cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Göteborg radio
Stasjonens avvikling
På grunn av utviklingen med maritim satellittkommunikasjon og innføringen av det nye sjøsikkerhetsystemet GMDSS minsket trafikken på kortbølgetelegrafi, og den 1. juli 1992 sendte Göteborg radio det siste morsetegnet på kortbølge. Stasjonen ble stengt også for telegrafi på langbølge den 31. desember 1994 og samtidig overtok Stockholm radio trafikk på kortbølgetelefoni. Göteborg radio stengte dermed ned all telefoni/telegrafi-ekspedering. Maritex-systemet opphørte etterhvert også, den 31. desember 2000. Flere av sjøredningslederne på stasjonen flyttet over til den nye sjøredningssentralen på Käringberget i Göteborg, som fra 1. april 1995 overtok sjøredningsansvaret for vestkysten, og fra 1. januar 1999 ble MRCC for hele Sverige. Etter nedleggingen av Göteborg radio er Stockholm radio kystradiostasjon for hele Sverige.
Albrecht av Brandenburg
Albrecht II av Brandenburg (født 28. juni 1490, død 24. september 1545 i Aschaffenburg) var erkebiskop av Magdeburg og av Mainz, kardinal, kurfyrste av det tysk-romerske rike, tysk rikserkekansler og markgreve av Brandenburg.
Tidlig liv
Han var annen sønn av kurfyrst Johann Cicero av Brandenburg og studerte i Frankfurt an der Oder. I 1506 trådte han inn i den klerikale stand. Albrecht av Brandenburg ble i 1509 prebendar ved domkirken i Mainz. I 1513 ble han erkebiskop av Magdeburg og administrator av bispedømmet Halberstadt, og i 1514 i tillegg erkebiskop og kurfyrste av Mainz.
Albrecht innfører St.Peters-avlaten i sine områder
Da pave Leo X hadde utskrevet avlaten for byggingen av ny Peterskirke i Roma året før, var erkebiskop Albrecht gitt i oppgave å sørge for at den ble proklamert i Sachsen og i Brandenburg. Albrecht hadde allerede betalt paven 10 000 dukater for palliet knyttet til utnevnelsen til Mainz, men hadde lånt pengene fra Fugger. Han var i akutt pengenød og trengte inntekter for å tilbakebetale lånet, og som motydelse for å åpne for avlatshandelen i sine områder gav Roma ham tillatelse til å beholde halvparten av inntektene.
Tidligere var det antatt at det var Albrecht selv som tok initiativet til denne avtalen, men senere historisk forskning er kommet til at det i stedet var den romerske kurie.
Albrecht engasjerte dominikanerpresten Johann Tetzel å preke avlaten, og utstyrte ham med instruksjonsboken Instructio summaria ad Subcommissarios Poenitentiarum et Confessores.
Slaget ved Trois-Rivières
Den amerikanske hæren i Canada led et alvorlig tap i det katastrofale angrepet på Quebec by på nyttårsaften i 1775. En stor flyt av forsyninger og forsterkninger gjorde at amerikanerne klarte å opprettholde et nærvær i nærheten av Quebec i 1776, men overlegent britisk artilleri umuliggjorde en beleiring. Sykdom tynnet ytterligere ut hæren.
Rolf Arne Berg
Rolf Arne Berg (født 27. november 1917 i Orkanger, død 3. februar 1945) var en norsk offiser og flygeress under andre verdenskrig. Han ble høyt dekorert for sin innsats og mottok Krigskorset med sverd, St. Olavsmedaljen med ekegren og Krigsmedaljen, samt de britiske utmerkelsene Distinguished Service Order og Distinguished Flying Cross med barre.
Albrecht av Brandenburg
Avlatsstriden bryter ut
Selv om mange av anklagene mot moralen i Albrechts instruksjoner sikkert var uberettigede, hadde Luther nok rett i at erkebiskopen var for partisk i dette anliggende. Den unge biskopen var et noe verdslig orientert renessansemenneske, interessert i kunst, ekstravagant, og bedre utdannet i humanistiske disipliner enn i teologi, og for opptatt av å støtte opp om kunstnere og humanistiske lærde. Særlig at han i 1515 hadde kalt Ulrich von Hutten til sitt hoff ble ansett som særlig belastende.
Rolf Arne Berg
Opplæring
Etter realartium i 1938, kom Berg inn på Hærens flyskole på Kjeller. Han fikk flygervingen i juni 1939. Seinere samme høst søkte han seg til Trøndelag flygeavdeling på Værnes. Han deltok på nøytralitetsvakt med denne avdelingen og Hålogaland flygeavdeling på Bardufoss. Etter den tyske invasjonen møtte han til krigstjeneste ved Seida i Tana, før han i mai 1940 reiste til Storbritannia og videre til Toronto, der han var med ved opprettelsen av Little Norway i november 1940. Her tjenestegjorde han som instruktør fram til han i mai 1941 sammen med flere andre norske flygere reiste tilbake til Storbritannia for opprettelsen av den første norske jagerskvadronen, 331 (Norwegian) Squadron RAF. Men først måtte nordmennene gjennomgå videregående opplæring ved britiske skvadroner. Berg fikk sin opplæring ved 56 OTU (Operational Training Unit) på flystasjonen Sutton Bridge fra 23. juni til 28. juli. Deretter ble han beordret til 43 Squadron ved Drem i Skottland. I september ankom han 331 skvadron på Castletown nord i Skottland.
Albrecht av Brandenburg
Albrecht avventende til lutherdommen
Selv om erkebiskopen ikke hadde noe til overs for Luther, inntok han etter råd fra Erasmus av Rotterdam, Ulrich von Hutten og dompredikanten Wolfgang Capito likevel en avslappet holdning til den lutherinspirerte reformbevegelsen. Dermed ble den nokså utbredt i erkebispedømmet Mainz. Det samme var enda mer tilfelle i erkebispedømmet Magdeburg, som han også forestod. Pave Leo X sendte ved en anledning en formaning til Albrecht fordi man mente at alt for mange kirkekritiske skrifter ble utgitt under hans øyne.
Rolf Arne Berg
I kamp
Berg fulgte skvadronen til North Weald i mai 1942. I Skottland hadde skvadronens oppgave vært konvoibeskyttelse, men fra nå ble det tokt mot det okkuperte fastlands-Europa. Han var i luftkamp første gang 31. mai, da han ble kreditert å ha skadet en Messerschmitt Me 109 ved Walcheren (delt med Martin Gran). Ikke før i februar 1943 ble Berg beordret på sin første hvileperiode. I denne perioden var han tilknyttet 116 Squadron på RAF Heston, før han i april gjennomgikk Fighter Command School of Tactics. Bare noen dager etter avsluttet kurs begynte han på et nytt, Fighter Leaders School, fra 26. april til 13. mai. Dagen etter returnerte han til North Weald som skvadronsjef for 331 skvadron.
