cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stjepan Radić
Bakgrunn
Egentlig aktet og maktet ikke foreldrene å sende Stjepan Radić til videregående skolegang i Zagreb. De mente at hans sterke nærsynthet gjorde dette lite meningsfylt; dessuten hadde allerede sendt hans tre år endre storebror til videre skolegang. Stjepan Radić fikk overtalt broren til å hjelpe ham til videre skolgang. Det ble til at broren bekostet ham med bosted; han ernærte seg på et offentlig fattigkjøkken. Til tross for dette ble Radić en utmerket elev. Slik gikk det til at han, uten å ha søkt om det, ble opptatt ved fattighuset drevet av det katolske erkebispedømmet Zagreb.
Etter å ha blitt utvist fra gymnasiet i Zagreb, acslyttet han ved Det høyere frealgymnasium i Karlovac. I 1888 reiste Radić til Đakovo der han traff biskop Josip Juraj Strossmayer og bad om hjelp til en reise til Det russiske rike. Strossmayer anbefalte Radić overfor metropolitan Mihailo av Beograd, som henviste ham til en russisklærer i Kyiv. Radić reiste til Kyiv og fikk lov til å byens berømte «Hulekloster», og der var han i seks uker før han vendte tilbake til Kroatia.
I september 1891 begynte han på juridiske studier ved Universitetet i Zagreb. Han ble valgt til klassens representant ved feiringen av 300-årsminnet av slaget ved Sisak i 1893. Etter å ha kritisert den kroatiske ban Károly Khuen-Héderváry under seremoniem og kalt ham «en magyarsk husar» ble Radić dømt til fire måneders fengsel, som han sonet i Petrinja.
Han var med blant den studentgruppe som satte fyr på den ungarske trikoloren den 16. oktober 1895 under keiser Franz Josefs besøk i Zabreb. For dette fikk Radić nok en fengselsdom og ble utvist fra universitetet, og erklært uønsket ved alle andre universiteter i monarkiet.
Ette rå ha tilbragt noe tid i Russland og så i Praha, fortsatte Radić sine studier ved École libre des sciences politiques i Paris, der han tok eksamen i 1899.
Politiker
Stjepan Radić grunnla sammen med broren Antun i 1904 Det kroatiske folke- og bondeparti (Hrvatska pučka seljačka stranka, HPSS), som etter to navneendringer ble Det kroatiske bondeparti (Hrvatska seljačka stranka, HSS).
Stjepan Radić ble politisk bemerket etter første verdenskrig da han nektet støtte en union mellom Kroatia og kongeriket Serbia uten garantier for kroatisk autonomi. Han oppfordret den 24- november 1918 til en samling politiske delegater som skulle avgjøre Kroatias fremtidige skjebne. Han fryktet at Kroatias interessee skulle bli satt til side i en serberdominert union.
Til tross for de kroatiske protestene kom det den 1. desember 1918 til opprettelsen av Serbernes, kroatenes og slovenernes kongedømme. Den nydannede staten omdattet det som i dag (2019) er Bosnia-Hercegovina, Serbia, Montenegro, Nord-Makedonia og størstedelen av Slovenia og Kroatia. Stjepan Radićs parti ble tildelt to plasser i det provisoriske parlament, men i protest nektet partiet å ta plass i dette.
Den 8. mars 1919 offentliggjorde Det kroatiske bondeparti en resolusjon som innebar at man offisielt avviste dannelsen av Serbernes, kroatenes og slovenernes kongedømme. Radićs parti hevdet at unionen ikke hadde noen støtte hos den kroatiske befolkningen og at Kroatias politiske interesser var blitt helt desavouert. Resolusjonen ble oversatt til fransk og publisert utenlands.
Dette fikk myndighetene til å beslutte arrestering av Radić og flere av hans partikolleger. Radić ble sittende internert i elleve måneder innen han ble løslatt i februar 1920. I desember samme år erklærte Radić at kroatene nektet å la seg styre av serbere og huset Karadjordjevic. Det kroatiske bondeparti fikk store valgfremganger i parlamentsvalgene i 1920 og 1923, men Radić valgte å holde sitt parti utenfor parlamentet i protest mot serbernes sentralstyring. Dette fikk imidlertid til følge at den serbiske statsminister Nikola Pašić kunne konsolidere makten og ytterligere styrke den serbiskdominerte regjeringen.
I 1923 foretok Stjepan Radić en lang utenlandsreise i den hensikt å gjøre Storbritannia, Østerrike og Sovjetunionen oppmerksomme på kroatenes avstrengte situasjon. Radić ble mistenkt for å ha hatt kontakt med sovjetiske kommunister og ble fengslet på nytt da han kom tilbake til hjemlandet. Etter å va blitt sluppet ut av fengselet innledet Radić en tid med politiske forhandlinger som munnet ut i et samarbeid med det konservative serbiske parti Narodna radikalna stranka. I bytte med økt innflytelse ble Radić tvunget til å anerkjenne den serbiske sentralmakten og kongens stilling. Flere ledende kroater, blant andre forfatteren Ivo Andrić, avviste den kroatisk-serbiske koalisjon. Stemningen i parlamentet kom med tiden til å bli ustabil; provokasjoner fra begge sider, for det sittende parlament, ble stadig mer vanlige. Stjepan Radić fikk drapstrusler i parlamentet og den 28. juni 1928 ble han advart mot å innfinne seg i plenarsalen. Radić nektet å lytte til advarselen, men forsikret at han skulle holde seg i ro.
Vel inne i plenarsalen tok montenegrineren Puniša Račić, representant for Det serbiske folks radikale parti, til orde og pisket opp stemningen. En av Radićs partikolleger, Ivan Pernar, skrek en provokasjon mot Stjepan Račić, hvorpå denne trakk frem en revolver og skjøt Pernar, Radić og flere andre medlemmer av Det kroatiske bondeparti. Radić var dødelig såret, og døde den 8. august av sine sår.
Etter skuddene i parlamentet fulgte sterke etniske spenninger. Den 6. januar 1929 avskaffet kong Alexander I konstitusjonen, oppløste den folkevalgte forsamling og utropte et kongelig diktatur.
Stjepan Radić har fått sitt siste hvilested på Mirogojkirkegården i Zagreb.
Arven etter Radić
Radićs voldsomme død gjorde ham tll martyr for den kroatiske bonde- og arbeiderklassen og til et symbol for kroatisk patriotisme.
