cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Carl J. Sundevall
Karriere
Han var medlem av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund (fra 1825), Kungliga vetenskapsakademien (fra 1839), Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg (fra 1840), Kungliga Lantbruksakademien (fra 1844) og Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala (fra 1851). Sundvalls fleste arbeider behandler ryggradsdyrenes systematikk. I Methodisk öfversigt af idislande djuren (1844) la han et fortjenstfullt bidrag til kunnskapen om disse dyrs slektskapsforhold. Hans Lärobok i zoologien (1835) med tilhörende handatlas ble lenge brukt i skolen.
Hans mest betydningsfulle arbeide ligger innen ornitologiens område, der han behandlet deler av fuglenes anatomi. Til hans mest kjente arbeider hører Methodi naturalis avium disponendarum tentamen (1872–73), Svenska foglarne (1856–71) og Conspectus avium picinarum (1866). Sundevall hadde til og med et forslag til bruk av fonetiske bokstaver.
Il pleut de l’or
«Il pleut de l'or» (, norsk oversettelse: det regner gull) var det sveitsiske bidraget til Eurovision Song Contest 2010 i Oslo. Sangen er skrevet Michael von der Heide, Pele Lorraino og Heike Kospach. Sangen ble framført av Michael von der Heide 27. mai 2010, men kom bare på 17. plass i semifinale 2. Den gikk dermed ikke videre til finalen.
Sangen ble først fremført 9. januar 2010 under SwissAwards. Det ble senere offentliggjort både en engelsk og en tysk versjon av sangen. Den tyske versjonen, med tittelen «Es regnet Gold», ble offentliggjort 12. april 2010.
Rover
Rover var et britisk bilmerke. I 2005 ble Rover-fabrikken solgt til kinesiske Nanjing Automobile Group og GB Sports Car Company. Det nye navnet på Rover 75, som kineserne har overtatt produksjonen av, er Roewe 750. Rettighetene til det tradisjonsrike Rover-navnet innehas i dag av det amerikanske bilkonsernet Ford, etter at det i en tid har tilhørt BMW. Dermed kan det se ut til at navnene Rover og Land Rover (herunder Range Rover) igjen har samme eierskap.
Rover har gjennomlevd turbulente tider og et utall eiere opp gjennom historien. Merket ble først benyttet på biler i 1904. Siden den gang har Rover vært eid av bl.a. BMC, British Leyland, og sist BMW, før selskapet ble solgt til uavhengige eiere (Phoenix Group) i 2000. Det nye selskapet ble MG Rover Group, med MG-merket som en sportsligere, parallell modellserie. MG Rover gikk konkurs i april 2005, men ble kjøpt av dagens eiere i august samme år. På Internett kan man i dag finne mer eller mindre komiske utslag av dette salget ved at noen har manipulert Rover-emblemet, slik at det i dag heter "Over".
Kim On-a
Kim On-a (hangul: 김온아) (født 6. september 1988 i Sør-Korea) er en sørkoreansk håndballspiller. Hun spilte senter-beck på Sør-Koreas kvinnelandslag i håndball i Håndball-VM 2011.
Rover
Rover fikk på slutten av 1960-tallet og begynnelsen av 1970-tallet lide for britisk industripolitikk. Rover fikk ikke den nødvendige industrielle friheten til utvikling av nye modeller. For eksempel ble Rovers ønskede introduksjon av den store P8 skrinlagt, fordi British Leyland, som Rover hadde blitt tvunget inn i av den sosialdemokratiske regjeringen, ikke likte tanken på at Rover skulle fortsette å konkurrere med Jaguar, slik det hadde gjort med stor suksess på 1960-tallet. Ettersom Jaguar hadde et medlem av BL-styret og ikke Rover, ble tanken skrinlagt. Regjeringen mente at British Leyland skulle være et hierarki av bilmerker, med Jaguar på topp og Rover som nummer to. BL skapte varige skader på britisk bilindustri.
De minste av Rovers modeller i dag er en etterlevning etter et tett modell- og motorsamarbeid med Honda på åttitallet. Den første Rover var en trehjulssykkel fra 1883. Selskapets første bil ble produsert i 1904.
Torre Latinoamericana
Torre Latinoamericana er en skyskraper i sentrum av Mexico by. Dens sentrale beliggenhet, høyde og historie gjør den til et av byens viktigste landemerker. Da den ble bygd i 1956 var den Mexicos høyeste bygning, en tittel den beholdt helt til 1984. Den var også den høyeste bygningen i Latin-Amerika, og verdens fjerde høyeste bygning utafor New York.
Skyskraperen befinner seg rett overfor Palacio de Bellas Artes. Den er 183 meter høy, og har 45 etasjer. Øverste etasje er åpen for besøkende, og derfra har man utsikt over hele byens historiske sentrum.
Toshiyuki Kuroiwa
Toshiyuki Kuroiwa (født 27. februar 1969 i Tsumagoi, Gunma i Japan) er en japansk tidligere skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville, Frankrike, 1994 i Lillehammer, Norge og 1998 i Nagano, Japan.
Olav Bø
Olav Jørundson Bø (født 19. mai 1918, død 26. juli 1998) var professor i folkeminnevitskap (senere omdøpt til folkloristikk) ved Universitetet i Oslo.
Etter eksamen artium på Hornnes landsgymnas i 1938 gikk han på befalsskolen i Kristiansand, men valgte etter krigen å studere filologi. Han tok hovedfagseksamen i norsk 1950 på en avhandling om Johannes Skar. I 1955 vant han den akademiske doktorgrad på avhandlingen Heilag Olav i norsk folketradisjon. Da Svale Solheim døde i 1970, overtok han professoratet i folkeminnevitskap. I 1983 fikk han Norges almenvitenskapelige forskningsråds pris for populærvitenskapelig innsats.
Orknøyingenes saga
Orknøyingenes saga er en historisk beretning om de skotske Orknøyenes historie, fra de ble hærtatt av den norske kongen i det 800-tallet fram til omtrent 1200. Den er en av flere røde tråder i sagaverket Flatøybok der den er oppdelt i mindre stykker som presenteres ulike steder i verket.
Månedsnavns opprinnelse
Sagaen begynner med den halvmytiske erobringen av øyene av kongen av Norge før den flytter seg til mer faktabaserte hendelser. De tre første kapitlene dekker tekster som gir til gode de formentlige opphav til det svenske og norske (januar/februar) torsmånad etter þorri (Torre) og (februar/mars) göjemånad etter Gói (Goe).
