cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juan Giménez
Juan Antonio Giménez López (født 6. november 1943 i Mendoza i Argentina, død 2. april 2020 samme sted) var en argentinsk tegner og tegneserieskaper. Blant hans mest kjente verker er tegneseriene Heavy Metal, Métal hurlant og dessuten La Caste des Méta-Barons (sammen med Alejandro Jodorowsky). Han arbeidet i større deler av sin karriere fra Spania, der han hadde sitt studio i nærheten av Barcelona. Han mottok en rekke priser for sine arbeider, som for det meste var knyttet til science fiction-scenarier.
Giménez døde 2. april i Mendoza av covid-19 i en alder av 76 år.
Max Cavalera
Max Cavalera (født Massimiliano Antonio Cavalera 4. august 1969 i Belo Horizonte) er en brasiliansk musiker. I perioden 1982–1996 var han frontfigur, låtskriver, gitarist og vokalist i det brasilianske heavy metal-bandet Sepultura. Max Cavalera stiftet Sepultura sammen med lillebroren Igor Cavalera i tillegg til Paulo Jr. og Jairo Guedes. Sepultura fortsatte etter at Max Cavalera forlot bandet, og han ble erstattet med Derrick Green. Året etter at han forlot Sepultura stiftet han groove metal-bandet Soulfly.
I 2007 startet han et nytt band med broren sin; Cavalera Conspiracy, som ga ut albumet Inflikted året etterpå.
Max Cavalera har også vært gjestemusiker på sangen «Red War» av Dave Grohls heavy metal-prosjekt Probot.
Bulletin international du mouvement syndicaliste
Bulletin international du mouvement syndicaliste (norsk: Internasjonal bulletin for syndikalistbevegelsen) var et syndikalistisk tidsskrift. Det ble utgitt fra 1907 av Christiaan Cornelissen i Paris og fra 1913 av International Syndicalist Bureau i Amsterdam.
Den nederlandske syndikalisten Cornelissen fikk idéen om å opprette et syndikalistisk tidsskrift på den internasjonale anarkistkongressen i Amsterdam i 1907. Han gav ut tidsskriftet frem til 1913 nesten helt alene. I 1913 deltok Cornelissen på den første internasjonale syndikalistkongressen i London. Kongressen vedtok å opprette et internasjonalt korrespondansebyrå i Amsterdam. Cornelissen redigerte derefter tidsskriftet i byråets navn. De fleste av organisasjonene som var representert ved kongressen, blant dem Freie Vereinigung deutscher Gewerkschaften, Nationaal Arbeids-Secretariaat, Unione Sindacale Italiana og Confederación Nacional del Trabajo både abonnerte på og bidro til tidsskriftet. I juli 1914 ble det siste ordinære nummeret publisert. Nummeret fra januar 1915 erklærte tidsskriftet dødt som en eftervirkning av den første verdenskrig.
Sebastien Kenda Ntumba
Sebastien Kenda Ntumba (født 11. juni 1960 i Tshiona i Kongo-Kinshasa) er katolsk biskop av Tshilomba.
Prest
Han ble presteviet i Tshibala for bispedømmet Luiza den 9. august 1987.
Kenda Ntumba var først, fra 1987 til 1989, lærer ved gutteseminaret i Kamponde. Deretter var han kapellan i menighetene Saint Boniface i Ngwema (1989–1990) og Sainte Marie i Tshibala (1990–1991), før han ble sogneprest i menigheten Sainte Marie Alacoque i Wikong. I 1997 ble han sogneprest for katedralen Saint Vincent i Luiza. Fra 1999 til 2003 var Kenda Ntumba for Saint Jean i Yangala. Ved siden av sitt virke i menighetssjelesorgen var han fra 1991 til 2002 bispedømmet Luizas pastoralkoordinator.
I 2003 ble Sébastien Kenda Ntumba sendt som Fidei donum-prest erkebispedømmet Agrigento i Italia. der han ble sogneadministrator i menigheten Trasfigurazione di Nostro Signore Gesù Cristo i Palma di Montechiaro og i 2008 dessuten dekan. Deretter var han sogneadministrator i menighetene Maria Santissima della Catena i Villaseta (2012–2013) og San Nicola alle Fontanelle i Agrigento (2014–2016). Dessuten tok han lisensiartsgraden i ekklesiologi ved Det pavelige teologiske fakultet i Sicilia i Palermo. Fra 2016 til 2017 underviste han ved erkebispedømmet Agrigentos presteseminar.
I 2017 vendte Kenda Ntumba tilbake til hjemlandet og ble sogneprest for menigheten Saint Antoine de Padoue i Kalomba.
Biskop
Den 25. mars 2022 utnevnte pave Frans han til første biskop av Tshilomba som ble opprettet samme dag. Han ble bispeviet 5. juni 2022 foran Saint-Jacques-katedralen i Tshilomba av den apostoliske nuntius erkebiskop Ettore Balestrero; medkonsekranter var erkebiskop Marcel Madila Basanguka av Kananga og biskop Félicien Mwanama Galumbulula av Luiza.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Stanley County
Stanley County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota. Administrasjonssetet er Fort Pierre.
Pelophila
Pelophila er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) rovløpere (Nebriinae) i familiegruppen løpebiller. Utbredt på den nordlige halvkule. En art er registret fra Norge, den andre finnes i Canada.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Carabidae of the World
Wordpad
Wordpad er et enkelt tekstverktøy som er inkludert i nesten alle versjoner av Microsoft Windows fra Windows 95 og frem til i dag. Det er mer avansert enn Notisblokk, som er et heller grunnleggende tekstverktøy, men langt ifra så avansert som Microsoft Word. Wordpad stammer fra Windows 1.0x og het da Write.
Den har muligheter til å formatere og printe tekst, men mangler funksjoner som stavekontroll, synonymordbok, støtte for tabeller etc.. Den passer til å skrive brev eller korte skriveoppgaver, men er ikke bra nok for lengre oppgaver slik som lange rapporter (som ofte trenger tung grafikk) eller lange skriveoppgaver, slik som bøker og manuskripter
Wordpad støtter originalt rikt tekstformat og benytter Microsofts RichEdit-kontroll versjon 4.1 som går med Windows XP SP1 og nyere operatørsystemer, inkludert Windows Vista. Tidligere versjoner støttet også «Word for Windows 6.0»-format, som er kompatibelt med Microsoft Word-formatet.
