cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sotblomsterfluer
Utseende
Middelsstore (7–9 mm), kraftige, blankt svarte blomsterfluer. Hodet er forholdsvis stort. Fasettøynene er tett kledt med forholdsvis lange, lyse hår. De dekker nesten hele hodet hos hannen, men er bredt skilte i pannen hos hunnen. Antennene er slanke og mørke, det tredje leddet minst en og en halv gang så langt som bredt. Ansiktet er flatt og hårete, munnkanten ikke fremspringende. Thorax er blankt svart med svarte hår, omtrent kavdratisk med avrundede hjørner. Beina er noe kraftige, helt svarte bortsett fra at "kneene" kan være brungule. Bakkroppen er oval, blankt svart med mørke hår. Vingene er glassklare bortsett fra at området mellom årene Sc og R1 (den nest fremste cellen) er gulbrunt. Ulikt de fleste andre blomsterfluer mangler de den "falske åren" vena spuria i vingene.
Levevis
Larven har blitt funnet under barken på råtnende trestammer, det er sannsynlig at den lever av gjærende sevje. Disse fluene finnes særlig i åpen skog, den ene nordiske arten synes å være noe knyttet til furu og den andre til eik, men de er neppe spesialiserte på ett enkelt treslag. De flyr i mai-juni. Det var først i 2004 at man ble klar over at det fantes to arter i Norden, så eldre artsbestemminger og opplysninger om biologien er ikke pålitelige.
Utbredelse
Slekten forekommer i Holarktis og i Sørøst-Asia.
Michael Walta
Michael Walta eller Wan Mike (født 19. november 1606 i München i Bayern, død i februar eller mars 1644 i Puzhou i Kina) var en katolsk prest og kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.
Han trådte inn i ordenen den 29. juli 1623 i Landsberg, og reiste ut fra Lisboa den 13. april 1635. Han ankom Kina i 1638, og virket i Hangzhou, Nanjing, Beijing, Jiangzhou og fra 1642 i Puzhou.
Dj Falk
Jarle Falk Reiss (født 16. april 1967 i Lørenskog, nå bosatt på Stokmarknes i Hadsel) bedre kjent som DJ Falk, er en norsk discjockey, sanger, og låtskriver. Han er mest kjent for sine sceneshow med lasere og sine remixer.
Biografi
Han bodde i sine første leveår på Nesodden utenfor Oslo, men flyttet til Gjøvik i femårsalderen, hvor han bodde til han var rundt 20 år. Han flyttet deretter til Lena i Østre Toten, hvor han bodde i noen år før han tilslutt flyttet til Nord-Norge.
Han har vært profesjonell internasjonal DJ siden 1987, og har spilt fra Warszawa i sør til Longyearbyen i nord. Han har spilt på alt fra små klubber til store haller og arenaer, og hans hittil største publikum var da på over 6000 mennesker.
I september 1996 ble hans trance/dance-konsept The Arctic Dance Experience startet opp, under en spillejobb på Huset i Longyearbyen på Svalbard. Hans særegne musikkstil er, ifølge ham selv, inspirert av naturen på Svalbard, og det inntrykket Operafjellulykken, som skjedde noen uker før han ankom Longyearbyen, gjorde på ham. Under sitt opphold på øygruppen fikk han god kontakt med Jon Larsen fra gruppa Hot Club de Norvège, som stilte sitt plateselskap Hot Club Records til disposisjon for DJ Falk. Hans debutalbum, The Arctic Dance Experience ble utgitt i mai 2008, først som nedlasting fra nett, men i løpet av høsten også som CD med katalognummer HCR CD 2003 på Hot Club Records.
I 2007 og 2008 hadde han lasershow i Vesterålshallen under Lofoten og Vesterålens største dataparty, LoVe-Lan, hvor han også fungerte som Show-host under konkurranser på scenen. Natt til 17. mai 2010 spilte han i Hadselhallen, og startet dermed sin «Northern Lights Tour 2010», hvor også DJ Microv, Dj Falks tidligere faste sidekick, og DJ Frank, samt Vengaboys var på scenen. I slutten av juli gikk turneen videre og da sto Polen for tur, med show på stadionanlegg. Mer enn 180 000 mennesker var tilstede. Så fulgte en stille periode frem til juli 2012 hvor Dj Falk slapp sitt album Urban Landscapes, og rett etter slapp han singlene «Heile nettet», og «Æ må dø» på nytt, denne gangen en worldwide release. Ifølge hans meldinger på Facebook, er han nå i gang med å produsere låter til et nytt album. Ifølge organisasjonen DJ RANKINGS er Dj Falk ranket som nr 2 i Norge og nr 4884 i verden, blant over 1,25 mill. andre profesjonelle dj`s. Dj Falk er en av ca 200 såkalte "kjendiser", som har offentliggjort sitt standpunkt mot pelsdyrindustrien på NOAHs PelsUT kampanje. Etter en lang pause i utgivelsene, ble låten "Oldtimer" sluppet 16. april 2019. Ifølge artistens eget nettsted, var dette den første av tre singler som ville bli sluppet våren og forsommeren 2019. 13 mai kom singelen Rush traffic, raskt etterfulgt av singelen The Race. I januar 2021 slapp han singelen Electric Rain, og i August kom hans remix av Ballade pour Adeline, som er den foreløpig siste utgivelsen.
Studioopptak
Listeplasseringer ifølge POPCUTS
De forente nasjoner
De forente nasjoner (FN) (engelsk: United Nations (UN); fransk: Organisation des Nations Unies (ONU); russisk: Организация Объединённых Наций (ООН); spansk: Organización de las Naciones Unidas (ONU); arabisk: الأمم المتحدة) er en internasjonal organisasjon som offisielt ble etablert 24. oktober 1945, som en etterfølger av Folkeforbundet, for å stoppe krig og danne en plattform for dialog. FN-pakten var da ratifisert av de fem faste medlemmene i FNs sikkerhetsråd, USA, Frankrike, Kina, Sovjetunionen og Storbritannia. Det er i dag 193 medlemsland i organisasjonen. Hovedkvarteret FN-bygningen ligger i New York i USA.
