cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Euchirus
Systematisk inndeling
I likhet med flere andre underfamilier av skarabider (Scarabaeidae) blir Euchirinae ofte gitt status som en egen familie. På den andre siden blir den noen ganger ført til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae).
São Paulos undergrunnsbane
São Paulos undergrunnsbane (portugisisk: Metropolitano de São Paulo) er navnet på São Paulos undergrunnsbane. Systemet eies av byen São Paulo, og drives av Companhia do Metropolitano de São Paulo og ViaQuatro. Selskapet ble stiftet 24. april 1968. Undergrunnsbanen ble åpnet 14. september 1974 med 60 stasjoner fordelt på fem linjer på til sammen 69 kilometer i lengde.
Det var den første undergrunnsbanesystemet i Brasil. Det har rundt 3,4 millioner passasjerer daglig.
Duocristala
Duocristala er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
En ganske liten (6,2-6,7 millimeter), kraftig, brunspraglete trebukk. Hodet er kort og bredt, pannen med grønnlig glans. Antennene er tynne, rundt en og en halv gang så lange som kroppen. Pronotum er mye bredere enn langt, nær bakkanten med en tann på hver side. Hver dekkvingene har to opphøyde, hårete knøler. Dekkvingene er jevnbrede.
Levevis
Larvene lever i død ved.
The Mousetrap
The Mousetrap er et skuespill av Agatha Christie. Skuespillet hadde premiere i 1952, og det går fortsatt i dag. Dette gjør skuespillet til det som har gått lengst sammenhengende i verden.
Den 21. august i 2017 hadde The Mousetrap sin 27 000. forestilling.
Historie
Da Mary av Teck (gift med Kong George V) nærmet seg 80 år, spurte BBC henne om hva hun ønsket seg for å feire anledninga. Hun svarte at hun ønsket seg et stykke skrevet av Agatha Christie. Christie skrev et 30-minutters radioprogram som het Three Blind Mice (Tre blinde mus). Dette stykket skulle utvikle seg til The Mousetrap.
The Mousetrap hadde sin premiere på Theatre Royal i Nottingham den 6. oktober 1952. Det begynte i London på Ambassadors Theatre litt senere, den 15. november samme år.
I juni i 1999 ble settet til stykket byttet ut. Alle forestillinger gikk som normalt. Det eneste som er igjen fra originalsettet fra 1952, er klokka på peishylla.
Handling
Ei gruppe mennesker sjekker inn på et vertshus litt utenfor London. Det er så kraftig snøvær ute at de blir isolert der. Så blir en person drept. Hvem kan morderen være?
Kontrovers
På slutten av stykket bes publikum om ikke å avsløre slutten av stykket. Den engelske Wikipedia-versjonen er kritisert for å gjøre dette. Det førte til en konflikt mellom Wikipedia og Christies barnebarn. Fans skal ha forsøkt å få dette fjernet. Her skal talspersonen for Wikipedia ha sagt til The Daily Mail at det bare er å la være å lese avsløringa hvis man ikke vil vite morderens identitet.
Evigheten og en dag
Evigheten og en dag, (originaltittel: (Μια αιωνιότητα και μια μέρα, Mia aioniotita kai mia mera) er en gresk spillefilm fra 1998 regissert av Theo Angelopoulos med Bruno Ganz i hovedrollen.
Filmen ble belønnet med Gullpalmen da den ble vist på Filmfestivalen i Cannes i 1998.
Handling
Alexandros, en middelaldrende forfatter, har fått vite at han har en dødelig sykdom og må på sykehus neste dag for å gjennomføre flere tester. Han forsøker å få orden på sakene sine, og finne noen som tar seg av hunden hans. I tankene snakker han til sin døde kone, Anna, som fremdeles fremstår som en ung kvinne for ham. Han skjuler også en ung albansk gutt fra politiet, som arresterer andre gutter for å utvise dem.
Senere besøker Alexandros sin 22 år gamle datter, men han forteller henne ikke om sin diagnose. I stedet gir han henne noen brev skrevet av moren, som hun leser høyt. På vei hjem møter Alexandros innvandrer-gutten igjen, og menneskesmuglere ønsker å selge gutten til ulovlig adopsjon. Alexandros infiltrerer det hemmelige møtet, og forsøker å snike seg vekk med gutten, men blir stoppet og må betale pengene som menneskehandlerne krever for barnet. Alexandros bestemmer seg for å ta gutten over grensen til Albania på egen hånd.
Muserumpe
Muserumpe (Myosurus minimus) er en ettårig plante i soleiefamilien med frøreproduksjon. Fruktene spres trolig oftest med pattedyr.
Levevis
Den blir 2–12 cm høy. Bladene er trådformete, snaue, 2–10 cm lange og er samlet i en grunnstilt rosett. Blomstringstida er april–juni. Blomstene sitter enkeltvis i enden av opprette skaft fra bladhjørnene. De er 5–8 mm brede og har 5 ytre blomsterblad med spore, 5–7 indre blomsterblad og oftest 5 pollenbærere. Fruktene er små nøtter som er festet til blomsterbunnen som forlenges opptil 5 cm etter blomstringen.
Utbredelse
Arten er utbredt i Nord-Amerika, vestlige Eurasia og Nord-Afrika og med spredte forekomster så langt øst som til elven Ob i Sibir. Den er ganske vanlig i deler av Danmark, Sverige og Finland.
Arten er i tilbakegang på grunn av moderne landbruk som ødelegger voksestedene. Arten har vært utbredt på Østlandet fra Mjøsområdet sør til Agder, i indre fjordstrøk på Vestlandet og flere steder ved Trondheimsfjorden. Forekomstene i Trøndelag og de aller fleste på Vestlandet forsvant allerede før 1950, og etter 2000 er den bare dokumentert fra et kjerneområde fra rundt Oslo sør til Grenland, og med noen få forekomster i mjøsområdet.
Arten er for en hoveddel knyttet til tradisjonelt drevet jordbrukslandskap, spesielt til beitete tørrbakker og grunnlendte, ofte grunt jorddekte svaberg på åkerholmer. Den er følsom for gjødsling. Andre trusler er gjengroing og nedbygging. Sekundært forekommer den også i åker og på skrotemark.
Rødlistevurdering
Vurderingsperioden er 10 år. Sjøl om den ikke har mer enn 30% tilbakegang i løpet av en vurderingsperiode, vil arten kunne være forsvunnet fra Norge i løpet av få tiår. Funnfrekvensen er ikke gått ned (19,8% mellom 1995 og 2015, mot normalt 18,4%), men vi antar at dette skyldes at den nå blir samlet og registrert oftere i sitt gjenværende kjerneområde, etter hvert som man observerer at den forsvinner fra tradisjonelle voksesteder. Dessuten har det vært mye fokus på undersøkelser av tradisjonelt drevet kulturmark i flere tiår.