Albrecht av Brandenburg
Albrecht avventende til lutherdommen
Den 24. mars 1518 ble han utnevnt til kardinal av pave Leo X, og fill tittelkirken San Crisogono.
Slaget ved Trois-Rivières
Carleton satte etter dem og Sullivan satte i gang et motangrep ved Trois-Rivières, rundt halvveis til Montreal. Selv om hans menn ble kraftig beseiret av det profesjonelle britiske infanteriet, klarte nesten hele Sullivans beseirede hær å unnslippe til Montreal av den overforsiktige Carleton.
Albrecht av Brandenburg
Albrecht bekjemper lutherdommen
Albrecht engasjerte forsvarere av katolisismen i sine bispedømmer. I 1541 oppfordret Albrecht keiser Karl V til å gripe til våpen mot protestantene. I Speyer og Regensburg møtte han den fremstående jesuitten Peter Faber og innbød ham i 1542 til å virke i Mainz. Fra da av var han en venn av den nye ordenen (jesuittordenen ble opprettet i 1540).
Reformer av undervisning, rettspleie, handelsvesen
Albrecht arbeidet for et bedre opplegg for trosundervisning og tok dette opp under Riksdagen i Nürnberg. Som verdslig fyrste styrte han vel, og innførte forbedringer innen rettspleien, politivesenet og i handelsvesenet.
Jan Erik Hansen (ishockeyspiller)
Hansen spilte 26 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med tiendeplass i ishockey.
Albrecht av Brandenburg
Reformer av undervisning, rettspleie, handelsvesen
Han ble begravet i domkirken i Mainz.
Rolf Arne Berg
I kamp
Arne Austeen overtok skvadronen i oktober 1943. Da var Berg beordret til Boscombe Down. Han var tilbake på North Weald i mars 1944, da han ble utnevnt til operasjonsgruppesjef (Wing Commander Flying) for 132 Wing, som blant annet inneholdt de to norske jagerskvadronene. Det var i denne perioden han fikk malt flyet sitt i norske farger og «kjennetegnet» RAB.
Død
3. februar 1945 skulle Bergs tjenesteperiode vært over. Han var beordret på hvile. Men dagen før hadde vingens flygere observert store ansamlinger av tyske fly på en flyplass sør for Groningen. Den 3. februar skulle vingen angripe flyplassen, og Berg ville ikke la en slik sjanse til luftkamp gå fra seg. Han spurte sin nærmeste foresatte, Group Captain «Zulu» Morris om å få være med på toktet. Han fikk klarsignal, og klokka 15.35 tok 12 jagerflygere anført av Berg og hans erstatter, påtroppende operasjonsgruppesjef John Ryg, av med kurs mot Eelde. Da de kom fram til målet, slapp de dropptankene før de begynte angrepet på flyplassen. Men Bergs dropptank ville ikke løse ut. Han hadde som leder selv påpekt mange ganger overfor flygerne sine at når ikke dropptankene vil løsne, avbrytes oppdraget. Men Berg fortsatte, fulgt av Ryg. På vei mot målet ble Bergs fly truffet av luftvernild. Ifølge vitner løsnet venstre vinge fra flykroppen før han havarerte i et fjøs på en gård i landsbyen Eelde-Paterswolde. Han ble begravet på en lokal kirkegård. Korset hadde påskriften ''Unbekannter Allierter Fliegeroffizier Norwegischer Nationalität Gefallen am 3. Februar 1945''. Graven ble oppdaget av allierte seinere på våren 1945, og Bergs levninger ble overført til Orkanger og gravlagt der i 1946.
Berg ble totalt kreditert seks nedskutte fly, to sannsynlig nedskutte, tre skadde, og seks fly ødelagt på bakken.
Ettermæle
Det er reist en minnestøtte over Berg på Orkanger. I Orkanger er dessuten en vei, Rolf Arne Bergs vei, oppkalt etter ham. På Luftkrigsskolen i Trondheim er et klasserom oppkalt etter Berg.
Høsten 2017 arrangerte Orkdal kommune en minnemarkering i kommunens kulturhus i anledning 100-årsdagen for Bergs fødsel. Det ble vist dokumenter, etterlatenskaper og gjenstander forbundet med Bergs liv, skalamodeller som representerte flytyper fløyet av Berg, samt foredrag ved Cato Guhnfelt, basert på hans verk om den norske jagervingens virke i Storbritannia og på kontinentet 1941–1945.
I 2020, ved 75-årsdagen for Bergs død, innviet Orkland kommune en permanent utstilling i Orkland hovedbibliotek. Utstillingen omfatter bildemontasjer, dokumentasjon og skalamodeller av fly fløyet av Berg, samt samtidige fly og fiendefly.
Slaget ved Trois-Rivières
Men dette gav bare midlertidig trygghet. Britiske avdelinger hadde operert i utkanten av Montreal hele våren, lyktes i å få okkupantene i kamp og tok nesten 500 fanger ved Les Cèdres og Vaudreuil. Ute av stand til å kontrollere området, forlot general Arnold Montreal den 15. juni etter å ha forsøkt å brenne byen. Hans brev til Sullivan sa at «la oss slutte...og sikre vårt eget land før det er for sent.»
Chained Heat
Chained Heat er et tysk-amerikansk kriminaldrama fra 1983 som er regissert av Paul Nicholas. Filmen handler om en ung kvinne som blir satt i fengsel. Hun får raskt erfare den brutale virkeligheten som råder bak murene, og oppdager at det gjennomkorrupte fengselsvesenet bruker fanger som prostituerte. Hovedrollen spilles av Linda Blair, mens sentrale biroller spilles av John Vernon, Sybil Danning og Tamara Dobson.
I 1993 kom en oppfølger, Chained Heat II, med Brigitte Nielsen i hovedrollen.
Handling
Carol har aldri vært i fengsel før, men skjønner snart at kampen for å overleve der er hardere enn noen drømmer om. Fengselsdirektøren misbruker jentene, står bak narkotikasalget og leier ut fangene som prostituerte. Carol nekter å bukke under for systemet, og snart står hennes liv i fare. I tillegg til å kjempe mot fengselsdirektøren og hans lakeier blir hun også trukket inn i striden mellom de ulike fraksjonene blant de innsatte. Hun innser at hun må ta i bruk de samme våpnene som fienden for å overleve.
