cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anna Myhre
Liv og virke
Anna Myhre var tilhenger av den franske hypnotisøren Emile Coué, og hentet inspirasjon fra hans arbeid i sine bøker. Hun utga sin første bok, Spillegalskap, i 1925.
I 1931 utga hun på eget forlag et ambisiøst tobindsverk kalt Innbilningens makt. Her tar hun blant annet for seg mesmerisme, suggesjon og viviseksjon. Da Landsforening mot viviseksjon og all mishandling av dyr ble opprettet i 1933, ble hun foreningens sekretær.
Familie
Anna Sofie Myhre var datter av folkeskolelærer og herredskasserer Nils Røyne (Røine) og hans hustru Kari Kristensdatter Waarum. Hun ble 20. september 1904 gift i Holum i Lindesnes med offiser og senere overlærer Oluf Johan Petter Myhre.
Microdipnus
Microdipnus er en slekt av små løpebiller.
Utseende
Bittesmå (1,5-2 millimeter), spinkle, rødbrune løpebiller. De mangler fasettøyne og er blinde. Hodet er kort og bredt, rundet, antennene middels lange. Maksillarpalpenes ytre ledd er nålefint. Pronotum er trapesformet, dekkvingene jevnbrede uten påfallende punktrader, med noen lange børster langs sidene. De er forkortede, tilspisset bak, og dekker ikke hele bakkroppen.
Levevis
Artene har et underjordisk levesett, og kan finnes under store steiner.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika inkludert Madagaskar.
Slaget ved Ezra Church
Slaget ved Ezra Church ble utkjempet den 28. juli 1864 i Fulton County i Georgia under den amerikanske borgerkrigen. Slaget var en del av Atlanta-felttoget, hvor generalmajor William T. Shermans Army of the Tennessee kjempet mot den konfødererte Army of Tennessee under kommando av generalløytnant John Bell Hood som forsvarte den viktige sydstatsbyen Atlanta.
Slaget
Shermans styrker strakte seg i en omvendt U-form omkring de nordlige forsvarsverker i Atlanta. Sherman besluttet å avskjære jernbanen fra Macon, som var forsyningslinjene for de konfødererte i Atlanta, og dermed tvinge den forsvarende armé til å trekke seg tilbake uten å bli utsatt for et frontalangrep. For å oppnå dette målet sendte han sin østligste armé under generalmajor Oliver O. Howard nord og vestpå rundt om resten av unionshærens linjer til den vestlige siden av Atlanta, hvor jernbanen førtes inn til byen.
Hood hadde forutsett Shermans manøvre, og flyttet sine tropper for å motstå unionshæren. Hood planla å avskjære dem ved et overraskelsesangrep. Selv om Hoods konfødererte tropper var i undertall i forhold til unionshæren, regnet han med at et overraskelsesangrep med en isolert styrke kunne lykkes.
Armeene møttes om ettermiddagen den 28. juli ved et kapell, Ezra Church. Uheldigvis for Hood var det ikke noe overraskelse for Howard, som hadde forutsett en slik manøver basert på sin kjennskap til Hood fra deres tid på West Point. Hans soldater ventet allerede i sine skyttergraver da Hood nådde fram. Den konfødererte hær angrep, men ble slått tilbake av unionshærens improviserte brystvern av bjelker og skinner. De konfødererte ble beseiret, om enn det lyktes for dem å forhindre at Howard nådde fram til jernbanelinjen. De samlede tap ble 3,562, hvorav sydstatene hadde 3,000 og unionshæren hadde 562. Blant de sårede var general Alexander P. Stewart som førte et korps under Hood.
Alfredo Ghierra
Alfredo Ghierra (født 31. august 1891, død 16. november 1973) var en uruguayansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Ghierra ble olympisk mester i fotball under OL 1924 i Paris. Han var med på Uruguays landslag som vant fotballturneringen. De beseiret Nederland med 2-1 i semifinalen og i finlen som ble spilt 9. juni 1924, vant de over Sveits med 3-0.
Colombias herrelandslag i fotball
Colombias herrelandslag i fotball spiller internasjonale kamper, og representerer Colombias fotballforbund som ble stiftet i 1924. De ble medlem av det søramerikanske fotballforbundet CONMEBOL i 1936. Første offisielle landskamp ble spilt 10. februar 1938 i Panama by, da de tapte 1-3 mot. Lagets største seier gjennom tidene er 6-0 mot Bahrain i 2015, mens det største tap kom i kampen mot Brasil i 1957 (0-9 i Lima). Colombia har deltatt i fem VM-sluttspill mellom 1962 og 2014 (med kvartfinale i 2014 som best) og i 21 Copa América (vinner i 2001). Det høyeste de har nådd på FIFA-rankingen er tredjeplass i flere perioder mellom 2013 og 2016, mens det laveste er 54.-plass i juli 2011. Landslagskaptein er Radamel Falcao. Lagets kallenavn er «Los Cafeteros» (direkte oversatt: «de som lager kaffe»).
Historie
Colombia deltok ikke i kvalifiseringsrundene til VM mellom 1930 til 1954, men de var aktive likevel. Blant annet vant de mesterskapet i Sentral-Amerika i 1946, og senere også i 1970. Colombia deltok først i VM-kvalifiseringen til mesterskapet i 1958, men uten suksess. Colombia spilte uavgjort 1-1 mot i Bogotá, og tapte 0-1 i Montevideo. Senere tapte de mot Paraguays herrelandslag i fotball 2-3 i Bogotá og deretter 0-3 i Asunción. Dette gjorde at Colombia endte på sisteplass i CONMEBOLs kvalifiseringsgruppe 3, med bare 1 poeng.
VM 1962
Under kvalifiseringen til fotball-VM i 1962 beseiret de over to kamper, og var dermed klar for selve sluttspillet i Chile.
CONMEBOL Gruppe 3
Colombia 1 - 0 Peru
Peru 1 - 1 Colombia
Emicho av Leiningen
Emicho av Leiningen (må ikke forveksles med biskop Emicho av Leiningen) var greve i Rhinland sent i det 1000-tallet og leder for det «tyske korstog» i 1096.