Kong Nor erobrer Norge
Sagaen inneholder blant annet den legendariske fortellingen om kong Nor, som til fots og ski begir seg ut for å lete etter sin søster Goe som har blitt bortrøvet for tre vintrer siden i sitt hjem i Kvenland. Med stort mannskap ferdes han nordover, forhekser arge samer som forbyr ham å krysse landet så de mister vettet og flykter fra strid, erobrer og gjør seg til konge i flere deler av Norge, men uten å finne sin søster. Der treffer han sin bror Gor, som også har lett etter Goe, men til sjøss på alle øyer i Østersjøen og til sist i Danmark. Men heller ikke han finner henne.
Nor begir seg videre og kommer til et sted som kalles Hedenmarken, der han finner søsteren bortført og bortgiftet av kongen Rolf fra Berg. Han vil umiddelbart ha tvekamp og begge slåss lenge uten å begynne å blø. Men ingen vinner og det blir til slutt forlik. Nor får Rolfs søster til make, og Rolf fikk beholde Goe. Etter dette fortsetter han sine erobringer og legger under seg hele Norveg.
Historiske personer
Orknøyingenes saga omtaler også flere norske konger, blant annet Harald Hårfagre, Eirik Blodøks, Olav Tryggvason, Olav den hellige, Harald Hardråde, Olav Kyrre, Magnus Berrføtt, Sigurd Jorsalfare, Harald Gille og Magnus Blinde, Inge Krokrygg, Øystein Haraldsson og Sigurd Munn. Opplysningene om de norske kongene er stort sett de samme som i kongesagaene.
Gun Hellsvik
Gun Birgitta Hellsvik (født Blomgren; 27. september 1942 i Ängelholm, nåværende Skåne län i Sverige, død 14. november 2016 i Lund) var en svensk jurist, politiker, (Moderaterna), justisminister 1991–94, riksdagsmedlem og leder for justiskomiteen i Sveriges riksdag 1994-2001, generaldirektør for Patent- och registreringsverket 2001–2007. Hun var også leder av styret for Högskolan i Borås 2004–2007. Hellsvik var leder av Nordisk råds svenske delegasjon 1998–2001 og president i 1999.
Ona fyr
Ona fyr ligger på øya Ona i Ålesund kommune i Møre og Romsdal fylke. Fyret ble bygget i støpejern i 1867 og er 14,7 meter høyt. Fyret ligger på Onakalven som er det høyeste punktet på øya.
Fyrmesterboligen som ligger lenger vest på øya, er i dag solgt. Boligen eies av private og inneholder bl.a. keramikkverksted. I tilknytning til fyrmesterboligen var det også en fyrassistentbolig som ble revet en gang på 1960-tallet.
Jang So-hee
Jang So-hee (hangul: 장소희, hanja: 張素姬) (født 15. mars 1978 i Seoul, Sør-Korea) er en sørkoreansk håndballspiller. Hun spiller venstre ving på Sør-Koreas kvinnelandslag i håndball i Håndball-VM 2011.
Norsk Viseforum
Norsk Viseforum er en musikkorganisasjon som oppsto som en del av visebølgen i Norge, og ble stiftet på Vinstra 4. august 1975. Initiativtakerne var Lars Hauge og Visens venner. Norsk Viseforum organiserer viseklubber, visegrupper, festivaler og enkeltutøvere over hele landet. Norsk Viseforum er delt opp i regioner hvor Østnorsk Viseforum og Nordnorsk Viseforum er de best organiserte og mest aktive regionene. Norsk Viseforum driver nettstedet viseforum.no.
Los Pinos
Residencia Oficial de los Pinos, mest kjent som Los Pinos, er boligen til Mexicos president. Den befinner seg i Chapultepec-skogen i Mexico by, og ble tatt i bruk i 1934, da Lázaro Cárdenas ble den første presidenten som flytta inn i den.
Norsk Viseforum
Organisering
Et arbeidsutvalg for Østnorsk Viseforum ble etablert under Peer Gynt-stemnet på Vinstra i august 1973. Medlemmer var Øyvind Sund, Inger Thinn, Elisabeth Lorange Lunde og Jørn Simen Øverli. Formell stifting skjedde samme sted 5. august 1974.
I løpet av det neste året ble Trøndersk Vise- og Lyrikkforum dannet. Den felles organisasjonen inkluderte også lyrikk i aktiviteten og skiftet navn til Norsk Vise- og Lyrikkforum. På Nordvestlandet ble det etter hvert hetende Møre og Romsdal Impulsforum.
Lokale viseklubber, grupper og enkeltmedlemmer var fundamentet for den regionale og nasjonale aktiviteten. For det meste dreide det seg om amatører, men som tilfellet hadde vært med Dolphins, var det stadig noen som tok steget over i de profesjonelles rekker.
En bit etter tusenårsskiftet økte antallet viseklubber igjen. Aktiviteten i ennå eksisterende visefora tok seg opp, og andre ble nyetablert. I større og mindre grad er det nå igjen organiserte visemiljø i alle landsdeler.
Aviser og blad
Flere regionale organisasjoner har i perioder gitt ut mer eller mindre regelmessige trykksaker. Nordnorsk Viseforum ga ut Novisa og Vis-a-visa, den første som medlemsblad (fra 1974), den andre inneholdt gamle og nye viser (fra 1977). Trøndersk Vise- og Lyrikkforum ga ut Versego (1980-87).
Fra 1976 til 1982 ga Norsk Vise- og Lyrikkforum ut ViseVersa med 1–4 årlige nummer, fra 1983 til 1986 som «Nordvisa ViseVersa» i samarbeid med den nordiske paraplyorganisasjonen NordVisa (etablert 1983). Fra 1994 til 2005 ble bladet Viseforum gitt ut med 2 årlige nummer (ett i 2001 og ingen i 2004).
Mellom 2008 og 2012 ga Norsk Viseforum ut bladet «viser.no» med Øyvind Rauset som redaktør. Dette fortsatte å eksistere som nettsted med samme navn. I 2013 kom det nordiske bladet Visor, med viseartikler på svensk, dansk og norsk. Papirtidsskriftet blir gitt ut to ganger i året. Også dette redigeres av Øyvind Rauset.
Festivaler
I visemiljøet ble det tidlig arrangert maratonkonserter, men det første egentlige festivalen var nok Vise- & lyrikkfestivalen i Haugesund i 1970, arrangert av viseklubben Forum. Fra de to siste av i alt tre festivaler ble det laget TV-program, noe som trolig ga inspirasjon til andre arrangører. Ut over 1970-tallet dukket det opp liknende tiltak mange steder i landet.