FNs etableringskonferanse fant sted i San Francisco fra 25. april til 26. juni 1945. Ved avslutningen av konferansen ble det åpnet for undertegnelse av FN-pakten. En mengde stater undertegnet pakten samme dag. FN-pakten trådte offisielt i kraft 24. oktober samme år. Ved utgangen av året hadde FN 51 medlemsland, deriblant Norge og de fem stormaktene USA, Sovjetunionen, Kina, Storbritannia og Frankrike. Norge undertegnet, sammen med andre land, FN-pakten 26. juni og ratifiserte pakten 27. november 1945. Stortinget ga samtykke til ratifikasjon 14. november 1945, men uten større entusiasme.
FNs generalsekretær er de facto leder av FN. Den første generalsekretæren (1946–1953) var den norske politikeren Trygve Lie. I 2001 ble Nobels fredspris tildelt FN og mottatt av daværende generalsekretær Kofi Annan. Den nåværende generalsekretæren (per 2023) er portugiseren António Guterres, som tiltrådte den 1. januar 2017. Guterres etterfulgte Ban Ki-moon.
FN blir finansiert etter skjønnsmessige og frivillige bidrag fra medlemsstater, og har seks offisielle språk: arabisk, kinesisk, engelsk, fransk, russisk og spansk.
Navn
Organisasjonens navn, «De forente nasjoner» ble foreslått av USAs president, Franklin D. Roosevelt til Winston Churchill, som siterte Byrons bruk av «forente nasjoner» i Childe Harold's Pilgrimage, da det ble brukt om de allierte i slaget ved Waterloo i 1815. Det ble brukt offentlig for første gang i Erklæringen om De forente nasjoner 1. januar 1942. Representanter fra 26 land forpliktet seg da til fortsatt kamp mot aksemaktene. Under andre verdenskrig ble navnet brukt av de allierte om deres allierte.
Grunnleggelse
FN ble grunnlagt etter andre verdenskrig som etterfølger av Folkeforbundet. I 1945 samlet representanter fra 50 land seg i San Francisco til konferansen hvor FN ble dannet. FN regner seg som grunnlagt den 24. oktober 1945, da Republikken Kina, Frankrike, Sovjetunionen, Storbritannia og en majoritet av de øvrige landene hadde ratifisert foredraget. FN-dagen feires derfor den 24. oktober hvert år.
NSU Kettenkrad
NSU Sdkfz 2 Kettenkrad er et tysk halvbeltekjøretøy fra andre verdenskrig. På grunn av dens gode framkommelighet gjennom vanskelig terreng ble den raskt populær blant de tyske styrkene. Men en ulempe var (noe som tyskerne gjerne gjorde) at de lagde drivverket i den for komplisert. Det gjorde at den ble vanskelig å holde i stand og reparere.
De forente nasjoner
Grunnleggelse
FN ble stiftet for å fortsette freden etter andre verdenskrig. Idéen bak FN ble utarbeidet i erklæringer som ble underskrevet ved de alliertes konferanser i Moskva og Teheran i 1943. Under perioden august-oktober 1944 møttes representanter fra Frankrike, Republikken Kina, Storbritannia, USA og Sovjetunionen i Washington, D.C. ved det som senere har blitt kalt konferansen i Dumbarton Oak. Foruten organisasjonens mål, kravet om medlemskap og utformingen av ulike organer, ble det ved denne konferansen og senere møter diskutert ulike metoder for å opprettholde internasjonal fred og sikkerhet samt internasjonalt økonomisk og sosialt samarbeid. Forslagene ble diskutert av ulike regjeringer og til og med av medborgere over hele verden.
25. april 1945 ble Forente nasjoners konferanse om internasjonale organisasjoner innledet i San Francisco. Foruten de ulike statenes regjeringer var til og med ikke-statlige organisasjoner som Lions Clubs International innbudt til å delta i diskusjonene rundt FNs pakt. De 50 nasjonene som ble representert på konferansen undertegnet FN-pakten to måneder senere, den 26. juni 1945. Polen var ikke representert ved konferansen, men fikk likevel en plass reservert blant de statene som grunnla FN. Antall grunnleggende medlemmer i organisasjonen er derfor 51. Den 24. oktober 1945 ble FN grunnlagt, etter at FNs målsettinger ble ratifisert av de fem permanente medlemmene i sikkerhetsrådet – Republikken Kina, Frankrike, Sovjetunionen, Storbritannia og USA – og av majoriteten av de øvrige 46 nasjonene.
Aktiviteter
FN har oppnådd viktige fremskritt på flere områder, blant annet innen menneskerettigheter (Menneskerettighetserklæringen ble vedtatt den 10. desember 1948), økonomisk utvikling, avkolonisering, helse og utdanning, og har også engasjert seg noe innen flyktninghjelp og handel.
De som grunnla FN hadde høye forventninger om at organisasjonen skulle forhindre konflikter mellom verdens nasjoner og gjøre krig i fremtiden umulig gjennom kollektiv sikkerhet. Disse forhåpningene har ikke blitt oppfylt, men verden har hittil ikke fått oppleve en ny verdenskrig. Mellom 1947 og 1991 ble verden oppdelt i to ideologiske blokker under den kalde krigen, og all overenskomst og fredsinnsats var komplisert. Etter den kalde krigens slutt vokste igjen forhåpningene om at FN skulle bli en organisasjon som virkeliggjorde verdensomfattende samarbeid og fred. Det har imidlertid vært flere aktive konflikter siden da, og etter Sovjetunionens fall har USA inntatt en så dominerende stilling at det skaper nye problemer for FN.
Medlemsland
Det er 193 medlemsland i FN.
De 51 statene som grunnla FN i 1945 var: Argentina, Australia, Belgia, Bolivia, Brasil, Canada, Chile, Colombia, Costa Rica, Cuba, Danmark, Den dominikanske republikk, Ecuador, Egypt, El Salvador, Etiopia, Frankrike, Guatemala, Hellas, Haiti, Honduras, Hviterussiske SSR, India, Irak, Iran, Jugoslavia, Libanon, Liberia, Luxembourg, Mexico, New Zealand, Nicaragua, Nederland, Norge, Panama, Paraguay, Peru, Filippinene, Polen, Republikken Kina, Saudi-Arabia, Sovjetunionen, Storbritannia, Syria, Sør-Afrika, Tsjekkoslovakia, Tyrkia, Ukrainske SSR, Uruguay, USA og Venezuela.
Den hellige stol (Vatikanstaten) og Palestina har status som observatørstater uten medlemskap.
