cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Beijing
Parker
Inne i sentrum ligger Beihaiparken nordvest for Keiserpalasset, og det er kjent for sine vakre kinesiske hager. Denne parken begynte i 1179 som sommerpalass for Jin-keiseren Shizong.
Også nær og nord for Den forbudte by ligger Jingshanparken, Shichahai og Ditanparken. Flere av byens viktige templer, som for eksempel Himmelens tempel, har større eller mindre parkanlegg. Noe vest for det historiske sentrum er Beijings zoologiske have der både dyr og parkanlegg tiltrekker besøkende. I Xishanfjellene vest for byen ligger en rekke parker, som for eksempel Badachu og Xiangshanparken. Man kan også nevne de to botaniske haver i vest.
Matkultur
Den lokale variant av det kinesiske kjøkken går under navnet pekingkjøkkenet, eller mandarinkjøkkenet. Den best kjente og mest karakteristiske matretten er pekingand, og byen har restauranter som utelukkende har spesialisert seg på denne retten. Man finner også restauranter som serverer bankettmat, Manhan Quanxi («mandsju-han-kinesisk full bankett»), som skal gi inntrykk av Qing-hoffets festmåltider.
Man kan også skille ut det keiserlige kjøkken, som i moderne tid nærmest oppfattes som en del av Beijingkjøkkenet, men som i keisertiden var matstellet forbeholdt dels keiseren, og dels for enkekeiserinnen, som hadde sitt eget separate hushold. Det keiserlige kjøkken serveres nå på utvalgte finere restauranter, og er populært blant besøkende.
Både Beijingkjøkkenet og det keiserlige kjøkken har gitt impulser til andre varianter av det kinesiske kjøkken; regionalt kanskje primært til Liaoningkjøkkenet, sosialt til flere varianter av det aristokratiske kjøkken.
Som verdensmetropol byr Beijing også på vestlig, japansk, thailandsk, indisk, arabisk og meget annet av internasjonal eller kinesisk regional matkultur, og internasjonale hurtigmatkjeder er også svært utbredte. I en periode hadde McDonald's en hamburgerrestaurant inne i Den forbudte by.
Fuling jiabing er en tradisjonell snack i Beijing.
Sport
Beijing og Kina forøvrig forventer seg svært store ringvirkninger etter den spektakulære gjennomførelsen av Sommer-OL 2008, både av sportslig art og ved å heve landets og byens renommé i verdenssamfunnet. En ekstra drahjelp fikk man av det forhold at disse olympiske leker er de første der alle fjernsynsopptak ble gjort for HDTV.
De fleste sportsøvelsene fant sted i Beijing, skjønt noen blr avholdt i andre byer; som fotball (i Qinhuangdao, Shanghai, Shenyang og Tianjin), ridning (i Hongkong) og seiling (utenfor kystbyen Qingdao i provinsen Shandong).
I Beijing fant de fleste av øvelsene sted i de nordlige bydeler. Men det ble også øvelser avholdt vest og øst i byen.
Galleberg stasjon
Galleberg stasjon var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i tidligere Sande kommune (nå Holmestrand kommune) i Vestfold og Telemark. Stasjonen åpnet i 1881 med strekningen fra Drammen til Larvik. I 1970 ble stasjonen nedgradert til holdeplass. Den mistet persontrafikken i 1973 og ble nedlagt i 1978. Strekningen der Galleberg stasjon lå (mellom Bergsenga og Holm), ble nedlagt og erstattet med en ny dobbeltsporstrekning i 2001. På den nye strekningen finnes Galleberg kryssingsspor på posisjon 68,14 km.
Beijing
Sport
Byggevirksomheten i og rundt byen var hektisk i flere år i forkant av De olympiske leker, med idrettsanlegg, infrastrukturforbedringer av alle slag og prangende praktbygninger og skyskrapere.
Kanskje på grunn av de strenge sikkerhetskravene og visumprosedyrene tiltrakk lekene kun 400 000 utenlandske besøkende til Beijing, langt færre enn de henimot to millionert man hadde håpet på. Selv om alle femstjernes hoteller var fullbookede, var belegget på de firestjernes og lavere på ikke mer enn 30-40 prosent. Også en del forretninger led på grunn av OL; restaurantene hadde inntil en tredjedel færre besøkende enn vanlig.
Utdanning
Beijing har et stort antall universiteter og høyere læreanstalter, og flere av dem har et internasjonalt renomme. Man kan særlig merke seg det som regnes som landets to mest fremstående læresteder, Pekinguniversitetet og Tsinghuauniversitetet. Begge de nevnte foretrekker at deres navn i utlandet transkriberes på «gammeldags» vis, dels for å forhindre forvekslinger, dels ut av pietet for den opprinnelige form. I Kina er de mest kjent ved sine skrifttegnsforkortelser, som Beida 北大 for Pekinguniversitetet. Disse universitetene, og forøvrig de aller fleste andre av byens universiteter og høyere læresteder, ligger i bydistriktet Haidian nordvest for den historiske bykjernen.
Flere av de gjeveste utdannelsesstedene er etterfølgerinstitusjoner av kristne, for det meste protestantiske, læresteder anlagt av misjonærer; det amerikanskstiftede Yenching University har både Peking- og Tsinghuauniversitetet som arvinger. De ble arnesteder for en rekke av de politiske og sosiale nye bevegelser i Kina fra slutten av keisertiden og fremover.
Galleberg stasjon
Galleberg hadde en stasjonsbygning for mellomstasjon av 4. klasse, i likhet med Barkåker, Råstad, Jåberg og Bjørkedal. Den ble tegnet av Balthazar Lange. Stasjonsbygningen er solgt. Stasjonen hadde også et godshus. Stasjonsbygning og godshus står ennå og brukes til henholdsvis boligformål og atelier/kontor.
Beijing
Utdanning
Beijings pedagogiske universitet må også nevnes som ett av landets ledende. Det tok i 1952 opp i seg Fu Jen katolske universitet.
Det er minst 59 læresteder på universitetsnivå i Beijing. De tiltrekker seg også mange studenter fra utlandet, fra Japan, Korea, Nord-Amerika, Europa og Sørøstasia, og tilstrømningen er tiltagende (2008).