Colombias herrelandslag i fotball
VM 1962
Colombia ble kvalifisert. I Chile 1962 tapte Colombia 1-2 for Uruguay i sin åpningskamp. Den neste kampen endte sensasjonelt 4-4 mot Sovjetunionen. Dette var en av de store overraskelsene i sluttspillet. Sovjet hadde en av verdens beste keepere gjennom tidene på laget, nemlig den store Lev Jasjin. Den siste kampen endte med stortap 0-5 mot Jugoslavia. Dermed var Colombia ute av sluttspillet.
Gruppe 1 – Chile 1962
Emicho av Leiningen
Den opprinnelige tanken med det første korstog som ble forkynt av pave Urban II ved konsilet i Clermont i november 1095, hadde allerede vendt seg til en mye annerledes folkebevegelse ledet av Peter Eremitten. Peters forkynnelse av korstoget spredte seg mye raskere enn den offisielle versjonen i Urbans kall. Peters versjon som antagelig involverte Jesu hjemkomst, hadde innflytelse på Emicho som spredte sin egen fortelling om at Kristus hadde vist seg for ham. Kristus hadde angivelig lovet å krone ham til keiser, og ville hjelpe ham med å omvende jødene i Europa, dersom Emicho ville slutte seg til korstoget.
Colombias herrelandslag i fotball
Frem til neste VM-sluttspill
I kvalifiseringen til fotball-VM 1966 endte Colombia sist i sin gruppe, etter og. Kvalifiseringen til fotball-VM 1970 gikk ikke noe særlig bedre. I kvalifiseringen til fotball-VM 1974 endte de på andreplass, bare bak Uruguay på målforskjell. I Copa América 1975 kom de helt til finalen, der de tapte 0-2 for Peru.
Til fotball-VM 1990 fikk Sør-Amerika 3 sikre plasser, samt én kvalifiseringsmulighet. fikk den ene plassen, som regjerende mester fra 1986. De ni gjenværende landene ble delt opp i 3 grupper, der de to vinnerne med best poengsum ble direkte kvalifisert. Det ble og Uruguay. Gruppevinneren med dårligst poengsum måtte spille kvalifiseringskamp mot gruppevinneren fra Oseania. spilte i denne gruppen av politiske grunner, og endte foran både og. Dermed kvalifiserte Colombia seg til VM 1990 ved å slå Israel (1-0 i Barranquilla og 0-0 i Israel). Dette var første gang siden 1962 at laget kvalifiserte seg til selve sluttspillet.
Emicho av Leiningen
Dette gjorde han, og i første halvdel av 1096 samlet han en hær som ankom Speyer i mai. Emicho, eller hans tilhengere i separate grupper, dro også til Worms, Mainz, Köln, Trier og Metz hvor de med tvang konverterte de jødiske samfunnene og massakrerte de som nektet. 800 jøder ble drept bare i Worms.
Colombias herrelandslag i fotball
VM i Italia 1990
Colombias åpningskamp mot de De forente arabiske emirater ble vunnet 2-0, før de tapte 0-1 mot Jugoslavia. De fikk plass i åttedelsfinalene etter den dramatiske 1-1 kampen mot, som senere kom til å vinne dette sluttspillet. Colombia var det eneste laget Tyskland ikke klarte å vinne over på veien mot VM-tittelen.
Gruppe D
Emicho av Leiningen
Emichos hær trakk til seg mange merkelige tilhengere, inkludert en gruppe som tilbad en and de trodde var fylt av den hellige ånd. Hæren fortsatte ned langs Rhinen til de nådde Donau som de fulgte til Ungarn. Her gikk de tom for penger og mat og begynte å plyndre de ungarske landområdene. Store deler av hæren ble drept av ungarerne. Resten delte seg opp for å slutte seg til andre korsfarerhærer, og Emicho dro tilbake til sin familie, hvor han ble refset for ikke å ha fullført sitt løfte om å erobre Jerusalem.
Marius Bull Hjeltnes
Marius Bull Hjeltnes (født 22. juni 1996) er en norsk friidrettsutøver fra Ulvik som representerer IK Tjalve. Tidligere representerte han Ulvik IL, IL Gular og TIL Hovding.
Han vant ett NM-gull og åtte NM-medaljer i lengde, tresteg og stafett i perioden 2013–2023.
Dear John (film fra 2010)
Dear John er en amerikansk romantisk dramafilm fra 2010, med Amanda Seyfried og Channing Tatum i hovedrollene. Filmen gikk på kino i Nord-Amerika den 5. februar 2010. Den ble regissert av Lasse Hallström, og er en tilpasning av en roman av Nicholas Sparks med samme navn. Filmen ble gitt ut på DVD og Blu-ray i USA den 25. mai 2010.
Sammendrag
I 2003 er John Tyree (Channing Tatum), en sersjant i US Army som ligger på bakken i stridsutrustning med flere skuddskader i kroppen. Flere mynter begynner å falle rundt ham som, i et kommentarspor, minner ham om et besøk til United States Mint som var med på som barn. Han sammenligner seg selv til en mynt i det amerikanske militæret. I 2001, i Charleston, Sør-Carolina, er John på ferie. Han møter Savannah (Amanda Seyfried), en student på høstferie, og han finner vesken hennes som falt i vannet. Savannah og John blir forelsket, og John møter Savannahs familie og naboen hennes, Tim Wheddon (Henry Thomas), og Tims sønn, Alan, som har autisme. Savannah møter Johns far (Richard Jenkins), en folkesky mann som er veldig opptatt av mynt-samlingen sin.
Savannah mener at Johns far kan ha høytfungerende autisme akkurat som naboens sønn, Alan. John blir opprørt, og stormer ut. John havner i en slåsskamp med Savannahs venn, Randy (Scott Porter), og i prosessen slår han ned Tim ved et uhell. John beklager til Tim, og forlater Savannah. John og Savannah fortsetter forholdet deres gjennom brev-veksling. I løpet av de neste to årene, fortsetter de forholdet sitt gjennom brev og postkort, frem til Savannah informerer ham om at hun har forlovet seg med en annen, og John ødelegger alle brevene han har fått fra henne. Etter fire år i militæret blir John informert om at faren hans fikk slag. Når John kommer til sykehuset får han vite at faren hans fremdeles er i live, men tilstanden er kritisk. John skriver et brev til sin far, som han leser høyt for ham på sykehuset.
Colombias herrelandslag i fotball
VM i USA 1994
Colombia reiste til USA med stor selvtillit etter en strålende kvalifisering, blant annet da de vant 5-0 borte mot Argentina i Buenos Aires.