Hovedkvarter
FNs hovedkvarter ligger i New York og er en bygning formet som et gyllent rektangel. Den ligger i Turtle Bay-området, øst for Midtown i Manhattan, med utsikt over East River. Selv om bygningen ligger i New York er området den ligger på betraktet som internasjonalt område. Franklin D. Roosevelt East River Drive går forbi like under konferansebygningen i komplekset. Andre større FN-kvarter ligger i Genève (Palais des Nations, Wien (UNO-City), Nairobi (UNON), samt i Roma, Haag, Addis Abeba, Montréal, København, Bonn med flere.
Språk
Fem av de offisielle språkene ble valgt da FN ble grunnlagt (språkene brukt av de permanente medlemmene av Sikkerhetsrådet, pluss spansk, som var offisielt språk i mange av medlemslandene på den tiden). Arabisk ble lagt til i 1973, ettersom antall arabisk-talende medlemsstater hadde økt betydelig siden 1945, og oljekrisen i 1973 viste behovet for å legge det til. En «dokumentspråk»-status ble gitt til tysk i 1974, og ga dermed tillatelse til å oversette viktige dokumenter (imidlertid betalt av de tysk-talende medlemslandene).
FN-standarden for engelskspråklige dokumenter (United Nations Editorial Manual) følger britisk praksis, etter Oxfords standarder. FNs standard for kinesisk (standard mandarin) skiftet da Republikken Kinas (Taiwan) plass ble gitt til Folkerepublikken Kina i 1971. Fra 1945 til 1971 ble tradisjonelle kinesiske tegn brukt, men etter 1972 tok man i bruk forenklede kinesiske tegn.
Finansiering
FN er finansiert gjennom bidrag fra medlemstatene. FN og FNs underorganisasjoners vanlige toårsbudsjettet blir betalt ut fra vurderinger. Generalforsamlingen godkjenner det vanlige budsjettet og fastslår beløpet hvert medlem skal bidra med. Dette er for det meste basert på hvilke muligheter hvert land har til å betale, bedømt ut fra bruttonasjonalprodukt (BNP), med enkelte omstillinger ut fra gjeld og inntekt pr. innbygger.
Generalforsamlingen har prinsippet om at FN ikke skal være for avhengig av kun et medlem for å kunne finansiere sine operasjoner. Én nasjon skal derfor ikke betale mer enn en viss sum. I desember 2002 reviderte forsamlingen bidragsskalaen for å reflektere over den daværende globale økonomiske situasjonen. Som en del av revisjonen ble maksimumssummen for budsjettet senket fra 25 % til 22 %. USA er det eneste medlemmet som betaler høyest mulig sum. I tillegg til en maksimumssum er det satt et minimumsbeløp på 0,001 % som alle medlemsnasjoner må betale. Helt ned til de minst utviklede landene blir det bedt om en andel på 0,01 %.
Det nåværende budsjettet er estimert til 4.19 milliarder dollar (beregnet ut fra de største bidragsyterne).
En stor del av FNs utgifter går til FNs fredsbevarende arbeid og sikkerhet. Det nåværende budsjettet for fredsbevaring for 2005–2006 er på 5 milliarder dollar (sammenlignet med kjernebudsjettet på 1,5 milliarder dollar i den samme perioden), med rundt 70 000 tropper i 17 forskjellige oppdrag rundt om i verden. FNs fredsoperasjoner blir betalt ved beskatning, hvor man regner ut fra de forskjellige landenes økonomi, men inkluderer en større sum fra de fem permanente Sikkerhetsråds-medlemmene, som må godkjenne alle fredsbevarende operasjoner. Ekstrautgiften fører til lavere utgifter for de mindre utviklede landene. Pr. 1. januar 2008 var de ti største finansielle bidragsyterne til FNs fredsbevarende operasjoner USA, Japan, Tyskland, Storbritannia, Frankrike, Italia, Taiwan, Canada, Spania og Sør-Korea.
FNs underorganisasjoner og særorganisasjoner (f.eks. UNICEF og UNDP) inkluderes ikke i det normale budsjettet, men blir finansiert av store bidrag fra medlemslandene. Det meste av dette er finansielle bidrag, men noe er landbruks- og handelsvarer donert til hardt rammede befolkningsgrupper.
Arbeid for fred
Visjonen som FN er skapt ut ifra er «å sikre verdensfreden», og derfor er fredsarbeid FNs største oppgave. I FN-pakten står det at de skal «redde kommende slektsledd fra krigens svøpe.» Målet med å bevare verdensfreden har vært FNs sentrale mål i alle de årene de har eksistert. Blant annet arbeider FN med å løse tvister og uenigheter mellom nasjoner, dempe spenninger, forebygge konflikter og sette en stopper for militære kamper.
FN har gjennomført en rekke operasjoner som blant annet har vært fredsskapende tiltak, fredsbevarende innsats og humanitær bistand. Dette er måten FN har spilt en hovedrolle ved løsning av langvarige konflikter, men det er også flere konflikter hvor FN kommer til kort. Behovet for fredsmekling og fredsbevarende innsats har økt i de siste årene, og i 1988–1998 ble det satt i gang 35 nye operasjoner. Til sammenligning ble det kun satt i gang 13 de 40 foregående årene.
FN arbeider med stansing av rustningskappløpet, og å redusere de offensive våpnene. Etter Ikkespredningsavtalen, som er ratifisert av over 170 land, vil atommaktene holde seg fra å hjelpe andre land med å utvikle atomvåpen, samtidig som de selv vil ruste ned. Denne avtalen ble sluttet under FNs ledelse, og trådte i kraft i 1970. Den ble senere, i 1995 under granskningskonferansen, forlenget på ubestemt tid.
Fredsbevarende styrker
FNs fredsbevarende styrker blir sendt til områder der væpnede konflikter i nyere tid har endt (eller sluttet) for å sikre at fredsavtalene som blir inngått blir fulgt og for å hindre at konflikten igjen blir utløst av opprørere. Hvilke fredsbevarende operasjoner som skal settes i gang samt deres størrelse og mandat, bestemmer Sikkerhetsrådet. De fleste operasjoner har et mandat på omtrent seks måneder, men kan forlenges. Medlemslandene blir oppfordret av Generalsekretæren å bidra med mannskap, ettersom FN ikke har sin egen hær.
