981 og ble et verdensarvområde i 1987. Området er foreslått som nasjonalpark.
Området er regnskog av samme landskapstype som i Kongodeltaet. Viktige vernegrunner er biodiversitet. Det finnes mer enn 100 pattedyrarter i området, særlig primater. Fem av disse dyreartene er vurdert som truede.
Virik skole
Virik skole er en barneskole i Sandefjord kommune i Vestfold. Skolen ble bygget i 1910, og utvidet i 1962 og 1963. I 1968 ble det bygget gymsal.
Aulus Didius Gallus
Aulus Didius Gallus var guvernør i romersk Britannia fra 52 til 57.
Han var konsul i 36 og ledet antagelig kavaleriet under invasjonen av De britiske øyer i 43. Deretter ledet han et felttog på Krim og ble prokonsul for Asia.
I hans tid som guvernør gjorde carvetieren Venutius opprør mot brigantenes dronning Cartimandua, som han tidligere hadde vært gift med. Fordi hun tidligere hadde utlevert opprørslederen Caratacus til romerne sendte Gallus styrker for å hjelpe henne.
Dan Thomassen
Dan Vesterby Thomassen (født 24. mars 1981) er en dansk forsvarsspiller som spiller for den danske klubben AGF Århus. Thomassen er forsvarsspiller.
Thomassen har tidligere spilt for Calcio Padova, FC København og Vålerenga.
Kebarahulen
Kebarahulen i Israel er en naturlig fjellhule med dokumentasjon på svært langvarig beboelse. Neandertalere bodde her og spiste blant annet skilpadde for om lag 50 000 år siden, og det er avdekket neandertalske gravplasser fra 60 000-50 000 f.Kr. Trolig har også moderne mennesker bosatt hulen etter at disse vandret inn i Israel.
Platygastridae
Platygastridae er en familie av stilkvepser. Larvene lever som parasitter på andre leddyr, ofte på gallmygg.
Utseende
Platygastridae er små veps, vanligvis mørkt farge og skinnende blanke. Antennene er korte. De kan minne om veps i gruppen Chalcidider. En del arter har påfallende pigger eller fingeraktige utvekster på kroppen.
Levevis
Platygastridae finnes på en rekke lokaliteter, men kanskje særlig på gressenger.
Hunnen legger egg i eller på verten. Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. De lever som parasitter, særlig på egg av andre leddyr. De parasitterer ofte gallmygg.
Platygastridae tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der vepsens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) vepsen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Utbredelse
Platygastridae finnes i hele verden, unntatt i Arktis og Antarktis. I Europa finnes 518 arter, men bare 58 (? 60) er funnet i Norge. Men gruppen Platygastridae er litt dårlig undersøkt i Norge og det er antatt at det kan være 150 arter totalt.
Systematisk inndeling
Inndelingen følger I eldre systematikk var familiegruppen Scelionidae inndelt i fem delgrupper (underfamilier), men gruppen Platygastrinae er i nyere systematikk en egen familie, Platygastridae, og søstergruppe til Scelionidae.
Allan Purvis
Allan «Al» Purvis (1929–2009) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Purvis ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han spilte på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada under OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med femten poeng foran USA som fikk tretten poeng, de tapte en kamp, 2-4 til Sverige
Purvis ble verdensmester i ishockey i 1952, OL-turnering i Oslo var også det 19. verdensmesterskapet i ishockey. To år tidligere under, 1950 i London  spilte han på «Edmonton Mercurys» som representerte Canada og vant VM-turneringen.
Bratlikollen Boligsameie
Bratlikollen Boligsameie ligger på Brattlikollen (strøket har faktisk fått sitt navn fra boligsameiet) i bydel Nordstrand i Oslo og består av 308 selveierleiligheter i Libakkfaret, Libakkveien og Sandstuveien. Sameiet ligger like ved Brattlikollen T-banestasjon.
Bygging
Bratlikollen stammer fra et område på Ryen gård i Enebakkveien 116. I 1950 ble det dannet et selskap med boligbygging som formål. Aksjekapitalen var på 20 000,- kroner, og selskapets navn var AS Bratlikollen. Selskapet besluttet å kjøpe et større tomteareale for bebyggelse. Det ble reist noen brakker samt et forretningsbygg i Sandstuveien 46. Etter en rekke eierskifter internt i aksjeselskapet, ble byggingen av boligsameiet påbegynt i 1953. Den totale byggesum var ca. 17 000 000,- kroner.
Kollenytt
I de første årene var Kollenytt en lokalavis for beboerne. Det var mye å informere om i de første årene – nye blokker ble ferdiggjort – nye naboer flyttet inn – det var stor dugnad, og etter hvert ble det flere ulike arrangementer for store og små. Avisen kom uregelmessig, men var populær. Fra 1959 kom Kollenytt fast 4 ganger i året. Bladet inneholdt ikke bare kunngjøringer og nyheter, men også innlegg fra beboere som tok opp aktuelle saker til diskusjon. Bladet utkom i 1955-1960.