Jack Berntsen hadde vært innom Dolphins-miljøet. Som fersk adjunkt i Svolvær tok han i 1968 initiativet til Viseklubben Lovisa, og i 1973 var han ildsjel bak festivalen Tråilltampen i Hamarøy i Nordland. Denne ble arrangert hvert år til og med 1987, men på ulike steder. Mens festivalene sørpå gjerne var bygd opp omkring relativt etablerte artister, men med innslag av mindre kjente navn, var programmet under Tråilltampen basert på amatørene. Profesjonelle kunne også delta, men på samme premisser som de uetablerte. Dette var en tankegang som falt i smak i det voksende og stadig mer organiserte visemiljøet.
10 år etter etableringa av Jazzfestivalen i Molde dukket det i 1971 opp et fenomen som kalte seg «Kunst på kaia». Dette inkluderte også «Kulturbåten» som i 1972 ble til «Impulsbåten», mens arrangementet på land flytta inn i naustet til Småbåtforeninga. I 1973 ble navnet «Naustet Vårt» etablert og tiltaket en offisiell del av jazzfestivalen. I perioden til og med 1987 fungerte «Naustet Vårt» tildels som et samlingspunkt for vise- og lyrikkinteresserte som besøkte jazzfestivalen.
Det organiserte visemiljøet gjennomførte samlinger, ofte med en kombinasjon av viseverksted (kurs og seminarer) og konserter. I 1977 arrangerte Norsk Vise- og Lyrikkforum årsmøte og festival i Selbu i samarbeid med Trøndersk Vise- og Lyrikkforum. De neste årene ble slike arrangement gjennomført på Vevang på Nordmøre (1978), i Alta (1979), Os i Hordaland (1980) og Fredrikstad (1981).
Generalsekretærer/daglige ledere
(Tidsangivelsene er omtrentlige. Det har vært perioder uten ansettelse.)
Ad libitum
Ad libitum er et uttrykk fra latin som betyr «så mye man ønsker»; ad lib (og ad-lib) er rene forkortelser. Uttrykket kan benyttes i en mengde sammenhenger, innen blant annet musikk, psykologi, medisin og biologi. I Danmark er det et ofte benyttet uttrykk om mat og drikke, oftere om drikke til middager, men også om middager der man får spise så meget man vil.
Det forkortede uttrykket dekker betydningen best er «legg til fritt». Ad lib blir sjelden brukt i norsk dagligtale og vil være mest kjent for dem som driver med musikk, teater eller TV-produksjon.
I musikken er Ad lib en del av terminologien som supplerer notesymbolene ved å beskrive tempo, stemningsleie og oppbygning av det musikalske stykket, i likhet med for eksempel «Coda», «Da capo» og «Allegro». Uttrykket brukes når musikeren/solisten spiller eller synger improvisert, og dermed får mulighet til å briljere, eller når en komposisjon blir arrangert med ekstra instrumenter, eksempelvis piccolofløyte, når det strengt tatt ikke er nødvendig. I populærmusikk nedskrevet som noter brukes adlib gjerne til å beskrive improviserte avslutninger på sanger som ikke har en klart definert avslutning. Et klassisk eksempel i så måte er The Beatles avslutning av Hey Jude der den avsluttende akkordsekvensen kan gjentas et udefinert antall ganger ad lib, det vil si med fritt tillagte improvisasjoner over skjemaet så mye man måtte ønske. Innen musikken kan det også bety at man kan improvisere et eller flere elementer.
Innenfor scenekunst beskriver uttrykket dialog tatt på sparket, for eksempel for å dekke over at skuespilleren har glemt replikkene sine. Dette kan kalles en ad lib.
I liturgien kan fakultative elementer kjennetegnes som ad libitum. Dette kan for innen katolskliturgi eksempel gjelde sekuensen til Kristi legemsfest, eller bruk av Credo på bestemte dager. Den latinske betegnelsen for valgfrie minnedager er memoria ad libitum.
Tour de France-vinnere
Liste over vinnere av Tour de France og vinnerne av klatretrøyen (siden 1933), den grønne trøyen (siden 1953; for poeng/spurt) og den hvite trøyen (siden 1975; ungdomstrøya).
Philip Ahn
Philip Ahn (født 29. mars 1905 i California i USA, død 28. februar 1978) var en koreansk-amerikansk skuespiller.
Biografi
Hans foreldre var de første koreanske ekteparet som fikk adgang til USA, og hans mor Helen Lee var bare den andre koreanske kvinnen i USA de ankom landet i 1902. Hans far Dosan Ahn Chang-ho var pedagog og aktivist for koreansk uavhengighet under den japanske okkupasjonen. Philip antas å være den første amerikanske statsborgeren som er født i USA av koreanske foreldre.
Mens Philip fortsatt gikk på videregående besøkte han settet til filmen The Thief of Bagdad hvor han møtte regissør og skuespiller Douglas Fairbanks. Fairbanks tilbudte Philip en prøverolle i filmen sin og etter en prøvespilling fikk han en rolle i filmen. Men da Philip sprang hjem for å fortelle dette til moren sin nektet hun å godta at han skulle begynne som skuespiller fordi hun trodde at filmindustrien i USA bare bestod av forferdelige mennesker som hun ikke ville at sønnen hennes skulle møte.
Ahn ble uteksaminert fra den videregående skolen i 1923 og begynte å arbeide i rismarkene rundt byen Colusa i California. Disse rismarkene ble eid av Hung Sa Dan som var en koreansk uavhengighetsbevegelse som trente unge koreanerne til å bli store ledere i Korea når landet ble fritt fra japansk styre.
Fordi koreanere som bestemte på rismarkene ikke hadde amerikansk statsborgerskap og derfor ikke kunne eie rismarkene selv så brukte de Philip Ahn's sitt amerikanske statsborgerskap og satte hele eiendommen i hans navn. På grunn av kraftig regnvær dette året mislyktes risavlingene totalt og Ahn befant seg i dyp gjeld som han ikke var i stand til å betale tilbake på dette tidspunktet.
Ahns far var i Asia for å arbeide for uavhengighet og derfor var det opp til Ahn å måtte støtte og i stor grad forsørge sin mor og fire yngre søsken. Han arbeidet som heisoperatør i Los Angeles i tillegg til å prøve å fikse de rismarkene som var blitt nesten helt ødelagt i regnvær.
For sin bidrag til filmindustrien ble Ahn hedret med en stjerne på Hollywood Walk of Fame ved 6205 Hollywood Boulevard. Han er den første asiatisk-amerikanske skuespilleren som har fått en stjerne på Hollywood Boulevard.