FNs fredsbevarende styrker (kalt De blå hjelmene) mottok Nobels fredspris i 1988. I 2001 vant FN og Generalsekretæren Kofi Annan Nobels fredspris «for sitt arbeid for en bedre organisert og mer fredfull verden».
Per 31. desember i 2007 var 83 854 FN-soldater, militære observatører og sivile politifolk i FNs tjeneste rundt om i verden. Hvis man regner med sivilt personell internasjonalt og lokalt blir tallet 104 146. Fra begynnelsen, i 1948, og frem til desember i 2007 hadde 2 420 personer omkommet under innsats for fredsbevarende prosjekter.
Generalforsamlingen vedtar budsjettene for hver fredsbevarende operasjon. Kostnadene fordeles mellom medlemslandene, en kostnad som beregnes og fastsettes av Generalforsamlingen. Kostnadene totalt for FNs operasjoner fra 1. juli 2007 til 30. juni 2008 er på ca. 6,8 milliarder dollar. Til sammenligning så var kostnadene i 1986 på 626 millioner dollar.
Arbeidet for menneskerettigheter og rettferdighet
Også rettferdighet og menneskerettigheter står sentralt i FN-pakten, og FN arbeider for internasjonale regler for menneskerettigheter, slik at både enkeltmennesker og stater sikres fra overgrep og urettferdighet. Noe av det første FN gjorde var å formulere Verdenserklæringen om Menneskerettigheter, som proklamerte enhver kvinne og manns grunnleggende rettigheter og friheter: «retten til liv, frihet og nasjonalitet, tanke-, overbevisnings- og religionsfrihet, retten til arbeid og utdannelse, til deltakelse i landets styre», og mange andre rettigheter. Den erklæringen ble vedtatt den 10. desember i 1948, som i dag blir markert som menneskerettighetenes dag. Senere, i 1976, ble to internasjonale menneskerettighetskonvensjoner vedtatt (en juridisk bindende, en ikke). En av de omhandler de økonomiske, sosiale og kulturelle rettigheten, den andre borgerrettigheter og politiske rettigheter. Disse tre erklæringene utgjør den internasjonale rettighetsloven, som gjelder for alle land og folk.
Videre har FN vært med i vedtak av andre internasjonale konvensjoner: blant annet om kvinners rettigheter, rasediskriminering, barns rettigheter og flere menneskerettigheter. Som det eneste mellomstatlige organet for menneskerettigheter, holder FN åpne møter om krenkelser av menneskerettigheter over alt i verden hvor de inntreffer.
Arbeidet mot fattigdom og for utvikling
Både FN og utviklingsforskere fremholder at det er en klar sammenheng mellom verdensfred og økonomisk og sosial utvikling, og ifølge FN-pakten er det en av FNs hovedoppgaver å fremme bedre levestandard, bedre sysselsetting og økonomisk og sosial fremgang. FN bruker i dag store deler av sine ressurser på tiltak for å skape bedre levekår for verdens befolkning.
Tre fjerdedeler av verdensbefolkningen bor i U-land, og 1,3 milliarder mennesker lever i dyp fattigdom, og avstanden mellom rike og fattige øker stadig. FNs generalforsamling mener det er behov for å endre de internasjonale økonomiske forholdene, dette for at U-landene skal få en rettferdig plass inn i verdensøkonomien.
I 2000, på møtet i New York fra den 6.–8. september, vedtok Generalforsamlingen Tusenårserklæringen, hvor alle medlemslandene forpliktet seg å gjøre en innsats for å bekjempe fattigdommen, samt andre konkrete mål som sult, sykdommer, analfabetisme og kvinnediskriminering. Det ble i forbindelse med den erklæringen definert åtte mål som man ønsker nådd innen år 2015.
FNs hovedorgan for fattigdomsbekjempelse er FNs utviklingsprogram (UNDP), og arbeider for økonomisk og sosial utvikling. Utviklingsprogrammet har kontorer i 166 land. Blant andre FN-organer som arbeider for utvikling er FNs barnefond (UNICEF), som bistår 158 land. UNICEF arbeider primært med vaksinering, primærhelsetjeneste, ernæring, grunnutdannelse, likeverd og beskyttelse.
Ved siden av det langsiktige arbeidet for bekjempelse av fattigdom har også FN humanitær hjelp som er i akutt nød, som blant annet naturkatastrofer og sultkatastrofer, samt menneskeskapte kriser som flyktningssituasjoner og mennesker i konfliktområder, hvor mennesker har akutt behov for hjelp. OCHA samordner denne bistanden, både innad i FN og i kommunikasjonen mellom FN og de respektive landenes regjeringer og frivillige organisasjoner. Nordmannen Jan Egeland var leder for OCHA fra 2003 til 2006.
Avkoloniseringen
I tillegg til de ovennevnte aktivitetene holder FN konferanser og er internasjonale observatører. I løpet av tiden FN har eksistert har over 80 kolonier oppnådd uavhengighet. Generalforsamlingen vedtok Erklæringen om uavhengighet for koloniland og -folk i 1960, uten motstemmer, selv om de største kolonimaktene avholdt seg fra å stemme. Gjennom FNs spesialkomité for avkolonisering, opprettet i 1962, har FN hatt et stort fokus på avkolonisering. FN har også støttet nye stater som har oppstått ved å erklære seg selvstendig ved eget initiativ. Komiteen har observert for at alle land større enn 20 000 km² er avkolonisert, og deretter fjernet de fra FNs liste over ikke-selvstyrte områder, bortsett fra Vest-Sahara.
Konferanser
FN har også arrangert en rekke verdenskonferanser, hvor det diskuteres hvordan globale problemer kan løses. På konferansene samles statsledere og ministre fra nesten alle verdens stater, samt representanter fra mange av de frivillige organisasjonene og fra det sivile samfunn. Konferansene avholdes av Generalforsamlingen. Eksempler på slike konferanser er:
FN-dagen 24. oktober
FN-dagen har vært feiret 24. oktober hvert eneste år siden 1948. Dagen markeres over hele jorda med møter, diskusjoner og utstillinger om FNs arbeid og mål.
Organisasjon
FN er bygget på fem hovedorganer (formelt seks, Tilsynsrådet ble suspendert i 1994): FNs hovedforsamling (generalforsamling), FNs sikkerhetsråd, FNs økonomiske og sosiale råd, FN-sekretariatet og Den internasjonale domstolen.
