cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luís Cabral
Luís Severino de Almeida Cabral (født 11. april 1931 i Bissau, Portugisisk Guinea, død 30. mai 2009 i Torres Vedras, Portugal) var en bissauguineansk politiker som fra 1973 til 1980 tjente som Guinea-Bissaus første president. Han ble avsatt av et militært statskupp ledet av João Bernardo Vieira. Luís Cabral var broren til Amílcar Cabral, og sammen hadde de i 1956 oppretta partiet Det afrikanske partiet for Guinea-Bissau og Kapp Verdes uavhengighet (PAIGC).
Men in Black: The Game
Men in Black: The Game er et eventyrspill som kom ut i 1997 til Windows. Det er basert på Men in Black-filmen, men er heller et overlevelsesskrekkspill, i motsetning til filmen som var en komedie. Det kom også ut til PlayStation i 1998.
The Pathless
The Pathless er et action-eventyrspill i tredjepersonsperspektiv, utviklet av Giant Squid og gitt ut av Annapurna Interactive. Det kom ut i 2020 til iOS og MacOS via Apple Arcade, i tillegg til PlayStation 4, PlayStation 5 og Windows. I 2022 skal det komme ut versjoner til Nintendo Switch, Xbox One og Xbox Series S og Series X.
Austin Wintory komponerte musikken til spillet.
Spilleren skal kontrollere jegeren som må finne en måte å løfte forbannelsen fra en øy. Jegeren er en bueskytter, og må bruke piler og bue for å skyte ned talismaner spredt over hele verden. Spilleren blir også ledsaget av en ørn, som kan bære spilleren og fly rundt. Ved å utforske spillets verden og løse gåter, kan man samle krystaller som kan brukes til å oppgradere ørnens evner. I løpet av reisen blir spilleren jagd av uovervinnelige onde ånder som forsøker å skille spilleren fra ørnen.
Ørnen kan også hjelpe til med å løse gåter ved å flytte mål, speil eller vekter for å endre miljøet rundt spilleren. Løsning på noen gåter gir også krystaller som hjelper spilleren med å oppgradere ørnens evner, og disse krystallene finnes også spredt tilfeldig over hele samfunnet. Spilleren kommer til å miste alle krystallene de har samlet, hvis man blir beseiret av de forbannede åndene.
Instituto San Sebastián de Yumbel
Instituto San Sebastián de Yumbel er en symbolsk subsidiert privatskole i Chile. Det er en av de eldste institusjonene i regionen Bío-Bío og spiller en viktig rolle både i kommunen Yumbel og i omgivelsene.
VAR Healthcare
VAR Healthcare (tidligere PPS) er et digitalt støtteverktøy for helsesektoren, med kunnskapsbaserte prosedyrer og tilhørende kunnskapsstoff til bruk i praktisk utøvelse, kvalitetssikring og dokumentasjon og kompetanseutvikling.
VAR Healtcare er utviklet i Norge og er et nettbasert produkt som leveres av Cappelen Damm Akademisk.
Historien
Bakgrunnen for VAR Healthcare var de nye helselovene og helse- og kvalitetsreformen som kom i 2000 og 2001 i Norge, med økte krav til koordinering og kvalitetssikring av helsetjenestene. Samtidig ble det stilt krav fra myndighetene om økt bruk av IKT for å effektivisere, samordne og bedre kommunikasjonen mellom virksomheter og institusjoner. VAR Healthcare (PPS) startet som et offentlig forsknings- og utviklingsprosjekt (OFU) i Innovasjon Norge i 2001. Rikshospitalet HF, Sykehuset Telemark HF og Høgskolen i Østfold var samarbeidspartnere i prosjektet og var med i utvikling og testing, som ble gjennomført i perioden 2001–2003.
I arbeidet med utviklingen av PPS (Praktiske Prosedyrer i Sykepleietjenesten) bidro Innomed/Medinnova (etablert av Helsedirektoratet på oppdrag fra Helse- og omsorgsdepartementet) som konsulenter. Første versjon av PPS var klar i 2003, og året etter ble det opprettet et samarbeid med Kompetanseutviklingsprosjektet for å spre systemet i kommunehelsetjenesten. Arendal og Lillehammer kommune, samt Langerud sykehjem var med som samarbeidspartnere. Prosjektet ble avsluttet i 2005 med implementering av resultatene fra kommuneutprøvingen. Idéhaver og gründer av PPS var Marit Landsem Berntsen, forlagssjef i Universitetsforlaget med helsefag som et av sine hovedområder. Hun etablerte Akribe forlag i 1999. Norsk Sykepleierforbund gikk inn som eier i av Akribe fra 2001, blant annet for å sikre videreutvikling og drift av PPS og ivareta resultatene fra OFU-prosjektet. I 2004 ble forlaget etablert som aksjeselskapet Akribe AS. Våren 2012 ble Akribe AS solgt til Cappelen Damm AS, der PPS ble etablert som en egen avdeling i forlaget. I 2016 byttet PPS navn til VAR Healthcare.
Eierstruktur og ledelse
VAR Healthcare er en del av Cappelen Damm Akademisk. Avdelingssjef og produktsjef er Ann Kristin Rotegård.
Foxtrot (film)
Foxtrot er en islandsk-norsk samproduksjon fra 1989, regissert av Jon Tryggvason.
Kjele
Kjele kan vise til:
Osvaldo Vieira internasjonale lufthavn
Osvaldo Vieira internasjonale lufthavn er en internasjonal flyplass i Bissau, hovedstaden i Guinea-Bissau. Flyplassen er den eneste internasjonale flyplassen i landet. Flyplassen har bare én rullebane. Guinea-Bissau har bare tre asfalterte rullebaner, og rullebanen på Osvaldo Vieira internasjonale lufthavn er en av dem. Det går tre flyturer i uken til Lisboa med flyselskapet TAP Portugal. Senegal Airlines har en daglig flyrute til Dakar, mens TACV har to flyturer til Praia i uken via Dakar. I desember 2011 opprettet Royal Air Maroc en flyrute mellom Osvaldo Vieira internasjonale lufthavn og Casablanca, den går to ganger i uken.
Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk for junior 2008
Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk for junior 2008 ble arrangert 19. april 2008, i Haukelandshallen i Bergen i Norge. Dette mesterskapet var for klubblag, ikke for landslag.