Den kroatiske ekstremnasjonalistiske organisasjonen Ustaša, som ble grunnlagt i 1929, fremholdt Stjepan Radićs død som et typisk eksempel på det serbiske åk og som en foranledning til å forfølge og myrde serbere.
Radić ble senere også fremholdt som et nasjonalt forbilde på 1970-tallet. Mange kroatiske byer har en gate eller et torg oppkalt etter Radić.
Michelin
Compagnie Générale des Établissements Michelin er et fransk selskap som hovedsakelig produserer bildekk. Selskapet ble etablert i 1888 og oppfant radialdekk, som brukes av nesten alle moderne biler. Michelin utgir også en serie veikart og reisehåndbøker.
Telemarkfestivalen
Telemarkfestivalen er en folkemusikkfestival som blir arrangert i Bø i Telemark fire dager i juli. Festivalen ble arrangert for første gang i 1990 og har vært arrangert hvert år siden. Festivalen har 4000–6500 besøkende hvert år. Festivalen arrangerer også konserter i Bø resten av året.
Telemarkfestivalen har norsk folkemusikk som basis, men har også en viss andel utenlandske artister i sitt program. Festivalen har lagt vekt på å både presentere tradisjonell folkemusikk og kombinasjoner av gammelt og nytt gjennom konserter, sessions og bestillingsverk. Det er også en omfattende kurs- og forelesningsvirksomhet knyttet til festivalen.
Festivalen har et sekretariat bestående av daglig leder i 100% stilling. Øvrig drift er basert på frivillig arbeid. Sittende styreleder er Heidi Elise Kvale.
Fylkesvei 7482
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 543.
Trekantet hatt
Trekantet hatt, også kalt trekanthatt og tresnutet hatt, er en type filthatt med lav, rund pull og en bred hattebrem som er brettet opp på tre sider slik at hatten sett ovenfra får en trekantet form med en spiss framover. Forskjellige varianter av trekantede hatter var vanlig i den europeiske herremoten fra omkring 1690 til 1790, både som sivilt hodeplagg og ikke minst som uniformshatt.
På engelsk og fransk brukes ofte tricorne og liknende betegnelser om trekanthatt.
Historie
Trekanthattene ble laget av et stort, mer eller mindre sirkelrundt og oftest svart stykke filt. men hadde alle en rund hattepull i midten og kraftig oppbrettede bremmer i tre sider slik at hatten dannet en triangel med en flat brem bak og tre hjørner, spisser eller snuter. Hattene kunne også flettes som billige, lette stråhatter. De kunne ellers ha forskjellig utforming og størrelse, men ble ofte dekorert med kantbånd, kokarder og fjær. Kokardene oppstod som dekorsløyfer som ble festet til sida av hatten. De ble gjerne utstyrt med en stropp eller hempe (krampe) som holdt bremmen brettet opp til hattepullen med en knapp. Kokardene utviklet seg på 1700-tallet til runde, plisserte rosetter i klare farger og ble særlig brukt som regiments- og nasjonalitetsmerke.
Trekantede hatter fortsatte videre som hatter med annen form. Fra 1770- til 1790-tallet ble hattene høyere med mer oppreiste snuter og bretter. Særlig ble snuten foran kortere og endte etter hvert i brede, høye napoleonshatter som satt på tvers av hodet. Disse utviklet seg videre til tosnutede admiralhatter som satt på langs som ei båtlue og var mindre utsatt for vind. Tosnutede ble særlig brukt som uniformsplagg. Under napoleonskrigene var hattene svært høye, men ble fra 1850-tallet lavere og mindre. Til sivilt antrekk overtok ulike typer kastor- og flosshatter, som på 1800-tallet ble like populære og karakteristiske for mannsdrakten da som trekanthattene hadde vært det i århundret før.
Formvarianter
Trekanthattene forekom i en mengde varianter med ulik bredde og oppbrett på bremmen. Mange av disse hadde egne navn, deriblant Kevenhüller, The Denmark Cock, Fantail, Macaroni og Nivernois.
En formvariant ble på fransk kalt chapeau bras, det vil si «armhatt». Disse var flatere og ble gjerne båret under armen, fordi pudderparykkene på 1700-tallet delvis erstattet andre hodeplagg og en hatt kunne bringe frisyren i uorden. Betegnelsen ble seinere også brukt om flate tosnutede hatter som var lett å bære under armen.
Chapeu bas, «hatten av!», ble brukt om en liten, ganske flat arm- eller klapphatt (chapeau claque).
I dag
Trekanthatter bæres fortsatt som del av enkelte historiske uniformer fra 1700-tallet, særlig til seremonielt paradebruk. Rokokkodrakter for tjenerskap som inneholder pudderparykk og brukes innendørs, omfatter vanligvis ikke trekanthatt. Tresnutede hatter inngår også i enkelte europeiske mannsbunader eller folkedrakter, blant annet i deler av Tyskland og Spania. Også bøndene i Andorra bærer tradisjonelt tresnutede hatter.
Tresnutet hatt blir i vår tids populærkultur av og til omtalt som «sjørøverhatt». Tradisjonelle pirathatter kan også ha form som høye, halvmåneformede snutehatter fra napoleonstida, gjerne dekorert med en tegning som forestiller en hodeskalle og korslagte knokler, midt på bremmen foran.
Trepleie
Trepleie innebærer stell av trær, som f.eks. sykdomsbekjempelse, råteskader, sikring av trær og beskjæring av trær i bebodde og urbane strøk. Trepleie handler både om kosmetiske og sikkerhetsmessige inngrep. Den faglige definisjonen av trepleie omfatter planting av, tilsyn med og skjøtsel av grøntanleggstrær. I Norge anses trepleie-arbeid å inngå i anleggsgartnerfaget, men utøverne har ofte tilleggsutdanning, gjerne i regi av Norsk Trepleieforum (NTF). NTF er tilsluttet International Society of Arboriculture.
Vuoksela
Vuoksela er en tidligere finsk kommune i Viborgs län. Kommunen lå på Det karelske nes ved elven Vuoksen. Vuoksela hadde innbyggere i 1939.
Vuoksela ble avstått til Russland i 1944 og ligger nå i Priozersk rajon i Leningrad oblast. Stedet Uusikylä fikk navnet Novaja Derevnja (Новая Деревня) i 1949.