Fly
Hovedflyplassen ligger i Shunyi, cirka 20 kilometer nordøst for sentrum av byen. Den kalles Hovedstadsflyplassen. Den hadde nesten 54 millioner passasjerer i 2007, og 400 000 flybevegelser. Tallene har en raskt stigende tendens. Flyplassen har rask motorveiforbindelse mot sentrum, og kapasiteten ble utvidet forut for OL med nok en motorvei og en linje fra undergrunnsbanenettet. Nesten alle byens internasjonale flyforbindelser er fra denne flyplassen, og likeså de fleste og viktigste innenriksrutene. Denne flyplassens Terminal 3, tatt i bruk i mars 2008, var ved åpningen verdens største flyterminal.
En langt mindre flyplass er Beijing Nanyuan lufthavn. Den er bare 15 km sør for det sentrale Beijing, i distriktet Fengtai. Den er nyere og relativt liten, med en raskt økende årlig passasjertrafikk på nærmere en million reisende (2007). Det er også andre flyplasser rundt byen: Beijing Liangxiang, Beijing Xijiao, Beijing Shahe og Beijing Badaling. Men disse er først og fremst militærflyplasser.
Motorveier og hovedveier
Beijing er knyttet til andre byer med ni motorveier. Motorveinettet rundt Beijing blir stadig forbedret og utvidet. For trafikken i selve byområdet er fem store ringveier (mer rektangulære enn sirkulære) og enkelte brede gjennomgående gater/hovedveier av vital betydning. Man definerer Beijings bysentrum som det området som ligger innenfor innerste ringvei (Annen ringvei; noen første ringvei finnes ikke), og «Stor-Beijing» som alt som ligger innenfor femte ringvei.
På lignende måte som Moskva har Beijing et i relativ forstand sammenpresset sentrumsområde, men boligbegyggelsen brer seg utover i ringform. Dette har medført store trafikkproblemer. Trafikkork oppstår til stadighet, og utbyggingen av nye eller bredere ringveier synes ikke å løse problemene.
I selve byen er det offentlige kollektivtrafikk i form av nesten ett tusen buss- og trolleybusslinjer. Byens første trolleybuss ble satt i rute 26. februar 1957.
Byens hovedgatenett er i rutemønster, med gater i nord-sør- og øst-vest-retning. Chang'an-avenyen er en meget lang hovedgate, på hele 42 kilometer hvis man ser bort fra gateaksens navneskifter, som løper langs øst-vest-aksen gjennom det sentrale Beijing, forbi Tian'anmen. Den kalles gjerne for «Kinas gate nummer én» av myndighetene.
Skinnegående befordringsmidler
Beijing har to større jernbanestasjoner: Beijing jernbanestasjon (eller sentralstasjonen) og den nå enda travlere Beijing vestbanestasjon. Det er også andre jernbanestasjoner i byen beregnet på vanlig passasjertrafikk, som for eksempel Beijing Øst og Beijing Nord. Det er i tillegg en rekke mindre stasjoner/stoppesteder som betjener forstedene.
Beijing er et jernbaneknutepunkt. Herfra går det jernbanelinjer til Guangzhou, Shanghai, Harbin, Baotou, Taiyuan, Chengde og Qinhuangdao.
En høyhastighetsbane til Tianjin åpnet den 1. august 2008, åtte dager før Sommerolympiadens åpning. Togene på strekningen kommer opp i en hastighet på 350 km/t, slik at strekningen tilbakelegges på en halvtime (lenger dersom det aktuelle toget stanser ved de tre stasjonene som ligger underveis). Sikkerhetssystemet er slik at det er mulig å sende avgårde tog med treminuttersintervaller dersom det skulle være behov for det. Over 85 prosent av strekningen løper togskinnene på broer over bakkenivået. Denne høyhastighetsbanen er den første av sitt slag i landet, og er av samme type som for tiden konstrueres langs mange høytrafikkerte akser i Folkerepublikken. Internasjonale tog, med trafikk til byer i Russland og til den nordkoreanske hovedstaden Pyongyang, løper gjennom Beijing. Det er direkte togforbindelse til Kowloon i Hongkong. Den internkontinentale jernbanelinjen nordover fører via Ulaanbaatar og over på den transsibirske jernbane videre inn i Europa.
Den 24. juni 1899 kom de første elektriske trikkene. Driften ble imidlertid innstilt allerede under bokseropprøret, den 13. juni 1900. Den 17. desember 1924 ble trikkesystemet gjeninnført, og denne gangen holdt sporveien seg gående til 6. mai 1966.
Riktignok har ikke byen lenger noe sporveisnett, men det er bygd fire undergrunnsbanelinjer (to helt underjordiske og to som for det meste er på bakkenivå). Undergrunnen ble åpnet 1. oktober 1969. Ikke desto mindre er det stadig trafikkorker i byen. Ytterligere tre undergrunnsbanelinjer ble åpnet i juli 2008.
Kanaler
Med Keiserkanalen har Beijing forbindelse med Den gule flod (黄河, Huáng Hé) og Yangtse. Kanalen er riktignok bare delvis farbar for kommersiell trafikk. Etter grunnleggelsen av Folkerepublikken Kina i 1949 satte man Keiserkanalen delvis i stand igjen. Den har deretter gjenvunnet en del av sin betydning, særlig som regional transportåre. Kanalens økonomiske betydning vil ventelig tilta ettersom provinsregjeringene for Shandong, Jiangsu og Zhejiang har besluttet å drenere og tildels utvide kanalen slik at skipskapasiteten kan økes med 40 prosent frem til 2012.
I seile byområdet er det ellers et nettverk av kanaler som vel har utspilt sin rolle som kommersielle transportårer, men som er blitt populære innen turistnæringen. Beijings vannkonserveringsbyrå åpnet en rekke av disse kanalene for allmennheten i 1999, og det drives en passasjerbåtrute fra bakenfor Beijings utstillingssenter i Xizhimen og fra Yuyuantanparken i Fuxingmen til Sommerpalasset. Mange av elvebåtene er utstyrt slik at de ligner på de keiserlige båtene som bragte fint folk fra Keiserbyen og ut dit under Qing-dynastiet. Denne kanaltrafikken er operativ mellom 1. april og 30. oktober hvert år.
Pedicab
Pedicabs, både pedaldrevne og motoriserte, er i bruk både i vanlig trafikkbefording særlig i de gamle hutongene, men dessuten også for turistbefordring rundt om en del av de store turistattraksjoner.
