cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lucheng (Wenzhou)
Togkollisjonen i Wenzhou den 23. juli 2011 fant sted i subdistriktet Huanglong i Lucheng. Den var den første store ulykke med høyhastighetstog i Kina, og førte til endringer i driften av disse toglinjene.
Brevmerke
Et brevmerke er en frimerkelignende etikett som plasseres på brev og andre postforsendelser i tillegg til ordinær frankering. Merkene brukes for å samle inn penger til og å øke bevissthet om veldedige formål. De eldste kjente julemerkene er danske julemerker fra 1904, og julemerker er den vanligste formen for brevmerker. Med utgangspunkt i det engelsk navnet kalles slike merker også for «cinderellamerker».
Brevmerker har vært utgitt for veldedighet, som reklame for varer og utstillinger, som opprop for saker som avhold og målsak, diakoni, politiske partier og andre organisasjoner.
Eksterne lenker
Cinderella
Longwan
Longwan (kinesisk: 龙湾区; pinyin: Lóngwān Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Wenzhou i den kinesiske provins Zhejiang i Folkerepublikken Kina. Den har et areal på 279 km² og teller ca. 300 000 innbyggere.
Rokk
Rokk kan på norsk blant annet bety:
A-VM i ishockey 1977 for menn
Verdensmesterskapet i ishockey i 1977 ble arrangert i Wien i Østerrike 21. april til 8. mai. Åtte lag deltok, det ble først spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang, deretter møttes de fire beste lagene i en ny runde. Turneringen var også det 55. europamesterskapet i ishockey.
Vortesvin
Ekte vortesvin skiller seg fra andre vortesvin gjennom å ha tre par med vortelignende utvekster i ansiktsregionen. Et par på hver side av snuten, like bak de støttannlignende hjørnetennene (disse kan være litt utydelige, spesielt hos hunnene), et par midtveis opp langs snuten, og et tredje i bakkant av kjeven, på nedsiden av øynene.
Ivar P. Tveiten
Ivar Petterson Tveiten (født 18. desember 1850 i Fyresdal i Telemark, død 17. april 1934 samme sted) var en norsk gårdbruker, lærer og politiker.
Han hadde lærereksamen fra Kviteseid seminar (1869) og virket som lærer i hjembygda fram til 1883. Fra 1879 dreiv han farsgården, seinere også nabogården. Han var forretningsfører i flere forbruksforeninger og fra 1884 til 1899 også herredskasserer. Fra 1895 til 1910 var han direktør i den lokale sparebanken. Han var i mange år medlem av Fyresdal herredsstyre og hadde også flere andre verv.
På Stortinget representerte Tveiten Venstre for Bratsberg amt 1903–06, deretter enmannskretsen Vest-Telemarken 1906–21 og til sist Telemark fylke 1922–24. Han var vararepresentant 1892–94 og 1900–03 (møtte 1902–03). Han var stortingspresident i perioden 1917-20 og i 1922. Han var parlamentarisk leder for Venstre 1919–1920 og formann i Stortingets bondelag fra 2013.
Tveiten var kirke- og undervisningsminister i Mowinckels første regjering, fra juli 1924 til mars 1926.
Han var videre tredje varamedlem i Nobelkomiteen i to perioder, fra 1925–27 og 1928–30. Han var også en ivrig talsmann for landsmålet og avholdsbevegelsen.
Han ble tildelt 7. juni-medaljen.
En byste av Tveiten, laget av Dyre Vaa, finnes i Stortingets kunstsamling.
Tveiten var sønn av den kjente felespilleren Petter Veum.
Blod-draum
Blod-draum (utgitt 1995) er debutalbumet til det norske death metal bandet Molested. Studioalbumet ble gjeninnspilt og utgitt på Ars Magna Records.
Han Pingdi
Keiser Píng av Hàn (tradisjonell kinesisk: 漢平帝; forenklet kinesisk: 汉平帝; hanyu pinyin: Hàn Píngdì; født 9 f.Kr. i Lunu i furstedømmet Zhongshan, død 3. februar 6 e.Kr. i Chang'an), født Liú Jīzǐ (劉箕子), skiftet navn til Liú Kàn (劉衎), tempelnavn Xiàopíng (孝平; «filial og fredelig», var den fjortende keiseren av det tidlige kinesiske Han-dynastiet, kjent som det Det vestlige Han-dynasti, fra 1 f.Kr. til 5 AD.
Bakgrunn
Hans far Liu Xing (劉興) var yngste sønn av keiser Yuan og lillebror til keiser Cheng. Hans mor var en av prins Xings kvinner, konsort Wei (衛姬). Prins Jizi hadde tre søstre (navnene kjennes ikke lenger) men ingen brødre. Han ble født med en hjertelidelse som kunne gi han sirkulasjonsproblemer i den grad at hans lepper og andre kroppsdeler ble blå. Han ble oppdratt av sin mormor konsort Feng Yuan, en av keiser Yuans konkubiner, som da hadde tittelen enkeprinsesse i prins Xings fyrstedømme.
Ved tiden for prins Jizis fødsel ble prins Xing ansett for potensiell keisertronfølger, ettersom keiser Cheng ikke hadde noen arvinger, men etterhvert utpekte keiser Cheng sin nevø (prins Jizis nevø) Liu Xin (劉欣), ettersom keiser Cheng anså prins Xin som bedre egnet enn prins Xing, og dessuten ville adoptere prins Xin som sin sønn. Da keiser Cheng døde i år 7 f.Kr. overtok prins Xin tronen som keiser Ai (Han Aidi).
Samme året, da prins Jizi var bare to år, døde prins Xing, og prins Jizi arvet hans fyrstedømme som prinsen av Zhongshan (som omtrent tilsvarer det moderne Baoding i Hebei). Han var fortsatt periodisk plaget av sin sykdom. Hans bestemor enkeprinsesse Feng engasjerte mange leger og bad ofte til gudene for ham. Da keiser Ai i år 6 f.Kr. førte om sin nevøs sykdom sendte han keiserlige leger og sin personlige assistent Zhang You (張由) for å behandle ham. Dette fikk imidlertid alvorlige konsekvenser for enkeprinsesse Feng.