Typelokalitet (geologi)
Typelokalitet er et uttrykk innenfor geologien som refererer til den lokaliteten der en har funnet grunnlaget til beskrivelsen av et nytt mineral, en ny bergart eller ny stratigrafisk enhet. Mange mineraler, bergarter og tidsavsnitt har fått navn etter sin typelokalitet.
Killadelphia (album)
Killadelphia  er det første konsertalbumet til Lamb of God, utgitt den 13. desember 2005. Albumet består av opptak fra en konsert i Philadelphia, USA, oktober 2005.
Rottenburg-Stuttgart bispedømme
Rottenburg-Stuttgart bispedømme er et bispedømme innenfor Den romersk-katolske kirke i Tyskland. Bispedømmet er lokalisert i Württemberg som er den del av den tyske delstaten Baden-Württemberg.
Organisering
Rottenburg-Stuttgart bispedømme er et suffraganbispedømme innenfor Freiburg erkebispedømme og har 45 dekanater som har tilsammen 1039 sogn.
Skisse
En skisse betyr vanligvis en kort plan, et utkast eller et foreløpig forslag. I billedkunsten er en skisse en enkel og raskt utført tegning som kan være en kladd eller et forlag til et mer forseggjort bilde. I arkitekturen kan ordet også brukes om den ferdige arkitekttegningen. I musikk er en skisse et forslag til en komposisjon, og i litteraturen en kortfattet skriftlig framstilling eller rask disposisjon.
Å skissere noe kan bety å antyde hovedlinjene i en plan eller idé i korte trekk. Det kan også bety å risse opp linjer som grunnlag for en tegning, oftest med blyant eller penn.
Skisser i billedkunst
En mer inngående fortegning eller øvelse til et større arbeid eller til en detalj i et annet verk kalles i billedkunsten ofte en studie. Slike forberedende skisser og studier til kjente avdøde kunstnere har i ettertid ofte blitt vurdert som selvstendige kunstverker.
Fra og med renessansen deles tegnehåndverket og tegningen inn etter ferdighetsgraden:
En rask, skissepreget tegning kan antyde en stemning eller situasjon og passer godt til illustrasjoner som vignetter i bøker og vitsetegninger.
Désirée, baronesse Silfverschiöld
Désirée av Sverige (Désirée Elisabeth Sibylla) (født 2. juni 1938 på Haga slott i Stockholm) er en svensk prinsesse. Hun er søster av kong Carl XVI Gustaf av Sverige.
Hun ble født som Hennes Kongelige Høyhet prinsesse Désirée av Sverige, og er datter av arveprins Gustav Adolf og prinsesse Sibylla av Sverige.
18. desember 1963 ble forlovelsen med baron Niclas Silfverschiöld offentliggjort, og 5. juni 1964 giftet de seg i Storkyrkan i Stockholm. Som følge av sitt ekteskap mistet hun statusen som Kongelig Høyhet og blir nå titulert prinsesse Désirée, baronesse Silfverschiöld.
Prinsesse Désirée bor på Silfverschiöld-familiens slott Koberg. Hun holder seg stort sett utenfor rampelyset, men et par ganger i året påtar hun seg offisielle oppgaver. Prinsessen og hennes ektemann blir også vanligvis invitert til offisielle middager og gallaer som kongeparet arrangerer.
Prinsesse Désirée, baronesse Silfverschiöld er fadder til kronprinsesse Victoria.
Hun er innehaver av storkors av St. Olavs Orden.
Barn
Prinsesse Désirée, baronesse Silfverschiöld og baron Niclas Silfverschiöld har tre barn:
Antonio Márquez Ramírez
Antonio Márquez Ramírez (født 22. mai 1936 i San Juan de los Lagos, død 22. oktober 2013 i Mexico by) var en meksikansk fotballdommer som blant annet dømte to kamper under VM i fotball 1986 i Mexico.
Stavanger/Sandnes
Stavanger/Sandnes er Norges tredje største tettsted bestående av sammenhengende tettbebyggelse i kommunene Stavanger, Sandnes, Sola og Randaberg. Tettstedet, som definert av Statistisk sentralbyrå, hadde innbyggere per 1. januar. Disse kommunene utgjør «Nord-Jæren» i regionen Jæren, og hadde tilsammen 225,677 innbyggere per 1. januar 2011, fordelt over 467,5 kvadratkilometer. Tettstedet hadde i 2015 landets største prosentvise folkevekst, og Sandnes var landets hurtigst voksende by. Nedgangen i oljenæringen siden 2015 reduserte tilflyttingen samt etterspørselen og prisnivået i boligmarkedet.
Tettstedet er skapt ved at bebyggelsen langs hovedveiene sørover fra Stavanger har vokst og ført til at de to byene Stavanger og Sandnes er vokst sammen, og ifølge SSBs definisjon for tettsteder er de to byene nå å oppfatte som ett tettsted. Tettbebyggelser i kommunene Sola og Randaberg mot grensene er også nær nok til å inkluderes i dette.
Tettstedet Stavanger/Sandnes er den sentrale del av byregionen Stavangerregionen.
Dead Flowers
Dead Flowers ble etablert 1987 og er ett av Trøndelags lengstlevende rockeband. Bandet har fem plateutgivelser med egne låter bak seg. Det ble startet og frontes av vokalist Joar Aksnes som også skriver tekst og musikk. DF hadde de første årene en del utskiftinger, men har siden 1997 bestått av: Joar Aksnes, Terje Walder, Øistein Nordtømme, Espen Sundby og Kenneth Aksnes.
Barbaresco
Barbaresco er en italiensk rødvin, av druen nebbiolo, fra vindistriktet Langhe i regionen Piemonte i Italia. Navnet stammer fra landsbyene Barbaresco og Neive, der druene dyrkes. I likhet med barolo er vinen utelukkende laget på nebbiolo, og har hatt Denominazione di origine controllata (DOC)-status fra 1966 og Denominazione di Origine Controllata e Garantita DOCG-status siden 1980.
Historie
Barbaresco ble utviklet til det den er blitt til nå av Domizio Cavazza, lederen for oenologiskolen i Alba mot slutten av 1800-tallet. Men vinen fra dette området omtales allerede i Titus Livius' historieverk om tidlig romersk historie ved navn Ab Urbe Condita.
Smak og karakter
Vinmarkene i Barbaresco og Neive ligger noe lavere enn Barolo, og jordsmonnet er også noe forskjellig. Vinene blir derfor noe mindre kraftig og mer silkemyk. Generelt blir vinene fra Barbaresco regnet som litt lettere og mer elegante enn barolo, men med store individuelle variasjoner.