Kvalifisering – CONMEBOL, Gruppe 1
1. august 1993, Barranquilla, Colombia - Colombia 0 - 0 Paraguay
1. august 1993, Lima, Peru - Peru 0 - 1 Argentina
8. august 1993, Asunción, Paraguay - Paraguay 1 - 3 Argentina
8. august 1993, Lima, Peru - Peru 0 - 1 Colombia
15. august 1993, Asunción, Paraguay - Paraguay 2 - 1 Peru
18. august 1993, Barranquilla, Colombia - Colombia 2 - 1 Argentina
22. august 1993, Buenos Aires, Argentina - Argentina 2 - 1 Peru
29. august 1993, Buenos Aires, Argentina - Argentina 0 - 0 Paraguay
29. august 1993, Barranquilla, Colombia - Colombia 4 - 0 Peru
5. september 1993, Lima, Peru - Peru 2 - 2 Paraguay
5. september 1993, Buenos Aires, Argentina - Argentina 0 - 5 Colombia
Gruppespill: USA vs Colombia 2-1 (22. juni 1994) Denne kampen er kjent fordi Andrés Escobar scoret selvmål da han skulle klarere en krossball, men sendte ballen bak egen keeper. Escobar ble skutt ned og drept i byen Medellín, som en direkte konsekvens da han returnerte til hjemlandet etter VM. USA scoret også mål i det 56. minutt takket være Earnue Stewart.
Gruppespill: Colombia vs Sveits 2-0 (26. juni 1994) Kampen ble spilt foran 83 401 tilskuere på Stanford Stadium i San Francisco. Like før pause scoret Gaviria for Colombia. Like før dommer Mikkelsen (fra Danmark) blåste av kampen, scoret Colombia igjen, denne gangen med Alvarez. Selv om Colombia vant kampen, klarte de ikke å kvalifisere seg for cuprundene i dette verdensmesterskapet.
Gruppe A – resultater
VM i Frankrike 1998
Colombia begynte kvalifiseringen bra, og endte på 3.-plass med 28 poeng, bare 2 poeng bak Argentina som vant gruppen. Ni lag konkurrerte om 4 plasser (av 32). I tillegg hadde Brasil allerede kvalifisert seg som regjerende mester. De ble trukket i sluttspillgruppe sammen med Tunisia, England og Romania.
Tabell Argentina, Paraguay, Colombia og Chile kvalifiserte seg.
Gruppespill: Romania vs Colombia 1-0 I åpningskampen ga lille Adrian Ilie (Valencia) Romania ledelsen etter 44 minutter, etter han chippet inn et skudd fra 15 meter over den colombianske keeperen Farid Mondragon. Stillingen ble stående til dommeren blåste av kampen.
Gruppespill: Tunisia vs Colombia 0-1 Colombias andre kamp var mot Tunisia. Lenge sto det uavgjort 0-0, men syv minutter før slutt scoret Leider Preciado og sikret Colombia 1-0 seier. Dette var en kamp der laget hadde «kniven på strupen» for å ha sjanse å gå videre til cupspillet.
Gruppespill: England vs Colombia 2-0 England trengte bare uavgjort for å gå videre til cupspillet. Darren Anderton scoret etter 20 minutter, og David Beckham skrudde inn et frispark fra 30 meter ni minutter senere. Dette betydde at Colombia var ute av VM allerede etter gruppespillet.
Gruppe G – tabell
Nåværende tropp
9. juni 2018 Colombias tropp til VM i fotball 2018 i Russland fra 14. juni 2018 til 15. juli 2018
Andre spillere
Spillere som har vært med i landslagstroppen de siste 12 månedene.
Vår Frelsers gravlund
Vår Frelsers gravlund ligger i strøket Gamle Aker, nord for Hammersborg i Oslo sentrum. Gravlunden har et areal på 86 dekar og ble innviet 17. juni 1808 av biskop Frederik Julius Bech.
Mange kjente nordmenn er begravet på gravlunden, dels i æreslunden og dels i andre seksjoner. Den ble tatt i bruk samme sommer den ble innviet da Anna Lange Thulesius, enke etter en prest i Den norske kirke, ble gravlagt. Fra da av og frem til 1833 var Vår Frelsers gravlund byens eneste sivile gravlund, mens de militære ble begravet på Krist kirkegård.
Mer enn 4,500 av gravminnene er bevaringsverdige, og blir derfor ikke fjernet selv om festetiden utløper. Det er ikke tillatt å erstatte noen av gravminnene, inkludert de som i seg selv ikke er bevaringsverdige, med moderne monumenter, ettersom man ønsker å bevare særpreget for hele gravlunden.
Gravlunden er kommunalt listeført og står oppført i Riksantikvarens register over kulturminner.
Historie
Etter at man bygget ut en rekke gravlunder i byen 1833, overtok disse som byens ordinære gravplasser. De som ikke hadde råd til å betale festeavgiften på Vår Frelsers gravlund, ble begravet andre steder. Dermed oppstod et klasseskille, gravlunden fikk et eksklusivt preg og det ble bygget mange staselige familiegraver.
I 1903 ble gravlunden tatt i bruk som æresgravlund og den første som ble lagt der var maleren Hans Gude. Noen få år etter, i 1911, var gravlunden full, og det ble bare opprettet nye gravsteder der festet hadde utløpt. I 1952 sluttet man helt å opprette nye graver, men det var fortsatt mulig å bruke familiegraver der det var plass.
I senere år sluttet man å ta imot kistebegravelser på grunn av at leirgrunnen er lite egnet for slike, og det er dermed bare mulig med urnenedsettelser. Fra og med 2006 ble det mulig å få opprettet nye gravsteder for urner.
Den siste graven som ble opprettet i æreslunden er Borghild Hammerichs fra 1981, og planen er at det ikke skal komme til nye, men at den skal bevares som et kulturhistorisk minne.
En del av gravene ble endret i 1950-årene ved at man fjernet steinrammer for å gjøre vedlikeholdet enklere. Man finner likevel en rekke monumentale gravminner der, mange av dem familiegraver som har vært brukt i flere generasjoner.