Avedis Zildjian Company
Avedis Zildjian Company, eller bare Zildjian, er et cymbal- og gong-produserende selskap grunnlagt i Istanbul, datidens Konstantinopel, i 1623 av Avedis Zildjian. I 1929 flyttet Avedis Zildjian III til USA og tok med seg selskapet dit. Det er et av de eldste selskapene i verden. Det er verdens største produsent av cymbaler.
Det nåværende hovedkvarteret ligger i Norwell i Massachusetts. Navnet Zildjian kommer fra armensk og betyr «cymbalmaker».
Olavi Mannonen
Olavi Aleksanteri Mannonen (født 7. mars 1930 i Viborg, død 17. mars 2019) var en finsk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.
Mannonen vant en olympisk bronsemedalje i moderne femkamp under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det finske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Ungarn og Sverige. De andre på laget var Lauri Vilkko og Olavi Rokka.
Varden skole
Varden skole kan vise til:
Mercy Ships
Mercy Ships er en global kristen hjelpeorganisasjon grunnlagt i 1978 av Don Stephens og hans kone Deyon fra den internasjonale misjonærorganisasjonen, Youth With A Mission (YWAM). I 2002 gikk Mercy Ships ut av YWAM og ble uavhengig. Organisasjonen bruker sykehusskip for å gi gratis helsehjelp og samfunnsutbygging til fattige og trengende i U-land.
Mercy Ships har sitt hovedkontor i Garden Valley, Texas, og har avdelinger i 17 land.
Skipene til Mercy Ships er de største statsuavhengige sykehusskip i verden. Per november 2020 har Mercy Ships kun et skip i tjeneste:
MS «Global Mercy» - Blir levert april 2021. Seiler til Liberia høsten 2021.
Johannes Belsheim
Johannes Belsheim (født 21. januar 1829 i bygda Thorpegardane i Vang i Valdres, død 15. juli 1909 i Kristiania) var en norsk teolog, skribent og statsstipendiat.
Belsheim var husmannssønn og ble i 1851 lærer i hjembygda. Han tok i 1855 eksamen ved Asker seminar, var lærer i Grue fra 1856, tok artium ved Heltbergs studentfabrikk 1958 og ble cand.theol. i 1861. Han arbeidet deretter som lærer i Porsgrunn 1862, som rektor ved Vefsens lærerskole 1863, som sogneprest i Sør-Varanger fra 1864 og som sogneprest i Bjelland fra 1870 til 1875. Han fikk deretter vartpenger (ventelønn) og levde i Kristiania som fri skribent.
Belsheim tok i 1879 initiativ til den første landsmålsutgaven av Det nye testamente, men forslaget ble avvist av Stortinget. Belsheim selv fikk statsstipend fra 1880.
Han hadde en skribentvirksomhet innenfor flere emner og tema i samtiden. Hovedvekten av forfatterskapet ligger på norsk kirkehistorie og på utgivelse av ulike bibelhåndskrifter.
Fotorealisme
Fotorealisme er en stilretning innen malerkunsten som forsøker å etterlikne det «naturtro» bildeuttrykket i fotografier. Denne formen for realisme oppstod i USA på 1960-tallet, blant annet under begrepet New Perceptual Realism, som en ny avantgardistisk stilretning i slekt med pop-kunsten, hard edge og minimalismen.
Fotorealismen skilte seg fra andre realistiske retninger i etterkrigstiden, ved at kunstnerne gikk ekstremt til verks, malerne arbeidet ofte for å få en så glatt og blank overflate som mulig på bildene, enkelte brukte også airbrush, for å unngå spor av penselstrøk.
Holger Koefoed bruker begrepet som et synonym for hyperrealisme, mens andre mener hyperrealisme er en videreføring av fotorealismen.
Foreningen for teknisk terminologi
Foreningen for teknisk terminologi var en forening som hadde som formål å være et bindeledd mellom Rådet for teknisk terminologi (RTT) og brukerne. Foreningen ble opprettet i 1990 og ble nedlagt i april 2003, ettar at RTT hadde blitt nedlagt året før.
Ford Cosworth
Ford Cosworth er en serie med bilmotorer fra Cosworth, bygget på Ford-motorer.
Racing
Cosworth begynte å bygge om Ford-motorer allerede i 1959, for Formel Junior-biler. De har blitt laget et variert utvalg i forskjellige motorer bygget på Ford-motorer til racingbruk i forskjellige biler, også Formel 1.
Standardbiler
I 1969 bygget de en DOHC-motor med 16-ventiler til Ford Escort Mark I. På midten av 1980-tallet kom Ford RS200 med Cosworth-motor, som så ble erstattet av Ford Escort RS Cosworth som ble bygget fra 1992 til 1996. I 1986 kom Ford Sierra RS Cosworth, bygget for Gruppe A racing. 500 av disse ble bygget om i 1997 til Sierra RS500 Cosworth, hvor ytelsen ble økt fra 204 HK til 224 Hk. Fra 1990 kom en Ford Scorpio modell med Cosworth-motor, frem til 1998, da Scorpio gikk ut av produksjon.
NTT
NTT kan referere til
Diego Barreto
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Ronnie Brewer
Ronnie Brewer (født 20. mars 1985) er en amerikansk basketballspiller for laget Oklahoma City Thunder i den amerikanske proffligaen NBA. Brewer kom til NBA i 2006 da han ble trukket opp som den 14. spilleren totalt i draftet det året av Utah Jazz.
NBA-karriere
Brewer har, siden han kom til NBA, spilt for tre forskjellige NBA-klubber. Han spilte for Utah Jazz helt fra debuten sin i 2006 til 2010. Senere har han spilt for Memphis Grizzlies før han ble byttet til Chicago Bulls. Etter 2011/12-sesongen gikk kontrakten hans med Bulls ut, og han valgte å signere for New York Knicks. Etter bare et halvt år ble han byttet til Oklahoma City Thunder. Før 2013/14 valgte han å skrive under med Houston Rockets.
MedieMenerne
MedieMenerne er et norsk aktualitetsprogram som gikk på NRK2 fra 2002 til 2004. Programmet hadde til hensikt å sette søkelys på norsk den norske mediehverdagen. Programmet hadde både diskusjoner i et fast panel og aktuelle reportasjer fra norske mediemiljøer. I panelet satt statsviter Frank Aarebrot, forfatter Terje Holtet Larsen og journalist Marit Eikemo. De to sistnevnte ble i 2003 erstattet av Jens Kjeldsen, Siren Sundland, Trine Eilertsen og Henrik Færevåg. Steinar Birkeland var første programleder. Han ble høsten 2002 erstattet av Halvor Folgerø. Programmet gikk på fredagskvelder og i reprise på lørdager.
