cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sentral-Bosnia kanton
Sentral-Bosnia kanton er en kanton i Føderasjonen Bosnia-Hercegovina, en entitet (delstat) i Bosnia-Hercegovina. Foreløpige tall fra folketellingen i 2013 viste at kantonen hadde 273,149 innbyggere.
Geografi
Sentral-Bosnia ligger, som navnet tilsier, omtrent midt i landet, vest for Sarajevo. Kantonregjeringen holder til i Travnik.
Engelsk mastiff
Opprinnelse og alder
Engelsk mastiff ble opprinnelig alet fram som kamphund, men den ble etter hvert mer ansett som vakthund for buskap og eiendom blant britiske godseiere, som også i en viss utstrekning benyttet denne storvokste hunden som jakthund på storvillt.
Sentral-Bosnia kanton
Kommuner
Kantonen er delt inn i kommuner: Bugojno, Busovača, Dobretići, Donji Vakuf, Fojnica, Gornji Vakuf - Uskoplje, Jajce, Kiseljak, Kreševo, Novi Travnik, Travnik og Vitez.
Engelsk mastiff
Opprinnelse og alder
Navnet mastiff fikk den alt på slutten av 1300-tallet. Det kommer trolig fra det anglo-saksiske ordet «masty», som betyr sterk eller kraftig. Da England i 1835 innførte forbud mot kamper mellom dyr, mistet rasen raskt sin popularitet. Den første rasestandarden ble publisert i 1883. Under andre verdenskrig var imidlertid hunderasen nær ved å dø ut. Den ble reddet via noen få eksemplarer som før krigen var blitt ført til USA, slik at dagens mastiff må kunne sies å være en hunderase gjenskapt i 1950-årene.
Sentral-Bosnia kanton
Etniske grupper
Den største etniske gruppa i kantonen er bosnjakene (boende for det meste i kommunene Travnik, Donji Vakuf, Bugojno, Gornji Vakuf – Uskoplje og Fojnica) og den nest største er kroatene (boende hovedsakelig i kommunene Jajce, Dobretići, Novi Travnik, Vitez, Busovača, Kiseljak og Kreševo).
Engelsk mastiff
Opprinnelse og alder
Det er usikkert når hunderasen kom til Norge, men i 1970-årene ble det importert et par eksemplarer av rasen. Det var imidlertid først i 1980-årene at rasen kan sies å ha blitt etablert i Norge. Norsk Engelsk Mastiffklubb ble etablert på et stiftelsenmøte den 3. desember 1989 og har siden representert rasen i Norge.
Utseende, anatomi og fysikk
Engelsk mastiff er meget stor, massiv, kraftfull, og symmetrisk bygget hund. Hodet skal, sett fra alle hold, gi et kvadratisk inntrykk. Bredde er svært ønskelig, og forholdet til lengden av hele hodet og ansiktet skal være 2:3. Kroppen er massiv, bred, dyp, lang og kraftfullt bygget, på ben som er bredt satt i hvert hjørne av hunden. Musklene skal være godt synlige. Størrelse er å foretrekke, dersom dette er kombinert med de andre ønskelige kvalitetene. Høyde og substans er viktig dersom dette er proporsjonalt kombinert.
Pelsen er kort og ligger glatt inn mot huden. Den skal ikke være for fin på skuldre, hals og rygg. Fargen er lysebrun (fawn), aprikos eller brindlet. Uansett farge skal snuteparti, ører, og nese være sort. Den skal også ha sorte markeringer rundt øyenbrynene og oppover mellom dem.
En mastiff veier gjerne 70–90 kg, avhengig av kjønn. Det finnes imidlertid mange eksempler på hunder som kan veie opp mot 100 kg eller mer. Hannene blir gjerne ca. 75–82 cm i skulderhøyde, mens tispene minst skal måle 66 cm. Igjen finnes det eksempler på hunder som har blitt betydelig høyere enn de 82 cm som er typisk for rasen.
Bruksområde
Med sin enorme kropp har denne hunderasen naturlig en del begrensninger som brukshund, men den kan utgjøre en ypperlig sporhund og den er en meget god og fryktinngytende vakthund. Den er også en god trekkhund om grunnen er fast, spesielt sommerstid. Hunderasen har også fremragende egenskaper som familiehund, og den er alt oftere å se som utstillingshund.
Lynne og væremåte
Til tross for en fortid som kamphund, er denne hunderasen en ypperlig familiehund for folk med erfaring. Den trenger en tydelig leder og god dressur. Som type regnes den som snill, lojal, tålmodig og tolerant. Den er også normalt flink med barn, spesielt egne barn. Rasen har imidlertid en naturlig skepsis til fremmede og må kunne kontrolleres. Den kan være egenrådig og noe sta, og den er modig og lite påvirkelig. Noen hunder kan også være dominante overfor andre hunder. I tillegg krever den mye plass og regelmessig mosjon for å trives.
George Cross
George Cross, norsk Georgskorset, er en britisk utmerkelse innstiftet av kong Georg VI 24. september 1940 til belønning av heltemodig innsats og tapperhet under farlige omstendigheter. Georgskorset var primært tiltenkt sivile, men kan også tildeles militære. Utmerkelsen er tildelt innbyggere i Storbritannia, landets kolonier og i Samveldeland. Georgskorset rangerer etter Victoriakorset, men foran øvrige ordener og utmerkelser i Storbritannia og Samveldet. Mottagere er berettiget til å føre bokstavene GC etter sitt navn.
I tilknytning til Georgskorset finnes Georgsmedaljen, som tildeles for innsats av mindre heroisk karakter.
Utforming
Georgskorset er utformet i sølv. Mellom korsvinklene finnes Georg VIs kongemonogram. Midtmedaljongen bærer et motiv med Sankt Georg dragedreperen og omskriften «FOR GALLANTRY». Mottagerens navn og datoen for tildeling inngraveres på baksiden. Medaljebåndet er blått.
Tildeling
Det er foretatt til sammen 159 tildelinger av Georgskorset, 86 av disse posthumt. Ved to tilfeller er Georgskorset gitt til kollektiver. Det skjedde første gang 15. april 1942 da George VI tildelte utmerkelsen til Malta for å ha motstått blokaden av øyen. En avbildning av Georgskorset er å finne i Maltas flagg. I 1999 tildelte dronning Elizabeth II Georgskorset til Royal Ulster Constabulary, Nord-Irlands politistyrke fram til 2001.
Barbara Tuchman
Barbara W. Tuchman (født Wertheim 30. januar 1912 i New York City i New York, død 6. februar 1989 i Greenwich i Connecticut) var en amerikansk historiker, forfatter og journalist.