Anmelderne
Den har oppnådd 56 % på Rotten Tomatoes (basert på 9 anmeldelser).
Den har fått 1 av 5 stjerner i Den store film- og videoguiden.
Sam Simon
Sam Simon (født 6. juni 1955 i Los Angeles, død 8. mars 2015 i Pacific Palisades) var en amerikansk tv-produsent og manusforfatter best kjent som en av de opprinnelige skaperne av Simpsons, sammen med Matt Groening og James L. Brooks. Han er også skaperen av mange Simpsons-figurer inkludert Jacqueline Bouvier.
Han har også jobbet med Taxi, Cheers, The Tracey Ullman Show, og The Drew Carey Show. Han skrev «The Bitter Half», en enkel-episodesitcom for Howard Sterns Howard 100 Show på Sirius Satellite Radio. Den ble sendt 25. oktober 2006.
Han var gift med Jennifer Tilly fra 1984 til 1991.
Fredrik Vilhelm IV av Preussen
Fredrik Vilhelm IV (tysk Friedrich) (født 15. oktober 1795 i Berlin, død 2. januar 1861 i Potsdam) var konge av Preussen.
Han var eldste sønn av Friedrich Vilhelm III av Preussen og Louise von Mecklenburg-Strelitz. Friedrich Vilhelm IV ble konge etter farens død i 1840 og forble konge av Preussen til sin død. Av helsemessige årsaker lot han imidlertid broren Vilhelm I bli regent i 1858.
Han huskes i Norge for sin rolle ved nyreisningen av Vang stavkirke i Karpacz.
Tidlig liv
Etter det prøyssiske nederlaget for Napoleon ved Jena og Auerstedt i 1806 måtte den prøyssiske kongefamilien flykte til Königsberg. I 1810 fikk Fredrik den senere utenriksminister Friedrich Ancillon som lærer. Han utøvde stor innflytelse på ham. Fredrik var med de prøyssiske styrker som i 1815 okkuperte Paris, og han synes allerede tidlig å ha tilegnet seg konservative holdninger.
Den 23. november 1823 giftet han seg med Elisabeth Ludovika av Bayern. Det var fra politisk synspunkt et godt valg, men det fantes visse konfesjonelle vanskeligheter ettersom Elisabeth var katolikk og ikke ville konvertere. Den prøyssiske kongen ville til å begynne med ikke akseptere en katolsk kronprinsesse, men Fredrik Vilhelm klarte å få ham til å akseptere Elisabeth. Hun konverterte imidlertid i 1830.
Konge
Fredrik Vilhelm tiltrådte tronen i 1840 og hans første regjeringshandlinger var preget av forsonlighet og frisinn: amnesti ble gitt dem som var blitt dømt for høyforræderi, de fengslede katolske erkebiskoper ble løslatt fra fengsel, større trykkefrihet ble innrømmet, og så videre. Men de prøyssiske stendenes anmodning om en ny konstitusjon ble avslått og hans forsøk i 1847 på å kompromisse med de liberale krefter ved å tilkalle en forent landdag tilfredsstilte ikke opposisjonen. Misnøyen med kongen vokste stadig mer, og den 18. mars 1848 utbrøt et opprør i Berlin. Selv om det militære kunne slå ned opprøret gikk Fredrik Vilhelm de liberale krav i møte og en prøyssisk nasjonalforsamling ble skapt. Han ble snart misfornøyd med denne. Fredrik Vilhelm utferdiget en ny konstitusjon som begynte å gjelde i 1850.
Den tyske nasjonalforsamling valgte i 1849 Fredrik Vilhelm til Tysklands keiser, men han våget ikke å akseptere dette valg, idet han var redd at dette skulle ha ført til krig med Østerrike. Av hensyn til Østerrike våget han ikke heller å arbeide for en nærmere union mellom statene i det nordlige Tyskland.
Ved traktaten i Olmütz forlot Preussen den føderale Erfurtunionen og gjenopprettet i stedet Det tyske forbund. Under sine siste år ga han stor innflytelse til sine reaksjonære rådgivere, ministerpresident Otto Theodor von Manteuffel og general Leopold von Gerlach.
Som følge av et slag som gjorde ham fysisk og mentalt skadet, overlot han i 1857 regjeringsansvaret til sin bror Vilhelm. Broren ble utnevnt til regent i 1858.
Fredrik Vilhelm og hans hustru Elisabeth Ludovika hadde ingen barn.
Patrice Halgand
Patrice Halgand (født 2. mars 1974 i Saint-Nazaire) er en fransk syklist. Han debuterte som sykkelproff i 1995 for laget Festina-Lotus. I 2004 gikk han over til Crédit Agricole fra Jean Delatour, som han hadde syklet for i 4 år. Etter fem år i Crédit Agricole, ble laget lagt ned, og han gikk til Team TelTeck-H2O.
Absolute Hits 2006
Absolute Hits 2006 er et samlealbum som inneholder flere av de største hit-låtene i musikkåret 2006.
Albumet kom ut 4. november 2006 ved siden av Absolute Music-serien.
Thomas Drabløs
Thomas Andersson (født 16. mars 1984) er en norsk musiker og trommeslager. Han er mest kjent som trommeslager i popgruppa Donkeyboy. I 2009 og 2010 hadde gruppa med seg Linnea Dale som refrengsanger. I 2009 fikk gruppa sitt store gjennombrudd med singlene «Ambitions» og «Sometimes». Samme år kom albumet Caught in a Life. I november 2011 kom singlen «City Boy». I mars 2012 kommer albumet Silver Moon.
Roser Vives
Roser Vives (født 5. februar 1984) er en spansk svømmer.
Hun representerte Spania under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 200 meter butterfly.
Dokka Sportsklubb
Dokka Sportsklubb (stiftet 25. mai 1974) er et idrettslag fra Dokka i Nordre Land kommune i Innlandet som driver fotball som eneste idrett.
Litteraturåret 1859
Litteraturåret 1859 er en oversikt over utgivelser, hendelser, prisvinnere og avdøde personer med tilknytning til litteratur i 1859.
Acanthops centralis
Acanthops centralis er en art av insekter som tilhører ordenen knelere.