Generalforsamlingen
Alle medlemmer har sete i generalforsamlingen, med en stemme hver, uansett størrelse og makt i det internasjonale samfunnet. Generalforsamlingen er oppdelt i åtte faste komiteer og en rekke underkomiteer. De er også oppdelt i uformelle regionale grupper (eksempelvis den latinamerikanske, den østeuropeiske, den arabiske, osv.) De beste tillitsvervene i FN går på omgang mellom disse regionale grupper. Generalforsamlingen er det FN-organet, som har den bredeste kompetanse, men har ikke nødvendigvis øverste myndighet på alle områder.
Når Generalforsamlingen stemmer over viktige beslutninger, trengs det ⅔ flertall av de som er til stede, og det er påkrevd å stemme. Eksempler på slike saker kan være forslag med hensyn til fred og sikkerhet; valg av medlemmer til organene; opptak, fjerning og utestengelser av medlemmer; og finansielle saker. Alle andre saker blir avgjort ved normalt flertall. Hvert medlemsland har én stemme. Bortsett fra tilskuddet til budsjettet er ingen resolusjoner bindende for medlemmene. Generalforsamlingen har mulighet til å henstille alt som skjer innen FN, utenom ting som har med fred og sikkerhet å gjøre; dette er Sikkerhetsrådets område.
Sikkerhetsrådet
Sikkerhetsrådet består av 15 medlemmer, hvorav 5 faste (Kina, Frankrike, Russland, Storbritannia og USA) har vetorett. Rådet har hovedansvaret for sikkerhetsproblemene i verden, men er handlingslammet hvis et av de faste medlemmer nedlegger veto mot et forslag, for eksempel slik Russland og Kina ofte gjør i forhold til kritikk av Syria, og USA i forbindelse med kritikk av Israel. I teorien kan rådet pålegge FNs medlemsland å delta i økonomiske, kommunikasjonsmessige og militære sanksjoner mot en stat som representerer en trussel mot fred.
Det økonomiske og sosiale råd
Det økonomiske og sosiale råd assisterer Generalforsamlingen innen saker som har med internasjonal økonomi, samarbeid og utvikling å gjøre. Det økonomiske og sosiale råd har 54 medlemmer, samtlige valgt av Generalforsamlingen for en periode på tre år. Presidenten er valgt for en ett-års-periode, og valgt blant medlemslandene med minst eller middels makt. Rådet møtes en gang i året, i juli, i en periode på fire uker. Siden 1998 har det også blitt holdt et annet møte hver april hvor finansministrene møter nøkkelkomiteer fra Verdensbanken og Det internasjonale pengefondet. Rådet har som funksjon å samle informasjon og gi medlemsnasjonene råd og anbefalinger. I tillegg har rådet gode muligheter til å fremme politiske sammenhenger og samordne de ulike funksjonene FNs organer har, og det er i disse rollene rådet er mest aktivt.
Sekretariatet
FN-sekretariatet er ledet av Generalsekretæren, og arbeider med studier, informasjon og fasiliteter FN trenger til sine møter. Sekretariatet tar seg også av oppgaver gitt av Sikkerhetsrådet, Generalforsamlingen, Det økonomiske og sosiale råd og de andre FN-organene. De forente nasjoners pakt fastslår at medlemmene av sekretariatet skal velgest ut fra kriteriene effektivitet, kompetanse og rettskaffenhet, samt etter forskjellig geografisk bakgrunn.
Pakten fastslår at medlemmene ikke skal oppsøke eller ta imot instruksjon fra noen annen autoritet enn FN. Alle landene som er medlem av FN skal respektere sekretariatets internasjonale profil, og ikke prøve å påvirke de på noen måte. Lederen for sekretariatet er alene ansvarlig for sekretariatets valg.
Lederens oppgaver er å hjelpe til med å løse internasjonale konflikter, administrere fredsbevarende operasjoner, organisere internasjonale konferanser, samle informasjon om realiseringen av sikkerhetsrådets vedtak og konsultere med regjeringene av medlemslandene om de forskjellige initiativene. Generalsekretæren kan gjøre Sikkerhetsrådet oppmerksom på alt som, etter vedkommendes mening, kan true internasjonal fred og sikkerhet.
Den internasjonale domstolen
Den internasjonale domstolen ligger i Haag, Nederland, og er FNs største juridiske organ. Det ble opprettet i 1945 i De forente nasjoners pakt, og ble tatt i bruk i 1946 som etterfølger av Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie. Den internasjonale domstolens vedtekter er, på samme måte som forgjengerens, hovedkonstitusjonsdokumentet som utgjør og regulerer domstolen.
Den internasjonale domstolens bygning er Fredspalasset i Haag, delt med Haagakademiet for internasjonal rett, et privat senter hvor man studerer internasjonale rett. Flere av domstolens nåværende dommere er enten alumni eller tidligere flinke medlemmer av akademiet. Domstolens mål er å dømme i konflikter mellom ulike stater. Domstolen har dømt i saker angående blant annet krigskriminalitet, illegal statsinnblanding og etnisk rensing, og er fremdeles aktiv.
En lignende domstol, Den internasjonale straffedomstolen, ble opprettet i 2002 etter initiativ fra generalforsamlingen for å straffeforfølge enkeltindivider for krigsforbrytelser. Domstolen har i likhet med Den internasjonale domstolen sete i Haag, selv om rettssakene kan holdes hvor som helst. Den internasjonale straffedomstolen er avhengig av FN innen blant annet personell og finansiering, men noen av møtene holdt av Den internasjonale straffedomstolens styre blir holdt i FN. Det er en «forholdenighet» mellom Den internasjonale straffedomstolen og den delen av FN som styrer hvordan de to institusjonene betrakter hverandre rettslig.
Generalsekretæren
Generalsekretæren er lederen av sekretariatet, en av organene i FN, og er også de facto talsmann og leder for FN. Denne er ikke bare leder av administrasjonen, men har også mulighet til å spille en politisk rolle for eksempel ved å henlede sikkerhetsrådets oppmerksomhet på forhold som etter hans mening kan true opprettholdelsen av mellomfolkelig fred og sikkerhet.
Generalsekretæren blir valgt av Generalforsamling etter anbefaling fra Sikkerhetsrådet. António Guterres, Portugals tidligere statsminister er FNs generalsekretær fra januar 2017.