Amara anthobia
Amara anthobia er en av billene i delgruppen (underfamilien) Pterostichinae i familiegruppen løpebiller. Systematikken følger Carabidae of the World.
Stealth
Stealth er en fellesbetegnelse på en rekke teknikker for å gjøre fartøyer, luftfartøyer, kjøretøyer og andre maskiner mindre synlig (ideelt usynlig) på radar og for andre sensorer. Dette betyr at objektet skal smelte sammen med bakgrunnen, det skal ha de samme egenskaper som bakgrunnen og det snakkes derfor om kontrollert signatur. Hensikten er både å gjøre det lettere å nærme seg målet, samt å gjøre det lettere å unnslippe etter at målet er ødelagt.
Teknikkene blir ofte assosiert med radar fordi dette var det primære i de opprinnelige arbeidene til Petr Ufimtsev, som av mange er ansett å være den som fant frem til grunnprinsippene for å begrense radarrefleksjoner. Senere har det blitt et større fokus på teknikker og metoder for multispektral kontrollert signatur. For eksempel er det ikke tilstrekkelig å bare begrense radarrefleksjon fra et fly om den termiske emisjonen er så stor at den kan brukes for å detektere det samme flyet. Omvendt kan den termiske emisjonen fra en båt være lavere enn den omkringliggende sjøen, noe som igjen kan medføre deteksjon, typisk vil båten da fremstå som kaldere enn den omkringliggende sjøen.
Etter at teknologien ble kjent er begrepet brukt mer generelt om teknologier for å unngå oppdagelse. Et eksempel er stealth virus og lignende for computere, hvor disse har metoder for å unngå å bli oppdaget av antivirussystemer. Blue Pill er en metode som har slike egenskaper.
Amara anthobia
Utbredelse
Amara anthobia finnes sør i Europa, Nord-Amerika, Nord-Afrika og Asia. Finnes ikke i Norge, men er registrert i Sverige.
Stealth
Første gang stealth-våpen ble brukt var under USAs invasjon av Panama i 1989 da to Lockheed F-117 Nighthawk angrepsfly slapp bomber mot Rio Hato-flyplassen nær Panama by. Den første konflikten med mer utstrakt brukt av stealth-teknologi var Gulfkrigen i 1991.
Amara anthobia
Utseende
Amara anthobia er i underkant av 10 mm lang. Brystskjoldets bakhjørner er tydelig avsatt, men uten å være markert utstikkende. Sidene og  bakhjørnene er like brede som dekkvingenes skuldre, slik at billen får et ovalt utseende. Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midtlinjen / sømmen) mangler helt børstepunkter, en fordypning med ett stivt oppstående hår.
Stealth
Våpensystemer med stealth-teknologi
De fleste våpensystemer introdusert mot slutten av 80-tallet og senere implementerer stealth-teknologi i større eller mindre grad. Med mer avanserte analyseverktøy er de opprinnelige sterkt fasetterte overflatene blitt erstattet av mer aerodynamiske former, slik som i F-35 Lightning II. Følgende våpensystemer er velkjent for sine stealth-egenskaper:
Robert Menzies
Robert Gordon Menzies (født 20. desember 1894, død 15. mai 1978) var en australsk politiker. Han var den 12. statsministeren i Australia og den statsministeren som har sittet lengst, med totalt 18 og et halvt år.
Menzies fikk makten relativt raskt i Australia, men hans første periode som statsminister mislyktes. Han bodde så i «the Outback» i åtte år, før han stiftet Liberal Party og kom tilbake til politikken. Dette ble en stor suksess, og han dominerte australsk politikk på 1950- og tidlig 1960-tallet. Menzies var kjent som en flink taler, både i parlamentet og «the hustings».
Menzies ble utnevnt til ridder av Australiaordenen og av de to britiske ordenenen Tistelordenen og Order of the Companions of Honour. Utnevnelsen til Tistelordenen i 1963 medførte at han ble adlet og han fikk etter dette rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn. Menzies var fellow av Royal Society og fikk tittelen Queen's Counsel.
Lockheed F-117 Nighthawk
F-117 Nighthawk er et amerikansk angrepsfly. Flyet var verdens første operasjonelle luftfartøy utviklet for å utnytte stealth-teknologi, som gjør flyet vanskelig å observere på radar og andre sensorer. Utvikling av flyet startet i 1978 og det ble første gang fløyet i 1981. Først i 1988 ble flyets eksistens offentlig kunngjort. Det siste flyet ble overlevert U.S. Air Force (USAF) i 1990. Den siste F-117 ble offisielt utfaset 22. april 2008 fra aktiv tjeneste, men de har blitt observert i senere tid flyvende over USA.
F-117 er utviklet som et angrepsfly med oppdrag å trenge inn i tette trusselmiljøer og angripe mål med høy presisjon. Flyet har vært i operativ tjeneste i Panama, operasjon Desert Storm, Kosovo og operasjon Iraqi Freedom.
Nighthawk har tradisjonelt vært brukt kun i nattoppdrag, og de fleste flyene er derfor malt i sort. USAF vurderte imidlertid flyvning om dagen, og har derfor malt noen fly i grått.
Det startet i Sovjetunionen
Historien om F-117A startet i Sovjetunionen i 1962. Fysikeren Pyotr Ufimtsev utgav en teknisk rapport som senere viste seg å ha stor betydning for utviklingen av stealthfly. Tittelen på rapporten var «Method of Edge Waves in the Physical Theory of Defraction». Rapporten ble senere utvidet og til slutt ble det en hel bok om emnet om hvordan elektromagnetiske bølger ville bli ‘reflektert’ og spredd av forskjellige geometriske figurer. Hans arbeide ble belønnet med flere priser i Sovjetunionen, men fikk ingen konsekvens for den militære flyindustrien i landet. I 1971 ble Ufimtsev's arbeide oversatt av USAF etterretningstjeneste.
I 1974–75 startet Defense Advanced Research Projects Agency (DARPA) opp et prosjekt for å studere mulighetene for taktisk jagerbomber med kraftig redusert radar, IR, akustisk og optisk signatur. Dette flyet skulle primært kunne angripe mål på bakken, for å slå ut viktige installasjoner og dermed åpne veien for ikke-stealthfly. Flere av de store flyprodusentene i USA ble tildelt penger til forstudier og fikk tilgang til Ufimtsev's arbeider. Lockheed ble ikke invitert i utgangspunktet siden de ikke hadde produsert jagerfly siden 50-tallet.