Den katolske kirke har hatt en nær tilknytning til gravlunden, ettersom den ligger rett ved siden av det tidligere katolske sykehuset Vår Frue hospital og nær Oslo katolske bispedømmes kontorer, boliger og domkirke. Det er et eget gravsted for katolske prester, og et område for St. Josephsøstrene. Ingen av disse har vært brukt etter at man sluttet å tillate kistebegravelser. St.Josephsøstrenes graver ble senere flyttet til Grefsen i nærheten av St.Josephsøstrenes hjem i Glads vei
På den østre delen av gravlunden står et lite klokketårn. Dette har aldri blitt brukt ved begravelser; det ble brukt til å ringe ved arbeidstidens begynnelse og slutt i den perioden hvor det var mange ansatte som stelte gravlunden.
Krigsseilerminnesmerket
I den søndre delen av gravlunden er et krigsseilerminnesmerke og en urnegrav for sjømenn. Minnesmerket består av et bronserelieff montert på en mur med flere navneskilt. Navneskiltene på veggen viser til urnegraver under en gravplate på bakken. Minnesmerket er satt opp av Norges Sjømannsforbund.
Personer som hviler på Vår Frelsers gravlund
Det nedenstående er et utvalg kjente personer som er gravlagt på Vår Frelsers gravlund. Det er ikke ment å være en uttømmende liste over de mange tusen som er stedt til hvile der i årenes løp.
Richard Owen
Liv
Owen ble født i Lancaster og fikk utdanningen sin ved Lancaster Royal Grammar School. I 1820 ble han lærling hos en lokal kirurg og apoteker, og i 1824 gikk han videre til å studere medisin ved Universitetet i Edinburgh. Året etter forlot han universitetet, og fullførte medisinutdanningen sin ved St. Bartholomew's Hospital i London, hvor han møtte kirurgen John Abernethy.
Videre førte han en vanlig profesjonell karriere, men alltid med en dragning mot anatomisk forskning. Abernethy fikk ham til å akseptere en stilling som assistent til konservator William Clift ved museet til the Royal College of Surgeons. Dette yrket fikk ham fort til å gi opp tanken på legepraksis. I stedet vidde han livet sitt til vitenskapelig arbeide. Noe av det viktigste tidlige arbeidet hans var katalogiseringen av Hunter-samlingen, hvor han tilegnet seg særdeles gode kunnskaper om komparativ anatomi. I 1836 ble han utnevnt til huntersk professor, og i 1849 avløste han Clift som konservator. Denne stillingen holdt han til 1856, da han ble ansvarlig for de naturhistoriske samlingene ved British Museum. Her brukte han mye energi på å få stelt i stand et naturhistorisk nasjonalmuseum, noe han til slutt fikk til: Det ble bygd et nytt museum, spesielt for de naturhistoriske samlingene, i South Kensington. Dette sto ferdig i 1884. Owen ble utnevnt til kommandørridder av Order of the Bath.
I slutten av karrieren ble han ofte beskyldt for ikke å kreditere andre mennesker sitt arbeid, og ofte også for å hevde at det var hans eget. Den kanskje groveste saken fant sted i 1844, da han hevdet eneansvar for materiale i en artikkel om belemnitter, materiale Chaning Pearce tydelig allerede hadde presentert for the Geological Society noen år tidligere. Som følge av disse beskyldningene mistet han plassen sin i rådene til the Zoological Society og the Royal Society.
Owen hadde en tendens til å støtte ortodokse vitenskapsmenn og de rådende forholdene. Han er kjent for sin motstand mot Darwins evolusjonsteori, og brukte store deler av slutten av sin karrière i disputt med Thomas Huxley, Darwins ivrigste støttespiller. Selv om denne konservative elitismen til slutt brakte ham i vanry som vitenskapsmann, tiltrakk han seg en rekke mektige venner fra eliten. Kongefamilien ga ham en hytte i Richmond Park, og Robert Peel satte ham på Civil List.
Arbeid
Under arbeidet med Hunter-samlingene var Owen opptatt ikke bare av de innsamlede materialene, men også med disseksjon av ferskere eksemplarer. Han fikk privilegiet av å undersøke alle dyrene som døde i anlegget til det zoologiske selskapet, og da disse begynte å publisere vitenskapelige tekster i 1831 var Owen en av de ivrigste bidragsyterne på anatomifeltet fra starten av.
Den første minneverdige publikasjonen hans kom i 1832 og tok for seg perlebåter (Nautilus); primitive blekkspruter med spiralsnodde skall. Senere ble han bl.a. den første til å beskrive svampen venusbeger (Euplectella, 1841, 1857) og den parasittiske rundormen Trichina spiralis. Systematikken han innførte for bl.a. armfotinger og blekkspruter (Cephalopoda) ble også brukt i lang tid senere.
Det er likevel for arbeidet med utdødde dyr Owen gjorde seg mest bemerket. Blant annet var det han som lanserte begrepet «dinosaurus» i 1848. Da Charles Darwin kom tilbake fra reisen sin med «Beagle», var det Owen som fikk i oppgave å katalogisere fossilene han hadde funnet i Sør-Amerika. Owens oppdagelser av at dette materialet dreide seg om utdødde kjempeformer av blant annet nålevende dovendyr, beltedyr og gnagere var en viktig del av grunnlaget for Darwins lære om utviklingen. Owen trudde derimot aldri på utviklingslæren selv.
Owen var også rådgiver for billedhuggeren Benjamin Waterhouse Hawkins i forbindelse med utformingen av dinosaurene som er stilt ut i Crystal Palace i London, Crystal Palace-dinosaurene.
Jönköpings Mekaniska Werkstad
Jönköpings Mekaniska Werkstads AB, (JMW), var et svensk industriforetak, som var i virksomhet i årene 1860-1992. Foretaket var også kjent under navnet Sandwalls Mekaniska Werkstad. JMW og de tilhørende Jönköpings tändsticksfabrik og Munksjö pappersbruk var blant de viktigste foretakene ved industrialiseringen av Jönköping i andre halvdel av 1800-tallet.
Bakgrunn
JMW ble grunnlagt i 1860 som Jönköpings Gjuteri och Mekaniska Werkstad av brødrene Johan Edvard Lundström og Carl Frans Lundström samt jernhandleren Frans Gustaf Sandwall og de første industribyggene ved Munksjöns strand ble etablert. Johan Edward Lundström grunnla også Jönköpings tändsticksfabrik og papirfabrikken Munksjö AB i Jönköping samt Katrinefors pappersbruk i Mariestad. Den viktigste grunnen til etableringen av jernstøperiet var at man raskt behøvde å få frem reservedeler til maskinene i fyrstikkfabrikken. Resten av produksjone sørget Sandwall for å selge. Fra 1863 ble Sandwall eneeier til det som på folkemunne var kjent som Sandwallska gjuteriet. Da Sandwall døde i 1897 etablerte arvingene året etter Jönköpings Mekaniska Werkstads AB med den eldste sønnen J. G. Sandwall som direktør.