Premieren ble kun sett av 13 000 og hadde en markedsandel på 0,9 %. Premieren av sesong to hadde 66 000 og en markedsandel på 4,8 %.
Tema
Vår 2002
Høst 2002
Vår 2003
Høst 2003
Vår 2004
Eyolf Dale
Eyolf Dale (født 5. mars 1985 i Skien) er en norsk pianist og komponist bosatt i Oslo.
Han begynte å spille piano i 6-årsalderen, og fikk tidlig pianoundervisning. Etter endt videregående skole jobbet han freelance som pianist, kapellmester og arrangør i Grenlandsområdet før han i 2005 startet sitt kandidatstudium ved Norges musikkhøgskole. Der studerte han hos bl.a. Misha Alperin, Bjørn Kruse og Jon Balke, og fullførte mastergradsstudiet i 2011.
Dale har en omfattende produksjon som komponist både for jazzensembler og ensembler innen klassisk- og samtidsmusikk, og han har en betydelig internasjonal karriere som jazzmusiker. Dale har spilt på de fleste norske jazzfestivaler, samt internasjonale festivaler som North Sea Jazz Festival, London Jazz Festival, Pori Jazz, Shanghai Arts Festival, JazzKaar, Südtirol Jazz Festival m.fl.
Siden 2013 har han også vært tilsatt som Førsteamanuensis i Jazz på Norges musikkhøgskole.
Skiskyting under Vinter-OL 1960
Under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley stod skiskyting på programmet for første gang. Det ble arrangert én øvelse, 20 km individuelt for menn. Det ble gitt to straffeminutter per bom. Norge sendte kun tre skiskyttere til Squaw Valley. Både fjerdemann som ble nominert av Interimsstyret for skiskyting, Ivar Skogsrud fra Elverum og reserven Erling Bjørn fra Alvdal måtte bli hjemme. Tredjemann på laget, Jon Istad fra Voss ble 11. mann med 4 bom og sluttiden 1.44,54. Det deltok 30 løpere fra ni forskjellige nasjoner.
20 km individuelt
Dato: 21. februar 1960
Pumpesump
Pumpesump, eller bare sump, er en beholder for stoffer som skal pumpes. Pumpa kan plasseres i sumpen (nedsenket pumpe), eller stå over, eller på sida av sumpen (tørroppstilt pumpe). Tørroppstilte pumper må ha en sugeslange ned i sumpen. Trykktapet i sugeslangen kan ikke være større enn lufttrykket i sumpen. Dette setter begrensninger på plasseringen av en tørroppstilt pumpe.
Til pumping av spillvann brukes det nå i Norge for det meste prefabrikkerte pumpesumper av glassfiberforsterket umettet polyester (GUP). Spesielt store sumper, og sumper som er en integrert del av en større bygning, for eksempel et avløpsrenseanlegg, blir fortsatt laget i plasstøpt betong. Det selges også prefabrikkerte pumpesumper i betong, men de er ikke mye brukt, selv om den større tyngden kan være en fordel. GUP-sumper må nemlig forankres mot oppdrift der det er fare for høy grunnvannstand, eller oversvømmelse.
Et annet bruksområde for sump er i store akvariefiltre.
I forbrenningsmotorer med våtsumpsmøring fungerer bunnpannen som pumpesump (reservoar).
Klosterfoss kraftverk
Klosterfoss kraftverk er et vannkraftverk i Skiensvassdraget i Skien kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Det er installert to kaplanturbiner på totalt 13 MW. Midlere årsproduksjon er på 76 GWh.
Kraftstasjonen ligger ved Klosterfossen i fallet mellom Farelva og Skienselva. Kraftverket henter vann gjennom 2 luker.
Eidet kraftverk utnytter det samme vannfallet som Klosterfoss kraftverk.
Christer Kihlman
Christer Alfred Kihlman (født 14. juni 1930 i Helsingfors, død 8. mars 2021 i Helsingfors ) var en finlandssvensk forfatter og litteraturkritiker.
Kihlman debuterte i 1951 med diktsamlingen Rummen vid havet og fulgte opp med Munkmonolog (1953), begge mens han var student ved Helsingfors universitet. Siden 1960 har han konsentrert seg om prosa. Hans første roman Se upp Salige! (1960, norsk 1974) vakte oppsikt med sitt oppgjør med det innestengte miljøet i finlandssvensk borgerskap, i en lett kamuflert Borgå, hvor han bodde på denne tiden. Samme tema og miljø ble gjentatt i Den blå modern (1963). Kihlman introduserte en svært personlig og likevel universell «bekjennelseprosa» i den finlandssvenske litteraturen med boken Människan som skalv (1971), hvor han skildrer depresjoner, destruktive ekteskap, alkohol og homoseksualitet. De to romanene Dyre prins (1975, norsk 1976) og Gerdt Bladhs undergång (1987) skildrer også hulhet i borgerskapet. I den første skildres oppkomlingen direktør Donald Blaadh, som får lykke ødelagt av sønnens selvmord. I fortsettelsen rakner det for direktør Gerdt Blaadh da konas elsker og hans egne affærer med mannlige prostituerte kommer til overflaten. I begge bøkene drøftes forholdet mellom liv, kunst og samtid. I de tre kortromanene Alla mina söner, Livsdrömmen rena og På drift i förlustens landskap (1980–86) skildres en latinamerikansk reise der jeg-personen ønsker å adoptere en argentinsk gutteprostituert.
Ved siden av sitt forfatterskap har Kihlman tidvis arbeidet som bibliotekar og journalist. Han var redaktør for tidsskriftet Arena 1951–1954, litteraturkritiker i Nya Pressen 1952–1960, og har skrevet for Helsingin Sanomat, Dagens Nyheter og Ny Tid.
Christer Kihlman har siden 1993 bodd i Diktarhemmet i Borgå, som siden 1921 har vært en æresbolig for finlandssvenske forfattere. Hans bøker er oversatt til finsk, dansk, engelsk, estisk, norsk, russisk, tsjekkisk og tysk.
Skotfoss kraftverk
Skotfoss kraftverk er et vannkraftverk ved Skotfoss ved enden av Norsjø i Skiensvassdraget i Skien kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1953 og ombygget i 1969. Verket utnytter et fall på 10 meter i elven.