Sykkel
Sykkelen var i mange år av stor betydning som framkomstmiddel i byens sentrale deler. De rundt 10 millioner privateide syklene hadde mange egne sykkelveier. Men etterhvert er de blitt mer og mer fortrengt av privatbilene. I forkant av De olympiske leker begynte imidlertid myndighetene med å aktivt fremme sykkelen igjen etter modell fra andre lands bikesharingsopplegg. Det ble anskaffet 50 000 sykler for dette opplegget.
Fjernsyn og radio
Beijingtelevisjonen kringkaster på nummererte kanaler fra 1 til 10. Til forskjell fra det riksdekkende CCTV har stasjonen ingen kanal som utelukkende sender på engelsk. Derimot har tre radiostasjoner programmer på engelsk: Hit FM på FM 88,7, Easy FM fra China Radio International (CRI) på FM 91,5, og Radio 774 på AM 774.
Presse
Avisen Beijing Wanbao (Beijings kveldsnyheter) distribueres hver ettermiddag, og dekker nyheter fra Beijing på kinesisk. Byen har også avisene The Beijing News, Xin Jing Bao (Beijings nyheter), Beijing Stjerne dagblad, Beijing morgennyheter, Beijing Qingnian Bao (Beijings Ungdoms dagblad), såvel som de engelskspråklige ukeavisene Beijing Weekend og Beijing Today. Riksavisene Renmin Ribao og China Daily (engelsk) utgis også i Beijing.
Det utgis også noen publikasjoner som primært retter seg mot internasjonale besøkende eller bosatte: City Weekend, Beijing This Month, Beijing Talk, that's Beijing og MetroZine.
Man kan også finne internasjonal presse, deriblant engelsk- og japanskspråklige aviser og magasiner, i de større internasjonale hoteller, og innholdet er ofte fullstendig.
Økonomi
I 2006 var Beijings nominelle GDP på 772,03 milliarder RMB (om lag 97 milliarder amerikanske dollar), noe som representerte en vekst i forhold til året før på 12 prosent. GDP per capita var 49 505 RMB, en økning på 8,8 % og mer enn det dobbelte av tallet fra 2000. I 2005 var Beijings primær-, sekundær- og tertiærindustrier verdt 9,77 milliarder RMB, 210,05 milliarder RMB og 461,63 milliarder RMB. I 2006 var byboernes disponible inntekt per capita på 19 978 yuan, en realøkning på 12,9 % fra året før. Tilsvarende per capita-inntekt for landbefolkningen var på 8 620 RMB, en realøkning på 9,6 %. Per capita disponibel inntekt for de 20 % bosatte med lavest inntekt økte med 16,7 %, 11,4 prosentpoeng mer enn vekstraten for den 20 % med høyest inntekt.
Boligmarkedet og bilindustrien i Beijing har vært særlig raskt voksende. I 2005 ble det solgt 28,032 millioner kvadratmeter boligarealer, for totalt 175,88 milliarder RMB. Totalt antall Beijing-registrerte biler i Beijing i 2004 var 2 146 000, hvorav 1 540 000 var i privat eie (en årlig vekst på 18,7 %). Beijing CBD, i og rundt Guomao, anses som det nye sentrale forretningsområde i byen. Der har en rekke konserner sine hovedkontorer, og området har handlegater og boliger av svært høy standard. Beijing gamle finansielle senter i Fuxingmen og Fuchengmen er fremdeles av stor betydning. Områdene Wangfujing og Xidan har de viktigste handlegatene.
Zhongguancun, kalt «Kinas Silicon Valley», er et viktig senter for elektronikk- og datamaskinrelaterte industrier så vel som for farmasøytisk forskning. Yizhuang, sørøst for det bymessige område, er i ferd med å bli et nytt senter for farmasi, IT og materialingeniørkunst.
Beijing er også kjent for å være et sentrum for piratproduksjon av alt fra merkevareklær til de seneste DVD-er som fallbys byen rundt, ofte særlig overfor besøkende utenlandskinesere og andre fra utlandet. Byen er også verdensledende for produksjon og distribusjon av melamin og melaminrelaterte produkter (ammelin, ammelid og cyanurisk syre).
Blant de større industriområder kan man nevne Shijingshan, som ligger i byens vestlige periferi. Jordbruket utenfor det bymessige område har hvete og mais som viktigste grøde, dessuten er det en omfattende dyrkning av grønnsaker.
Over to millioner arbeidstagere i byprovinsen er sysselsatte i industrien. Det videreforedles matvarer og produseres klær, bomullsstoffer, syntetiske tøyer, farvestoffer, papir, smøremidler, elteknoprodukter og meget annet. Bygningsbransjen begynte å vokse for alvor som følge av dengismens reformer fra 1978 av, og sysselsetter rundt 700 000 bygningsarbeidere.
Beijing er blitt stadig mer kjent for sine innovative entreprenører og raskt voksende nyetableringer. Denne kulturen har ryggdekning fra kapitalinnsprøytning fra et stort antall kinesiske og utenlandske investorfirmaer, som for eksempel Sequoia Capital, hvis hovedkontor i Kina er i Chaoyang-distriktet i Beijing. Blant store kinesiske foretak som har sine hovedkontorer i Beijing kan nevnes blant annet PC-produsenten Lenovo, som i 2004 kjøpte PC-avdelingen til IBM, og oljeselskapene PetroChina og Sinopec – som begge er blant verdens viktigste.
Shanghai betraktes riktignok som Kinas økonomiske sentrum, men dette er mest på grunn av det store antallet korporasjoner som har sine hovedkontorer der, og ikke fordi det er det store senter for kinesisk entreprenørskap.
Lasse Lucidor
Lasse Lucidor «den olycklige» (1638–1674) var en svensk lærer, lyriker, forfatter og visesanger.
Liv
Foreldrene, Johan Erichsson og Kristin Larsdotter, døde tidlig, og morfaren, admiralløytnant Lars Strusshielm overtok ansvaret for den foreldreløse gutten.
Lucidors oppvekst- og studieår var omflakkende, sammen med bestefaren oppholdt han seg i nordtyske byer, som Stralsund og Stettin. Etter Strusshielms død overtok sannsynligvis den svenske generalguvernøren av Pommern, Carl Gustaf Wrangel, ansvaret for ham. Lucidor ble utdannet ved universitet i Greifswald fra høsten 1655 og deretter i Leipzig fra 1659. Like før jul 1659 ble han utvist fra Leipzig etter en krangel med noen av byens vektere. I 1661 reiste han til Frankrike for å studere språk, men på grunn av pengemangel returnerte han til Sverige i 1662.
