cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Angelina Jordan
Angelina Jordan lager sine egne sanger, og har flere kanaler på YouTube, hvor mange av videoene hennes er blitt sett flere millioner ganger. Hun har også samarbeidet med mange andre kjente artister. Blant annet valgte den nå avdøde DJ-en Aviici henne som vokalist i en fremføring av Nina Simones Feeling Good i forbindelse med innspillingen av en Volvo-reklame.
Angelina Jordan var finalist i America's Got Talent The Champions i 2020. Hennes første bidrag var en høyst personlig og nedtonet versjon av Queen s Bohemian Rhapsody. Fremførelsen ble svært godt mottatt og fikk Heidi Klum i dommerpanelet til å trykke på gullknappen, noe som sikret Jordan en finaleplass. Queen hyllet også fremførelsen hennes i en egen tweet. I finalen sang hun Elton Johns Goodbye Yellow Brick Road, og fikk mye ros også for den opptredenen. Hun kom likevel ikke med da de opprinnelig ti finalistene ble redusert til fem. Til slutt vant dansegruppen V.Unbeatable fra Mumbai.
I august 2020 ble det kjent at Jordan hadde signert en platekontrakt med det amerikanske plateselskapet Republic Records. Hennes første singel for dette plateselskapet "Million Miles", er produsert av stjerneduoen Stargate, og ble lansert 6. november 2020. Den 21. juli 2023, slapp hun sin første EP gjennom sitt plateselskap Republic Records, Old Enough.
Bakgrunn
Angelina Jordan er opprinnelig fra Oslo, og er datter av Sara Astar. Jordan spiller både piano, fiolin, fløyte og litt gitar i tillegg til å synge. Hun lager musikk og maler på fritiden. På Oslo kulturskole fikk hun opplæring i stemmebruk av sanglærere. Angelina Jordan har bodd blant annet i USA, hvor hennes far har jobbet som ingeniør i oljeidustrien. Per 2020 er hun bosatt i Los Angeles i USA.
Sørlibakken (Oslo)
Sørlibakken er en vei på Kastellet i bydel Nordstrand i Oslo. Den går som blindvei østover fra Ekebergveien og fremstår som adkomstvei til Ekebergveien 166.
Navnet ble vedtatt i 1989.
Ingen hus har adresse Sørlibakken.
Snauhaugtunnelen
Snauhaugtunnelen er en tunnel på fylkesvei 49 i Kvam kommune i Vestland. Tunnelen er en av fire tunneler på strekningen gjennom Tokagjelet. Den er 348 meter lang og ble åpnet i 1954, mens veien ble tatt i bruk 1960-tallet.
Gammarus italicus
Gammarus italicus er en art i slekten Gammarus innenfor familien Gammaridae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder.
Arten er ikke funnet i norske farvann eller i nordlige Atlanterhavet.
Fardalen (Sund)
Stedet
Tettstedet Fardalen ligger langs fylkesvei 560 lengst sør på Sotra, tettbebyggelsene Fardalen og Fiksnesvika er del av tettstedet.
Torynorrhina laotica
Torynorrhina laotica er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (ca. 25 millimeter), nokså bred, blank, skinnende grønn gullbasse. "Snuten" er avrundet firkantet uten horn eller tenner. Beina er mørkgrønne.
Utbredelse
Arten lever i Laos og Vietnam.
Systematisk plassering
Som for flere andre av gullbasse-slektene med navn som slutter på "-rhina" er det uklart om navnet bør staves med én (-"rhina") eller to (-"rrhina") r-er.
Doug Jones (skuespiller)
Doug Jones (født 24. mai 1960) er en amerikansk skuespiller. Han har spilt i blant annet Pans Labyrint (El laberinto del Fauno) fra 2006.
Homare Sawa
Homare Sawa (født 6. september 1978) er en japansk kvinnelig tidligere fotballspiller. Hun spilte angrep, og var også en del av det japanske landslaget.
Hun ble tatt ut til å representere Japan under Sommer-OL 2008 i Beijing. Hun ble toppscorer i fotball VM 2011.
Hun ble tildelt prisen FIFA World Player of the Year for 2011.
Anne Birgitte Fossum
Anne Birgitte Fossum (født 1. februar 1960) er en norsk siviløkonom og forretningskvinne. Hun var nummer 44 på tidsskriftet Kapitals oversikt over Norges hundre mektigste kvinner i 2008.
Hun er daglig leder i eiendomsfirmaene Abisco, Urdia, Mittas, Hermus og One of five. Hun er hovedaksjonær i Abisco.
Fossum er styreleder i interesseorganisasjonen Norsk Investorforum, fonds- og aksjemeglingsfirmaet Altaria, bedriftsrådgivningsfirmaet Fora og investeringsfirmaet Foinco (siden 2000) og styremedlem i allmennaksjeselskapene Norwegian Property (fra 2007) og Bluewater Insurance. Hun har også styreverv i Heidenreich-konsernet.
Fossum er utdannet siviløkonom (lic.oec.) fra St. Gallen i Sveits i 1984. Hun har tidligere vært Brand Manager i Procter & Gamble i Tyskland.
Bassem Amin
Bassem Amin (باسم أمين; født 9. september 1988) er en egyptisk stormester i sjakk, som er den høyest rangerte spilleren i Afrika.
Han kvalifiserte seg til Verdenscupen i sjakk 2013 hvor han røk ut i første runde mot aserbajdsjaneren Eltaj Safarli. Han avanserte til andre runde i Verdenscupen i sjakk 2015 ved å slå kroatiske Ivan Šarić, men tapte der mot russeren Dmitrij Jakovenko. Under Verdenscupen i sjakk 2017 røk han i første runde mot ungarske Viktor Erdős.
Antelope Island State Park
Antelope Island, med et areal på 68 km² er den største av de ti øyene i Store Saltsjø, den største innsjøen i den vestre delen av USA, og den største saltsjøen på den vestlige halvkule. Øya ligger i Davis County, Utah, i den sørøstre delen av innsjøen og blir til en halvøy når sjøen er på sine laveste vannstandsnivåer. Antelope Island har flokker med prærieantiloper (derav navnet), tykkhornsau, rundt 600 bison (som ble introdusert til øya i 1893 av William Glassman og John Dooley ), samt coyote, rødgaupe (lynx rufus), mulhjort, amerikansk grevling (taxidea taxus), hulepinnsvin, hare og millioner av vadefugler (bla. finner man avosettfugler som svarthalsavosett (himantopus himantopus mexicanus), willetsnipe, sandløper langs strendene og langnebbet snipe (numenius americanus), graveugle, berghøne samt flere typer rovfugler i gresslandskapet lengre inn på øya. Store Saltsjø tiltrekker seg store enorme mengder lappedykkere, hvithalesvømmesnipe og californiamåke (larus californicus)).
