cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Centro Cristiano Democratico
Partiet ble dannet 18. januar 1994 av en gruppe medlemmer av det nylig oppløste Democrazia Cristiana (DC), som nektet å slutte seg til det nydannede Partito Popolare Italiano, DCs etterfølgerparti. Partiets ledere, Pier Ferdinando Casini og Clemente Mastella gikk inn for en allianse med Silvio Berlusconis Forza Italia (FI), mens PPI ønsket en allianse med Patto Segni. CCD utgjorde høyresiden av det gamle Democrazia Cristiana og likte ikke PPIs politikk, som særlig etter en ny spilttelse i 1995, som førte til dannelsen av Cristiani Democratici Uniti (CDU), videreførte venstresiden i det gamle partiet.
Ved parlamentsvalget i 1994 allierte partiet seg med Forza Italia i det de dannet Polo delle Libertài Nord-Italia, Polo del Buon Governo i Sør-Italia og en fellesliste med Forza Italia for den proporsjonale delen av valget. Partiet fikk 40 representanter ved dette valget. Alliansen vant og partiet ble en del av den første Berlusconi-regjeringen. På grunn av Lega Nords skifte av allianse, mistet imidlertid denne regjeringen snart makten.
Ved parlamentsvalget i 1996 Partiet stilte fellesliste med Cristiani Democratici Uniti (CDU). Alliansen fikk 5,8 % og 50 parlamentarikere. Sentrum-høyre-alliansen tapte imidlertid valget og ble sittende fem år i opposisjon.
I løpet av valgperioden 1996–2001 forlot Clemente Mastella og noen få parlamentarikere partiet og dannet Unione Democratica per la Repubblica sammen med CDU. Denne partidannelsen allierte seg med sentrum-venstre-koalisjonen, som nå satt ved makten. Partidannelsen ble imidlertid kortvarig og året etter brøt dette partiet sammen, noe som førte til at Mastella dannet Popolari UDEUR. CDU ble gjenopprettet og alliert med CCD.
CDU og CCD fikk til sammen 3,2 % av stemmene, en svak nedgang siden sist, men sentrum-høyre-koalisjonen Casa delle Libertà vant valget.
I 2002 ble CCD, CDU og Democrazia Europea (DE) formelt slått sammen til et parti, under navnet, Unione dei Democratici Cristiani e di Centro (UDC).
17
Begivenheter
10er
Titt Fasmer Dahl
Pauline Mathilde «Titt» Fasmer Dahl (født 2. november 1903 i Trondheim, død 17. oktober 1985 i Oslo) var en norsk journalist og forfatter av flere populære bøker for unge jenter.
Journalistisk virke
Etter kortvarige opphold i Oslo Illustrerte og Kvinner og Klær, ble hun engasjert i Allers (1943). Der ble hun under den andre verdenskrig kjent som redaktør av spalten «Alle Piker-klubben», da under pseudonymet «Tante Trine». Hun skrev også for Alle Kvinner.
Motstandsarbeid under andre verdenskrig
Under andre verdenskrig engasjerte Titt Fasmer Dahl seg i det illegale pressearbeidet. Fra sommeren 1944 frem til frigjøringen i mai 1945 var hun med i redaksjonen til den illegale avisen Innspurten, som etter hvert hadde et opplag på 1000 eksemplarer.
16
Fødsler
10er
Fotheringhay Castle
Fotheringhay Castle var en festning i landsbyen Fotheringhay omkring seks km nord for markedsbyen Oundle i Northamptonshire. I dag (på 2010-tallet) er det er bare noen voller og hauger med tegl som er bevart av den historiske festningen.
Den ble antagelig grunnlagt av Simon de Senlis, jarl av Northampton som en enkel normannisk festningsanlegg som dekket nordsiden av elvene Nene. Byggherren var Simon de St. Liz, som startet arbeidet omkring år 1100. I 1113 ble eierskapet overført til prins David I av Skottland da han giftet seg med Simons enke, Maud, hertuginne av Huntingdon. Festningen ble deretter arvet av de skotske prinsene fram til tidlig på 1200-tallet da den ble konfiskert av kong Johan av England. Ved 1220 ble festningen kontrollert av Ranulf de Blondeville, 6. jarl av Chester. I januar det følgende året ble festningen kortvarig erobret av William II de Forz, 3. jarl av Albemarle, som en del av hans opprør mot kong Henrik III. Forz forlot festningen og Henrik III tok kontrollen over det. Den forble på kongelige eie fram til styret til Edvard II
Guy Demel
Guy Demel (født 13. juni 1981 i Orsay i Frankrike) er en ivoriansk tidligere profesjonell fotballspiller. Han spilte i forsvar og var også en del av. Demel har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Arsenal FC, Borussia Dortmund, Hamburger SV og West Ham United FC.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Dill
Dill (Anethum graveolens) er en krydder- og medisinplante i skjermplantefamilien. Opprinnelig stammer den fra Sentral-Asia. I dag dyrkes den i mange land i Europa. Dill er en ettårig urt som kan bli opp til en meters høyde. Planten er på sitt beste når planten er 15-20 cm. høy.
Etymologi
Navnet dill kommer fra angelsaksisk dile som norsk og i moderne engelsk har blitt til dill. Oxford English Dictionary fører ordet tilbake til de gammel engelske dili, dile, (dil) dyle som samsvarer med gammelt lavtysk dilli, middelnederlandsk og nederlandsk dille, gammelt høytysk tilli og middelhøytysk tille samt tysk dill og dille, dansk dild og svensk dill. Falk og Torp viser også til formene dilli i oldsaksisk samt sideformen i angelsaksisk dyle, i tysk dialekt Tülle og i eldre dansk dylle.
Falk og Torp mener at ordet henger sammen med det tyske ordet Dolde (blomsterskjerm) fra oldhøytysk toldo som kommer fra den indogermanske roten *dhel (blomstre). Oxford English Dictionary mener at opprinnelsen til de germanske variantene av ordet er ukjent.
Dilla og dylla i norske dialekter, samt oldnorsk dylla brukes i norske dialekter om en annen plante, åkerdylle (Sonchus arvensis).
Dill som krydder
I Romania blir urten kalt Mărar og blir brukt i borsjtsj og i tilberedningen av sylteagurker.