Zhang You var selv rammet av sykdom av psykiatrisk natur, muligens bipolar lidelse), og da han kom til Zhongshan ble han brått rasende og skyndte seg tilbake til hovedstaden Chang'an. Der ble han utbedt seg en forklaring for sin oppførsel, og han valgter da å finne opp en rettferdiggjørelse: Han hevdet å ha avdekket at enkeprinsesse Feng benyttet seg av heksekunst for å forbanne keiser Ai og hans bestemot, enkedronning Fu. Enkedronning Fu og enkeprinsesse Feng hadde vært rivaler fa de begge vat konfubiner for keiser Yuan, og nå bestemte enkedronning Fu seg for å benytte anledningen åog ramme enkeprinsesse Feng. Hun sendte evnukken Shi Li (史立) for å etterforske, og Shi torturerte en rekke av enkeprinsesse Fengs slektninger (blant annet hennes søster Feng Xi (馮習) og svigerinne Junzhi (君之)), noen til døde, man klarte ikke å bygge noen sikker sak mot enkeprinsesse Feng. Shi Li bestemte seg da å la enkeprinsesse Feng vite hvem som stod bak etterforskningen. Da hun skjønte at det var selveste enkedronning Fu, trakk hun seg tilbake til sitt palass og begikk selvmord.
Prins Jizi, da fortsatt et småbarn, ble spart. (Enkeprinsesse Fengs rykte ble senere opprettet, og hennes anklagere strengt straffet, i 1 f.Kr., ryyrt både keiser Ai og enkedronning Fu var død.)
Keiser
Etter at keiser Han Aidi døde barnløs, ble tronen overtatt av Liu Kan, som ble keiser Píng da han bare var ni år gammel. Storenkekeiserinne Wang Zhengjun gjorde sin nevø Wang Mang til regent. Wangs sønn Wang Yu var misfornøyd med farens diktatoriske styre, og han sammensverget seg med keiser Píngs mors brødre fra Wei-klanen mot Wáng, men sammensvergelsen ble oppdaget, og ikke bare brukte Wang Mang anledningen til å få drept Wang Yu og weiene (med unntak av Píngdìs mor konkubine Wei), men han anklaget også mange faktiske og potensielle politiske fiender for å være del av sammensvergelsen og fikk dem enten henrettet eller sendt i eksil. Etter dette var det Wang Mang som hersket, og Hàn-dynastiet fortsatte bare i navnet. I tillegg gjorde Wáng sin datter til Píngdìs keiserinne for å legitimere maktovertagelsen.
Keiser Píng skal ha blitt forgiftet av Wang Mang da han hadde regjert i mindre enn seks år, siden Wáng var bekymret for at han kunne ta hevn over hans onkler.
Tronfølge
Hans etterfølger ble spedbarnet Ruzi Ying, som Wang Mang hadde utvalgt.
Rijksmonument
Et rijksmonument (riksmonument) er et nasjonalt monument i Nederland utvalgt av regjeringen.
For å bli utpekt skal stedet være over 50 år gammelt og i tillegg oppfylle noen andre krav. Per august 2009 var det over 55,000 monumenter i Nederland. Mer enn 51,000 av dem er bygninger, 1,500 er arkeologiske steder og 350 er «andre», herunder beskyttede byer eller landskaper.
Hvis en bygningseier ønsker å vite om sin bygning er (del av) et rijksmonument, skal denne sende en e-post med forespørsel etter informasjon til den ansvarshavende organisasjonen Rijksdienst voor het Cultureel Erfgoed.
Innsatsen ble satt i gang under Haagkonvensjonen i 1954. Den nåværende lovgivningen angående monumentene er den såkalte Monumentenwet van 1988 (Monumentloven av 1988).
Den organisasjonen som er ansvarlig for at ta seg av monumentene er Rijksdienst voor het Cultureel Erfgoed. I juni 2009 besluttet retten i Haag at individuelle kjøpere av bygninger listet som rijksmonumenter skal fritas for å betale overføringsavgift, gjeldende fra 1. mai 2009. Tidligere gjaldt dette fritaket kun rettslige selskaper.
Hjortesvin
Hjortesvin (Babyrousa) er en slekt i svinefamilien som består av tre anerkjente arter og en art som det er uklart om er en egen art eller en underart. I øyeblikket blir den derfor oppført som sistnevnte. Dette er dyr som bare finnes på Sulawesi i Indonesia og øyene rundt.
Nasim Karim
Nasim Karim (født 1974 i Norge) er en norsk forfatter. Hun er vokst opp i Drammen med pakistanske foreldre. Hun debuterte med boken Izzat i 1996. «Izzat» betyr ære på urdu, og boka handler om tvangsekteskap.
Hjortesvin
Beskrivelse
På tross av eksteriørmessige likheter, antyder ny fossil forskning at hjorrtesvin er nærmere beslektet med flodhester og navlesvin enn med svin. Anatomiske organstudier, eksempelvis av hjertet, tyder imidlertid på det motsatte. Arten er derfor plassert i en egen underfamilie, Babyrusinae. Forskerne tror at europeisk gris, en art som ble utryddet for omkring 35 millioner år siden, var dens nærmeste slektning. Fra København Zoo ble det nylig kjent at arten kan pare seg med tamgris og få avkom. I begynnelsen av august 2006 fødte nemlig ei tamgrispurke der et kull med fem grisunger (en skal være død). Dette ble en verdenssensasjon, fordi disse artene tross alt står hverandre ganske fjernt. Kromosomene er faktisk så forskjellige at ingen trodde det var mulig, selv om suksessfull hybridisering mellom beslektede arter også var kjent tidligere.
Nasim Karim
Hun er utdannet jurist og har jobbet i Drammen tingrett. Hun er i dag også gift og har to barn.
Hjortesvin
Beskrivelse
Av utseende minner hjortesvin mye om andre svin, men de formidable støttannlignende hjørnetennene gir disse dyra et ekstremt utseende. Hjørnetennene hannen har i overkjeven vokser dessuten ikke ut av munnen og oppover, men direkte opp gjennom ganetaket og ut gjennom huden på toppen av snutepartiet. De slipes ikke mot hjørnetennene i underkjeven, slik som hos de andre artene i svinefamilien, og er derfor heller ikke skarpe. Tennene varierer også mye i størrelsele mellom de ulike hjortesvinartene, men nytteverdien vet man nærmest ingen ting om. Det har blitt antydet at den kan være rituell. Ser man bort fra hjørnetennene kan man tydelig se hjortesvinenes likhet med flodhest.
Hjortesvin, mangler pels, skiller seg også fra sine slektninger i svinefamilien på flere måter. De har for eksempel et langt mer avansert fordøyelsessystem, som inkluderer en to-kammeret magesekk og gjør hjortesvin i stand til spise en langt mer fiberrik diett. Hjortesvin føder dessuten i snitt færre unger per kull (vanligvis 1-3) enn sine slektninger, og ungene har ikke stripet pels slik andre ville svinearter har. Hjortesvin er heller ikke kjent for å bruke trynet til å rote i jorda med, slik andre svin gjør. De har en mer spesialisert diett og spiser helst blader, nedfallsfrukt og sopp.