Store Saltsjø er en av de viktigste steder i USA for migrerende fuglerarter. Fuglene trekker hit for å fråtse i det store antallet saltfluer og saltkreps (artemia salina) som finnes i sjøen. Bison ble introdusert til øya i 1893 og har vist seg å være et verdifullt genbasseng for bisonoppdrett og konserveringsformål. Bestanden blir regulert hver høst i oktober da antallet etter kalving gjerne har kommet opp i 700. og da vinterbestanden blir foretrekket å være rundt 550 dyr.
Delstatspark
Antelope Island State Park er en delstatspark på øya, etablert i 1981 og del av Utah State Parkssystemet. Øya er framkomelig med båt og for bilister, syklister og gående via en 11 km lang molo (som ble gjenåpnet i 1992 etter å ha ligget under vann i et tiår p.g.a. rekordvannstand i sjøen) som går fra Syracuse, Utah i Davis County. Framkomst fra I-15 er via Exit 332, Syracuse/Antelope Drive (SR-108). Øyas kystlinje er for det meste (bortsett fra vestsiden av øya) relativt flat, med strender og sletter som strekker seg til foten av fjellene på øya. De bratte fjellene er synlige fra mesteparten av det nordlige Wasatch Front, og når en høyde på 2 010 moh., eller omtrent 760 meter over Store Saltsjø.
Antelope Island State Park opererer en 10 watts turistradio radiofrekvens 530 kHz AM. Radiosenderen ligger på sørsiden av moloen nær øya. Radiostasjonen kan bli hørt i nærliggende Ogden og så langt sør som Salt Lake City, Utah. Turistradioen sender informasjon om parkens åpningstider og annen generell informasjon om parken.
På østsiden av øya, 17,5 km sør fra moloen, ligger Fielding Garr Ranch. Her kan man se den eldste europeiske bygningen i Utah som fortsatt står på sitt originale fundament.
Sphaericosoma
Sphaericosoma er en slekt av biller som tilhører familiegruppen stumpbiller (Histeridae).
Utseende
En liten, nesten kulerund stumpbille.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Madagaskar.
Finland under Vinter-OL 1928
Finland under Vinter-OL 1928. Atten sportsutøvere, hvorav en kvinne, fra Finland deltok i fem sporter under Vinter-OL 1928 i St. Moritz. Finland kom på fjerdeplass med medaljefordelingen to gull-, en sølv- og en bronsemedalje. Alle medaljene ble vunnet i hurtigløp på skøyter.
Bondo
Bondo kan vise til
Gammarus orinos
Gammarus orinos er en art i slekten Gammarus innenfor familien Gammaridae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder.
Kåre Øijord
Kåre Øijord (født 18. april 1921 i Bergen, død 21. juni 2016 i Drammen) var en norsk maler og grafiker. Etter påbegynt studium ved Norges Tannlegehøyskole, ble han elev ved Statens Håndverks- og kunstindustriskole i 1946. Samme år debuterte han på Høstutstillingen med «Vedkommando Buchenwald», en radering med motiv fra fangenskapet i konsentrasjonsleiren Buchenwald i 1944. I 1950 debuterte han som maler med det store arbeidet «Vårdikt». Dette året flyttet han til Drammen der han var bosatt siden. Øijord har blant annet dekorert Slagen kirke i Tønsberg kommune, Holmsbu kapell og Drammen teater. I 1996 viste Drammen kunstforening «Kåre Øijord 75 år : en retrospektiv jubileumsutstilling». 2021 vises en stor utstilling på Drammen museum, «Kåre Øijord : En mann, hans tid og hans landskap».
Yūki Nagasato
Hun ble tatt ut til å representere Japan under Sommer-OL 2008 i Beijing.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1960 – 1500 meter menn
1 500 meter hurtigløp på skøyter menn var en øvelse under Vinter-OL 1960. Øvelsen ble avholdt på Squaw Valley Olympic Skating Rink og for første gang i OL-historien på kunstis. Konkurransen startet mandag, 26. februar 1960.
Rekorder
Dette var gjeldende rekorder verdens og olympisk rekord før Vinter-OL i 1960.
(*) Rekorden ble satt på naturis.
MMI
MMI har flere betydninger:
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1960 – 1500 meter menn
Resultater
Jevgenij Grisjin som var den første skøyteløperen til å forsvare sin olympiske mestertittel på 500 meter klarte å gjenta bedriften på 1 500 meter ved på ny å vinne tittel på den øvelsen. I 1956 delte han tittelen med sin landsmann Jurij Mikhajlov. Denne gangen skjedde det samme med Roald Aas. Grisjin var den andre skøyteløperen til å vinne 2 gullmedaljer på 1 500 meter etter Clas Thunberg som vant i 1924 og 1928.
Emil Väre
Väre ble olympisk mester i klassen lettvekt i bryting gresk-romersk stil under OL 1912 i Stockholm. Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen vant han sin andre olympiske tittel i bryting, også denne gang i lettvekt gresk-romersk stil.
Knebeskytter
En knebeskytter er en type verneutstyr brukt på knærne for å beskytte dem mot skade ved fall eller slag, eller for å gi polstring ved langvarig kneling.
Knebeskyttere brukes i mange idretter, som utforsykling og BMX, rulleskøyter, rullebrett, cricket, volleyball, håndball, basketball, amerikansk fotball, polo, dans, og så videre.
Knebeskyttere finnes også på en del politi- og militære uniformer. De finnes også på arbeidklær til en del fagfolk som for eksempel rørleggere, teppeleggere, flisleggere, tømrere og mekanikere, samt snekkere og hjemmefiksere. Hyppig arbeid kan kreve harde, robuste kneputer med harde skall, mens dersom arbeidet er mer sporadisk kan man klare seg med en lettere, mykere og mer fleksibel knepute som gir økt komfort.
Haukanestunnelen
Haukanestunnelen er en tunnel på fylkesvei 49 i Samnanger kommune i Vestland. Tunnelen er 635 meter lang.
Amalie Skram
Amalie Skram (tidligere Berthe Amalie Alver; født 22. august 1846 i Bergen, død 15. mars 1905 i København) var en norsk forfatter, ansett for å være en av de fremste naturalistiske forfatterne i Norge. Sammen med blant andre Alexander Kielland og Jonas Lie er hun en av de mest markante innen det moderne gjennombrudd. De fleste verkene hennes handlet om kvinner og deres private liv.