Historie
Dill stammer fra et område rundt Middelhavet og sør i Russland. Zohary og Hopf bemerket at «ville og ugresslignende typer dill er utbredt i Middelhavet og i Vest-Asia.» Selv om flere kvister av dill ble funnet i graven til Amenhotep II fra rundt 1400 f.Kr., rapporteres de at de tidligste arkeologiske bevis for dyrkingen kommer fra sen neolittisk bosetninger på bredder av innsjøer i Sveits rundt 3600 f.Kr. Spor har blitt funnet i romerske ruiner i Storbritannia, og er også nevnt i Matteusevangeliet 23,23.
Jeg så ham som barn med det solrike øye
Jeg så ham som barn med det solrike øye er en dansk salme skrevet av prest og salmedikter Vilhelm Birkedal i 1858. Den har opprinnelig syv strofer.
Balthazar Gago
Balthazar eller Balthasar Gago (født ca. 1520 i Portugal, død 1583 i Goa i India) var en av jesuittordenens første misjonærer i Det fjerne østen, og en medarbeider til pater Frans Xavier, selve pioneren for disse misjonene.
Misjonær i Asia
Til å begynne med var han basert i Goa i India. I 1550 grunnla han jesuittenes residens i den sørindiske byen Cochin.
I 1552 ledsaget han og noen andre pater Frans Xavier østover, men de skilte lag i Malakka. Frans Xavier dro da videre mot Kina, der han døde. Gago ble så engasjert i Japan-misjonen, dit han ankom i 1555. Han fikk arbeidet i området til daimyoen av Bungo, Otomo Yoshishige. I Hirado utviklet han et katolsk fellesskap som kom opp i 500 medlemmer. Blant de konverterte var også ledende medlemmer av daimyoens hoff.
Den første noenlunde grundige kristne beskrivelse om shintoreligionen i Japan antas å ha blitt forfattet av pater Gago i 1557: Sumario de los errores de Japão de varias seitas («Oppsummering av de forskjellige japanske sekters feil». I tillegg til shintoismen går han inn på buddhismen og på shugendō (japansk fjellasketisme). Det var pater Gago som først presenterte en distinksjon mellom de forskjellige trosretningene i landet. Verket fikk stor betydning for jesuittenes akkomoidasjonsarbeid, særlig ansporet av pater Alessandro Valignano som skulle få ansvaret for misjonene i både Kina og Japan. I avsnittene om shintoismen fremgår Gagos oppfatning av shintoismen slik:
Pater Gago skrev også en katekisme som ble meget populær blant japanske kateketer og deres hjelpere, kalt dojuku. Blant annet gjennom den fikk han stor betydning for utviklingen av katolsk terminologi på japansk.
Fra påsketider 1561 til 1. januar 1562 var han i Macao, som jesuittene var i ferd med å bygge opp som sin base både for misjonene i Japan og i Kina. På denne tid var det allerede mellom 500 og 600 portugisere i Macao. Derfra dro han så til Malakka og tilbake til India.
Johannes Eccard
Johannes Eccard (født 1553 i Mühlausen/Thüringen, død høsten 1611 i Berlin) var en tysk komponist som var en av de fremste representantene for protestantisk kirkemusikk på 1500-tallet. Eccards om lag 250 sakrale og verdslige flerstemmige sanger ble godt kjent.
Liv
I perioden 1571–1573 var han sanger i hoffkapellet i München og var samtidig elev av Orlande de Lassus. Han kom til bankmannen Jacob Fugger i Ausburg i 1578. Senere, i 1580, tok Eccard jobben som kapellmester ved hoffkapellet i Köningsberg, (nå Kaliningrad, Russland) hvor han i 1604 også ble forfremmet til førstekapellmester. Han takket i 1608 ja til en lignende stilling ved Johan Sigismunds hoffkapell i Berlin.
Berg Sparebank
Berg Sparebank er en lokal sparebank med hovedkontor i sentrum av Halden. Markedsområdet strekker seg fra Halden til Fredrikstad. Foruten bankvirksomhet har banken også eiendomsselskap, Berg Sparebanks Eiendomsmegling AS, dette er tilsluttet Terra eiendomsmegling.
Historikk
Berg Sogneselskap, opprinnelig Bergs Agerdyrknings- & Industrieselskap, ble stiftet i 1810. Blant selskapets viktigste oppgaver var utlån av kornvarer fra kornmagasinet og kapital fra pengefondet. Opprettelse av sparebank var lenge diskutert, og i 1872 opprettet Berg Sogneselskap for egen regning Berg Sparebank. Dette var forløperen til dagens sparebank, men denne opphørte etter 20 års drift.
Ny etablering skjedde under første verdenskrig (1915). Banken leide lokaler i Svenskegata av Fredrikshalds Meieribolag, den månedlige husleien var kr. 30,-. Ved etableringen hadde banken kun en lønnet funksjonær. I tillegg var ett av styremedlemmene ulønnet til stede. Ekspedisjonstiden var 10 – 14 hver dag. Fra 1918 besto staben av banksjef, kasserer og bokholder. Frem mot 25 års jubileet i 1940 økte staben med assistent og volontør. Etableringen under første verdenskrig skapte utfordringer under etterkrigsdepresjonen, men banken ble forsiktig drevet og kom seg relativt uskadd gjennom utfordringene. Innskuddsmassen falt imidlertid fra 2,6 mill. i 1925 til 1,8 mill. i 1940.
Lokalene i Svenskegata ble etter hvert for små, og 1. januar 1959 ble nytt bankbygg i Storgata 10 tatt i bruk. I forbindelse med kommunesammenslutningen mellom Halden, Berg og Idd i 1967 valgte bergsokningene å la Berg Sparebank fortsette som selvstendig bank, og hele Halden ble etter hvert definert som markedsområde.
I 1981 ble bankens første filial etablert på Brødløs, filialen har vært viktig for den positive veksten banken har hatt de senere årene. I 2003 ble eiendomsselskapet Berg Sparebanks Eiendomsmegling AS opprettet. I 2006 ble bankens primære markedsområde utvidet til også å omfatte Fredrikstad. Rådgivningskontoret ble åpnet i kontorfellesskap med Terra Eiendomsmegling i Fredrikstad, for øvrig også med adresse Storgata 10.
Scillyøyene
Scillyøyene, eller på norsk Syllingene, (engelsk: Isles of Scilly, kornisk: Ynysek Syllan) er en øygruppe beliggende 45 km vest av kysten til Cornwall i England. Øygruppen tilhører England, og er en del av det seremonielle grevskapet Cornwall, men er en enhetlig myndighet (unitary authority). Administrasjonssenteret ligger på øya St. Marys. Det totale arealet er 16,32 km². Det bor 2 162 mennesker der (2002). Det meste av arealet og en tredel av bygningene tilhører hertugdømmet Cornwall, som arves av den britiske tronfølgeren.