Han underviste deretter noen år i Uppsala, men han var av den oppfatning at det var «tokot at sälja sin frihet för några hundrad riksdaler om året», og slo seg ned i Stockholm der han livnærte seg av å skrive leilighetsdikt.
Lasse Lucidors korte liv endte i en kårdeduell med løytnant Arvid Christian Storm, en senere kommandant i Fredrikstad. Duellen startet etter en opphetet ordveksling på kroen Källaren Fimmelstång.
Verk
I Lucidors levetid ble skriftene hans spredt som skillingstrykk. I 1689 kom hans samlede verk ut under den fullstendige tittelen Helicons Blomster | Plåckade ok | Wid åtskillige Tillfällen utdelte | af | LUCIDOR den Olyklige | Det är | Alle de poëtiske Skrifter | Som författade blefue Af | Lasse Johansson. Samme samling ble gitt ut på ny i 1835, og i 1865 kom en ny utgave med noen flere dikt. Fredrik Sandwall publiserte en moderne utgave i 1914-30 og Stina Hansson i 1997.
Lasse Lucidor satt et halvt års tid i fengsel for bryllupsdiktet Giljare Kvaal («Frierens kvaler»), som han uoppfordret skrev til friherre Konrad Gyllenstiernas bryllup. På den tiden var det forbud mot bryllups- og gravferdsdikt som ikke var uttrykkelig bestilt, og Gyllenstierna ble i tillegg fornærmet over skildringen av den utholdende beileren, og fordi poeten hadde unnlatt å liste opp alle Gyllenstiernas titler. Lucidor ble frikjent for påstanden om at teksten var fornærmende, men ble satt i fengsel fordi han hadde forbrutt seg mot forbudet mot uoppfordrede bryllupsdikt. På grunn av symbolverdien av å sette en forfatter i fengsel for noe han har skrevet, er Lucidor av ettertiden blitt oppfattet som en tidlig representant for den fri dikter, en som skriver etter sitt eget hjerte. Nils Ferlin hyllet ham i På källaren Fimmelstången, der Lucidors banemann håner ham og diktene hans før duellen starter. Inspirert av Lucidors stormfylte liv skrev Torbjörn Säfve en roman med samme tittel som Lucidors mest kjente vise, Skulle jag sörja då vore jag tokot. Gustaf Fröding parafraserte samme dikt i Ett Helicons blomster.
På 1700-tallet ble Lucidor neglisjert, men Carl Michael Bellman kjente til ham, jfr. Fredmans epistler nr. 24: «Jag skull' supa om ni tror, Liksom Runius, Lucidor.»
Musikken til salmene og visene ble ikke skrevet ned i Lucidors levetid og er derfor gått tapt. Et unntak er de tre åndelige sangene "Herre Gud för tigh jag klagar", "O Syndig Man" og "O Ewigheet", da melodiene til disse ble trykt i en koralbok fra 1697.
Stratovulkan
Stratovulkaner, også kalt sammensatt vulkan, er kjegleformede vulkaner som er blitt formet av seigtflytende lavastrømmer med høyt kiselsyreinnhold, tefra og pyroklastisk materiale. Disse vulkanene kan spy ut mange former for lava; basalt, andesitt, dacitt og ryolitt. Alle, bortsett fra basalt, fører som oftest til kraftige eksplosive utbrudd.
En stratovulkan består i mange tilfeller av flere separate åpninger, hvor enkelte kan skape små «kroner» eller kupler på vulkanens sider.
To eksempel på stratovulkaner er Mount St. Helens nordvest i USA og Beerenberg på Jan Mayen i Norge.
Ålvundeid
Ålvundeid er en tidligere kommune i Møre og Romsdal. Ålvundeid var fra 1837 del av Øksendal formannskapsdistrikt.
1. januar 1899 ble Ålvundeid skilt ut som egen kommune med en befolkning på 462.
1. januar 1960 ble Ålvundeid slått sammen med Sunndal og Øksendal til dagens Sunndal kommune. Ålvundeid hadde ved sammenslåingen 497 innbyggere.
Kodachromerockopera
Kodachromerockopera er et musikkalbum av Magnus Moriarty. Det ble sluppet januar 2011 hos Metronomicon Audio.
Det gule coveret var inspirert av inspirert av Kodak-produktet Kodachrome, som også ga navn til albumet, sammen med musikkstilen rockeopera.
Anmelderne trakk i tvil om musikken faktisk var en rockeopera, men en samling av variert pop var det. Romerikes Blad holdt albumet fram som en «perfekt poputgivelse du kan kose deg med i lang tid», til terningkast 6. «Oppfinnsomheten vil liksom ingen ende ta», skreiv anmelderen, som la til: «Velspilt, velsunget, velarrangert, velprodusert og velkomponert». Jon Vidar Bergan på Groove.no slo ganske enkelt fast: «Kodachromerockopera er for meg årets hittil beste album. Det anbefales spesielt folk med sans for acid-folk, The Tables' småpsykedeliske naivitet og XTCs intelligente og sofistikerte popmusikk». Truls Horvei i Haugesunds Avis ga terningkast 5. Selv om Moriary og hans medmusiker Marius Ergo ikke hadde «oppfunnet kruttet», var albumet «spennende og nyskapende». Sangene var «velklingende som god, gammel britisk pop», albumet «overrasker og gir meg behagelige minutter».
Dagbladet, som ga toppkarakter til forrige Moriarty-album Perhaps Interior Heart Politeness, hadde nå en anmelder som trakk fram at «Godt over halvparten av Kodachromerockopera står da heller ikke tilbake for det beste Moriarty har laget». Resten var for innadvendt og manglet «det kosmiske aspektet». Det ble ternigkast 4 både her og i Stavanger Aftenblad, hvor anmelderen mente musikken var «en snodig blanding» og ved første lytting «en samling løse ideer». Selv om albumet «begynner å feste seg etter gjentatte avspillinger», var det fortsatt «For kreativt for sitt eget beste». NRK Lydverket trakk litt for produksjonen og for at bare deler av albumet var imponerende med «fengslende» stemmebruk. Flere av sangene, spredt litt rundt på albumet, «drar helhetsinntrykket noe ned, og man sitter dermed igjen med et album som befester Moriartys egenart, men som helhet ikke holder helt inn».
