cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
John Mogensen
Kjente sanger
I alfabetisk rekkefølge
Mosel-Saar-Ruwer
Mosel-Saar-Ruwer betegner et vindyrkingsområde i det vestlige Tyskland langs elven Mosel med sideelvene Saar og Ruwer.
Eksterne lenker
Mosel (wine region)
Tove Jensen Holmås
I 2022 fikk hun Pernillestatuetten for sitt arbeid for det bergenske teater og dets historie.
Hun skrev i mange år artikler for Den Nationale Scenes programmer.
Hun har også oversatt en rekke bøker og skuespill fra blant annet russisk.
Sammen med sin mann, forfatter Stig Holmås, har hun skrevet en fagbok om Bergen (Skald, 2007) og en mini-moro-krim Skriket, liket, Svartediket (Bodoni, 2009).
Norwegian Air Shuttles destinasjoner
Norwegian Air Shuttles destinasjoner er en oversikt over alle destinasjoner hvor flyselskapet Norwegian tilbyr forbindelser med rutefly.
Destinasjoner
Lista omfatter også flyplasser som Norwegian brukte mellom 1994 og 2004. Den inneholder ikke flyplasser som kun har blitt fløyet som charter. Lista inneholder by, land, International Air Transport Association (IATA-kode) og International Civil Aviation Organization (ICAO-kode), nvnet på flyplassen og om Norwegian har base der.
Kommensialisme
Kommensialisme er en form for biologisk samliv der den ene parten drar fordel av samlivet, mens den andre parten verken blir påvirket positiv eller negativ. Ordet kommer fra latin com mensa som betyr «deler et bord», og ble først brukt for å skildre måten mange dyr nyttegjør seg av andre dyrs matoverskudd, t.d. åtselseterer som venter til predatoren er ferdig med byttet sitt før de forsyner seg.
Transport
Mange organismeer fester seg til andre organismer for å komme seg fra en plass til en annen. Denne formen for kommensialisme omfatter i hovedsak leddyr, t.d. midd på insekter, bokskorpioner på pattedyr og tusenbein på fugl, men er også kjent fra virveldyr som sugefisk.
Dyr som blir funnet på andre organismer uten at de gjør skade, blir kalt for foretiske dyr.
Finndøla kraftverk
Til Votnevatni overføres det også vann fra Ulvsvatn og Kleppvatn og magasinet Øysævatn, som reguleres mellom 862 og 658 moh samt Øyulfsvatnet. Via Haukrei kraftverk overføres det vann fra Hovvatn i Valle kommune.
Kommensialisme
Husly
Når en organisme lever i en annen organisme uten å gjøre skade, kalles for inkvilin. Et eksempel på et slikt dyr er hakkespetten, fordi denne fuglen lever inne i et hull i et tre. Eller ulike planter som vokser på trær.
Finndøla kraftverk
Det er installert to vertikale francisturbiner på totalt 103 MW. Midlere årsproduksjon er på 281 GWh.
Kraftverket eies av Skagerak Kraft og Å Energi i fellesskap, med 50 % hver.
Kommensialisme
Kritikk av begrepet
Noen biologer mener at tette bånd mellom to organismer nødvendigvis må ha en positiv eller negativ virkning på begge partene, og at organismene er enten mutualistiske eller parasittiske på en måte som ikke enda er oppdaget.
FIP
FIP er en forkortelse for:
Jeger
Jeger er en beskrivelse for et menneske eller et dyr som jakter på byttedyr, primært i den hensikt å skaffe seg mat eller andre ressurser som byttedyret må ha, for eksempel pelsverk. Jegere var opprinnelig både jegere og sankere. Denne gamle veidekulturen kom til Skandinavia med villreinen, da isen trakk seg tilbake etter siste istid. Først mye senere ble jegerne bofaste. I Norden regnes samene blant de første jegerne som bosatte seg der. Norsk institutt for kulturhistorie har dokumentert 8-9 000 år gamle spor etter villreinfangst i Norge. Samisk veidekultur varte også helt opp mot 1600-tallet.
Quinoa
Quinoa (Chenopodium quinoa) er en vekst fra Sør-Amerika hvis frø kan spises, og er et alternativ til pasta, ris og poteter.
Utbredelse
Quinoa har fra gammel tid vært viktig i andesbefolkningens mat, blant annet i Inkariket. Den er fremdeles en av de viktigste vekstene i Andesregionen. Quinoa dyrkes (per 2022) i Norge, blant annet i Lærdal.
Naimaner
Naimaner (naiman betyr "åtte" på mongolsk) var en mongolsk eller muligens turkisk folkegruppe i Sentral-Asia som omkring år 1200 var bosatt omtrent i nåværende nordre Mongolia og som ble underkuet av Djengis Khan kort deretter. De var trolig nært beslektet med karakitaiene og dem underdanige frem til 1177. På samme måte som karakitaiene var mange blant dem nestorianske kristne.
Quinoa
Historikk
FNs generalforsamling kåret året 2013 til det internasjonale quinoa-året.
Mats Jansson
Mats Jansson (født 17. desember 1951) er en svensk industrileder som i perioden 2007 - 2010 var konsernsjef for SAS-konsernet. Før dette var han konsernsjef og styreleder for Axel Johnson AB og han har tidligere også vært leder for selskaper som Bilia, Axfood og Fazer. Han har utdanningen sin fra Örebro universitet, hvor han studerte økonomi og sosiologi. Jansson er gift og bor i Stockholm.
Naimaner
Mer enn 40% av dagens kasaker anses å ha naimansk opphav. Noen naimaner skal også ha gått opp i dagens kirgisere og usbekere.
Quinoa
Egenskaper
Quinoa har høy ernæringsmessig verdi. Det er en nøysom vekst som stiller små krav til vann og næring. Planten har et høyt innhold av de essensielle aminosyrene lysin, metionin og treonin som det er lite av i korn og belgvekster. Den inneholder ikke gluten. Verdens helseorganisasjon regner aminosyresammensetningen som fullgod med proteinene i melk.
Vojislav Koštunica
Vojislav Koštunica (serbisk Војислав Коштуница); født 24. mars 1944 i Beograd) er en serbisk politiker. Han var den siste presidenten i Jugoslavia fra oktober 2000 til februar 2003 da Jugoslavia ble erstattet av unionen Serbia og Montenegro. Han var i to perioder statsminister i Serbia (2004-2007 og 2007-2008).  Han leder det konservative partiet Demokratska stranka Srbije (DSS) (Serbias demokratiske parti). Kostunica er kjent for å være populist, og har stor støtte blant Serbias nasjonalister.