Navn
Navneformen The Scilly Isles blir noen ganger brukt, men lokalbefolkningen setter liten pris på den på grunn av ordspillet som ligger i den (The Silly Isles, «De tåpelige øyene»).
Topografi
Øygruppen består av fem bebodde øyer og omkring 140 mindre holmer. De ligger omkring 45 km utenfor Land's End, Englands vestligste punkt. Man antar at det så sent som i romersk tid var bare én øy, som har blitt erodert ned. Ved ekstremt lavvann er det mulig å vasse mellom noen av øyene. Man mener at dette kan være en av kildene til legender om sunkne landområder i Storbritannia, som historien om Lyonesse.
De fem bebodde øyene (folketelling 2001) er:
Klimaet er svært mildt, hvilket betyr at det er mulig å dyrke blomster som spirer betraktelig tidligere enn på fastlandet. Dette har ført til at øyenes viktigste jordbruksprodukt er avskårne blomster, spesielt påskeliljer. Samtidig ligger øyene utsatt for vinterstormer fra Atlanterhavet. Dette fører til at det kan være store forskjeller i vegetasjon på en og samme øy. Mest tydelig er dette på Tresco, der Abbey Gardens med sitt subtropiske klima er en frodig oase på den beskyttede sørsiden av øya, mens det på nordsiden bare vokser lyng.
Tidlig historie
Scillyøyene har vært bosatt siden steinalderen og dens historie har siden vært å skaffe seg utkomme fra øyenes landområder og sjøen rundt. Jordbruk og fiske eksisterer den dag i dag, men hovedaktiviteten er nå turisme.
Scillyøyene kan være de samme øyene som ble besøkt av fønikere i oldtiden og som kalte dem for Cassiterides (fra gresk Κασσίτερος, «Tinnøyene»), og som ble nevnt av oldtidens greske geografer. Imidlertid inneholder øyengruppen i seg selv ikke mye tinn, men det kan være at øyene ble brukt som utpost fra fastlandet.
Det er sannsynlig at øyene fram til relativt nyere tid var langt større da flere av dem var sammensluttet til en øy som ble kalt for «Ennor». Høyere havnivå oversvømmet den midtre sletten en gang rundt 400-500 f.Kr. Bevis for en eldre og større øy inkluderer blant annet en beskrivelse fra romersk tid som betegner Scilly som «Scillonia insula» i entall som om det var en enkelt øy eller en øy langt større enn de andre. Det er også funnet levninger av en forhistorisk gård ved Nornour som nå er et lite berglendt skjær og altfor lite for jordbruk.
Ved fjære er sjøen grunn nok til at folk kan gå mellom en del av øyene. Dette er muligens en av kildene til fortellinger om land som har sunket ned i havet, eksempelvis Lyonesse i den arthurianske legende. Murer fra oldtiden er synlig nedenfor fjæregrensen ved en del av øyene, eksempelvis på øya Samson. En del stedsnavn på det utdødde språket kornisk synes å reflektere bortenfor kystlinja og tidligere landområder. Faktisk har hele sørlig England langsomt sunket i motsetningen til Skottland som var dekket av iskappen under istiden: dette har ført til rias (druknede elvedaler) langs kysten av sørlige Cornwall, eksempelvis elvene Fal og Tamar.
Utenfor kysten og midtvegs mellom Land's End (sørligst odden i Cornwall) og Scillyøyene er det antatte stedet for det mytiske tapte landet Lyonesse som er referert til middelalderens arthurlitteratur. Dette kan være et folkeminne om en oversvømmelse, men legenden er også felles blant alle britonske folk. En parallell legende og antagelig beslektet er det tapte landet Ys i Bretagne.
Den norske og normanniske tiden
I år 995 ble Olav Tryggvason konge i Norge. Han ble født rundt 960, og som voksen herjet han kystene og byene i Vest-Europa, og kjempet i flere kriger. Ifølge Snorre Sturlason i Olav Tryggvasons saga hadde kongen vært «på hærferd i fire år fra han dro fra Vendland til han kom til Syllingene». Syllingene er det norske navnet på Isles of Scilly. I år 986 skal han ha møtt en spåmann der: «Da Olav Tryggvason lå ved Syllingene, fikk han høre at det var en spåmann der på øya som kunne forutsi ting som skulle hende, og mange mente at det gikk ofte som han sa.» Olav først forsøkte å lure spåmannen ved å kle en av sine menn opp, men spåmannen avviste denne mannen, og da tvilte ikke Olav på at spåmannen kunne sine ting. Spåmannen sa til Olav:
Fortellingen fortsatte slik som spåmannen hadde sagt. Olav ble angrepet av en gruppe opprørere da Olav kom tilbake til skipene sine. Så snart han hadde frisknet fra sårene sin lot han seg døpe på Syllingene. Da han dro fra øyene, hadde han besluttet å slutte å herje kristne byer. Isteden levde han i England og Irland en tid, før muligheten kom til å dra til Norge, hvor han gjorde sitt kongskrav gjeldende. Olav Tryggvason var den første konge i Norge som med harde midler tvang nordmennene til oppgi hedensk tro, og således bidro til å knytte Norge til resten av det kristne Europa. I henhold til Snorre skjedde dette vannskillet i Norges historie på Syllingene.
I 1066 ble England erobret av normannerne fra Normandie, og etter hvert som normannisk overherredømme spredte seg over England kom også Scillyøyene under sentralisert styre. Rundt tyve år senere, i 1086, ble en omfattende undersøkelse av land og folk i England utført, nedtegnet i Dommedagsboken. Scillyøyene ville ha dannet en del av «Exeter Domesday» som omfattet Cornwall, Devon, Dorset, Somerset, og Wiltshire.
På midten av 1100-tallet ble det rapportert om angrep av vikinger på Scillyøyene, som ble kalt for Syllingene (norrønt Syllingar) av nordboerne. I henhold til nedtegnelsen i Orknøyingenes saga dro Svein Asleivsson «sørover under Irland og tok en lekter som tilhørte en del munker på Syllingene og plyndret den». (kapittel LXXIII)
«Maríuhöfn» som bokstavelig betyr «Mariashavn». Dette stedsnavnet finnes på Island, men det er uklart hvilken havn på Scillyøyene det kan henvise til. Den største øya på øygruppen er dog St. Mary's, og i den grad sagaen er riktig er det ganske sikkert denne øya som ble herjet av nordboerne.