Det er installert to kaplanturbiner på totalt 24 MW. Midlere årsproduksjon er på 169 GWh.
Kraftverket eies av Akershus Energi gjennom selskapet Skien Kraftproduksjon AS.
Slik talte Zarathustra
Slik talte Zarathustra (tysk: Also Sprach Zarathustra, 1883–1885) med undertittelen «en bok for alle og ingen», er den tyske filosofen Friedrich Nietzsches mest kjente bok, og den han regnet som sin viktigste.
Boken er blant annet kjent for sin fortellerstil, som utgjør et slags filosofisk eventyr med en skrivemåte som ofte kan minne om Det nye testamente og De Platoniske dialoger og til tider om før-sokratiske arbeider i stil og bruken av naturfenomener til fortelling og forklaring. Den rommer mange henvisninger til vestlige litterære og filosofiske tradisjoner, og bidrar dermed samtidig til en forklaring på disse tradisjonene og problemene omkring dem. Skikkelsen Zarathustra holder taler om filosofiske emner, løselig bygd opp omkring en skildring av hvordan han utvikler seg og hvordan ideene hans blir mottatt.
Bokens flertydighet og paradoksale natur har bidratt til at den ble mottatt med begeistring av publikum, men også gjort den lite egnet for strengt akademisk arbeid og analyse; Also Sprach Zarathustra var derfor lenge et lite påaktet emne for forskere, inntil Nietzsche og hans ukonvensjonelle stil, som ikke skiller mellom filosofi og litteratur, i andre halvdel av 1900-tallet igjen ble gjenstand for utstrakt interesse.
Den inneholder versjoner av Nietzsches begreper om den evige gjenkomst, viljen til makt og Guds død, og Nietzsche nevner for første gang Übermensch (Overmennesket), temaer som senere kom til å prege bøkene hans.
William Christian (predikant)
William Christian (født 10. november 1856, død 11. april 1928) var en baptistpredikant fra Wrightville, Arkansas som i 1889 etablerte The Church of The Living God, den første kristne menigheten i USA som var inspirert av svart nasjonalisme.
Christian fikk en åpenbaring i 1888, og skrev en katekisme som han distribuerte i sin egen menighet. Et hovedtema her er at både Abraham, kong David og Jesus var svarte, og at negrene i USA var direkte etterkommere etter Bibelens israelitter.
Han ledet menigheten sammen med broren John Christian, men de to skilte lag i 1895, og ledet deretter hver sin menighet, begge med samme navn. Williams menighet kalte seg The Church of The Living God (Christan workers for fellowship). Brorens menighet Church of the Living God, the Pillar Ground of Truth for All Nations har et mer jødisk preg.
Diagenese
Diagenese er summen av alle fysiske, kjemiske og biologiske endringer, unntatt forvitring og metamorfose, som et sediment går gjennom etter avsetning.
Upper Ten
Upper Ten-blandingen er fire år gammel. Det finnes eldre whiskyer i blandingen, men den yngste bestemmer alderen som oppgis for hele blandingen. Maltinnholdet i Upper Ten er hele 47 %, noe som er høyt for en blended whisky.
I 2000 var det den mestselgende whiskyen på Vinmonopolet, med 175 000 liter solgt, og i 2001 vant Upper Ten en kåring i det London-baserte tidsskriftet Wine & Spirit.
Fylkesvei 7408
Fylkesvei 7408 går mellom Kila og Tryggestad i Rødøy kommune. Veien er 5,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 437.
Bergen landdistrikt
Bergen landdistrikt, også benevnt Domkirkens og Korskirkens landsogn, var en kommune i Hordaland fylke, Norge. Kommunen (herredet) ble etablert i 1837. I 1835/1875 hadde området 1381/4833 innbyggere. Ved lov av 18. mai 1876 ble Bergen landdistrikt tatt opp i Bergen (som den gang var et eget fylke) fra 1. januar 1877.
Opprinnelsen til Bergen landdistrikt var en grenseoppmåling i årene 1776-89 som skulle fastslå hvor byens grenser skulle gå. Resultatet av dette arbeidet ble opprettelsen av to landsogn - som ikke ble underlagt byens jurisdiksjon. Korskirkens landsogn som omfattet hele Sandviken ble skilt ut fra Hammer prestegjeld, og Domkirkens landsogn som omfattet Kalfaret, Nygård og Møhlenpris.
Herredet omfattet Domkirkens og Korskirkens landsogn, med strøkene Møhlenpris, Nygård, Kalfaret, Sandviken og Ytre Sandviken (totalt ca. 4,7 km²), og byfjellene Fløyfjellet og Sandviksfjellet. Disse inngår i dag i bydelen Bergenhus.
50-øre
Den siste norske 50-øresmynt tilsvarte en halv norsk krone. Grafisk formgiver er Grazyna Jolanta Lindau.
Fra og med 1. mai 2012 opphørte mynten å være tvungent betalingsmiddel i Norge. Norges Bank innløste 50-øringer frem til 1. mai 2022. Norges Bank har påpekt at mynten i stor grad ble brukt som veksel i butikker, men ble samlet opp hos kunder og dermed ikke sirkulerer som en ordinær betalingsmynt. Dette medførte at Norges Bank måtte prege 50-øringer til tross for at det var nok 50-øringer i sirkulasjon. Bortfall av 50-øringen antas å gi reduserte samfunnsmessige kostnader med tanke på lager og transport, uten å gå utover effektiviteten i betalingssystemet.
Anleggsgartner
En anleggsgartner arbeider med anlegg og vedlikehold av uterom, idrettsanlegg, gater og naturområder. Faget har historiske røtter langt tilbake til gresk, kinesisk, egyptisk og babylonsk hagekultur.
Anleggsgartneren bruker materialer som naturstein, metall, betong, tre, løsmasser, jord og planter til å forme landskap. Vedlikehold innbefatter stell av planter inkludert gressområder, renhold, snøfjerning, og tilsyn med lekeplasser. Kunnskap om økologi, geoteknikk, botanikk, byggteknikk og klima er nødvendige i anleggsgartnerens arbeid.
Utdanningen i Norge er to-årig teknisk fagskole, og så to år i lære i bedrift. Ved avsluttet læretid avlegges fagprøve, og kandidaten mottar sitt fagbrev. Det har vært utdanning i faget i Norge siden 1917.