Bakgrunn
Han ble født i Beograd i 1944, som sønn av en offiser i etterkrigstidens jugoslaviske hær. Han studerte jus ved Universitetet i Beograd sent på 1960-tallet og tidlig på 1970-tallet.
Anti-kommunisme og nasjonalisme ble kombinert i Kostunicas tenkning så langt tilbake som i 1974 da han, som en ung akademiker, kritiserte Titos endring av den jugoslaviske grunnloven til en løsere føderasjon.
Opposisjonspolitiker (1992 - 2000)
Kostunica var en av grunnleggerne til Det demokratiske parti, men han forlot det i fordi han anså at det ikke var nasjonalistisk nok. Hans nyetablerte Demokratska stranka Srbije (DSS) (Serbias demokratiske parti) inngikk så en allianse med den karismatiske Vuk Draskovics konservative parti.Men bare et år etter, førte personlige konflikter til at Kostunica brøt med Draskovic. Etter dette forble partiet hans på kanten av serbisk politikk.
Da mesteparten av opposisjonen i Serbia kom sammen for å danne "Zajedno"-alliansen i 1996, ble aldri Kostunica mere enn et halvveis aktivt medlem av koalisjonen. Han deltok stort sett ikke i noen av massedemonstrasjonene sent i 1996 og tidlig i 1997 som hjalp til å få President Milosevic til å akseptere opposisjonens uventede valgseier i de største byene i Serbia.
Hans uvilje til å delta i "Zajedno"-koalisjonen bidro til å redusere betraktelig støtten til han og hans parti. Men med oppblomstringen av serbisk nasjonalisme i forbindelse med konflikten i Kosovo, ga dette Koštunica en ny sjanse, spesielt fordi de andre bedre kjente politikerne tapte støtte på grunn av offentlig krangel.
Jugoslavisk president (2000 - 2003)
Koštunica var presidentkandidat for en samlet opposisjon ved presidentvalget i Jugoslavia i september 2000, som han vant. Den sittende presidenten, Slobodan Milošević, godkjente ikke valgresultatet. Dette førte til omfattende gateprotester, som til slutt førte til at Milošević gikk av 5. oktober 2000, og Koštunica ble den siste jugoslaviske presidenten, frem til februar 2003.
Serbisk statsminister (2004 - 2008)
Ved parlamentsvalet i Serbia i desember 2003 ble DSS det største demokratiske partiet, og Koštunica dannet en mindretals- koalisjonsregjering, med støtte fra bl.a. Milošević' parti Socijalistička partija Srbije (Serbias sosialistiske parti).
Fra mai 2007 kom Koštunica tilbake til makten som statsminister gjennom en koalisjon med Demokratska Stranka (DS) (Det demokratiske partiet), partiet til daværende president Boris Tadić.
I forbindelse med Presidentvalget i Serbia 2008 sa Koštunica 30. januar at han ikke vil aktivt støtte koalisjonspartner og sittende president Boris Tadic foran den andre runden i presidentvalget, noe som flere kommentatorer da mente ville redusere sjansene for den sittende presidenten til å bli gjenvalgt. Tadic ble allikevel gjenvalgt som serbisk president.
Kosovos uavhengighetserklæring i 2008 førte til store spenninger, både internt i serbisk politikk, og mellom Serbia og flere vestlige land. Koštunica sa i desember 2007 at en anerkjennelse av uavhengighet for Kosovo ville være «den mest farlige presedens siden 2. verdenskrig». Den daværende russiske visestatsministeren Dmitrij Medvedev hadde møter med Koštunica i februar 2007 etter uavhengighetserklæringen, der russisk støtte til Serbia ble gjort svært klar. «Vi skal kjempe sammen for Kosovo, som er en falsk stat. Serbia vil ikke samarbeide videre med land som har anerkjent Kosovo inntil anerkjennelsen blir annullert» sa Koštunica i forbindelse med møtet.
De indre spenningene i regjeringen gjorde etterhvert at koalisjonen gikk i oppløsning. Koštunica gjorde det klart 8. mars 2008 at han trakk seg som statsminister. Kostunica sa at han mente at koalisjonsregjeringen hans var splittet og ikke fungerte slik den skulle, «Dette er slutten for denne regjeringen». Koalisjonen med partiet til president Boris Tadić sprakk grunnet ulike oppfatninger om hvordan Kosovos uavhengighetserklæring skulle håndteres. Koštunica fastholdt at forbindelsene med EU bare kan forbedres hvis EU forkaster uavhengighetserklæringen til Kosovo.
Det som fikk regjeringen til å kollapse, var en stor intern uenighet om et resolusjonsforslag fra det radikale partiet med betingelse for nye samtaler med EU, som krevde at anerkjennelsene av Kosovo ble trukket helt tilbake og at planene om å sende nye europeiske politifolk og jurister til Kosovo ble avlyst. Koštunica og hans parti, Demokratska stranka Srbije, støttet forslaget, mens president Tadić og hans parti, Det demokratiske parti var imot det. Tadić ville fortsette med forhandlingene med EU, helt uavhengig av Kosovo. Selv om også presidenten var sterkt imot Kosovos uavhengighetserklæring.
Nyvalg i Serbia
Nyvalget i Serbia ble avholdt 11. mai 2008 og Alliansen For et europeisk Serbia med bl.a partiet til sittende president Boris Tadić og Srpski Pokret Obnove, ledet av Vuk Drašković, vinner uventet valget med 38,7% av stemmene, og vant 17 nye mandater i parlamentet. Det demokratiske partiet i Serbia, ledet av Koštunica fikk i allianse med Nye Serbia 11,3% av stemmene og 30 mandater, noe som var en kraftig tilbakegang på hele 13 plasser i parlamentet.
Iran under Vinter-OL 1956
Iran under Vinter-OL 1956. Tre mannlige sportsutøvere fra Iran deltok i en sport, alpint, under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo i Italia. Iran, som deltok for første gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 44.-plass i utfor.
Rosesilkeurt
Rosesilkeurt (Asclepias syriaca) er en flerårig urt i gravmyrtfamilien som hører hjemme i østlige Nord-Amerika.
Rosesilkeurt er utbredt i sørøstlige Canada og østlige USA. Den vokser langs innsjøer, tjern og vassdrag, på prærie, i skog- og vegkanter og på brakkmark. Arten er naturalisert på dyrket mark og tørt grasland mange steder i Europa og Japan. Den kan være et plagsomt ugras som reduserer avlingene av havre, soyabønner, blålusern, durra, hvete og mais.