Florânia
Florânia er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Myrna Loy
Hun var opprinnelig en danserinne, men bestemte seg for å satse på en skuespillerkarriere etter noen mindre roller i stumfilmer. I begynnelsen fikk hun stort sett roller som eksotiske kvinner, ofte en vamp eller en kvinne med asiatisk opprinnelse. Dette endret seg etter at hun hadde suksess med Den tynde man fra 1934. William Powell, som spilte den mannlige hovedrollen i denne filmen, spilte mot Loy i til sammen fjorten filmer, inkludert flere oppfølgere til Den tynde man.
Loy døde av komplikasjoner under en operasjon 88 år gammel.
Lockheed F-117 Nighthawk
Det startet i Sovjetunionen
Erfaringene fra U-2 og SR-71 innen området stealth var fortsatt så hemmelig at kun et fåtall viste dette. Samtidig hadde ingeniørene ved Lockheed's Skunk Works fått tilgang til Ufimtsev's arbeide og var i gang med å utvikle dataprogram for å kunne konstruere fly med minimal RCS. Basert på datidens datamaskiner og Ufimtsev's arbeide kunne man beregne RCS på todimensjonale triangler. Ved å dele flyet opp i tusentall triangler kunne man dermed beregne flyets totale RCS og med det som utgangspunkt konstruerer et fly med minimal RCS. Ved hjelp av intens lobbyvirksomhet klarte Ben Rich, sjefen for Skunk Works, å få delta i studien, men uten statlig finansiering.
Hopeless Diamond
I mai 1975 var Lockheeds design klar med det beskrivende navnet Hopeless Diamond, men med en RCS (Radar Cross Section) «as big as an eagle's eyeball». Hele konstruksjonen bygger på prinsippet om at ingen elektromagnetisk stråling skal bli ‘reflektert’ tilbake mot utsenderen. Isteden skal den elektromagnetiske strålingen absorberes eller ‘reflekteres’ i en annen retning. Derfor ble konstruksjonen som den ble med vinkler på minst 30º og ingen kurver. Senere har dette fått navnet «Radar Absorbing Structure» (RAS), hvor hovedkonstruksjonen også har fått den egenskapen at den absorberer elektromagnetiske stråling.
I november 1975 ble Lockheed og Northrop tildelt kontrakt for å produsere ikke flyvende prototyper. Hensikten var å teste blant annet RCS og design. Programmet fikk navnet XST (Experimental Survivable Test-bed) og dette navnet ble brukt av media i mange år som navnet på det nye flyet. Så sent som i 1986 trodde mange at XST betydde "eXperimental Stealth Tactical". Våren 1976 ble det gjennomført en klassisk amerikansk "shoot out" mellom Lockheeds XST og Northrops XST. Uten å kjenne til hverandres design, men basert på samme fysiske lover og datakraft hadde de to produsentene laget prototyper som var svært like. Den største visuelle forskjellen var Northrops store luftinntak på toppen av flykroppen. Med en noe lavere RCS, teoretisk større hastighet og med lang erfaring fra hemmelige prosjekter vant Lockheed en klar seier.
Have Blue
Prosjektet ble nå overført fra DARPA til USAF og ble et «Black Project» med en ekstremt stor grad av sikkerhet. Fra 1976 og til offentliggjøring i november 1988 ‘forsvant’ alt om stealthfly og ingen offisiell informasjon kom ut om prosjektet. Neste fase i prosjektet fikk navnet Have Blue og bestod i to teknologidemonstratorer, ikke prototyper. Hensikten var å få en flyvende plattform for å teste ut teknologien før man startet med prototyper. Problemet var å få Hopeless Diamond til å fly og samtidig være et stealthfly. Takket være den nye teknologien i form av Fly-By-Wire-systemet kunne man få den katastrofale aerodynamiske Hopless Diamond til å fly (se figur 11). For å redusere IR-signaturen kunne ikke flyet gå i overlydsfart og hadde ingen etterbrenner. Samtidig optimerte man motorutblåsingen ved å gjøre den avlang og inndelt i 12 mindre utblåsninger, slik at man fikk en størst mulig blanding av varm luft fra motor og kald luft. For å redusere den akustiske støyen brukte man støydempende materialer. For å unngå kondensstriper på større høyder ble drivstoffet tilsatt spesielle kjemikalier. For å holde tilstrekkelig lav RCS ble mer eller mindre hele konstruksjonen dekket av RAM og konstruert av RAS i tillegg til "diamantformen". Hvor mye RAM som ble brukt er ikke offentlig kjent. Motorens luftinntak ble spesialdesignet og dekket av et gitter for å redusere RCS. All våpenutrustning ble montert internt i buken på flyet. Ingen eksterne festepunkter for våpen eller drivstofftanker kunne brukes. Dette vil øke RCS i for stor grad. Førerkabinen og cockpit-glass måtte spesialdesignes slik at ikke piloten ødela den lave RCS, men samtidig måtte piloten ha vinduer å se ut av. For å holde et tilstrekkelig hemmelighetsnivå brukte man i størst mulig grad deler som allerede var i bruk på andre fly. Ved å bruke standardprodukter sparte man tid og penger samtidig som man ikke ga noen indikasjoner på at man utviklet et nytt fly.
I desember 1977 gjennomførte Have Blue sin første flygning. I prøvefasen viste det seg at de teoretiske beregningene stemte i praksis. Samtidig fikk man erfaringer for hvor viktig det var med detaljer. Den minste lille feil eller unøyaktighet på monteringen av RAM medførte tap av stealtheffekten. Det ble etter hvert en spøk blant de som jobbet med flyene at det kunne ta av "etter at det hadde tørket". Spøken refererer seg til det faktum at man ofte måtte vedlikeholde RAM ved hjelp av en form for lim. Allerede før alle forsøk var gjennomførte fikk Lockheed kontrakt på 5 prototyper og 20 seriemodeller under kodenavnet Senior Trend. Resultatene fra prøvene var bra. Samtidig var det en økende forståelse blant militære og sivile toppledere for hvilken enorm betydning et stealthfly kunne ha i en innledende fase av luftkamper. Begge Have Blue ble utsatt for ulykker. Have Blue #1 fikk ikke ut landingshjulene og piloten ble tvunget til å skyte seg ut og flyet styrtet. Have Blue #2 tok fyr og piloten måtte skyte seg ut og flyet styrtet.
Design
F-117 Nighthawk er kun utviklet i én variant: F-117A. Det er et en-seters, to-motors angrepsfly på størrelse med F-15 Eagle. Flyets overflate og kanter er optimalisert for å reflektere fiendtlig radar i smale stråler rettet vekk fra den fiendtlige radardetektoren. Flyet er hovedsakelig bygget i aluminium. De ytre overflatene er belagt med radar-absorberende materiale (RAM).