Wordpad ble introdusert for første gang i Windows 95 og erstattet dermed Windows Write-applikasjonen som kom med alle tidligere versjoner av Windows (versjon 3.1 og eldre). Kildekoden til Wordpad ble også distribuert av Microsoft som en Microsoft Foundation Classes-eksempelapplikasjon med MFC 3.2 og eldre, rett etter utgivelsen av Windows 95. Den kan fortsatt lastes ned fra MSDNs Internettside.
M.I.A.
Mathangi «Maya» Arulpragasam (tamilsk: மாதங்கி 'மாயா' அருள்பிரகாசம்; født 18. juli 1975 i Mitcham i London), bedre kjent under sitt artistnavn M.I.A., er en britisk komponist, musikkprodusent, sanger, rapper, klesdesigner, billedkunstner og politisk aktivist. Hennes foreldrebakgrunn er fra Sri Lanka og er av tamilsk opprinnelse.
Wordpad
Pr. dags dato så er Wordpad og Microsoft Word de eneste offisielt støttede Microsoft-applikasjonene som kan lese eller importere WRI-filer produsert av Windows Write.
M.I.A.
Hennes største hit er sangen Paper Planes (fra albumet Kala). Sangen er med i filmen Slumdog Millionaire, og ble blant annet nominert til en Oscar for «beste originale sang».
Wordpad
Wordpad for Windows XP hadde også flerspråklig verktøy. Den kan åpne Microsoft Word-filer (versjon 6.0-2003), selv om det noen ganger blir med feilaktig formatering. Uansett kan den ikke lagre filer i .doc-format, (kun .txt eller .rtf), noe som er ulikt tidligere Wordpad-versjoner. Windows XP Service Pack 2 skrudde av støtte for å se .wri-filer (produsert av den tidligere versjonen av Wordpad, kalt Windows Write) av sikkerhetsgrunner. I Windows Vista ble støtte for å lese Word-filer tatt bort pga. de feilaktige formateringsproblemene. Likevel støtter den talegjenkjennelse og ''Text Services Framework (TSF). For å kunne se gamle (97-2003) så vel som nye (åpen XML) Microsoft Word-dokumenter har Microsoft gitt ut gratisprogrammet Windows Viewer.
M.I.A.
Hun ble i 2019 utnevnt til medlem av Order of the British Empire (MBE) for sin innsats for musikk.
Sør-Sudans frigjøringsbevegelse
Sør-Sudans frigjøringsbevegelse (SSLM) er en væpnet gruppe som opererte i Øvre Nilen-regionen som da var en del av Sudan, og som nå er en del av Sør-Sudan. Gruppen ble opprettet i november 1999, men en tilsvarende gruppe opererte også under Den første borgerkrigen i Sudan.
Alternative tegneserier
Alternative tegneserier er hovedsakelig et amerikansk sjangerbegrep, men blir til en viss grad også brukt i andre land. I USA blir alternative tegneserier særegne serier som kom på begynnelsen av 1980-tallet, og som avløseren til undergrunnstegneserier som dominerte tiåret før. Alternative tegneserier fra 1980-tallet og fram til i dag representerer et alternativ til hovedstrømningen i amerikanske tegneserier som er dominert med superhelter. Alternative serier strekker seg over et mangfold av uttrykksformer, sjangrer, kunstneriske stiler og innhold.
Hvor alternative serier som sjangerbegrep også brukes i Norge og resten av Europa er som karakteristikk av serier som ofte blir utgitt i et lite opplag for et smalt publikum. Av den grunn har andre navn vært «post-undergrunn», «uavhengige», «new wave», «indie» eller «kunstserier». Alternative serier kan være store tegneserieromaner, og rare små kunstnerhefter som knapt kan kalles tegneserier. Hva som bekrefter alternative serier er at de ofte er mer kunstnerisk ambisiøse både innholdsmessig som uttrykksmessig. Typiske amerikanske eksempler er Art Spiegelmans Maus, Joe Matts selvbiografiske serier, eller Robert Crumbs ekstremt autentiske bibelgjengivelse, ''Genesis – 1. mosebok''. Norske eksempler er Jasons dialogløse serier, eller Steffen Kvernelands litterære prosjekter.
Fra undergrunn til alternative
Allerede på midten av 1970-tallet følte amerikanske undergrunnstegnere at undergrunntegneseriene var blitt mindre kreative og at betingelsene hadde endret seg. I henhold til Art Spiegelmann: «Hva som hadde vært en revolusjon hadde ganske enkelt blitt redusert til en livsstil. Undergrunnstegneserier var blitt satt i bås hvor stereotypene var sex, dop og enkle opplevelser («Sex, Dope & Cheap Thrills»). De ble stappet inn i et skap sammen med hasjpiper og kjærlighetsperler etter hvert som ting ble styggere.» I et forsøk på å adressere dette begynte flere undergrunnstegnere å starte andre former for seriehefter, utgivelser som var antologier med nye og langt mer kunstnerisk ambisiøse serier på 1980-tallet. RAW, et påkostet produsert magasin i stort format på fint papir ble grunnlagt av Spiegelman og hans hustru Françoise Mouly i 1980. Året etter startet karakteristisk nok Robert Crumb, den ledende figuren innenfor undergrunnstegneserier, sitt eget magasin, Weirdo hvor etterhvert Peter Bagge ble et markant navn.
Begge disse magasinene reflekterte endringene fra tiden med undergrunnstegneserier. De hadde et annet format og utforming enn de tidligere seriebladene, og valget av tegnere var også forskjellig. RAW hadde mange europeiske tegnere, Weirdo inkluderte fotoserier og merkelige artikler og «outside art». Det stempelet som undergrunnen hadde av sex, dop og revolusjon var langt mindre påfallende. Isteden var det vektlagt å utvikle seriene som håndverk og medium, både i tegning og fortelling, og hvor mange tegnere hadde et mål som var langt mer subtilt og mer komplekst enn typisk for undergrunnen. Dette var tilfelle både for de nye tegnerne som for de etablerte og kjente navnene: Art Spiegelmans grafisk roman Maus var ulikt alt annet man hadde sett i tegneserieform, og ble feiret både innenfor tegneseriekretser og utenfor for å bringe en helt ny form for seriøsitet i tegneseriene. Den ble først trykket som enkeltkapitler i RAW før den ble samlet i bokform. I Norge og andre land ble den utgitt av forlag som tradisjonelt ikke var assosiert med tegneserier.