Taksonomi
Hjortesvin ble først beskrevet som Sus babyrousa av Linnaeus i 1758. Det generiske navnet Babyrousa fikk den av Perry i 1811.
Tidligere har det bare vært anerkjent en art i denne slekten, men nylig har IUCN bestemt seg for å anerkjenne to av de tidligere tre underartene som egne arter. Det er fortsatt uklart om den siste arten kan anerkjennes som en egen art, fordi forskerne mangler tilstrekkelig med data om dette dyret. Det føres derfor opp her som en underart av vanlig hjortesvin.
Annet
Tidligere fantes det hjortesvin over hele Sulawesi, men i dag er det bare kjent at det nordsulawesiske hjortesvinet finnes på den nordlige armen av øya. Det finnes imidlertid også hjortesvin i sentrale størk av Sulawesi, men disse er så lite tilgjengelig at forskerne ikke vet om det er nordsulawesisk hjortesvin eller en annen art eller underart. En skalle som ble funnet ved Kulawi, sentralt på øya, skiller seg imidlertid fra andre hjortesvin gjennom blant annet å være spesielt smal og gjennom å ha en underkjeve bestyrket med forholdsmessig lange premolarer. Sammenlignet med de andre hjortesvinene mente noen forskere at skallen var mest lik Malenge hjortesvinets, men de understreket at mer data er nødvendig for å kunne trekke noen sikre konklusjoner. I den sørlige sentrale delen av Sulawesi er det også gjort funn av en gåtefull hjortesvinskalle, som hverken passer med Kulawiskallen eller andre kjente hortesvinskaller.
Leonding
Leonding er en liten by i det nordlige Østerrike, ved bredden av Donau. Lokalt uttales bynavnet med trykk på LE, men i resten av landet med trykk på ON.
Byen har 25 000 innbyggere. Den ligger nær Linz i forbundsstaten Oberösterreich.
I Leonding ligger UNO Shopping, et av de største kjøpesentrene i Østerrike, og her ligger flere større industriselskap.
Ù
Ù og ù (U med grav aksent) er den 30. bokstaven i det kasjubiske alfabetet og i det kurdiske yekgirtú-alfabetet. På kasjubisk representerer den lyden [wu], i motsetning til u som representerer [ʊ-u], mens den på kurdisk representerer lyden [œ]. Ù brukes også på en del andre språk, men anses da ikke for å være en egen bokstav, men en annen utgave av boksatven u. På fransk, brukes ù primært for å skille mellom ord som ellers ville vært like, slik som ou (eller) og où (hvor). På italiensk markerer grav aksent en trykksterk stavelse.
I Unicode kodes ù som U+00D9 (&#XD9;) og U+00F9 (&#XF9;).
Wien-konvensjonene
Wien-konvensjonene er betegnelsen for flere folkerettslige avtaler undertegnet i Wien i Østerrike.
Programfag
Innenfor utdanningsprogrammet studiespesialisering, finnes for eksempel programområdet realfag, med følgende programfag: Biologi, fysikk, geofag, informasjonsteknologi, kjemi, matematikk for realfag 1 eller matematikk for samfunnsfag 2 og teknologi og forskningslære.
Innenfor utdanningsprogrammet idrettsfag finnes programfagene aktivitetslære, treningslære, treningsledelse, idrett og samfunn, breddeidrett, friluftsliv, toppidrett og lederutvikling.
Fylkesvei 4830
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 852.
Santa Barbara
Santa Barbara er en by i California i USA. Den er fylkessenter for Santa Barbara County, og ligger omtrent 145 km nordvest for Los Angeles. Byen ligger ved kysten, og avgrenses av Stillehavet mot sør og Santa Ynez-fjellene mot nord. Innenfor bygrensene var befolkningen 88 410 i 2010, men Santa Barbara har mer eller mindre vokst sammen med de nærliggende byene og tettstedene Goleta, Carpinteria, Isla Vista, Montecito, Mission Canyon, Hope Ranch og Summerland. Til sammen har disse områdene en urban befolkning på omkring 220 000. Byen er en populær turistdestinasjon; mye grunnet sine velholdte sandstrender, særegne arkitektur og behagelige klima. Santa Barbaras økonomi omfatter en stor servicesektor, foruten flere institusjoner og bedrifter innenfor høyere utdanning, teknologi, helsevesen, finans, jordbruk, industri og offentlig administrasjon. Høyere utdanning er særlig godt representert, og Santa Barbara huser i alt fem institusjoner for høyere utdanning (deriblant University of California, Santa Barbara og Santa Barbara City College).
U.S. Route 101 går gjennom byen, og knytter Santa Barbara sammen med Los Angeles og San Francisco. Amtrak har dessuten togforbindelser til og fra Santa Barbara, og Santa Barbara lufthavn trafikkeres av flere flyselskap.
Historie
De første sporene etter mennesker i området som i dag er Santa Barbara er omkring 13 000 år gamle. De første europeerne ankom området i 1542, da den portugisiske oppdageren Juan Rodríguez Cabrillo seilte gjennom Santa Barbara-kanalen og ankret ved land. I 1602 ga den spanske oppdageren Sebastián Vizcaíno navnet «Santa Barbara» både til kanalen og én av Kanaløyene. En virkelig land-ekspedisjon ble imidlertid først utført i 1769, ledet av Gaspar de Portolà og Juan Crespí. De døpte landområdet «Laguna de la Concepcion».
De første permanente europeiske bosetterne i Santa Barbara var spanske misjonærer og soldater som slo seg ned i 1782 og bygde en militærpost, kalt «El Presidito». Målet var å beskytte området på vegne av den spanske tronen mot andre kolonimakter, som England og Russland, samt å konvertere de innfødte Chumash-indianerne til kristendom. Flere av spanierne tok med seg sine familier til området, og med det ble den første landsbyen i Santa Barbara etablert. I 1786 ble det tiende spanske misjonen i California bygd i Santa Barbara.
I 1812 traff et kraftig jordskjelv (7,1 på Richters skala) og en påfølgende tsunami Santa Barbara, og ødela misjonen og landsbyen. Misjonen ble gjenoppbygd i 1820 slik den fremstår i dag.
«Den spanske perioden» i Santa Barbara endte i 1822, da den meksikanske uavhengighetskrigen førte til at California tilfalt Mexico. I løpet av denne perioden ble de spanske misjonene sekularisert, og store landområder i og rundt Santa Barbara ble stykket opp og distribuert på private hender.
Santa Barbara falt til amerikanske soldater under John C. Frémont den 27. desember 1846 i løpet av den meksikansk-amerikanske krigen, og etter freden i Guadalupe Hidalgo i 1848, ble området innlemmet i USA.