Organisasjoner under FN
Det er flere organisasjoner underlagt FN, mer eller mindre selvstendige. Disse jobber med sine spesialområder, spesielt i utviklingsland.
Særorganisasjoner
FN har totalt 17 særorganisasjoner. Disse er:
I tillegg finnes det en rekke andre internasjonale organisasjoner som samarbeider med FN, men som ikke har status som særorganisasjoner, blant annet:
Underorganisasjoner
• FNs senter for bosetting (UNCHS)
• Det internasjonale forsknings- og utdanningsinstitutt for kvinner (INSTRAW)
• FNs kontor for narkotikakontroll og kriminalitetsforebygging (ODCCP)
• FNs høykommissær for menneskerettigheter (OHCHR)
• FN-konferansen om handel og utvikling (UNCTAD)
• FNs utviklingsprogram (UNDP)
• De forente nasjoners økonomiske kommisjon for Europa (UNECE)
• FNs miljøprogram (UNEP)
• FNs økonomiske og sosiale kommisjon for Asia og stillehavsområdet (UNESCAP)
• FNs befolkningsfond (UNFPA)
• FNs høykommissær for flyktninger (UNHCR)
• FNs barnefond (UNICEF)
• FNs institutt for kriminalitet og folkerett (UNICRI)
• FNs institutt for nedrustningsforskning (UNIDIR)
• FNs institutt for opplæring og forskning (UNITAR)
• FNs kontor for prosjekttjenester (UNOPS)
• FNs forskningsinstitutt for sosial utvikling (UNRISD)
• United Nations Relief and Rehabilitation Administration (UNRRA)
• FN–universitetet (UNU)
• FNs fredskorps (United Nations Volunteers, UNV)
• Verdens matvareprogram (WFP)
• FNs kontor for narkotika og kriminalitet (UNODC)
FN-organisasjoner i Norge
FN har ikke et eget kontor i Norge, men noen FN-organisasjoner har tilstedeværelse her i landet. UNDP og UNICEF har kontorer i Oslo og GRID Arendal er en gren av UNEP.
Forum for Kvinner og Utviklingsspørsmål er den norske grenen (nasjonalkomité) av FNs kvinneorganisasjon UN Women.
Károly Szittya
Károly Szittya (født 18. juni 1918 i Budapest, død 9. august 1983 i Szeged) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors. Szittya ble olympisk mester i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Ungarns resultat i finalerunden: 2-2 mot Jugoslavia, 7-2 over Italia og 4-0 over USA. Ungarn og Jugoslavia fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13-4 mot Jugoslavias 9-5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Szittya spilte tre kamper i OL-turneringen og scoret fem mål.
De forente nasjoner
FN-sambandet
Den norske grenen av denne verdensorganisasjonen heter FN-sambandet, som er et uavhengig informasjonssenter, med FN og internasjonale spørsmål som arbeidsområde. Målgruppene er alt fra skoleverket og mediene til publikum for øvrig.
Piripiri
Piripiri er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Károly Szittya
Fire år tidligere, under OL 1948 i London var han med på det ungarske laget som kom på andreplass i vannpolo bak Italia. Szittya spilte seks kamper og scoret seks mål.
De forente nasjoner
Viktige saker
FN har mange ganger kritisert Israel for okkupasjon av deler av Palestina og for undertrykking av palestinere.
Martina Ertl-Renz
Martina Ertl-Renz (født 12. september 1973 in Bad Tölz, Bayern) er en tidligere tysk alpinist.
De forente nasjoner
Viktige saker
FN har med overveldende flertall fordømt Russlands invasjon av Ukraina 2022.
Martina Ertl-Renz
Allerede som 18-åring vant Martina Ertl to medaljer under junior-VM i Hemsedal, sølv i storslalåm og bronse i kombinasjonen.
Meritter
To ganger har hun vunnet storslalåmdelen av verdenscupen i storslalåm sammenlagt. I tillegg kommer 14 enkeltseire i verdenscuprenn (2 i super-G, 10 i storslalåm og 2 i slalåm).
Hjertekammer
Et hjertekammer er ett av fire hulrom i hjertet til pattedyr. De deles opp i forkammer (atrium) og hovedkammer (ventrikkel), der blodet først går til forkammeret, og siden gjennom en hjerteklaff til hovedkammeret. Hjertet utgjør blodpumpen i de to kretsløpene i kroppen, nemlig lungekretsløpet hvor blodet blir beriket med oksygen, og det systemiske kretsløpet hvor oksygenet overføres til vevet. Lungekretsløpet får blodet pumpet fra høyre forkammer og høyre hovedkammer, mens det systemiske kretsløpet får blodtrykket sitt fra sammentrekningen av venstre forkammer og venstre hovedkammer.
Hovedkamrene er størst og utgjør hovedkraften i sammentrekningene. Ettersom det systemiske kretsløpet har større motstand i seg enn lungekretsløpet, er veggtykkelsen i de venstre kamrene tykkere enn de på høyre side.
Sykelige tilstander i kroppen, som et hjerteinfarkt og høyt blodtrykk kan over tid føre til sykelig vekst i hjertemuskelen som gjør at pumpefunksjonen blir nedsatt. Dette kan hos noen føre til hjertesvikt.
Hjertets kamre
Innsiden av hjertekamrene er dekket av et tynt glatt lag kalt endokard. Klaffene mellom forkammer og hovedkammer, og mellom hovedkammer og hovedpulsåre/lungepulsåre hindrer tilbakestrømning av blod. Sammentrekningen av hjertekamrene styres av nevroelektriske impulser som starter i sinusknuten i v. forkammer med en forsinkelseskrets i AV-knuten og Purkinjefibrene som sender impulsen videre ut i hovedkamrene. Disse signalene kan registreres på EKG. Muskulaturen i veggen av hjertekamrene får blodforsyning fra coronararteriene som kommer fra små åpninger på innsiden av begynnelsen av aorta, hovedpulsåren, og som ligger på utsiden av hjertemuskelen.
Karin Lüttichau
Karin Lüttichau (født 12. august 1938 i Vejle, Danmark) er en dansk adelskvinne. Hun var gift med grev Christian av Rosenborg.
Hun er datter av Folmer Lüttichau og Ingeborg Carl og giftet seg med grev Christian i hjembyen Vejle den 10. august 1962. Sammen fikk de to barn:
Grev Christian og Karin Lüttichau er skilt.