En del historikere mener at det er sannsynlig at Cornwall, og muligens også Syllingene, kommer under den engelske krone mot slutten av regimet til kong Adalstein. I tidligere tider var en av øyene bosatte av en gruppe eremitter (spåmannen som Snorre introduserte ble nevnt som en «eneboer»). Kong Henrik I av England ga øya til klosteret i Tavistock i Devon som etablerte et priorinnekloster på Tresco, den nest største av øyene, og klosteret besto fram til den engelske reformasjonen.
Manchester
Manchester er en industriby i nordvest-England, og kjernen i det seremonielle grevskapet Stor-Manchester. Byen har 552 858 innbyggere (2019).
Abreulândia
Abreulândia er en kommune i delstaten Tocantins i nordregionen av Brasil.
Scillyøyene
Middelalderen og tidlig moderne tid
Helt i begynnelsen av 1300-tallet sendte abbeden ved nonneklosteret av Tavistock Abbey i Devon:
Manchester
Historie
Området var befolket allerede i romersk tid. Gnaeus Julius Agricola reiste et fort der i år 79, og gav det navnet Mamucium. Navnets opphave er noe uklart, men det er generelt akseptert at dette er en latinisert form av det opprinnelige keltiske navent. Første stavelse er anntatt å komme fra Mamm, som betyr brystformet ås. Den siste delen kommer fra det latinske ordet castra som betyr fort eller festningsby. I Castlefield er det konstruert en kopi av et romersk fort av den typen som sto i byen.
Scillyøyene
Middelalderen og tidlig moderne tid
William le Poer, kronfogd av Scillyøyene, er nedtegnet i 1305 som bekymret for de omfattende skipbrudd på øyene, og sendte en underskriftskampanje til kongen. Navnene som ble lagt ved viste et mangfold av opprinnelser, eksempelvis Robert og Henrik Sage (engelske), Richard de Tregenestre (kornisk), Ace de Veldre (fransk), Davy Gogch (mulig walisisk eller kornisk), og Adam le Fuiz Yaldicz (spansk?).
Det er ikke kjent hvilket tidspunkt når øyenes beboere sluttet å snakke kornisk, men språket synes å ha hatt en nedgang allerede i løpet av middelalderen. Øyene synes å ha mist det gamle språket før deler av Penwith på fastlandet, og denne utviklingen står i kontrast til språkutviklingen på fjerne steder i Irland og Skottland.
Manchester
Historie
Byen vokste veldig raskt på 1800-tallet da arbeidere fra andre deler Storbritannia flokket til byen. Etterhvert ble også annen industri etablert i byen. I tillegg til generell industriell produksjon ble også kjemisk industri viktig, spesielt for produksjon av bleke- og fargemidler. Handel la også grunnlaget for finansielle tjenester som bank og forsikring.
Scillyøyene
Middelalderen og tidlig moderne tid
I løpet av den engelske borgerkrigen erobret parlamentarikerne øyene, men garnison gjorde rett etterpå mytteri og ga øyene tilbake til rojalistene. Ved 1651 hadde den rojalistiske guvernøren John Grenville benyttet øyene som base for kaperfart på skip fra samveldet og Holland. Det var i løpet av denne perioden at Trehundreogtrettifemårskrigen mellom Scillyøyene og Nederlandene begynte. I juni 1651 erobret admiral Robert Blake øyene for parlamentarikerne.
Manchester
Historie
Nærheten til Liverpool var viktig i forbindelse med handel. Mange av de tidligste kanalene i England ble bygd for å lette transport av kull til fabrikkene i byen og for å lette transporten til havnen i Liverpool. Handelen mellom de to byene la også grunnlaget for en av de første passasjertoglinjene mellom to byer i verden. Manchester Ship Canal ble bygd mellom 1888 og 1894. Den 58 km lange kanelen knyttet havnen i Salford til elva Mersey og gjorde det mulig for havgående skip å seile helt inn til Manchester.
Scillyøyene
Middelalderen og tidlig moderne tid
Blakes første angrep på Old Grimsby feilet, men med de påfølgende angrepene greide han å ta øyene Tresco og Bryher. Han fikk satt opp et kanonbatteri på Tresco for å kunne beskyte øya St. Mary's, men en av kanonene eksploderte, drepte mannskapet og såret Blake. Det neste batteriet var mer suksessfylt. Senere forhandlet Grenville og Blake fredsbetingelser som gjorde det mulig for rojalistene å overgi seg med ære. Parlamentarikerne begynte deretter å befeste øyene. De bygde Cromwell's Castle, en kanonplattform og festningsverk på vestsiden av Tresco ved å bruke materialer fra en tidligere kanonstilling lengre opp i åsen. Selv om sistnevnte var et ynkeligere kystartilleri datert tilbake til 1550-tallet, er levningene i dag referert til som King Charles's Castle.
Øyene synes å ha vært hyppig plaget av muslimske barbareskpirater i denne tiden.
Manchester
Historie
Under 2. verdenskrig ble Manchester et viktig senter for våpenindustrien. Mange fabrikker ble ombygd for produksjon av bomber, sperreballonger, flymotorer og bombefly. Dette gjorde byen til et bombemål, og ved utgangen av 1940 ble både industrielle og sivile områder angrepet. Store deler av det historiske sentrum av byen ble ødelagt i et angrep i dagene 22. til 24. desember 1940.
Etter krigen gikk Manchester inn i en periode med nedgang som fortsatte omtrent uavbrutt frem til slutten av 1980-tallet. Sepesielt vanskelig var årene mellom 1961 og 1983 da mye av tungindustrien forsvant med tap av omtrent 150 000 jobber.
Den 15. juni 1996, kl 11.20, sprengte Det provisoriske IRA en stor bombe utenfor et stort kjøpesenter i byens sentrum. En advarsel ble gitt og sentrum ble raskt evakuert. Dette reddet unektelig mange liv men over 200 ble skadet og bomben ødela store deler av sentrum.
Scillyøyene
Middelalderen og tidlig moderne tid
På 1800-tallet hadde øyene sin maritime storhetstid. Strendene som i dag besøkes av turister ble da brukt til skipsbygging, og havnene var fulle av fiskebåter og handelsskip. En gammel tradisjon som holdes i hevd er kapproing mellom de fem øyene med raske båter – «gigs», med 6 eller 7 mann ombord. Det fortelles at tradisjonen stammer fra kappløpene om å komme først fram til skipsvrak for å redde lasten.
Manchester
Historie
Terrorangrepet i 1996 sammen med arrangeringen av de 17. samveldelekene i 2002 førte til store renovering- og moderniseringsprojekter i sentrum. Mange bygninger ble revet og erstattet med moderne bygninger i stål og glass. Mange av de gamle fabrikkene og lagerhusene i sentrum har også blitt ombygd til leiligheter og forretningssentre. I tillegg har også mange av byens boligområder blitt fornyet.