Innlemnmelsen i USA førte med seg store endringer for Santa Barbara. Befolkningen doblet seg fra 1850 til 1860; hovedsakelig som et resultat av gullrushet i California, og med det ble den første virkelige byplanleggingen satt i gang. Under gullrushet ble Santa Barbara kjent som en by preget av lovløshet og gambling, men mot slutten av 1800-tallet ble det igangsatt en innsats for å promotere stedet som turistdestinasjon for rike personer med helseplager. Da jernbanen fra San Francisco til Los Angeles sto klar i 1901, ble byen enda mer tilgjengelig, og Santa Barbara befestet sin posisjon som turistdestinasjon.
Den 29. juni 1925 traff et kraftig jordskjelv Santa Barbara. I tillegg til å kreve 13 liv ødela det store deler av sentrumsbebyggelsen. I etterkant ble det besluttet at byen skulle gjenoppbygges i spansk kolonistil. Det ble lagt ned strenge retningslinjer for byggeskikk og materialvalg som også i dag står fast.
Santa Barbara huset flere militærbaser under andre verdenskrig. Ellwood-oljefeltet, omkring 16 km vest for byen, ble angrepet av japanske styrker den 23. februar 1942. Dette var det første angrepet på Fastlands-USA av en fremmed makt siden 1812-krigen, og skapte panikk i området. Mange flyktet, men flere av dem flyttet tilbake etter at krigen var over.
Fra rundt 1950 vokste befolkningen raskt, og U.S. Route 101 ble bygd gjennom byen for å imøtekomme dette. På slutten av 1960-tallet mobiliserte befolkningen mot utvidet oljeboring utenfor kysten av Santa Barbara, etter en oljelekkasje på nærmere 100 000 fat like øst om byen i 1969. I 1975 ble det gjort et vedtak om å sette et befolkningstak på 85 000 innbyggere i Santa Barbara. Dette førte til at boligprisene steg dramatisk, og i dag har byen noen av de høyeste boligprisene i USA.
Mange kjendiser har bodd i Santa Barbara, inkludert Katy Perry, David Woodard, Edie Sedgwick og Yngve Slyngstad.
Geografi
Santa Barbara ligger omtrent 145 km nordvest for Los Angeles, langs den amerikanske stillehavskysten. Området Santa Barbara ligger i promoteres ofte som «Den amerikanske riviera», trolig grunnet klimaet, som minner om det man finner i Sør-Frankrike. Santa Ynez-fjellene, en fjellkjede som strekker seg fra øst til vest gjennom Ventura County og Santa Barbara County, ligger i bakkant av byen. Fjellene er bratte og høye (opptil 1 200 m), og en sjelden gang faller det snø i fjellene.
Ifølge Bureau of the Census har byen et totalt areal på 108,8 km², hvorav 51 km² er landområder og 58 km² (53,61 %) er vann. Grunnen til at en så stor del av arealet er vann, er at Santa Barbara lufthavn, som rent geografisk ligger i Goleta, er inkorporert i byen via en sjøkorridor.
Klima
Santa Barbara har et middelhavsklima (Köppens klimaklassifisering: Csb) med varme, tørre somre og milde, noe våtere vintre. Klimaet er representativt for det som finnes i kystområdene i hele Sør-California, og pålandsvinder modererer temperaturen i forhold til hva som er tilfellet lenger inn i landet. Om vinteren treffer ofte stormsentre California-kysten, som ofte fører til mye nedbør. Lokalt skaper de bratte Santa Ynez-fjellene dalbriser, og Santa Barbara opplever derfor noe mer nedbør enn andre omkringliggende kystområder. Like fullt teller Santa Barbara omkring 300 soldager i året.
Somrene i Sør-California er gjerne tørre, grunnet store høytrykksfelt over det østlige Stillehavet. Om høsten er fønvinder vanlig, og det kan skape hetebølger med temperaturer opp mot 35 grader. I slike perioder er det gjerne stor skogbrannfare i området. Nedbør i Santa Barbara er gjerne uberegnelig, noe som kan bidra til å øke dette problemet. Det har aldri blitt registrert snøfall i Santa Barbara utover noen få fnugg i 1939.
Grøndahl & Søn Forlag
Grøndahl & Søn Forlag A/S var et norsk forlag. Det ble grunnlagt av Christopher Grøndahl i 1812. Fra starten av drev forlaget kun med trykkerivirksomhet, men fra 1875 ble forlagsvirksomhet en del av forlaget.
I 1990 ble forlaget overtatt av Cappelen forlag, men ble da fortsatt drevet som et selvstendig forlag. I 1991 ble Grøndahl & Søn slått sammen med Dreyers Forlag A/S under navnet Grøndahl og Dreyers Forlag A/S. Det ble fullt ut eid av Cappelen. I 1999 ble Grøndahl og Dreyer oppløst og integrert i Cappelen, og merkenavnet er derfor ikke lenger i bruk.
Paul Scholes
Paul Scholes (født 16. november 1974 i Salford) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Scholes spilte hele sin profesjonelle karriere for Manchester United. Han har også vært en del av trenerstaben i klubben.
Scholes kom til Manchester United allerede som 16-åring den 8. juli 1991, og debuterte for førstelaget med to mål mot Ipswich den 24. september 1994. Det var imidlertid først i sesongen 1997/98 at han etablerte seg som fast på Uniteds midtbane. Til gjengjeld har han beholdt plassen siden dengang, og har spilt over 700 kamper for klubben siden debuten i 1994.
I mai 1997 fikk Scholes sin landslagsdebut for mot. Også her scoret han i debutkampen. Etter 66 landskamper og 14 mål for England, valgte han etter EM 2004 å gi seg som landslagsspiller.
Med totalt 25 vinnermedaljer, blant annet Mesterligaen to ganger, seriemester elleve ganger og FA-cup-mester tre ganger, er Scholes den nest mest meritterte i engelsk fotball. Bare Ryan Giggs har flere, med sine 34 vinnermedaljer. Han har også deltatt i to VM-sluttspill for England, først i 1998, og så i 2002.
11. februar 2019 ble han ansatt som manager for Oldham Athletic AFC. 14. mars 2019 ga han seg som trener for Oldham.
The Class of '92
I 2013 kom den britiske dokumentarfilmen The Class of '92 ut. Denne filmen omhandler fremveksten av seks unge Manchester United-spillerne Paul Scholes, David Beckham, Nicky Butt, Ryan Giggs, Gary Neville og Phil Neville. Filmen dokumenterer de nevnte spillernes karrierer for Manchester United fra 1992 til 1999 og inneholder intervjuer med blant andre de tidligere fotballspillerne Zinedine Zidane og Eric Cantona, den tidligere ungdomstreneren i Manchester United Eric Harrison, regissøren Danny Boyle, tidligere statsminister Tony Blair og The Stone Roses-bassisten Mani.