Nebbiolo-druen gir høyt syre- og tannininnhold og oppleves som relativt barske viner som krever en viss tilvenning. Druen er også brukt i den berømte vinen barolo. Disse dyprøde vinene er svært tanninrike, med dufter av tjære og roser. Ved lagring utvikler vinene unike og komplekse aromaer og smaker, og får det karakteristiske oransje fargeskjæret øverst i glasset. Grunnet et lavt produksjonsvolum kan viner som barolo og barbaresco ofte være svært kostbare, spesielt de årene tåken har holdt seg unna. Rimelige alternativer er nebbioloviner fra Gattinara. Mye er likt, men mangler ofte den tygde og kraft som er i barolo og barbaresco.
Kvalitetskrav
Kvalitetskravene til DOCG-barbaresco krever minst 12,5 % alkohol og skal være lagret minst to år, derav minst ett år på fat, deretter på flaske minst ett år til, før den kan sendes ut på markedet. For riservautgaven er kravet minst fire års lagring.
Nils Ferlin
Liv og virke
Nils Ferlin ble født i Karlstad i Värmland der faren arbeidet i avisa Nya Wermlands-Tidningen. I 1908 flyttet familien til Filipstad og faren startet sin egen avis. Faren døde imidlertid bare et år seinere, og familien måtte flytte til enklere boforhold i industriområdet for at Nils skulle kunne fortsette skolegangen fram til han var 16 år.
Ferlin hadde også en kort karriere som skuespiller. Han debuterte som 17-åring i Salomé av Oscar Wilde og fortsatte i en omreisende teatertropp. Han var også en av elevene ved Elin Svenssons teaterskola i Stockholm.
I 1947 medvirket han – i rollen som seg selv – i filmen Sången om Stockholm.
Selv om mange av Ferlins dikt er melankolske, inneholder de også mye humor. Flere av dem er tonesatt og ble tidlig populære viser, for eksempel Valsmelodi, som er et angrep på musikkindustrien. Han solgte over 300 000 diktsamlinger i løpet av livet og betegnes fortsatt som en folkekjær poet I Sverige. Han kan også regnes med blant «Klarabohemerna» («Bröderna i Klara»), innflyttede arbeiderforfattere som holdt til i Klarakvarteren i Stockholm i første halvdel av 1900-tallet.
Minnesmerker
Det er flere statuer av Nils Ferlin I Sverige: én i Filipstad der han er framstilt sittende på en benk, én på bytorget i Karlstad som viser ham stående på et bord, og én ved Klara kyrka i Stockholm der dikteren tenner en sigarett.
Junichi Inoue
Junichi Inoue født 26. desember 1971) er en japansk tidligere skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1992 i Albertville, Frankrike og i 1994 i Lillehammer, Norge.
The Gambler (sang)
«The Gambler» er en amerikansk sang, skrevet av Don Schlitz. Den ble spilt inn på singlen United Artists Records UA-X1250-1 av countrysangeren Kenny Rogers og ble utgitt 15. november 1978. Produsent var Larry Butler. «The Gambler» var tittelsporet på Rogers' album med samme navn, som ga ham en Grammy Award for best country male performance Den var én av fem etterfølgende sanger med Rogers som nådde førsteplassen på Billboard- countrylisten.
Junichi Inoue
Inoue vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1992 i Albertville. Han kom på tredjeplass på 500 meter i hurtigløp på skøyter, bak Uwe-Jens Mey fra Tyskland og Toshiyuki Kuroiwa fra Japan.
The Gambler (sang)
Bobby Bare hadde spilt inn «The Gambler» tidligere samme år. Den ble utgitt på hans album BARE (CBS KC35314). Opphavsmannen Don Schlitz hadde spilt den inn på plate for Capitol Records. Johnny Cash fremførte også denne sangen.
Innhold
Sangen selv forteller om et møte sent på kvelden ombord på et tog «bound for nowhere» mellom Rogers (som fortelleren) og en ikke-navngitt gammel mann. Han er gambleren. Gambleren forteller at han kan se at Rogers har utur («out of aces») på grunn av uttrykket i hans øyne og tilbyr å gi ham råd i utbytte mot den siste slurken av whisky som Rogers har. Etter å ha tatt drinken (og en sigarett) gir han følgende råd:
«You got to know when to hold 'em, when to fold 'em,
Know when to walk away, know when to run.
You never count your money when you're sittin' at the table,
There'll be time enough for countin' when the dealin's gone».
Gambleren nevner så at «secret to survivin' is knowin' what to throw away and knowin' what to keep» og at «the best you can hope for is to die in your sleep». På dette tidspunktet tar gambleren ut sigaretten og går for å sove.
På slutten av sangen blir vi fortalt at «somewhere in the darkness, the gambler, he broke even» og at fortelleren finner «an ace that I would keep» i hans siste ord. Rogers' fremførelse av sangen i en opptreden i Muppet Show indikerer at gambleren faktisk døde i søvnen, da han broke even.
Norsk versjon
Lars Børke har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Gambleren».
Alexander Archipenko
Alexander Porfiryevich Archipenko (ukrainsk Олександр Порфирович Архипенко – Oleksandr Porfyrovytsj Arkhypenko, også Olexandr, Aleksandr eller Aleksander) (født 30. mai 1887, død 25. februar 1964) var en ukrainsk avant-garde maler, skulptør og grafiker.
Biografisk
Alexander Archipenko var født i Kiev, Ukraina, som da var del av Stor-Russland. Han gikk på kunstskole i hjembyen 1902–1905.
Etter noe privatundervisning dro han til Moskva, hvor han stilte ut bilder sammen med en del andre unge kunstnere. Fra 1909 var han i Paris, hvor der allerede var en større gruppe unge russere som Wladimir Baranoff-Rossine, Sonia Terk and Nathan Altman.
Etter 1910 stilte han verker i Salon des indépendants og Salon d'automne sammen med Aleksandra Ekster, Kasimir Malevitsj, Vadim Meller, Sonia Delaunay-Terk, foruten Pablo Picasso, Georges Braque og André Derain.
Hans første separatutstilling var i Museum Folkwang i Hagen, Nordrhein-Westfalen. Han underviste i egen kunstskole 1912-14 og flytter så til Nice.
I 1921 var han i Berlin, og drev skole og stilte ut bilder sammen med andre eksilrussere i Galleri van Diemen i 1922.