Planten inneholder giftige glykosider, cardenolider, som virker på hjertet. Flere ulike grupper av insekter har likevel spesialisert seg på å ete den. Mange av insektene bevarer giftstoffene i kroppen, har sterke varselfarger og inngår i systemer med müllersk mimikry. Blant disse er de oransje og svarte åmene til monarksommerfuglen, oransje bladlus, den oransje og svarte tegen Oncopeltus fasciatus og de røde og svarte billene i slekta Tetraopes.
Rosesilkeurt dyrkes som prydplante i hager på grunn av de interessante fruktene. Den er også litt brukt som nytteplante. Frøhårene isolerer godt og brukes i puter og som fôr i vinterjakker. De ble brukt i redningsvester som erstatning for kapok under andre verdenskrig. Planten er også blitt brukt til å produsere fiber, søtstoffer og gummi.
EM i vektløfting 2009
Europamesterskapet i vektløfting 2009 ble avholdt i București, Romania 4. april til 12. april 2009. Arrangementet foregikk i Sala Polivalentă, en større flerbrukshall i den rumenske hovedstaden. Det ble konkurrert i øvelsene støt og rykk, samt en sammenlagtkonkurranse.
Medaljeoversikt
Ruth Kasirye tok to sølv for Norge i 63-kilosklassen for kvinner (i rykk og sammenlagt). Norge endte dermed på en 15.-plass. Dette var et litt bedre resultat enn i EM i vektløfting 2008, da Norge endte på en delt 17.-plass med kun én bronsemedalje.
Menn
Det ble konkurrert i 8 ulike vektklasser for menn, fra 56 kg til 105 kg +.
Kvinner
Det ble konkurrert i 7 ulike vektklasser for kvinner, fra 48 kg til 75 kg +.
Slaget ved Trasimene
Slaget ved Trasimene 24. juni 217 f.Kr. (april på den julianske kalenderen) var et romersk nederlag i den andre punerkrigen. Romerne ble ledet av Gaius Flaminius. Karthagerne under Hannibal gjennomførte her kanskje et av de største og mest vellykkede bakholdsangrep i militærhistorien.
Opptakt
Før dette kunne skje bestemte Hannibal seg for å lokke Flaminius inn i et feltslag ved å ødelegge området han var satt til å forsvare rett foran øynene hans. Polybios forteller oss at «han (Hannibal) regnet med at dersom han passerte leiren og trakk ned mot distriktet på den andre siden, ville Flaminius (delvis av frykt for folkelig oppstand og delvis av personlig irritasjon) ikke klare å stå passivt å se på ødeleggelsen av landet, men spontant følge ham...og gi ham muligheter til å angripe.» Samtidig forsøkte han å svekke lojaliteten til Romas allierte ved å bevise at romerne var maktesløse i å beskytte dem. Til tross for dette, fant Hannibal ut at Flaminius fremdeles passivt satt i leiren sin ved Arretium. Da han ikke klarte å trekke Flaminius inn i et feltslag ved direkte ødeleggelser, marsjerte Hannibal rundt motstanderens venstre flanke og avskar dermed i realiteten Flaminius fra Roma. Flaminius, på sin side, forble i leiren med sin armé. Hannibal bestemte seg derfor for å gå mot Alpene i håp om at Flaminius i stedet ville følge ham til en slagmark han selv kunne velge.
Flaminius var ivrig etter å få hevn for ødeleggelsen av landet, samtidig som han møtte økende politisk kritikk fra Roma. Han bestemte seg derfor å marsjere mot Hannibal. Flaminius, som Sempronius, var utålmodig og for selvsikker, samtidig som han manglet selvkontroll. Hans rådgivere foreslo at han bare skulle sende en kavaleriavdeling frem for å trakassere karthagenerne og hindre dem i legge enda flere områder øde, mens han holdt hovedstyrken sin tilbake til den andre konsulen, Servilius, ankom med sin armé. Men det viste seg umulig å argumentere med den hissige Flaminius. «Selv om alle andre i rådet anbefalte sikkerhet fremfor å vise seg frem,» skriver Livius, ''«og bønnfalte ham om å vente på sin kollega for å kunne slutte sammen arméene, slik at de kunne fortsette krigen med forent mot og rådslagninger...gav Flaminius, i sinne...ordren om å marsjere mot kamp.»
Taktiske disposisjoner
Idet Hannibal passerte innsjøen Trasimene kom han til et sted som var ideelt for et bakholdsangrep, og da han hørte at Flaminius hadde brutt leir og fulgte etter ham, forberedte han seg for et nytt slag. Mot nord lå en rekke høyder med tett skog hvor Malpasso-veien passerte langs nordsiden av innsjøen. Hannibal slo leir hvor han hadde fullt overblikk over hvem som kom inn i dette området og brukte natten til å plassere ut troppene sine. Nedenfor leiren plasserte han sitt tunge infanteri (iberier, de iberiske kelterne og afrikanerne) på et noe opphøyet platå. Her hadde de plass til å angripe nedover med stor effekt på framtroppen til den romerske kolonnen på venstre flanke. Hans kavaleri og galliske infanteri ble gjemt i høydene i dypet av den skogsdekkede dalen som romerne først kom inn i, slik at de raskt kunne rykke ut og stenge inngangen og stenge retrettveien for romerne. Han satte sine lette tropper i intervaller langs høydene som lå ovenfor sletten, med ordre om at de skulle gjemme seg godt i skogen til signalet om å angripe ble gitt. I tillegg hadde Hannibal natten før slaget beordret sine menn å tenne leirbål på Tuoro-høydene, et betydelig stykke unna, for å lure romerne til å tro at hans styrker lå lengre unna enn de faktisk var.
Hendelser
I løpet av tre timer ble hele den romerske arméen utslettet. Framtroppen var nesten ikke involvert i kampene, og da katastrofen som hadde rammet styrkene bak ble kjent, slo de seg gjennom trefningsstyrken og ut av skogen. Bare 6000 menn klarte å komme seg i sikkerhet i tåken, men ble fanget dagen etter. Av de resterende 30 000, var halvparten drept eller druknet (inkludert Flaminius) og resten var tatt til fange. Hannibals tap var ikke over 1500 mann (en karthagener for ti romere). Men Romas katastrofe stoppet ikke der. Innen en dag eller to ble en forsterkningsstyrke på 4000 romere avskåret og utslettet.
Etterspill
Hannibal hadde vunnet enda en strålende seier etter å ha planlagt og utført det største bakholdsangrepet i historien. Nyhetene om nederlaget førte til panikk i Roma. Quintus Fabius Maximus ble valgt til diktator av senatet og innførte en «Fabian-strategi» hvor en unngikk konflikt til Roma kunne gjenreise sin militære styrke. Hannibal kunne fritt herje Puglia det neste året, til romerne trakk tilbake diktatorskapet og valgte Paullus og Varro som konsuler. Resultatet ble slaget ved Cannae, kanskje det største og mest sviende nederlaget romerne led gjennom hele den andre punerkrigen.