Studvest ga karakter D. Selv om albumet begynte med et «ualminnelig godt stykke popmusikk», ble helhetsinntrykket ambivalent, «kanskje nettopp forårsaket av indiepop-progrock-dikotomien som tidvis bare blir anstrengt». Universitas, en annen studentavis, ga en mer positiv anmeldelse, men måtte innrømme at «Alt fra tittelen på skiva til de snodige tekstlinjene og den nevnte middelaldersounden gjør Moriarty litt i overkant nerdete og utilgjengelig».
Cambarus ludovicianus
Cambarus ludovicianus eller «painted devil crayfish» er en art av ferskvannskreps eller «hulekreps» av slekten av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er en av i alt om lag 100 arter i slekten med det som på engelsk kalles enten bare «crayfish», eller «cave crayfish».
Utbredelsen er begrenset med forekomster i elver og innsjøer i deler av Nord-Amerika.
Kaskadefjellene
Kaskadefjellene (av eng. Cascade Range, Cascade Mountains) er en fjellkjede som strekker seg nordover fra Sierra Nevada vest i USA til det sørlige Britisk Columbia i Canada. Kjeden er omkring 800 km lang (hvorav cirka 92 % i USA og 8 % i Canada) og det høyeste punktet er stratovulkanen Mount Rainier i staten Washington (USA), med sine 4 392 moh. De høyeste toppene består nesten utelukkende av «døde» vulkaner.
NM i roing 1986
NM i roing 1986 ble arrangert på Årungen 21. juni 1986. Kongepokalvinnere ble Fana Roklubb (singlesculler lettvekt med Per Sætersdal) og Christiania Roklub (dobbeltsculler med Irene Aaberg og Lisa Scheibert).
TTS
TTS kan vise til:
Antigua og Barbuda under VM i friidrett 2007
Antigua og Barbuda deltok under VM i friidrett 2007 fra 24. august til 2. september i Osaka i Japan med to utøvere.
Holm stasjon
Holm stasjon var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i Sande kommune i Vestfold. Holm stoppested åpnet den 1. juli 1884, knapt tre år etter strekningen fra Drammen til Larvik. Stoppestedet ble oppgradert til stasjon i 1941 og nedgradert til stoppested igjen i 1969 og til holdeplass i 1971. Holdeplassen mistet persontrafikken i 1973 og ble nedlagt den 28. mai 1978. Linjetraseen forbi Holm ble lagt om i 2001, da en ny dobbeltsporstrekning ble åpnet og førte jernbanen utenfor tettstedet. På den nye strekningen finnes Holm kryssingsspor ved posisjon 76,75 km.
Holm hadde først en billettkiosk som er revet. En senere stasjonsbygning skal være revet ca. 1980.
Talitriator africana
Talitriator africana (synonym med Talitrus africanus) er en art i slekten Talitriator innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Verdens syv underverker
Verdens syv underverker (eller egentlig Antikkens syv underverker) er en liste over syv menneskeskapte klassiske byggverk: Kheopspyramiden, Babylons hengende hager, Kolossen på Rhodos, Zevsstatuen i Olympia, Mausoleet i Halikarnassos, Artemistempelet i Efesos og Fyrtårnet på Faros ved Alexandria. Listen var basert på guidebøker som var populære blant greske reisende og omfatter bare byggverk fra området rundt Middelhavet. Senere lister utvider oversikten både geografisk og til nyere tid.
Bakgrunn
Historikeren Herodotos (484 f.Kr.–ca. 425 f.Kr.) og vitenskapsmannen Kallimakhos fra Kyrene (ca. 305–240 f.Kr.) ved Museion i Alexandria, satte sammen tidlig lister over syv underverk, men disse er gått tapt, med unntak av referat. Den tidligste av de nyere utgavene ble laget av den greske dikteren Antipatros fra Sidon som beskrev strukturene i et dikt rundt 140 f.Kr.:
Senere lister under ulike titler som for eksempel De septem orbis spactaculis og tradisjonelt men feilaktig knyttet til ingeniøren Filon av Bysants skrevet så sent som på 50-tallet, selv om den omtaler Kolossen på Rhodos som om den fortsatt sto. Underverkene som ble beskrevet var:
Grekerne benyttet ikke begrepet «undre», men «theamata» som er mer tilsvarende «må sees», det vil si severdighet
Listen vi kjenner i dag ble produsert i middelalderen på en tid da flere av undrene ikke lenger eksisterte. Siden listen stort sett kom fra greske nedtegnelser, ble bare undre som kunne vært kjent og besøkt av de gamle grekerne inkludert. Selv så tidlig som 1600 f.Kr., ble egyptiske monumenter i Kongenes dal utsatt for graffiti fra besøkende.
Antipatros' opprinnelige liste erstattet Fyrtårnet på Faros ved Alexandria med Babylons murer. Det var først på 600-tallet at listen over ble benyttet. Av alle undrene er det bare Kheopspyramiden som har overlevd. Eksistensen til Babylons hengende hager har aldri blitt bevist. Nedtegnelser viser at fem av undrene ble ødelagt av naturlige katastrofer. Artemistempelet i Efesos ble ødelagt av brann mens Fyrtårnet på Faros ved Alexandria, Kolossen på Rhodos og Mausoleet i Halikarnassos ble ødelagt av jordskjelv. Det er skulpturer fra Mausoleet i Halikarnassos og Artemistempelet i Efesos i British Museum i London.
Lister fra Middelalderen
Ulike lister over syv undre fra Middelalderen eksisterer uten at en kjenner opprinnelsen til de fleste. Listene går som oftest under navn som «Middelalderens undre» uten at tallet syv er med, «Syv underverk fra Middelalderen» og «Arkitektoniske undre fra middelalderen». De fleste listene er trolig ikke fra middelalderen. Brewe kaller dem for «senere lister» og mener at listene ble produsert senere. Dette er støttet av andre ettersom ordet middelalderen ikke ble benyttet før i opplysningstiden (1700-tallet), og konseptet middelalder ikke ble benyttet før på 1500-tallet.
Typiske representanter for de syv:
Moderne lister
I tråd med tidligere tradisjon er det produsert mange lister opp igjennom årene, som inkluderer mange menneskeskapte bragder. Disse er imidlertid mer av informativ art, og det eksisterer ingen konsensus for en enkelt liste.