Osvaldo Vieira internasjonale lufthavn
Flyplassen var stengt fra juni 1998 til juli 1999 på grunn av trefninger i og rundt Bissau.
Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk for junior 2008
Konkurranseformen var TeamGym, slik at det konkurreres sammenlagt i frittstående, tumbling og trampett.
Henrique Rosa
Henrique Pereira Rosa (født 18. januar 1946, død 15. mai 2013 ) var en bissauguineansk uavhengig politiker som fra 28. september 2003 til 1. oktober 2005 tjente som Guinea-Bissaus fungerende president.
Tibiao
Tibiao (Bayan ng Tibiao) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Antique.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 21 barangayer per 30. september 2019.
Kumba Ialá
Kumba Ialá eller Yalá (født 15. mars 1953 i Bula, Portugisisk Guinea, død 4. april 2014 ) var en bissauguineansk politiker som fra 17. februar 2000 til 14. september 2003 tjente som Guinea-Bissaus president, før han ble avsatt av et militært statskupp. Han tilhørte den etniske gruppa balanta og var presidenten til Partido para a Renovação Social. I 2008 konverterte han til islam, og tok da navnet Mohamed Ialá Embaló.
Yaoundé lufthavn
Yaoundé lufthavn er en flyplass i Kameruns hovedstad Yaoundé. Et annet navn på flyplassen er Yaoundé Ville Airport.
Verdensserien i badminton 2021
Verdensserien i badminton 2021 ble organisert av BWF og begynner i januar i Thailand med verdenscupfinalen fra 2020, og ble avsluttet med finale i Indonesia i november.
Også denne sesongen i badminton ble sterkt preget av koronapandemien.
Botolv
Botolv er et sjeldent norsk mannsnavn med urgermansk opprinnelse.
Botolv har norsk navnedag 17. juni etter Botolf av Ikanhoe.
Etymologi
Botolv har opprinnelse i de norrøne navnene Bótolfr og BótulfR. Disse navnene har igjen opprinnelse i det gammelengelske og urgermanske navnet Botulf. Navnet er dannet av gammelengelske bōt, «forbedring, hjelp, omvendelse», og wulf, «ulv». Det første navneleddet kan også være dannet av gotiske buitan, «tilby», eller gammelhøytyske boto, «bud, tilbud».
Utbredelse
BótulfR er kjent i én runeinnskrift fra vikingtiden, så navnet var kjent, men antakelig ikke blant de mest bruke navnene i Norden på den tiden. Botolv var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 60 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica.
Botolv er i dag et svært sjeldent navn. Formen Botolf er også sjelden.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Gullhaug bru
Gullhaug bru, tidligere Guldhaug bru eller Guldhaugbrua går over Akerselva i Nydalen i Oslo. Nydalsveien passerer her både Gullhaug torg og elva over brua.
Brua har sitt navn etter plassen Guldhaug øst for elva. På 1800-tallet var det trebru på dette stedet, men den ble ombygd til jernkonstruksjon i 1885, i forbindelse med utvidelse av veien. Den førte da fra Bakke Mølles eiendom på vestbredden til Christiania Spigerverks område og det såkalte «Bikkjetorget» øst for elva. Gullhaug bru passerer Akerselva på et sted med mindre fossefall, og fallrettighetene ved brua ble på 1800-tallet utnyttet til å skaffe kraft både til mølla og verket.
Da Spikerverket var på sitt største lå brua inne på et mer eller mindre lukket industriområde. Det var åpent for ferdsel, men verket hadde kjøreporter i hver ende av Nydalsveien slik at gjennomfartstrafikken over brua var begrenset på dagtid, mens området var stengt om nettene.
Een beetje
«Een beetje», mest kjent som «'n beetje» (norsk: litt), er en nederlandsk slager med Teddy Scholten. Sangen er laget av Dick Schallies og Willy van Hemert. Den var Nederlands bidrag i Eurovision Song Contest 1959, der sangen vant. Dette var Nederlands andre seier på tre år.
Bakgrunn
Sangen var raskere, lettere og lystigere enn de tre foregående vinnerne, som alle var ballader i chansonstil. «'n beetje» ble sunget ut fra perspektivet til en ung kvinne som blir spurt av sin kjæreste om hun er tro og trofast, hvortil hun svarer: «lite grann». Denne uvanlige tilståelsen blir deretter rettferdiggjort av kommentaren at «alle er forelsket minst én gang», og at ingen derfor kan sies å være fullt ut trofast mot noen.
Scholten spilte også inn sangen på tysk («Sei ehrlich»), fransk («Un p'tit peu»), italiensk («Un poco») og svensk («Om våren»). Hun fremførte også en engelsk versjon på britisk fjernsyn, kalt «The Moment».
Eurovision Song Contest
«'n beetje» var det siste bidraget ut på scenen av åtte i den nederlandske finalen 17. februar 1959. Der vant sangen med 235 poeng og ble dermed Nederlands bidrag til Eurovision Song Contest i franske Cannes.
I Eurovision Song Contest onsdag 11. mars 1959 ble «'n beetje» fremført som femte av totalt elleve bidrag. Sangen vant avstemningen med 21 stemmer, fem stemmer foran Storbritannia.
Heller ikke denne Eurovision-vinneren ble en særlig stor slager i Europa. I Nederland lå «'n beetje» på singellisten i tretten uker med en tredjeplass som høyeste notering. På den flamske singellisten lå den i tolv uker med en tolvteplass som høyeste notering.
Norsk versjon
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst, «Det kommer en sommer». Den norske versjonen ble fremført av gruppen The Monn Keys og ble utgitt som singel på Triola.
Ida Dannewitz
Britt Ida Kristina Dannewitz (født 27. mars 1999) er en svensk alpinist fra Vänge som representerer Uppsala SLK.
Dannewitz ble tatt ut på det svenske landslaget foran VM i alpint 2019 på hjemmebane i Åre, der hun endte på 26.-plass i super-G og på 34.-plass i utfor. Under det påfølgende Junior-VM i alpint 2019 tok hun bronsemedalje i kombinasjonen.