I romanene sine ga hun en kritisk fremstilling av de sosiale forholdene i samtiden, men hun skrev også om det indre livet. I hennes mest kjente verk – Hellemyrsfolket – gir hun klart uttrykk for en naturalistisk holdning, men i senere verk som Sommer fra 1899 kommer en mer stemningsfull uttrykksmåte frem.
Lesneiidae
Lesneiidae er gruppe små insekter som tilhører gruppen støvlus (Psocoptera). De er ikke parasitter men lever av ulikt dødt organisk materiale, alger og soppsporer.
Amalie Skram
Fra hun debuterte i 1885 til hun døde i 1905, ga hun ut rundt 20 verk. Det meste er romaner, men noe er også noveller og skuespill. I tillegg skrev Skram en rekke litteraturanmeldelser i sitt arbeid som kritiker. Noen av verkene hennes er også filmatisert.
Lesneiidae
Utbredelse
Slekten Lesneia finnes i Afrika.
Systematisk inndeling
Systematikken innen gruppen støvlus følger. Familien Lesneiidae ble skilt ut fra Elipsocidae i 2004.
Amalie Skram
Oppvekst
Moren var opptatt av at barna skulle få en god utdannelse og Amalie fikk gå på den beste pikeskolen i byen, og to av brødrene gikk på latinskolen, selv om familien hverken hadde høy sosial status eller mye penger. Hun fortalte selv at hun ikke gikk rett hjem etter skolen som de fleste andre barna, men i stedet vandret gatelangs eller fulgte etter byoriginaler som «Småfylla» og «Tippe Tue». Faren prøvde gjentatte ganger å få med ektefellen og barna til USA, men klarte ikke å overtale ektefellen. Noen år senere kom det melding om at han var død. Det har vært spekulert i om det var han selv som sendte meldingen for å kunne starte et nytt liv med ny ektefelle og barn, for 28 år senere sto dødsannonsen hans i avisen. Familien valgte da å anta at dette var en misforståelse.
Det første ekteskapet
I 1863 ble Amalie Alver konfirmert, og på samme tid ble hun kjent med den ni år eldre skipsføreren Bernt Ulrik August Müller. Kort tid etter farens reise forlovet de seg og i 1864, da hun var knapt 18 år gammel, ble de gift. Dette skjedde trolig etter press fra moren, for Müllers familie hadde høy sosial status, noe hun mente var en fordel. Kort tid etter dro ektefellene Müller på en lang sjøreise til blant annet Mexico og Jamaica. Da de kom hjem bosatte de seg i Bergen igjen. Den første sønnen deres, Jacob, ble født i 1866, den andre, Ludvig August, kom til verden to år senere. Amalie ble med ektefellen ut på reise igjen, og denne gangen var også de to sønnene med. Reisen gikk jorden rundt og varte fra 1869 til 1871. Amalie Müller var uvitende om seksualitet og reagerte avvisende og med kulde på den erotiske virkeligheten som møtte henne i ekteskapet med Müller. Først mer enn 20 år senere i brev til sin fremtidige andre ektefelle Erik Skram kommer dette langsomt frem og hun gjør bruk av sine egne erfaringer litterært blant annet i Forraadt fra 1892 hvor barnebruden Aurora, kalt Ory, 17 år gammel gifter seg med den 32 år gamle skipskapteinen Riber.
Avstanden til ektemannen ble stadig større. Hun søkte skilsmisse på grunn av ektefellens utroskap, men svigerfamilien prøvde å presse henne til å la være på grunn den oppsikten og belastningen en skilsmisse ville vekke. Dette var medvirkende til at hun fikk nervesammenbrudd, og i desember 1877 ble hun lagt inn på Gaustad asyl. Hun var der i omtrent et år, og flyttet ikke hjem til Bergen igjen etter at hun ble skrevet ut. I stedet tok hun inn hos brødrene sine, først hos Wilhelm som bodde i Kragerø og deretter hos Ludvig i Fredrikshald. Senere flyttet hun til Kristiania. På denne tiden skrev hun flere litteraturanmeldelser og især om den nye naturalistiske litteraturen. Hun anmeldte blant annet Et dukkehjem av Henrik Ibsen. Hun hadde også nær kontakt med Bjørnstjerne Bjørnson og Arne Garborg. Rundt 1881 prøvde hun å få ut sin første fortelling Byråsjef Krog’s, mens hun skrev på sin debutroman Constance Ring, men ingen ville trykke fortellingen på grunn av innholdet som omtalte det tabulagte emnet kjønnssykdommer.
Det andre ekteskapet
På denne tiden skjøt karrieren hennes fart. Hun debuterte som romanforfatter med Constance Ring i 1885 i kommisjon hos Olaf Huseby & co. i Kristiania og hun betalte trykkeutgiftene selv. Boken skulle opprinnelig gis ut på Gyldendal i København og var ferdig trykt da forleggeren Frederik Hegel ville at hun skulle stryke noen avsnitt han mente var støtende. Dette ville hun ikke og Hegel stoppet derfor utgivelsen. I et brev til Amalie Skram skrev han:
Dette ble katastrofalt for Amalie Skram, det var vanskelig å finne en forlegger som ville gi ut en bok refusert av Gyldendal og i tillegg fikk det økonomiske konsekvenser. Hun hadde allerede mottatt et forskudd på 4,000 kroner som skulle betales tilbake. Det var ikke før med Professor Hieronimus i 1895 at hun fikk en bok antatt på Gyldendal i København.
Amalie og Erik Skram delte det økonomiske ansvaret for familien og levde på mange måter et moderne liv. I 1889 fikk de datteren Ida Johanne. Amalie var da 43 år gammel. Ektefellen var en god støttespiller for Amalie og ekteskapet hadde uten tvil mange gode perioder, men var også preget av mistro på grunn av Amalies sjalusi.
I 1894 la hun seg inn på Kommunehospitalets 6te Afdeling i København. Senere ble hun overflyttet til sinnssykehuset Sct. Hans Hospital ved Roskilde. Det var fra disse to oppholdene hun hentet inspirasjonen til de to sinnssykehusromanane, Professor Hieronimus og ''På Sct. Jørgen'', begge fra 1895.
Da hun kom ut fra Sct. Hans Hospital flyttet Amalie tilbake til København og Erik Skram og datteren, kalt Småen. Samlivet mellom ektefellene ble mer og mer vanskelig, både fordi hun følte seg sviktet da han ikke hadde besøkt henne under sykehusoppholdet og fordi hun stadig kom med beskyldninger om at han hadde vært utro. I 1899 flyttet de fra hverandre og tok ut separasjon. Ifølge separasjonsbevillingen datert 13. januar står det at «Protokolsekretær Asbjørn Oluf Erik Skram og Hustru Bertha Amalie f. Alver ej længer kan leve i Fællig med hinanden formedelst deres Gemytters Uoverensstemmelse.»