Utseende
Arten er middelsstore og slanke knelere. De kjennes lettest på at forbeina er påfallende lange (minst så lange som mellom- og bakbein). Antennene er trådformede og forholdsvis korte. Fasettøynene er mer eller mindre utstående, ofte spisse. Pronotum er mye lengre enn bredt. Forbeina er kraftige, lårene likevel mindre fortykket enn hos de fleste andre knelere. Forlårene- og -leggene har pigger på undersiden og griper mot hverandre for å holde byttet fast, som vanlig hos knelere. Forleggen har en krum, skarp spisstorn. Mellom- og bakbeina kan ha utvidete lår og legger, men føttene er slanke. Vingene er ganske variable og kan være reduserte. Forvingene er vanligvis hornaktige, av ulike form.
Utbredelse
Acanthops centralis finnes i Costa Rica.
Steinar Brauteset
Brauteset vokste opp på Skjetlein landbruksskole, der hans far var overlærer. Han tok hovedfag i nordisk ved Universitetet i Oslo i 1957. Han hadde en forholdsvis bred historisk orientering og var særlig interessert i norsk okkupasjonshistorie. I forbindelse med 25-årsmarkeringen for den tyske invasjonen av Norge lagde han en radioserie på i alt 58 episoder som ble radiosendt fra 1965 til 1970. Han var redaktør av NRK-programmet Landbrukshalvtimen mellom 1973 og 1993.
Brauteset var nynorskmann og fikk i 1984 Kringkastingsprisen for sitt «gode språk og fremføring». I 1994 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.
Brauteset døde 10. mai 2000 etter flere års sykdom.
Police ICT Company
Police ICT Company (PICT) er en britisk bedrift som ble etablert i 2015 for å gi IKT-støtte og -tjenester til Storbritannias politi. Bedriften leverer drift- og rådgivningstjenester innen IKT-løsninger, offentlige anskaffelser og nasjonale systemer for automatisk skiltgjenkjennelse, forensisk vitenskap, DNA-prøver og strafferegistre.
Liste over Burkina Fasos statsministre
Liste over Burkina Fasos statsministre omfatter statsministre i Republikken Øvre Volta fra 11. september 1958 da landet formelt fikk sin uavhengighet fra Frankrike, til 4. august 1984, og i Burkina Faso etter statskuppet og navneskiftet 4. august 1984 fram til i dag.
Guo Li
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok sølv i lagkonkurransen.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, tok hun sølv i lagkonkurransen.
Kjell Lokvam
Kjell Kristian Lokvam (født 1936) er en norsk journalist. Han var i perioden (1975–1979) korrespondent for NRK i London. Han var leder for NRKs internasjonalt kontor fra 1992 til 1999.
Raquel Felgueiras
Raquel Felgueiras (født 1. februar 1980) er en portugisisk svømmer.
Hun representerte Portugal i Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble utslått i forsøksheatet på 200 meter butterfly.
Arthur Johan Bjørdal
Arthur Johan Bjørdal (født 15. mars 1980) er en norsk musiker, låtskriver, sanger og gitarist. Han er kjent som vokalist, gitarist og låtskriver i Vassendgutane. Han skriver også flere av bandets sanger, en av hans mest kjente låter er «Silikon i tatti». Gruppa har de siste årene hatt suksess på CD, DVD og konserter med låter som alt nevnte «Silikon i tatti», «Granada», «Love You Geir» og «Ungkar med dobbelseng».
Svein Norman Hansen
Hansen spilte 69 offisielle landskamper for Norge, og deltok under vinter-OL for Norge i 1964 i Innsbruck med en tiendeplass, i 1968 i Grenoble med en ellevteplass og i 1972 i Sapporo med en åttendeplass.
Sigurd Pettersen
Sigurd Ørjan Pettersen (født 28. februar 1980 i Kongsberg) er en tidligere norsk skihopper. Han representerte Rollag & Veggli. Hans største prestasjoner ble sammenlagtseieren i hoppuka 2003/2004 der han vant tre av de fire rennene, og seieren i laghopping under VM i skiflyging i 2004.
Ved kommunestyrevalget 2007 var Pettersen kandidat for Arbeiderpartiet i Rollag kommune.
Karriere
Pettersen debuterte relativt sent i verdenscupen. Under ledelse av den nye hopptreneren, Mika Kojonkoski fra Finland, fikk Sigurd Pettersen sitt endelige gjennombrudd i og med verdenscupseieren på Granåsen skisenter i Trondheim vinteren 2002.
Et av karrierens høydepunkt, hoppukeseieren i 2003/04, var etterlengtet for Hopp-Norge – med unntak av Espen Bredesens seier i 1993/94 måtte man over 30 år tilbake for å finne forrige norske vinner. Pettersen var elev ved NTG Lillehammer i 1997-1999.
Ernst Olaf Brune
Ernst Olaf Brune (født 4. april 1973 i Ørsta) er en norsk musiker og trekkspiller. Han er mest kjent fra countrybandet Vassendgutane.
Samuel Morland
Bakgrunn og utdanning
Samuel var sønn av Thomas Morland, som var rektor ved kirken i Sulhamstead Bannister. Han ble utdannet ved Winchester School og Magdalene College i Cambridge, der han i 1649 ble utnevnt til «fellow». Han brukte mye av sin  tid til å studere matematikk, han var god i latin og kunne gresk, hebraisk og fransk, som på den tid var diplomatspråket. Han underviste ved Cambridge, hvor han møtte Samuel Pepys som han samarbeidet med resten av livet.
Diplomat
Samuel Morland var svært interessert i politikk og da han var ferdig med utdanningen sin begynte han å arbeide innen offentlig administrasjon. I 1653 reiste han til Sverige og i 1655 sendte Oliver Cromwell ham  på et oppdrag til Italia for å protestere mot at hertugen av Savoie forfulgte  waldensiananerne. Han fungerte som ambassadør i Genève en tid og mens han var der skrev han en bok.
Spion
Han arbeidet en tid som assistent for John Thurloe, som var sjef for avdelingen som spionerte til fordel for Det engelske samveldet. Men etter å ha hørt at Richard Willis, Thurloe og Richard Cromwell planla å drepe den framtidige kongen, Karl II, så ble han desillusjonert over regjeringen. Han ble dobbeltagent og begynte å spionere til fordel for den engelske restaurasjonen. Samtidig utviklet han kryptografiske metoder. Denne aktiviteten hjalp ham senere til å bli ansatt ved hoffet.
Oppfinner
Den 18. juli 1660 ble han utnevnt til baronett og fikk en mindre viktig stilling i rettssystemet, men hovedinntekten hans kom fra det at han benyttet kunnskapene sine innen matematikk og hydraulikk til å konstruere ulike maskiner: Fra 1677 bodde Morland i Vauxhall i London og fra 168] i Hammersmith. På sine gamle dager ble synet dårlig og rundt 1692 ble han blind. Han døde den 30. desember 1695 og ble gravlagt den 6. januar 1696 ved Hammersmith kirke.