Selveierseksjonering
Den 29. november 1982 var det ekstraordinær generalforsamling i AS Bratlikollen og samtidig stiftelse av Bratlikollen Boligsameie. Etter generalforsamlingen betalte hver boligenhet inn 18 000,- kroner for å bli selveier av sin egen leilighet.
Roy Hattersley
Roy Sydney George Hattersley, baron Hattersley, (født 28. desember 1932 i Sheffield i South Yorkshire i England) er en britisk politiker. Han var nestleder i det britiske arbeiderpartiet fra 1983 til 1992, mens Neil Kinnock var leder.
Bakgrunn
Roy Hattersleys mor, Enid (født Brackenbury), var byråd og ble senere Lord Mayor i Sheffield (1981). Hans far, Frederick Hattersley, var en tidligere katolsk prest som hadde tatt avstand fra kirken og forlatt prestekallet for å gifte seg. Han døde som ateist.
Politisk karriere
Hattersley studerte økonomi ved universitetet i Hull, der han også var aktiv i studentpolitikken. Etter å ha fullført studiet var han engasjert i lokalpolitikken, men forsøkte samtidig å komme inn i underhuset. Etter et mislykket forsøk i 1959, der han tapte for den konservative kandidaten, lyktes han å bli innvalgt i 1964. Han ble raskt assosiert med Roy Jenkins og Tony Crosland på partiets høyrefløy.
I 1968 ble han statssekretær i arbeidsdepartementet under arbeidsminister Barbara Castle. Året etter ble han flyttet over til samme posisjon i forsvarsdepartementet, under Denis Healey, en jobb han beholdt til valgnederlaget året etter. I opposisjon ble Healey skyggeutenriksminister og Hattersley skyggestatssekretær under Healey. Hattersley ble derfor sterkt engasjert i sammenheng med Storbritannias inntreden i Det europeiske fellesskap og var en av 96 opprørere som stemte sammen med de konservative for at Storbritannia skulle bli medlem, på et tidspunkt da det britiske arbeiderpartiet var mot medlemskap.
Etter at Harold Wilson trakk seg som statsminister og partileder i 1976, stemte Hattersley for James Callaghan som stilte som kandidat om å bli Wilsons etterfølger mot den mer venstreorienterte Michael Foot. Han ble deretter statsråd i den nye Callaghan-regjeringen, en posisjon han hadde til valgnederlaget i 1979. Året etter, i 1980, trakk Callaghan seg som partileder. Hattersleys tidligere sjef, Denis Healey stilte som kandidat som ny partileder mot Michael Foot, men tapte. På dette tidspunktet hadde venstresida i partiet styrket seg kraftig. Healey vant så vidt valget om å bli nestleder og ble allerede året etter på nytt utfordret fra samme mann, Tony Benn, etter at reglene for valg av ledelse hadde blitt endret. Healey vant valget med liten margin. Styrkingen av venstresida bidro til at deler av partiets høyrefløy forlot Labour og dannet et nytt sosialdemokratisk parti. Selv om Hattersley selv tilhørte Labours høyrefløy, så hadde han liten sans for dette og fortsatte sin karriere i partiet.
Etter det katastrofale valgnederlaget i 1983, trakk Michael Foot seg som partileder og Hattersley stilte til valg som hans etterfølger, men ble slått kraftig av den mer venstreorienterte Neil Kinnock, Hattersley, som ble nummer to, ble valgt til partiets nye nestleder. Valgnederlaget i 1987 var ventet, mens nederlaget i 1992 kom mer overraskende på partiet. Både Kinnock og Hattersley trakk seg fra partiets ledelse, og Hattersley støttet John Smith som ny partileder. Året etter annonserte Hattersley at han ville trekke seg fra politikken ved neste parlamentsvalg og han ble senere adlet som «life peer», som baron Hattersley av Sparkbrook i grevskapet West Midlands.
Som politisk pensjonist har han skrevet en rekke bøker. Blant annet har han skrevet en bok om ekteparet Catherine og William Booth, som grunnla Frelsesarmeen.
Blyth Valley
Blyth Valley var et administrativt distrikt i Northumberland, England.
Det ble opprettet 1. april 1974 ved at administrasjonsbyen Blyth ble slått sammen med bydistriktet Seaton Valley og deler av Whitley Bay. Fra 2009 inngår Blyth Valley i Northumberland enhetlige myndighet.
Luza
Luza kan vise til:
Kingston (andre betydninger)
Kingston kan vise til følgende steder:
Over Atlanterhavet og gjennem Amerika
Over Atlanterhavet og gjennem Amerika er en norsk dokumentar-stumfilm fra 1926. Filmen var laget av Gustav Lunds selskap Bio-Film Compagni, som på den tiden lagde reise filmer.
Filmen har en varighet på ca. 93 minutter.
Argumentum ad baculum
Argumentum ad baculum, eller appell til trussel er en tankefeil som er et spesialtilfelle av argumentum ad consequentiam, eller "appell til konsekvens". Det går ut på å ved vold eller trusler om vold å forsøke å bringe noen til tro eller taushet.
Logisk form
Feilen ved det er at man her ikke anfører relevante grunner for å tro P. Man henvender seg da ikke til den annens intellekt, men appellerer til følelser, skremler om noe truende som kan inntreffe.