De Havilland Leopard Moth
de Havilland DH.85 Leopard Moth var et treseters monoplane konstruert og bygget av de Havilland Aircraft Company i 1933.
Konstruksjon og utvikling
Den var etterfølger til de Havilland DH 80 Puss Moth og ble bygget ved selskapets fabrikk på Stag Lane og senere i Hatfield. Den var lik i utforming som tidligere fly, men i stedet for et skrog av sveisede stålrør ble det brukt en konstruksjon av finer, noe som var en betydelig forbedring i rekkevidde, ytelse og kapasitet med samme type motor. Piloten var plassert sentralt i front av to side-by-side passasjerer og vingene kunne foldes inn mot kroppen for lettere plass i hangarer.
Kehtna kommune
Den 21. oktober 2017 ble kommunen Järvakandi innlemmet i Kehtna.
De største tettstedene i kommunen er Järvakandi, Kehtna med 1.336 innbyggere i 2007, fulgt av Kaerepere med 541 innbyggere, Lelle (426), Eidapere (307) og Keava (289).
De Havilland Leopard Moth
Operativ historie
Prototypen fløy første gang 27. mai 1933, og i juli vant den King's Cup Race med en gjennomsnittsfart på 224.5 km/t), ført av Geoffrey de Havilland. Tilsammen ble det bygget 133 eksemplarer, inklusive 71 for eiere innen de britiske øyer, og 10 for Australia. Andre ble eksportert til Frankrike, Tyskland, India, Sør-Afrika og Sveits. Produksjon av Leopard Moth opphørte i 1936.
Superligaen (Serbia) 2023–2024
SuperLiga 2023–2024, er den 18. sesongen av serbisk topp divisjon, siden etableringen i 2006. Sesongen begynte 29. juli 2023 og avsluttes i mai 2024. Regjerende mestere er Røde stjerne.
MOS Technology VIC
thumb|MOS 6561 i plastkapsel VIC (Video Interface Chip), egentlig MOS Technology 6561 (NTSC-basert variant 6560) er en integrert krets som skaper grafikken og lyden i datamaskinen Commodore VIC-20. Den ble opprinnelig konstruert for å være en billig komponent til dataterminaler, monitorer for biomedisin, kontrollsystem, arkadespill og spillkonsoller.
Etterfølgeren til VIC var VIC II som bruktes i Commodore 64 og Commodore 128, og var mer avansert.
BMW Sauber F1.07
BMW Sauber F1.07 var Formel 1-bilen som BMW Sauber-teamet konkurrerte med i -sesongen. Dette var den første bilen som var fullt ut designet av BMW, etter deres oppkjøp av Sauber.
Bilen ble designet av teknisk direktør Willy Rampf og sjefsdesigner Jörg Zander. Chassiset var en monocoque i karbonfiber og bikakestruktur-kompositt. Hjulopphenget var doble A-armer med innvendige fjærer og dempere, drevet av støtstenger (pushrods). Motoren var en BMW P86/7 2,4-liters V8-motor, og som navnet P86/7 indikerer var dette ikke en ny motor, ettersom den i stor grad var basert på P86-motoren som ble brukt i forrige sesongs F1.06. Girkassen var 7-trinns og benyttet en ny «sømløs girskift»-mekanisme kalt QuickShift. Teamet brukte dekk fra Bridgestone og drivstoff og olje fra Petronas.
Bilens utseende var svært likt forrige års modell, ettersom BMW Sauber gikk inn i 2007-sesongen med stort sett de samme sponsorene. Dette i motsetning til andre team, som McLaren, Honda og Renault, som måtte droppe tobakksreklamen fra sine biler.
Resultatene fra de første testrundene før sesongen var meget positive, og det ble spekulert i at BMW kunne overraske noen av toppteamene med sine prestasjoner når sesongen kom igang.
Bilen viste seg også å representere et betydelig steg fremover fra -modellen BMW Sauber F1.06, og tok 2 pallplasseringer i en sesong hvor Scuderia Ferrari og McLaren dominerte med 46 av 51 mulige pallplasser. Begge pallplasseringene ble tatt av Nick Heidfeld, med en andreplass i Canadas Grand Prix og en tredjeplass i Ungarns Grand Prix. Teamet tok også poeng med minst en bil i alle løp, og i seks løp på rad, fra Frankrikes til Italias Grand Prix, tok begge bilene poeng. Bilen var også involvert i et av de voldsomste krasjene i nyere Formel 1-historie, da Robert Kubica kjørte av banen i Montréal. På grunn av skadene han pådro seg måtte han stå over neste løp, USAs Grand Prix, hvor han ble erstattet av teamets reservefører, den fremtidige verdensmesteren Sebastian Vettel.
Løpsresultater
Se: BMW Sauber
Ulrich Østigård Ness
Ulrich Østigård Ness (født 28. oktober 1996) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Som femåring begynte Østigård Ness å spille fotball for Trosterud i Alna bydel, før han gikk til Lindeberg et halvt år senere. Etter to år i Lindeberg spilte han for Grei SF fra januar 2009 til desember 2010. Deretter begynte han å spille for Lyn.
Lurdalen
Lurdalen er en parallelldal/sidedal til Numedal, som ligger i kommunene Øvre Eiker og Flesberg på østsiden av hoveddalføret. Dalføret går fra Kjennerudvannet i sør, på grensen mellom Øvre Eiker og Kongsberg, omtrent rett nordover i 7 kilometer før det krysser kommunegrensen til Flesberg ved gården Ulland. Deretter bøyer dalen av mot nordvest og faller forholdsvis bratt ned i Svene i Numedal. Lurdalen består for en stor del av skog, med spredt bebyggelse, vesentlig i form av småbruk. Fylkesvei 96 går gjennom dalføret.
Navnet
Ifølge Oluf Rygh kommer navnet av det gammelnorske «Lúðr» (m.), som betyr «stokk», særlig «udhulet Stok». Han mener at dette kan være bakgrunnen for et elvenavnet «Lura», som da kan ha vært et eldre navn på den øvre delen av Fiskumelva. Lurdalen er også navn på to boplasser, men det er uklart om navnet opprinnelig er brukt bare om denne lokaliteten eller på hele dalføret.
Geografi
For å komme fra Lurdalen til kommunesentret i Øvre Eiker, Hokksund, må man kjøre innom Kongsberg kommune.
Vest for Lurdalen stiger terrenget bratt opp mot Sulusåsen og Beveråsen, som skiller dalføret fra Kongsberg by og Bevergrenda. I øst stiger terrenget slakere og glir over i skogsområdene på Fiskum.