De siste årene
Etter separasjonen fra Erik Skram ble Amalie boende sammen med datteren. I 1899 skrev hun en artikkel i Verdens Gang hvor hun ga uttrykk for sin skuffelse over hvor dårlig mottatt hun var som forfatter i Norge og derfor kalte seg «dansk forfatter». To år etter fikk hun diktergasje fra Danmark etter avslag på flere søknader til den norske staten. Amalie Skram følte seg så avvist i Norge at hun ønsket seg, og fikk, påskriften «dansk Borger, dansk Undersaat og dansk Forfatter» på urnen sin. Likevel er det i Norge hun i ettertid har fått størst betydning, mens hun i dansk litteraturhistorie har en langt mer beskjeden rolle.
Hun døde i 1905 med verket Mennesker ufullført. Hun ble gravlagt på Bispebjerg Kirkegård i København. Graven ble slettet i 1927 og asken overført til en fellesgrav.
Tema
Amalie Skram var naturalist og opptatt av klasseskiller, kvinneundertrykkelse og dobbeltmoral. Hun ønsket blant annet å klarlegge om psykiske problemer kom av arv og miljø, og hvordan den moderne legevitenskapen kunne misbrukes. Den såkalte «medlidenhetens estetikk» står sentralt i store deler av det hun har skrevet. Skram har også skrevet om barn, om hvor avhengige de er av de voksne rundt seg og hvordan forskjeller i gutte- og jenteoppdragelsen fører til ulike kjønnsroller.
Forfatterskapet hennes er i sterkere grad enn hos andre diktere fra 1880- og 1890-årene preget av en dyp pessimisme. Denne pessimismen har likevel med seg et klart kritisk perspektiv, der kritikken mot tingliggjøring, umenneskeliggjøring og kvinneundertrykking i det fremvoksende kapitalistiske samfunnet står sentralt.
Samtidig viser hun en gjennomgående medfølelse for dem hun forteller om i bøkene sine, og det er nettopp dette som er sagt å være den fremste litterære holdningen hennes. I et brev mot slutten av livet skrev hun: «Jeg synes saa Synd i os alle sammen … Er vi ikke alle Produkter, som er og maa være, som vi er?» Amalie Skram oppfordret også til å «Arbejde, Arbejde for at lindre».
Ekteskapsromanene
Hun debuterte i 1882 med novellen «Madam Høiers Leiefolk», og fikk sitt gjennombrudd tre år senere da Constance Ring kom ut. Denne fortellingen danner etter hvert det man kan kalle starten på ekteskapsromanene i forfatterskapet, sammen med Lucie, Fru Inés og Forraadt. I disse romanene setter Amalie Skram ekteskapet, og særlig seksualitetens plass i samlivet, under debatt. Hun skildrer følgene av den store ulikheten mellom menn og kvinner når det gjelder seksuell erfaring. Generelt er kvinnene hun skildrer uvitende om seksualiteten, mens mennene som kvinnene gifter seg med er eldre og har hatt erotiske erfaringer før ekteskapet. Skram kritiserer dobbeltmoralen i samfunnet der det er sosialt akseptabelt at mennene er utro mens kvinnene blir plassert på sidelinjen.
I Constance Ring fra 1885 møter man den unge embedsmannsdatteren Constance. Hun innleder forhold til tre forskjellige menn - en forretningsmann, en lege og en musiker. Constance er helt uvitende om seksualitet og reagerer avvisende på de erotiske fremstøtene fra mennene. Livet blir etter hvert meningsløst når hun finner ut at alle tre har en annen elskerinne, og dette leder henne til selvmord. Kompleksiteten i boken har gitt rom for mange forskjellige tolkinger av den rollen Constance spiller. Det generelle temaet i boken er den mindreverdige rollen og mangelen på rettigheter kvinnene hadde i Amalie Skrams samtid. Boken ga henne en vanskelig økonomisk start på forfatterskapet, i og med at hun måtte betale trykkeutgiftene selv.
Lucie fra 1888 kan sies å ha en enklere romanform. Hovedpersonene er advokaten Theodor Gerner og ektefellen Lucie. Hun var en attraktiv og seksuelt erfaren kvinne som hadde vært danserinne og Gerners elskerinne før de giftet seg. Gerner er eldre enn Lucie, og er en rik enkemann. Klassebakgrunnen, erfaringene og forhistoriene deres gjør det vanskelig for dem å møte hverandre. Gerners sjalusi på Lucies fortid er en drivkraft gjennom romanen. Hvordan livskraften hennes blir undertrykt er et annet motiv. Etter en krangel rømmer hun hjemmefra, og blir overfalt og voldtatt ute i byen. Da hun senere føder et barn som har den samme føflekken som voldtektsmannen, blir hun hysterisk og dør fire døgn senere. Romanen er en tematisering av klasseskille, og av seksualmoraldebatten i samtiden, som blant annet kom til uttrykk i romanen Albertine av Christian Krohg to år tidligere.
Fru Inés fra 1891 handler om Inés, som er spansk og gift med en «rik, brutal og pervers gammel svenske» ved navn von Ribbing; paret bor i Konstantinopel. Inés søker å forstå sin egen feminitet og seksualitet, særlig sin manglende evne til seksuell nytelse. Romanen ble karakterisert som «den dristigste og også dystreste utforskningen av frigiditetens årsaker og av den kokette kvinnens følelsesliv». Et forhold som hun innleder til en ung engelskmann fører henne ikke videre, men ender tvert imot med at begge dør. Selv om det finnes skjematiske trekk ved romanen, regnet Skram den selv blant det fineste hun hadde skrevet. Fru Inés fikk liten oppmerksomhet i Skrams samtid, men har senere fått fornyet aktualitet.
Monaco under Sommer-OL for ungdom 2014
Monaco deltok i Sommer-OL for ungdom 2014 fra 16. til 28. august 2014 i Nanjing i Kina. Troppen bestod av en utøver; Nicolas Grinda, som deltok i 81-kilosklassen for gutter i judo.