Janne Formoe
Janne Miriam Rudolfsen Formoe (født 13. juli 1975 i Kristiansand) er en norsk skuespiller. Hun er utdannet ved Statens teaterhøgskole i 1997–2000 og har spilt en rekke roller på norske scener, filmer og tv-serier. Hun debuterte på scenen allerede i juli 1990 i barneshowet Kaptein Sabeltann og skatten i Kjuttaviga i Kristiansand Dyrepark.
Biografi
Janne Formoe er datter av underholdningsartisten Terje Formoe, som særlig er kjent for rollene Sunniva i Kaptein Sabeltann, og startet karrieren som niåring i Kristiansand barne- og ungdomsteater. Janne Formoe var fast skuespiller i Kaptein Sabeltann-forestillingene i Dyreparken i Kristiansand 14 sommere på rad.
Hun var programleder i ZTV Norge, i programserien Pop TV i 1995–1996. I Oslo og Kristiansand hadde hun stor suksess med enkvinneshowet Neverending Story i 2004. Etter at hun var ferdig med teaterskolen, ble hun engasjert av Teater Ibsen og Trøndelag Teater. I 2003 kom hun til Nationaltheatret. I 2008 deltok hun i TV 2-serien Skal vi danse.
I 2010–2012 spilte hun rollen som Mona Lizzie Olsen i Hotel Cæsar. Somrene 2014, 2015 og 2016 var hun medprogramleder i Sommer i Dyreparken på TV2. Siden 2014 har hun også spilt Eva, en av hovedrollene i den norske komedieserien Neste sommer på TVNorge.
Janne Formoe har siden 2004 hatt et av-og-på-forhold med musikkmanager Jan Fredrik Karlsen. Paret har en datter sammen.
Elsa Beskow
Elsa Beskow (født 11. februar 1874, død 30. juni 1953) var en svensk forfatter og billedkunstner som er særlig kjent for en rekke barnebøker med senromantiske illustrasjoner.
Biografiske opplysninger
Hun var født Elsa Maartman i Stockholm datter av Bernt Andreas Maartman (1841-1889) fra Flekkefjord i Norge og Augusta Josefine Fahlstedt (1850-1915). Hun utdannet seg innen kunstindustri ved Tekniska skolan i Stockholm. I 1897 giftet hun seg med dr. theol. Natanael Beskow. De fikk sønnen Bo Beskow, som også ble kunstner.
Forfatterskap
På 1930-tallet var Elsa Beskow med i utformingen av en ny lesebok for det svenske skoleverket.
Æresbevisninger og utmerkelser
I 1939 ble Elsa Beskow tildelt den kongelige svenske gullmedaljen «Litteris et Artibus» for sitt kunstneriske virke.
Sandøy
Sandøy er en tidligere kommune i Romsdal i Møre og Romsdal. Den omfattet øyer ved munningen av Romsdalsfjorden mot Norskehavet. Den grenset over vann mot kommunene Aukra i nordøst, Midsund i øst og Haram i sør. I 2019 ble byggingen av Nordøyvegen startet opp, noe som ville gi den største øya Harøy fastlandsforbindelse.
Fra 1. januar 2020 ble Sandøy kommune en del av nye Ålesund kommune, sammen med kommunene Haram, Skodje og Ørskog. . Samtidig ble øyene Orta og Lyngvær overført til Aukra kommune. Fra 1. januar 2024 blir tidligere Sandøy kommune en eksklave i Ålesund kommune, når den tidligere nabokommunen Haram gjenoppstår.
Øyene
Sandøy bestod av 872 øyer, holmer og skjær, med bosetting på syv:
Innbyggertall er pr 1. januar 2015. Seterøya, Marøy, Uksnøy og Lyngvær er fraflyttede øyer.
Historie
Sandøy er værhardt og befølgningen har tradisjonelt bestått av såkalte fiskebønder. Det var vanlig at kona tok hånd om gårdsbruket og oppfostring av barna mens mannen var ute på havet. Preget av gründeroptimismen etter løsrivelsen i 1867, fikk Sandøy etter hvert et mer mangfoldig næringsliv.
Løsrivelsen i 1867
På 1860-tallet vokste det fram en løsrivelsesbevegelse på det lille øysamfunnet. Under ledelse av Paul Knudsen Gaasø krevde øybefolkningen løsrivelse fra Aukra. Gaasø, som hadde tatt sitt navn fra Gåsøya, dro en sommerdag i 1866 til det kongelige hoff i Stockholm. Pauls medbrakte papirer, blant annet et fra soknepresten i Aukra, ble tatt godt imot. 1. januar 1867 ble Sandøy, med kongelig underskrift, endelig et eget herred. Paul Knudsen Gaasø ble kommunens første ordfører fra 1867 til 1872.
1.1.1965 ble Myklebustområdet av Haram kommune med 287 personer tillagt Sandøy, slik at hele Harøya med en rekke småøyer vest i havet inngikk i Sandøy kommune. Den historiske grensen som gikk tvers over Harøya mistet derved sin betydning. Det har ikke vært endringer i kommunens geografisk utstrekning siden dette.
I forbindelse med 140-årsmarkeringen av løsrivelsen, ble det i 2007 avduket en byste av Paul Knudsen Gaasø ved kommunsenteret i Steinshamn. Bysten ble laget av billedhugger Ola Stavseng
Internasjonal dag for lykke
Den internasjonale dagen for lykke er en FN-dag fastsatt av FNs generalforsamling til 20. mars. Dagen ble lagt til listen over FN-dager i 2012 etter initiativ fra Bhutan. Landet har lenge fremmet tanken om brutto nasjonallykke. FN oppfordret medlemslandene til å markere dagen på passende måte, herunder ved utdannelsestiltak.
Tikkakoski
Oy Tikkakoski Ab var et finsk selskap som produserte våpen og ulike varige goder, særlig symaskiner. Firmanavnet var oppkalt etter Tikkakoski-distriktet i Jyväskylä i det sentrale Finland hvor fabrikken var plassert. De mest kjente produktene ble solgt under merkenavnet Tikka.