Sid McGinnis
Sid McGinnis (født 6. oktober, 1949 i Pittsburgh, Pennsylvania) er en amerikansk musiker best kjent som gitarist i The CBS Orchestra, som var husbandet til Late Show with David Letterman.
Har turnert med artister som Barry Manilow, Peter Gabriel, Carly Simon og Laurie Anderson. Han har også spilt på platene til blant andre Dire Straits, Ashford & Simpson, David Lee Roth, Paul Simon,Simon & Garfunkel, Bob Dylan, David Bowie og Leonard Cohen.
McGinnis ble med i The World's Most Dangerous Band i 1984, som var Late Night with David Lettermans husband. Han var egentlig bare invitert til å spille gitar med bandet en uke, men endte opp med å bli bandets faste gitarist. Da David Letterman skiftet fra NBC til CBS og Late Show with David Letterman i 1993, ble han med på lasset og forble et av medlemmene i The CBS Orchestra til Letterman gikk av med pensjon 20. mai 2015.
Jyderup
Jyderup en stasjonsby på Nordvestsjælland i Danmark med 4,123 innbyggere (2013). Byen ligger i Holbæk kommune og hører til Region Sjælland.
Frem til kommunalreformen i 2007 var den administrasjonssenter i tidligere Tornved kommune.
Byen har en stor kommuneskole og en svømmehall som ble bygd i 1973.
Jyderup kirke er fra slutten av 1100-tallet.
KS Dinamo Tirana
Klubi Sportiv Dinamo Tirana er en albansk fotballklubb som spiller i Kategoria e Parë på nest høyeste nivå. Laget ble stiftet i 1950 og spiller sine hjemmekamper på Qemal Stafa stadion
Horsens
Horsens er en by på Østjylland i Danmark med 55 884 innbyggere (2014), og ligger ved enden av Horsens fjord på den jyske østkysten. Horsens er hovedby i Horsens kommune i Region Midtjylland. Byen nevnes første gang på 1100-tallet og var en betydelig by i Middelalderen med atskillige klostre og festningsanlegg.
Da prins Christian Frederik oppdaget at hans kone, prinsesse Charlotte Frederikke, hadde et forhold til sin franske sanglærer, komponisten Édouard du Puy, ble paret separert 1809 og skilt i 1810. Hun ble forvist til Horsens og fikk forbud mot å se sin sønn, den senere Frederik VII av Danmark, igjen. Hun bodde i Horsens fra 1810-1829, men dro senere til Roma.
Det tidligere Horsens statsfengsel, etablert i 1853, og lagt ned i 2006 er i dag en kulturarena.
Saudi-Arabia under Sommer-OL 2000
Saudi-Arabia under Sommer-OL 2000. Atten sportsutøvere fra Saudi-Arabia deltok i fem sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var sjuende gangen som Saudi-Arabia deltok i et sommer-OL. De kom på delt 61.-plass med en sølv- og en bronsemedalje.
Den sentrale partiskolen til Kinas kommunistparti
Den sentrale partiskolen til Kinas kommunistpartis sentralkomité (kinesisk: 中共中央党校) i Beijing, også kjent som Den sentrale partiskole, er den høyeste utdannelsesinstitusjon for opplæring av ledende kadre innen Det kinesiske kommunistparti. Skolen hadde i oktober 2007 rundt 1.300 studenter. Presidenten er (2009) Xi Jinping.
Historie
Partiskolen ble etablert som det kinesiske kommunistpartis sentralkomites Marx-skolen i kommunisme (中共中央马克思共产主义学校, pinyin: Zhōnggòng Zhōngyāng Mǎkèsī Gòngchǎnzhǔyì Xuéxiào) i Ruijin i provinsen Jiangxi i 1933. Den gikk inn da Den røde armé la ut på «den lange marsjen», og ble gjenopplivet igjen så snart det kommunistiske lederskap etablerte seg i Shaanxi, nordvest i landet, vinteren 1936. Den fikk da navnet Den sentrale partiskole. Skolen ble suspendert igjen i 1947 da kommunistene trakk seg unna Yan'an. Den ble gjenåpnet i 1948.
Saudi-Arabia under Sommer-OL 2004
Saudi-Arabia under Sommer-OL 2004. Sportsutøvere fra Saudi-Arabia deltok i flere sporter under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var åttende gangen som Saudi-Arabia deltok i et sommer-OL. De vant ikke noen medalje.
Marius Gjestrumbakken
Marius Gjestrumbakken (født 13. april 1988) er venstreback for Moss FK. Hans far Rune Gjestrumbakken spilte i en årrekke for Moss FK, og ble også seriemester i 1987.
Fylkesvei 236 (Akershus)
Fylkesvei 236 i Akershus gikk mellom Aursmoen og Mangen kapell i Aurskog-Høland. Veiens lengde var 21 km. Veien ble oppgradert til moderne tofeltsveistandard i 11-årsperioden 1977–1988.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1465, fylkesvei 1468 og fylkesvei 1469.
Thomas Johann Heinrich Mann
Thomas Johann Heinrich Mann (født 22. august 1840 i Lübeck, død 13. oktober 1891 i Lübeck ) var en storkjøpmann og senator fra bystaten Lübeck. Han var far til forfatterne Thomas Mann og Heinrich Mann.
Han var sønn av Johann Siegmund Mann Jr. (1797–1863) og Elisabeth Marty (1811–1890), og hadde fire søsken. I 1862 overtok han firmaet som bestefaren hadde grunnlagt i 1790, ''Joh. Siegm. Mann, Commissions- und Speditionsgeschäfte''. En måned senere døde faren, og 22 år gammel fikk han ansvaret for familien.
I 1869 ble han gift med Julia da Silva-Bruhns (1851–1923). Hennes far, Johann Hermann Ludwig Bruhns (1821–1893), var en kjøpmann fra Lübeck som hadde utvandret til Brasil. Moren, Maria Luiza da Silva, tilhørte en rik plantasjeeierfamilie av portugisisk herkomst.
Thomas og Julia Mann fikk fem barn: De senere forfatterne Heinrich (1871–1950) og Thomas Mann (1875–1955), samt Julia Mann (1877–1927), Carla Mann (1881–1910) og Victor Mann (1890–1949).
Fra 1864 var Thomas Johann Heinrich Mann kongelig nederlandsk konsul. I 1877 ble han valgt til senator for næringsliv og finanser i bystaten Lübeck. Han var dermed bystatens viktigste politiker etter borgermesteren og med rang tilsvarende en minister i en tysk forbundsstat.