Moderne undre
American Society of Civil Engineers har produsert sin egen liste for den moderne verden:
Turistmagneter
De følgende fremste syv turistmålene ble framstilt av Hillman Wonders:
Naturskapte undre
En av mange lister ble skrevet av CNN med bare naturskapte undre:
Undervannsundre
Tilsvarende finnes lister for naturskapte undervannsundre:
De moderne underverk
Det finnes to lister over syv moderne undre som har vært promotert siden 2000.
I 2001 organiserte den sveitsiske organisasjonen New Open World Corporation (NOWC) en avstemning for å finne Verdens sju nye underverk fra et utvalg av 177 eksisterende menneskeskapte konstruksjoner. 21 finalister var klare 1. januar 2006 og siden har det vært stemt over kandidatene via telefon og Internett over hele verden. resultatet ble gjort kjent 7. juli 2007.
USA Today produserte i november 2006 i samarbeid med frokost TV-showet Good Morning America en ny liste over verdens syv underverk, utvalg av en egen jury.
24. serierunde i Eliteserien 2020
24. serierunde i Eliteserien 2020 startet med –  lørdag 7. november, hoveddelen av kampene ble spilt søndag 8. november og avsluttet med –  søndag 8. november.
Kampfakta
<div id="Mjøndalen v Strømsgodset">
<div id="Bodø/Glimt v Aalesund">
<div id="Sandefjord v Stabæk">
En gång i Stockholm
«En gång i Stockholm» er en svensk jazz- og slagersang fra 1963, skrevet av Bobbie Ericson og Beppe Wolgers. Sangen ble fremført av Monica Zetterlund, en av Skandinavias fremste jazzsangere i 1960-årene. Sangen vant svenske Melodifestivalen i 1963 og var Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest samme år. Der endte sangen sist uten poeng, sammen med Norge, Finland og Nederland. Dette er fremdeles eneste gang Sverige har fått null poeng i konkurransen.
Eurovision Song Contest
Sangen var blant bidragene som deltok i svenske Melodifestivalen 1963, og den ble fremført av Monica Zetterlund med lite orkester og Carli Tornehave med stort orkester. Sangen vant konkurransen og ble Sveriges bidrag til Eurovision Song Contest 1963 i London.
Zetterlund fikk jobben med å representere Sverige i London. Østerrikes delegasjon varslet på forhånd at de kom til å synge deler av sitt bidrag på engelsk, noe som fikk flere artister – blant dem Monica Zetterlund – til å protestere. På denne tiden var det ingen regler som krevde at artistene måtte synge på sitt morsmål. En stund vurderte den svenske delegasjonen om Zetterlund skulle synge den engelske versjonen av «En gång i Stockholm», kalt «Winter City», men valgte til slutt å gå for den svenske versjonen. Da Sverige var tilbake i konkurransen to år senere, sang imidlertid Sverige sitt bidrag på engelsk – noe som førte til at EBU innførte en språkregel fra og med 1966.
«En gång i Stockholm» måtte også kortes ned med 48 sekunder for å innfri kravet om at sangene ikke måtte overstige tre minutter. William Lind dirigerte bidraget under konkurransen i London.
Konkurransen ble en fiasko for Sverige. «En gång i Stockholm» fikk ikke ett eneste poeng og endte på firedelt sisteplass sammen med Finland, Nederland – og Norge som var representert av Anita Thallaug og «Solhverv». Dette er fremdeles eneste gang Sverige har blitt stående uten poeng i Eurovision Song Contest. Etter konkurransen konstaterte Monica Zetterlund at Eurovision Song Contest neppe var det riktige forumet for en rolig jazzballade på svensk.
Listeplasseringer
En instrumental versjon med Arne Domnérus lå på Svensktoppen i fem uker fra 14. mars til 12. mai 1963, med en andreplass som høyeste notering.
Andre innspillinger
Anne-Lie Rydé spilte inn låten på coveralbumet Stulna kyssar 1992.
Fuglafjellet
Fuglafjellet er et fjell nordøst for Kvamskogen i Kvam kommune, Hordaland. Fjellet er det høyeste fjellet i området mellom Bergsdalen og Kvamskogen, og toppen er også det høyeste punkt i Kvam kommune.
Fylkesvei 4680
Fylkesvei 4680 går mellom Vigamyra og Randøy i Hjelmeland.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av de tidligere fylkesvei 650 og fylkesvei 651 som sammen danner en ringvei på Randøy. Fylkesvei 652 ble arm av veien.
Heterorrhina porphyretica
Heterorrhina porphyretica er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 25 millimeter), grønn gullbasse.
Utbredelse
Arten lever i India.
Systematisk plassering
Som for flere andre av gullbasse-slektene med navn som slutter på "-rhina" er det uklart om navnet bør staves med én (-"rhina") eller to (-"rrhina") r-er.
The Duke of Burgundy
The Duke of Burgundy er en britisk dramafilm fra 2014 av regissør og manuskriptforfatter Peter Strickland. Filmen har vært vist ved flere internasjonale filmfestivaler.
Synopsis
The Duke of Burgundy handler om to kvinner som bor i et stort hus blant mosegrodde trær; Cynthia, som er den dominerende straffer, og Evelyn den underdanige tjenestepike. Førstnevnte studerer sommerfugler og nattsvermere, parallelt med at hun tester grenser i forholdet til sin kjæreste. Settingen er eventyr- og drømmeaktig, hvor alle rollerne gestaltes av kvinner kledt i vintage adelskostymer.
Stoppen Sportsklubb
Stoppen Sportsklubb (stiftet 12. april 2012) er et fotballag fra Stoppen i Lier kommune i Buskerud, som ble dannet som en samling av alle ungdomslag og oppover for lagene Sparta/Bragerøen og Liungen Idrettsforening.
Sesongen 2013
A-laget for herrer overtok plassen til Sparta/Bragerøen i 3. divisjon, avdeling 4.