I 1983 ble Tikkakoski kjøpt opp av Sako, en annen finsk våpenprodusent, og det fusjonerte selskapet fikk navnet Oy Sako-Tikka Ab. Etter en stund ble Tikkakoski utelatt fra selskapets navn, men Sako fortsette å bruke varermerket Tikka varemerket på en rekke rifler. Tikka har siden hovedsakelig blitt brukt om konsernets budsjettrifler, mens Sako hovedsakelig ble brukt om konsernets preimumrifler.
I 1986 fusjonerte Sako med Valmet og selskapet gikk over til å hete Sako-Valmet. Sammenslåingen førte til nedleggelsen av Tikkakoski-divisjonen i 1987.
George Cathcart
George Cathcart (født 12. mai 1794, død 5. november 1854) var en britisk general og diplomat.
Han var født i Renfrewshire og var sønn av William Cathcart. Etter at han fikk sin utdanning ved Eton og Edinburgh, sluttet han seg til British Army i 1810. Han tjenestegjorde i USA og Flandern, utmerket seg i bombardementet av København og representerte Storbritannia ved hoffet i Russland og under Wienkongressen.
Cathcart var guvernør i Kappkolonien fra 1852. Han gav kolonien dens første konstitusjon, gjorde slutt på den åttende xhosakrigen og knuste basutoene. Han ble drept under slaget ved Inkerman i Krimkrigen den 5. november 1854.
Olympiodoros
Olympiodoros (den yngre) (Ὀλύμπιόδωρος ὁ Νεώτερος, født ca. 495, død ca. 570) var en gresk filosof innen den nyplatonske skole, og dertil lærer og astrolog. Han virket i Alexandria i perioden etter at keiser Justinian i 529 stengte det hedensk influerte akademiet. Olympiodoros ble den siste hedenske/platoniske lærer ved akademiet i Alexandria. Etter ham ble akademiet overtatt av kristne filosofer, og etterhvert flyttet til Konstantinopel.
Umbriel (måne)
Umbriel (eller Uranus II) er en av Uranus' måner, oppdaget 24. oktober 1851 av William Lassell. Den ble oppdaget samtidig som Ariel og er oppkalt etter en skikkelse i Alexander Popes dikt The Rape of the Lock Umbriel består primært av is med betydelige mengder bergarter, og kan være differensiert i en steinete kjerne og en isete mantel. Overflaten er den mørkeste blant Uranus-månene, og synes å ha blitt formet primært fra nedslag. Tilstedeværelsen av canyoner antyder imidlertid tidlig endogene prosesser, og ha gjennomgått en tidlig endogent dreven fornyelse av overflaten.
Olympiodoros
Av hans arbeider er bevart kommentarer til Aristoteles og Platon, og en kort biografi over Platon.
Umbriel (måne)
Kun én gang har Uranus-systemet blitt studert på «nært» hold, av romsonden Voyager 2 i januar 1986. Sonden tok flere bilder av Umbriel og kartla omtrent 40 % av overflaten.
Oppdagelse og navn
Umbriel ble, sammen med Ariel, oppdaget av William Lassell 24. oktober 1851. Selv om William Herschel, oppdageren av Titania og Oberon, mot slutten av det 18. århundre hevdet å ha observert ytterligere fire Uranus-måner, ble hans observasjoner aldri bekreftet og de fire objektene antas nå å være feilaktige observasjoner.
Alle Uranus-månene er oppkalt etter skikkelser av William Shakespeare eller Alexander Pope. Navnene for alle de fire Uranus-månene som til da var kjent ble foreslått av John Herschel i 1852, på forespørsel fra Lassell. Umbriel er den 'mørke melankolske ånden' i Alexander Popes The Rape of the Lock, og navnet gjenspeiler det latinske umbra, som betyr skygge. Umbriel er også betegnet Uranus II.
Bane
Umbriel går i bane rundt Uranus i en avstand av ca. 266,000 km, og ligger med det tredje lengst unna planeten av de fem store måner. Umrbiels bane har en liten eksentrisitet og er svært lite inklinert i forhold til Uranus' ekvator. Omløpsperioden er ca. 4,1 jorddøgn, samsvarende med rotasjonsperioden. Det vil si at Umbriel er en synkron eller bundet satellitt, med den ene siden alltid vendt modt moderlegemet. Banen til Umbriel ligger i sin helhet på innsiden av Uranus' magnetosfære. Dette er viktig, fordi den bakre halvkulen til lufttomme satellitter som går i bane innenfor en magnetosfære (slik som Umbriel) treffes av magnetosfærisk plasma som roterer med planeten. Dette bombardementet kan føre til at den bakre halvkulen blir mørkere, noe som faktisk er observert for alle Uranus-månene med unntak av Oberon (se under). Umbriel fungerer også som en samlekum for magnetosfærisk ladde partikler, noe som fører til et markant fall i energetisk partikkelmengde nær månens bane. Dette ble observert av Voyager 2 i 1986.
Siden Uranus går i bane rundt solen nesten liggende på siden, og månene går i bane rundt planetens ekvatorplan, gjennomgår de – Umrbiel inkludert – ekstreme sesongmessige variasjoner. Både de nordlige og sørlige polene tilbringer 42 år i komplett mørkre og deretter 42 år i kontinuerlig sollys, der solen stiger opp nær senit over en av polene ved hvert solverv. Voyager 2s forbiflyvning i 1986 sammenfalt med den sørlige halvkulens solverv, samtidig som nesten hele den nordlige halvkulen lå mørklagt. Hvert 42. år, når Uranus har et jevndøgn og ekvatorplanet skjærer jorden, kan det oppstå gjensidige okkultasjoner av Uranus' måner. I 2007–2008 ble en rekke slike hendelser observert, inkludert to der Umbriel okkulterte Titania den 15. august og 8. desember 2007. I tillegg ble det observert at Umrbiel okkulterte Ariel 19. august samme år.
Umrbiel er ikke kjent å være en del av noen baneresonans med andre Uranus-måner. Tidligere i historien, derimot, kan den ha vært en del av en 1:3-resonans med Miranda. Dette ville i tilfelle ha bidratt til å øke Mirandas baneeksentrisitet og ført til indre oppvarming og geologisk aktivetet der. Samtidig ville Umbriels bane ha blitt mindre påvirket. På grunn av Uranus' lave flattrykthet og mindre størrelse i forhold til sine satellitter, kan månene lettere slippe unna en baneresonans enn hva månene til Jupiter og Saturn kan. Etter at Miranda forlog resonansen – gjennom en mekanisme som sannsynligvis resulterte i den høye baneinklinasjonen – ville eksentrisiteten ha blitt dempet, og varmekilden ville ha blitt borte.