Hestesport under Sentralamerikanske og karibiske leker 1954
Hestesport under Sentralamerikanske og karibiske leker 1954. Hestesport var en av flere sporter i de sjuende sentralamerikanske og karibiske leker som ble arrangert i Mexico by i Mexico i perioden 5. til 20. mars 1954. Det var fjerde gangen som hestesport var med i de sentralamerikanske og karibiske leker. Det var fire øvelser, individuelt og lagkonkurranser i sprangridning og dressur. Mexico ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Venezuela med en gullmedalje.
Kurpark Wiesbaden
Kurpark Wiesbaden i Wiesbaden er det største parkanlegget i Wiesbaden med sine 75,000 m². Det ble opprinnelig anlagt på slutten av 1800-tallet.
Laua-an
Laua-an (Bayan ng Laua-an) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Antique.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 40 barangayer per 30. september 2019.
DisplayPort
Standarden ble lansert i mai 2006.
Marco Bucci
Marco Bucci (født 29. november 1960 i Ferrara, død 6. august 2013 i Velletri) var en italiensk friidrettsutøver som spesialiserte seg i diskoskast.
Han representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der han ble utslått i kvalifiseringen i diskos.
Massefordring
En massefordring er i norsk konkursrett en fordring som etter dekningsloven § 9-2 skal dekkes «foran all annen gjeld», altså dividendefordringer, av et konkursbo eller insolvent dødsbo under offentlig skifte.
Kan ikke boet dekke sine massefordringer kan det åpnes konkurs mot boet (massekonkurs). I et slikt tilfelle vil omkostningene ved massekonkursen være massefordring, mens massefordringene ved primærkonkursen blir dividendefordringer.
Oversikt over massefordringer
Det skilles mellom to klasser av massefordringer: de første, regulert i dekningsloven § 9-2 første ledd nr. 1, 2 og 3, er fordringer som anses som pådratt av konkursboet. Massefordringer av annen klasse er regnet opp i paragrafens annet ledd nr. 1, 2 og 3, og anses ikke for å være pådratt av konkursboet.
Massefordringer av første klasse
Følgende fordringer skal dekkes først:
Verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2012/13 – Verdenscup 4
Fjerde runde av verdenscupen i hurtigløp på skøyter 2012/13 ble avholdt i M-Wave i Nagano, Japan 8.–9. desember 2012.
Hvithåndgibbon
Hvithåndgibbon (Hylobates lar) er en menneskeape (Hominoidea) i gibbonfamilien (Hylobatidae). Den lever i dag i Indonesia, Laos, Malaysia, Myanmar og Thailand, men var tidligere utbredt i flere sørasiatiske land.
Biologi
Hvithåndgibboner blir aktive like etter daggry. Hann og hunn synger da duett for å forsterke parbåndet. Hunnen begynner med høye, lange hyl som stiger til et crescendo. Hannen svarer etter hvert som disse toner ut med enklere, mer skjelvende ul. Hver duett, som blir gjentatt flere ganger, varer i 15–20 sekunder, alt etter hvilket område dyrene lever i.
Hvithåndgibboner bruker det meste av dagen til å finne mat og ete. Halve kosten består av frukt, resten av blader, insekter og blomster. Hver dag bruker paret rundt 15 minutter på å lyske hverandre. Hvithåndgibboner beveger seg sjelden ut om natta, men hviler i stedet i greinverket eller greinkløfter. Tidligere trudde man at den dannet livslange parforhold, men senere studier har vist at hvithåndgibboner lever i seriemonogami, eller til og med i ikke-monogame flokker.
Hvert par eller flokk forsvarer et territorium. Etter å ha vært drektig i 7–8 måneder, føder hunnen en unge som dier i 18 måneder, når voksen størrelse når den er 6 år og er fullt kjønnsmoden når den er 9 år. I vill tilstand lever den i gjennomsnittlig i 25–30 år. Skoghost og jakt utgjør de største truslene mot denne arten.
Gibboner er klatreaper som lett svinger seg fra grein til grein etter armene. De sparer energi ved å bruke kroppen som en pendel. Gibbonen slipper taket med den ene hånden når den er på toppen av svingbuen, og med de framoverrettede øynene og det stereoskopiske synet peiler den seg inn på neste håndfeste, som kan være 3 meter unna. Den lille tommelen er plassert langt bak ved håndleddet, og fingrene fungerer som en krok.
Gibboner har læraktig hud på hender og føtter, som gir godt grep. Tommel og stortå er motstående til de andre fingrene og tærne, slik at apen kan gripe rundt greiner og gå oppreist. Hvithåndgibboner har svart hud og hvit pels på hender og føtter, samt en hvit ring av pelshår rundt ansiktet. Resten av pelsen er ensfarget, men varierer fra kremfarget og lys brun til rødbrun, brun eller nesten svart.
Kvitebjørn kong Valemon (film)
Kvitebjørn kong Valemon er en norsk film fra 1991, basert på folkeeventyret Kvitebjørn kong Valemon.
Handling
Etter at faren hans blir myrdet, bestiger Valemon tronen - bare for å bli forvandlet til en isbjørn på grunn av en bitter heks som ønsker å bli Valemons dronning. Valemon må deretter finne seg en brud i løpet av syv år.
Han klarer å finne seg en kone, men hun får ikke se på ansiktet hans når han blir en vanlig mann om natten. Når hun bryter denne regelen, kommer Valemon til å være fanget av den ondskapsfulle heksen for alltid.
Carl Forssell (ingeniør)
Carl Abraham Forssell (født 4. oktober 1881 i Stockholm, død 23. mars 1973) var en svensk sivilingeniør (byggeteknikk), professor og riksdagsmann. Han var sønn til industrimannen Abraham Forssell.
Karriere
Forssell avla studenteksamen i 1900 og ble uteksaminert fra Kungliga Tekniska högskolans avdeling for byggeteknikk i 1904. Han ble i 1905 lærer i bygningsstatikk ved Tekniska högskolan. Fra 1906-1908 var han ansatt ved AB Vattenbyggnadsbyrån og var i tillegg i 1906-1907 assistent ved Tekniska högskolan i vannbyggingsteknikk. Han arbeidet som praktiserende ingeniør ved Gullspång vannkraftanlegg i 1907-1908 og i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen i 1908. I 1909 dannet han, sammen med J.G. Richert og Sven Lübeck, AB Betongkonstruktionsbyrån, hvor han ble teknisk leder. I årene 1913-1947 var han professor i bygningsstatikk ved Tekniska högskolan, hvor han var en forkjemper for reformer i undervisningen.