Meritter
Manchester United
Karriere som spiller (alle turneringer)
Per 19. mai 2013
Den alpine fjellkjedefolding
Den alpine fjellkjedefolding er en folding (orogenese) som fant sted i tertiær for om lag 60-80 millioner år siden, og som blant annet skapte fjellkjeden Alpene, ved siden av en rekke andre fjellkjeder som ligger i en bue nord for Afrika, Arabia og India. Disse fjellene omfatter (fra vest til øst) Atlasfjellene, Riffjellene, Cordilleras Béticas, Pyreneene, Alpene, Appenninene, Karpatene, De dinariske alper, Pindos, Balkanfjellene, Taurusfjellene, De pontiske fjell, Kaukasus, Alborz, Zagros, Kopet Dag, Hajarfjellene, Hindu Kush, Pamir, Karakorum og Himalaya. Enkelte ganger forekommer andre navn for å beskrive dannelse av separate fjellkjeder: for eksempel karpatisk orogenese for Karpatene, hellenisk orogenese for Hellenidene eller himalayisk orogenese for Himalaya.
Den alpine fjellkjedefoldingen er regnet som en av tre orogeneser som definerer Europas geologi:
The Four Tops
The Four Tops er en sangkvartett fra USA med repertoar hovedsakelig innen doo-wop, soul, rhythm and blues, jazz og disco. Gruppa blei starta i Detroit rundt 1953 (under navnet The Four Aims), og den hadde si originale besetning heilt fram til 1997: Levi Stubbs, Abdul Fakir, Renaldo «Obie» Benson og Lawrence Payton. Gruppa blei innvotert i Rock and Roll Hall of Fame i 1990 og i Vocal Group Hall of Fame i 1999. I 2004 plasserte tidsskriftet Rolling Stone dem på 79.-plass på si liste over tidenes største artister. I 2009 blei de tildelt en Grammy for heile karrieren.
Starten
De fire begynte å synge sammen da de gikk på high school i Detroit. De kalte seg da The Four Aims. I 1956 fikk de platekontrakt med Chess Records, og de skifta da navn til The Four Tops. De påfølgende sju åra prøvde de seg på ulike plateselskap uten særlig suksess. De turnerte mye, og fikk etter hvert et godt rykte for sitt sceneshow. I 1963 kom de inn under vingene til Berry Gordy og hans voksende plateselskap, Motown. I begynnelsen spilte de da inn standardlåter fra jazzrepertoaret, samtidig som de kora for andre Motown-artister, som The Supremes.
I 1964 spilte de inn pop-låten «Baby I Need Your Loving» av teamet Holland-Dozier-Holland. Den nådde 11.-plass på Billboard-lista i USA og blei hyppig spilt på viktige radiostasjoner. The Four Tops gikk etter dette over fra jazz til mer pop/rock-orienterte sanger.
1965–1970
I 1965 fikk de sin første førsteplass med «I Can't Help Myself (Sugar Pie, Honey Bunch)». De fulgte opp med suksesser som «It's the Same Old Song», «Something About You», «Shake Me, Wake Me (When It's Over)» og «Loving You is Sweeter Than Ever». I 1966 fikk de topplass med «Reach Out I'll Be There», som blei signaturmelodien deres. Andre populære innspillinger var «Standing in the Shadows of Love», «Bernadette» og «7 Rooms of Gloom». Også LP-platene deres solgte svært godt. The Four Tops var nå Motowns nest mest populære mannlige gruppe (etter The Temptations), og den mest populære i Storbritannia, der bare The Beach Boys av amerikanske vokalgrupper har hatt flere hits.
I 1967 forlot Holland-Dozier-Holland Motown, og de nye låtskriverne og produsentene klarte ikke å levere samme gode resultater med The Four Tops. Noen gode listeplasseringer fikk de imidlertid med coverlåter som «Walk Away Renee» og «If I Was a Carpenter», men disse var spilt inn tidligere. Fra 1970 lagde de også flere album sammen med The Supremes, etter at Diana Ross hadde slutta der og var blitt erstatta av Jean Terrell. Disse albuma gikk under serietittelen The Magnificent Seven (de fantastiske sju). Fra et av dem kom ei hit-innspilling av Ike og Tina Turners «River Deep – Mountain High». Dette skjedde i et samarbeid med produsent og låtskriver Frank Wilson, og sammen med ham fikk de også en del andre slagere.
1970- og 1980-tallet
Rundt 1970 skifta Motown noe fokus. Flere av de «eldre» artistene følte seg etter hvert dårlig ivaretatt. Da selskapet så i 1972 beslutta å flytte fra Detroit til Los Angeles, var det flere som bestemte seg for å prøve andre selskap – The Four Tops var blant dem. De gikk over til ABC Records og datterselskapet Dunhill, der de innleda et samarbeid med låtskriverne og produsentene Dennis Lambert og Brian Potter. De lyktes med å få flere sanger inn blant de øverste tjue på Billboard: «Keeper of the Castle», «Ain't No Woman (Like the One I've Got)» og «Are You Man Enough». Fra 1976 var det igjen et dropp i popularitet, før de fikk en enkelthit i 1980 med «When She Was My Girl» (på Casablanca Records).
I 1983 kom The Four Tops tilbake til Motown. De deltok blant annet i et tv-show i anledning selskapets 25-årsjubileum, der de var med i en vennskapelig kappestrid («battle-of-the-bands») med The Temptations. Dette var så vellykka at de gjennomførte en felles turne og har fortsatt med felles opptredener fram til i de seinere år. På Motown gav de nå ut to album, delvis ved hjelp av Holland-Dozier-Holland. I 1987 førte uenigheter til at de nok en gang brøyt ut. De gikk over til Arista Records, og fikk her sin hittil siste noenlunde høye plassering på listene i USA, da tittelsporet på albumet Indestructible nådde 35.-plass.
I denne perioden sang Levi Stubbs også duetter med Aretha Franklin, blant annet «If Ever A Love There Was». Gruppa leverte også bidrag til diverse tv-show og filmer, blant annet Grease 2.
De seinere åra
Etter 1990 har The Four Tops fokusert på turnevirksomhet, og de har bare gitt ut ett album, Christmas Here With You (Motown 1995).
Lawrence Payton døde sommeren 1997. De tre andre fortsatte en periode som trio (The Tops), men fikk året etter inn Theo Peoples, som tidligere hadde sunget i The Temptations. Rundt årtusenskiftet blei Levi Stubbs sjuk, og Peoples overtok da som hovedsanger, mens Ronnie McNair kom inn som fjerdemann. Renaldo Benson gikk bort sommeren 2005 og blei erstatta av Paytons sønn Roquel. Stubbs døde høsten 2008.