Hengning, trekking og kvartering
Hengning, trekking og kvartering var en henrettelsesmetode som ble brukt i England og senere Storbritannia. Den var forbeholdt de som var dømt for høyforræderi, og regnes som en av de mest grusomme henrettelsesmetoder som har vært i bruk i Vest-Europa. Denne henrettelsen var fra 1351 en lovbestemt straff i England for menn som ble dømt for å ha begått høyforræderi, skjønt dette ritualet ble første gang nedtegnet under styret til kong Henrik III (1216–1272). Domfelte ble festet til bøddelkjerre, og trukket av hester til stedet for henrettelsen, der de ble hengt til de var nesten døde, kastrert, skåret opp og fjernet innvollene, halshogd, og kvartert (kappet opp i fire deler). Deres levninger ble ofte vist fram for spott og spe og som advarsel på framtredende steder over hele landet, eksempelvis ved London Bridge. Grunnet offentlig sømmelighet ble kvinner dømt for høyforræderi isteden brent bundet til en stake.
Stoppen Sportsklubb
Sesongen 2017
Sesongstart 2017 åpnet Stoppen med et 0-8 tap for Holeværingen. Per idag ligger Stoppen, etter seks kamper spilt, på en åttendeplass med åtte poeng i sin divisjon.
Hengning, trekking og kvartering
Hardheten og voldsomheten i dommen ble målt opp mot alvorligheten i forbrytelsen. Som et angrep på monarkens autoritet, ble høyforræderi betraktet som en ytterst fordervelig handling som krevde det ytterst ekstreme form for straff. Det var dog en del dømte som fikk sine straffer modifisert og fikk lide en noe mindre hard medfart. I en periode på flere hundre år ble mange menn funnet skyldig i høyforræderi og underkastet lovens aller strengeste straff. Blant disse var mange engelske katolske prester som ble henrettet i den elisabethanske perioden, og flere av de såkalte kongemorderne, de som var med på å dømme Karl I av England i 1649. Den skotske frihetskjemperen William Wallace ble også dømt for høyforræderi i 1305 til tross for at han som skotte aldri hadde sverget troskap til Edvard I.
Parlamentets definisjon av høyforræderi forble eksisterende i Storbritannias lovverk, men i løpet av en lang periode på 1800-tallet ble det innført en juridisk reform av dommen med hengning, trekking og kvartering og endret til trekking, henging inntil død, og posthum halshogging og kvertering, før denne straffemetoden endelig ble avskaffet i England i 1870. Dødsstraff for forræderi ble fjernet i 1998.
Historie
Metoden ble først brukt under Edvard I i hans forsøk på å ta kontroll over hele øya Storbritannia. Den første som ble henrettet på denne måten var den walisiske fyrsten Dafydd ap Gruffydd i 1283, den siste uavhengige herskeren i Wales. Noen år senere ble den brukt på William Wallace, en hendelse som er gjengitt i filmen Braveheart (1995).
Det var normalt alminnelige borgere som ble utsatt for denne straffen, mens adelige ble henrettet ved halshugging. Kvinner som ble dømt for høyforræderi ble aldri utsatt for den; de ble normalt brent på bålet.
Siste gang en slik henrettelse ble utført var i 1820, men så sent som i 1867 ble en person dømt til hengning, trekking og kvartering. Etter 1820 ble de dømte «benådet» til andre henrettelsesmetoder. I 1870 ble metoden formelt avskaffet.
Trekking
Den dømte ble opprinnelig bundet bak en hest og trukket til retterstedet. Ettersom det kunne være lang vei døde flere underveis etter å ha blitt banket mot brosteinene, og man innførte derfor en slede som den dømte ble lagt på slik at han ville overleve turen. Det er mulig at dette opprinnelig skjedde etter hengningen, noe navnet på metoden tilsier, men på det tidspunkt hvor kildene er klare, fant trekkingen sted først.
Hengning
Det ble brukt sakte hengning, det vil si at den dømte ble heist opp etter halsen slik at kvelning inntraff sakte. Normalt ble de som ble hengt på denne måten hengende til de var døde, men i disse tilfellene ble de tatt ned før døden inntraff.
Kvartering
Kvarteringen, «firedelingen», startet med at kjønnsorganene ble skåret av og tarmene trukket ut og brent mens den dømte, dersom han var ved bevissthet, så på. Deretter ble han halshugget, og kroppen ble delt i fire deler. Delene ble kokt, normalt i tjære eller saltvann, slik at de ble konservert, og deretter ble de utstilt for å vise hva staten gjorde med forrædere. Dette hindret også at tilhengere av den dømte, som oftest hadde ledet en eller annen form for opprør, kunne gi den dømte en verdig begravelse.
Karin Bertling
Karin Boel Bertling (født 25. mai 1937 ) er en svensk skuespiller.
Procletodema
Procletodema er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Licininae i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Systematisk inndeling
Slekten blir noen ganger plassert som en underslekt av Chlaenius. Artsnavnet blir i så fall et homonym for Chlaenius parallelus Dejean, 1831 og må endres.
Heterorrhina sinuatocollis
Heterorrhina sinuatocollis er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 25 millimeter), grønn gullbasse.
Utbredelse
Arten lever i India (Mumbai).
Systematisk plassering
Som for flere andre av gullbasse-slektene med navn som slutter på "-rhina" er det uklart om navnet bør staves med én (-"rhina") eller to (-"rrhina") r-er.
Smørstein stoppested
Smørstein stoppested var en jernbanestasjon på Vestfoldbanen i Holmestrand kommune i Vestfold. Bogen holdeplass åpnet den 16. juni 1921 og endret navn til Smørstein den 15. desember samme år, samtidig som holdeplassen ble oppgradert til stoppested. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass igjen den 1. juli 1958. Holdeplassen mistet persontrafikken i 1973 og ble nedlagt den 28. mai 1978.
Stasjonsbygningen som stod her, er revet.
Den 18. august 1918 gikk et større ras sør for der holdeplassen senere ble anlagt. Etter det ble traseen lagt om, og Smørstein jernbanetunnel åpnet den 21. mai 1921. Hele traseen forbi Smørstein gikk ut av bruk i oktober 2016, fire uker før den nye dobbeltsporstrekningen gjennom Holmestrandsporten ble tatt i bruk.
Pseudokerremansia
Pseudokerremansia er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Afrika.
Vintervollen
Vintervollen er ei grend i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den ligger på østsida av Tamasjokkvatnet. Like nord for Vintervollen ligger fjellknausen Hompen, hvor den eldste bergarten som er funnet i Norge, kalt Jarfjordgneis, ble oppdaget i 1990.
Fylkesvei 8860 passerer gjennom Vintervollen, og her står den vestre sperrebommen for vinterstenging av veien over til Grense Jakobselv. Avstanden til Kirkenes er rundt 30 kilometer.