Forssell ble i 1910 løytnant og i 1918 kaptein i Väg- och vattenbyggnadskåren. I årene 1921-1923 tilhørte han Stockholms stadsfullmäktige, ble medlem av Ingenjörsvetenskapsakademien i 1919 og formann i Svenska betongföreningen i 1921. I årene 1930-1937 var han representant for partiet Högern i riksdagens første kammer.
Publikasjoner
Forssell forfattet et stort antall skrifter og artikler. Blant de viktigste kan nevnes
Pandan (Antique)
Pandan (Bayan ng Pandan) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Antique.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 34 barangayer per 30. september 2019.
UNAMSIL
UNAMSIL, formelt United Nations Mission in Sierra Leone, var en fredsbevarende FN-styrke opprettet 22. oktober 1999 av FNs sikkerhetsråd ved resolusjon 1270. Styrken hadde som oppgave å støtte iverksettingen av Lomé-fredsavtalen mellom Sierra Leones regjering og Revolutionary United Front, som siden 1991 hadde utkjempet en borgerkrig. Tidligere hadde FN fra 1998 til 1999 hatt styrken UNOMSIL i landet, men denne var ikke sterk nok. UNAMSIL fikk en større styrke. Den var også ansvarlig for et såkalt DDR-program, med avvæpning, demobilisering og reintegrering av soldater. Operasjonen var i aktivitet til desember 2005.
UNAMSIL rådde på det meste over 17,368 soldater og 87 politifolk. I tillegg kom en internasjonal administrasjon på 322, samt 552 lokalt ansatte. Hovedkvarteret lå i Freetown. Norge var blant landene som bidro med militært personell og politifolk til operasjonen.
Det var en gang (film)
Det var en gang er en norsk animasjonsfilm fra 1994, regissert av Ketil Jakobsen. Henki Kolstad spiller rollen som fortelleren.
Handling
Fortelleren forteller tre historier basert på Asbjørnsens og Moes eventyr;
Jacopo Sansovino
Jacopo d'Antonio Sansovino, egentlig Jacopo Tatti (født 2. juli 1486 i Firenze, død 27. november 1570 i Venezia) var en italiensk arkitekt og billedhugger under renessansen. Han var elev av Andrea Sansovino. Sansovinos arkitektoniske mesterverk er Biblioteca Marciana i Venezia.
Bakgrunn
Sansovino ble født i Firenze som sønn av en madrassmaker. Rundt 1501 begynte han i Andrea Sansovinos kunstnerverksted i samme by, og senere tok han seg sin læremesters etternavn.
Virke i Roma og Firenze 1506–1527
Rundt 1506 dro han på invitasjon fra Giuliano da Sangallo til Roma, der han ble kjent med Bramante og Raffael. Sangallo beskjeftiget ham som medarbeider ved arbeidene på Vatikanets Belvedere. I Roma ble han fremfor alt sysselsatt som billedhugger og som restaurerer av antikke statuer.
I 1511 vendte han tilbake til Firenze. Der deltok han, uten å vinne, i konkurransen om oppdraget å lage en bestemt figur for Mercato nuovo. Hans viktigste florentinske arbeider ble en statue av den hellige Jakob for domkirken i Firenze og en Bacchus-statue for Giovanni Bartolini.
I 1515 ble Leo X, pave utgått fra Huset Medici, høytidelig mottatt i Firenze. Sansovino var likesom mange andre florentinske kunstnere med på de forberedende utsmykningsarbeider. Da paven utskrev en konkurranse for utformingen av fasaden av basilikaen San Lorenzo, tapte Sansovino for Michelangelo.
Fra 1518 til 1527 oppholdt Sansovino seg igjen i Roma. Der virket han både som billedhugger og som arkitekt. Fra denne tid stammer tegningene for kirkene San Giovanni dei Fiorentini og San Marcello al Corso. Under Sacco di Roma, da keiser Karl Vs styrker i mai 1527 plyndret Roma, ble byggingen av San Marcello avbrutt, og Sansovino flyktet fra byen, likesom mange av sine kolleger. På reise til Frankrike gjorde han opphold i Venezia. Der skulle han bli hele resten av sitt liv - med unntak av et besøk i sin hjemby i 1540.
Virke i Venezia 1527–1570
På anbefaling av kardinal Marino Grimani fikk han i 1527 i oppdrag av dogen Andrea Gritti å restaurere San Marcos hovedkuppel. Allerede to år etter ble han utnevnt til proto, det vil si, til øverste byggmester ved San Marco. Han nygestaltet koret med to prekestoler. Samme år begynte han med en omfattende ombygging av Markusplassen: Endring og ferdigstilling av de gamle prokuratier, nybygg av Zecca, Loggetta del Campanile og Biblioteca Marciana (Libreria di San Marco). Hvelvet i et av bibliotekets saler brøt sammen, og for dette måtte Sansovino bote med en tid i fengsel. Han fikk også en rekke oppdrag for skulpturer og relieffer særlig i bronse, som han så utførte i sitt store verksted.
Ved sitt vennskap med Aretino og med Tizian fikk han tilgang til det venetianske patrisiat.
Sansovino var til sin død den høyst ansette og mest innflytelsesrike arkitekt i Venezia.
Storfossdammen
Storfossdammen er kunstig innsjø i elven Orkla nord i Tynset kommune, like ved grensen til Rennebu kommune. Dammen ligger ved utløpet av Litjfossen kraftverk og får tilløp gjennom en kort tunnel. Storfossdammen er utjevningsmagasin for å unngå isproblemer i Orkla som følge av ujevn vannføring fra kraftverket om vinteren og er samtidig inntaksmagasin for Brattset kraftverk. Storfossdammen er et såkalt døgnreguleringsmagasin. Storfossdammen har en reguleringshøyde på 16 meter. Demningen er en platedam av betong. Kraftverket som ligger i fjell utnytter regulert vannføring fra Ulset og Litjfossen kraftverk sammen med det uregulerte tilsiget ovenfor inntaket. Fra Storfossmagasinet ledes vannet i tunnelen fram til kraftstasjonen ved Brattset. Fallet til stasjonen 270 meter. Kraftverket var klart til bruk i 1982. Riksvei 3 går langs vannkanten.