Mens amerikanske serielesere også diskuterer den vesentligste opprinnelsen til selvpublisering i tegneserieindustrien er de fleste enige om at Dave Sim var en tidlig leder på dette området. Fra 1977 skrev, tegnet og utga han tegneserien Cerebus the Aardvark, om jordsvinet Cerebus, utgitt under hans eget forlag «Aardvark-Vanaheim Inc.» og uttalte samtidig at hans mål var å utgi hele 300 hefter av serien i sammenheng, noe som var uhørt for et hefte man utga selv. Sim er kjent for sitt engasjement for opphavsmannens rettigheter og er en framtreden talsmann for dette i tegneserieindustrien. Sim benyttet ofte baksiden av sine hefter for å komme med «budskap fra presidenten», hvor det tidvis var redaksjonelle ledere om serieindustrien og selvpublisering.
En venn av Dave Sim, Jeff Smith, gjorde seg også bemerket innen selvpubliserte serier med sin figur Bone. Denne tittelen kom i 55 uregelmessig utgitte hefter fra 1991 til 2004.
Forlagshuset Fantagraphics utga tegneseriene til en ny generasjon av tegnere (foruten også de eldre undergrunnstegnerne), eksempelvis tittelen Love and Rockets med brødrene Jaime, Gilbert og Mario Hernandez.
Alternative serier har i økende grad etablert seg selv innenfor en større kultur, som med suksess av spillefilmen Ghost World fra 2001 i regi av Terry Zwigoff. Ghost World er basert på Daniel Clowes' seriealbum med samme navn. Filmen ble nominert til Oscar for beste manus basert på de tidligere utgitte tegneseriene som ble trykket serieheftet Eightball. Jimmy Corrigan, the Smartest Kid on Earth av Chris Ware, en seriefortelling som gikk i Acme Novelty Library mellom 1995 og 2000, var en sjangerkryssende suksess. Den grafiske romanen inneholdt tallrike tilbakeskuende scener og parallelle fortellinger. Mange av sidene besto av ren tekst og inneholdt komplekse ikoniske diagrammer. Mange tilbakevendende motiver i Jimmy Corrigan innbefattet en robot, en fugl, en fersken, en minatyrhest, og en mislykket superheltfigur.
I Norge og i de øvrige nordiske navnene er begrepet alternativ ikke like mye anvendt. Her snakket man mer om nasjonale serier, men på midten av 1980-tallet var det i Norge ikke bare en ny tegneseriegenerasjon som hadde en utvidet litterær referanseramme ved at de hadde tatt til seg ny impulser fra kontinentet, de var også tilsynelatende teknisk og håndverksmessige dyktigere enn generasjonen før. Den spede tidligere norske tegneserietradisjonen med de tradisjonelle titlene Bustenskjold og Stumperud ble helt og holdent avvist, og samtidig var undergrunnstegneserienes tiltrekning av «voksne» temaer allerede blitt for trange. Allerede i undergrunnstegneseriebladet Brage, fra dets andre inkarnasjon, dukket de første nye navnene opp og som kom til å dominere de nye tegneseriene årene framover: Knut Nærum, Steffen Kverneland, og siden også Jason. I Sverige og Danmark var den samme tendensen enda tydeligere da antallet utgivelser var flere. Særlig Danmark var inngangsporten for mange norsk interesserte til både særegne danske serietegnere og til storslåtte franske serieromaner i dansk oversettelse.
Take Good Care of Her
Norsk versjon
Arild Hoksnes har skrevet en tekst på trøndersk. Den trønderske tittelen er «Æ skoill pass på dæ».
Signe Augusta Lindeman
Signe Augusta Lindeman (født 2. juli 1895 på Blommenholm, død 27. desember 1974 i Oslo) var en norsk komponist og organist.
Bakgrunn
Signe Lindeman var datter av komponistene Anne Severine Lindeman og Peter Brynie Lindeman. Lindeman-slekten besto av flere generasjoner betydelige norske komponister og musikere, og Signe lærte å spille piano da hun var seks år gammel.
Utdanning
Signe Lindeman avla organisteksamen ved Musikkonservatoriet i Oslo i 1917. Samtidig som hun var elev ved konservatoriet arbeidet hun som kontorassistent der, samt underviste privatelever på klaver. I 1921-1923 var hun i Tyskland for å studere hos organisten Karl Straube ved konservatoriet i Leipzig.
Musikalsk virke
I 1923 debuterte Lindeman som konsertorganist i Vor Frelsers kirke, og var den første norske kvinnen til å gjøre dette. Fram til tidlig på 1930-tallet holdt hun en rekke orgelkonserter, hvor hun spilte både egenkomponerte verk, verk av familiemedlemmer, samt verk av J.S. Bach, J.G. Rheinberger og F. Mendelssohn.
Lindeman komponerte blant annet orkesterverk, kammermusikk, orgelverk, romanser og klaverstykker, samt en rekke stykker til undervisningsbruk.
Som aleneforsørger for to barn valgte hun utover 30-tallet å prioritere undervisning og faste oppdrag som kirkeorganist for å sikre en stabil inntekt. Hun var i løpet av sin karriere fast organist ved blant annet Lilleborg menighet, Kampen kirke og i Gamlebyen kirke. Hun underviste ved Musikkonservatoriet i Oslo fram til 1963.
Annet
I 2011 spilte organisten Bjørn Andor Drage inn flere av Lindemans komposisjoner på platen Norwegian Romances.
Claudine Guérin de Tencin
Claudine Alexandrine Guérin de Tencin (født 27. april 1682 i Grenoble i Frankrike, død 4. desember 1749 i Paris) var en politisk aktiv fransk salongvertinne, forfatterinne og adelsdame. Hun stod som vertskap for den mest berømte litterære salong i Paris fra 1733 til 1749.
Hun var også kjent for sine kjærlighetsforhold og som mor til Jean le Rond d'Alembert, skjønt hun hadde lagt ham på trappene foran kirken Saint-Jean-le-Rond de Paris noen få dager etter at han var født.
Bakgrunn
Claudine Guérin de Tencin var datter til Antoine Guérin seigneur de Tencin og hans hustru Louise de Buffévent. Hennes far tilhørte den lokale embetsadel i Dauphiné.
Kloster
Ettersom hun var sine foreldres yngste barn ble det bestemt at hun skulle gå i kloster, og hun ble plassert ved åtte års alder i dominikanerinneklosteret Montfleury. Dette var et velstående kloster der disiplinen var slapp. Hun ble tvunget til å avlegge ordensløftene mot sin vilje i 1698. Hun nektet å underkaste seg klosterlivet og holdt fast ved at hun var blitt tvunget til å avlegge løftene mot sin vilje og krevde å få forlate klosteret.