Våpen
Flyet kan bære en rekke taktiske våpen, inkludert BLU-109B laserstyrt bombe, GBU-10, GBU-27 og GBU-28 laserstyrt bombeenhet, AGM-65 Maverick og AGM-88 HARM luft-til-bakke-missiler. I januar 2004 leverte en F-117 for første gang en 2 000-punds (900 kg) JDAM GPS-styrt «smart» bombe.
Utfasing
Etter 27 år i tjeneste, ble F-117 faset helt ut i april 2008. Den siste flyvningen var den 22. april 2008 mellom Palmdale i California og Tonopah Test Range ved Nellis Air Force Base i Nevada, hvor F-117 hadde sin jomfrutur i 1981. F-117 ble erstattet av F-22 Raptor, som er utviklet fra nettopp F-117 og F-15 Eagle.
Av de 59 F-117-flyene som ble bygd, har 10 blitt tatt ut av tjeneste allerede i desember 2006. Siden har ytterligere 27 blitt tatt ut av tjeneste. I tillegg har seks krasjlandet og ett skutt ned over Serbia under Kosovo-konflikten i 1999.
Türkshow
Türkshow, også skrevet TürkShow, er en privat tysk-tyrkisk reklamefinansiert TV-kanal som sender program på tysk og tyrkisk med tyrkere bosatt i Europa som målgruppe. Kanalen ble etablert i 2004, og har sitt hovedkontor i Köln i Tyskland.
Kanalen sender i hovedsak filmer, TV-serier og livsstilsprogrammer som gjenspeiler tyrkisk kultur. I bydelen Dellbrück i Köln produserer Türkshow sine egne nyhetssendinger, konserter og prateprogram. Programmene sendes i hovedsak på tyrkisk, men kanalen har som mål å ha tyve prosent av sine sendinger på tysk.
Riddarfjärden
Riddarfjärden er det østligste sundet i Mälaren.
Riddarfjärden ligger ved Stockholm, mellom bydelene Marieberg, Kungsholmen, Norrmalm, Riddarholmen og Gamla stan i nord, samt Södermalm og Långholmen i sør. Västerbron er den vestlige grensen, mens Vasabron er østlig grense.
Riddarfjärden er 2 700 meter lang i øst-vestlig retning, og på det minste 400 meter bred. Gjennomsnittlig dybde er 15-20 meter, den største dybden er 23 meter. Strandlinjen er 6 400 meter.
Riddarfjärden har utløp mot Saltsjön og Østersjøen via de korte elvestrekningene Norrström og Söderström. Grensen mellom landskapene Uppland og Södermanland går gjennom Västerbrons midtre spenn.
Kishu (hund)
Kishu (FCI #318) er en japansk hunderase med urhundpreg. Det er en mellomstor spisshund som stammer fra fjellområdene på øya Kyushu i Japan. Den ble sammen med fem andre japanske spisshunder av urtypen utnevnt som nasjonalskatt av de japanske myndighetene i 1934.
Opprinnelse og alder
Denne hunden stammer fra Wakayama og Mie prefekturet på øya Kyushu i der sørlige Japan. Det er nærmest umulig å si noe sikkert om opphavet til denne hunden, som mange mener kan ha oppstått alt for mer enn 3000 år siden. Den regnes som den japanske urbefolkningens jakthund på storvilt. Den har en rekke fellestrekk med hokkaido, men er noe mer rektangulær i formen og skal (etter 1934) være helfarget. Før den tid kunne den ha markeringer i både rød, sesamfarget og brindle. Rasen er en utmerket vakthund og en god trekkhund.
Utseende, anatomi og fysikk
Kishu er en mellomstor, massiv, edel og hurtig spisshund, men livlige bevegelser. Den har en langstrakt, kraftig kroppsbygning. Kraftig hals uten løshud og markerte skuldre. Et noe framtredende bryst og dyp brystkasse. Buklinjen er opptrukket og rygglinjen er rett og massiv. Muskuløse bein og kraftig benstamme. Meget kompakte, godt avrunda labber. Halen er høyt ansatt, tykk og bæres over ryggen, enten i en bue eller ringlet. Hodet er kileformet, nærmest revelignende, og skallen bred og flat med tydelig markert stopp. Rett neserygg, kraftige kjever og stramme lepper.
Pelsen er tett, kort, rett og stiv. Noe lenger på halen. Underullen er tett og myk. Fargen skal være helfarget hvit (mest vanlig), rød eller sesamfarget (rødbrun med sorte hårtupper).
Lynne og væremåte
Kishu er modig, selvsikker og svært årvåken hund. Den trenger en tydelig og udiskuterbar leder og bør dresseres med fast hånd og tålmodighet. Rasen må kunne sies å være en utpreget utehund, men den har også gode egenskaper som familiehund. Den er aktiv og trenger mye mosjon for å trives.
Annet
De japanske spisshundene av urhundtype regnes som sunne. Pelsen minner om polarhundenes og er nærmest «selvrensende». Den krever imidlertid systematisk stell i røyteperiodene, når underulla slipper. Disse hundene er typisk også svært nøye med egen hygiene.
Pavas
Pavas er det niende distriktet i kantonen San José i Costa Rica. Med sine 9,34 km² er det San Josés største distrikt. I 2011 hadde Pavas 71 384 innbyggere, og er dermed det mest befolka av alle landets 470 distrikter.
Distriktet grenser til kantonen Escazú i sør, og til distriktene Uruca og Mata Redonda i henholdsvis nord og øst.
Pavas har flere boligområder samt mye industri. Her ligger også den lille Tobías Bolaños internasjonale flyplass. Distriktet fikk sine første innbyggere på 1800-tallet, etter at landet var blitt uavhengig.
Nabolag
Pavas' viktigste nabolag (barrios) er Aeropuerto, Bribri, Favorita Norte, Favorita Sur, Geroma, Hispana, Libertad, Lomas del Río, Laureles, Llanos de Sol, María Reina, Metrópolis,Oscar Felipe, Pavas Centro,Pueblo Nuevo, Residencial del Oeste, Residencial Santa Fé, Rincón Grande, Rivera de Monte Galán, Rohrmoser, Roma, Rotonda, San Juan, San Pedro, Santa Bárbara, Santa Catalina, Tajo, Triángulo, Villa Esperanza og Zona Industria.
Blitz
Blitz eller Blitz-miljøet er en betegnelse på miljøet rundt det såkalte Blitz-huset i Oslo sentrum. Blitz-miljøet består stort sett av venstreradikale, i all hovedsak pønkere, anarkister, venstresosialister og kommunister. Blitz ble dannet i 1982 og har en lang historie med politisk aktivisme. Blitz har fått kritikk for å bruke vold og hærverk som et politisk virkemiddel. Den første kafeen på stedet ble startet av Ungmob; daglig leder første to årene var Celine Engebrigtsen. Navnet «Blitz» ble også funnet opp av Celine Engebrigtsen.