Fiskumelva har sin opprinnelse i flere små vann på grensen mellom Eiker og Flesberg, og den får seinere tilsig fra blant annet Nordre- og Søndre Svarttjenn, før den renner ut i Kongsvannene, som også får tilsig fra Grønntjenn. Nedenfor Kongsvannene får vassdraget tilsig fra Igletjenn, Lauvlitjenn, Langevann, Kniptjenn, Tiggerudtjenn og Brudevolltjenn via Muggerudtjenn. Nederst i Lurdalen får Fiskumelva også tilsig fra det større Kjennerudvannet gjennom Kjennerudvannsbekken. Fra Aslaksrudtjenn og Bråtatjenn i Flesberg renner Kvernbekken østover og ut i Langvasselva, som munner ut i Dørsjø.
Historie og bosetning
Ulland i Flesberg er den eneste større gården i Lurdalen. For øvrig er det ryddet en rekke mindre bruk og boplasser, både i Flesberg og Øvre Eiker. Antagelig har en del av disse opprinnelig vært setre under gårder på Fiskum. På 1700-tallet var mange av dem bebodd av bergmenn, som arbeidet ved Sølvverkets gruver i Svene og Øvre Eiker, blant annet Kjennerudvannsgruvene og Skarragruvene. Flere av disse plassbrukerne ble selveiere tidlig på 1800-tallet.
Fra 1883 til 1960 var Lurdalen skole fastskole for den delen av Lurdalen som tilhørte Eiker, mens det var egen skole i Ullandgrenda. Av foreningsliv kan nevnes idrettslagen «Luringen», samt Lurdalen lokallag av Øvre Eiker Arbeiderparti. På 1970-tallet proklamerte lokalpatrioter «Fristaten Lurdalen».
Nærheten til Kongsberg kombinerte med gode kommunikasjonsforhold (Lurdalsveien ble asfaltert på 1970-tallet) har bidratt til at bosetning har blitt opprettholdt, og de seinere årene har det blitt satt opp en del nye bolighus i Lurdalen.
Ole Christian Andersen Nøstvig
Ole Christian Andersen Nøstvig (født 10. juni 1782 i Velfjorden, død 3. juni 1852 i Brønnøy) var en norsk gårdbruker, ordfører og stortingsrepresentant.
Liste over kulturminner i Vegårshei
Liste over kulturminner i Vegårshei er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Vegårshei. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
Ole Christian Andersen Nøstvig
Han var sønn av gårdbruker Anders Knudsen Nøstvig og Inger Olsdatter. Han overtok farsgården i 1804 og var gårdbruker der gjennom hele livet. Han var ordfører i Brønnøy i flere år fra 1838.
Liste over kulturminner i Vegårshei
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Ole Christian Andersen Nøstvig
Nøstvig var valgt som representant fra Nordlandenes amt til Stortinget i fem perioder. Han var 3. representant perioden 1830–1832, 2. representant perioden 1833–1835, 4. representant perioden 1836–1838 og 1. representant periodene 1842–1844 og 1845–1847. Han var også vararepresentant i flere perioder og møtte én gang som vararepresentant, for Arnoldus Schytte i 1828. Han var medlem av Lagtinget og kirkekomiteen alle periodene han var på stortinget.
Suphammer-saken
Saken
Den 5. november 1963 satt Helge Suphammers kone og et vennepar og ventet på at han skulle komme hjem fordi de skulle se på krim sammen. Da han ikke kom hjem til vanlig tid, gikk de tre ut for å se etter ham. Han ble funnet bevisstløs i en verkstedshall noen hundre meter fra der han bodde klokka 21:15. Hodet hans hadde tydelige merker etter slag med en stump gjenstand. Siden han hadde en forretning rundt 500 meter fra sitt hjem, kan det være at Suphammer forlot forretningen ved stengetid klokka 20:00, bega seg på veg hjem og ble deretter overfalt. Han skal ha hatt med seg ei lommebok med 500 kroner i kontanter, men denne var forsvunnet. Han døde senere av skadene han fikk.
To menn som stjal veska til ei kvinne en halv time før overfallet på Suphammer, ble satt i forbindelse med saken. Tross at det i tillegg til kvinnen som ble frarøvet veska også var en kirketjener som så mennene som var angitt å være i alderen 18 til 20 år, fant ikke politiet identiteten.
Elefantine-papyri
Elefantine-papyri er en rekke forskjellige papyri funnet på den egypriske Niløya Elefantine i nærheten av Assuan. Der var det en militærkoloni med soldater av forskjellig herkomst; greske, fønikiske og und syriske grupper. Ørkenklimaet var gunstig for bevaringen av papyrus. Her fant man dokumenter som spant over en tuse års lan periode, på demotisk, gammelgresk, arameisk, latin og koptisk.
Arameiske papyri
I Elefantine var det allerede i 525 f.Kr. en jødisk koloni, som hadde sitt eget JHWH-tempel med offerkult. Otto Rubensohn fant under sine utgravninger menighetens arkiv. Hugo Ibscher forstod utbrettingen og konserveringen av de fortsatt forseglede dokumentene. De bevarte riksarameiske dokumentne fra kolonien er fra tiden 495–399 f.Kr. og gir informasjon om den jødiske diaspora i den 5. århundre f.Kr. i Perserriket, og dessuten innblitt i Akameniderikets foorvaltning. Her er både private dokumenter som kredittavtaler og ekteskapsdokumenter, men også offisiell korrespondanser met den persiske forvaltning i Susa, med satraper i forskjellige akamenidiske provinser og med prestene ved tempelet i Jerusalem. Men ingen deler av tanakh er blitt funnet i Elefantine.
Papyrienes bakgrunn var ødeleggelsen av JHWH-tempelet i Elefantine. De skyldige, blant dem kommandøren for militærkoloniene, ble funnet og straffet med døden. Likevel fikk ikke menigheten tillatelse til å gjenoppbygge tempelet og gjenoppta offerkulten. Jedoniah og hans medprester i Elefantine skrev derfor til Arsames (stattholder i Egypt), Bagohi (Bagoas, stattholder i Jahud, det vil si Judea i Jerusalem, til Jehohanan (yppersteprest i Jerusalem) og til Delaja og Sjelemja (sønnene til Sanballat, stattholder i Samaria). Dokumentene oppviser i språk og stil flere fellestrekk med de bibelske bøker Esra og Nehemja, noen av personene som nevnes er også omtalt i disse. Guds navn blir i stedet for som יהוה i disse dokumentene gjennomgående gjengitt som יהו - her er det vel egentlig ikke en annen talemåte som ligger bak, men snarere en avvikende ortografi, ved det at den siste bokstav ved kort sluttvokal bortfaller som mater lectionis.