Scillyøyene
Herreeiere av Scillyøyene
Siden 1539 ble Scillyøyene administrert som en del av hertugdømmet Cornwall. En tidlig guvernør av Scilly var Thomas Godolphin, og dennes sønn Francis fikk en bygsel på øyene i 1568. De ble kalt for guvernører av Scillyøyene, og familien Godolphin og deres slektninger i familien Osborne beholdt denne posisjonen fram til 1834. I 1834 overtok Augustus John Smith bygselen fra hertugdømmet for 20 000 pund. Smith opprettet tittelen Lord Proprietor («Herreeier») for seg selv, og mange av hans vedtak var meget upopulære blant beboerne. Bygselen forble hos familien inntil den gikk ut for de fleste av øyene i 1920, men selv i dag holdet eiendomsboet Dorrien-Smith fortsatt bygsel på øya Tresco.
Manchester
Historie
I 1990-årene ble Manchester beryktet for gjengrelatert kriminalitet, spesielt etter flere skuddvekslinger mellom unge menn. Væpnet kriminalitet ble et betydelig problem i byen, og den ble av mange kalt Gunchester. Gjennom en rekke programmer iverksatt av Greater Manchester Police og innsats fra lokalbefolkningen har man siden begynnelsen av 2000-tallet sett en betydelig bedring. Men gjengrelatert kriminalitet og skuddvekslinger og knivangrep mellom rivaliserende gjenger er fortsatt et problem i enkelte deler av byen.
På den 22. mai 2017 utførte en islamist et terrorangrep like utenfor Manchester Arena idet publikum forlot hallen etter en Ariana Grande-konsert. Bomben drepte 23 personer, inkludert gjerningsmannen, og skadet over 800 andre.
By og storbysområde
Manchester har 552 858 innbyggere (2019), i et område på 115,65 km². Stor-Manchester, hvilket er et administrativt storbysområde rundt byen, har 2 835 686 innbyggere (2019) i et område på 1 276,03 km², og omfatter Manchester og ni andre distrikter.
Project X
Project X var et straight edge hardcore-band fra New York City. Bandet ble opprettet fordi John Porcelly og Alex Brown ville legge en 7" EP ved nummer 5 av fanzinen sin Schism. 7"en hadde fem korte, brutale sanger, og tekstene omhandlet blant annet militant straight edge, vennskap og utestengelse fra klubber, i dette tilfellet Youth of Todays utestengelse fra legendariske CBGB. 7"en er senere nyutgitt på CD med ett ekstra live-spor.
Manchester
By og storbysområde
Området rundt Wigan er en del av Greater Manchester, men er samtidig et eget urbanisert område ettersom det bebyggelsesmessig ikke henger helt sammen med Manchesterområdet.
Bryting under Asialekene 1966
Bryting under Asialekene 1966. Bryting var en av flere sporter under de femte Asialekene som ble arrangert i Bangkok i Thailand mellom 9. og 20. desember 1966. Det var fjerde gangen som bryting var på programmet under Asialekene. Det var åtte vektklasser i fristil for menn. Japan ble beste nasjon med fire gullmedaljer foran Iran med tre.
Project X
Bandet spilte rundt fem konserter, og eksisterte i årene 1987–1989
Manchester
Bydeler
Manchester City Council lister disse bydelene:
Økonomi
Manchester er et økonomisk senter innen det lokale, regionale og det internasjonale markedet. Det er et av de største finansielle sentrene i Europa med mer enn 15 000 mennesker ansatt innen bank og finans ved mer enn 60 bankinstitutter. The Co-operative Group, verdens største kundeeide bedrift, har sitt utgangspunkt i Manchester og er en av byens største bedrifter.
Den offentlige sektoren står for 29 % av sysselsettingen, banker og øvrig service 28,4 %, bygging og konstruksjon 17,9 % samt distribuering, transport og kommunikasjon 23,1 %.
Musikk
The Smiths og senere også The Stone Roses, Happy Mondays, Inspiral Carpets og James er band fra Manchester som ble drivkraften bak britisk Indie musikk på 1980-tallet. Dette gav opphav (og navn) til musikksjangeren madchester som var nært knyttet til nattklubben The Haçienda som ble startet opp av grunnleggeren av Factory Records, Tony Wilson.
Band og artister fra Manchester som brøt gjennom på 1960-tallet inkluderer The Hollies, Herman's Hermits, Davy Jones fra The Monkees og Bee Gees som vokste opp i Chorlton.
Byens viktigste arena for popmusikk er Manchester Arena som med over 21 000 sitteplasser er den største av sitt slag i Europa. Hallen er den travleste innendørsarenaen i verden foran Madison Square Garden i New York and The O2 Arena i London, som er henholdsvis nummer to og tre på den listen. Andre store konserthaller i Manchester er Manchester Apollo, Albert Hall, Victoria Warehouse og Manchester Academy. I tillegg finnes det også en hel rekke av mindre steder som Band on the Wall, the Night and Day Café, The Ruby Lounge og The Deaf Institute. Manchester har nest flest indie- og rockmusikk tilstelninger i Storbritannia etter London.
Manchester Citys bane, Ethihad Stadium, Heaton Park og Lancashire Cricket Ground i Trafford benyttes også ofte for utendørskonserter.
AllMovie
AllMovie (tidligere: All Movie Guide) er en amerikansk internettbasert filmdatabase med en omfattende oversikt om filmer, samt personer foran og bak kamera. Den har to søsterprosjekter: AllMusic (Musikk) og SideReel (TV). Tidligere var også AllGame et av søsterprosjektene, men de ble nedlagt i 2014. Alle tre driftes og vedlikeholdes av All Media Network (tidligere kjent som AllRovi og All Media Guide).
Manchester
Musikk
Manchester har to symfoniorkestra, The Halle og The BBC Philharmonic og et kammerorkester, The Manchester Camerata. Byen er også et senter for musikkstudier med to velrenommerte skoler: Royal Northern College of Music og Chetham's School of Music. Byens fremste konserthall for klassisk musikk var Free Trade Hall inntil åpningen av Bridgewater Hall som har plass til 2 500 tilskuere.
Teater og kunst
Manchester har flere store teatre for fremføring av skuespill, opeara og dans, inkludert Manchester Opera House som regelmessig brukes for fremføring av store turnerende West End produksjoner, Palace Theatre og Royal Exchange Theatre i Manchesters tidligere bomullsbørs.