Historie
Blitz-miljøet oppstod i 1982 med okkupasjonen av en bygård i Skippergata 6 i Oslo. Senere flyttet okkupantene inn i en tom bygård i Pilestredet 30 (i bydel St. Hanshaugen).
Oslo kommune prøvde å gjøre en avtale med blitzerne og ansatte Stein Lillevolden som miljøarbeider med ansvar for stedet. Samtidig ble det inngått en leiekontrakt mellom blitzmiljøet og kommunen, der blitzerne fikk leie bygården for en symbolsk sum, mot å ta på seg ansvaret for vedlikehold av bygningsmassen. Fra 1982 gikk dette i orden, og Blitz fikk status som et «selvstendig ungdomshus».
Lillevolden ble etter hvert en slags uformell leder og organisator for miljøet, og var derfor til stadighet i søkelyset til Oslo-politiet, under daværende politimester Willy Haugli. Blant annet stormet Oslo-politiet på et tidspunkt restauranten Stortorvets Gjæstgiveri for å arrestere Lillevolden.
Utover på 80-tallet deltok personer fra Blitz-miljøet ved mange demonstrasjoner, blant annet da den britiske statsministeren Margaret Thatcher kom til Oslo i 1986 og da den amerikanske utenriksministeren Caspar Weinberger besøkte Oslo i 1987. Disse demonstrasjonene utviklet seg til gateslag mellom blitzerne og politiet, ofte med skadde på begge sider og pågripelser av mange blitzere.
En annen, mye omtalt episode fant sted da blitzere tok seg inn på Oslo rådhus i 1986 og avbrøt en middag i bystyret ved å storme inn og spise opp maten til politikerne.
I perioden 1988–2012 ga Blitz ut papiravisa Smørsyra. I 2021 gjenoppstod Smørsyra som nettavis.
I 1989 ble det kastet brannbomber inn i Blitz-huset under en konsert med 200 personer til stede. Gjerningsmennene oppga at formålet var «å hevne at Fremskrittspartiets formann Carl I. Hagen ikke fikk slippe til på talerstolen i Oslo sentrum 1. mai.»
Utover på 1990-tallet ble Blitz flere ganger omtalt fordi de saboterte politiske møter avholdt av partier på den ytre høyresiden, blant annet Fremskrittspartiet og Fedrelandspartiet. Senere har også Demokratene blitt rammet av aksjoner der folk fra Blitz-miljøet har vært fremtredende. Folk fra blitzmiljøet kastet for eksempel egg på Fremskrittspartiets formann Carl I. Hagen under partiets 1. mai-markeringer på 1990-tallet, fordi de oppfattet det som en provokasjon at han holdt offentlige appeller på arbeidernes dag.
Blitz deltok 22. mars 2003 i en demonstrasjon mot krigen i Irak. Politiet pågrep en rekke demonstranter etter at det ble kastet egg og stein mot politiet ved den amerikanske ambassaden i Oslo. En rekke demonstranter fikk medisinsk behandling etter slag mot hodet eller angrep av politihund. Etter demonstrasjonen ble det rettet en del kritikk mot bruk av politihund og påstander om politivold satt i sammenheng med samtidige protestaksjoner rundt om i Europa.
I mars 2007 angrep demonstranter fra Blitz-miljøet politiet ved Danmarks ambassade på Frogner. Bakgrunnen for demonstrasjonen var København kommunes avgjørelse om å rive Ungdomshuset «Ungeren». Politiet brukte tåregass mot demonstrantene, og en politimann ble lettere skadet etter at demonstrantene kastet stein og malingsbomber. Dette førte til at flere Oslo-politikere gikk hardt ut mot Blitz' voldelige adferd. Dette utløste en større mediedebatt, hvor enkelte FrP-politikere ytret at det nå var på tide å kaste blitzerne ut.
Senere samme måned ble det klart at NRK hadde anmeldt Blitz til politiet etter at reporter Anders Magnus og TV-fotograf Bengt Kristiansen ble angrepet av flere blitzere under demonstrasjonen mot den danske ambassaden. «Reporteren og fotografen ble overfalt av flere personer da de dekket Blitz-miljøets demonstrasjon utenfor den danske ambassaden i Oslo i begynnelsen av mars. Da de sto og intervjuet en demonstrant kom en annen person forbi og slo Magnus i ansiktet. To andre gikk løs på Kristiansen og forsøkte å ta fra ham kameraet. Kristiansen fikk et slag mot øret, og Magnus fikk et slag på munnen og en hoven leppe. Han risikerer å miste en fortann, som det ble slått sprekk i.»
Den 12. mars 2011 holdt Blitz en demonstrasjon mot tatoveringsstudioet «Metal Tattoo» på Holbergs plass som angivelig var et tilholdssted for nynazister, nær Blitzhuset. Det endte i flere arresterte, 30 anmeldelser og en razzia på Blitzhuset.
Flere Frp-politikere tok på 2000-tallet til orde for å få tvangsfjernet Blitz fra Pilestredet. De hevdet blant annet at Blitzhuset ikke var noe ungdomshus, men et tilholdssted for «middelaldrende anarkister»; de siktet da til Stein Lillevolden, som flere aviser fremstilte som en uoffisiell leder for miljøet. Lillevolden flyttet senere til København.
Undergrupper
Blitz har ifølge nettsidene www.blitz.no følgende undergrupper:
I tillegg har den feministiske radiostasjonen RadiOrakel lokaler på loftet i Blitzhuset.
VM i skiflyging 2012
Verdensmesterskapet i skiflyging 2012 ble arrangert i Vikersund, Norge fra 22. februar til 26. februar 2012. Det var Vikersundbakkens fjerde mesterskap etter 1977, 1990 og 2000.
Blitz
Andre aktiviteter
Blitz har også et aktivt musikkmiljø. Norsk Rockforbund og Aktivt Kvinnekultursenter (AKKS) startet for eksempel på Blitz-huset. Huset har også øvingslokaler som disponeres av en rekke band, kanskje særlig innenfor punk- og ska-sjangrene. Det arrangeres jevnlig konserter på Blitz, i hovedsak innenfor sjangrene punk, ska, hardcore og hiphop. Band som har vært sentrale i Blitz-miljøet er:
Plateselskapet Blitz Records har i tillegg til egne utgivelser også gitt ut en dobbel-LP, to live-CD-er og flere live-kassetter, der en kan høre ulike band og artister som har vært en viktig del av husets historie. Huset har også et lydstudio.