Greske papyri
Ved en utgraving i 1906 fant Otto Rubensohn på to steder beholdere med greske skrifter og dessuten et antall ostraka på forskjellige språk fra ptolemeisk tid. Blant dokumentene i det første funnet er dokumenter med ekteskapsavtaler, testamenter og arveoppgjør. I det andre funnet vardet greske og demotiske skrifter knyttet til Edfu-tempelet som ble bygget under Ptolemaios III. Skriftene tilhørte en prest ved navn Estphenis, som vel var yppersteprest ved dette tempelet.
Karl Juchheim
Karl Joseph Wilhelm Juchheim (født 25. desember 1885 i Kaub i Rheinland-Pfalz, død 14. august 1945 i Kobe i Japan) var en tysk baker. Han introduserte den tradisjonelle, tyske kaken baumkuchen i Japan. Sammen med ektefellen etablerte han i 1921 Juchheim Co., som stadig produserer baumkuchen og andre bakervarer etter Karl Juchheims oppskrift for salg i japanske butikker.
Bakgrunn, etablering i Kina
Han ble født og vokste opp i småbyen Kaub ved Rhinen.
Som 22-åring flyttet han i 1908 til Jiaozhou, et tysk protektorat under kinesisk herredømme. Juchheim begynte å arbeide på en kafé drevet av Sietas, Plambeck & Co. i byen Jiaozhou. Året etter åpnet han sitt eget bakeri, der han solgte kaker. Etter fem år i Kina dro han tilbake til Tyskland for å finne en ektefelle. Våren 1914 møtte han den 22 år gamle Elise, en bekjent av Juchheims onkel, og ble forlovet kort tid etter. De dro snart til Jiaozhou, hvor de giftet seg i juli 1914.
Ekteparet Juchheim åpnet et bakeri i byen Qingdao i 1914.
Krigsfange
Etter at den første verdenskrig brøt ut, ble byen beleiret av britiske og japanske styrker. Sammen med ca. 5 000 andre tyskere ble paret ble tatt til krigsfanger og sendt til interneringsleirer i Okinawa i Japan. I fangenskap ble de foreldre for første gang i 1915. I 1917 ble familien forflyttet til en leir i Hiroshima. Japanerne ønsket å tilegne seg vestlige skikker, og benyttet anledningen til å lære baking og ølbrygging av tyskerne. Mens han fortsatt var krigsfange i 1919, ble Juchheim bedt om å bake og selge baumkuchen på en messe i Hiroshima. Kaken ble svært populær blant publikum. De fleste tyske krigsfangene ble løslatt mellom desember 1919 og januar 1920. Flertallet dro tilbake til Tyskland, men Juchheim-familien ble værende i Japan.
Etablering i Japan
Juchheim åpnet sitt første bakeri i Japan i Yokohama i 1921. Kanto-jordskjelvet i 1923 ødela forretningen fullstendig, og Juchheim flyttet og åpnet en tilsvarende forretning i Kobe. Karl Juchheim hadde ansvaret for selve bakingen, mens Elise Juchheim, som tok ansvaret for salget. Juchheim Co. ble raskt en kommersiell suksess.
Under den andre verdenskrig ble produksjonen innstilt i 1944. Familien flyttet inn i hotellet Rokkōsan. Karl Juchheim døde der den 14. august 1945, dagen før Japans kapitulasjon.
Etter krigen ble Elise Juchheim deportert til Tyskland, men kunne i 1953 vende tilbake til Japan, der hun døde i 1973. Ekteparet er begravet på kirkegården i byen Ashiya mellom Kobe og Osaka.
Jacob Krog Borch
Jacob Krog Borch (født 13. juli 1813 i Drammen, død 17. juni 1886 samme sted) var kjøpmann, trelasthandler, skipsreder og fabrikkeier i Drammen til 1879, da hans bo kom under skifterettens behandling.
Bakgrunn
Han var sønn av kjøpmann Christopher Borch og hustru Margarethe, født Møller. Etter fem-seks år som handelsbetjent i Kristiania ble han handelskontorist i Drammen. I 1840 tok han borgerskap som kjøpmann i byen og i de neste 13 årene drev han Børresboden, skipsreder Erik Børresens butikk i byen. Han var gift med Sophie Gullichsen, datter av prokurator John Gullichsen og Alette Schioldborg. Sophie var en av skipsreder Erik Børresens to pleiedøtre.
Fra omkring 1870 bodde familien i Villa Fjellheim tegnet av den svenske arkitekten Emil Victor Langlet.
Gründer
Samtidig som han drev Børresboden, begynte Borch å kjøpe opp sagbruk og å drive sagbruk oppover langs Drammensvassdraget. Holmen i Drammen hadde blitt utbygd som opplagsplass for trelasthandlere fra 1830-årene, og da eieren der gikk konkurs i 1848, kjøpte Borch det meste av området. Rundt midten av 1850-årene var Borch blant Drammens ti største trelasteksportører. Han hadde sete i Trelasthandlerdireksjonen fra 1836-86, først som bjelkehandler, senere som sagbrukseier. I tillegg til dette var han medeier i Nøste Væveri og i Haugsund (Hokksund) Kobberværk. I 1866 bygde han den første dampdrevne sagen i Drammen. Da etterspørselen etter tømmer avtok i Europa, kom konkursene, og i 1879 var den et faktum også for Borch. Etter dette trakk han seg tilbake fra all merkantil virksomhet.
Politisk engasjement
Fra 1844 var han medlem av Drammen bystyre, han var ordfører i årene 1856-57 og fra 1869-70. Han var også varaordfører i fire perioder. Fra 1847 til 1879 var han stortingsrepresentant eller suppleant for Drammen :
Luctithonus
Luctithonus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små til middelsstore (6-9 millimeter), kraftige, brunspraglete trebukker. Hodet er kort og bredt. Antennene er tynne, rundt en og en halv til to ganger så lange som kroppen. Pronotum er mye bredere enn langt, nær bakkanten med en tann på hver side. Hver dekkvingene har to opphøyde, hårete knøler. Dekkvingene er jevnbrede.
Utbredelse
Slekten er kjent fra den Dominikanske republikken og Cuba.
Ramses III
Ramses III var den andre farao i 20. dynasti i oldtidens Egypt. Det er antatt at han styrte fra ca 1183/1182 til 1152/1151 f.Kr. og er betraktet som den siste monark av det nye rike i Egypt som utøvde en form for betydelig autoritet over sitt rike.