Hennes far døde i 1705, og i 1708 fikk hun tillatelse til å forlate klosteret. Ifølge ryktet var hun ved dette tidspunkt gravid, noe som imidlertid ikke er bekreftet.
Hun tilbragte så en tid hos en av sine mors søstre i et annet kloster frem til at hun til slutt ble formelt løst fra sine ordensløfter i år 1711: året derpå ble hun permanent løst fra dem av pave Klemens XI. Hun ble av flere imidlertid fortsatt omtalt som nonne.
Til Paris
År 1711 reiste hun til Paris, der hun til slutt kunne bosette sig hos sin søster, grevinne Marie-Angélique de Ferriol Argental. Hun ble populær i sosietetslivet med sin kvikkhet og humor. År 1717 leide hun et eget bosted, en leilighet av nonnene, på Rue Saint-Honoré 8. Ifølge ryktet var hun ved dette tidspunkt gravid.
Mme de Tencin ble beskrevet i samtiden som en energisk økonom som gjord av alle måter for å forøke sin formue. Hun startet i 1719 et investeringsselskap hun brukte til spekulasjon. Hun benyttet seg flittig av sine kontakter for økonomisk vinning og skal også å ha benyttet seg av utpressing. Hun spekulerte på krig og innledet seksuelle forbindelser for økonomisk vinning med korrupte finansfolk, noe som tydelig fremgår av hennes forretningskorrespondanse. Ett av hennes mål var å finansiere sin bror Pierre-Paul Guérin de Tencins karriere.
Mme de Tencin påvirket ved sine kontakter politiske begivenheter for å deretter spekulere økonomisk på utgangen. Dette gjorde at hun ble satt under overvåkning av Frankrikes reelle hersker, kardinal Fleury, som i år 1730 lot forvise henne fra Paris for den politiske stabilitets skyld. Hun lyktes imidlertid snart å vende tilbake ved å henvise til sin svekkede helse.
Salongvertinne
I år 1730 åpnet hun sin berømte salong, som i 1733 skulle komme til å overta Marquise de Lamberts salong som den fremste i Paris. Hun agerte der som finansiell støtte og kontaktformidler for kunstnere og i særdeleshet forfattere. Hun overtok ikke bare etter de Lambert, men også mange besøkeere fra Marquise du Deffands salong. Blant de ledende personer som slik frekventerte der var Claude Adrien Helvétius, Lord Bolingbroke, Montesquieu, Marivaux og Fontenelle.
Hver tirsdag ble salongen viet helt og holdent til litteratur. Som salongvertinne beskrives hun som ivrig og engasjert, med en intim tone overfor sine protesjéer og gjerne med samtalen rettet inn mot sitt favorittemne, metafysikk. På denne tiden hadde Tencin som mål å påvirke den franske politikk ved å skaffe seg innflytelse over kong Ludvig XV. Ett av hennes mål var å få gjort sin bror Pierre til kardinal.
Hun lyktes med å lansere Marie Anne de Mailly-Nesle som monarkens mairesse og derigjennom også få mulighet til å påvirke monarkens politikk gjennom henne. Hun klarte også å gå gjort sin bror til kardinal (1740) og minister (1742) og til å etablere forbindelser med en rekke statsoverhover, som blant annet paven. Hennes maktstilling ble på denne tid oppfattet av mange som skandaløs.
Marie Anne de Mailly-Nesles død i 1744 avsluttet med et slag hennes maktstilling ved hoffet, og ble deretter ikke lenger regnet med som en politisk aktør. Hun fortsatte sin virksomhet som salongsvertinne, men beskrives etter dette tidspunkt som stadig mer resignert.
I 1746 ble hun rammet av en sykdom som gjorde henne overvektig og passiv.
Verker
Som forfatterinne skrev hun blant annet de følgende romanser:
Trikkebrannen i Strømsveien i Oslo
Trikkebrannen i Strømsveien i Oslo den 2. august 1958 var ansett som den verste sporveisulykken i Norge i fredstid av mange, med fem omkomne og flere skadede i en «Gullfisk»-trikk som tok fyr og brant opp i løpet av kort tid.
Beskrivelse
Et såkalt «B-tog» bestående av vognene 194 (førende vogn) og 198 (multippelkjørt, dvs. fjernbetjent og motorisert bakre vogn) med avgang fra Bøler kl. 1142 til Jar var på vei ned Strømsveien da det som en følge av en feil i vogn 198s elektriske system oppstod en lysbue i kjøre-/bremsevalsen som var plassert inne i en kasse bakerst i forreste kupé.
Hovedkontaktorene som skulle avbryte strømmen hadde ikke fungert slik de skulle, og dette førte til at motorstrømmen ble brutt i vendevalsen og ikke som forutsatt av hovedkontaktorene. Omkoplingsvalsens kontaktsegmenter var ikke dimensjonert for å bryte strøm liksom det ikke fantes noen slukkespole for lysbuer der. Lysbuen som oppstod hadde tilstrekkelig høy temperatur til å antenne aluminiumen i apparatkassa som ikke var brannsikret tilstrekkelig, og brannen spredde seg svært raskt til kupeveggen og antente vogna forøvrig. Straks brannen ble oppdaget ga konduktøren nødsignal og vogntoget ble stoppet og midtdørene åpnet både på førende vogn og i vogn 198 slik at passasjerene raskt kunne evakueres. Dessverre var det ikke mulig å åpne forreste dør i vogn 198 uten videre idet denne ikke var i bruk når vogna gikk som 2. vogn (multippelkjørt) i tog (det var dårlig oversikt over denne døra i et slikt tilfelle).
Alle dørene var forsåvidt utstyrt med en mekanisk nødåpner, men denne var litt krevende å bruke og dårlig merket og det lyktes ingen å betjene denne på rett måte. Resultatet var at fem mennesker satte livet til, fire i trikken og seinere døde nok en som følge av skadene. Brannen førte til at det i første omgang ble forbudt å kjøre B-vognene i tog til man hadde funnet årsaken til brannen og rettet på eventuelle feil. Først ved årsskiftet 1959-60 ble togkjøringen gjenopptatt etter at det var blitt satt inn diverse tiltak:
Etterspill
Ulykken førte til at det ble innført nye og langt strengere krav til nødutganger og muligheter for nødåpning av vinduer på alle slags offentlige transportmidler.
Vognene ble deretter igjen kjørt i tog fram til kjøring av såkalte «B-tog» opphørte i forbindelse med at vogntypen ble ombygd til enmannsbetjening i 1974.