Firmaets produksjon besto fra starten av ulike enklere typer av støpejern som gjerder, vinduskarmer, ovner og hagemøbler. Etter 1866 skjedde en rask ekspansjon og ventilatorer, turbiner, dampkjeler ble tatt inn blant produktene som ble levert. Den første dampkjelen ble produsert i 1879. I 1880 ble det bygget en ny og for den tiden ganske stor produksjonshall.
På samme tid begynte man også å bygge dampskip av ulike typer på egen slipp. Fra 1882 til 1907 ble det totalt bygget 31 dampskip, blant dem flere passasjer- og handelsfartøy, blant annet DS «Motala Express» i 1895, et fartøy som fremdeles seiler som veteranskip. Deretter gikk man over til å fremstille elektriske kraftsentraler og fra 1905 også maskiner for papir- og celluloseindustrien. Den produksjonsdelen ble imidlertid solgt i 1912 til Karlstads Mekaniska Werkstad da man hadde full sysselsetting med produksjon av dampkjeler, turbiner og glødehodemotorer. Sistnevnte produkt ble senere skilt ut og ble produsert av AB Jönköpings Motorfabrik.
På denne tiden var JMW et av Sveriges største foretak innenfor verkstedsindustrien.
Organisatorisk begynte JMW fra 1910-tallet å skille ut ulike virksomheter fra foretaket, som ble slått konkurs i 1921 under lavkonjunkturen etter første verdenskrig. Firmaet ble rekonstruert og ble på 1930-tallet en ledende svensk produsent av dampkjeler. Man hadde lenge produsert ulike pumpee og i 1929 ble Luth & Roséns Elektriska AB:s virksomhet av såkalte Ludwigsbergspumper innkjøpt, hvorpå man kunne tilby pumper av alle slag og størrelser.
Kjærlighet uten strømper
Kjærlighet uten strømper (opprinnelig Kierlighed uden Strømper) er en komedie av den norske forfatteren Johan Herman Wessel, utgitt i 1772.
Den komiske effekten kommer særlig til uttrykk i misforholdet mellom replikkenes og formens høystil, og det trivielle innholdet. Også den overdådige musikken i stykket, skrevet i arier av italieneren Scalabrini, bidrar til å skape en komisk effekt når den sammenstilles med den absurde og trivielle handlingen. Scalibrini selv var uvitende om stykkets innhold. Teksten er i aleksandrinske rim.
Stykket ble utgitt i september 1772, ble oppført på en amatørscene i desember samme år, og hadde premiere på Det Kongelige Theater i mars 1773. Parodien på samtidens konvensjonelle tragedie, som blant annet krevet enhet i sted og tid, er synlig i stykkets åpningsreplikk
Det ble vanskelig for Det Kongelige Theater å oppføre franske tragedier i kjølvannet av Kierlighed uden Strømper, for eksempel våget teateret ikke å oppføre Corneilles Le Cid.
Fylkesvei 4618
Fylkesvei 4618 går mellom Lilledal og Vikevåg på Rennesøy i Stavanger.
Strekningen ble fastlagt 2019, og er en delstrekning av den tidligere fylkesvei 582.
Maurice Gardès
Maurice Marcel Gardès (født 4. februar 1945 i Lyon) er en fransk katolsk geistlig og emeritert erkebiskop av Auch.
Bakgrunn
Han tilbrakte barndommen i Sathonay-Camp, tok sine videregående studier ved Lycée de Bourg-en-Bresse (departementet Ain) og deretter ved Lycée du Parc i Lyon (1956-1965).
Etter å ha studert grunnleggende fysikk ved Universitetet i Grenoble, hvor han oppnådde en grad i fysiske vitenskaper, utdannet Maurice Gardès i filosofi og teologi ved Saint-Irénée-seminaret i Francheville og deretter ved universitetsseminaret i Lyon. Han oppnådde en mastergrad i teologi fra Institut Catholique i Lyon i 1975.
Prest
Maurice Gardès ble presteviet 22. juni 1975 av kardinal Alexandre-Charles-Albert-Joseph Renard, erkebiskop av Lyon. Han utøvde deretter prestetjeneste i flere menigheter i Lyon.
Han underviste i kristologi og ekklesiologi ved Institut Catholique i Lyon fra 1984 til 1995.
Stiptopodius
Stiptopodius er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.
Maurice Gardès
Erkebiskop av Auch
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 21. desember 2004 til erkebiskop av Auch. Erkebiskopen av Toulouse, Émile Marcus P.S.S. bispeviet ham den 6. februar året derpå; medkonsekratorer var kardinal Philippe Barbarin, erkebiskop av Lyon, og Maurice Fréchard C.S.Sp., emeritert erkebiskop av Auch.
Økumene:I mai 2007 reiste Maurice Gardès til Russland. Han ble mottatt der av patriark Aleksij II, patriark av Moskva og hele Russland, og bidro dermed til å styrke dialogen mellom den ortodokse kirke i Russland og den katolske kirke i Frankrike. Dette besøket gikk forut for det historiske besøk av patriark Aleksij II til Frankrike i oktober 2007, det første besøket av en Moskva-patriark utenfor Russland på invitasjon fra en katolsk kirke.
I september 2007 ledet han den franske delegasjon til den tredje europeiske økumeniske samling som samlet 3000 mennesker i Sibiu i Romania.
Dialog med jødedommen: For å fortsette og utvikle forholdet til jødedommen, arrangerte han i samarbeid med den europeiske jødiske kongress et viktig møte 11. desember 2007 på Hôtel de Ville i Paris med temaet: «Ti år etter erklæringen fra biskopene i Frankrike i Drancy, hvilken dialog for fremtiden». I Drancyerklæringen hadde de franske biskoper bekjent svakheter og forsømmelser i den franske kirke under andre verdenskrig i møtet med dramaet som er blitt kjent som Holocaust.