Han emigrerte til USA i 1923 og ble amerikansk borger i 1929. To av hans bilder ble utstilt i München i 1937 som entartet.
Han deltok på flere utstillinger, og døde i New York i 1964.
Som kubist var han opptatt av å vise flere sider av samme sak samtidig. Han innførte hulrom for å oppnå dette. (Engelske kunstnere som Henry Moore og Barbara Hepworth gjorde lignende ting.) Archipenko er kanskje mest kjent for sin kreative bruk av genreblanding: «Skulpto-maling», klare akrylfigurer og terrakottafigurer er blant disse.
Jens Pedersen Skjelderup
Jens Pedersen Skjelderup er navnet til flere personer:
Kohnen forskningsstasjon
Kohnen-Station er en tysk, sommerbemannet forskningsstasjon i Antarktis, beliggende i Dronning Maud Land. Den kan innkvartere 20 personer. Stasjonen er oppkalt etter den tyske geofysikeren Heinz Kohnen (1938–1997), som i en årrekke var logistikkansvarlig i Alfred Wegener-instituttet.
Stasjonen åpnet 11. januar 2001, 757 kilometer sørøst for Neumayer III og 2892 moh. Neumayer III, som ligger på Ekströmisen, besørger logistisk og administrativ støtte til Kohnen. Bygningene står på stålben og kan jekkes opp etter hvert som snødybden øker. Stasjonen inneholder et radiorom, messe, kjøkken, bad, to soverom, lager, verksted, en snøsmelter og en kraftstasjon på 100 kW. En sledekonvoy kommer med forsyninger til basen to ganger i året, en travers som tar 9 til 14 dager å gjennomføre.
Kohnen er logistikkvarter for iskjerneprosjektet EPICA (European Project for Ice Coring in Antarctica). Det har også bli boret en iskjerne ved Kohnen.
Liste over nummererte småplaneter
Dette er en liste over nummererte småplaneter. Per desember 2011 finnes det 310,376 nummererte småplaneter, og omtrent like mange som ennå ikke er nummerert. De fleste er ikke spesielt bemerkelsesverdige; bare ca. 16,000 småplaneter har fått navn (den første småplaneten uten navn er nummer 3708).
For en kort liste over notable asteroider, se liste over notable asteroider, og for notable småplaneter utenfor Neptuns bane, se transneptunske objekt og liste over mulige dvergplaneter.
Fem småplaneter har blitt akseptert av Den internasjonale astronomiske union som dvergplaneter, og ytterligere hundre er sannsynlige å være dvergplaneter.
Småplaneter
Småplanetene er listet i følgende lister:
Ole Jacob Brochs gate
Ole Jacob Brochs gate finnes flere steder:
Étienne Piquiral
Étienne Piquiral (født 15. juni 1901 i Perpignan, død 13. mars 1945 i Lübeck i Tyskland) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Piquiral vant en olympisk sølvmedalje i rugby union under OL 1924 i Paris. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i rugbyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Frankrike vant første kampen med 59-3 over Romania men tapte siste kampen mot USA med 3-17.
David Megas Komnenos
David Megas Komnenos (David av Trapezunt, David av Trebizond, gresk: Δαβίδ Μέγας Κομνηνός), født ca. 1408 i Trapezunt, død 1. november 1463 i Konstantinopel, var den siste keiser av Trapezunt-riket (Trebizond) og regjerte fra 1459 til 1461. Han var tredje sønn av keiser Alexios IV Megas Komnenos og hans kone Theodora Kantakouzene. Etter osmanenes beleiring og erobring av Trapezunt I 1461 ble han ført som fange til Konstantinopel som nå var hovedstad i Det osmanske rike. Han selv, hans sønner og hans nevø ble henrettet der i 1463.
Trapezunt-riket ble grunnlagt i 1204 i kjølvannet av at korsfarerne i Det fjerde korstog okkuperte Konstantinopel. En gren av den bysantinske keiserfamilien som etter hvert kalte seg «Megas Komnenos» flyktet til Georgia og med deres hjelp etablerte de sitt keiserrike på sydkysten av Svartehavet. Andre i keiserfamilien opprettet på omtrent samme tid Keiserriket Nikea som også hevdet å være den rette arvtakeren til Østromerriket.
I juli 2013 ble David og hans sønner og hans nevø helligkåret (kanonisert) av Den hellige synode i Den ortodokse kirke i Konstantinopel. Deres festdag er 1. november, årsdagen for deres død.
Keiser i et nederlagsdømt imperium
David hadde spilt en viktig rolle gjennom hele regjeringstiden til sin bror og forgjenger Johannes IV Megas Komnenos. Han var utnevnt til despot, noe som i Trapezunt betydde at han var keiserens utpekte arving og etterfølger. Han hadde deltatt i brorens kamp mot genoveserne og hadde også hatt diplomatiske oppdrag. I 1458 var det han som ratifiserte keiserens traktat med den osmanske sultan Mehmed II i Adrianopolis, og senere samme år fulgte han sin niese Theodora til bryllupet med Uzun Hasan, herskeren i Aq Qoyunlu-dynastiet.
David besteg keisertronen da hans bror døde en gang før 22. april 1459. Johannes IV hadde selv utpekt sin nevø Alexios til sin etterfølger. Med støtte fra arkonten satte David den fire år gamle Alexios til side og overtok makten.
Da sultan Mehmet II i Det osmanske rike erobret Konstantinopel i 1453 falt den siste rest av Østromerriket sammen og presset økte på Trapezunt-riket. Johannes IV hadde bygget allianser med kongeriket Georgia og med sultan Uzun Hasan i det oghuz-tyrkiske Ak Koyunlu, og David regnet med å ha deres støtte.
Omtrent på denne tiden, i oktober 1460, mottok den tysk-romerske keiser Frederik III en viss Ludovico da Bologna sammen med en delegasjon med to menn som oppga å være ambassadører for Persia og Georgia. Den georgiske ambassadøren Nikolas av Tblisi representerte kong George VIII av Georgia og den persiske ambassadøren – «Custopa», «Custoda» eller «Chastodina» - representerte Qvarqvare II, prins av Samtskhe. De hadde med seg brev fra ikke bare fra sine herskere, men også fire andre samt tre andre kaukasiske stammer som alle ønsket å delta i en allianse rettet mot osmanene. Delegasjonen fortsatte til Venezia og Firenze, og underveis kom også en tredje ambassadør til, Mikael Alighieri, som sa han representerte keiser David i Trapezunt.