Friomsorgen
Friomsorgen, tidligere Kriminalomsorg i frihet, er underlagt Kriminalomsorgsdirektoratet og har som hovedoppgave å administrere og sørge for en trygg og hensiktsmessig gjennomføring av straffereaksjoner som samfunnsstraff, soning med elektronisk fotlenke og prøveløslatelse.
I tillegg utfører friomsorgen personundersøkelse på bestilling av påtalemyndigheten.
Franz I av Liechtenstein
Franz I av Liechtenstein (født 28. august 1853, død 25. juli 1938) var fyrste av Liechtenstein mellom 1929 og 1938. Han var sønn av Alois II av Liechtenstein og hans hustru, erkehertuginne Franziska Kinsky. Franz etterfulgte sin eldre og barneløse bror, Johann II, som fyrste i 1929.
Han var Østerrike-Ungarns ambassadør til Nikolaj IIs hoff i St. Petersburg mellom 1894 og 1899.
Grahamsmel
Grahamsmel er en type mel som ble utviklet av en amerikansk prest ved navn Sylvester Graham som levde fra 1794 til 1851. Han utviklet en type mel der kornkjernen, kimen og skallene ble knust hver for seg og deretter blandet sammen til slutt.
Allerheiligenvloed
Allerheiligenvloed kan vise til:
Herodot
Herodot (gresk: Ἡρόδοτος – Hēródotos; latin: Hērodotus; født 484 f.Kr., død ca. 425 f.Kr.) fra Halikarnassos (nåværende Bodrum i Tyrkia) var en dorisk historiker i antikken som er nesten utelukkende kjent for sitt historieverk Undersøkelse (Gresk: Historia) som handler om persernes invasjon i antikkens Hellas.
Herodots Historie handler om de persiske invasjoner av Hellas i årene 490 og 480 f.Kr., hvor grekerne vant mot alle odds. Første halvdel av verket handler imidlertid ikke om perserkrigene, men om forhistorien, og Herodot, som har en ualminnelig fortellerglede, kommer derfor ut i lange digresjoner om ulike kulturer fra fortiden og hans egen samtid; Lydia, Persia, Egypt, Babylonia, Skytia. I den forstand er Herodots Historie også en verdenshistorie.
Det hadde vært historieskrivere før Herodot, først og fremst Hekataios, men Herodot er den første som har blitt bevart for ettertiden, og allerede i oldtiden ble han oppfattet som grunnlegger av historiesjangeren. Cicero kaller ham således «historiens far» (pater historiae).
Hans liv
Det meste som vites om Herodots liv er glimt fra hans eget verk.
Men ifølge den bysantinske, leksikalske ordboken kjent som Suda, ble han sendt i eksil fra Halikarnassos etter å ha vært involvert i et mislykket statskupp mot det herskende dynastiet. Han trakk seg da tilbake til øya Samos. Det ser ut til at han aldri returnerte til Halikarnassos, til tross for at det virker som han var svært stolt av sin by og dens dronning, Artemisia I av Karia.
Det må ha vært under sitt eksil at han foretok reisene han beskriver i Historier. Disse reisene førte ham til Egypt, så langt sør som Nilens første katarakt, til Ukraina, Italia og Sicilia. Hans beskrivelse av Babylon inneholder svært vage bemerkninger som: «folk som ikke har vært der, vil finne det svært vanskelig å tro at...» og «dette var fremdeles tilfellet i mine dager», men han hevder at han ikke har besøkt byen, og hans beskrivelse er svært usannsynlig.
Herodot nevner et intervju med en informant i Sparta, og han bodde nesten helt sikkert en stund i Athen. I Athen ble han kjent med de berømte muntlige tradisjonene til framstående familier, særlig alkmaeonidene, som Perikles tilhørte på morssiden. Men siden athenerne ikke aksepterte utlendinger som borgere, må Herodot ha følt seg malplassert der. Da Athen trengte borgere til den italienske kolonien Thurii i 444 f.Kr., var Herodot ifølge Suda blant dem som var villige til å dra. Det er usikkert om han døde i sin adopterte by.
På et tidspunkt ble Herodot en logios, en gjenforteller av logoi eller fortellinger, skrevet i prosa. Hans verk var opprinnelig presentert muntlig og var laget slik at det skulle ha et nesten teatralsk element. Hans emner omfatter ofte slag eller andre politiske hendelser, og særlig det praktfulle ved fremmede land. Han gjennomførte turnéer til greske byer og de største religiøse og atletiske festivalene hvor han opptrådte og forventet betaling.
Det kan ha vært konflikten mellom Athen og Sparta i 431 f.Kr. (Peloponneserkrigen) som inspirerte ham til å samle fortellingene sine til en kontinuerlig fortelling. Siden de sentrerte på temaet om Persias imperielle fremgang som bare et forent Athen og Sparta hadde klart å stå i mot, kan de sees på som en kritikk av, eller angrep på, den krigshissingen som truet med å omfatte hele den greske verdenen.
Bidrag
Herodot har overlevert en stor mengde med informasjon om verdenen på hans tid. Han rapporterer for eksempel at Nilens årlige oversvømmelse skal ha vært et resultat av snøsmelting lenger sør. Hans kommentar til dette er at han ikke kan forstå hvordan det kan være snø i Afrika, den varmeste delen av den kjente verden. Vi vet at dette ikke er den egentlige grunnen, men hadde det ikke vært for Herodots måte å sammenligne alle teorier som var kjent for ham, hadde vi antagelig aldri oppdaget at en slik hydrologisk spekulasjon fantes i antikkens Hellas. Han viderefører også rapporter fra fønikiske sjømenn om at mens de seilte rundt Afrika, «så de solen på høyre side mens de seilte vestover». Takket være denne korte beskrivelsen som nesten bare er en ettertanke, har moderne forskere klart å fastslå at Afrika faktisk ble seilt rundt av antikke sjøfarere, for dette er nøyaktig hvor solen er på denne geografiske posisjonen.
Ettersom verket skrider frem blir det tydelig at Herodot fullfører sitt ønske i åpningen om å «forhindre at de store og flotte handlingene til grekerne og barbarene mister æren de har krav på, og å nedtegne hvilke årsaker som førte dem i konflikt.» Det er bare i dette perspektivet at hans åpningsdiskusjon om antikkens stjeling av koner er forståelig. Han forsøker å avsløre hva som fikk Vesten og Østen til å bli fiender, og myten er den eneste kilden han kan bruke for å finne informasjon om emnet.