Han deltok også i de tre historiske møtet i New York City mellom en delegasjon av biskoper fra Frankrike og World Jewish Congress.
Barbarinsaken: Den 7. januar 2019 ble det i Frankrike innledet rettssak mot Barbarin såvel som mot erkebiskop Gardès og biskop Thierry Brac de la Perrière for tildekkelser av seksuelt misbruk; dette gjaldt en sak fra den perioden Gardès var generalvikar i Lyon. Han ble funnet ikke skyldig. Frikjennelsen ble bekjentgjort 7. mars 2019.
Fratreden
Den 22. oktober 2020 innvilget pave Frans erkebiskop Gardès' aldersmotiverte avskjedssøknad.
Opplysninger bekjentgjort i april 2023
I slutten av april 2023 skrev det katolske magasinet Famille Chrétienne om anklager mot erkebiskopens personlige adferd, og dagen etter, den 27. april 2023, bekreftet og utdypet tre erkebiskoper (Auchs nye erkebiskop Bertrand Lacombe, Toulouses erkebiskop Guy de Kerimel, og Lyons erkebiskop Olivier de Germay dette i en fellesuttalelse.
I august 2020 ble det sendt en melding om fra erkebispedømmet Lyon til anklagerembedet i Lyon. Han var «mistenkt for seksuelle overgrep og voldtektsforsøk» på en nonne; dette var et sted i Gers som er del av erkebispedømmet Auch. Dette skulle ha vært «mellom slutten av 2007 og 2009», da biskop Gardès ledet erkebispedømmet Auch. Fra de sivile rettsmyndigheter Lyon hadde saken blitt overført til rettsmyndighetene i Auch.
Samtidig ble det innledet en kirkerettlig prosess, og ettersom Gardès hadde bosatt seg i Lyon, lia erkebiskopen av Lyon ham foreløpige restriksjoner i påvente av et resultsat fra den kirkelige undersøkelse.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Rolls-Royce Trent XWB
Rolls-Royce Trent XWB er en serie med turbofanmotorer utviklet av Rolls-Royce Holdings fra Trent 1000. Det er den nyeste motortypen i Trent-familien, og blir utelukkende benyttet på Airbus A350 XWB. Motoren finnes i flere varianter som er tilpasset de enkelte variantene av Airbus A350 XWB, med skyvekraft fra 330 kN til 430 kN (74 200–97 000 lbf).
Trent XWB er over 15 % mer drivstoffeffektiv enn den første motoren i Trent-familien. Den har også høyest effektivitet og lavest utslipp av klimagasser blant jetmotorer som er utviklet av Rolls-Royce og er i bruk i dag.
Apoderini
Apoderini er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge. .
Levevis
Alle bladrullerne er planteetere, de fleste lever på busker og trær, men noen også på urter. Mange arter ruller sammen blad til kapsler der larven utvikler seg, disse er som oftest eske- eller fingerbølformede, til forskjell fra snutebladrullere (Rhynchitidae) som vanligvis lager sigarformede bladruller. Det er vanlig at de to kjønnene samarbeider om å lage bladrullen, og hannenes forlengede hals hjelper dem til å gnage dype huller i bladene som virker som sting med sammenføyingen av bladene. Billene gnager gjennom bladet, bortsett fra midtnerven, helt eller delvis, slik at de blir lett å brette. Hunnen legger et eller flere egg i den ferdige beholderen. Dette er et eksempel på yngelpleie som er ganske uvanlig blant biller. Larvene er også utsatt for angrep fra flere arter snylteveps. Bladrullerne forekommer sjelden i store antall, og er ikke regnet som vesentlige skadedyr. I Nord-Europa lever bare to arter i slekten Apoderus, blant dem hasselbladrulleren (Apoderus coryli) på hassel. Bare den sistnevnte finnes i Norge, der den er funnet nord til Nordland, men den ser ut til å mangle på Vestlandet.
IPhone XR
iPhone XR er en smarttelefon utviklet av Apple og fabrikkert av Foxconn. Den ble lansert 12. september 2018 og er den tolvte generasjonen av iPhone.
Telefonen ble lansert sammen med iPhone XS og XS Max som en rimeligere variant, og har en LCD på 154 mm (6,06 tommer). Den er tilgjengelig i seks farver: sort, hvit, blå, gul, «korallrød» (en blanding av rosa og orange) og Product Red (rød).
NM i roing 1966
NM i roing 1966 ble arrangert i regi av Norges Roforbund. Kongepokalen ble vunnet av Bærum Roklubb (firer med styrmann med Kjell Sverre Johansen, Arne Hegna, Svein Nielsen og Ole Nafstad).
Alisher Chingizov
Alisher Chingizov (født 23. juni 1986) er en tadsjikisk svømmer.
Han representerte Tadsjikistan under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
José Naya
José Naya (født 25. juli 1896, død 29. januar 1977) var en uruguayansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Naya ble olympisk mester i fotball under OL 1924 i Paris. Han var med på Uruguays landslag som vant fotballturneringen. De beseiret Nederland med 2-1 i semifinalen og i finalen som ble spilt 9. juni 1924, vant de over Sveits med 3-0.
Ibrahim Shameel
Ibrahim Shameel (født 14. oktober 1991) er en maldivisk svømmer.
Han representerte Maldivene under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
Prosa-Lancelot
Prosa-Lancelot, også kjent som Vulgate-syklusen eller Lancelot-gralen, eller også Pseudo-Map-syklusen, er den mest betydelige kilden til legenden om kong Arthur som er skrevet på fransk. Det er en rekke på fem bind i prosa som forteller om søken etter den hellige gral og romansen mellom Lancelot og Guinevere. De viktigste delene er skrevet fra tidlig på 1200-tallet, men litteraturforskningen har få svar på forfatterskapet. En tilskrivelse til den walisiske skribenten Walter Map er ikke lenger troverdig da han døde for tidlig til at han kan være forfatteren, derav betegnelsen «pseudo-Map» for den ukjente forfatteren. Denne syklusen var en av de viktigste kildene til Thomas Malory da han skrev Le Morte d'Arthur (Arthurs død).