UNTAET
Brasilianeren Sérgio Vieira de Mello var spesialutsending for FNs generalsekretær og utgjorde UNTAETs politiske ledelse. Den militære ledelsen lå hos Winai Phattiyakul fra Thailand. På det meste hadde UNTAET en styrke på 6,281 soldater, 118 militærobservatører og 1,288 politifolk. I tillegg fantes en internasjonal, sivil administrasjon på 737 personer og derutover 1,745 lokalt ansatte. Norge var blant landene som bidro med militært personell og politifolk til operasjonen.
Valderrama (Antique)
Valderrama (Bayan ng Valderrama) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Antique.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 22 barangayer per 30. september 2019.
Sebaste (Antique)
Sebaste (Bayan ng Sebaste) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Antique.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 10 barangayer per 30. september 2019.
Elektrisk isolator
Elektrisk isolator er en enhet beregnet for elektrisk isolasjon og mekanisk innfesting av utstyr eller ledere som er gjenstand for elektriske potensialforskjeller. Isolatorer skal hindre strømgjennomgang, derfor velges materialer der indre elektrisk ladninger ikke flyter fritt, og som ikke fører strøm under påvirkning av et elektrisk felt gjennom stoffet.
Materialegenskapen som skiller et isolerende medium fra andre stoffer er dets resistivitet. En isolator kan være en gass, en væske eller et fast stoff. En perfekt isolator eksisterer ikke; selv materialer med høy resitivitet inneholder små mengder mobile (ladningsbærere) som kan lede en elektrisk strøm. I tillegg blir alle isolatorer elektrisk ledende om en tilstrekkelig stor spenning påtrykkes. Da vil det elektriske feltet rive elektroner bort fra atomkjernene. Dette er kjent som elektrisk gjennomslag i en isolator. Noen materialer, som glass, papir og teflon, har svært høy resistivitet og er svært gode elektriske isolatorer. En mengde materialer brukes som isolatorer selv om de har lavere resistivitet enn de beste isolatorene. Disse er allikevel gode nok til å hindre en betydelig strøm fra å gå gjennom dem ved de spenninger som brukes, og dermed anvendes de som isolasjon for elektriske ledninger. Eksempler er gummilignende polymere og de fleste plaststoffer.
Isolatorer brukes i elektrisk utstyr for å understøtte og separere elektrisk ledere fra hverandre og omgivelsene. Et isolerende materiale som brukes som vikling rundt elektriske kabler eller annet utstyr, kalles isolasjon. Begrepet isolator brukes også mer spesifikt for å referere til isolerende komponenter som brukes til å feste de elektriske lederne i en kraftlinje til masten. Kraftlinjer med høyspenning ville vært en umulighet om en ikke hadde greid å utvikle materialer som tåler svært høye spenninger uten å ta skade.
Historie
Da en begynte å eksperimentere med høye spenninger for kraftoverføring, fikk en også nye problemer med isolatorene. Glass gikk i stykker ved høye temperaturer og klarte heller ikke å motstå høye spenninger. Løsningen lå i tsjekkisk keramikk. Keramikere ble leid inn for å lage porselenprodukter for de nye erobringene innenfor elektroteknikken i 1880-årene. Det å endre på eksisterende porselensprodukter var bare en midlertidig løsning, da behovet for enda høyere spenninger gjorde seg gjeldende utover i 1890-årene. William Cermak (1856–1907) fra Tsjekkia ble sjef for General Electrics porselensfabrikk, hvor han sammen med ingeniørene oppfant isolatorer av porselen med flere skålformede utspring. Disse sørget for å holde deler av isolatorene tørre i regnvær. Dessuten ble også overflaten av isolatorene stor, og dermed økte også isolasjonsmotstanden. I 1893 lyktes det for Cermak å konstruerer isolatorer som kunne tåle 10 000 V.
To år før dette hadde det blitt bygget en trefaset kraftledning fra Lauffen am Neckar til Frankfurt am Main med en spenning på 25 kV. Anledningen var den Den internasjonale elektrotekniske utstillingen i 1891, som ble avholdt i Frankfurt. Her ble det benyttet en spesiell type isolatorer med olje, se illustrasjon til høyre. Det var imidlertid isolatorer av glass eller porselen uten olje, som hadde livets rett og som ble utviklet av en rekke fabrikanter utover på 1900-tallet.
Det første kraftfordelingssystemet for underjordisk installasjon ble utviklet av Edison i 1882 i New York. Her ble det brukt kobberstenger, isolert med jute som de var innpakket i, som ble plassert i stive rør fylt med et stoff basert på bitumen. Den britiske ingeniøren Sebastian Ziani de Ferranti (1864–1930) regnes som en av pionerene for utvikling av høyspentkabler. Ved byggingen av Deptford Generating Station for kraftforsyning i London, som ble påbegynt i 1887, ble slike kabler lagt ned i undergrunnen. Disse var konstruert for en spenning på 10 000 V, og var dessuten de første papirisolerte kabler. Kabelen var bygget opp med to ledere viklet inn med brede papirbånd mettet med olje.
Ytterligere forbedring av isolasjonen i kabler ble gjort av den tyske ingeniøren Martin Höchstädter (1883–1973), som tok patent på en trelederkabel der hver leder hadde en skjerm utenpå isolasjonen. Dermed ble det elektriske feltet helt radielt gjennom isolasjon, mens tidligere kabler med en felles skjerm for alle lederne ga inhomogene og sterke feltforsterkninger som ødela isolasjonen. Denne kabelkonstruksjonen så dagens lys i 1914, og ble kjent som H-kabel. Andre oppfinnere fant ut at ødeleggelse av kabelen på grunn av termisk ekspansjon og sammentrekning kunne unngås om en tynn olje ble benyttet som impregnering. En fant på å trykksette oljen for kabelisolasjonen for å oppta disse materialspenningene, noe som gjorde at en på slutten av 1920-årene kunne anvende spenning på rundt 70 000 volt.