VM i landeveissykling 2016
VM i landeveissykling 2016 ble arrangert i Doha i Qatar 9.–16. oktober 2016.
Sinometrius
Sinometrius er en slekt av løpebiller.
Utseende
Middelsstore, brede og høyt hvelvede, mattsvarte løpebiller, ligner på brede arter i underfamilien jordløpere (Carabinae) – svarte, matte, kraftige løpebiller med lange, tynne antenner. I motsetning til de fleste andre Paussinae er disse lett gjenkjennelige som løpebiller.
Levevis
Artene er frittlevende rovdyr som lever av små leddyr.
Cambarus miltus
Cambarus miltus eller «rusty grave digger» er en art av ferskvannskreps eller «hulekreps» av slekten av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er en av i alt om lag 100 arter i slekten med det som på engelsk kalles enten bare «crayfish», eller «cave crayfish».
Utbredelsen er begrenset med forekomster i elver og innsjøer i deler av Nord-Amerika.
Taksonomisk plassering
En moderne oppdatering av systematikken gis her med basis i WoRMS-databasens systematikk fra 2013.
Tyron Woodley
Tyron Lakent Woodley (født 7. april 1982 i Ferguson i Missouri i USA) er en amerikansk MMA-utøver og tidligere bryter og bokser. Han var MMA-arrangøren UFCs tittelholder i vektklassen weltervekt fra 2016 til 2019.
September 2018 ga Tyron Woodley ut låten "I'll Beat Yo Ass!!!" med rapperen Wiz Khalifa.
International Socialist Organization (Zimbabwe)
International Socialist Organization er en trotskistisk organisasjon i Zimbabwe. Den er en del av International Socialist Tendency som ledes av britiske Socialist Workers Party. Organisasjonen utgir en avis kalt Socialist Worker.
International Socialist Organization er i opposisjon til både ZANU-PF og MDC og hevder å bli undertrykt av den zimbabwiske staten.
Maskindrevet sag
En maskindrevet sag er en sag der drivkraften er en form for maskineri, som for eksempel en elektrisk motor, pneumatikk, forbrenningsmotor eller vannkraft. Elektriske sager har på mange områder erstattet håndsager til håndverk. Noen vanlige eksempler på maskindrevne sager er kapp- og gjærsag, stikksag, bajonettsag, dykksag og bordsirkelsag.
Elektriske sager har i mange år vært drevet av 230 V nettspenning via ledning, men i de senere årene har batteridrevne sager også gjort sitt inntog takket være ny batteriteknologi. Elektriske sager drevet av nettspenning er fremdeles brukt i noen applikasjoner hvor man trenger ekstra kraft.
Middelalder
I Norge slo oppgangssaga først gjennom på midten av 1400-tallet i Bohuslän, som da var en del av Norge. På 1500-tallet revolusjonerte oppgangssagene trelasthandelen i Norge og førte til nye muligheter for eksport. En rekke småbyer langs kysten vokste frem og ble velstående som følge av denne handelen.
Den industrielle revolusjon
I 1777 ble Samuel Miller tildelt det første britiske patentet for en sirkelsag, men det har blitt argumentert med at ordleggingen i patentet indikerer at sirkelsagen allerede var vanlig på den tiden. Sirkelsagene hadde enklere mekanikk, og på slutten av 1800-tallet utkonkurrerte de raskt oppgangssagene. Gamle vanndrevne oppgangssager ble modernisert med roterende sirkulære sagblad, og man fikk en høyere skjærehastkighet fordi bladet skar kontinuerlig og en trengte ikke lenger vente mens rammen gikk opp.
I 1809 ble båndsagen tatt patent på av engelskmannen William Newberry.
I 1878 kom den første pedaldrevene bordsirkelsagen, oppfunnet av selskapet W.R. & John Barnes i Rockford, Illinois i USA. Dampdrevne maskiner kom senere.
På midten av 1800-tallet kom dampsagene, hvilket betydde at sagbrukene ikke lenger trengte å være lokalisert nær en foss.
Etter 1900 gikk sabrukene etterhvert over til å bruke elektromotorer som kraftkilde.
I 1917 kom de første brukbare motorsagene som tomannssager. Like etter andre verdenskrig kom enmannsmotorsagene i bruk. De første motorsagene ble brukt til felling og kapping, men rundt 1970 ble sagene så lette at de var brukbare til å kviste med.
I 1922 ble radialsagen oppfunnet, og i 1925 ble den patentert av DeWalt. Før radialsagen kom var bordsirkelsager og håndsager rådende til kapping av trelast. Radialsagen hadde derimot fordelen at arbeidsstykket kunne være stasjonært under kapping, i motsetning til bordsirkelsagen som krever at man flytter på arbeidsstykket under kuttet.
I 1923 ble verdens første elektriske håndholdte sag oppfunnet av Oppfinneren Edmond Michel. Joseph W. Sullivan oppsøkte og slo seg sammen med ham, og sammen grunnla de Skilsaw (idag Skil) og lanserte i 1924 verdens første håndsirkelsag.
I 1929 ble Amerika forvandlet til et land med masseproduksjon ved hjelp av «samlebåndsprinsippet» ved at fabrikkene gikk over til dampdrevne og elektriske sirkelsager. Etter kort tid ble slike sager også tilpasset hjemmebruk. I 1929 introduserte Delta en bordsirkelsag som ble kalt "American Boy" med to arbeidsbenker med en motor som drev sagbladet med belte, og med motoren montert på et stativ. Boice-Crane kom med en ny type bordsirkelsag der hvor sagbladet var montert direkte på motoren og sagbladet kunne stilles etter bordflaten. I 1936 kom Delta Rockwell Uni-Saw's grunnlegger Mr. Tautz med et tungt bord som var flat og jevn som var laget av støpejern som motvirket motorens vibrasjoner. Mr. Tautz hadde skapt en standard bordsirkelsag som var for både hobbyfolk og profesjonelle.
Etter andre verdenskrig
I 1947 konstruerte nordmannen Arne Gjerde gjerdesagen som den første i sitt slag, som er en bygningssag montert på et universalledd og med et dreieledd på løftespaken til sagbladet. På denne måten slapp man å flytte seg rundt sagen når man skulle utføre de ulike operasjonene, og dette prinsippet brukes på de fleste bygningssager i dag.