Utvidet kristen omforming
Prosa-Lancelot legger til en intrigerende dimensjon til tradisjonen om kong Arthur ved å fortsette de kristne temaene ved å ekspandere fortellingene om den hellige gralen og gjenfortelle riddernes strevsom søking. I løpet av denne perioden får materialet både en mer historisk som religiøs retning med fortellinger som omfatter Arthur og Merlins død, hovedsakelig ved å trekke veksler tilbake til Nennius’ Historia Brittonum. Verket kombinerer også elementer fra Det gamle testamente med Marlins fødsel, og dennes magiske opprinnelse er konsistente med de som er fortalt av Robert de Boron, ved at han er sønnen til en djevel og en menneskelig mor som angrer sine synder og er døpt. Merlin blir omformet til en profet og gitt muligheten av Gud til se framtidige hendelser.
Seksjoner
Estoire del Saint Grail (Historien om den hellige gral), om Josef fra Arimatea og hans sønn Josephus som førte den hellige gral til Britannia. Til denne seksjonen legger Vulgate Suite du Merlin (Vulgate-Merlin fortsettelse) til flere av Arthurs tidligste begivenheter.
Lancelot propre, den lengste delen og utgjør halvparten av hele syklusen, handler om hendelsene til Lancelot og de andre ridderne av det runde bord, og affæren og utroskapen mellom Lancelot og Guinevere.
Queste del Saint Graal (Søken for den hellige gral) handler om letingen etter den hellige gral og dens ferdiggjøring av Galahad.
Mort Artu (Arthurs død) handler om kongens død, forsaket av Mordred og kongedømmets sammenbrudd.
Dette verket ble snart etterfulgt av et nytt verk som kalles for Post-Vulgate-syklusen. Det er skrevet i tidsrommet 1230 og 1240, og basert på Prosa-Lancelot eller Vulgate-syklusen (derav betegnelsen), men det senere verket skiller seg fra den første på mange måter.
Litteratur
Den første engelske oversettelsen av Vulgate-syklusen og Post-Vulgate-syklusen ble redigert av Norris J. Lacy. Bind 1–4 innhold hoveddelen.
Robert Paine
Robert Patrick Barten Paine (født 1926, død 2010) var en britisk-canadisk sosialantropolog som ble kjent for sine arbeider blant samene i Skandinavia. Han samarbeidet med Fredrik Barth og Harald Eidheim på 1960-tallet. Paine skrev om samisk levevis, etnisitet og landrettigheter. I 1998 ble han utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Tromsø.
José Serpa
José Serpa (født 17. april 1979 i Sucre) er en colombiansk landeveissyklist.
Miguel Arraiolos
Miguel Arraiolos (født 12. juli 1988) er en portugisisk triatlet.
Han representerte Portugal under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 44.
Fredrik Nissen
Fredrik Nissen (født 17. februar 1948) er en norsk forlagsmann.
Han begynte i Universitetsforlaget i 1976 som forlagsredaktør, og frem til 1987 hadde han forskjellige stillinger her, senest som viseadministrerende direktør og fungerende administrerende direktør. Han startet opp Ad Notam forlag i 1988 sammen med Dag Gjestland, og ble med til Gyldendal (Norge) da forlaget i 1992 ble kjøpt opp og innlemmet i det som ble til avdelingen Gyldendal Akademisk. Her var han forlagsdirektør frem til 2008, da han overtok etter Unni Fjesme som administrerende direktør i Gyldendal Norsk Forlag.
Mount Liberty (Ohio)
Mount Liberty er et kommunefritt område (unincorporated community) i Knox County, i delstaten Ohio i USA. Selv om det er et kommunefritt område, har det et postkontor, med postnummeret (ZIP code) 43048. Det ligger langs de parallelle veiene U.S. Route 36 og State Route 3.
Historie
Mount Liberty ble opprettet i 1835. Samfunnet har fått navnet sitt etter den høyliggende beliggenheten, og for plasseringen i Liberty Township. Et postkontor kalt Mount Liberty har vært i drift siden 1838. Foruten postkontor, Mount Liberty hadde en stasjon på Cleveland Akron, and Columbus Railroad.
Lawrence Fanous
Lawrence Fanous (født 27. august 1985) er en jordansk triatlet.
Han representerte Jordan under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 46.
Mamadou Cisse
Mamadou Cisse (født 2. juni 1986) er en guineansk svømmer.
Han representerte Guinea under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
Associação Desportiva São Caetano
São Caetano er et brasiliansk fotballag. Den brasilianske fotball-legenden Rivaldo spilte noen kamper for laget i 2013.
Skibotn Idrettslag
Skibotn Idrettslag fra Skibotn i Storfjord kommune i Troms ble stiftet 19. november 1933. Klubben har aktivitet innen fotball, gang og turmarsj, håndball, orientering, ski, sykling og volleyball. Orienteringsgruppa ble reetablert høsten 2012, etter at den hadde vært uvirksom en periode. Klubben har ikke lenger seniorlag i fotball for menn. Hjemmebanen i fotball er Skibotn gressbane.
Skibotn IL arrangerer årlig det 68 km lange terrengsykkelrittet Lavkarittet, som går fra Hatteng til Skibotn.
Aleksandr Izvolskij
Aleksandr Petrovitsj Izvolskij (russisk: Александр Петрович Извольский; født 18. mars 1856 i Moskva, død 16. august 1919 i Paris) var en russisk diplomat og utenriksminister 1906-1910.
Karriere
Hjulpet av disse forbindelser kom han inn i utenrikstjenesten, der prins Aleksej Lobanov-Rostovskij ble hans beskytter.
Ambassadør
Izvolskij var russisk sendemann til Den hellige stol 1894-1897 og i Beograd fra 1897.
Han var sendemann i Tokyo fra 1899 der han forsøkte å mildne den stadig mer militante russiske asiapolitikken. Han fikk inn for en fredelig løsning av de spenninger som oppstod mellom Russland og Japan over de mellomliggende områder Korea og Mandsjuria. Han assisterte den tidligere japanske statsminister Ito Hirobumi med å få i stand et besøk til St. Petersburg i 1902 i nok et forsøk på å nedbygge spenningen mellom landene. Disse bestrebelse ble møtt med misbilligelse fra tsar Nikolai II, og Izvolsky ble brått forflyttet til København fra 1903. Også fra København forsøkte han iherdig å tilrettelegge for en diplomatisk bileggelse av spenningen, både før og under den russisk-japanske krig 1903-1904.