Sammensetning og indre struktur
Umbriel er den tredje største og fjerde mest massive av Uranus-månene. Månens har en tetthet på 1,39 g/cm³, og dette indikerer at den primært består av vannholdig is og av en ikke-is-komponent som utgjør rundt 40 % av massen. Sistnevnte kan bestå av bergarter og karbonholdige materialer inkludert tunge organiske forbindelser, kjent som tholiner. Tilstedeværelsen av vann støttes av observasjoner via infrarød spektroskopi, som har avslørt krystallinsk vannholdig is på overflaten av Umbriel. Absorpsjonsbandene til vannholdig is er sterkere på Umbriels førende halvkule enn hva det er på den bakre. Grunnen til dette er ikke kjent, men den kan være relatert til bombardementet av ladde partikler fra Uranus' magnetosfære, som er sterkere på den førende halvkulen – på grunn av plasmaets med-rotasjon. De energetiske partiklene synes ofte å frese opp vannholdig is. Samtidig brytes løs metan fanget i is som klatrathydrater og formørker andre organiske stoffer, og mørke, karbonrike rester blir igjen.
Med unntak av vann, er karbondioksid den eneste sammensetningen som har blitt identifisert på Umbriels overflate ved hjelp av infrarød spektroskopi, og denne er primært beliggende på den bakre halvkulen. Opprinnelsen til denne karbondioksiden er ikke helt klar, men den kan ha blitt dannen lokalt fra karbonater eller organiske materialer under påvirkning av de energitske partiklene som kommer fra Uranus' magntosfære eller solens ultrafiolette stråling. Denne hypotesen kunne forklart asymmetrien i fordelingen, siden den bakre halvkulen er gjenstand for en mer intens magnetosfærisk påvirkning enn den førende. En annen mulig kilde er utgassing av primordial fanget i vannholdig is i det indre av Umrbiel. Utgassingen av fra månens indre kan være et resultat av tidligere geologisk aktivitet på Umbriel.
Umbriels massen kan være differensiert i en kjerne omgitt av en isete mantel. Hvis dette er tilfelle, er radien av kjernen (317 km) rundt 54 % av totalradien til månen, og massen er ca. 40 % av totalen – beregnet ut ifra månens sammensetning. Trykket i sentrum av Umbriel ligger på ca. . Tilstanden til ismantelen er ukjent, men eksistensen av et underjordisk ishav anses å være usannsynlig.
Overflateformasjoner
Umbriels overflate er den mørkeste av alle Uranus-månene, og reflekterer mindre enn halvparten av lyset sammenlignet med Ariel, en søstermåne med lignende størrelse. Umbriel har en svært lav Bond-albedo på bare 10 % sammenlignet med 23 % for Ariel. Reflektiviteten for månens overflate synker fra 26 % ved en fasevinkel på 0° (geometrisk albedo) til 19 % ved en vinkel på 1° … et fenomen som kalles opposisjonseffekt. Overflaten av Umbriel er svakt blåaktig i fargen, mens nyere avleiringer etter nedslag (i Wunda-krateret, for eksempel) er enda blåere. Det kan være en asymmetri mellom den førende og bakre halvkulen, der førstnevnte synes å være rødere enn sistnevnte. Rødheten i overflaten kommer sannsynligvis av romvær, fra bombardement av ladde partikler og mikrometeoritter opp gjennom solsystemets historie. Fargeasymmetrien på Umbriel er sannsynligvis forårsaket av akkresjon av et rødaktig materiale som stammer fra de ytre delene av Uranus-systemet, muligens fra irregulære måner, som ville oppstått i hovedsak på den førende halvkulen. Overflaten av Umbriel er relativt homogen, det vil si den fremviser ingen større variasjoner i verken albedo eller farge.
Forskere har så langt bare identifisert en klasse geologiske formasjoner på Umbriel, og det er nedslagskratre. Overflaten på Umbriel har langt flere og større kratre enn hva som er tilfelle på Ariel og Titania, og den fremviser også minst geolgisk aktivitet av disse. Blant alle Uranus-månene er det faktisk bare Oberon som har flere nedslagskratre enn Umbriel. De observerte kraterdiameterne går fra et par kilometer og opp til 210 km for det største kjente krateret, Wokolo. Alle gjenkjente kratere på Umbriel har sentrale topper, men ingen krater har stråler.
Nær Umbriels ekvator ligger den mest fremtredende overflateformasjonen, Wunda, som har en diametere på rundt 131 km. Wunda har en ring av lyst materiale på bunnen, som synes å være rester etter et nedslag. I nærheten, sett langs terminator, ligger kratrene Vuver og Skynd. Disse mangler lyse kanter, men innehar lyse sentrale topper. Studier av radnprofiler av Umbriel avslørte en mulig stor kraterformasjon med en diameter på ca. 400 km og en dybde på omtrent 5 km.
Tilsvarende overflaten til mange av Uranus-månene, er Umbriels overflate oppdelt av et system av canyoner i nordøst-sørvestlig retning. Disse er dog ikke offisielt anerkjent som dette, grunnet dårlig oppløsning på bildene og generelt ensformig utseende på denne månen, noe som hindrer geologisk kartlegging.
Opprinnelse og utvikling
Umbriel antas å ha blitt dannet fra en akkresjonsskive eller subtåke, det vil si en skive av gass og støv som enten eksisterte rundt Uranus i en tid etter planetdannelsen eller ble dannet av et kjempenedslag som mest sannsynlig førte til Uranus' skjevhet. Den nøyaktige sammensetningen av subtåken er ikke kjent. Den relativt høye tettheten til Umbriel, og andre Uranus-måner, sammenlignet med Saturns måner indikerer imidlertid at den kan ha vært relativt fattig på vann. Betydelige mengder karbon og nitrogen kan ha vært til stede i form av karbonmonoksid og molekylært nitrogen  i stedet for metan og ammoniakk. Månene som ble dannet i en slik subtåke ville inneholdt mindre vannholdig is (med og  fanget som klatrat) og mer bergarter – noe som kunne forklart den høyere tetheten.
Umbriels akkresjon varte sannsynligvis i flere hundretusener år, og nedslagene som fulgte med akkresjonen gjorde at månens ytre lag ble varmet opp. Den høyeste temperaturen på rundt ble nådd i en dybde på ca. 3 km. Etter at månen var ferdig dannet, ble lagene under overflaten avkjølt, mens det indre av Umbriel ble varmet opp av henfall av radioaktive grunnstoffer som fantes i bergartene. Lagene som ble avkjølt nær overflaten trakk seg så sammen, samtidig som det indre utvidet seg. Dette førte til sterk spenning i månens overflate, noe som igjen kan ha ført til oppsprekking. Denne varte sannsynligvis i omtrent 200 millioner år, og antyder at enhver endogen aktivitet fra dette opphørte milliarder av år siden.