Han døde av kreft i 1891, og ble begravet i familiegraven på Lübecks Burgtorfriedhof, som gjenfinnes i Thomas Manns roman Buddenbrooks.
I sitt testament bestemte han at firmaet skulle oppløses og boligen selges, da sønnene «ikke var etter hans ønske». Han etterlot sin familie en betydelig formue, men de fikk bare utbetalt rentene.
Hans enke forlot etter hans død Lübeck, og slo seg ned i München med de tre yngste barna. Hun døde i Weßling i Bayern i 1923.
Ine Thereze Gransæter
Ine Thereze Gransæter (født 20. august 1969) er grunnlegger av og redaktør for Kvinner og klærs nettutgave KK.no (etablert 23. januar 2006) og trendbarometeret Trendtoppen.no (etablert 2008). Hun er i tillegg redaktør for Lommelegen.no, hvor leger svarer på innsendte medisinske spørsmål. Alle tre nettstedene er eid av Aller Internett, et heleid selskap i Aller Media.
Hun har tidligere jobbet i Kvinner og klær, Aftenposten, Nettavisen, Dagbladet, Østlendingen, Hamar Dagblad, Studentradioen i Kristiansand, samt vært redaktør i studentavisa Sørvisa.
Gransæter var hovedbidragsyter i Schibsted-krøniken Århundrets Hvem Hva Hvor (2000) og er en aktiv foredragsholder og debattant innen digitale og sosiale medier. Hun er leder i Medienettverket for kvinnelige medieledere, nestleder i Norwegian Online News Association (NONA) og sitter også i juryen til New Media Network som kåret beste norske nettsteder, digitale nyskapninger, samt årets personlighet i sosiale medier. Gransæter er også medlem av juryen som kårer årets norske nettbutikker under Posten Brings årlige arrangement LOAD.
Gransæter har også vært medlem av den norske juryen i Eurovision Song Contest/Grand Prix.
Hun er utdannet i prosjektledelse,historie, u-landskunnskap og mediekunnskap.
Thomas Bayes
Thomas Bayes (født cirka 1702 i London, død 7. april 1761 i Royal Tunbridge Wells) var en engelsk matematiker, statistiker og presbyteriansk prest.
Livsløp
Thomas Bayes var sønn av den presbyterianske prest Joshua Bayes (1671–1746). Bayes studerte fra 1719 logikk og teologi ved Universitetet i Edinburgh. Idet han ikke var anglikaner, fikk han ikke lov til å studere verken ved Cambridge eller Oxford.
Han ble ordinert i 1727, og deretter assisterte han sin far i hans virke i Hatton Garden i Holborn. I 1731 ble han presbyteriansk sogneprest i Tunbridge Wells sørøst for London. I 1752 ble han pensjonist.
Statistiker
Hvordan det kom til at han ble opptatt av sannsynlighetsteori er omstridt, men det kan tenkes at det skyldtes hans lesning av Abraham de Moivre, som han kanskje fikk privatundervisning fra som ungdom i London.
Han var den første som indikerte asymptotiske egenskaper ved rekkeutviklinger, men er mest kjent for å ha beskrevet en matematisk formel som senere av Richard H. Price er blitt omformulert til Bayes' teorem. Dette gav opphav til Bayes-analyse.
Et eksempel på bruk av Bayes-teoremet er ved diagnose av sjeldne sykdommer. Tenk at p prosent av befolkningen har sykdommen A. Hvis en diagnosetest er positiv med sannsynligheten 0,99 for en person som har sykdommen, og positiv med sannsynligheten 0,001 for en frisk person, sier Bayes-teoremet at sannsynligheten for at en tilfeldig valgt person med et positivt testresultat har sykdommen A er lik
Hvis for eksempel 1 av 10 000 har sykdommen A (p = 0,01), så blir P+ = 0,09.
I 1742 ble han fellow i Royal Society, muligens som følge av hans stridsskrift mot George Berkeley, der han forsvarte sin analysemetode.
Grav
Hans grav befinner seg på gravlunden Bunhill Fields i Moorgate nord i London; der ble det begravet mange nonkonformister. I 1969 ble dens restaurering bekostet av gaver fra statistikere fra hele verden.
Verker
Han er kjent for å ha publisert flere essays, men fremfor alt to større verker i løpet av sin levetid; ett teologisk og ett matematisk:
FN Modell 1910
FN Modell 1910 (også kalt: FN Browning Modell 1910) er en halvautomatisk pistol.
Pistolen ble designet av John Moses Browning og produsert på Fabrique Nationale (FN) i Belgia. Tidligere ble Brownings patenter både produsert hos FN i Europa og hos Colt i USA, men Colt ønsket ikke denne modellen. Browning valgte da å ta patent på den selv og produsere den kun i Europa. Pistolen ble introdusert i 1910, med ny design som ble standard på fremtidige våpen som Walther PPK og Makarov PM pistoler. Pistolen ble levert i både .380 ACP og .32 ACP og var i produksjon helt frem til 1983.
Varianter
FN Modell 1922 (også kalt 1910/22) er en variant som er noe større med lengre løp og større grep for å gi plass til en ekstra patron. Denne modellen var beregnet for militære og politi.
Modellen var i bruk av følgende land:
Browning Modell 1955 er en variant som ble introdusert av Browning Arms Company for det amerikanske markedet i 1955. Pistolen ble produsert i Belgia og var identisk til den europeiske modellen unntatt merkingene på våpenet. Importen opphørte i 1968 på grunn av strengere våpenlover i USA.
Browning Modell 1971 var en ny versjon av M1955 for å tilfredsstille de nye lovene i USA for import. Den har lengre pipe og glidestykke, justerbare sikter, fingerstøtte på magasinet, og større grep.
Gabriel Batistuta
Gabriel Omar Batistuta (født 1. februar 1969) er en tidligere argentinsk fotballspiller, og en av de mest målfarlige spillerne verden har sett i nyere tid. Batistuta, som fikk kallenavnet «Batigol», scoret 56 mål på 78 landskamper for – deriblant ti scoringer i VM-sluttspill. Han er også den eneste fotballspiller som har scoret hattrick i to forskjellige VM-sluttspill.