Edvard Liljedahl
Edvard Apolloniussen Liljedahl (født 6. august 1845 i Vik i Sogn, død 10. oktober 1924 samme sted) var en norsk kirkesanger, lærer, postmester og politiker for partiene Venstre, Moderate Venstre og Frisinnede Venstre.
Han tok eksamen fra Balestrand lærerskole og Stord seminar 1866 og virket som lærer og kirkesanger i Kyrkjebø fra 1867 til 1889. Fra 1891 til 1901 var han postmester i Ålesund, fra 1901 til 1904 i Bergen. 1887–1891 var han ordfører i Kyrkjebø, der han satt i herredsstyret i 14 år. Han var senere medlem av Ålesund bystyre.
Elamittisk
Elamittisk er et utdødd språk som ble snakket i oldtidens rike Elam i dagens sydvestlige Iran omkring 3000 - 300 f.Kr. Elamittisk var et offisielt språk i Perserriket fra 6. til 4. århundre f.Kr. De siste skrevne opptegnelser på elamittisk som er bevart, er fra tiden da Perserriket ble erobret av Aleksander den store.
Edvard Liljedahl
Liljedahl ble innvalgt til Stortinget for ni perioder, første gang i 1880. For perioden 1889–1891 representerte han Moderate Venstre, i de andre periodene Venstre. Han var odelstingspresident 1899–1900 og stortingspresident 1903–1904 og 1908–1909.
Elamittisk
Proto-elamittisk er et skriftlig system som «var i bruk fra 3200-2900 år før Kristus i et område som ligger sørvest for dagens Iran».
Edvard Liljedahl
Han var medlem av Statsrådsavdelingen i Stockholm fra 6. mars til 12. juli 1889 i Johan Sverdrups regjering. Han var sjef for Kirke- og undervisningsdepartementet i Jens Bratlies regjering som satt fra 20. februar 1912 til 30. januar 1913.
Elamittisk
Bakgrunn
Det har ikke vært mulig å påvise at elamittisk er beslektet med noe annet språk. Det hører verken til de semittiske språkene (eksempelvis akkadisk) eller til de indoeuropeiske språkene (eksempelvis hettittisk eller gammelpersisk). Det er med sikkerhet heller ikke beslektet med nabospråket sumersk. De fleste forskere betrakter elamittisk som et isolert språk, men det har blitt hevdet at det kan være et slektskap med de dravidiske språkene på den indiske halvøya. En hypotese er at det tilhørte et større språkfellesskap i Sentral-Asia før de indoeuropeiske folkegruppene bosatte seg der og trengte unna elamittiske forgjengere.
1. Grimstad MSK
1. Grimstad MSK  (Misjonsforbundet Speiderkorps) (før: NMU) er en speidergruppe i Grimstad kommune. Gruppen ble stiftet i 1943 og ble kalt fakkelguttene og fakkelspeiderne frem til 1970 da de ble 1. Grimstad NMU.
Patrick van Aanholt
Patrick John Miguel van Aanholt (født 29. august 1990) er en nederlandsk fotballspiller som spiller for, på lån fra den tyrkiske klubben Galatasaray SK.
1. Grimstad MSK
Gruppa er Aust-Agders største med ca. 120 medlemmer. 1. Grimstad NMU har speidermøtene sine i Misjonskirken i Grimstad. Gruppa er åpen for alle fra 2. klasse og oppover og er tilknyttet NMU-speiderkorps, og Norges speiderforbund.
Elamittisk
Bakgrunn
Den før-elamittiske skriften, som synes å ha blitt begynt omkring 3200 f.Kr., er hittil ikke blitt tolket. Fra omkring 2400 f.Kr. og fram til rundt 350 f.Kr. fantes det elamittiske tekster skrevet med kileskrift. Disse tekstene utgjør til sammen en tradisjon som strekker seg over to tusen år. Av de tre skriftsystemene har to utviklet seg fra mesopotamiske skriftsystem mens det tredje, den såkalte «strekskriften», er en elamittisk oppfinnelse. Elamittisk levde videre som et offisielt språk i perserriket, men forsvant siden ved å bli erstattet med iranske språk.
Patrick van Aanholt
Chelsea solgte han til i overgangsvinduet sommeren 2014. Han har vært utlånt til blant andre, og.
1. Grimstad MSK
Bjørkos er 1. Grimstad NMUs leirsted, som ligger ca. en halvtimes kjøring fra Grimstad sentrum. Aktive patruljer i storspeideren er: Ørn, Rev, Rådyr, Hjort, Hare, Ekorn, Gaupe og Elg
Patrick van Aanholt
Den 25. juli 2014 meldte han overgang fra Chelsea til, hvor han skrev under på en fireårskontrakt.
Landslaget
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Edvard Liljedahl
Denne regjeringen hadde overtatt etter at Wollert Konows regjering måtte gå av som følge av statsminister Konows tale i Bondeungdomslaget i Kristiania i januar 1912, der han stilte seg svært positiv til landsmål. I februar 1912 kom den nye regjeringen sammen som en koalisjon av Høyre og Frisinnede Venstre, og lovet å være nøytral i målsaken. Selv fikk Liljedahl mye ros i Fedraheimen for at han i 1885 hadde reist seg i Stortinget og snakket på sognemål uten knot.
Elamittisk
Bakgrunn
Vitenskapen om det elamittiske språket, kulturen og historien kalles for elamistikk.
Edvard Liljedahl
Tre ganger skiftet han parti, men endret ikke sitt grunnsyn. I 1885 og 1886 ble det diskutert å gi Kielland dikterlønn, og som Lars Oftedal stilte den lavkirkelige Liljedahl seg avvisende til Kielland og annet Fritænkeri i litteraturen. «Jeg kan forstaa, at de, der i Venstrebevægelsen ser en Omsnuing fra Roden til Toppen, ser en Styrke i Kiellands Arbeide; men saa er ikke Tilfælde med det store Venstreflertal, som i sin Sag ser en jevn Fremadskriden paa gammel Grund.»
Liljedahl ble i 1896 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, og i 1901 forfremmet til kommandør av 1. klasse. Han var også innehaver av den franske Æreslegionen og den svenske Nordstjerneordenen.
Han var sønn av lærer og kirkesanger, tidligere gullsmedsvenn Apollonius Liljedahl og hustru Britha Olsdatter Hopperstad. Han ble i 1869 gift med Barbra Ramsli (1850–1928) og var far til generalmajor Einar Liljedahl.