Johannes Brinkman
Johannes Andreas Brinkman (født 22. mars 1902 i Rotterdam, død 6. mai 1949 samme sted) var en nederlandsk arkitekt og en representant for en retning kalt Neues Bauen.
Etter Van der Vlugts død inngikk Brinkman et samarbeid med Jo van den Broek, og blant deres design i perioden 1936-1949 er Holland-America Lines avreisebygg (ned.: Vertrekhal). I 1948 forsterkes bedriften «bureau Brinkman en Van den Broek» med Jaap Bakema, og etter Brinkmans død i 1949 skifter det navn til Van den Broek en Bakema.
Hôtel électrique
Hôtel électrique er en fransk stumfilm fra 1908 regissert av Segundo de Chomón.
Augie Ojeda
Augie Ojeda (født 20. desember 1974 i Los Angeles i California), amerikansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta.
Ojeda vant en olympisk bronsemedalje i baseball under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i baseballturneringen bak Cuba og Japan. USA tapte semifinalen til Japan med 2-11. I bronsefinalen beseiret de Nicaragua med 10-3.
Twilight
Twilight (tussmørke) kan referere til:
Norsk Rikstoto
Norsk Rikstoto er en norsk stiftelse som ble opprettet 24. september 1982 av Det Norske Travselskap og Norsk Jockeyklub. Stiftelsen har konsesjon fra staten til å drive totalisatorvirksomhet innen hestesport. Norsk Rikstoto er valgt av myndighetene til å være den eneste aktøren som får lov til å tilby hestespill i Norge. Det er strenge krav fra myndighetene til å avdekke uheldig spilleadferd og til å iverksette tiltak overfor dem som får problemer. Alt hestespill skjer registrert. Norsk Rikstoto har investert store midler i verktøy for at alt hestespill skal skje innenfor trygge rammer for alle kunder, samt gjennom rasjonell drift legge til rette for at mest mulig av inntektene fra spillet kan gå til å fremme norsk hestesport, hestehold og hesteavl. Staten gir et lovverk, men krever 3,7 % av Norsk Rikstotos brutto årlige omsetning i avgifter.
Styreleder i Norsk Rikstoto er Silvija Seres og administrerende direktør er Camilla Garmann.
Overskudd
Norsk Rikstoto er den økonomiske motoren i norsk hestesport. Det er spill på hest som gir Norsk Rikstoto inntekter, og hele overskuddet går tilbake til norsk hestesport. I 2018 ble det overført mer enn 500 millioner kroner til dette formålet. Pengene går til blant annet barneidrett, utdanning, avl, forskning, hestevelferd og hest i terapi.
Grandvegen (Molde)
Grandvegen er en gate i Molde kommune i Møre og Romsdal. Gaten starter i Strandgata og går østover. Gaten har fått navn etter gamle Grand hotell som ble bygd i 1885. Gaten ender der Fannebovegen starter.
Weddellsel
Weddellselen (Leptonychotes weddellii) er den av selartene som lever lengst syd; den lever i nærheten av det antarktiske kontinent, ofte ved Weddellhavet.
Hunndyrene blir rundt 3,50 m lang mens hanndyrene er noe mindre. Deres kjennetegn er lyse flekker rundt øynene. Weddellselen tilhører i selfamilien.
Weddellsel eter helst fisk, virvelløse dyr og blekkspruter, samt litt krill. Arten foretrekker fast is og kan utholde lave temperaturene i Antarktis året rundt. I fast is er selen avhengig av pustehullene. Den bruker derfor tennene til å holde pustehullene i isen åpne. Dette tærer på tennene, som blir utslitte. Når det skjer dør selen, som er avhengig av tennene for å fange fisk. Weddellseler flest dør derfor relativt unge.
Fylogeni
Kladogrammet over viser slektskapet mellom de eksisterende artene i selfamilien.
Adele (andre betydninger)
Adele kan vise til:
Vadende fugler
Vannfuglene og dere trekkruter og leve- og hekkeområder beskyttes av Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA). AEWA er utviklet under rammeverket til Bonnkonvensjonen (CMS) og administrert av FNs miljøprogram (UNEP). Avtalen beskytter mer enn 250 arter.
Markabygda Montessoriskole
Markabygda Montessoriskole er en privatskole startet høsten 2004. Skolen bygger sin pedagogikk på montessoripedagogikken og har ca. 60 elever. Skolen ligger i Markabygda i Levanger kommune.
Li Xiaolu
Li Xiaolu (født 7. november 1992) er en kinesisk synkronsvømmer.
Hun representerte Kina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun tok sølv i lagkonkurransen.
La maison ensorcelée
La maison ensorcelée er en fransk stumfilm fra 1908 regissert av Segundo de Chomón.
Håvard Mork Breivik
Håvard Mork Breivik (født 24. februar 2001) er en norsk fotballspiller som spiller for.
Felicity Galvez
Felicity Galvez (født 4. mars 1985) er en australsk svømmer.
Hun representerte Australia i Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 5 på 200 meter butterfly. Hun tok to stafettgull i Sommer-OL 2008.
La Civilisation à travers les âges
La Civilisation à travers les âges er en fransk stumfilm fra 1908 regissert av Georges Méliès.
Josef Stalin
Josef (Iosif) Vissarionovitsj Stalin (født 1879 i Georgia, død 1953 utenfor Moskva) var Sovjetunionens leder fra 1924 til 1953.
Stalins styre var preget av sterk personkult, ekstrem maktkonsentrasjon, og lite omtanke for de hardere konsekvenser av hans politikk. Stalin forsøkte å undertrykke enhver opposisjon gjennom et byråkratisk og vilkårlig terrormaskineri. Overslagene over antall mennesker som mistet livet som følge av tiltak gjennomført under Stalins lederskap er svært varierende, men det antas å dreie seg om millioner over en 23-årsperiode.
Nikita Khrusjtsjov, som kom til makten etter Stalin, fordømte både undertrykkelsene og personkulten i 1956 og igangsatte en avstaliniseringsprosess, men historikere har vist at Khrusjtsjov selv var en av Stalins verste og ivrigste mordere.
Stalin anses for å ha vært den viktigste enkeltperson for utformingen av sovjetregimet til 1991, skjønt mange maoister, anti-revisjonister og andre anser at den sanne sovjetsosialistiske ånd ble forrådt like etter Stalins egen død. Stalins styresett basert på marxist-leninismen blir ofte karakterisert som et distinkt styresett (stalinisme) og anses som en totalitær ideologi.