Under hans lange styre var det en nedgang for Egypts politiske og økonomiske makt, knyttet til en rekke invasjoner, blant annet fra de såkalte havfolkene, og indre økonomiske problemer. I et stort kombinert land- og sjøslag ble fienden, libyere og deres allierte havfolkene, slått tilbake. Ramses III hadde fått en stor seier og stort krigsbytte, som ble benyttet for å bygge ut tempelet i Medinet Habu. Ramses III hadde tapt opp arven etter store, seierrike forgjenger, Ramses II, og uttrykte det i ord og byggverk, men han klarte ikke å forhindre nedgangen i økonomien; handelen og tributtutbetalingene var stoppet opp, utgiftene til leiesoldatene var vanskelig å dekke, og kanskje minsket også gullproduksjonen i Nubia. I Teben streiket arbeiderne da de ikke fikk sine matrasjoner, historiens første dokumenterte streik.
Ramses III var sønn av Setnakhte og dronning Tiy-Merenese. Den aldrende Ramses III falt til sist som offer for en haremsammensvergelse da han ble myrdet, en konspirasjon ledet av en av hans sekundære hustruer, Tiye, hennes sønn Pentawer, og en gruppe høyere myndighetspersoner.
Navn
Usermaatre Ramses’ to hovednavn er translitterert som wsr-mꜢʿt-rʿ–mry-ỉmn rʿ-ms-s–ḥḳꜢ-ỉwnw. De er vanligvis forstått som Usermaatre-Meryamun Rameses-Heqaiunu i betydningen «Maat til Ra er sterk, elsket av Amon, født av Ra, hersker av Heliopolis».
Konstant krig
I en beskrivelse for hans kroning er funnet ved hans tempel i Medinet Habu. Fire duer, ble det sagt, ble sluppet og sendt «til de fire hjørnene av horisonten for å bekrefte den levende Horus, Ramses III er (fortsatt) i besittelse av sin trone, at bestemmelsen til Maat er rådende i kosmos og i samfunnet.»
I løpet av den lange tiden som Ramses III var farao var perioden preget av omliggende politisk kaos i den østlige delen av Middelhavet og i Levanten. Egypt ble jevnlig angrepet av utenlandske hærstyrker, inkludert libyere og deres allierte, de uklare havfolkene (en betegnelse som ble skapt på 1800-tallet på grunnlag av egyptiske inskripsjoner). Samtidig med den politiske uroen og de stadige invasjonene, erfarte Egypt begynnelsen på økende økonomiske vanskeligheter og indre strid som til sist førte til det tjuende dynasti i Egypt brøt sammen. I år 8 av hans styre ble Egypt invadert av havfolkene, inkludert grupper navngitt som Peleset, Denyen, Shardana, Meshwesj fra havet, og Tjekker som invaderte fra land og havet. Ramses III beseiret dem i to store land- og sjøslag. Selv om egypterne hadde et omdømme somdårlige sjøfolk kjempet de med stor utholdenhet. Ramses hadde dekket kysten med rekker av bueskyttere som jevnlig beskjøt fienden med piler da de forsøkte å gjøre landgang ved bredden av Nilen. Deretter angrep egyptiske krigsskip som brukte gripende kroker for trekke til seg fiendens skip. I en påfølgende brutal nærkamp ble havfolkene gjennomgående beseiret. Harris-papyrusen hevdet at:
Ramses III hevdet at han underla seg de overlevende havfolkene og bosatte dem i sørlige Kanaan, skjønt det er ingen klare bevis på at dette skjedde. Det er mulig at han ikke kunne forhindre at de gradvis bosatte seg langs kysten av Kanaan og således hevdet at det var han som hadde gitt dem tillatelse til å bosette seg i dette området. Deres tilstedeværelse i Kanaan kan ha bidratt til opprettelsen av nye samfunn i denne regionen som Filistia, det folket som Det gamle testamente omtalte som filistere, etter at Egypt ikke lenger greide kontrollerte og utøve sin autoritet i Kanaan.
Ramses III ble også tvunget i minst to omganger til å slå tilbake invasjoner fra libyere i det vestlige Nildeltaet. Det skjedde i henholdsvis i hans år 5 og år 11 av hans styre.
Økonomisk uro
De store kostnadene til disse slagene, inkludert leiesoldater, utarmet Egypts skattekiste og bidro til gradvis nedgang av Egypts rike i Midtøsten. Alvorligheten i disse vanskelighetene er understreket av det faktum at den første dokumenterte steiken i historien er nedtegnet for å ha skjedd i løpet av år 29 av styret til Ramses III. Matrasjonene utble for de favoriserte og fremste kongelige gravbyggere og kunsthåndverkere i landsbyen Set Maat her imenty Waset (nå kjent som Deir-el-Medineh). Det var «noe» i luften, muligens nedfall fra vulkanen Hekla (Hekla 3-utbruddet), som forhindret at sollyset nådde bakken og hindret global vekst på trær i nesten to fulle tiår fram til 1140 f.Kr. Resultatet i Egypt var betydelig økning i kornprisene under styrene til senere faraoer (Ramses VI–VII), mens prisene for fugler og slaver holdt seg uendret. Denne nedkjølingen av klimaet hadde innvirkning på de siste årene av styret til Ramses III og hemmet hans mulighet for å skaffe jevnlig tilgang på kornrasjoner til arbeiderne i samfunnet Deir el-Medina.
Disse vanskelighetene er fullstendig oversett i de offisielle monumentene til Ramses, mange av dem forsøkte å etterligne de til hans berømte forgjenger, Ramses II, og som således framviser et bilde av kontinuitet og stabilitet. Han bygde betydningsfulle utvidelser til templene ved Luxor og Karnak, og hans gravtempel og administrative kompleks ved Medinet Habu er blant de største og best bevarte i Egypt. De store festningsverkene som ble bygget rundt Medinet Habu bevitner til usikkerheten ved Ramses’ styre. Ikke noe annet tempel i hjertet av Egypt før Ramses’ styre hadde hatt behov for å bli beskyttet på tilsvarende vis.
Konspirasjon og død
Takket være oppdagelsen av domstolnedtegnelsene (papyrus datert til Ramses III) er det nå kjent at det var en sammensvergelse for å drepe Ramses III under en feiring ved Medinet Habu. Det var konspirasjon i det kongelige harem, igangsatt av Tiye, en av hans tre kjente hustruer (de andre var Tyti og Iset Ta-Hemdjert), over hvilken sønn som skulle arve tronen. Tytis sønn Ramses Amonhirkhopshef (den framtidige Ramses IV) var den eldste og den etterfølger som Ramses III selv hadde valgt framfor Tiyes yngre sønn Pentaweret.