Bruksområder for elektrisk isolasjon
Luft er en god isolator, dermed er i prinsippet ingen annen isolasjon nødvendig for å hindre gjennomslag mellom ledere. Mellom lederne i høyspentlinjer brukes vanligvis bare luft som isolasjon, her vil isolasjon i form av for eksempel en plastkappe, ofte både være kostbart og unødvendig. Tilstrekkelig høy isolasjon fås ved å ha tilstrekkelig stor avstand mellom lederne, den såkalte isolasjonsavstanden. I visse punkter må ledere henges eller støttes opp, på slike steder benyttes isolatorer som ofte er konstruksjoner av keramikk eller glass som kan motstå svært høye spenninger.
Men selv for ledninger for lave spenninger er isolasjon nødvendig, de kan for eksempel komme så nært hverandre at det oppstår berøring som igjen gir kortslutning og brannfare i kontaktpunktene. Ledninger som fører spenninger høyere enn 60 V kan forårsake elektrosjokk som i verste fall er livstruende. Et svært fleksibelt belegg av isolerende materiale brukes ofte på elektrisk ledning og kabel, dette kalles isolert ledning. Dette bidrar til å hindre disse problemene, for eksempel i en husinstallasjon eller for elektriske apparater.
I elektroniske systemer som kretskort er disse laget av epoksy-plast og glassfiber. Selve kortet som er ikke-ledende holder sammen opptil flere sjikt av for eksempel ledende kobberfolie som forbinder komponentene. I elektroniske enheter er de små aktive komponentene integrert i ikke-ledende epoxy- eller fenoliske plaster, eller innbakt i glass eller keramiske belegg.
I systemer for høyspenning er for eksempel transformatorer og kondensatorer vanlige komponenter, disse er ofte fylt med olje som virker som isolator. I tillegg er lederne viklet med papir eller påført isolerende lakk. Andre isolasjonsmaterialer i systemer for høyspenning inkluderer keramikk eller glassisolatorer, forskjellige gasser og vakuum. Desto høyere spenning, desto større utfordringer oppstår ved utforming og materialvalg av isolatorer.
Isolasjonsmaterialer
En rekke forskjellige materialer, både faste, flytende og gassformige, brukes som elektriske isolatorer. Her følger en liste over noen vanlige stoffer:
Polyklorerte bifenyler (PCB) er en god elektrisk isolator, leder varme godt og er svært bestandig. PCB-holdig olje ble derfor brukt i blant annet transformatorer, kondensatorer, effektbrytere og strømgjennomføringer. Man ble etterhvert klar over at PCB er en miljøgift som ikke brytes ned i naturen. I Norge ble det i 1980 forbudt å bruke stoffet i nye installasjoner, og fra 1995 var det forbudt å bruke transformatorer og kondensatorer med PCB. Strømgjennomføringer med PCB ble forbudt fra 2010.
Isolasjonsmaterialer:
Karakteristiske egenskaper for isolasjonsmaterialer
En isolator er definert som «en enhet beregnet for elektrisk isolasjon og mekanisk innfesting av utstyr eller ledere som er gjenstand for elektriske potensialforskjeller». Det vil i praksis si at en både omtaler selve materialet som en isolator, i tillegg til at det er en elektroteknisk enhet.
Elektrisk ledning
Et elektrisk isolasjonsmateriale kjennetegnes ved tilnærmet fravær av ledningsevne. Elektrisk båndteori (en gren av fysikken) sier at en ladning kan transporteres hvis det finnes energinivåer der elektroner kan eksiteres. Dette gjør at elektronene kan motta energi for derved å bevege seg gjennom en leder, for eksempel et metall. Hvis ingen slike tilstander er tilgjengelige, er materialet en isolator.
Det er vanlig å oppgi resistiviteten for isolasjonsmaterialer i enheten Ω·m. Typisk vil resistiviteten for vanlige isolasjonsmaterialer ligge i området 1010 til 1015 Ω·m.
De fleste isolatorer har et stor båndgap. Dette fordi valensbåndet som inneholder de elektronene som har høyest energi er fullt, samtidig som det er et stort energigap som skiller dette båndet fra det neste båndet over det. Det er alltid en viss spenning, den såkalte gjennomslagsspenningen som gir elektroner nok energi til å bli eksitert inn i dette båndet. Om denne spenningen blir overskredet vil materialet opphører å være en isolator, og ladning begynner å passere gjennom det.
Materialer som mangler elektroner som kan lede strøm, er isolatorer hvis de også mangler andre mobile ladninger i tillegg. Hvis for eksempel en væske eller gass inneholder ioner, kan disse bringes til bevegelse som en elektrisk strøm, og materialet er da en leder. Elektrolytter og plasmaer inneholder ioner og fungerer som ledere uavhengig av om elektroner er involvert i en strømflyt.
Permittivitet
Permittivitet er et mål på hvor mye et elektrisk felt påvirker og selv blir påvirket av et dielektrisk medium. Et dielektrisk medium kan gjerne være et isolasjonsmateriale. Permittiviteten av et medium beskriver hvor sterkt elektrisk felt, eller egentlig elektrisk fluks, som blir generert per ladningsenhet i mediet. Molekylene i en isolator påvirkes av et elektrisk felt, noe som fører til polarisering siden molekylene ikke er elektrisk nøytrale. Resultatet blir at det oppstår positiv ladning på den ene siden av materialet, og negativ på den andre. Permittiviteten til et materiale angis slik:
der εr er den relative permittiviteten til materialet, og ε0 = 8,854· 10−12 F/m er permittiviteten i vakuum. For isolasjonsmaterialer vil alltid εr være større enn 1, noe som betyr at de overfører elektriske ladninger lettere enn tomt rom.
Det er spesielt i forbindelse med isolasjonen, eller dielektrikumet som en sier, i kondensatorer at permittiviteten er en viktig faktor. Jo større εr, desto større blir kapasitansen for kondensatoren.
Dielektrisk tapsfaktor
Selv om isolasjonsmaterialer velges for å ha tilnærmet uendelig stor motstand, vil det være en liten strøm som går gjennom isolasjonen, dermed oppstår også oppvarming og energitap. Med vekselspenning oppstår vedvarende energitap fordi molekylene blir hurtig ompolarisert. Dette tapet er proporsjonalt med frekvensen, og forårsaker varmeutvikling. De elektriske tapene er spesifisert med tapsfaktoren tan δ. I et isolasjonmateriale er det gunstig at tapsfaktoren er så liten som mulig.