The Four Tops
Utvalgte sanger
Dette er ei oversikt over singler som kom på 30.-plass eller høyere på Billboards generelle liste, Hot 100 (US), på lista over rhythm-and-blues-låter (R&B) eller på britiske lister (UK). På den norske VG-lista lå «Walk Away Renee» i 1968 inne i fire uker med sjetteplass som besteplassering.
Phyciodes
Phyciodes er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen rutevinger (Melitaeini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De er stort sett ganske små, brun- eller gulaktige sommerfugler.
Utseende
Små til middelsstore, slanke, svarte og oransje sommerfugler.
Levevis
Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr. Larvene lever på planter i kurvplantefamilien.
Utbredelse
Slekten er utbredt i både Nord- og Sør-Amerika.
Huset Wiśniowiecki
Wiśniowiecki var en adelsfamilie som spilte en viktig rolle i Polens historie. De var innflytelsesrike magnater i Det polsk-litauiske samvelde, med store landeiendommer (fra det 16. til det 18. århundre) på områdene til dagens Ukraina.
Slekten nedstammet fra hertugen Kaributas (rutensk Dymitr Korybut), sønn av Litauens storhertug Algirdas. Familien arvet tittelen knjaz (prins) etter dynastiet Gediminaičiai, og skjønt den opprinnelig nedstammet fra litauiske hertuger, befant den seg fullstendig under innflytelsen av russisk kultur. I det 17. århundre gikk familien imidlertid over til katolisismen og ble polonisert.
Familienavnet stammer fra slottet Wiśniowiec.
Sarabråten
Sarabråten er en rasteplass ved Nøklevann i Østmarka i Oslo. Det var lenge kjent som det første utfartsområde for byen.
Historie
Fra omtrent 1300 har det vært husmannsplass under Rustad gård, lenge kjent som Jørgensrud. I 1663 gikk det over i privat eie, etter å ha vært eid av kongen som krongods.
Handelshuset Tho. Joh. Heftye & Søn kjøpte ca 1840 stedet av grosserer Christian Julius Schou. Bankier og konsul Thomas Heftye kjøpte Sarabråten i 1852 fra sin fars firma for å bruke det som landsted. Fra 1856 begynte han bygging på stedet. Det første hus var en østerdalsk sperrestue, noe som illustrerer eierens (og tidens) interesse for det folkelige. Husmannsstua hadde kokemuligheter, og på Nøklevann kunne Heftyes gjester forlyste seg med den hånddrevne hjulbåten «Sara», samt robåtene «Marie» og «Dragen». Stedet hadde mange kongelige og andre prominente gjester, men ble snart et av nasjonens tidlige områder for friluftsliv, idet Heftye oppfordret almuen i Kristiania til å benytte det til skigåing og etablerte veier og skiløyper der.
Både for å gjøre stigningen opp fra nordenden av Nøklevann mindre bratt for hestene, men spesielt som en severdighet på veien, fikk Thomas Heftye anlagt en veiknute (Korketrekkeren; Svingbrua) her. Daværende Skogvesenet i Oslo kommune anla på slutten av 1970-tallet en lysløype utenom brua (bla. for at de store løypemaskinene skulle komme fordi den trange brua), noe flere avisskribenter og forfattere i Nordstrands Blad og Aftenposten har karakterisert som et uttrykk for uforstand, historieløshet og vandalisme.
Den Norske Turistforening
Mange av de personene som var med å stifte Den Norske Turistforening var ofte på besøk på Sarabråten, men det finnes ikke dokumenterte kilder på at foreningen ble stiftet her, slike det hevdes i noen sammenhenger. Ths. Heftye var foreningens første formann. Forfatteren Aasmund Olavsson Vinje (1818–1872) var blant de ivrigste for å få startet foreningen. Turistforeningen sørget i 1870 for at en av våre andre store fjellvandrere, folkeminnesamleren Peter Christen Asbjørnsen (1812–1885), ble æresmedlem av Turistforeningen.
Storfint besøk sommeren 1874
En av de helt store begivenheter i Sarabråtens historie var da Morgenbladets mektige redaktør Christian Friele med frue fikk med seg Henrik Ibsen og hans familie på tur ut for å besøke Heftyes 26. juli 1874. Dette var første gang på ti år at Ibsen viste seg i Norge. Han hadde i mellomtiden, med Brand (1866) og Peer Gynt (1867) vunnet seg ry som Nordens fremste dikter og dramatiker. Både det lange fraværet og berømmelsen gjorde at han nå ble fulgt av nysgjerrige blikk overalt hvor han enn viste seg, noe en også kan lese ut av et samtidig inserat i Ny illustreret Tidende.
Bruksendring
Heftyes sønn Thomas Thomassen Heftye overtok Sarabråten i 1886, og oppførte i 1897 en villa i dragestil på eiendommen. Aker kommune regulerte Nøklevann til drikkevannskilde og kjøper vannet og omliggende områder i 1897, og resten av eiendommen i 1911. Dragestilvillaen ble revet ca. 1922, og kjellermurene dominerer fortsatt platået ut mot Nøklevann. Noe av tømmeret fra dragestilvillaen ble brukt ved byggingen av Østmarksetra. Kuskeboligen fikk stå, men avgikk ved påtent brann i 1971. Nøklevann ble tatt ut av vannforsyningen i 1983 og ble da igjen tilgjengelig for allmennheten.
I 1900 ble det første Sarabråtrennet (hopprenn) arrangert i området.
Minnesmerke fra andre verdenskrig
På Sarabråten står et minnesmerke over lokale Milorg-folk som falt i kamp mot okkupasjonsmakten under andre verdenskrig. Disse tilhørte Milorg-gruppe 13132, som ble formelt organisert i 1943. Milorg-gruppen drev treningsleir ved Bjønnebete og mottok våpenslipp fra Storbritannia. I en tysk aksjon i 1944 ble hytta til gruppen funnet og ødelagt, men det var ikke før med angiverhjelp i 1945 at tyskerne arresterte gruppas medlemmer. To Milorg-folk ble drept under arrestasjonen den 13. februar, mens de sju andre ble henrettet den 17. mars.
Minnesmerket ble satt opp i 1946, og det har hver sommer siden vært avholdt en minnesmarkering her i regi av Østmarkas venner. Hovedansvarlig for denne markeringen i 51 år på rad var Kai Ekanger.
Speiderstøtten (Donsbautaen) på Sarabråten
Ovenfor Sarabråten på stien over mot Hauktjern (stien som kalles Prinsen av Portugals vei) står det en speiderlilje uthugget i stein.