Kohila kommune
Kohila er en landkommune i Rapla fylke i Estland, beliggende midt i landet. Kommunen ligger nord i fylket. Det bor om lag 5 950 mennesker i kommunen, fordelt på ca 230 km². Administrasjonssenteret i kommunen er Kohila. Folketallet er økende.
Chris St. Cyr
Chris St. Cyr (født 14. september 1963 i Winnipeg, Canada) er en kanadisk tidligere ishockeyspiller. Han kom til Norge for å spile hockey i Stjernen Hockey i 1988 fra Svenske Tyringe SoSS, han spilte i Stjernen til 1989. Der han ble poengkonge 1. divisjon ishockey for menn 1988/89 med 96 poeng. I Canada spilte han for Medicine Hat Tigers fra 1980 til 1984. og har spilt juniorhockey for St. James Canadians.
Kohila kommune
De største tettstedene i kommunen er Kohila med 3.566 innbyggere i 2007, fulgt av Aespa med 534 innbyggere, og Prillimäe med 360 innbyggere.
Ramses III
Konspirasjon og død
Domstolens dokumenter viser at mange enkeltindivider var involvert i sammensvergelsen. De fremste blant dem var dronning Tiye og hennes sønn Pentaweret, Ramses’ kammersjef, Pebekkamen, sju kongelige myndighetspersoner, to administratorer av finansene; to fanebærere i hæren, to kongelige skrivere og en herold. Det er liten tvil om alle de fremste deltakerne i sammensvergelsen ble henrettet: en del av de dømte ble gitt muligheten til å begå selvmord (antagelig ved gift) framfor å bli henrettet. Gravene til Tiye og Pentaweret ble plyndret og deres navn fjernet for å forhindre at kunne nyte etterlivet. Egypterne gjorde en slik gjennomgående arbeid med dette at de eneste referansene til dem er domstolens dokumenter og levningene av deres graver.
Oseaniamesterskapet i sjumannsrugby for menn 2019
Oseaniamesterskapet i sjumannsrugby for menn 2019 ble arrangert i Suva på Fiji i 2019.
Ramses III
Konspirasjon og død
En del av de anklagede haremskvinnene forsøkte å forføre medlemmene av domstolen, men det ble avslørt og dommerne som hadde forbrutt seg ble hardt straffet.
Kohila kommune
Landsbyen Lohu, 3 km sør for Kohila tettsted, har en kjent fabrikk som produserer kvalitetsleketøy i tre, Lohu Lelu. Her malte også August Jansen (1881–1957) ekspresjonistiske landskapsmalerier. Litt lengre vest ligger landsbyen Rapivere hvor en godt bevart kvinnegrav fra 1600-tallet har blitt utgravd i en myr.
Ramses III
Konspirasjon og død
Det er usikkert om sammensvergelsen lyktes da Ramses IV, faraos utpekte etterfølger, tok tronen ved hans død framfor Pentaweret, den som var ment å overta tronen. Dessuten døde Ramses III i sitt år 32, gammel nok til å ha dødd en naturlig død. Liket av Ramses III hadde ingen åpenbare sår eller skader, men en nyere undersøkelse av hans mumie av et tysk rettsmedisinsk team, vist i dokumentaren Mummy King Mystery på TV-kanalen Science Channel i 2011, framviste omfattende bandasjer rundt nakken. En påfølgende CT-skanning som ble gjort i Egypt av Ashraf Selim og Sahar Saleem, professorer i radiologi ved Universitetet i Kairo, avslørte at under bandasjene var det et dypt sår fra et knivstikk som var skåret på tvers over strupen, dypt nok til å ha skadet ryggvirvelen. Dokumentarens fortellerstemme konkluderte at «Det var et sår ingen kunne ha overlevd.» Utgaven av British Medical Journal  for desember 2012 siterte konklusjonen av undersøkelse utført av en gruppe egyptiske forskere, formelt ledet av Zahi Hawass, sammen med Institutt for mumiestudier ved Eurac Research i Bolzano, sistnevnte har ansvaret for ismannen Ötzi. Disse konkluderte med at det er overveiende sannsynlig at sammensvergelsen lyktes med å drepe farao Ramses III ved å skjære over strupen hans.
En videre undersøkelse av CT-skanningen viste at stortåen på venstre fot var blitt hogd av et skarpt redskap som en øks. Det var ingen tegn på at dette såret var leget og må derfor ha skjedd kort tid før døden. De som balsamerte liket plasserte et proteselignende objekt på stedet av den amputerte tåen. Det ble også lagt ved seks amuletter ved både føttene og anklene for magisk helbredelse i etterlivet. Skaden på foten bekrefter at farao ble utsatt av et attentat, inkludert ved flere individer og med ulike våpen. Det er også mulig at de som utførte attentatet kan ha støttet seg på magi, og benyttet gift da hans mumie også hadde en amulett for å beskytte Ramses III i etterlivet mot slanger. Blant konspiratørene var de som ble kalt for slangen og slangenes herre, foruten en tjener som hadde ansvaret for faraos mat og drikke.
Undersøkelsen konkluderte også med at mumien av en ukjent mann som var gravlagt sammen med Ramses var en god kandidat for faraos sønn Pentaweret, men det var ikke mulig å avgjøre dennes dødsårsak. Begge mumiene delte den samme haplogruppe for Y-kromosom, E1b1a, og delte femti prosent av deres genetiske materiale, noe som peker mot et far-sønn forhold.
De som sto bak haremskonspirasjonen, som det har blitt hetende, lyktes å drepe farao, men de greide ikke å forhindre at faraos utpekte etterfølger ble innsatt på kronen, Ramses IV. Det er mulig at Ramses III hadde vært i tvil om den eldste sønnen ville lyktes å etterfølge ham da Harris-papyrusen viser at han bønnfalt Amon om å beskytte sønnens rettigheter.
Arv og ettermæle
Harris-papyrusen, som bestilt av hans sønn og valgte etterfølger, Ramses IV, bevitner faraos store donasjoner av land, gullstatuer og monumentale konstruksjoner ved Egypts ulike templer ved Piramesse, Heliopolis, Memfis, Athribis, Hermopolis, Thinis, Abydos, Koptos, Elkab og andre byer i Nubia og i Syria. Det er også nedtegnet farao sendte handelsekspedisjoner til landet Punt og utnyttet Timnas kobbergruver i sørlige Kanaan. Harris-papyrusen nedtegnet også en del av faraos aktiviteter:
Ramses begynte ombyggingen av Khonsu-tempelet i Karnak fra fundamentet av et tidligere tempel til Amenhotep III og fullførte tempelet i Medinet Habu i hans år 12. Han dekorerte murene av tempelet i Medinet Habu med scener fra hans land- og sjøslag mot havfolkene. Dette monumentet står i dag som et av de best bevarte templene i det nye riket.