Amalie Skram
Ekteskapsromanene
Forraadt (1892) har blitt skildret som den kunstnerisk beste romanen til Amalie Skram. Den handler også om et ulykkeleg ekteskap, denne gangen mellom barnebruden Aurora, kalt Ory, som 17 år gammel gifter seg med den 32 år gamle skipskapteinen Riber. Store deler av handlingen i boken foregår til sjøs. Ory er uvitende om den seksuelle siden ved ekteskapet, og sjokket da hun oppdager den gjør at hun hevner seg ved stadige utspørringer av mannen om det tidligere livet hans. I begynnelsen er det Ory leseren får medfølelse for og oppfatter som offer, men etter hvert som Orys utspørring av mannen blir mer og mer nådeløs, ser man også ulykken hans. Riber blir søvnløs, fortvilet og begynner å drikke. Etter hvert mister han kontrollen. Det hele ender med at han kaster seg over bord med en møllesten om halsen.
Slektsromaner
Den første av de fire bøkene, Sjur Gabriel fra 1887, skildrer livet til det fattige gårdbrukerparet Oline og Sjur Gabriel i 1820-årene på gården Hellemyren, rett nord for Bergen. Oline har et høyt alkoholforbruk og er ofte beruset, og familien sliter dag og natt. Da Oline må på sykehus og Sjur Gabriel må være hjemme og passe barna, utvikler han et spesielt forhold til yngstesønnen Vesle-Gabriel. Da denne sønnen dør etter en tids sykdom, begynner også Sjur Gabriel å drikke. Boken slutter med setningen «Fra den dag av drakk både mann og kone på Hellemyren.»
Handlingen i den tredje boken, S.G. Myhre fra 1890, foregår noen år senere. Også i den følger leseren Sivert, som nå har kommet hjem igjen og arbeider som handelsbetjent. Men etter hvert mister han jobben hos kjøpmann Munthe fordi han har vært for nærgående med datteren. Han får da hjelp til å starte opp sin egen butikk, mot at han gifter seg med Petra Frimann. Sivert blir senere vitne til at bestefaren Sjur Gabriel dør. For å unngå et pinlig opptrinn med Oline/«Småfylla», slår han henne, slik Sjur Gabriel pleide å gjøre. Dette ble et dødelig slag for bestemoren til Sivert, men det blir ikke oppdaget.
Afkom (1898), det fjerde og siste bindet i serien om Hellemyrsfolket, handler om barna til Sivert, Fie og Severin. Handlingen foregår i 1870-årene og tar opp kontrasten mellom familien Myre og den rike konsulfamilien Smith. Særlig sterkt får Siverts barn oppleve denne forskjellen, gjennom omgang med konsulfamilien. Severin tar livet av seg etter å ha blitt oppdaget da han stjeler fra sin beste venn, og Fie blir giftet bort til en mann hun hater. Men heller ikke familien Smith lever problemfrie liv. De mister nemlig den kjæreste datteren sin.
Skram skal også ha begynt å skrive på et femte bind som hun kalte Afkoms Afkom, men dette ble aldri fullført.
Sinnssykehusromanene
Endelig danner de to romanene som skildrer psykiatriske lidelser og psykiatriske institusjoner, en gruppe innenfor forfatterskapet. Professor Hieronimus og ''På Sct. Jørgen'' er banebrytende innen norsk litteratur. For første gang stifter leseren bekjentskap med de psykiatriske forholdene i samtiden. Romanene er sagt å være svært selvbiografiske, fordi Skram tar utgangspunkt i sine egne opphold på sinnssykehus i 1890-årene. Målet med bøkene var først og fremst å sette fokus på den muligheten leger har til å misbruke sin makt og autoritet.
Professor Hieronimus kom ut på Gyldendalske Boghandels Forlag i København og ga dermed Amalie Skram et mye større publikum enn tidligere.
I Professor Hieronimus (1895) møter leseren kunstneren Else Kant som oppsøker den kjente professor Hieronimus for å få hjelp. Hun er nær ved å få et sammenbrudd på grunn av presset med å være både hustru, mor og kunstner. I stedet for å få den hjelpen hun ønsker, innlegges hun på lukket avdeling. Overlege Knud Pontoppidan ved Kommunehospitalet i København var Amalie Skrams behandlende lege og modell for Hieronimus. Etter utgivelsen av boken søkte Pontoppidan avskjed etter press fra offentligheten.
''På Sct. Jørgen som ble utgitt samme år, er en direkte fortsettelse av Professor Hieronimus'', og handler om tiden da Else Kant var innlagt på sinnssykehuset Sct. Jørgen, og hvordan hun prøvde å få legene til å forstå at hun ikke var sinnssyk og derfor ikke hadde noe der å gjøre.
Andre verk
I tillegg til de mest kjente verkene av Amalie Skram, var hun en produktiv skribent. Romaner, noveller og fortellinger var hovedengasjementet hennes, men hun var også en dyktig kritiker og litteraturanmelder, spesielt før hun fikk det virkelige gjennombruddet med Constance Ring.
Amalie Skram ble grepet av Den bortkomne Faderen av Arne Garborg, og hun oversatte boken til dansk. Den kom ut på Gyldendal dansk forlag i 1901.
Amalie Skram fortsatte med å skrive helt til hun døde i 1905. De siste årene ga hun heftevis ut det som skulle bli den siste romanen hennes, Mennesker.
Antisemittisme
Amalie Skram skrev generaliserende og antisemittisk om jøder som ekle, små ting uten morsmål, viljesterk og fæle. Skram skrev om brødrene Georg Brandes og Edvard Brandes at de var «funklende slangglatte, magtbegjærlige revanchetørstende jødebegavelser». Til Erik Skram skrev hun hatet disse jødetampene av jøderasen som hun oppfattet som en motbydelig slekt. Erik Skram var sjokkert over Amalies holdning og etter påvirkning fra Erik fjernet hun utfallene mot Brandes i manuskriptet til Constance Ring. Arne Garborg var til dels på linje med Amalie Skram og de to korresponderte. Garborg ga blant annet i dagbøkene uttrykk for antisemittiske forestillinger for eksempel om at det egentlig var Hamburg-jødene som eide jorden i Norge, at de jødiske pengeveldet holdt første verdenskrig igang, og at hele Europa er i «lomma på pengejøden».
Ettermæle
Feminismen i 1970-årene medførte en renessanse for Amalie Skrams diktning og i det følgende tiåret ble alle bøkene hennes utgitt på nytt. Interessen førte til en revurdering av både av ekteskaps- og sinnssykehusromanene og de mindre kjente tekstene hennes. Dette hadde sammenheng med det sosiale engasjementet i samtiden, og fordi Amalie Skram med stor sosial og psykologisk innsikt synliggjorde sider ved livet som andre forfattere tiet om. Man kan derfor si at Skram hadde en sterkere posisjon som sentral norsk forfatter mot slutten av 1900-tallet enn hun hadde ved starten.
I 1994 ble Amalie Skram-selskapet dannet i Bergen. Stiftelsen deler ut den skjønnlitterære Amalie Skram-prisen på Skrams fødselsdag 22. august.