Gjennomslag
Når et isolasjonsmateriale utsettes for en høy nok spenning, kan elektrisk gjennomslag inntreffe. Isolatoren blir plutselig en leder, noe som forårsaker en stor økning i strømmen gjennom den elektriske lysbuen som oppstår. Elektrisk gjennomslag oppstår når det elektriske feltet i materialet blir sterk nok til å akselerere frie ladningsbærere, altså elektroner og ioner som alltid er til stede i lave konsentrasjoner, til en høy nok hastighet til å løsrive elektroner fra atomkjernene. Dermed ioniseres atomene. Frigjorte elektroner og ioner vil i sin tur akselerert og slå løs elektroner fra andre atomer, noe som skaper flere ladningsbærere i en kjedereaksjon. Isolatoren blir dermed hurtig fylt med mobile ladningsbærere, og dens motstand synker til et lavt nivå. I et fast stoff er gjennomslagsspenningen proporsjonal med energien til båndgapet.
Vanligvis er gjennomslag i et isolasjonsmateriale ledsaget av fysiske eller kjemiske forandringer som permanent forringer materialets isolerende egenskaper. Ofte kan materialet bli fullstendig ødelagt, for eksempel ved at det begynner å brenne eller fragmenterer.
Luften i et begrenset område rundt en høyspentleder kan brytes ned og ionisere uten at noen sterk økning av strømmen skjer, et fenomen kjent som koronautladning. Hvis den regionen av luften der gjennomslaget strekker seg går helt over til en annen leder med annen spenning, skapes en ledende bane mellom dem. En stor strøm vil flyte gjennom luften, noe som skaper en lysbue. Selv i vakuum kan en form for gjennomslag inntreffe, men da involveres ladninger som kastes ut fra overflaten av metallelektrodene. Det er altså ikke omgivelsen, i form av vakuumet, som frembringer selve lysbuen.
I enkelte isolasjonsmaterialer kan ledning finne sted ved meget høy temperatur. Varmen har da gitt den energi som er tilstrekkelig for valenselektronene til å gå opp i ledningsbåndet.
Hygroskopiske egenskaper
Hygroskopiske egenskaper er materialets evne til å oppta fuktighet. For et isolasjonsmateriale er fuktighet uønsket, ellers vil blant annet konduktansen og dermed lekkstrømmen øke. Materialer som tekstiler og papir vil derfor som regel impregneres for å unngå fuktopptak. I forbindelse med oljeisolerte transformatorer er det viktig å unngå vann i oljen. Derfor lages transformatorer enten helt tette eller at forbindelsen ut til luft skjer gjennom spesielle filtre med materialer som fjerner fuktighet.
Flammepunkt
Flammepunkt for et isolasjonsmateriale er den temperaturen som gjør at det avgir brennbare gasser. Det er ønskelig at slike gasser ikke skal oppstå eller at denne temperaturen er så høy at dette under normal drift ikke skal være noe problem.
Temperaturmotstand
Det er et eget internasjonalt klassifiseringssystem for vikletrådens motstandsdyktighet mot høy varme. Dette gjelder ledere som brukes i generatorer, elektriske motorer og transformatorer, samt andre trådviklete elektriske komponenter. Klassene og tilhørende stoffer er delt inn i forskjellige temperaturintervaller etter motstandsdyktighet for høye temperaturer. Dette isolasjonssystemet er noen ganger referert til som isolasjonsklasse eller termisk klassifisering. De ulike klassene er definert av NEMA, og IEC-standarder.
Andre krav til isolasjonsmaterialer
I tillegg til disse kravene kan det stilles en rekke andre krav til isolasjonsmaterialer, som for eksempel:
Systemer og komponenter der forskjellige isolasjonsmaterialer brukes
En rekke faste, flytende, og gassformige isolasjonsmaterialer brukes i elektriske systemer, apparater og komponenter. Først og fremst er det fysiske krav, ikke minst spenningsnivå, som avgjør hvilke materialer og konstruksjonskrav som settes. Konstruktøren av et apparat, en maskin eller av en isolator må velge isolasjonsmateriale, form og tykkelse ut fra bruksområde, spenningsnivå, kostnad, miljøpåvirkning, ønsket livslengde og andre ønskemål.
Utforming og materialvalg
Isolatorer som brukes for høyspente kraftoverføringer, er laget av glass, porselen eller komposittpolymermaterialer. Porselensisolatorer lages av leire, kvarts eller alumina og feltspat, og er dekket med en glatt glasur for å være vannavstøtende. Isolatorer av porselen som er rikt på aluminiumoksid, blir brukt hvor høy mekanisk styrke er viktig. Porselen har en dielektrisk feltstyrke på cirka 4–10 kV/mm. Glassisolatorer blir fremstilt av herdet glass og har stor utbredelse, spesielt som isolatorskåler i kjeder.
I de siste årene har polymerkomposittmaterialer blitt vanlig for noen typer isolatorer. Disse er vanligvis sammensatt av en sentral kjerne laget av fiberarmert plast og en ytre kappe av silikongummi eller etylen-propylen-dien-monomer-gummi (EPDM-gummi) for beskyttelse mot regn og forurensninger. Komposittisolatorer er billige, lette i vekt og har utmerkede hydrofobe egenskaper. Denne kombinasjonen gjør dem ideelle for bruk i forurensede områder. Luftledninger for høyspent elektrisk kraftoverføring består av uisolerte (blanke) liner, og er isolert av den omkringliggende luften. Ledere for lavere spenning i fordelingsnettet kan ha noe isolasjon, men er ofte også blanke. Isolerende støtter kalt ståisolatorer er nødvendige på de punktene hvor lederne er holdt oppe av stolper eller tårn. Isolatorer er også nødvendige hvor ledningen går inn i bygninger eller elektriske enheter, for eksempel transformatorer eller effektbrytere, der ledningene kommer nær omgivelsene. Disse hule isolatorene med en leder inni kalles isolatorgjennomføringer eller muffer.
Karakteristiske egenskaper
Et elektrisk gjennomslag for en isolator på grunn av høy spenning kan skje på en av to måter:
De fleste høyspentisolatorer er utformet med en lavere overslagsspenning enn gjennomslagspenning, slik at de får overslagslysbue før gjennomslag inntreffer. Dermed unngås det at isolatoren tar skadde ved høye spenninger, for eksempel ved lynnedslag der spenningen gjerne er langt over normal driftsspenning.