Mumien til Ramses III ble oppdaget av oldtidssamlere i 1886 og er vurdert som den prototypiske egyptiske mumie i tallrike hollywoodfilmer. Hans grav (KV11) er en av de største i Kongenes dal.
Strid om kronologi
Det er en usikkerhet om de nøyaktige datoene for styret til Ramses III. Denne usikkerheten påvirker dateringen av overgangen til sen bronsealder-jernalder i Levanten. Denne overgangen er definert av tilsynekomsten av keramikk av typen Mykensk LH IIIC:1b (filistisk) ved kysten av Palestina, generelt antatt å tilsvare med bosetningen av havfolkene der fra år 8 av styret til Ramses III. Radiokarbondatering og andre eksterne bevis har plassert denne overgangen til så sent som 1100 f.Kr., sammenlignet med den konvensjonelle datering til ca. 1179 f.Kr.
Minas de Corrales
Minas de Corrales er tettsted i Rivera-departementet i det nordøstlige Uruguay. Det er administrasjonssenteret i Minas de Corrales kommune.
SD Compostela
SD Compostela er et spansk fotballag fra Santiago de Compostela i Galicia grunnlagt 26. juni 1962. Compostela spiller i Segunda División B. Klubbens spiller sine hjemmekamper på San Lázaro.
Minas de Corrales
Historie
Minas de Corrales ble grunnlagt i 1878.
Befolkning
Tettstedet hadde 3 788 innbyggere i 2011.
Økonomi
En av de viktigste økonomiske aktiviteter i tettstedet er gruvedrift.
Transport
Ruta 28 Coronel Andrés Latorre forbinder Minas de Corrales med andre byer i Rivera-departementet.
Rosa Chacha
Rosa Alba Chacha Chacha (født 8. desember 1982) er en ecuadoriansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 83 i maratonløpet.
I 2020 kom hun på 81. plass på kvinnenes halvmaraton under VM i halvmaraton 2020 i Gdynia, Polen.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo, der hun ble nummer 41 i maratonløpet.
María Peralta
María Peralta (født 30. november 1977) er en argentinsk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 82 i maratonløpet.
Liste over Sjøforsvarets fartøyer
Liste over Sjøforsvarets fartøyer er en oversikt over fartøyer som er i tjeneste i Sjøforsvaret.
Marinen
Skip i Marinen bruker betegnelsen KNM foran navnet.
Fregatter
Sjøforsvaret har fire fregatter, alle av Fritjof Nansen-klassen, som seiles av Fregattvåpenet. Fregattene er havgående og har kapasitet til å medbringe og operere et middelstungt helikopter, opprinnelig tiltenkt NH90-typen. Viktige våpensystemer er Naval Strike Missile, luftvernmissilet RIM-162 ESSM, AU torpedoen Stingray mod 1 og 76 mm OTO Melara kanon.
Korvetter
Sjøforsvaret har seks korvetter, alle av Skjold-klassen, som seiles av 1. Korvettskvadron. Fartøyene er bygd i et komposittmaterial og er av typen «luftputekatamaran». Korvettene er hurtiggående og hovedvåpnene er Naval Strike Missile og en 76mm Oto Melara kanon.
Mineryddingsfartøyer
Sjøforsvaret har seks mineryddingsfartøyer som seiles av Minevåpenet. Av disse er Oksøy-klassen (M341–M343) minejaktfartøyer utrustet med skrogmontert sonar og ROV (fjernstyrt undervannsfarkost). Minejaktfartøyene vil også som regel ha et lag med minedykkere fra Minedykkerkommandoen ombord. Alta-klassen (M350–M352) er minesveipere med et avansert influenssveip (AGATE/ELMA) samt skrogmontert sonar.
Undervannsbåter
Sjøforsvaret har seks undervannsbåter, alle av Ula-klassen. De seiles av Undervannsbåtvåpenet.
Logistikk- og støttefartøyer
Marinens logistikkvåpen seiler logistikkfartøyer og mindre slepebåter.
Kystvakten
Skip i Kystvakten bruker betegnelsen KV foran navnet.
Kystgående fartøyer
Sjøforsvaret har fem kystgående kystvaktfartøyer i Nornen-klassen.
Rae Strait
Rae Strait (Rae-stredet) er et lite sund i Kitikmeot Region i Nunavut i Canada. Sundet skiller øya Qikiqtaq fra Boothiahalvøya på fastlandet mot øst. Det er oppkalt etter den skotske arktisutforskeren John Rae som i 1854 var den første europeer som kom til området mens han kartla Nord-Amerikas nordkyst.
Den gang ble Qikiqtaq kalt «King William Land», ettersom det ble antatt å være sammenhengende med Boothia. Da Rae og hans to reiseledsagere kom til et utspring på vestkysten av Boothia 6. mai 1854, og fikk godt utsyn langt mot vest, innså de at King William Land var atskilt fra fastlandet.
Denne øya skjermer stredet for en for sterk tilflyt av pakkis fra nord, noe som gjorde stredet farbart for 1800-tallsskip. Dette viste seg å bli av store betydning for den senere etablering av farbarheten av Nordvestpassasjen som Roald Amundsen utforsket 1903-06. Nordmannen seilte med «Gjøa» gjennom Rae-stredet, overvintret i Gjoa Haven på sørøstsiden av King William Island, og seilte deretter langs kysten vest til Beauforthavet. Under overvintringen tilegnet Amundsen seg ferdigheter fra inuittene som han hadde nytte av ved sin senere ekspedisjon til Sydpolen.
Käru kommune
Det største tettstedet i kommunen var Käru med 447 innbyggere i 2007.
Stiftelsen Geitmyra matkultursenter for barn
Matkultursenteret åpnet i september 2011 og har til daglig skoleundervisning, undervisning av barnehager, fritidskurs, spedbarnsmatkurs og undervisning av andre voksne som jobber med barn og mat. Senteret fungerer også som et nasjonalt kompetansesenter for barn og matkultur og driver en undervisningsportal for mat og helsefaget i grunnskolen.
Matkultursenteret holder til på den fredede 1700-tallsgården Geitmyra gård i Tåsenveien 2 i Oslo, som leies av Oslo kommune, Kulturetaten. Senteret består av undervisningskjøkkener, bygget i den gamle Drengestua og Bryggerhuset på gården, uthus, stabbur, drivhus og hønsegård med komposteringsanlegg. Det er opparbeidet dyrkekasser og urtebed. Det drives økologisk jordbruk og driften er Debio-godkjent. Matkultursenteret har også parsell på Geitmyra skolehager, et steinkast unna gården, hvor det dyrkes økologiske grønnsaker, frukt og urter.