VM i skiflyging 2012
Mesterskapet ble innledet med testhopping den 22. februar med kvalifisering. Mesterskapet ble preget av ujevn vind og noe forsinkelser i den individuelle delen, derfor ble det kun gjennomført to hopp og ikke fire, som er standard i skiflyving. Slovenske Robert Kranjec vant etter hopp på 217,5 meter og 244 meter. Nordmannen Rune Velta ble nummer to etter 217,5 meter og 234 meter. Det ble i etterkant diskutert om Velta kunne vunnet med et penere nedslag da han tapte med kun 3 poeng. Martin Koch fra Østerrike ble nummer tre med hopp på 218 og 243 meter med fall.
Tom Cleverley
Thomas William «Tom» Cleverley (født 12. august 1989) er en engelsk tidligere fotballspiller.
VM i skiflyging 2012
Under lagkonkurransen søndag var vindforholdene noe jevnere. Østerrike vant med over 23 poeng til Tyskland, og Slovenia tok sin første mesterskapsmedalje som lag i skiflyving. Norge hang godt med i kampen om tredjeplassen, men to svake hopp fra Bjørn Einar Romøren gjorde at Norge ble henvist til fjerdeplass. Rune Velta hadde lagkonkurransens lengste hopp med 243 meter i andre omgang.
Vikersundbakken
Vikersundbakken ble bygget om, og utvidet til mesterskapet, Etter at FIS i juni 2010 vedtok å øke den maksimale høydeforskjellen mellom hoppkanten og laveste punkt på sletta fra 130 til 135 meter, meldte arrangøren i Vikersund at bakken ville bli utbygd til K195 og bakkestørrelse 225 meter. Vikersundbakken vil da være verdens største hoppbakke. Bakken stod klar til bruk til prøve-VM, verdenscuprenn, 11. februar 2011. Under prøve-VM vant Johan Remen Evensen på ny verdensrekord med 246,5 meter. I løpet av mesterskapet 2012 ble det igjen en nordmann som hoppet lengst. 20 år gamle Anders Fannemel fra Hornindal hoppet 244,5 meter, tidenes nest lengte skihopp.
Tom Cleverley
Cleverley spiller som regel i en offensiv rolle på midtbanen, enten sentralt eller til høyre, men har også blitt benyttet som høyreback ved enkelte anledninger. Cleverley har tidligere spilt for Manchester United, Leicester City, Watford, Wigan Athletic og Aston Villa.
Klubbkarriere
Han startet sin karriere i Bradford City, men i august 2000 signerte han for Manchester Uniteds akademi, bare 12 år gammel. Han spilte sin første U12-kamp mot Plymouth Argyle på Littleton Road.
Cleverley utmerket seg ved å score mål for A-laget i sesongoppkjøringen både i 2008 og 2009. I 2008 scoret han mot Kaizer Chiefs i finalen i Vodacom Cup, mens han i 2009 scoret i 2-0-seieren hjemme mot Valencia.
Leicester City
I januar 2009 ble Cleverley sendt på utlån ut sesongen til Leicester City i League One. Oppholdet var vellykket, med totalt 15 kamper og 2 scoringer, men ble avbrutt da han pådro seg en skulderskade i april 2009. Leicester City avsluttet sesongen som vinnere av League One og rykket opp til The Championship.
Watford
I august 2009 var det duket for et nytt utlån for Cleverley, denne gang til Watford i the Championship. Debuten borte mot Nottingham Forest ble markert med en scoring som fastsatte sluttresultatet til seier 4-2. I hjemmedebuten i påfølgende kamp ble det igjen scoring, men møtet med Blackpool endte med uavgjort 2-2.
Wigan Athletic
Den 11. september gjorde Cleverley sin debut for Wigan, som også var hans Premier League-debut, mot Sunderland som endte med uavgjort 1-1. 27. november scoret han sitt første mål for klubben, og også hans første Premier League-mål, i et tap 3-1 borte mot West Ham United. Syv dager senere scoret han sitt andre mål for klubben, i en 2-2-kamp mot Stoke. Men etter en dom fra Dubious Goals Comitee, ble dette målet tatt bort fra Cleverley og kreditert som Rory Delaps selvmål. I januar 2011 ble Manchester United enige om å la Cleverley være hos Wigan til slutten av sesongen. Cleverley var en av Wigans beste spillere, og endte sesongen med fire mål og to målgivende på 25 Premier League-kamper.
Manchester United
Cleverley gjorde sin debut for United i en 3-2-seier over derbyrivalen Manchester City i 2011 Community Shield.
Han startet sin første Premier League-kamp for Manchester United 14. august 2011, mot West Bromwich i den første kampen i 2011-12-sesongen. I oktober 2011 signerte han en ny kontrakt som holdt ham i klubben frem til sommeren 2015.
Aston Villa
Den 2. september 2014 ble det klart at Cleverley hadde signert en lånekontrakt hos Aston Villa. Kontrakten strakk seg ut sesongen 2015/16. Han scoret han sitt første mål for klubben 25. april 2015, der de tapte 3-2 mot Manchester City.
Everton
Etter at kontrakten hans med Manchester United gikk ut sommeren 2015, valgte Cleverley å skrive under på en femårskontrakt med Everton FC fra 1. juli 2015. Han scoret sitt første mål for klubben 26. desember 2015 i en 1-0-kamp mot Newcastle.
Landslagskarriere
Cleverley ble tatt ut til Englands U20-landslag for første gang den 12. mars 2009. Men han skadet seg, noe som betydde at han måtte forlate laget og bli erstattet av Leeds Uniteds midtbanespiller Adam Clayton. Han gjorde sin debut med U20-landslaget i 5-0-seieren over Montenegro 11. august 2009, hvor han bommet på et straffespark, men scoret to mål.
Han debuterte for Englands U21-landslag da han ble byttet ut med Junior Stanislas i 2-1 seieren over Makedonia 4. september 2009.
I august 2011 ble han valgt ut til Englands A-landslag av Fabio Capello til treningskampen mot Nederland. Men kampen ble aldri spilt da Englands fotballforbund besluttet at kampen ikke ville bli spilt på grunn av opptøyene i London. Han ble igjen tatt ut til A-landslaget, denne gangen i EM-kvalifiseringskampene mot Bulgaria og Wales i 2012, men endte opp med å ikke spille. Han debuterte ett år senere mot Italia 15. august 2012 der det ble 2-1 til England.
Meritter
Leicester City
Manchester United
Flavio Briatore
Flavio Briatore (født 12. april 1950) er en italiensk forretningsmann. Han har vært leder eller teamsjef for to Formel 1-team, først for Benetton Formula, og fra 2000 til 2009 for ING Renault F1. Fra 2007 til 2010 har han vært deleier og styreformann for fotballklubben Queens Park Rangers i London. 16. september 2009 ble Briatore tvunget til å trekke seg fra Renaults F1-team på grunn av sin innblanding i løpfiksing-skandalen under Singapores Grand Prix 2008, hvor Renault-fører Nelson Piquet jr. krasjet med vilje for å hjelpe lagkamerat Fernando Alonso med å vinne løpet. Etter en gransking gjennomført av FIA ble Briatore utestengt på livstid fra alle FIA-sanksjonerte arrangementer. Utestengelsen ble imidlertid opphevet av en fransk domstol 5. januar 2010.