Ambrosia Tønnesen utførte en marmorbyste av Skram i 1916 og i 1949 ble det avduket en bronsestatue av henne laget av Maja Refsum. Den er plassert i Klosterhagen på Nordnes i Bergen. I 1996 fikk Skram en minnebyste på Bispebjerg kirkegård i København, den er skapt av Per Ung.
Amalie Skram har fått gatenavn oppkalt etter seg i flere norske kommuner.
Gunnar Staalesen har i to omganger dramatisert deler av Hellemyrsfolket for Den Nationale Scene; Hellemyrsfolket i 1992, etter det første og de to siste bindene i verket, og Sivert Skuteløs i 1994 etter To Venner
21. etappe av Giro d’Italia 2019
21. etappe av Giro d'Italia 2019 var en individuell tempoetappe i Verona 2. juni 2019.
Claes Johansson
Claes Edvin Johansson (født 4. november 1884, død 9. mars 1949) var en svensk bryter som deltok i flere olympiske leker.
Johansson ble olympisk mester i klassen mellomvekt i bryting gresk-romersk stil under OL 1912 i Stockholm. Åtte år senere, under OL 1920 i Antwerpen vant han sin andre olympiske tittel i bryting, denne gang i lett tungvekt gresk-romersk stil. Han var også med under OL 1924 i Paris i vektklassen tungvekt, men ble der utslått i tredje runden.
Lilia Wilson
Lilia Virginia Wilson (født 9. desember 1921 i Panama by, død 3. juni 2019 i Arizona ) var en panamansk friidrettsutøver, som konkurrerte i høydehopp.
Bakgrunn
Hun ble født på Santo Tomás Hospital i Panama by. Hennes far var Simeon Wilfred Wilson fra St. Thomas in the East på Jamaica, og hennes mor var Dorcas Valenciana Bryan fra Portland i USA. Begge disse hadde flyttet til Panama for å jobbe innen byggenæringen. Faren etablerte et klesrenseri, Mr. Wilson’s Clean and Press, der Lilia hjalp til. De var til sammen åtte søsken, og Lilia var nest eldst. Hun dro på ferie til New York i 1961, men bestemte seg for å bli boende der, i Garment District, der hun jobbet med klesdesign. Hun jobbet med klær og mote til hun gikk av med pensjon.
Idrettskarriere
Delgado deltok under Sentralamerikanske og karibiske leker i 1938, der hun vant høydehopp, med 1,41 meter, foran Beryl Delgado og Isabel Sullivan.
Referanser
<References />
Squash (frukt)
Beskrivelse
Squash kan deles inn i sommersquash og vintersquash. De tynnskallete og vannholdige fruktene kalles for sommersquash (squash) og de tykkskallete og faste kalles for vintersquash (gresskar). Sommersquash er en plante med normalt grønne eller gule frukter, men noen har også andre farger, som er mer sjelden. De vanligste sortene har frukter med en agurklignende fasong, men andre fasonger forekommer også. Vintersquash har hardere skall, og som regel søtere kjøtt, enn sommersquash. Den kan også lagres betydelig lenger. Vintersquash ligner mer på et gresskar enn sommersquash, som vi er vant med, men de brukes på samme måte.
Historie
Squash kommer opprinnelig fra Mexico og Nord- og Sentral-Amerika og ble kultivert i Nord-Amerika fra omtrent 10 000 år siden. De europeiske nybyggerne begynte å bruke grønnsaken da de kom til Amerika på 1600-tallet. På vårt kontinent ble den først vanlig i starten av 1900-tallet.
Tidligere vokste ville gresskar og squash mange steder på det amerikanske kontinentet, men i dag er de fleste slike planter sjeldne eller helt borte fra den ville floraen. De trives imidlertid utmerket i åkrer og kjøkkenhager.
For noen titusen år siden var de ville slektningene til gresskar og squash så fulle av det bitre giftstoffet cucubitacin at de var uspiselig for mennesker og de fleste mindre dyr. Store dyr tåler imidlertid slike bitre giftstoffer bedre enn mindre dyr, og det er kjent at både elefanter og neshorn i dag spiser frukt som inneholder denne typen moderat giftige stoffer. Etterhvert har vi klart å avle fram varianter med mindre bitre giftstoffer, slik at vi mennesker også kunne spise dem.
Etymologi
Ordet squash stammer opprinnelig fra betegnelsen askutasquash, brukt av urfolket som levde i Narrangansett i dagens Rhode Island, og som oversatt betyr «noe som kan spises rått».
Squash har mange forskjellige navn. I flere land kalles sommersquashen zucchini, som er italiensk og betyr lite gresskar. Den kalles også courgette (fra fransk) og calabacín (spansk).
Anvendelse og næringsinnhold
Squash kan brukes rå (for eksempel i salat), stekt, kokt eller ovnstekt. Sommersquash spises umoden, har tynt skall og liten holdbarhet. Vintersquash (vintergresskar) spises godt moden, har tykt, hardt skall, og kan lagres til utpå vinteren.
Squash består av 95 % vann og har lavt energi- og fettinnhold, med 15 kalorier pr 100 gram. Squash inneholder jern og noe A-, B- og C-vitaminerer og er en kilde til folat, vitamin C og kalium.
Referanser
Carbassó
John Comyn (røde)
John Comyn, lord av Badenoch, også kjent som Røde Comyn (døde 10. februar 1306) var en skotsk patriot og en av flere med legitimt krav til den skotske trone.
Negreum
Negreum er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Platyninae i familiegruppen løpebiller.
John Comyn (røde)
Huset Comyn
William Comyn, sheriff av Forfar og øverste juridiske offiser i Skottland, giftet seg 1210 med jarlen av Buchans eneste datter Marjory, grevinne av Buchan, og ble selv jarl av Buchan i retten av sin kone. Deres sønn, Alexander Comyn, som arvet tittelen og eiendommene, fikk en prominent posisjon under regimene til kongene Alexander II og Alexander III. Huset Comyn ble på denne tiden en av de mektigste familiene i Skottland, ledere av den nasjonale fraksjonen og i opposisjon til den engelske, som allerede på denne tiden ønsket en tilnærming til England.
Den skotske tronen
Etter at kong Alexander III av Skottland døde i 1286 uten å ha etterlatt seg en mannlig etterfølger måtte Skottland henvende seg til Norge. Margaret, datter av Alexander III, var gift med den unge norske kongen Eirik Magnusson, hadde født et barn og døde selv i barselen. Dette barnet, også navngitt Margaret, kalt «Jomfruen fra Norge», døde dessverre på veg til Skottland i 1290 i en alder av syv år gammel. Da var de ingen direkte arving igjen til den skotske tronen, men 13 av de mest betydningsfulle menn fra adelen sto fram og krevde den skotske tronen. De mest framtredende var Balliol-familien, Comynene, og Bruce-familien.