Firenze var, som konkurrent til Venezia og Genova, svært interessert i å utvikle handelen med det østlige Middelhavet. Alighieri forhandlet frem en handelsavtale mellom Firenze og Trapezunt som innebar at Firenze fikk et konsulat (fondaco) i byen og samme handelsvilkår som konkurrentene, det vil si 2% eksportavgift. Mikael Alighieri var, som sin slektning Dante Alighieri, florentiner, men han hadde selv drevet handel i Svartehavet. Historikeren Bryer henviser til et dokument fra april 1470 hvor en bank i Caffa (i dag Feodosija) på Krim ga Alighieri økonomiske garantier. Bryer er for øvrig noe skeptisk til en del av Ludovico da Bolognas påstander, men han går god for at Alighieri var en legitim utsending fra keiser David. Også historikeren William Miller betrakter Alighieri som legitim utsending, men er skeptisk til det som er skrevet om Bologna.
Uten støtte fra vesten mot osmanene måtte David be sultanen om ettergivelse av tributten som hans forgjengere hadde betalt. Han gjorde det enda verre for seg selv ved å la en utsending fra Uzun Hasan sette frem dette kravet. Sultan Mehmed sendte delegasjonen hjem og sa at de ville få hans svar senere. Svaret kom sommeren etter da en krigsflåte under hans admiral Kasim Pasha seilte langs Anatolia-kysten i Svartehavet mot Trapezunt mens sultanen selv ledet en hær fra Bursa østover mot byen.
Trapezunt-rikets fall
Sultan Mehmed II beleiret først Sinope, som overga seg. Han sendte så flåten mot Trapezunt mens han selv ledet hæren mot Uzun Hasan. Da Mehmed stormet festningen Koylo Hisar og Uzun Hasans allierte Karamanid-dynastiet ikke klarte å komme Uzun til hjelp, måtte han sende sin mor, den dyktige diplomaten Sara Khatun, med kostbare gaver til sultanen for å be om fred. Hun klarte å forhandle frem en fredsavtale mellom osmanene og Ak Koyunlu, men hun klarte ikke å hjelpe Trapezunt-riket selv om hun nok ønsket dette. Hennes svigerdatter Theodora Megale Komnena (også kjent som Despina Khatum) var datter av tidligere Trapezunt-keiser Johannes IV Megas Komnenos og var Uzun Hasans fjerde kone.
Når Davids viktigste allierte nå var ute av bildet kunne Mehmed marsjere mot Trapezunt. Flåten hadde allerede beleiret byen og plyndret forstedene i over en måned. Den osmanske kommandanten Mahmud Pasha Angelovic hadde startet forhandlinger med David allerede før sultanen var ankommet. Davids protovestarios, (ministeren) Georgios Amiroutzes, rådet David til å overgi seg. Da Mehmed II ankom i august 1461 var han utilfreds med forhandlingene, men lot dem fortsette. David ble nå overtal til å overgi seg og riket, mot at han fikk beholde sin familie, sine eiendeler og fikk trekke seg tilbake til Trakia.
Keiser David Megas Komnenos’ overgivelse den 15. august 1461 markerte slutten på keiserriket Trapezunt. Den avsatte keiseren, hans familie og hoffet ble sendt med båt til Konstantinopel. Befolkningen ble delt i tre grupper. Noen gikk i tjeneste hos sultanen og hans offiserer, andre ble sendt til Konstantinopel, mens resten fikk fortsette å bo i forstedene til Trapezunt. Noen få ungdommer ble vervet til de osmanske elitetroppene janitsjarene. Osmanerne opprettet garnisoner i byen under admiralen.
Livet etter detroniseringen
David bosatte seg i Adrionopel sammen sin familie og kunne innkassere en årlig inntekt på rundt 300.000 akçe (bysantinsk sølvmynt). Som mannlig direkte etterkommer etter keiserfamilien var han potensielt en fare forå bli et politisk samlingspunkt for bysantinsk/gresk motstand mot osmanene. Mehmed så seg derfor om etter en mulighet til å kvitte seg med ham.
En mulighet kom mindre enn to år senere. Ifølge en litt usikker kilde Davids niese Theodora (gift med Uzun Hasan og kjent under navnet Despina Khatun) hadde skrevet et brev til David med ønske om at en av hans sønner eller nevøen Alexios ble sendt til henne. Ifølge Pseudo-Chalkokondyles fikk Georgios Amiroutzes tak i dette brevet og viste det til sultan Mehmed. Det er også hevdet (av Teodoros Spandounes) av brevet var sendt etter sultanens ordre. Uansett brevets ekthet resulterte det i at Mehmed krevde David, hans sønner Basileios, Manuel og Georgios, og hans nevø Alexios, arrestert og fengslet.
QNH
QNH er en Q-kode brukt i luftfarten. Flyenes høydemåler har en innstilling der trykk kan settes inn, for eksempel verdien for QNH-trykket for en flyplass. Da vil høydemåleren vise riktig høyde over havet når flyet står på, eller lander på flyplassen. Når bakketrykket for standardatmosfæren (1013,25 hPa) settes inn, viser høydemåleren trykkhøyde som benevnes "Flight level"
David Megas Komnenos
Livet etter detroniseringen
Flere kilder oppgir datoen for fengsling av de fem til 26. mars 1463. Det er også hevdet at Davids sønner hadde konvertert til islam. De ble ført til Konstantinopel og satt i fengslet i Beyoğlu hvor de, som de siste gjenlevende arvinger i Komnenos-dynastiet, ble henrettet ved halshugging 1. november 1463. Henrettelsen ble bekreftet i et brev fra patriark Sofronius I av Konstantinopel hvor han skrev at David med sine tre sønner ble drept noen dager etter ankomsten til Konstantinopel.
Bedre gikk det med andre familiemedlemmer. Davids datter Anna, som han hadde tilbudt ekteskap med Mehmed, ble sendt til sultanens harem hvor hun senere ble gift med Zaganos Pasha. De ble senere skilt og hun ble sendt til en sønn av Elvan Bey. Maria Gattilusio, enken etter Davids eldre bror Alexander ble også sendt til haremet.
Teodoros Spandounes (en historiker i det 16. århundre) oppga en annen skjebne for enkelte av familiemedlemmene. Marias sønn Alexios skal ha blitt spart, og han skal ha bosatt seg i Galatia ved Konstantinopel. Han skal ha vært kjent som «Beys sønn» og skal ha vært opphavet til stedsnavnet Beyoğlu. Spandounes skrev også at keiser Davids enke Helena Kantakouzene skal ha fått store bøter av sultanen for å ha begravd David og sønnene, og at hun tilbrakte resten av livet i fattigdom. Hennes yngste sønn Georgios skal ha blitt oppdratt som muslim, men da han senere fikk lov til å besøke Uzun Hasan flyktet han til sin søster i Georgia hvor han konverterte til kristendommen og giftet seg med en georgisk prinsesse.