Sutz-Lattrigen
Sutz-Lattrigen er en kommune i kantonen Bern i Sveits. Den ligger ved Bielsjøen, og har 1253 innbyggere.
Sutz-Lattrigen er kjent som stedet med Sveits' eldste rester av bosetninger, datert til omtrent 6000 år siden.
Francisco Dantas
Francisco Dantas er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Bevegelsen for demokrati
Bevegelsen for demokrati kan vise til:
Rhyparochromidae
Rhyparochromidae er en familie av insekter som tilhører tegene, en gruppe av nebbmunner. Gruppen, som tradisjonelt har blitt regnet som en undergruppe i familie Lygaeidae, er ganske artsrik, med over 2000 arter, 41 av disse er funnet i Norge. De har det til felles at munndelene er sugende og at de suger opp næringen. De lever av å suge ut næring fra frø.
Utseende
Små til middelsstore, relativt slanke, brunlige teger med kraftige bein. I omriss er kroppen sett ovenfra oval eller langstrakt og parallellsidig. Hodet er forholdsvis lite og trekantet, med små, utstående fasettøyne. Antennene er middels lange og består av fire ledd. Pronotum er mer eller mindre firkantet, men med avrundede forhjørner. Framlårene er ofte fortykket, med en eller flere kraftige tenner på undersiden.
Levevis
Disse tegene kryper for det meste rundt på bakken der de suger ut næring fra frø. Andre lever oppe i vegetasjonen, for eksempel de dråpeformede artene i slekten Gastrodes som gjerne krabber rundt oppe i kronene på bartrær. De artene som har velutviklede vinger, kan også finnes svermende.
Systematisk inndeling / europeiske arter
Rhyparochromidae har tradisjonelt vært regnet som den mest artsrike underfamilien i familien frøteger (Lygaeidae), men er nylig skilt ut som egen familie.
Robert Musil
Robert Musil (opprinnelig Robert Edler von Musil – etternavnet med trykk på første stavelse ; født 6. november 1880 i Klagenfurt i Østerrike, død 15. april 1942 i Genève) var en østerriksk forfatter. Hans hovedverk er den ufullendte Der Mann ohne Eigenschaften (Mannen uten egenskaper), en av modernismens viktigste romaner. Romanen behandler det moralske og intellektuelle forfall i det østerriksk-ungarske rike og foregår i det oppdiktede «Kakanien», en operetteaktig stat hvis navn Musil skapte av de to k'ene i det både keiserlige og kongelige Østerrike. Handlingen foregår i hovedstaden Wien i tiden like før utbruddet av første verdenskrig. Musil gjorde tjeneste som offiser i den østerrikske hæren ved Italiafronten 1914–1918.
Bakgrunn
Robert Musils foreldre var ingeniør og universitetsprofessor Alfred Musil og Hermine, født Bergauer. Han vokste opp forskjellige steder, alt etter hvorhen faren ble forflyttet, og gikk på skole blant annet i Steyr.
Faren nedstammet fra gammel østerriksk adel og slekten ble adlet i 1917 av huset Habsburg. Moren kom fra Böhmen. Fire år før Robert hadde de fått den eldre søsteren Elsa, men hun døde før hun var fylt ett år. Robert Musil spekulerte senere om Elsas, den søster han aldri fikk se, betydning for hans eget liv.
Musil giftet seg i 1911 med Martha Marcovaldi, i hennes andre ekteskap (fraskilt). De fikk ingen barn sammen.
Musil utdannet seg til offiser og ingeniør i Østerrike, og studerte filosofi i Berlin. Han arbeidet blant annet som bibliotekar og var en tid anstilt ved utenriksdepartementet. Han deltok i første verdenskrig ved den italienske front.
Forfatter
Etter krigen begynte Musil på arbeidet på sitt omfangsrike livsverk Mannen uten egenskaper, en roman som kan sies å utgjøre en bro mellom den tradisjonelle litteraturen og den moderne. Første bind ble publisert i 1930 og det andre i 1932.
Hans øvrige forfatterskap bestod av flere noveller og en annen roman, dannelsesromanen Die Verwirrungen des Zöglings Törleß.
Nasjonalsosialismen
Etter nazistenes maktovertakelse i 1933 forlot Musil Tyskland, der han hadde vært bosatt (de siste årene i Berlin), og slo seg ned i Wien. Verk av ham ble brent under bokbålene rundt om i Nazityskland samme år. Da Anschluss ble et faktum i 1938 ble han nødt til å flykte også fra Østerrike. Han slo seg ned i Sveits, der han døde av et slaganfall i 1942. Ved sin død var han glemt og økonomisk ruinert.
Musil arbeidet frem til sin død på en fortsettelse av Mannen uten egenskaper og etterlot seg tusentalls sider med utkast.
Musil forble lenge relativt ukjent, men er etterhvert blitt løftet frem og sammenlignet med forfattere James Joyce, Marcel Proust, Virginia Woolf, Franz Kafka, Thomas Mann og Platonov.
Mannen uten egenskaper
Mannen uten egenskaper (Der Mann ohne Eigenschaften) tar sitt startpunkt i keiserdømmet Østerrike-Ungarn i 1914. Hovedpersonen Ulrich blir på forskjellig vis involvert i den såkalte parallellaksjonen, som var et forsøk på å manifestere Østerrikes avtagende makt under påskudd av å høytideligholde keiser Franz Josefs 70 år på tronen. Historien kretser omkring det østerrikske aristokrati og byråkrati og dets bestrebelser på å utforske hva den østerrikske folkesjelen egentlig består av.
Ulrichs «egenskapsløshet» sikter til hans uvillighet mot helt og holdent å innlemme seg i det samfunnsmessige og sosiale liv, men den er også et uttrykk for de motstridende impulser og intellektuelle reservasjoner som kan hemme mangesidig begavede menneskers handlingsevne. Ulrichs manglende egenskaper kan derfor ses som en styrke, en mulighet til ikke å låse seg som menneske eller sosialt vesen, men også som en manglende evne til å hengi seg og velge livsvei. På dette vis kommer Ulrich til å bli en interessant personlighet som forsøker å finne sin plass i livet. Musils roman har delvis også blitt tolket som en uhellsvanger advarsel mot primitive menneskelige handlingsmønster og overmenneskeideologier.