På klubbnivå startet Batistuta karrieren i hjemlandet for Newell's Old Boys i 1987. Korte opphold i storklubbene River Plate og Boca Juniors fulgte, før han i 1991 ble solgt til italienske ACF Fiorentina. Batistuta spilte ni sesonger i Fiorentina, hvor han ble intet mindre enn en folkehelt. Han scoret 168 mål på 269 seriekamper for Firenze-klubben, og da han ble solgt til AS Roma sommeren 2000 skapte det opptøyer blant misfornøyde Fiorentina-fans.
Batistuta spilte to og en halv sesong i Roma, som han hjalp til ligamesterskap i 2001 med 20 mål på 28 kamper. Dette var Romas første mesterskap på 18 år, og Batistutas første ligatrofé i Italia. Våren 2003 ble han leid ut til Inter, før han avsluttet karrieren med to sesonger for al-Arabi i Qatar.
På landslagsnivå var Batistuta med på å vinne Copa América i 1991 og 1993. I det sistnevnte mesterskapet scoret Batistuta begge målene for Argentina i finaleseieren over. Batistuta representerte også Argentina i tre VM-sluttspill (1994, 1998 og 2002).
Mahmoud El-Haj
Mahmoud El Haj (født 13. juni 1985) er en norsk fotballspiller. I 2016 skal Mahmoud El-Haj spille for Kristiansund FK (KFK) i 3.divisjon. I tillegg til fotballen er Mahmoud personlig trener og har deltatt i Norway Open.
Jeff Koons
Jeff Koons (født 21. januar 1955 i York i Pennsylvania, USA) er en amerikansk samtidskunstner. Han er kjent for sin bruk av kitsch-bildesymboler, ofte i skulpturell form og ofte i store formater. Hans arbeider er blant de dyreste i verden, oppnådd for en samtidskunstner. Popkunst samt surrealisme er to stikkord for Koons kunst.
Jeff Koons ble født i York i Pennsylvania hvor hans far var interiørarkitekt og hadde en egen forretning. Som tenåring var han en stor beundrer av Salvador Dalí. Andre viktige forbilder Koons har nevnt er Marcel Duchamp og Andy Warhol samt eldre kunstnere, slik som Michelangelo og Leonardo da Vinci. Han gikk på kunstskoler i Chicago og i Maryland, hvor han studerte maleri. Koons fikk anerkjennelse utover 80-tallet, og opprettet et fabrikk-lignende studio i SoHo i New York.
Hans tidlige arbeider var i form av konseptuell skulptur, en av de best kjente er Three Ball 50/50 Tank (1985), som består av tre basketballer flytende i en tank halvfullt med vann. Hans neste serie var Statuary, som var store statuer av leker. Koons neste prosjekt var Banality, som kulminerte med en stor porselensfigur av Michael Jackson og hans kjæledyr-ape Bubbles. Den ble laget i tre eksemplarer. Ett av dem tilhører Astrup Fearnley Museet i Oslo.
I 1991 giftet Koons seg med den italienske pornostjernen Ilona Staller (bedre kjent som Cicciolina). Koons lagde en serie Made in heaven – bestående av malerier, fotografier og skulpturer – som viste paret i seksuelle stillinger og som skapte mer kontrovers enn noen av hans tidligere arbeider.
Staller reiste til Italia etter skilsmissen og nektet Koons all kontakt med sønnen Ludwig. I USA fikk han foreldreretten til sønnen, men den beslutningen ble omgjort av italiensk rett. Etter det engasjerte han seg i International Center for Missing and Exploited Children.
Krokus (band)
Krokus er et heavy metal band fra Sveits.
Krokus ble starta i Solothurn i 1975 av bassist (og opprinnelige frontvokalist) Chris von Rohr og gitarist Tommy Kiefer. Tidligere Eazy Money-vokalist Marc Storace ble frontfigur i bandet da de spilte inn albumet Metal Rendez-vous i 1980. Det har oppnådd kommersiell suksess og en egen fanskare, men har gjennom sin karriere i fire tiår av et mer allment publikum blitt betraktet som et fattigmanns AC/DC.
Tangentopoli og mani pulite
Tangentopoli (italiensk for bestikkelsesbyen) var et begrep som ble brukt om det korrupsjonssystemet som preget Italia i hvert fall fram til den såkalte mani pulite-etterforskningen førte til radikale endringer i det italienske partisystemet. Om situasjonen faktisk har endret seg, eller om det kun er navnene på de involverte som er nye, hersker det uenighet om.
Mani pulite (italiensk for rene hender) var en landsomfattende juridisk etterforskning som søkte å avdekke denne korrupsjonen. Etterforskningen fant sted i første halvdel av 1990-tallet og førte til slutten på den såkalte første republikk og mange av de partiene som hadde dominert denne perioden.
Tangentopoli
Italienere har generelt, men særlig på 1980-tallet og tidlig på 1990-tallet, vært skeptiske til sine politikere. Det er en utbredt oppfatning i landet å se på staten som ineffektiv med omfattende korrupsjon og med et system der personlige bånd er viktigere enn personlige kvalifikasjoner (se klientelisme).
Begrepet lottizzazione, som betyr hvordan noe deles opp i mindre deler (lotti), ble brukt om dette klientelistiske systemet. Dette systemet innebar en politisering av statsapparatet, der regjeringspartiene kontrollerte ulike deler av staten. Ansettelser kunne foregå ved personlige kontakter snarere enn på grunnlag av kompetanse og tidvis utviklet det hele seg til ren korrupsjon, der man fikk personlig betalt for å utføre bestemte tjenester. Det var ofte vanlig at bestemte partier over tid kontrollerte bestemte departementer. For eksempel var innenriksministeren fra det kristeligdemokratiske Democrazia Cristiana (DC) i hele perioden fra 1948 til 1994.
Italia er kjent for hyppige regjeringsskifter. Ikke minst gjaldt dette i perioden før korrupsjonsavsløringene, da hver regjering satt i under et år i gjennomsnitt. Med unntak av det kommunistiske Partito Comunista Italiano (PCI) var partiene grupper av organiserte fraksjoner, hver med sin egen leder, nestleder, regionale og ideologiske base. Innen partiene kjempet fraksjonene om makten og for kontrollen av deler av den offentlige sektor for å sikre seg finansiell backing og jobber til sine støttespillere. Dette var den viktigste grunnen til at regjeringene i perioden hadde så kort levetid; det måtte stadige omrokeringer til, slik at ulike fraksjonsledere fikk komme til. Ustabiliteten ble oppmuntret av hemmelige avstemninger i parlamentet, noe som gjorde det lettere for misfornøyde fraksjoner å felle en regjering.