Liljen ble avduket 22. mai 1955 for å markere starten av speiderbevegelsen i Norge. Det var på dette stedet at Christian Dons i 1911 startet den første speidergruppen, 1. Christiania. Støtten har derfor fått navnet Donsbautaen. Gruppen var starten til det som senere skulle bli Norges speiderguttforbund – som senere gikk inn i Norges speiderforbund.
Sokkelen til bautaen består av en stein fra hver speidergruppe som var aktiv i 1955.
Calais-Fréthun stasjon
Calais-Fréthun stasjon er en av tre jernbanestasjoner i Calais, Frankrike.
Stasjonen har fire plattformer, to for nasjonal trafikk, og to for internasjonal trafikk med Eurostar. Det er den første stasjonen etter Kanaltunnelen og blir brukt som overgangsstasjon til andre linjer.
VM i skiskyting 1959
Det '''2. verdensmesterskapet i skiskyting''' ble arrangert i Courmayeur i Italia i 1959. Gjennomføringen av lagkampen ble endret, de tre beste løperne fra hver nasjons resultat var tellende. Dette ble beholdt frem til stafett ble offisiell distanse, i Garmisch-Partenkirchen 1966, da med fire løpere på hvert lag.
Dongtou
Dongtou (kinesisk: 洞头县; pinyin: Dòngtóu Xiàn) er et fylke i byprefekturet Wenzhou i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina.
Fylket omfatter Dongtouøyene, en øygruppe i Østkinahavet øst for storbyen Wenzhou.
Befolkningen var på 125,457 innbyggere i 1999.
Administrative enheter
Fylket består av tre storkommuner og tre kommuner:
Martin Schanche
Martin Schanche (født 1. januar 1945 i Trondheim) er en norsk tidligere motorsportsutøver. Schanche vokste opp i Leirpollen ved Tanafjorden nær Tana. «Mr. Rallycross», som han kalles, ble seks ganger europamester i rallycross. Bilsportlisensen tok han på Røssvoll motorstadion.
Som 27-åring i 1972 debuterte Schanche i løpssammenheng, og i 1975 tok han sølv i isbane-NM. Fra 1976 til 2001 kjørte han rallycross, og ble FIA europamester i 1978, 1979, 1981, 1984, 1991 og 1995.
Han er kjent for sitt temperament. Under den finske EM-runden i 1992 ble han «snurret» av en konkurrent, hvoretter Schanche tente på alle plugger og stilte seg midt i veibanen og viftet med armene, slik at konkurrentene måtte bråbremse for å unngå påkjørsel. Fulgt av dette mistet Schanche sin løpslisens for tre andre EM-runder, Sverige, Frankrike og Irland.
Parallelt med å være kommunestyrerepresentant for Fremskrittspartiet, tar Schanche tidvis og stilling til rikspolitiske anliggender, som for eksempel i spørsmål vedrørende ungdom, kultur og sport.
Ved kommunevalget i 2003 fikk han mye riksdekkende oppmerksomhet etter å ha slått til arbeiderpartipolitikeren Torgeir Micaelsen for åpne kameraer under en skoledebatt på Åssiden videregående skole i Drammen. Foranledningen var at han av Micaelsen og noen av dennes kolleger ble kalt for «en feiging og svekling».
Til Schanches ergrelse ble han etter denne episoden en hyppig parodiert personlighet i programposten Petremorgen på NRK P3 (nrk.no).
I 2016 gjorde han det kjent for almennheten at faren var tysk jagerpilot. Moren var norsk. Faren omkom da Schanche var baby. Schanche ble i den forbindelse adoptert bort.
Fylkesvei 4818
Fylkesvei 4818 går mellom Visnes og Dalen i Karmøy. Veien er 3,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 847.
Otto Zdansky
Otto Zdansky (født 28. november 1894 i Wien, død 26. desember 1988 i Uppsala) var en østerriksk paleontolog urtvandret til Sverige, og er mest kjent for sin oppdagelse av Pekingmennesket.
Bakgrunn
Otto Zdansky, av jødisk opprinnelse, kom til Uppsala etter første verdenskrig der han ble tatt vare på av studentorganisasjonen ved Uppsala universitet. Ved studier i sin hjemby og ved kontakter med professoren i paleontologi ved universitetet, Carl Wiman, lykkes han å fullføre sine studier og disputerte i 1921.
Paleontolog, pekingmennesket
Wiman var en bekjent av forskeren Johan Gunnar Andersson som på tiden da Zdansky disputerte, ledet utgravninger i Kina. Gjennom disse kontaktene fikk Zdansky hjelpe til ved utgravningene og en dag fant han en kinntann fra en hominid i en grotte ved Chou Kou Tien ( Zhoukoudian) ikke langt fra Beijing (Peking). Da han siden vendte tilbake til Uppsala og gikk igjennom forskningsmaterialet, som var sendt dit, oppdaget han ytterligere to tenner. Han gjemte funnet unna og publiserte ingenting før i 1926, etter at han hadde rukket å undersøke grotten nøyere.
Utforskningene i Kina ble fortsatt av den canadiske paleontologen Davidson Black og franskmannen Teilhard de Chardin, delvis i samarbeide med Otto Zdansky og Johan Gunnar Andersson. Ytterligere funn ble gjort og den fossile menneskeslektningen ble døpt Sinanthropus pekinensis.
Otto Zdansky er også kjent for sine utgravninger av pattedyr fossiler i Baode fylke i provinsen Shanxi.
Klaus Meine
Klaus Meine (født 25. mai 1948 i Hannover) er vokalist i det tyske hardrock-bandet Scorpions.
Han har vært med bandet helt siden 1971, samme år som det spilte inn sitt første album; Lonesome Crow. Meine skriver de fleste låtene til gruppa, men ikke alle. Sammen med det tidligere medlemmet Herman Rarebell skrev han teksten til «Rock You Like a Hurricane». Han har også skrevet balladene «Wind of Change» og «When Smoke is Going Down». I 1981 under en verdensturne og under innspillingen av albumet Blackout, mistet Meine stemmen så alvorlig at han ikke kunne snakke, og ble rådet av sin lege om å hvile stemmen sin en stund. Deretter gikk Klaus på terapi for å få stemmen igjen. Meine er kjent verden over for å gi en sterk støtte for menneskerettighetene.
Ruzi Ying
Barnet Yīng (tradisjonell kinesisk: 孺子嬰; forenklet kinesisk: 孺子婴; hanyu pinyin: Rúzi Yīng; født 5|5 e.Kr., død 25 e.Kr.), født Liú Yīng (劉嬰), var den femtende og siste keiseren av det tidlige kinesiske Han-dynastiet, kjent som det Det vestlige Han-dynasti, fra 6 til 8 e.Kr..