Musils skrifter ble forbudt av nazistene.
Norsk fotball 1990
Herrelandslaget
Landslaget begynte året under Ingvar Stadheims ledelse. Stadheim trakk seg i oktober, og ble etterfulgt av Egil «Drillo» Olsen. Landslaget gjorde det straks bedre under Olsen, og de tre første kampene under «Drillo» endte med tre seire og tolv mål.
Kvalifiseringen til EM i fotball 1992 begynte dette året. Norge havnet i gruppe med, , og. Ved utgangen av året hadde Norge én seier, én uavgjort og ett tap. Italia ledet kvalifiseringsgruppen, men kun ett poeng skilte Italia, Ungarn, Sovjet og Norge. * Norges mål først
Norgesmesterskapet for herrer
NM-finalen ble spilt mellom Rosenborg og Fyllingen. Rosenborg vant 5-1, etter scoringer av Karl-Petter Løken (2), Gøran Sørloth, Mini Jakobsen og Kåre Ingebrigtsen.
Norgesmesterskapet for kvinner
Asker møtte Sprint-Jeløy i finalen foran 2451 tilskuere på Bislett. Asker vant 5–1, og revansjerte dermed Sprint-Jeløys seriegull.
1. divisjon kvinner
1. divisjon for kvinner ble svært jevn, men Sprint-Jeløy endte opp med seieren ett poeng foran Asker. Petra Bartelmann (Asker) ble toppscorer med 23 mål.
Frutuoso Gomes
Frutuoso Gomes er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Dahanu kraftverk
Dahanu kraftverk, egentlig Dahanu Thermal Power Station (DTPS), er et kullkraftverk beliggende ved havet nær utløpet av elva Surya, i delstaten Maharashtra i India. Anlegget ligger 32 km fra Surya-demningen. Det har en installert produksjonskapasitet på 500 MW fordelt på to like store blokker/turbiner à 250 MW. Operatør er det indiske selskapet Reliance Energy.
Anlegget ble utbygd i årene 1990–1996, med ISO 9001-sertifisering i 1998 og 2001. Brenselstypen er årlig 2,1 millioner tonn bitumenøst kull, som fordeles på 1,7 millioner tonn fra andre steder i India, og 0,4 millioner tonn importert fra utlandet. Det brukes også noe fyringsolje, men ikke mye. Hver time brukes 84 000 m³ sjøvann til kjøling. Utnyttelsesgraden er ekstremt høy, med en load-faktor (PLF) tidvis over 102 %.
Årlig produksjon i 2006–07 var totalt 4,118 TWh, og utslippene av CO2 var 3,8523 millioner tonn.
Vanna
Vanna, eller Vannøya (nordsamisk: Várdnasuolu) er en øy som ligger lengst nord og ut mot storhavet i Karlsøy kommune i Troms og Finnmark. Navnet Vanna kommer fra norrønt Varna som betyr "den som gir vern» og viser til hvordan øya med si plassering ute i storhavet gir ly for øyene og boplassene på innersida. Navnet har derfor ingenting med elementet vatn/vann å gjøre. Den nyere forma Vannøya stammer fra ei mistolking i gamle kart der øya blei oppført som Vandøen.
Øya har et areal på 227,30 km² og er kommunens nest største og Norges 18. største øy. Vanna er skilt fra Reinøya og Ringvassøya av det 5–6 km brede Vannsundet. Det er foreslått å bygge en undersjøisk veiforbindelse mellom Reinøya, Karlsøya og Vannøya.
Natur, kultur og næringsliv
Hovednæringen på Vannøya er fiske, og det ligger flere fiskebruk på øya. I mindre grad drives det med sau, gris og rein. Vannøyas kirke ligger på vestsiden av øya; Sengskroken kapell ble bygd i 1962 (innviet 02.09.62) og restaurert 1981/1986. Kapellet er en langkirke i tre med plass til 225 mennesker. Hamre Stadion ligger rett sør for kirken. Vannøya har et rikt naturliv og gode muligheter for fiske både på hav og i vassdrag (Skipsfjordelva og Vannareidvassdraget). Av dyreliv fins det f.eks mengder av sjøfugl, havørn, rype, hare og en og annen hval. Vannøya har i de senere år fått en stor elgstamme, som i hovedsak holder til på den sørlige delen av øya. I 2008 var første året med elgjakt, 5 dyr ble felt. Elgstammen på den sørlige delen av øya er så stor at den ofte beiter i hager for å dekke sitt næringsbehov om vinteren. Det er bygget en vindkraftpark med Norges hittil største vindturbiner med totalt 18 stykker. Fakken vindpark er lokalisert på Fakken, mellom Vannvåg og Kristoffervalen. Torsvåg fyr ligger ytterst nordvest på øya.
Tettsteder og bygder
Vannavalen og Kristoffervalen ligger på nordøstsida av Vannøya. Her er det havn, fiskebruk og et av Europas største klippfisktørkeri. Det ligger også et ungdomshus og mange fine natur og kulturstier. Dronning Sonja åpnet i 2012 en kultursti som strekker seg fra bydehuset over til Hamre på Vannareid.
Vannvåg ligger på sørøstsida av Vannøya. Her er det havn og fiskebruk. Grunnskole med oppvekstsenter for den østlige del av Vanna (52 elever 2011/2012). Det er svømmehall, alpinbakke, post og handel. Vannvåg har også anløp av hurtigbåten mellom Tromsø og Skjervøy.
Lanesøyra ligger på sørsiden av Vannøya. Her ligger et ungdomshus og mange, merkede natur- og kulturstier. Løypenettet starter på Lanes, ved Ungdomshuset til Bygdelaget Ørheim og i Sjåvika. Det er merket løype fra Lanesøyra til Skarbruna og Skipsfjorden.
Vannareid ligger på vestsida av Vannøya. Her er det grunnskole med oppvekstsenter for den vestlige del av Vannøya (ca. 38 elever 2012/2013 i skolen). Det er post og handel.
Burøysund ligger nordøstsida av Vannøya. Dette har vært et svært aktivt fiskevær, men fiskebruket ble nedlagt i 2003. Her ligger Burøysund bygdemuseum.
Kvitnes ligger helt sydøst på Vannøya, og var en av tre fiskevær med kirkested på Vannøya i senmiddelderen.
Torsvåg ligger ytterst, på nordvestsida av Vannøya. Fiskeværet Torsvåg har vært svært aktivt i mange hundre år og har også vært et viktig kirkested. I dag danner moloer på begge sider av holmen Kåja en lun havn. På Kåja ligger et av Vannøyas fiskebruk, “Torsvågbruket” og på toppen av Kåja er Torsvåg fyr.