AllMovie
Databasen er lisensiert til tusenvis av distributører og leverandører av detaljsalgsystemer, internettsider, og kiosker. Den inneholder skuespillerlister og produksjonsstaber, handlingsreferater, profesjonelle anmeldelser, biografier, relaterte lenker osv.
Manchester
Teater og kunst
Det er også mange mindre teatre slik som Contact Theatre og Z-arts i Hulme. The Dancehouse på Oxford Road brukes utelukkende for dans. I 2014 åpnet HOME, et nytt spesialbygd kunstsenter. Senteret inneholder to teatre, fem kinoer og et område for kunstutstillinger.
Siden 2007 har byen holdt Manchester International Festival, en kunstfestival som holdes annethvert år med fokus på original kunst. Dette har inkludert store nye bestillignsverk av kunstere som Björk.
Museer and gallerier
Manchesters museer viser frem byens historie fra romersk tid, dens rike industriell arv og rollen Manchester spilte i den industrielle revolusjon, fagforeningsbevegelsen, kvinnelig stemmerett og fotball. En rekonstruert del av det romerske Maucium fortet er åpen til publikum i Castlefield. Museum of Science and Industry, som er i den ombygde Liverpool Road togstasjon, har en stor samling av damplokomotiver og andre industrielle maskiner, fly, og en kopi av verdens første programmerbare datamaskin med elektronisk minne, kjent som Manchester Baby. Museum of Transport har ustillinger av historiske busser og trikker.
Manchester Art Gallery i Mosley Street har en samling av europeiske malerier og en av Storbritannias største samlinger av prerafaelittiske malerier.
Whitworth Gallery ligger i sør-enden av sentrum og viser moderne kunst, skulptur og tekstilkunst. Det ble utnevnt som Museum of the Year i 2015. Andre utstillingslokaler og museer i Manchester inkluderer National Football Museum i Urbis, Castlefield Gallery, Manchester Costume Gallery i Platt Fields Park, People's History Museum og Manchester Jewish Museum.
Kunstverk av maleren L.S. Lowry, kjent for sine fyrstikkmenn malerier av industrielle Manchester og Salford, er utstillt i City og Whithworth galleriene i Manchester og i the Lowry kunstsenter i Salford Quays (i nabobyen Salford), som har en stor permenet utstilling av hans arbeider.
Litteratur
Manchester er en UNESCO by av litteratur kjent for sin  radikale litteraturhistorie.
Manchester ble i det 19. århundre brukt i mange verk som et eksempel på endringene industrialisering hadde ført til. De inkluderer Elizabeth Gaskells roman Mary Barton: A Tale of Manchester Life (1848), og studier som Arbeiderklassens forhold i England i 1844 av Friedrich Engels som han skrev mens han bodde og arbeidet i byen. Manchester var hvor Engels og Karl Marx møttes. De to begynte å skrive Det kommunistiske manifest i Chetham's Library, et bibliotek i Manchester grunnlagt i 1653 og som hevder det er det eldste offentlige bibliotek i den engelskspråklige verden. John Rylands Library er et annet bibliotek i byen med en stor samling av tidlige bøker. Papyrus 52 som er antatt å være det eldste kjente fragment av Det nye testamente er på permanent utstilling der.
Sport
Manchester Uniteds bane, Old Trafford, hvor klubben har spilt siden 1910, ligger i forstaden Trafford omtrent fire kilometer sørvest for sentrum. Old Trafford er med en kapsitet på omtrent 74 000 det største klubbstadionet (og det nest største fotballstadionet etter Wembley) i England. Old Trafford ble bombeskadet under 2. verdenskrig og mellom 1941 og 1949 spilte United sine hjemmekamper på Citys daværende hjemmebane, Maine Road.
Forbausende nok ble fotball forbudt ved lov i Manchester by i 1608, med følgende begrunnelse: «Whereas there hath been heretofore great disorder in our town of Manchester, and the inhabitants thereof greatly wronged... by a company of lewd and disorder persons using that unlawful exercise of playing with the football in ye streets of the said town, breaking many men's glass windows at their pleasures, and other great enormities.» (= og andre store voldsomheter).
I 2002 var byen vertskap for de XVII samveldeleker. Machester Uniteds arena Old Trafford ble også brukt til noen av fotballkampene under sommer-OL 2012.
Manchester Aquatics Centre som ble ferdigstillt noen år før samveldelekene brukes for svømming, stuping og vannpolo. Senteret ligger i sentrum omtrent midt imellom de to universitetene i byen.
Media
Både The Guardian (tidligere Manchester Guardian, numre utgitt fra London, men med en stor leserkrets i Manchester med omheng) og Manchester Evening News (eid av The Guardian) blir utgitt i Manchester.
Byen har nest etter London Storbritannias største TV-produksjon. Granada Television hadde opprinnelig sitt hovedkontor i Manchester. I 2004 ble Granada slått sammen med Carlton Communications til å danne ITV Plc som har hovedkontor i London. ITV har fremdeles stor TV-produksjon i Manchesterområdet med hovedsete i MediaCity i Salford Quays like utenfor sentrum av Manchester. BBC har også sitt nordvestre hovedkontor i MediaCity.
Utdanning
Det er to universiteter i Manchester, Manchester Metropolitan University og University of Manchester. Det siste ble grunnlagt i 2004 gjennom at Victoria University of Manchester og UMIST ble slått sammen.
Manchester Grammar School ble bygd i 1515.
Transport
Manchester har en flyplass, Manchester International Airport, som årlig benyttes av 20 000 000 passasjerer, hvilket gjør det til den tredje største flyplassen i Storbritannia. Flyplassen har adganger til over 180 destinasjoner. British Airways bruker flyplassen som et knutepunkt.
Det er to hovedstasjoner for jernbanetrafikk, Manchester Piccadilly og Manchester Victoria, samt mange mindre stasjoner. På slutten av 1980-tallet ble byens sporvognsnett bygd ut. Nettet består av åtte linjer med 99 holdeplasser. En ny linje til Trafford Centre, et stort kjøpesenter noen kilometer utenfor bykjernen, ble åpnet i 2020. Siden 2000 ble byen omsluttet av motorveien M60, og fra denne stråler motorveiene M67, M56, M602–M62, M61, M66 og M62 ut i ulike retninger. Etter den industrielle revolusjon går flere kanaler inn til byen. Disse blir fremdeles vedlikeholdt men er idag stort sett bare brukt for fritidsbåter.