Vogn 198 ble gjenoppbygd etter brannen og var i drift fram til den generelle utrangeringen av gullfiskene i 1984-85. På folkemunne fikk den kallenavnet «Krematoriet». Vogna var deretter i en periode arbeidsvogn før den ble solgt til en japansk sporveisentusiast som lot den bygge om slik at den kunne brukes på sporveien i hjembyen hans som han forøvrig hadde eierinteresser i. Vogna finnes fortsatt hos sporveien i Kōchi i Japan.
North Somerset
North Somerset er en enhetlig myndighet i England. Den ligger i det seremonielle grevskapet Somerset, og aministreres fra Weston-super-Mare.
Fra 1974 til 1966 het distriktet Woodspring, etter Woodspring Priory, og lå i grevskapet Avon. Da Avon ble oppløst ble det innlemmet i Somerset og fikk status som enhetlig myndighet.
Skeleton under Vinter-OL 2010
Skeleton var med på det olympiske programmet for femte gang. Konkurransene ble avviklet 18. og 19. februar i Whistler Sliding Centre. Britiske Amy Williams vant konkurransen for damer og Jon Montgomery fra Canada konkurransen for menn.
Damer
Dato: 18. og 19. februar <br style="clear:both;" />
Menn
Dato: 18. og 19. februar <br style="clear:both;" />
North Devon
North Devon er et administrativt distrikt i Devon, England. Administrasjonssenteret er Barnstaple. Andre byer og landsbyer i distriktet North Devon er Braunton, Fremington, Ilfracombe, Instow, South Molton, Lynton, og Lynmouth. Distriktet ble opprettet den 1. april 1974 ved å slå sammen Barnstaple kommunale borough, de urbane distriktene Ilfracombe og Lynton, og de rurale distriktene Barnstaple og South Molton.
Det større geografiske området North Devon er inndelt mellom distriktet North Devon og distriktet Torridge, basert i Bideford.
Befolkning
North Devon er populært blant pensjonister. Folketellingen i 2011 viste at 18 % av befolkningen er i alderen 15 år eller yngre, 60 % var i alderen 16–64, og 23 % var i alderen 65 og eldre. De utgjør 20 % av befolkningen som var 65 år eller eldre da folketellingen ble gjort. I sammenligning var alderdistribusjonen over hele England på henholdsvis 19 %, 65 % og 17 %. Forventet levealder for menn er på 77,7 år, noe som er nær engelsk gjennomsnitt, og for kvinner er den på 83,1 år, rundt 1 år over engelske gjennomsnitt.
Økonomi
Grunnet områdets historisk økonomi basert på landbruk er det mange områder i North Devon som er betraktet som underprivilegert. Den gjennomsnittelige inntekten for distriktet er 73 % av gjennomsnittet for Storbritannia som helhet.
De største arbeidsgiverne i området er National Health Service (NHS), det statlige helsevesenet i Storbritannia, hovedsakelig Devons distriktssykehus i Barnstaple, foruten også forsvarsdepartementet ved Royal Marines Base Chivenor og Arromanches Camp i Instow; og lokalmyndighetene North Devon Council.
John Stuart Gray
John Stuart Gray (født 21. august 1941 i Bolsover England, død 21. oktober 2007) var en britisk marinbiolog. Han var det meste av sin karriere ved Universitetet i Oslo.
Gray var utdanna ved Wales universitet i Bangor. Her tok han i 1965 doktorgraden på økologiske forholdt rundt den marine meiofaunaen, dvs smådyr som lever mellom sandkorna på sjøbunnen. For avhandlinga mottok han T.H.Huxley-prisen fra Zoological Society.
Gray arbeidet deretter ved Universitetet i Leeds, inntil han i 1976 ble professor i Oslo. Hovedforskningsfeltet var bunnlevende organismer, og da særlig hvordan disse påvirkes av forurensing.
I 1998 fikk han Nansen-prisen for fremragende forskning fra Det norske Videnskaps-Akademi. Han står på ISIs liste over ofte siterte forskere [https://web.archive.org/web/20070519223724/http://hcr3.isiknowledge.com/author.cgi.
Sarah Jones
Sarah Jones (født 29. november 1973 i Baltimore i Maryland) er en amerikansk Tony- og Obie-prisbelønnet dramatiker, skuespiller og poet.
Thessaloniki internasjonale lufthavn
Thessaloniki internasjonale lufthavn «Makedonia» (IATA: SKG, ICAO: LGTS) er en internasjonal lufthavn i Hellas. Den ligger 14 kilometer sørøst for sentrum av landets nest største by, Thessaloniki på det greske fastlandet. Begge rullebanene er i vest inn mot Egeerhavet. Flyplassen eies av den greske staten. I 2012 håndterte den 4 006 204 passasjerer.
Historie
Flyplassen ble etablert i 1930 på stedet. Under den tyske okkupasjonen av Hellas 1941–1944 under andre verdenskrig, ble flyplassen utvidet betraktelig, så tyskerne kunne lande med sine store militære fly. En rullebane på 600 meter ble laget og flere nye bygninger ble reist.
I 1948 begynte lufthavnen for første gang å akseptere sivile og kommersielle fly. Rullebane 10/28 som tyskerne brakte, var i 1950 afaltert og forlenget til 1 800 meter. I 1952 ble den utvidet med ytterligere 200 meter. Samme år ble stedets første lufthavnsterminal oppført, og det ble bygget et kontrolltårn på taket av denne. Året etter ble etablert en ny rullebane som ble kalt 16/34. Den første rullebane 10/28, var i 1958 renovert og utvidet til dagens 2 440 meter. Bane 16/34 ble utvidet i 1972 til dagens 2 410 meter. Kontrolltårnet ble ødelagt av jordskjelv i 1978.
Utvidelsen av terminalbygget ble gjennomført i 2000 og 2003. I dag har terminalen et samlet gulvareal på 32 000 m2, fordelt over tre etasjer.
Presidentbibliotek
Et presidentbibliotek er et bibliotek drevet av det amerikanske arkivverket National Archives and Records Administration for å samle, oppbevare og tilgjengeliggjøre dokumenter, arkiver og historiske materialer fra hver føderale regjering. Det er etablert presidentbibliotek for hver amerikanske president fra og med Herbert Hoover (1929–33). Barack Obama Presidential Center er under planlegging.
Bibliotek (tilegnet presidenter) ble også blitt stiftet før Presidential Library Office startet opp, og disse er ikke offisielt anerkjent eller finansiert av NARA (disse bibliotek er tilegnet presidenter før president Hoover).