Stalin erstattet Lenins nye økonomiske politikk (NEP) med femårsplaner i 1928, omtrent samtidig som han begynte å drive igjennom kollektiviseringen av landsbruket. Et mål var å omdanne Sovjetunionen fra et i hovedsak bondesamfunn til en moderne industristat og en geopolitisk supermakt. Etter annen verdenskrig klarte Sovjetunionen raskt å nå dette mål, og i omtrent fire årtier etter hans død beholdt landet sin stilling som den ene av verdens to supermakter. Som følge av den andre verdenskrig klarte Stalin også å underlegge seg det meste av Øst-Europa og deler av Sentral-Europa, der sovjetlojale kommunistiske ledere ble innsatt.
Navn
Stalin het opprinnelig Josef (Iosef) Vissarionovitsj Dzjugasjvili (russisk: Иосиф Виссарионович Джугашвили, georgisk: იოსებ ბესარიონის ძე ჯუღაშვილი Ioseb Besarionis Dze Jughashvili). Moren brukte kjælenavnet «Soso». Dzjugasjvili sluttet han å bruke i 1899 etter at han forlot presteseminaret Tblisi og ble involvert i undergrunnsaktiviteter: Han tok i bruk det georgiske kodenavnet «Koba». På den tiden var det vanlig at revolusjonære brukte kodenavn. Koba er navnet på en helt i en roman av Alexander Kazbegi (1848-1893). Koba var Robin Hood-aktig figur som kjempet mot russisk overherredømme og utbytting av Georgia. Han signerte med «Koba» fra 1906. Da han i 1905 reiste til Finland for å møte Lenin brukte han det vanlige navnet «Ivanovitsj». Suffikset «-vili» eller «-sjvili» er typisk for georgiske patronym. I 1907 signerte han avisartikler i Baku med «K. Kato». Tidlig på 1900-tallet brukte han også det georgiske navnet «Besosjvili». Da han var i St. Petersburg i 1911 brukte han navnet «Tsjitsjikov», trolig lånt fra Gogols roman Døde sjeler. I 1912 kvittet han seg helt med «Dzjugasjvili» fordi det var åpenbart georgisk eller kanskje fordi hans bolsjevikkamerater, som Lenin, hadde problemer å med å huske det. Lenin fortsatte å kalle ham «Koba Ivanovitsj» til 1912 trolig fordi «Dzjugasjvili» var vanskelig å huske og uttale. Han kvittet seg også med «Koba» og tok det russiske navnet Stalin som betyr «av stål» eller «stålmann». Noen av hans nærmeste fortsatte å bruke «Koba» til 1930-tallet.
Navnet «Stalin» brukte han første gang i desember 1912 da han signert en artikkel i avisen Pravda i St. Petersburg med «K. Stalin». Han tok navnet etter mønster av «Lenin» og han eksperimenterte i årene før med navnene «Stefin», «Salin» og «Solin» før han landet på «Stalin». En hypotese, lansert av Stalin-forskeren Robert C. Tucker, er at han med dette viste at han var en lojal disippel av Lenin. Hans navn skrives på russisk: Иосиф Виссарионович Сталин og georgisk: იოსებ სტალინი Iosseb Stalini.
Barndom og familiebakgrunn
Josef Dzjugasjvili ble født i Gori i Georgia i Kaukasus i 1878 som sønn av den en gang livegne skomakeren Vissarion Dzjugasjvili (Beso) og vaskekona Jekaterina Dzjugasjvili («Keke» eller «Katinka», 1858-1937), født Geladze i landsbyen Gambareuelli. Hun var datter av en livegen, var analfabet og dypt religiøs. Moren var bare 15 år gammel da hun ble gift med Vissarion og 20 år gammel da Josef ble født. Livegenskapet i Georgia ble opphevet 1864-1869. Vissarion forlot landsbyen Didi-Lilo etter han ble en fri mann. På den tiden var etniske georgiere enten godseiere eller livegne, mens borgerskapet i byene var etniske russere, armenere eller jøder. Josef var den eneste ledende kommunistiske pionér i Russland som kom fra enkle kår. Hans tre eldre søsken døde som spedbarn, slik at gutten vokste opp som enebarn. Josef fikk kjælenavnet «Sosso» eller «Soselo» på georgisk. Den lille familien var relativt fattige og bodde i et lite hus med bare ett rom på 15 m2 og kjøkken. Moren vasket for de mer velstående i byen og skaffet seg en symaskin slik at hun tok på seg oppdrag med sying. Hans fødested Gori var del av Det russiske riket.
Etter at Josef Stalin kom til makten ga han visekongens palass i Tbilisi til moren. Hun nøyde seg med et lite rom i det store bygget og levde der enkelt uten å kreve noe av sønnen, hun avslo tilbudet om å komme til Moskva. Han sørget for at hun hadde alt hun trengte. Stalin var ukjente grunner ikke tilstede i morens begravelse som ble organisert av Lavrentij Berija (georgier som Stalin).
Foreldrene snakket bare georgisk og Josef lærte russisk først under utdannelsen. Russifiseringspolitikken innebar at georgisk, armensk og tyrkisk ikke ble akseptert på skolen, noe som skapt misnøye og opptøyer i Georgia. Selv som voksen snakket han russisk med en viss georgisk aksent. Familienavnet Dzjugasjvili viser at faren var av delvis jødisk opphav, noe Stalin selv verken bekreftet eller benektet. Familien tilhørte den georgisk-orotdokse kirke. Faren var drikkfeldig og stjal ofte morens penger for å kjøpe brennevin. Faren forlot sitt lille skomakerverksted for å arbeid på en skofabrikk i Tbilisi og døde der i 1890. Stalin hadde bare et vagt minne om faren. Tblisi var på den tiden sentrum for industrialisering i Kaukasus som ellers var preget av tradisjonelle stammesamfunn.
Han var noe syk som barn. Omkring syv år gammel fikk han kopper og ansiktet forble arret. En gang som guttunge hadde han en verkebyll (sepsis) i venstre arm og dette førte til at albuen ble noe stiv og han ble derfor kjent uskikket til militærtjeneste. I 10-12 årsalderen hadde han blitt en frisk og sterk. Han var kraftig bygd, men ikke særlig høy (163 cm som voksen). Føttene var delvis deformert. Josef var kjent for sine gode tenorstemme og sang ofte solo ved større arrangement på skolen og i kirken. Det karakteristiske fyldige, mørke håret hadde han også som barn. På grunn av sitt mørke utseende ble han omtalt som asiatisk eller semittisk, og Nikolaj Bukharin kalte Stalin for Djengis Khan.