Manchester har et av de største bussnettverkene utenfor London med mer enn 50 busselskaper som driver linjer som spriker ut fra sentrum til andre deler av byen og Stor-Manchester. Metroshuttle er gratis å bruke og består av tre ruter som dekker de sentrale forretningsområdene og de to største jernbanestasjonene.
Sykling er populært i Manchester både for pendling og for trim og rekreasjon.
15
Fødsler
10er
Mark King (musiker)
Mark King (født 20. oktober 1958) er en engelsk musiker fra Isle of Wight. Han er mest kjent for å være bassist og vokalist i bandet Level 42. Tidlig på 1980-tallet var King med på å popularisere slap-stilen på bassgitar ved å inkorporere det i popmusikk.
Den keiserlige jaktpark
Den keiserlige jaktpark (kinesisk: Nan Haizu) var en jaktpark eksklusivt satt til side for Qing-dynastiets keisere. Den dekket et meget stort område noen kilometer sør for Beijing, og var beskyttet for inntrengere med en over 72 km lang solid stein- og mursteinsmur. Jaktområdet dekket hele 320 kvadratkilometer.
Opprinnelig var området myrland, og var kjent som Beijings sørlige myrområde. Det vokste frem som et eksersisområde for de keiserlige tropper, men ble gradvis mer eksklusivt satt til side for keisernes fornøyelsesjakt. Når dette skjedde, er noe uklart.
Bucculeia (gens)
Bucculeia var en romersk familie som eksisterte i tiden under republikken. Den er kjent gjennom en enkelt person, Marcus Bucculeius, som var en lovkyndig, nevn i en av Ciceros anekdoter.
EM i friidrett 1958
EM i friidrett 1958 ble arrangert i Stockholm 19. – 24. august 1958. Konkurransene ble arrangert på olympiastadion fra 1912.
Det ble satt to europarekorder: Tsjekkiske Dana Zátopková kastet spydet 56,02 meter, og tyskeren Martin Lauer tangerte rekorden på 110 meter hekk med 13,7.
Tekniske øvelser
Forkortelser
United Parcel Service
United Parcel Service (UPS) er et amerikansk budfirma grunnlagt i Seattle i 1907 av forretningsmannen James E. Casey. UPS er verdens største pakkefraktselskap og frakter om lag 15 millioner pakker over hele verden hver dag.
UPS er kjent for sine karakteristiske varebiler og fly. Selskapets største konkurrenter er FedEx, TNT, DHL, DB Schenker og Worldwide Logistics.
Breed to Breathe
Breed to Breathe er en EP av det britiske bandet Napalm Death, utgitt på Earache Records i 1997.
CD-en inneholder også et CD-ROM-spor, som inneholder bandets historie og diskografi frem til 1997. Også inkludert på CD-en er fire bilder og noen videoer, spesielt den voldelige «Breed to Breathe»-videoen, som var sensurert overalt.
14
Dødsfall
10er
Franklin Buckley
Franklin Charles Buckley (født 9. november 1883 i Urmston, Stor-Manchester, England, død 21. desember 1964 i Walsall, West Midlands, England) var en engelsk landslagsspiller i fotball som spilte for åtte engelske klubber i årene 1903 til 1919. Han var også manager for seks engelske klubber i årene 1919 til 1955. Mest kjent under navnet Major Frank Buckley
Buckley spilte 1 landskamp for.
Israels demografi
Denne artikkelen omhandler Israels demografi. Se også israelere. Samtlige tall er estimert for 2006, om ikke annet er oppgitt.
Befolkning
Per desember 2018 bor det 8,5 millioner mennesker i Israel. Dette inkluderer over 200 000 mennesker i Øst-Jerusalem, omtrent 270 000 israelske bosettere på Vestbredden, og omtrent 20 000 på Golanhøyden (estimert juli 2007). Av disse var 26,1 % (menn 858 246 / kvinner 818 690) mellom null og 14 år, 64,2 % (menn 2 076 649 / kvinner 2 046 343) mellom 15 og 64 år og 9,8 % (menn 269 483 / kvinner 357 268) (2007 est.) eldre enn 65 år.
Befolkningsveksten lå årlig på 1,58 prosent for perioden 2016–2018. I løpet av 1990-årene var den jødiske befolkningens vekstrate på omtrent 3 prosent hvert år, noe som i stor grad skyldtes omfattende immigrasjon til Israel fra republikkene i det tidligere Sovjet. Det er også høy befolkningsvekstrate blant visse jødiske grupper, spesielt tilslutninger til den harediske jødedommen.
Vekstraten til israelske araberes befolkning er 2,5 %, mens vekstraten til den israelske jødiske befolkninger er 1,4 %. Vekstraten til den israelske arabiske befolkninger ble redusert fra 3,3 % i 1999 til 2,5 % i 2006.
Spedbarnsdødeligheten ligger totalt på 6,89 dødsfall/1 000 fødte, hvorav 7,61 dødsfall/1 000 fødte for gutter og 6,14 dødsfall/1 000 fødte for jenter. Den forventede levealderen er totalt på 79,46 år, hvorav forventet levealder for menn er 77,33 år og for kvinner 81,7 år.
Samlet fruktbarhetstall ligger på 2,88 barn født/kvinne. SFBT var 2,75 for jøder (2,69 i 2005, 2,67 i 2000), 3,97 for muslimer (4,03 i 2005, 4,57 i 2000), 2,64 for drusere (2,59 i 2005, 2,87 i 2000), 2,14 for kristne (2,15 i 2005, 2,35 i 2000) og 1,55 for andre (1,49 i 2005, 1,55 i 2000). SFBT er veldig høy blant harediske jøder. For Ashkenazi Haredi økte SFBT til 8,51 i 1996 fra 6,91 i 1980. Tallene for 2006 er beregnet å være enda høyere. SFBT for Sephardi/Mizrachi Haredi økte fra 4,57 i 1980 til 6,57 i 1996.
Fødsels- og dødsrate
Fødselsraten ligger på 20,8 fødsler/1000 innbyggere (2005). I 2006 var det totalt 148 170 fødsler. (143 913 i 2005 og 136 390 i 2000). Av dette tallet var 104 513 til jødiske mødre (Inkludert fødslene til omtrent 5 000 jødiske kvinner som bor i arabiske byer som Rahat og Arara. 100 657 i 2005 og 91 936 i 2000). 34 337 var til muslimske mødre (34 217 i 2005, 35 740 i 2000). 2 601 til drusere (2 533 i 2005 & 2 708 i 2000). 2 500 til kristne mødre (2 487 i 2005 & 2 789 i 2000).