Trust Merchant Bank
Trust Merchant Bank S.A. (TMB) er en privat bank i Den demokratiske republikken Kongo. Banken ble opprettet i 2004 og har sitt hovedkontor i Lubumbashi i Haut-Katanga. TMB opererer i alle deler av det kongolesiske bankmarkedet og har et spesielt fokus på privatkunder og SMBer. Banken var den første til å lansere mikrokreditt i Kongo.
Oversikt
TMB er en av de største og raskest voksende bankene i Den demokratiske republikken Kongo med filialer i alle av landets 11 provinser. Banken har over 1,350 ansatte fordelt på nær 110 filialer. TMBn er tilknyttet internbanknettverkettet SWIFT (TRMSCD3L) og er også medlem av både MasterCard og VISA.
Filialer
TMB har filialer i følgende byer:
I tillegg har banken filialer i en rekke av basene til FNs fredsbevarende styrke i Kongo, MONUSCO. Trust Merchant Bank har også et representasjonskontor i Brussel, Belgia.
Santo Antônio do Içá
Santo Antônio do Içá er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Kirsti Pedersen Haugen
Kirsti Pedersen Haugen (født 3. april 1960 i Sandefjord) er en norsk musiker og oversetter.
Haugen har oversatt en rekke av lovsangene til den britiske sangeren Graham Kendrick til norsk, og også skrevet arrangementer til flere av disse.
Hun var tidligere en del av musikkgruppen «Huldreslått» som i 1979 vant Prøysenprisen.
Norgesmesterskapet i innebandy
Det ble spilt uoffisielle norgesmesterskap i innebandy i perioden 1990–1992. Fra 1993 er mesterskapene offisielle.
Vinnerne har mottatt kongepokalen hvert år siden 1996 (kvinner) og 1997 (menn).
Bjørn Kristoffersen
Kristoffersen var utdanna skipsingeniør og siviløkonom. Han hadde ledende stillinger i Aker (1979–86), Storebrand (1986–92) og Framnes Rauma (1992–94).
Paulo jr.
Paulo Jr. (født Paulo Xisto Pinto Junior 30. april 1969 i Belo Horizonte) er en brasiliansk musiker. Paulo Jr. har spilt bass i det brasilianske heavy metal-bandet Sepultura siden 1984 og er i dag den eneste originale musikeren i bandet etter at Igor Cavalera forlot bandet 12. juni 2006.
Bjørn Kristoffersen
Han hadde mange tillitsverv i næringslivet og dets organisasjoner, bl.a i Orkla, Norske Skog, Nycomed, Elkem, Aker RGI, Norges Forsikringsforbund, Kommunalbanken og Finansnæringens Hovedorganisasjon.
Nidia Muñoz
Nidia Muñoz Aleman (født 8. mai 1991) er en cubansk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse -57 kilo. Hun vil representere Cuba under Sommer-OL 2012, etter å ha kvalifisert seg til lekene ved å ha blitt nummer 1 i amerikakvalifiseringen.
On the Sunny Side of the Street
Teksten
Den engelske originalteksten gjengis i litt ulike versjoner. Frank Sinatra spilte den inn i følgende form:
Omkring 1966 spilte Gene Kelly inn en coverversjon på plate, med en noe endret tekst: Steve Allen antyder i sin kriminalroman The Talk Show Murders fra 1982 at sangen viser til «passing» – muligheten for at lyshudete svarte passerer som hvite.
1945-1990
Tommy Dorsey and the Sentimentalists spilte i 1945 inn melodien i et arrangement som senere har blitt toneangivende.
Etter å ha blitt en jazzstandard ble sangen spilt (vanligvis som instrumental) av blant andre Louis Armstrong, Count Basie, Dave Brubeck, Erroll Garner, Dizzy Gillespie, Benny Goodman, Earl Hines, Ted Lewis og Art Tatum.
Den velkjente versjonen med Dizzie Gillespie, Sonny Rollins og Sonny Stitt ble utgitt på albumet Sonny Side Up i 1957.
Frankie Laine hadde en hit med sin innspilling. Sangen ble også spilt inn på plate av andre ledende vokalister, som Nat King Cole, Ella Fitzgerald, Judy Garland, Frank Sinatra, Keely Smith og Jo Stafford.
1990-tallet og fremover
Barnegruppen Sharon, Lois & Bram spilte inn en versjon som ble utgitt på deres hitinnspilling Sing A to Z i 1990. De fremførte nummeret i sin populære og kritikerroste TV-serie Sharon, Lois & Bram's Elephant Show. Sangen var med i siste episode av sesong fire i 1987; episoden hadde tittelen Band on the Run.
I 1994 sang Barry Manilow en coverversjon på sitt album Singing With The Big Bands, en innspilling med The Tommy Dorsey Orchestra.
I 1995 fremførte Steve Tyrell en versjon av sangen på soundtracket til filmen Brudens far 2 (Father of the Bride II).
I 2003 spilte Cyndi Lauper inn en versjon med anstrøk av zydeco. Den ble utgitt på hennes album med standard-og coverlåter, At Last.
Norsk versjon
Finn Bø skrev en norsk tekst til melodien i 1932, og ga sangen tittelen Violen sørger. Den norske tittelen har senere blitt gjengitt som «Violen/Fiolen sørger for mig/meg». I sin bok «Jeg tar mig den frihet» skriver Finn Bø at sangen ble fremført av Ernst Rolf på Chat Noir i 1932, og at teksten handlet om Ernst Rolfs eget liv.
Paracaskulturen
Paracaskulturen utviklet seg i tidlig horisont fra 700 f.Kr. til om lag år 1 i det geografiske området mellom de to elvene Ica og Pisco i det som i dag er Ica-regionen i Peru, medregnet halvøya Paracas. Nordlig grense for kulturinnvirkning var dagens by Chincha, 200 km sør for Lima, mens sørlig grense var Yauca i Arequipa-regionen som ligger 150 km sør for Nazca.
Paracaskulturen utviklet seg i to trinn: Paracas Cavernas og Paracas Necrópolis.
Man har funnet antikviteter fra Paracas Cavernas som kan dateres frem til år 200 f. Kr. Den største bosetningen var da i Tajahuana, ved grensen til Icaelven, i Ocucaje området. Cavernas (menn i huler) har navn etter gravskikken i perioden. Gravene hadde form av en dyp flaske med et gulv på 5 til 6 meter i diameter. De døde ble pakket inn i kunstferdige tekstiler og plassert på golvet.
Abdikani Mohamed Wa’ays
Abdikani Mohamed Wa’ays (død 10. mai 2020 i Kuwait) var en somalisk diplomat. Han var ved sin død sitt lands ambassadør til Egypt og til Den arabiske liga.