Smuss, forurensning og salt, og særlig dette sammen med vann, på overflaten av en høyspenningsisolator kan opprette en ledende bane over den, noe som fører lekkasjestrømmer og overslag. Overslagsspenningen kan reduseres med mer enn 50 % når isolatoren er våt. Isolatorer for høyspenning for utendørs bruk er formet for å maksimere lengden av lekkasjebanen langs overflaten fra den ene til den andre enden, det som kalles krypstrømsvei. For å oppnå dette er overflaten utformet med en serie av korrugeringer, eller i mange tilfeller med konsentriske skiver eller skåler. Slike skåler virker som «paraplyer» for å sikre at en del av krypstrømsveien forblir tørr selv ved regnvær. Minimum krypavstander må beregnes til 16–20 mm/kV, men dette må økes i miljø med høy forurensning eller i områder der sjøsprøyt kan forårsake at salt fester seg på isolatorene.
En spesiell mekanisme for overslag er at det dannes et lag med forurensning på isolatorens overflate. Om det så oppstår lett regn eller yr, vil dette laget med forurensning bli fuktig slik at det leder en liten strøm over isolatoren. Dette fører til varmeutvikling der visse deler av overflaten tørker ut, og over disse tørre båndene fås meget høy spenning som i neste omgang kan føre til overslag. Mye regn er derimot en fordel for isolatorer fordi dette vasker vekk forurensning.
Typer av isolatorer
Dette er de vanligste isolatortypene:
Typer av isolatorer:
Kraftkabler
Elektriske kraftkabler (kabler for energioverføring) kan være isolert med polyetylen, tverrbundet polyetylen, polyvinylklorid (PVC), Kapton, gummilignende polymerer, oljeimpregnert papir, teflon, silikon, eller etylen tetrafluor (ETFE). Kraftkabler for svært høye spenninger kan være isolert med papir og trykksatt mineralolje.
En kabel for høye spenninger består av hoveddelene leder, isolasjon, skjerm og armering (se illustrasjon). Som regel består lederen av kobber eller aluminium. Lederen er sirkulær og utenpå denne ligger isolasjonen som kan være opptil flere centimeter tykk for de høyeste spenningsnivåene. For å muliggjøre at kabelen har berøring mot jordpotenisale, må det være et ledende eller halvledende lag utenpå isolasjonen. Gjennom isolasjonen vil det gå et elektrisk felt, og ved å ha dette ledende laget utenpå isolasjonen stoppes de elektriske feltlinjene.
Ved å anbringe denne halvledende kappen over isolasjon er konstruksjonen å anse som en kondensator, noe som vil si at stor elektrisk ladning kan oppstå i kappen, spesielt om den er lang. Denne ladestrømmen må ledes mot jord, men ikke slik at isolasjonen skades. En strøm i den halvledende kappen vil nemlig føre til skadelig oppvarming. For å kontrollere ladestrømmen og lede den mot jord legges det inn en kontinuerlig metalfolie, gjerne også sammen med kobbertråder. En kaller dette for kabelens skjerm.
I tillegg til ladestrømmen må kabelens skjerm også kunne tåle strømmen som oppstår ved kortslutning. Utenpå skjermen er det gjerne en armering som skal beskytte kabelen mekanisk. Det er typisk også en kappe som skal beskytte mot vanninntrengning.
En isolert ledning eller kabel har en maksimal spenning den kan utsettes for, i tillegg har den en høyeste tillatte ledertemperatur. Ved angivelse av høyeste nominell strømføringsevne for en leder vil denne verdien være avhengig av det omgivende miljø. For eksempel vil omgivelsestemperatur, mulighet for luftsirkulasjon og solinnstråling kunne ha stor betydning. Desto tykkere isolasjon, desto mer reduseres høyeste tillatte strøm; dermed er dette motstridende ønsker som må optimaliseres i en teknisk-økonomisk analyse.
Isolasjon i transformatorer, motorer og generatorer
I mindre transformatorer, generatorer og elektriske motorer består isolasjonen på trådviklingene av opptil flere tynne lag av lakk, en såkalt polymerfilm. Viklinger for høyere spenninger er ofte pakket inn med supplerende glassfiberisolasjonstape. De kan også være impregnert med isolerende lakk for å forhindre koronautladning.
Viklinger i store transformator for høye spenninger er hovedsakelig isolert med papir, tre, lakk, og mineralolje. Viklingene er lakkert og papir er surret rundt dem, treplanker brukes for å klemmer viklinger sammen og det hele står montert i en beholder fylt opp med mineralolje. Selv om disse materialene har blitt brukt i mer enn 100 år, har de allikevel god balanse mellom økonomi og ytelse. Ikke bare er oljen en del av isolasjonssystemet, den sørger også for bortledning av varme ved at den strømmer rundt i transformatorkassen som i mange tilfeller har påmontert en radiator.
Kondensatorer
Kondensatorer består i prinsippet av to parallelle metallplater med et isolasjonsmateriale mellom; dette kalles for dielektrikum. De to platene, eller elektrodene, vil ved tilkobling til en vekselstrømskrets få et tidsvarierende elektrisk felt mellom seg, og for å bygge opp og ned dette feltet kreves energi. Denne energien, eller effekten, kalles for kapasitiv reaktiv effekt, og kan være ønskelig i et kraftsystem av forskjellige årsaker. En grunn til å anvende slike komponenter er blant annet for å opprettholde ønsket spenning i et kraftsystem der det er mange elektriske motorer som skaper induktiv reaktiv effekt. I tillegg til dette anvendes kondensatorer i en hel rekke forskjellige sammenhenger i elektroniske og elektriske apparater, men det er først ved høye spenninger at isolasjonen i kondensatorer blir en utfordring.
Måleenheten for en kondensators ytelse er kapasitans som måles i farad (F). Denne vil være proporsjonalt avhengig av isolasjonsmediets (dielektrikumets) permittivitet og elektrodenes areal, men omvendt proporsjonalt med deres avstand. Ofte er metallplatene laget av en tynn metallfolie, mens det brukes dielektrikum av papir, plast, glimmer, keramikk, oksider, luft og vakuum. For papir brukes ofte impregnering av olje. Spesielt for anvendelser med høy spenning brukes olje i tillegg til andre isolasjonsmaterialer.