Kate Hansen Bundt
Kate Hansen Bundt (født 17. mai 1962) er generalsekretær for Den norske Atlanterhavskomité (2010-) og norsk statsviter fra Universitetet i Oslo (1992). Hennes faginteresse omfatter Tysklands politiske utvikling og rolle i Europa, den europeiske integrasjonsprosessen (EU), de transatlantiske relasjoner (NATO) og norsk forsvars- og sikkerhetspolitikk. Hun var stipendiat ved Humboldt Universitetet i Øst-Berlin under DDR-regimets siste år, og ble i 2018 tildelt Willy Brandt-prisen for sin lange og omfattende innsats for tysk-norske forbindelser.
John Comyn (røde)
Den skotske tronen
John Balliol hadde støtte fra Comyn-familien og Røde Comyn hadde giftet seg med Balliols søster for underbygge alliansen med Balliol som ble valgt, men kun for å bli underlagt den engelske kongen, den mektige og fryktelig Edvard I. Det ble starten på Den skotske uavhengighetskrigen som skulle rase i flere tiår og endte blant annet med at Comyn-familiens endelikt.
Kate Hansen Bundt
Bundt er styreleder ved Norsk utenrikspolitisk institutt (NUPI) siden 2014, som hun også var tilknyttet som stipendiat i årene 1990-93. Hun var deretter tolv år ved Europa-programmet (1993-2006). Bundt er styremedlem i Norsk senter for fred og konfliktløsning (NOREF), nestleder i Rådet for Fridtjof Nansen Institutt (FNI) og medlem av CSIS Stuart Center Advisory Council. Bundt har vært medlem av flere regjeringsoppnevnte utvalg; «Utvalget for sikkerhetspolitikk, nedrustning og internasjonale utfordringer mot norsk sikkerhet» i UD 2007-09, Europautredningen 2010-12 (NOU 2012:2) og Ekspertgruppen for forsvaret av Norge nedsatt av FD (2015: Et felles løft). Bundt gjennomførte i 2009 sjefskurset ved Forsvarets Høgskole.
Negreum
Utbredelse
Slekten er utbredt i Japan og Kina.
John Comyn (røde)
Den skotske tronen
Jarl Alexander var en av Vokterene av Skottland etter Alexander IIIs død. Han døde i 1289 og ble etterfulgt av sin sønn, John Comyn (Den Sorte), som fikk posisjonen som øverste militære leder etter monarken.
Sønnen John Comyn (Den Røde) var en alen av den sammen støpningen, men da Den skotske uavhengighetskrigen brøt ut gikk han sammen med den engelske fraksjonen. Røde Comyn synes å ha næret et intenst hat til Robert Bruce, både personlig og ved arv, og mottok i tillegg Bruces tittel Lord av Annandale fra Edvard I som en anerkjennelse av de tjeneste han hadde ytt England. John Comyn var faktisk også i familie med Edvard I ved at han hadde giftet seg med kongens halvkusine Jean de Valence.
Robert Bruce hadde gode grunner til å mistro John Røde Comyn: Comyn forrådte William Wallace ved slaget ved Falkirk i 1298. Comyn og hans lette kavaleri forlot slagstedet mens slaget fortsatt pågikk. Man mener at han hadde konspirert med Edvard I om å gjøre det på denne måten. Robert Bruces brødre Alexander og Tomas hadde dratt til Galloway for å søke støtte for Bruces sak, bare for å bli tatt til fange av Comyn og MacDowallene og overgitt til Edvard I. Han drepte dem ved hengning, trekking og kvartering (forøvrig den samme skjebne som kom William Wallace til del) og dratt gjennom gatene av Carlisle.
John Comyn blir myrdet
Comyn var mektig, med stor innflytelse og med farlige allierte og venner. Robert Bruce hadde tidligere dannet en hemmelig allianse med det formål å erobre den skotske trone og for så å bryte sin troskaphetsed til Edvard I. Mye tyder på Comyn hadde rapportert og avslørt hemmeligheten til den engelske kongen. Robert Bruce måtte likevel komme til en enighet med Comyn. For å bli konge var Bruce villig til å gi sine landområder til Comyn og krevde til gjengjeld Comyns fulle støtte. Da Bruce hastig flyktet fra London og nordover ble det bestemt å møtes den 10. februar 1306 på nøytral grunn, i kirken Greyfriars i byen Dumfries i sydlige Skottland.
Alt tyder på at møtet mellom de to mektigste menn i Skottland ikke gikk etter planen. Øyensynlig konfronterte Robert Bruce den andre med anklagen om at Comyn hadde fortalt Edvard I om konspirasjonsplanene hans. Comyn nektet for at han hadde begått et forræderi overfor den skotske saken. Vi vet ikke hvilke ord som ble sagt, men samtalen mellom de to ble hissig. Brått drar Bruce dolken og stikker den i Comyns side som synker blødende sammen foran alteret. Bruce haster opphisset ut av kirken mens Bruces ledsagere går inn og finner ut at Comyn fortsatt lever. De sørger for å at han ikke gjør det, og dreper samtidig Comyns onkel Sir Robert Comyn som kommer til.
Legenden vil ha det til at Comyn ble myrdet av en Sir Roger de Kirkpatrick, med ordene «I mak sikkar» (norsk: «jeg gjorde det sikkert»). Den uttalelsen ble siden Kirkpatrick-familiens motto på deres våpenskjold sammen med en avbildning av en blodig hånd som holder en dolk!
Tronen er tapt
Med dette drapet hadde Robert Bruce plassert seg selv i utsatt posisjon. I et raserianfall hadde han drept en vel ansett skotsk adelsmann, og verre enn det, han hadde drept i en kirke. Han var også truet av Comyns slektninger og allierte. Pave Clement V bannlyste ham for drapet selv om han skotske kirke løste ham fra den, og paven selv ga etter da Bruce hadde gjenerobret Skottland. I en djerv handling maktet Bruce å bli kronet til konge i palasset i Scone den 25. mars 1306, kun seks uker etter drapet. Deretter aktet han å utrydde Comyn-familien og gjenerobre Skottland.
Jarlen av Buchan samlet en hær for å møte Robert Bruce i 1308 da han kom for å invadere jarldømmet Buchan, men ble beseiret med store slakterier ved Old Meldrum. Comyns eiendommer herjet ved sverd og ild og huset Comyn ble knust av dette slaget. Eiendommene ble konfiskert, og navnet Comyn, som en gang hadde vært så mektig i skotsk historie, forsvant.