Paracaskulturen
Den politiske enheten paracas var den første militaristiske staten i den andiske verden. Militarismen ble nyttet til å verne eget territorium. Statsgrensene var ofte et resultat av sterkt permanente kriger.
Oldtidsminner fra Paracas Necrópolis er fra ca. år 200 f.Kr. til noe etter år 1. Pisco – Paracas var det sentrale området i utviklingen da.
Abdikani Mohamed Wa’ays
Abdikani Wa’ays begynte på sin karrierevei i 1970-årene. I mange år representerte han sitt land i Libya, innen han ble ambassadør i Egypt og til Den arabiske liga.
Abdikani Mohamed Wa'ays døde 10. mai 2020 på et sykehus i Kuwait som følge av COVID-19. Han led av en forutgående sykdomstilstand, av diabetes.
Isbjørn med unger
Isbjørn med unger er en skulptur som er plassert ved starten av Langeliniekaien i Københavns havn. Den er laget av Holger Wederkinch og gitt til Københavns Havnevæsen av en anonym giver.
Holger Wederkinch fikk i 1929 en gullmedalje i Paris for arbeidet med skulpturen.
Kåre Høsflot
Kåre Høsflot (født 14. januar 1943) er en norsk langrennstrener. Han er kjent som morfar til og trener for den tredobbelte olympiske mesteren og verdenscupvinneren Johannes Høsflot Klæbo.
Biografi
Kåre Høsflot vokste opp på Rognes i Gauldalen der faren var baneformann på Rørosbanen. Høsflot er utdannet maskiningeniør og arbeidet med sykehusplanlegging i konsulentselskaper, senest i COWI til han var 71 år.
Da Høsflot etablerte seg og familien på Kolstad i 1973 engasjerte han seg i idrett for barn og unge, og han var oppmann og formann i Kolstad IL. Høsflot tok trenerkurs i regi av Norges Skiforbund og var kretslagstrener i Sør-Trøndelag Skikrets fra 1985. Blant dem han trente var Svein Tore Samdal og Vidar Løfshus. Høsflot konkurrerte også selv og deltok fast på Birkebeinerrennet og i Vasaloppet. Kåre Høsflot er trener for sine barnebarn, og han ble kjent for allmennheten etter at hans barnebarn Johannes Høsflot Klæbo fikk stor suksess i skisporet.
Aerandir
Aerandir er en litterær figur fra J.R.R. Tolkiens verden. Aerandir var en av sjøfarerne i Silmarillion som var med Eärendil til å reise til Valinor.
Lista Edainów
Hegsetfoss kraftverk
Hegsetfoss kraftverk (egentlig Heggsetfoss kraftverk) er et vannkraftverk i Neavassdraget i Selbu kommune i Trøndelag.
Kraftverket utnytter vannet i Heggsetdammen, som regulerer Nea mellom kote 258 og 252. Fallhøyden er 71 meter.
Det overføres også vann fra elvene Rotla og Krossåa.
Midlere årsproduksjon er på 19 GWh og installert effekt er på 33 MW. Det er installert en francisturbin.
Kraftverket har delvis samme vannvei (tilløpstunnel) som Nedre Nea kraftverk og fungerer i dag hovedsakelig som et flomkraftverk.
Kraftverket startet produksjonen i 1962. Eier er Statkraft, tidligere Trondheim Energi Kraft.
Bernard Epin
Liv og virke
Han spesialiserte seg på barnelitteratur og dermed på litteraturkritikk vedrørende slike bøker. Dessuten skrev han en rekke bøker og studier.
Den 1. April 2020 døde Epin som følge av en SARS-CoV-2-infeksjon av covid-19.
Angelica di Silvestri
Angelica di Silvestri (født 25. november 1965) er en italiensk langrennsløper. Hun representerte Dominica under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ikke fullførte noen renn. Hun er gift med Gary di Silvestri som også deltok under lekene, og de ble dermed det første ekteparet som deltok i samme OL.
Silves (Brasil)
Silves er en kommune i delstaten Amazonas i nordregionen av Brasil.
Nazar 3: Den gale professor
Nazar 3: Den gale professor er den tredje antologien i Bing & Bringsværds serie Nazar. Temadelen handler om vitenskapsmannen. Boka ble utgitt i 1976, som nummer 313 av Lanterne-bøkene under vignetten Lanterne science fiction av Gyldendal Norsk Forlag med omslag av Peter Haars.
Antologien inneholdt blant annet en enakter av Ebba Haslund som ble skrevet i et felles prosjekt med Bing, Bringsværd og Gustav Lorentzen. Hver av dem skulle skrive en enakter hver, som skulle fremføres etter hverandre som en helaftens forestilling. Kun Bringsværds arbeid ble oppført på teater. Bing skrev sitt stykke om til en novelle som var med i Knuteskrift (1974).
Seksjonene i Den gale professor er innledet av illustrasjoner ved Storm P..
Hvarnes kirke
Hvarnes kirke er en langkirke fra 1705 som ligger i Hvarnes i Larvik kommune, Vestfold fylke.
Byggverket er i tømmer og har 160 plasser.
Kirken ble ombygd og restaurert 1872.
Erkka Petäjä
Erkka Petäjä (født 13. februar 1964 i Åbo) er en finsk tidligere fotballspiller. Petäjä, som var forsvarsspiller, har spilt profesjonelt i Finland, Sverige og Sveits. Petäjä spilte landslagsfotball for Finland fra 1983 til 1994, og står oppført med 84 landskamper i denne perioden.
Yuichi Onda
Han debuterte i verdenscupen i langrenn 26. oktober 2002, og hans beste individuelle verdenscup-plasseringer er to 4.-plasser i sprintlangrenn.
Onda representerte Japan under Vinter-OL 2006 og 2010.
Trine
Trine er en dansk kortform av Katrine, en variant av Katarina.
Yuichi Onda
Olympiske resultater
Vancouver 2010
Trine
Utbredelse
Trine var et populært navn på norske jentebarn på 1960-, 1970- og 1980-tallet.
Kjente navnebærere
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Lorem ipsum
Lorem ipsum er opprinnelig et lettere redigert utdrag fra De finibus bonorum et malorum (Om det høyeste mål for godt og ondt) av Cicero. Opprinnelig begynte avsnittet: Neque porro quisquam est qui dolorem ipsum quia dolor sit amet, consectetur, adipisci velit («Ingen liker smerte for smertens skyld, eller søker den og ønsker den, bare fordi den er smerte…»).