Den opprinnelige akkresjonsoppvarmingen sammen med kontinuerlig henfall av radioaktive grunnstoffer var sannsynligvis tilstrekkelig til å smelte isen, hvis der samtidig fantes noen form for «frostvæske» (i form av ammoniakkhydrat) eller noen salter. Ytterligere smelting kan ha ført til at isen skilte seg fra bergartene og dannelsen av en kjerne av bergarter og en mantel av is. Et lag av flytende vann ('hav') rikt på oppløst ammoniakk kan ha blitt dannet i skillet mellom kjernen og mantelen. Den eutektiske temperaturen til denne blandingen er Havet har sannsynligvis frosset til for lenge siden. Blant Uranus' måner er Umbriel minst utsatt for overflatefornyelse, selv om den gjennomgikk en slik prosess tidlig i historien.
Utforskning
Så langt, er de eneste nærbildene tilgjengelig de som ble tatt av Voyager 2-sonden under dens forbiflyvning av Uranus i januar 1986. Siden sondens nærmeste passering av Umbriel var 325,000 km, har de beste bildene en grov oppløsning på ca. 5,2 km. Bildene dekker ca. 40 % av overflaten, men bare 20 % av overflaten ble avbildet med en kvalitet som muliggjør geologisk kartlegging. På tidspunktet for forbiflyvningen stod den sørlige halvkulen rett mot solen, så den mørklagte nordlige halvkulen kunne ikke kartlegges. Ingen andre romfartøyer har besøkt Uranus-systemet, og ingen andre oppdrag er planlagt dit i overskuelig fremtid.
Aake Anker-Ording
Aake Anker-Ording (født 18. desember 1899 i Nes på Romerike, død 9. juni 1979) var en norsk jurist og embetsmann.
Liv
Han var sønn av legen Jørgen Flood Ording (1864–1947) og Gunhild Christine Kathrine Anker (født 1878–1926), og bror av offiseren Bjart Ording (1898–1975).
Anker-Ording ble student i 1918 og tok juridisk embetseksamen i 1924, da han begynte egen sakførervirksomhet i Oslo. Fra 1924 til 1928 var han i kompaniskap med Viggo Hansteen, og fra 1933 til 1940 med Brynjulf Bull. Som ung var han medlem av Mot Dag og foreningens organisasjonssekretær fra 1927 til 1934.
I mai 1940 ble han utnevnt til sekretær i Norges Banks direksjon og fulgte den norske regjeringen til London. Fra 1941 til mai 1945 var han byråsjef i Forsynings- og gjenreisingsdepartementet, og foretok tre reiser til USA i den norske regjeringens tjeneste.
I 1945 ble Anker-Ording utnevnt til byråsjef i Utenriksdepartementet. Året etter var han medlem av den norske delegasjonen til FNs generalforsamling og ble utnevnt til direktør for FNs barnehjelpsaksjon i 1947. Fra 1951 til 1952 var han en av to generalsekretærer for Union of International Organizations (UIA) i Brussel. Han var direktør for innsamlingen til Indiahjelpen fra 1952 til 1953 og internasjonal sekretær for Det Norske Arbeiderparti fra 1954 til 1958. Fra 1958 var han stempelpapirforvalter.
Anker-Ording utga blant annet en bok om Bedriftsdemokratiet i 1962. Han interesserte seg for poesi og utga diktsamlingen Solskyer i 1919. Dessuten skrev han artikler for tidsskriftet Mot Dag og for Norsk Tidend i London.
Pagedal
Pagedal er et rekreasjonsområde i den nederlandske kommunen Stadskanaal nær byen Groningen. Som en del av utviklingen og befolkningsveksten etter krigen ble Pagedal utviklet som et rekreasjonsområde for innbyggerne i de nyutbygde områdene av Stadskanaal.
Pagedal ligger i den nordøstre delen av tettstedet Stadskanaal. Rekreasjonsområde består i hovedsak av skog, gress-sletter og en liten innsjø. Navnet er avledet fra Pòggedal der Pògge betyr frosk og dal kommer fra Page Diep, en bekk fra Stadskanaal til Onstwedde. Langs området går også kanalen AG Wildervanck Channel, og Pagedal er knyttet til transportnettet via broen de Rode Loper som betyr Den Røde Løper. På området finnes også en urtehage og flotte parkområder.
I hjertet av Pagedal finnes sportssenteret Pagecentrum med fasiliteter som sportshall, badeland, sandvolleyballbane, fitness-senter m.m.
I Pagedal er det også satt opp et kunstverk – Poggelinie – av kunstneren Christine Chiffrun (se illustrasjon), som viser til betydningen av navnet Pagedal.
Robert Benson
Robert John «Bobby» Benson (født 18. mai 1894 i Winnipeg død 7. september 1965) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen.
Benson ble olympisk mester i ishockey under sommer-OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det canadiske laget Winnipeg Falcons som vant ishockeyturneringen. Benson spilte venstre back på laget. Canada vant alle sine tre kamper, de slo Tsjekkoslovakia med 15-0, USA med 2-0 og Sverige med 12-1
Tamirat Layne
Tamirat Layne (født i 1955 i Addis Abeba) er en politiker og statsmann fra Etiopia. I løpet av 1980-tallet var han leder for det etiopiske partiet People's Democratic Movement (forløperen til Amhara National Democratic Movement). Dette var en av grupperingene som kjempet mot den etiopiske diktatoren Mengistu Haile Mariam i den etiopiske borgerkrigen som begynte på 1960-tallet.
Da Mengistu ble styrtet i 1991, ble Layne en av de tre mennene innen EPRDF / TPLF-militærjuntaen som tok over styringen av landet. Han ble etterfulgt som statsminister av Meles Zenawi i 1995.
Tamirat Layne satt i fengsel i 12 år av en tiltenkt straff på 18 års fengsel etter at en domstol i Etiopia fant ham skyldig i korrupsjon og store underslag. Han ble løslatt den 19. desember 2008. Retten uttalte at det var hans gode oppførsel under soningen i fengselet som var årsaken til hans løslatelse.
Etter den tid har hele hans familie emigrert til USA og Tamirat Layne har siden han ble fengslet konvertert til religionen evangelisk kristendom og han har annonsert at han ikke ville delta i noen politisk organisasjon lengre, men snarere tjene Jesus Kristus og bestrebe seg til det beste for sitt folk.
Galtellì
Galtellì (sardisk: Gartèddi) er en italiensk kommune i provinsen Nuoro i regionen Sardinia. Den har 2 434 innbyggere og ligger rundt 35 meter over havet.