De første seks bøkene tar bredt for seg fremveksten av det persiske riket. Fortellingen begynner med en beretning om de første vestlige monarkene som kom i konflikt med et østlig folk, Krøsus av Lydia angrep de greske bystatene i Jonia før han (ved å mistolke et kryptisk orakel) også angrep perserne. Som det skjer mange ganger gjennom Historie for de som ser bort fra god rådgivning, mistet snart Krøsus sitt kongedømme og nesten sitt liv. Krøsus ble beseiret av Kyros den store, grunnlegger av perserriket og Lydia ble en persisk provins.
Den andre boken utgjør en lengre digresjon om Egypts historie som Kyros' etterfølger, Kambyses II, annekterer til riket. De følgende fire bøkene tar for seg den videre veksten til riket under Dareios I, det joniske opprøret og brenningen av Sardis, en handling som athenerne og minst en annen gresk polis deltok i. Den sjette boken beskriver det første persiske streiftoget inn i Hellas, et angrep på de som hjalp jonerne og som hevn for det påfølgende angrepet på Sardis, som endte med persernes nederlag i 490 f.Kr. i slaget ved Marathon, nær Athen.
De siste tre bøkene beskriver forsøket til den persiske kong Xerxes I på å hevne det persiske nederlaget ved Marathon, og endelig å absorbere Hellas inn i riket. Historie ender i år 479 f.Kr. med at den persiske invasjonsstyrken led både et knusende nederlag i et sjøslag ved Salamis og nesten fikk utslettet sine landstyrker i slaget ved Plataiai. Perserriket stoppet dermed ved Egeerhavets kystlinje i Lilleasia, fremdeles truende, men kuet.
Det er mulig å se det materielle temaet av persisk makt og dets forskjellige utløp som en rød tråd gjennom fortellingens årsak og virkning, hybris og skjebne, hevn og vold. Selv de merkelige og fantastiske fortellingene som blir spredt i teksten, har sin kilde i denne drivkraften. Hver gang en persisk monark krysser vann eller andre grenserom, får det konsekvenser: Kyros angriper massagetene på den østlige bredden av en elv og ender opp halshogd, Kambyses angriper etiopierne sør for Egypt over ørkenen og blir gal, Dareios angriper skyterne mot nord og kastes over Donau og Xerxes går over Hellespont og hans styrker knuses av grekerne. Han returnerer alltid til oppgaven med å svare på hvordan og hvorfor grekerne og perserne gikk inn i den største konflikten som da var kjent og hva som var konsekvensene, selv om han til tider tar store avstikkere i beretningen.
Meninger
Herodots nyvinning har gitt ham tvillingtitlene historiens far og løgnens far. Som disse epitetene antyder, har det vært en lang debatt, i det minste fra tiden til Ciceros Om lovene (bok 1, kapittel 5), om holdbarheten i hans fortellinger, og i hvilken grad han selv visste at han fabrikkerte historier. Alle slags karakteristikker har dukket opp, fra en ond og bevisst fiksjonaliserende Herodot til en uvitende Herodot hvis kilder «så ham komme på lang avstand».
Vurdering av hans verk
Der er mange tilfeller hvor Herodot rapporterer flere av de viktigste beretningene om et emne eller en prosess, og så sier sin mening om hvilken han tror er mest sannsynlig, enten fordi han er usikker på sannheten i en hendelse, eller ikke er overbevist av foreliggende fakta. Historie ble ofte kritisert i antikken for metodefeil, unøyaktighet og til og med plagiat. Lukian av Samosata angrep Herodot som løgner i Verae historiae og gikk til og med så langt som å nekte ham plass blant de berømte på de velsignedes øy. Herodots metoder har blitt sett på i et mer positivt lys av mange moderne historikere og filosofer, særlig de som lette etter et eksempel på et relativt objektivt, historisk forfatterskap. Men med tanke på sensitiviteten i emnet, selve grunnlaget i historiens disiplin, er ikke dette allment akseptert. Angrep har blitt utført av flere forskere i moderne tid, noen få hevder at Herodot overdriver sine reiser og fabrikkerte kildene. Fra Herodot stammer den utbredte misforståelsen at Egypts pyramider ble reist av slaver.
Oppdagelser som ble gjort mot slutten av det 19. århundre har hjulpet til med å rehabilitere Herodots rykte en del. Arkeologiske studier av den nå undersjøiske antikke byen Heraklion ble grunnlagt under det nye rike i Egypt. På grunn av dette har respekten for hans nøyaktighet økt, i tillegg til kvaliteten og innholdet i hans observasjoner. Herodot er nå anerkjent som en pionér, ikke bare i historien, men i etnografi og antropologi.
Trivialiteter
I boken (og filmen) Den engelske pasienten av Michael Ondaatje leser en av hovedpersonene, grev Laszlo de Almásy (en historisk person), stadig fra Herodots Historie for å finne opplysninger om fortidens folkeslag, og han siterer flere ganger fra boken.
Morgenstjerne
Morgenstjerne var et slagvåpen som ble brukt i middelalderen. Det var en type kølle med et skaft av tre, og et køllehode av metall som hadde én eller flere skarpe pigger. Navnet kommer av at hodet minnet om en stjerne. Det fantes både korte versjoner som ble brukt i én hånd, og lengre versjoner som man brukte med begge hender.
Herodot
Eksterne lenker
Oversettelser på nettet
Morgenstjerne
Den langskaftede varianten finner en også igjen i vekterfiguren i Gjensidige forsikring-logoen.
Navnet forveksles often med det som på engelsk kalles en flail, et våpen bestående av et skaft med et køllehode som hang fra en kjetting.
Porto (Piauí)
Porto er en kommune i delstaten Piauí i nordøstregionen av Brasil.
Porsche Cayenne
Porsche Cayenne er en bilmodell av typen SUV, fra den tyske bilprodusenten Porsche. Cayenne har vært i produksjon siden 2002 og var den første bilmodellen med V8-motor fra denne fabrikanten siden 1995, da Porsche 928 gikk ut av produksjon. Cayenne fikk en ansiktsløftning i 2007.