Lorem ipsum brukes som fylltekst i grafisk design og sideombrekking for å demonstrere det grafiske utseende før den endelige teksten er klargjort. Denne bruken betegnes som greeking. Lipsum er også hyppig benyttet for å demonstrere skriftsnitt innen typografien. Siden betydningen av teksten er uforståelig for de fleste, egner den seg godt, fordi man har påvist at man blir påvirket av innholdet i teksten når man skal se på skriftsnitt eller design. Samtidig gir den en mer naturlig fordeling av ordlengder og tegnbruk enn dersom man fyller avsnittene med svada-tekst.
Pietà
Pietà (italiensk: «fromhet») er en betegnelse på en billedlig representasjon av jomfru Maria som sørger over sin sønn Jesus mens hun holder hans døde legeme i armene. Denne scenen ble et yndet motiv for kunstnere i den italienske renessansen, og er siden 1300-tallet fremstilt i tusenvis av malerier og skulpturer, ofte som en del av utsmykningen i katolske kirker.
Michelangelos pietà (skulptur)
Ordet er også brukt som egennavn for den mest berømte pietà av alle: Michelangelo Buonarrotis marmorskulptur, utført i 1499, og utstilt i Peterskirken i Roma. Skulpturen er et lysende eksempel på kunnskap om anatomi og på den nyplatonske teorien om at kroppens skjønnhet er er uttrykk for åndens. Skulpturen demonstrerer renessansens forkjærlighet for pyramidal oppbygning.
Lorem ipsum
Det er laget mange variasjoner av den opprinnelige versjonen for å inkludere tegn som er lite eller ubrukt i latin. Dessuten er det vanlig å utvide teksten, fra originalkilden eller med tilfeldig kvasi-latin, for å få dekket flere avsnitt uten å måtte gjenta den samme teksten.
La oss leve livet her
La oss leve livet her er et musikkalbum utgitt av Howards i 1974. Etter denne plateutgivelsen ble bandet oppløst.
Todd County (Sør-Dakota)
Todd County er et fylke i den amerikanske delstaten Sør-Dakota.
Yeny Contreras
Yeny Contreras Loyola (født 2. august 1979) er en chilensk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse -57 kilo. Hun vil representere Chile under Sommer-OL 2012, etter å ha kvalifisert seg til lekene ved å ha blitt nummer 2 i amerikakvalifiseringen.
Norbatt
Norbatt – Den norske FN-bataljonen i Libanon, var en del av Den norske FN-styrken i Libanon (NORCO), en avdeling av FNs midlertidige styrke i Libanon (eng. United Nations Interim Force in Lebanon – UNIFIL).
Historiesammendrag
Norbatt ble opprettet i 1978 og eksisterte gjennom 41 kontingenter til 1998. Norbatt bestod i første kontingent av geværkompaniene 1, 2 og 3 som fra kontingent 2 ble omorganisert til geværkompaniene A og B – og videre ett stabskompani med forsterket sanitetstropp, sambandstropp og pionertropp samt teknisk kompani, helikopterving og bataljonsstab. Ca. 21 400 nordmenn tjenestegjorde i Norbatt i en eller flere kontingenter. Den 22. mars 1978 svarte Norge positivt på FNs henvendelse om å delta i Unifil. Den norske hovedstyrken ankom Libanon i 2 og 3. april 1978. 10. desember 1988: FNs fredsbevarende styrker ble tildelt Nobels fredspris for sin innsats. 28. november 1998: Norbatt overlot området til indiske Indbatt.
Området Norbatt dekket lå i det sørøstlige hjørnet av Libanon og var 55 km² og var ett av seks ansvarsområder i Unifil. Ca. 550 nordmenn tjenestegjorde i Norbatt til enhver tid. Gjennom de første kontingentene tilhørte Blate-området den nepalske FN-styrken, men da Nepbatt trakk seg ut tok Norbatt over det. BN-stab og STKP lå den aller første tiden sør for den lille landsbyen Ebel es-Saqi ved bensinstasjonen hvor veien svinger opp til Marjayoun, men etter at nepaleserne i mai/juni 1978 ankom området, ble Ebel es-Saqi inntatt og gjennom fleste kontingentene lå hovedkvarteret inne i selve landsbyen. Omkring 1991 ble det flyttet til posisjonen 4-2HQ på Falkehøyden (Jabal Qalaat Jabbour), like nord for landsbyen. En rekke steder i Norbatt fikk norske navn av det norske personellet.
Norbatts utførte i tillegg til det som lå i mandatet også humanitær innsats i området. Ikke minst stod norsk personell for en betydelig innsats i rydding av landminer. Skolene ble støttet av Norge, og Norbatts sanitet utførte en stor innsats også for sivilbefolkningen. Næringslivet blomstret opp takket være de kjøpesterke soldatene, og i det hele tatt virket det norske nærværet stabiliserende på regionen. De militære tapene var relativt små sett i lys av at styrken stod der gjennom 20 år. Av de 21 soldatene som mistet livet var det bare 4 som ble drept under direkte krigsrelaterte handlinger (2 beskutt av kjente og 2 av ukjente). De resterende skyldtes sykdom, trafikkulykker og en skyteulykke. Men i tillegg kommer skader og senskader, særlig psykiske, som ennå er lite kartlagt, selv om man de senere år har fått statistikk på bordet som viser at FN-veteraner er overrepresentert i selvmordsstatistikken. Og da spesielt fra de tidligste kontingentene. Flere i lokalbefolkningen lærte seg norsk og minst 30 lokale libanesiske jenter giftet seg med unge norske menn de traff i Norbatt.
Bataljonsstaben
Bestod kort fortalt av:
Stabskompaniet
Stabskompaniet bestod av (pr. ca. 1995):
I Ebel es-Saqi holdt stabskompaniet til, sammen med bataljonsstaben. Kompaniet fungerte som en serviceinstans for hele bataljonen. I begynnelsen var hele stabskompaniet forlagt i byen. I Norbatt 3 flyttet pionertroppen ut og til Pi-høyden, noen kilometer øst langs veien mot Rashaya El Foukhar. Senere flyttet også hundetroppen ut av byen. Oppgaven til «pi-troppen» var i første rekke alt av ingeniørarbeider, som minerydding, fortifikasjoner (bygging av dekningsrom), diverse gravearbeider, bygging og rivinger. Ofte bestod troppen av en blanding av folk med pi-bakgrunn fra infanteriet og folk med tjeneste i ingeniørvåpenet. Mange hadde av de som tjenestegjorde i pi-troppen hadde håndverkerbakgrunn og maskinførererfaring.