Utenriksminister
Som utenriksminister hadde Izovolskij til hovedoppgave å våke over Russlands posisjon i den alliansepolitikk som ble ført før første verdenskrig. Izvolskij foreslo i 1907 opphevelsen av forbudet i Ålandskonvensjonen fra 1856 mot anlegg av befestninger på Åland. Forslaget førte til kritikk fra blant annet Sverige og ble avvist.
I sin Japan-politikk støtte han på kraftfull motstand fra flere hold, særlig i folkeopinionen og fra de krefter i det militære som helst ville ha en militær revansje mot Japan og en innmarsj i Afghanistan. Blant hans allierte i regjeringen var Pjotr Stolypin og Vladimir Kokovtsov. Han fikk dermed i stand den russisk-japanske overenskomst av 1907 for å bedre forholdet med Japan.
Et klart gjennomslag hadde Izvolskij med sin tilnærmelse til Storbritannia. Allerede under den russisk-japanske krig hadde den britiske kong Edward VII kommet med et forslag om en allianse. Som utenriksminister gjorde Izvolskij dette til et viktig prosjekt. Izvolskij klarte å løse opp de tidligere motsetninger som bestod mellom det to stormaktene om innflytelse i Afghanistan, Persia og Tibet. I 1907 nådde man frem til en enighet som førte til Trippelalliansen der også Frankrike inngikk. Hans bestrebelser for å gjenopprette Russlands innflytelse i Europa førte imidlertid til konflikter med Østerrike-Ungarn mot hvilken han forsøkte å forene de små balkanstatene. Han bidro herigjennom til den opptrapping mellom de to maktgrupperingene, trippelalliansen og trippelententen, som gikk forut for krigutbruddet i 1914.
Ambassadør i Paris fra 1910
Izvolskij ble tvunget til å fratre i 1910 og ble forflyttet til ambassadørposten i Frankrike. Dette var fordi han ikke hadde klart å ivareta russiske flåteinteresser i Middelhavet eller hindre Østerrike-Ungarn fra å annektere Bosnia. Annekteringen førte til hard kritikk mot ham fra serbere, som anså at Bosnia var en del av Serbia, og fra den sterke panslavistiske bevegelse i Russland.
Som ambassadør i Paris fortsatte han å arbeide for en tilnærmelse mellom vestmaktene og Russland.
Etter revolusjonen i Russland
Han forble i Paris etter februarrevolusjonen i 1917, men trådte da tilbake fra ambassadørposten. Hans etterfølger ble Vasilij Maklakov.
Izvolskij gikk inn for en intervensjon av vestmaktene til støtte for den hvite armé i den russiske borgerkrig.Han rakk å skribe sine memoarer før han døde plutselig i august 1919.
Mimonthophagus
Mimonthophagus er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Dasygnathus trituberculatus
Dasygnathus trituberculatus er en bille som hører til gruppen hornbiller i familien skarabider (Scarabaeidae). Disse billene lever i Australia.
Utseende
En middelsstor (25-30 millimeter), blank, mørkbrun hornbille. Hannen har et kort horn i pannen, pronotum er jevnt rundet med to spisse knøler. Oversiden er glatt med svært fin punktering, dekkvingene har uregelessige punktrader. Undersiden er kledt med nokså lange, oransje hår.
José Vidal
José Vidal (født 15. desember 1896, død 3. juli 1974) var en uruguayansk fotballspiller som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Vidal ble olympisk mester i fotball under OL 1924 i Paris. Han var med på Uruguays landslag som vant fotballturneringen. De beseiret Nederland med 2-1 i semifinalen og i finlen som ble spilt 9. juni 1924, vant de over Sveits med 3-0.
Orconectes meeki
Orconectes meeki er en art av ferskvannskreps innenfor slekten Orconectes (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er ferskvannskreps som på engelsk oftest kalles «crayfish».
Orconectes meeki er en av de om lag 85 artene i slekten, og lever i elver og innsjøer nesten utelukkende i Arkansas, Missouri og Oklahoma.
Artens taksonomiske plassering
En moderne oppdatering av systematikken til artene i slekten gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013, og med basis i Fetzner et al (2005):
Mimicoclytrina
Utseende
Små (ca. 8 millimeter), korte og brede, hvelvede, mørkt brunlige praktbiller uten metallglans. Pronotum er rundet med kraftig, nettmasket mikroskulptur. Dekkvingene er forholdsvis korte og brede, med kraftige, regelmessige punktrader. Pronotums sider og undersiden er kledt med avlange, lyse skjell.
Utbredelse
Arten er utbredt i den Neotropiske økosonen.
Kontrollstrukturdiagram
Et kontrollstrukturdiagram dokumenterer automatisk programflyt innenfor kildekode, og legger til innrykk med grafiske symboler. Dermed blir kildekoden synlig strukturert uten å ofre plass.
Njål Ølnes
Njål Ølnes (født 24. september 1965 i Sogndal) er en norsk tenorsaksofonist, komponist og jazzpedagog for tiden bosatt på Nesodden.
Han er utdannet fra Jazzlinja (NTNU) 1988-92 og var i mange år lærer på Sund folkehøgskole, der han har vært en sentral drivkraft bak den vitale jazzlinja. Han var også flerårig leder av Inderøy Jazzforum og arrangør av den lille feinschmecker-jazzfestivalen «Soddjazz» på Inderøy. Underviser på Jazzlinja (NTNU) i Trondheim.
Njål Ølnes har blant annet spilt i treblåstrioen Decoy med Trygve Seim og Håvard Lund (én CD-utgivelse); i Dingobats med Eirik Hegdal saxofoner, Thomas T. Dahl gitar, Mats Eilertsen bass og Sverre Gjørvad trommer (tre CD-utgivelser); i African Pepperbirds med Bjørn Ole Solberg altsax, Vigleik Storaas/Erlend Slettevold piano, Mattis Kleppen bass og Tor Haugerud/Kenneth Kapstad trommer (én CD-utgivelse); i Gibrish med Michael Francis Duch bass, Kjetil Møster tenorsax og Tor Haugerud trommer.
Ølnes er for tiden mest aktiv med den bassløse trioen BMX, med gitarist Thomas T. Dahl og Øyvind Skarbø, trommer.
Clitostylini
Clitostylini er en gruppe av biller som tilhører gruppen snutebiller (Curculionoidea), selv om mange av artene ikke har påfallende lang snute. De fleste av artene lever i tropene og bare én finnes i Norge. .