De første nonneklostrene i Norden
Klostrene var en del av kirkens organisasjon og det eneste området i samfunnet hvor kvinner kunne vie sitt liv til religionen, Vita religiosa. Nonner og munker til klostrene kom fra utlandet den første tiden, fra England særlig til Norge og til Danmark, men også fra sør.
Frem til 1250 var klostre av benediktinerordenen, augustinerordenen, cistercienserordenen og premonstratenserordenen etablerte i Norden. Av nonneklostre var de aller fleste tilknyttet benediktinerne, bortsett fra i svenske områder hvor cistercienserordenen dominerte. Noen benediktinerklostre gikk i løpet av 1100- og 1200-tallet over til cistercienserregelen. På 1200-tallet kom tiggermunkene til Norden.
Lund erkebispedømme
I Lund erkebispedømme, datidens danske område, som også omfattet Skåne, Halland og Blekinge, var benediktinernonneklostrene St. Peder og Maria i Lund og St. Nikolaj og Maria på Bosø og i Ålborg Vor Frue kloster anlagt før 1150. Dette erkebispedømmet hadde de fleste kvinneklostre i Norden.
Nidaros erkebispedømme
I Nidaros erkebispedømme som omfattet Norge, Island, Grønland og Vesterhavsøyene, ble benediktinerklostre for kvinner opprettet med Gimsøy nonnekloster, Bakka nonnekloster, Nonneseter i Bjørgvin og Nonneseter i Oslo.
På Island kom det første kvinnekloster i 1196 på Kirkjubø, og på Grønland er funnet ruinene av et stort nonnekloster for benediktinernonner.
Uppsala erkebispedømme
I Uppsala erkebispedømme var Vreta det tidligst etablerte svenske nonnekloster, mens de andre, Askeby, Solberga på Gotland, Gudhem, Vårfruberga, Riseberga, Byarum og Sko ble etablert i tidsrommet 1160–1250. Disse regnes alle som tilhørende cistercienserordenen.
Uppsala kirkeprovins skiller seg ut ved et tilnærmet likt antall kvinneklostre og mannsklostre
Tale Marte Dæhlen
Hennes politiske engasjement startet i Redd Barnas ungdomsorganisasjon Press. Videre var hun aktiv i elevpolitkk og gikk derfor inn i distriktskomiteen i Oppland i Operasjon Dagsverk. Etter to år som aktiv i Press ble hun valgt inn i Landsstyret, hvor hun i 2003 ble organisatorisk nestleder. I 2009 var Dæhlen sentralstyremedlem i Ungdom mot EU, og i 2010 ble Dæhlen valgt til leder for Ungdom mot EU, hvor hun satt i ett år. I 2018 ble hun valgt som nestleder i Nei til EU Oslo.
Italia under Vinter-OL 1956
Italia under Vinter-OL 1956. Sekstifem sportsutøvere, femtitre menn og tolv kvinner, fra Italia deltok i åtte sporter under Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo i Italia. Italia kom på åttendeplass med en gull- og to sølvmedaljer. Skihopperen Nilo Zandanel var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Patrick Meek
Patrick Meek (født 10. november 1985) er en amerikansk skøyteløper som konkurrerer i hurtigløp. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hans beste individuelle resultat var nummer 11 på 10 000 meter.
Tidekraft
Tidekrefter oppstår i et inhomogent gravitasjonsfelt. Forskjellige deler av et himmellegeme eller massivt objekt som befinner seg i et slikt felt, vil dermed bli utsatt for ulike gravitasjonskrefter som vil forandre legemets form.
Fenomenet er imidlertid mer generelt ettersom gravitasjonenfeltet utenfor en masse ifølge Newtons gravitasjonslov avtar med kvadratet av avstanden til massen og rettet mot denne. Dermed utsettes i prinsipp alle himmellegemer for varierende grad av tidekrefter når de befinner seg i nærheten av andre, massive objekt. Av den grunn utøver også for eksempel Solen tidekrefter på Jorden. Men på grunn av den store avstanden er disse noe svakere enn de fra Månen.
Matematisk beskrivelse
I et gravitasjonspotensial Φ = Φ(r)  vil gravitasjonsfeltet virke på en masse m med kraften. Betrakter man to nærliggende punkt r og r + Δr, vil forskjellen i gravitasjonsfeltet Δg = g(r + Δr) - g(r)  i disse to punktene derfor ha komponentene
når man benytter Einsteins summekonvensjon og summerer over like indekser. Den dobbeltderiverte av potensialet
For potensialet Φ = - GM/r  i avstand r fra en sentral masse M, kan denne tensoren lett beregnes. Da er ∂Φ/∂xi = (GM/r 2)(∂r /∂xi) hvor den deriverte ∂r /∂xi = xi /r følger direkte fra avstanden r uttrykt ved sine kartesiske komponenter. Enda en tilsvarende derivasjon gir da
etter å ha innført Kronecker-delta δij = ∂xi /∂xj. Disse komponentene av tensoren opptrer også i «kvadrupoltermen» til multipolutviklingen av et mer vilkårlig gravitasjonspotensial.
I praktiske konsekvenser av tidekreftene vil man ofte kjenne disse i et lite område omkring et visst punkt utenfor en annen masse M eller massefordeling. Ligger denne langt borte i en avstand R, vil gravitasjonspotensialet der ha en størrelse Φ = - GM/R. I et lite område i avstand r << R fra dette punktet er da tidekreftene gitt ved komponentene
Mer kompakt kan dette resultatet skrives på vektorform som
hvor enhetsvektoren Det viser at tidekraften er størst for posisjoner r som er i samme eller motsatt retning som R. Der virker den utover. I retninger vinkelrett på denne virker den innover og har bare halvparten av størrelsen.
Tidevann
Tidevann på Jorden skyldes tidekrefter skapt av Månen og Solen. Hver av dem trekker vannet i verdenshavene mot seg i litt forskjellig grad, noe som oftest skaper en hevelse av havnivået i en retning. Det samme skjer i motsatt retning. Når så Jorden roterer, vil det oppleves som om dette noe høyere nivået beveger seg bort for så å dukke opp igjen etter 12 og 24 timer.
For å kunne finne ut hvor stor denne tidevannseffekten vil bli, er det enklest å tenke seg at Jorden har ingen landmasser og er dekket av vann i en viss høyde h. Når den ikke roterer, vil denne være konstant. Det tilsvarer at havoverflaten er gitt som en ekvipotensialflate Φ = gh = konstant hvor g er tyngdeakselerasjonen på jordoverflaten.