Etterkommere
David hadde tilsynelatende ingen barn med sin første kone Maria av Gothia. Med sin andre kone Helena Kantakouzene hadde han fem barn:
QNH
QNH kan endre seg fort, særlig når et lavtrykk passerer regionen. Et lavtrykk kan ha store trykkforskjeller på korte avstander. Slike trykkfall ved fronter i et lavtrykk kan gi feilmålinger på høydeangivelsen der det ser ut til at flyet er flere hundre meter høyere enn det egentlig er. Ved bruk av autopilot vil autopiloten sørge for å holde flyet i samme trykkhøyde, men i et lavtrykk kan dette bety nedstigning med flere hundre meter. Transponderen som gir høydeinformasjon til flygelederne baserer seg på en trykkmåler som i denne situasjon vil vise "ønsket" flygehøyde selv om flyet kan være mye lavere. For fly som flyr i mange tusen meters høyde har disse forskjellene ingen betydning.
QNH benyttes av et luftfartøy – der QNH-en stilles etter forholdene under Transition altitude (7000 fot i Norge). Småfly som flyr over nordlige østlandet under 8000 fot over havet og har kontakt med flygeledersentralen i Røyken på radioen, får oppgitt Gardermoen QNH eller Leirin QNH. Flyr man fra høytrykk til lavtrykk med samme QNH innstilling, må man fly lavere for å få samme høydevisning på høydemåleren. I lave høyder kan terrenget komme farlig nær om QNH ikke oppdateres.
Se også
Atmosfer basıncı
Nordlandslaget
Foreningen Nordlandslaget af Amerika og Kanada ble stiftet i Minneapolis, Minnesota 20. januar 1909. Nordlandslaget var en del av den norskamerikanske bygdelagsbevegelsen som hadde sin storhetstid fra begynnelsen av 1900-tallet og frem til andre verdenskrig. Bygdelagene besto av utvandrere fra ulike deler av Norge. Forfatteren Ole Edvart Rølvaag var leder av Nordlandslaget 1919-1922. Nordlandslaget feiret 100 år i 2009 og er fortsatt i drift.
Fólkaflokkurin
Fólkaflokkurin (Ff.) (norsk oversettelse: «Folkepartiet»), formelt Hin Føroyski Fólkaflokkurin (Radikalt sjálvstýri), er et konservativt politisk parti på Færøyene. Partiet går inn for Færøyene som en selvstendig stat, en næringsliberal politikk, og en tradisjonell forståelse av kristen sosialetikk.
Partiet ble til etter økonomiske kriseår og radikalisering av den færøyske selvstyrebevegelsen. I 1939/1940 fant noen av Færøyenes ledende forretningsmenn sammen med en stor del av selvstyrebevegelsen, anført av landsfaderen Jóannes Patursson. Fólkaflokkurin samlet seg om et program for selvberging. Da Færøyene ble avskåret fra Danmark under okkupasjonen, forsøkte Fólkaflokkurin å erklære Færøyene som en selvstendig stat. Etter innføringen av hjemmestyret i 1948 har partiet blitt mer pragmatisk.
Fólkaflokkurin var lenge det største partiet i Tórshavn, men har mistet denne posisjonen. Den næringssterke periferien – Norðoyar, Vágar og Sandoy – gjenstår som partiets bastioner. Partiet har mange velgere blant sysselsatte i privat sektor, især rederinæringen og fiskeindustrien. Flere av partiets fødselshjelpere tilhørte den kristne vekkelsesbevegelsen Brøðrasamkoman, noe som fortsatt preger partiet.
Fólkaflokkurin er et av de fire store partiene på Lagtinget, og har også vært representert i det danske Folketinget. Det har vanligvis avstått fra å stemme over Danmarks indre anliggender, men har inngått i det parlamentariske grunnlaget for borgerlige regjeringer.
Politisk program
I sitt prinsipprogram fra 2017 beskriver det seg selv som et «borgerlig, sosialt og liberalt nasjonalparti» som «legger vekt på uavhengighet for den enkelte, styrken i fellesskapet mellom mennesker, og friheten for folk og nasjon».
I sitt program for lagtingsvalget i 2019 gikk partiet inn for å etablere Færøyene som en assosiert stat i fri tilknytning til Danmark. Fólkaflokkurin vil at Færøyene skal overta alle myndighetsområder som er nevnt i den dansk-færøyske overenskomsten, overtagelsesloven av 2005, i første rekke kontrollen over luftrommet og luftfartsmyndigheten.
Partiet etterstreber en selvbærende økonomi og sparsommelighet på offentlige budsjetter. Fólkaflokkurin har stått i spissen for å innføre et skattesystem med flat skatt på Færøyene. Systemet har likevel en viss differensiering mellom inntektsnivåer. I programmet fra 2019 går partiet inn for skattelettelser for lave og middels høye inntekter.
Færøyene er ikke medlem av EU, til tross for at Danmark er det. I programmet for lagtingsvalget 2019 gikk Fólkaflokkurin inn for frihandel på fiskevarer mellom Færøyene og EU, men imot færøysk medlemskap i EU. Partiet ønsker også frihandelsavtaler med Storbritannia, Russland, Kina og Japan. Fólkaflokkurin ønsker at Færøyene skal bli selvstendig medlem i Verdens handelsorganisasjon.
Organisasjon
Partiet er organisert med velgerforeninger i hver landsdel. Havnar Framburðsfelag i Tórshavn, stiftet i 1903, er Færøyenes eldste velgerforening.
Partiets høyeste myndighet er landsmøtet, som holdes hvert år. Den høyeste myndigheten mellom landsmøtene er partiledelsen, som består av partiformannen, lagtingsgruppen, eventuelle regjeringsmedlemmer, formennene i velgerforeningene og ett ytterligere medlem fra hver velgerforening. Ungdomsorganisasjonen HUXA er likestilt med velgerforeningene. Fra partiledelsen utgår et arbeidsutvalg, som tar seg av den daglige driften.
Formannen velges ikke av landsmøtet, men av partiledelsen etter forslag fra lagtings- og regjeringsmedlemmene. Formannen selv må også være lagtings- eller regjeringsmedlem. Fólkaflokkurin har ingen nestformann.
Lagtingsgruppen velger sin egen formann, som ikke behøver å være den samme som partiformannen.