Peniskreft
Peniskreft er en kreftsykdom. Den har størst utbredelse blant eldre menn, primært menn over femti år, mens menn under førti år representerer om lag tyve prosent av tilfellene. En stor del av de rammede må amputere.
Den eksakte årsaken til peniskreft er ukjent. De vanligste risikofaktorene er røyking, oppsamling av sekret under forhudet på penis (smegma) samt trang forhud. Det blir dessuten antatt at det er et samband mellom mange HPV-virus og peniskreft. Dette gjelder først og fremst typene 16 og 18 som også er forbundet med livmorhalskreft. Derfor finner man høyere forekomst av peniskreft i områder med høy forekomst av livmorhalskreft. Kjønnsvorter er derimot ikke assosiaert med peniskreft da dette er to andre typer HPV; 6 og 11. Irritasjon på sår og vorter på penis er ofte de første symptomene på peniskreft. Dersom ikke sårene gror på noen uker, må lege oppsøkes.
Hvert år blir mellom tredve og femti menn rammet av peniskreft.
Forskjeller mellom romanen og filmatiseringene av Charlie og sjokoladefabrikken
Den følgende tabellen oppsummerer forskjeller mellom romanen og filmatiseringene av Charlie og sjokoladefabrikken av Roald Dahl. Dahl skrev også først filmmanuset for den første filmen, selv om en ukreditert omarbeiding av manuset ble laget av David Seltzer.
Ơ
Ơ og ơ (O med horn) er den nittende bokstaven i det vietnamesiske alfabetet, mellom ô og p. Hornet representerer at bokstaven skal uttales urundet, og denne bokstaven representerer lyden [ɤ]. I Unicode kodes ơ som følger (koding med vietnamesiske tonemerker er inkludert).
Torynorrhina fulvopilosa
Torynorrhina fulvopilosa er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Gammarus monospeliensis
Gammarus monospeliensis er en art i slekten Gammarus innenfor familien Gammaridae, av ordenen Gammaridea - som inngår i gruppen av amfipoder.
Arten er ikke funnet i norske farvann eller i nordlige Atlanterhavet.
Torynorrhina fulvopilosa
Utseende
En middelsstor (ca. 30 millimeter), nokså bred, blank, mer eller mindre kobberfarget til svakt grønnlig gullbasse. "Snuten" er avrundet firkantet uten horn eller tenner. Beina er mørkgrønne.
Systematisk plassering
Som for flere andre av gullbasse-slektene med navn som slutter på "-rhina" er det uklart om navnet bør staves med én (-"rhina") eller to (-"rrhina") r-er.
Chloe Cherry
Elise Jones (født 1997), kjent under scenenavnet Chloe Cherry, er en amerikansk skuespiller, modell, og tidligere pornografisk skuespiller. Hun begynte sin pornografiske karriere i 2015 med Hussie Models, og opptrådte etterhvert i over 200 filmer. Hun debuterte som skuespiller som Faye i sesong 2 av HBO-tenåringsdramaserien Euphoria (2022–nåværende).
Bakgrunn
Cherry ble født den 23. august 1997 i Lancaster i Pennsylvania, hvor hun også ble oppdratt, hun beskrev oppveksten som «veldig konservativ og kjedelig». På videregående skole, arbeidet hun på skolens årbok, leste kunngjøringer om morgenen, og hun var i en kort periode manager for et band.
Karriere
Én uke etter hun ble 18 år gammel i 2015, flyttet hun fra Lancaster til Miami for å bli en pornografisk skuespiller, og brukte scenenavnet Chloe Couture. Hun fikk kort etter kontrakt med det pornografiske modellbyrået Hussie Models, hvor hun ble representert av Riley Reynolds, før hun flyttet til Los Angeles og fikk kontrakt med Spiegler Girls. Hun endret scenenavn i 2017 fra Chloe Couture til Chloe Cherry på grunn av forveksling mellom henne og en annen Chloe Couture. Hun hadde spilt hovedroller i over 200 pornografiske filmer i 2019 og blitt populær på Pornhub, hvor filmene hennes fikk over 125 millioner visninger. Tidlig under COVID-19-pandemien begynte hun å bruke primært OnlyFans til å selge pornografisk innhold.
Cherry debuterte som skuespiller i 2022 i den andre sesongen av HBO-tenåringsdramaserien Euphoria som birollen Faye, en rusmiddelavhengig prostituert. Før hun dukket opp på serien (men etter hun ble rollebesatt), laget Cherry en pornografisk parodi på Euphoria, der hun spilte Jules, med en annen pornografisk skuespiller, Jenna Foxx. Euphorias showrunner, Sam Levinson, sendte Cherry en e-post og ba henne om å prøvespille rollen som Ami, en kvinnelig stripper med rusmiddelavhengighet, etter å ha blitt en fan av henne på Instagram på grunn av hennes sans for humor. Etter to digitale auditions gikk Cherry i person på audition for Levinson i Los Angeles, og fikk rollen som Faye isteden. Cherry ble omtalt som en av «breakout-stjernene» i serien av kritikere. Hun sluttet med pornografi kort etter for å i stedet satse på film- og fjernsynsskuespill på heltid.
Hun signerte en kontrakt med det britiske modellbyrået Anti-Agency London i januar 2022. Hun debuterte på runway i februar 2022, og gikk for LaQuan Smith under New York Fashion Week.
Bondo (distrikt)
Bondo var et av Kenyas 71 administrative distrikter, og ligger i den tidligere provinsen Nyanza. I 1999 hadde distriktet 238 780 innbyggere, og arealet er på 987 km². Hovedstaden er Bondo. Distriktet ble opprettet i 1998, ut fra sørlige deler av Siaya-distriktet.
Blant innbyggerne er språkene engelsk og swahili de største, mens den overveiende religionen er kristendom. Den største etniske gruppen i området er luoene.
Distriktet er blant de fattigste i Kenya, og 60 % av befolkningen lever under fattigdomsgrensen. Mens fiskeri utgjør en vesentlig inntektskilde for landsbyene lands Victoriasjøens bredder, livnærer en stor del av befolkningen seg ved subsistenslandbruk. Umoderne landbruksmetoder, næringsfattig jord og uregelmessig nedbør fører til at de små jordbrukene ikke er nok til å brødfø en familie. Familiene er derfor avhengige av å skaffe ekstrainntekter ved småhandel og løsarbeide. Mange barn bidrar til familiens økonomi fremfor å gå på skole.