Dødsraten ligger på 6,18 dødsfall per 1000 innbyggere i 2006, totalt var det 38 666 dødsfall – mot 39 026 i 2005 og 37 688 i 2000. Av de døde var 33 568 jøder (34 031 i 2005 og 33 421 i 2000), mens 3 078 var muslimer (2 968 i 2005 og 2 683 i 2000). 360 var drusere (363 i 2005 og 305 i 2000). 712 var kristne (686 i 2005 og 666 i 2000).
Inn- og utvandringsrate
21 500 israelere emigrerte i 2005, og 10 500 returnerte fra utlandet. Det totale antallet israelske emigranter som lever utenlands er omtrent 900 000, inkludert deres utenlandskfødte barn. I perioden 1990–2001 emigrerte 270 000 utenlands alene, hvorav 68 000 var av FSU-opprinnelse.
Etniske grupper
Ifølge den israelske folketellingen i 2006 var Israels befolkning på 7 116 700 brutt ned i følgende etniske grupper:
Disse opplysningene inkluderer lovlige statsborgere i Staten Israel, og inkluderer ikke muslimer, kristne eller andre innbyggere som bor i områder under administrasjon av Den palestinske selvstyremyndigheten.
Jøder
Blant jødene var 68 % israelskfødte, for det meste andre- eller tredjegenerasjons israelere, og resten er olimer – 22 % er fra Europa og Amerika, og 10 % er fra Asia og Afrika, inkludert arabiske land.
Tradisjonelt deles jøder inn i disse gruppene: Kommentar: Hellas er romaniotes; og mange av de bulgarske og latinamerikanske er sefardiske. Disse gruppene holder fast ved egne kulturer og historier.
De som opprinnelig kommer fra muslimske og arabiske land er vanligvis kalt sefardere av deres askenasiske motparter, selv om brorparten ikke stammer fra iberianske jøder og er best beskrevet som mizrahi. Jøder fra Iran og Irak er alltid ansett som mizrahi, akkurat som Jemen- og Omani-jøder.
I Israel er det omtrent 300 000 etniske jøder som ikke er jødiske ifølge den halakiske lov. Av dette antallet er omtrent 10 % kristne og 89 % er enten jøder eller ikke-religiøse. Kun et lite antall (ca. 2 000) omvender seg hvert år til jødedommen, mens immigrasjon fra FSU tilføyer tusener til antallet hvert år. Det totale antallet omvendelser under IDF Naturprogram var 640 i 2005 og 450 i 2006. Fra 2002 til 1. oktober 2007 omvendte totalt 2 213 soldater seg under Nativ. I 2003 så omvendte 437 kristne seg til jødedommen, i 2004 – 884, og i 2005 – 733.
Arabere
Arabere i Israel inkluderer etterkommere av de som forble innenfor Israels grenser under den arabisk-israelske krig i 1948 eller returnerte raskt etterpå, palestinere som immigrerte til Israel (spesielt siden 1993) så vel som drusere og beduiner. Omtrent 9 % av de israelske araberne er kristne innenfor forskjellige trossamfunn, for det meste katolikker og ortodokse.
Tsjerkessere
I Israel bor det også noen tusen tsjerkessere som for det meste bor i Kfar Kama (2 000) og reyhaniyere (1 000). Disse to landsbyene var en del av en større gruppe tsjerkessiske landsbyer rundt Golanhøyden. Tsjerkesserene i Israel nyter, som druserne, en status aparte. Mannlige tsjerkessere (ved leders forespørsel) må gjøre militærtjeneste, mens kvinner trenger ikke.
Religioner
Det finnes ikke offisielle tall for antall ateister eller på andre måter ikke-tilsluttede individer, som kan utgjøre opp mot en kvart av befolkningen referert til som jødisk. Ifølge Israels statistiske sentralbyrås studie i 2004 på eldre israelere definerer 8 % av israelske jøder seg som harediske (eller ultraortodokse); ytterligere 9 % er «religiøse» (hovedsakelig ortodokse, også kjent i Israel som sionist-religiøse, nasjonalreligiøse eller kippot srugot); 12 % anser seg selv som «religiøse tradisjonalister» (for det meste tilsluttet jødisk Halakha); 27 % er «ikke-religiøse tradisjonalister» (respekterer kun delvis jødisk halakha), og 43 % er «sekulære». Blant de sekulære sier 53 % at de tror på Gud. På grunn av den høyere nativitetsraten for religiøse og tradisjonelle over sekulære, er andelen religiøse og tradisjonalister blant totalbefolkningen enda høyere.
Språk
På grunn av sin immigrantnatur er Israel et av de mest multikulturelle og flerspråklige samfunnene i verden. Hebraisk og arabisk er de offisielle språkene, mens engelsk, russisk, jiddisch, rumensk, ukrainsk, amharisk, tyrkisk, fransk, spansk, tysk, vietnamesisk og polsk de vanligst brukte fremmedspråkene. En viss grad engelsk snakkes praktisk talt universelt, og er det prefererte språket for mange israelske forretningsfolk. Engelskkurs er obligatorisk i det israelske skolesystemet, og de fleste skoler tilbyr arabisk, spansk og fransk.
Lese- og skrivekyndighet
Av befolkningen på 15 år og over kan 95.4 % lese og skrive, 97.3 % av den mannlige delen, og 93.6 % blant kvinnene (tall fra 2003). Utdanning i alderen mellom 5 og 18 er gratis og obligatorisk. Skolesystemet er organisert inn i barnehager, seksårsskole, og enten seks år høyere skole eller tre år mellomskole + tre år senior-videregående (spørs på regionen). Etter det blir en omfattende eksamen tilbudt for universitetsadgang. Det er syv universiteter i Israel.
Locarno
Locarno er hovedstaden i distriktet Locarno og ligger på den nordlige tuppen av Maggioresjøen i den sveitsiske kantonen Ticino.
Byen er endestasjon for Centovallibanen, som går til Domodossola i Italia.
Byen har en årlig filmfestival Festival Internazionale del Cinema di Locarno i august på Piazza Grande.
Christine Hope
Hope er født i Bergen, men oppvokst på Stord. Hun fikk sitt gjennombrudd i 2003 i forbindelse med humorserien Frittgående Hope på TV 2. Serien gikk flere ganger i reprise, blant annet på TV 2 Zebra. Hun har siden medvirket i revyforestillingene som «I gode og galne dager» (sammen med Dag Schreiner) (2011), «Hope/Breivik tur retur» (sammen med Ina Breivik) (2009), og «Herborg og Hope» (sammen med Herborg Kråkevik) (2006). Hun har også gjort noen soloshow.