Eksempler
Slike argumenter kan være en latent del av en kultur eller fremføres på en indirekte måte i situasjoner med konformitetspress og gruppepress, eller gruppetenkning:
Halvor Poulsson
Halvor Flåte Poulsson (født 1991 i Norge) er en profesjonell basketballspiller for Bærum Basket i den norske eliteserien BLNO. Poulsson spiller som shooting guard eller small forward på banen.
Operasjon Fieldfare
Operasjon Fieldfare er navnet på en norsk sabotasjeaksjon ledet av fenrik Joachim Rønneberg i Tafjordfjellene på Sunnmøre mot slutten av andre verdenskrig. Operasjonen var i regi av de britiske spesialstyrkene Special Operations Executive (SOE). Målet med aksjonen var å rekognosere og forberede angrep på tyske forsyningslinjer i Romsdalen med Raumabanen. Stuguflåtbrua ble sprengt i januar 1945.
Rønneberg, Strømsheim og Aarsæther ble i mars 1944 sluppet i fallskjerm og landet ved Veltdalen, 20 km lengre vest enn planlagt. De fant ut at Veltdalen var like gunstig som Tordsvatnet ved Sponga der de opprinnelig hadde planlagt. De lå først i telt, deretter i Tafjord Krafts hytte. Fieldfare-hytta ble snekret sammen av kassematerialer fra kraftverkets anlegg i Veltdalen. De besøkte også turisthytten Reindalsseter, Puttbua og Friisbu. Fieldfare-hytta ligger ved en bratt hammer bare noen hundre meter fra Veltdalshytta. Vintermånedene var innetemperaturen sjelden over null grader. Fieldfare-hytta har Rønneberg vært med å rekonstruere for å gi et bilde av hvordan motstandsmennene bodde under krigen.
De andre deltakerne var Birger Strømsheim og Olav Aarsæther.
Rindersbukta
Fjorden danner en del av det geografiske skillet mellom Heer Land, som ligger i øst, og Nathorst Land, som ligger i vest. Fra fjordbunnen fortsetter Paulabreen i sørøstlig retning mens Scheelebreen går ut i fjorden i sørvest. Ingen isfrie daler vender mot fjordarmen, men på nordbredden strekker den flate Paulamorenen seg til foten av Majorfjellet. Fjordsidene er bratte.
Fjorden har navn etter den nederlandske hvalfangstskipperen Michiel Rinders.
Filmåret 1987
Filmåret 1987 er en liste over hendelser, utgitte filmer, utdelte priser og fødte og døde filmpersoner i 1987.
Mest innbringende filmer
Nord-Amerika
Priser
Oscar-utdelingen (utvalg):
Golden Globe (utvalg):
Palme d'Or (Filmfestivalen i Cannes):
Golden Raspberry Awards (utvalg):
Aurvågen
Aurvågen er navn på geografiske steder i Norge:
Grifo
Grifo av Bayern (født 726, død 753) var sønn av den frankiske rikshovmesteren Karl Martell og hans andre hustru Swanahild (Svanhild), som bekreftet av Einhard som navnga «Swannhilde neptem Odilonis ducis Baioariorum» som mor til Grifo. Swanachild var den hustru som Karl Martell brakte med seg tilbake fra Bayern i 725. I motsetningen til hans første hustru Rotrude (som døde i 724) er det lite kunnskap om Swanachild, men hun synes ha vært i slekt med hertugene i både Bayern og Alemannia. I henhold til Annales Mettenses priores («De tidlig annaler til Metz») skal Swanachild ha tryglet den døende Karl Martell i 741 om å gi mellomriket til Grifo. Denne delen kan ha utgjort deler av halvbrødrenes arv tatt fra Neustria, Burgund og Austrasia. Om denne planen hadde blitt virkeliggjort hadde Grifo, selv om han var mindreårig, vært i en god posisjon, særlig med utsiktene til få lojalitet i Bayern (som var uavhengig) og Alemannia.
Det kan være at Karl Martell hadde til hensikt at hans arv skulles deles mellom alle sine sønner, men hans halvbrødre fra farens første ekteskap, Karloman og Pipin den yngre betraktet Grifo som født utenfor ekteskap. De delte derfor Karl Martells rike mellom seg, lurte Grifo i en felle og fengslet ham i et kloster i Chèvremont i dagens Territoire de Belfort øst.
Grifo rømte fra fangenskapet i 747, og fikk støtte og assistanse fra sin grandonkel på morssiden, hertug Odilo av Bayern, men da Odilo døde året etter forsøkte Grifo å overta hertugdømmet Bayern for seg selv. Bayern representerte et uavklart problem og en trussel for Pepin. Odilo var gift med Hiltrud, datter av Karl Martell og søster av Pepin. Karloman hadde i mellomtiden gått av som rikshovmester og gått i kloster sør for Roma, og Pipin den yngre hadde overtatt posisjonen alene. Han invaderte Bayern og innsatte Odilos umyndige sønn Tassilo III som ny hertug, underlagt frankisk overherredømme.