"«Denne ufortjente og skrekkelige pryl gjorde gutten like hard og følelsesløs som faren»."
Iremasjvili mente julingen utløste et hat mot alle øvrighetspersoner, fordi ethvert menneske som hadde mer makt enn ham selv minnet ham om faren. Iremasjvili skrev den første utgitte biografien om den unge Josef Stalin, og beskrev hevnmotivet som helt sentralt: Hele resten av livet var Stalin besatt av å få hevn over folk han oppfattet som mektige eller viktige.
En av dem som Jekaterina vasket hos i Gori var en jødisk forretningsmann ved navn David Pismamedov. Pismamedov gav Josef penger og bøker, og oppmuntret ham. Mange tiår etter, i 1924, kom Pismamedov på besøk til Kreml for å se hvordan det var blitt med den gutten han hadde kalt Soso. Først ville de ikke slippe ham inn til generalsekretæren, men da Stalin fikk høre hvem som var kommet på besøk kom han personlig ut, omfavnet Pismamedov, og takket det Stalin omtalte som «bestefaren sin».
Skolegang i Gori
Da han var 10 år gammel besto han opptaksprøven til kirkens skole med glans. Gutten fikk også et lite månedlig beløp i økonomisk støtte. Han hadde en svært god hukommelse og ble raskt klassens beste elev. Fra 1887 gikk Josef Dzjugasjvili på skole i Gori. Det var en menighetsskole drevet av den ortodokse kirke; moren var meget religiøs og hadde et inderlig ønske om at sønnen skulle bli prest. Hans klasse var en svært blandet gruppe, med elever fra flere forskjellige språkgrupper. Men undervisningsspråket var russisk. De andre elevene var for det meste fra bedre stilte bakgrunner enn ham, og de kunne erte ham for hans sjuskete skoleuniform. Men Josef kunne snart overta lederrollen i klassen. Selv om han senere i livet gjorde lite av sin georgiske bakgrunn, vet man at i ungdomsårene var svært betatt av fortellinger fra georgisk folkeliv. En av disse fortellingene handlet om fjellkaren Koba, som hadde kjempet for landets selvstendighet. Han beundret ham så sterkt at han fikk sine klassekamerater til å kalle seg Koba. For å kompensere for sin beskjedne bakgrunn bestrebet han seg på å bli den beste i alt det han foretok seg. Han ble dermed raskt lagt merkt til for sin årvåkne intelligens, og i 1894 ble han uteksaminert fra skolen som årsklassens beste student. Han ble anbefalt opptatt ved presteseminaret i Tbilisi.
Radikalisering på presteseminaret i Tbilisi
Avsluttende eksamen i Gori tok han med utmerkelse og han ble tatt opp ved presteseminaret i Tbilisi. Seminaret hadde undervisning på universitetsnivå og var den eneste universitetsutdanningen i Georgia og den lokale intelligensen hadde stort sett bakgrunn fra seminaret. Josef Dzjugasjvili begynte på det russisk-ortodokse presteseminar i Tbilisi i 1894. Seminaret ble drevet av munker. En av hans medstudenter der beskrev livet på seminaret som trist og ensformig der de var innsperret i en mellomting mellom kloster og kaserne. Tsarens inspektører hindret dem i å lese georgiske bøker og aviser for holde sosialistiske eller nasjonalistiske ideer i sjakk. Ett år før Dzjugasjvili kom til seminaret ble 87 studenter utvist etter å streiket med krav blant annet om undervisning i georgisk litteratur. Selv om hans mor ville at han skulle bli prest (et håp hun holdt ved live også etter at han ble Sovjetunionens leder), var det ikke noe personlig prestekall som hadde bragt ham til seminaret. Undervisningsinstitusjonen var en av de få tilgjengelige i Georgia på denne tiden, siden man i det russiske keiserriket på 1800-tallet måtte reise til Moskva eller St. Petersburg for å studere ved et universitet. Moren hadde ikke råd til å holde sønnen ved seminaret og skolestyreren og sognepresten i Gori skaffet et stipend til den begavede gutten.
Seminaret var en religiøs institusjon, men avgrenset ikke sin læreplan til teologi. Det tiltrakk seg overklassegeorgiere fra hele området, og mange av dem var åpent ute etter noe annet enn presteutdannelse. Lærekreftene og ledelsen bestod av relativt strikte russisk-ortodokse prester, mens store deler av studentmassen var sekulært sinnede og ofte radikale ungdommer. Noen år før Josef Dzjugasjvili begynte der hadde det vært et antall voldelige utskeielser. Studentene hadde streiket, og en rektor var blitt drept. Men de fem årene Dzjugasjvili studerte der var relativt rolige. Skjønt under overflaten boblet det med radikale idéer. I oktober 1895 publiserte Dzjugasjvili sitt første dikt i det georgiske tidsskriftet Iberya under pseudonymet Soselo, trolig for å holde identiteten skjult for skoleledelsen.
På seminaret var Dzjugasjvili en ledende debattant som var kunnskapsrik, polemisk og standhaftig, men han tålte lite å bli overskygget av andre. Han ble hissig og furten ved nederlag i debatter og hevnet seg med sladder og baktalelser. Han beskrives som en vanskelig kamerat i skoledagene.
Da Josef Dzjugasjvili i en alder av 15 år avsluttet sitt annet studieår ved seminaret, kom han i kontakt med de hemmelige marxistiske kretsene i seminarmiljøet. Han oppsøkte bokhandelen til en viss Tsjsjeidse, der unge radikale fikk tak i venstreorienterte verk. Det finnes en nedtegnelse fra seminarets stedfortredende oppasser fra 1897 der det fremgår at han flere ganger hadde grepet Dzjugasjvili med forbudte bøker: Charles Jean Marie Letourneaus Folkenes litterære utvikling, Sjøens arbeidere, og Victor Hugos 1793 og Havets slaver. Han leste også Balzac og Marx. Han leste blant annet Vanity Fair av William Makepeace Thackeray i russisk oversettelse. I alt ble han tatt på fersk gjerning med slikt 13 ganger.
Dzjugasjvili sluttet seg i 1898 til den førte georgiske sosialdemokratiske organisasjon. Han var da 18 år. Organisasjonen ble kalt Messame-Dassi-gruppen («Den tredje gruppen»), og ble ledet av Noe Sjordania (også omtalt som Noah Jordania), Nikolai Semjonovitsj Tsjsjeidse og G. Zereteli. Senere ble disse lederne mensjeviker.