I tillegg til daglige undervisningsaktiviteter arrangeres det også større Åpen gård-arrangementer. Alle aktiviteter gjennomføres med økonomisk støtte fra private og offentlige aktører.
KV61
KV61 (Kings' Valley no. 61) er en gammelegyptisk grav i Kongenes dal. Den ligger i dalens sørvestre del og ble oppdaget i januar 1910 av E. Harold Jones for Theodore M. Davis. Arbeidene fra utgravingene er ikke blitt publisert.
Jones fant graven fylt opp med masse og avstengt med stein, noe som tydet på en uberørt grav. Det tok to dager å frilegge den, og også kammeret vat halvveis fylt med masse. Den lille graven er 15,49 m² stor, og det eneste kammeret nås gjennom en sjakt. KV61 er uthugd uregelmessig, veggene er dårlig bearbeidet og ikke pusset. Den var uferdig, og hadde ingen dekorasjoner eller innskrifter.
Ifølge Nicholas Reeves var KV61 etter at den var gjort nesten i stand blitt stengt for at ingen sand skulle trenge inn. Omstendighenene på funnstedet tyder på at den anonyme graven aldri var blitt benyttet for sitt formål.
Nami Nemoto
Nami Nemoto (japansk: 奈美 根本, født 24. mars 1975 i Kamishihoro i Katō i Tokachi på Hokkaido) er en japansk tidligere skøyteløper som representerte hjemlandet i tre vinter-OL med OL-debut i hjemlandet 1998 i Nagano.
Tanith Maxwell
Tanith Maxwell (født 2. juni 1976) er en sørafrikansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble nummer 81 i maratonløpet.
Litteraturåret 1915
Fødsler
|| forfatter ||align=center| ||align=center|1994 ||
Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala er et svensk vitenskapsakademi. Selskapet har 130 svenske og 100 utenlandske medlemmer fordelt på fire klasser; fysisk-matematiske, naturalhistorisk-medisinske, historisk-arkeologiske og teknisk-økonomiske.
I 1710 tok universitetsbibliotekar Erik Benzelius den yngre initiativ til regelmessige møter på biblioteket ved Uppsala universitet. Han hadde lenge ønsket å skape et lærd selskap i Uppsala. 1710 regnes som selskapets stiftelsesår. På 1720-tallet fikk det navnet Kungl. Vetenskaps-Societeten i Uppsala.
Vetenskaps-Societeten trer sammen i eget hus på S:t Eriks torg i Uppsala.
Priser
Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala deler ut Linnépriset, Celsiusmedaljen, Bergstedtska priset, Thalénska priset, Lilly og Sven Thuréus priser og Benzeliusbelöningarna.
Nederland under VM i svømmesport 2011
Nederland deltok under VM i svømmesport 2011 i Shanghai i Kina mellom 16. og 31. juli 2011 og tok to medaljer.
VM i bryting 1992
VM i bryting 1992 (verdensmesterskapet i bryting) ble arrangert i Villeurbanne i Frankrike i 1992.
Helga Aleksandra Karlsen
Helga Aleksandra Karlsen (født 20. november 1882 i Kristiania, død 15. oktober 1936) var en norsk politiker for Arbeiderpartiet. Hun var partiets første kvinnelige stortingsrepresentant. Hun blei valgt inn for periodene 1927–30 og 1933–36. Hun er omtalt som Arbeiderpartiets fremste kvinnelige politiker i mellomkrigstida.
Norges ambassade i Bagdad
Norges ambassade i Bagdad åpnet våren 1981 og ble forlatt under Gulfkrigen en gang like etter nyttår 1990. Den lå i Bagdad men finnes ikke lenger.
Helga Aleksandra Karlsen
Helga Karlsen var datter av jernbanebetjent Karl Arnesen (1860–1923) og Hilda Alette Torgersdatter (født 1855). Mora døde trolig tidlig, og Helga blei satt i fosterhjem. (I enkelte tidlige opplysninger har hun etternavnet Pettersen.) Hun starta i arbeid fjorten år gammel, først som hushjelp, seinere som servitør og industriarbeider. Karlsen blei med i Kristiania Arbeidersamfunds dramatiske klubb i 1899. Dette var hennes introduksjon til arbeiderbevegelsen, som hun etter hvert brukte det meste av sitt liv på. I 1910 var hun med på å stifte Arbeiderpartiets Kvinnesangforening, og i 1915 var hun en sentral figur da det første sosialistiske barnelaget i Kristiania blei starta. Hun var også aktiv i Arbeiderpartiets kvinnearbeid.
Karlsen skolerte seg i sosialistisk politikk gjennom deltakelse på Den socialdemokratiske aftenskole og seinere på Arbeiderpartiets dagskole. Hun blei vararepresentant i bystyret fra 1919 og var fast representant fra 1923 til 1928, de to siste åra også i formannskapet.
Norges ambassade i Bagdad
Norge har hatt et ulønnet generalkonsulat i Bagdad, i alle fall på 1960-tallet. Etter den andre verdenskrig hadde Norge hatt en sideakkreditert sendemann til Irak, stasjonert ved legasjonen i Ankara. Bilaterale forbindelser med Irak ble etablert den 14. oktober 1980. I 1981 ble ambassaden åpnet. Selv om landet akkurat hadde startet Iran–Irak-krigen 1980–1988, var her muligheter for handel Ambassaden ble forlatt på grunn av Gulfkrigen der Irak slåss mot en USA-ledet styrke.
Fra 2005 har vi atter vært representert med en sideakkreditert ambassadør tross Irak-krigen som har vart siden 2003 mellom Irak og en USA-ledet styrke.
Helga Aleksandra Karlsen
Etter to perioder som vararepresentant blei Karlsen i 1927 valgt inn på Stortinget. Hun var første kvinne på fast plass for Arbeiderpartiet. Stortingsvalget i 1930 var dårlig for partiet, så Karlsen blei igjen vara, men kom tilbake på fast plass i 1933. I mellomtida var hun i 1932 som første kvinne valgt til formann i Oslo Arbeidersamfunn.
Liste over kulturminner i Tvedestrand
Liste over kulturminner i Tvedestrand er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Tvedestrand. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Helga Aleksandra Karlsen
I 1928 ble Karlsen bøtelagt (500 kroner) for å gitt penger til bygningsarbeidere i ulovlig streik. I 1935 deltok hun på den internasjonale arbeidskonferansen i Genève, der hun holdt en godt mottatt tale for førti timers arbeidsuke.
Under valgkampen i 1936 ble Karlsen sjuk, og hun døde bare fire dager før valget. Hun blei bisatt fra Folkets hus, der Martin Tranmæl holdt minnetalen.