Josef Dzjugasjvili begynte på denne tiden å agitere for marxismen. I 1898 ledet han en studiesirkel for arbeidere. På denne tiden studerte han også Georgij Valentinovitsj Plekhanovs verker og de første av Lenins skrifter. I 1898 trådte han offisielt inn i Russlands sosialdemokratiske arbeiderparti.
Denne virksomheten gikk hånd i hånd med at han fullstendig tapte interessen for prestestudiene. Sjordania hadde forsøkt å få ham til å stå løpet ut og fullføre utdannelsen, men forgjeves. I slutten av mai 1898 ble han utvist fra presteskolen, rett før han ville ha fullført sin utdannelse, fordi han forsømte å dukke opp til sine eksamener i vårsemesteret. Selv hevdet han senere å ha blitt kastet ut fordi han drev marxisitisk propaganda. Da han forlot seminaret var hans sosialistiske ideer vage og lite utviklet.
Selv om han vendte ryggen til sin kirkelige formasjon og utdannelse, var det noen trekk ved den som ble hengende ved ham: Det kan tenkes at hans glede over storslagne oppvisninger var en gjenklang av hans befatning med liturgi, og det hevdes også at hans metodiske, logiske intellekt var formet av den metodikk som ble benyttet i den teologiske undervisningen der.
Etter utvisningen fra presteseminaret
De første årene etter seminaret var vesentlige i hans politiske utvikling. Etter seminaret arbeidet han et par år som kontorist ved observatoriet i Tbilisi. Han forlot stillingen som kontorist i mai 1901, da han var nær ved å bli arrestert på grunn av sitt arbeid i den politiske undergrunn. Han arbeidet som propagandist for det sosialdemokratiske arbeiderparti, og organiserte under dekknavnet Koba blant annet streiker og demonstrasjoner blant jernbanearbeiderne. I 1901 ble hans første artikler trykket i undergrunnstidsskriftet Brdzola («Kampen»), som ble utgitt i Baku.
Høsten 1901 ble Dzjugasjvili sendt av den sosialdemokratiske komite i Tbilisi til Batumi for å drive propaganda blant arbeiderne. Batumi hadde vokst raskt som industriby særlig på grunn av Rotschild-konsernets oljevirksomhet der. Han brukte dekknavnet Koba på denne tiden. Han ble 18. april 1902 arrestert for første gang, fordi han hadde ansporet til en arbeiderdemonstrasjon i den georgiske byen Batumi. Politiet hadde ikke særlige beviser mot ham og han ble derfor «administrativt» deportert til Sibir i november 1903 med varighet på 3 år. Dzjugasjvili skulle sendes til landsbyen Novaja Ude i Irkutsk-provinsen øst i Sibir. Reisen tok en måned og straks etter ankomst klart han med undergrunnsbevegelsens bistand å flykte i forbindelse med uroen før krigen mot Japan. Han var tilbake i Tbilisi tidlig i februar 1904 etter krevende reise gjennom kulden i Sibir. Rett før han kom tilbake til Tbilisi var Lev Kamenjev på besøk i byen og Kamenjev kom tilbake sommeren 1904. Han satt fengslet flere måneder i Baku i 1908 sammen med Serge Ordjonikidze. Mellom 1907 og 1917 tilbragte han syv år i fengsel, i forvising i Sibir eller på flukt.
Lenin og bolsjevismen
I 1905 møtte han for første gang Lenin, under den allrussiske bolsjevikkonferansen i Tammerfors som da var innenfor det russiske imperiet. Dette var første gang han besøkte den europeiske delen av Russland. Han spilte ikke noen viktig rolle under konferansen hvor han brukte dekknavnet Ivanovitsj. Han innledet ikke vennskap med Lenin, men ble kjent med flere person som ble av betydning senere blant andre Losovski og Borodin. Stalin hadde vært mot deltakelse i demokratiske valg til Dumaen og han ble forbauset da Lenin i Tammerfors gikk inn for deltakelse i valg. I denne førrevolusjonære tiden markerte ikke Dzjugasjvili seg som teoretiker, men som en dyktig organisator. Etter 1905-revolusjonen ble han en av anførerne av «kampkvadronene» som blant annet ranet banker for å finansiere bolsjevikpartiets virksomhet. Det mest berømte av hans bankran ble gjennomført 13. juni 1907 i den russiske riksbanks filial i Tbilisi. Stalin planla ranet ved at han i flere måneder hadde bearbeidet to av bankens ansatte og fikk en dag tips om at en stor pengetransport var på vei. Mannen på innsiden skal ha vært samarbeidsvillig fordi han beundret Stalins lyrikk. Stalins gjeng gjennomførte ranet med bomber og skytevåpen, Stalin holdt seg trolig i bakgrunnen under operasjonen. Ranet vakte stor oppsikt og ble slått opp i britiske og franske aviser. Ingen av ranerne ble tatt og Okhrana visste ikke hvilken organisasjon ranerne tilhørte. Okhranas arkiver viser at omkring 40 personer ble drept, avisene var sensurert og rapporterte ikke slike detaljer.. Byttet var på minst 250 000 rubler. Utbyttet fra ranet ble brukt til å finansiere Lenins arbeid. Stalin hadde talent for organisering av attentat og ran, som han gjennomførte med vekt på detaljer og hemmelighold, og han ble bolsjevikenes viktigste inntektskilde.
Arrestasjoner og forvisninger til Sibir
I mars 1908 ble han arrestert og ble i september dømt til 2 år i Sibir, han rømte i juni 1909 og reiste tilbake til Baku. I mars 1910 ble han arrestert og flyktet fra Sibir i juli 1911. Han ble anholdt på nytt i september 1911 noe som hindret ham i å delta på bolsjevikenes konferanse i Praha 5. januar 1912. I mai 1912 kom han tilbake til St. Petersburg. I juli 1912 ble han sendt til Vest-Sibir og flyktet tilbake til St. Petersburg i september, en dag skal han ganske enkelt ha gått om bord på en elvedamper og tok toget videre til Tomsk der han skaffet seg dokumenter under navnet Stefan Papadopulos. I desember 1912 forlot han Russland for å delta på en partikonferanse i Galicia. Han kom tilbake til St Petersburg i februar 1913 og møtte Molotov (født Skrjabin) for første gang. (Molotov var Stalins nærmeste allierte fra tidlig 1920-tall og Stalins fortrukne etterfølger. )