cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andøya
Andøya (nordsamisk: Ánddásoulu) er Norges 10. største øy, med et areal på 489,67 km². Øya har blant landets største myrarealer (263 km²) og er velkjent for sine multebær. Myrarealene utnyttes også til produksjon av veksttorv. Foruten de flate og stort sett sammenhengende myrarealene, består Andøya også av bratte fjellpartier som når opp til 700 meters høyde. Høyeste punkt på øya er Kvasstinden på 705 moh. På den nordlige delen av Andøya er Sverigetinden (512 moh.) det høyeste fjellet.
Andøya har vært befolket helt fra steinalderen, og det er funnet trekull som er hele 11 000 år gammelt. Det finnes en rekke funn etter menneskelig aktivitet som med sikkerhet skriver seg senest fra yngre steinalder.
Andøya var trolig en del av Omd i Halogaland. Omd er omtalt i Snorre Sturlasons kongesagaer, både i Ynglingesagaen og i sagaen om Olav Tryggvason. På tettstedet Åse, ca. 4 mil sør for Andenes, er det funnet et militært ringtunanlegg fra eldre jernalder bestående av 14 hus. Trolig har dette anlegget tilhørt et lokalt høvdingesete.
Hele øya ligger i Andøy kommune.
Tidligere kommunenavn
Den gamle kommunen, som het Dverberg, ble delt i tre den 1. januar 1924 (Andenes, Dverberg og Bjørnskinn), og slått sammen igjen 1. januar 1964 under navnet Andøy kommune.
Norgesmesterskapet i boksing 1920
Norgesmesterskapet i boksing 1920 ble arrangert av Norges Bokseforbund ved Brage 20. og 21. mars i Cirkus/Verdensteatret i Trondhjem.
To nye vektklasser ble introdusert (fluevekt og weltervekt) og vektgrensene var satt i overensstemmelse med de internasjonale vektgrenser.
Johan Sæterhaug vant kongepokalen i lettvekt. Johannes Røhme vant brukseier Huitfeldts premie. Peder Kjellberg vant Trondhjem Skøiteklubs premie. Louis Darbo vant Brages medlemmers premie.
Regjeringen Holstein-Ledreborg
Regjeringen Holstein-Ledreborg var Danmarks regjering i perioden 16. august 1909–28. oktober 1909, utgått fra Venstre.
Endring: 18. oktober 1909.
Regjeringen besto av følgende ministre:
Plan XVII
Plan XVII var navnet på slagplanen den franske generalstaben ga til den franske arméen i 1913, og som skulle følges dersom det brøt ut krig mellom Frankrike og Tyskland. Da Tyskland erklærte krig et år senere slo Frankrike tilbake med fem kamper som i ettertid har fått fellesnavnet «slaget om grensene»:
Slagene bygget på prinsippet om élan («sprint», i betydningen rask, effektiv og slagkraftig handling). Den franske øverstkommanderende general Joseph Joffre var en av hovedarkitektene bak Plan XVII.
Bakgrunn
Etter franskmennenes nederlag i den fransk-prøyssiske krig i 1870–71 måtte det franske militæret tilpasse seg en ny maktbalanse i Europa. Dannelsen av Det tyske keiserrike på den andre siden av Rhinen, kombinert med tapene av provinsene Alsace og Lorraine, ga Frankrike en kritisk utfordring.
I 1889 tok den franske generalstaben i bruk Plan XIV. Frankrike var på dette tidspunktet mannskapsmessig underlegne, og denne planen bygget på en ren defensiv strategi langs den tysk-franske grensen. I tillegg til forskjellene i befolkningsvekst – Frankrike hadde ved århundreskiftet en stagnert befolkning på rundt 40 millioner, mot tyskernes voksende befolkning på rundt 50 millioner – hadde Frankrike også et problem med reserver og forsyninger. Krigen i 1870–71 hadde vist tyskernes evne til å utnytte jernbanenettverket sitt til utplassering av styrker, og også landets evne til å mobilisere og sende landets reservestyrker til fronten på kort varsel. Selv om den franske generalstaben raskt lærte seg å benytte landets jernbanenettverk slet de med å mobilisere reservestyrkene effektivt. Plan XIV regnet dermed ikke med disse styrkene.
I 1903 måtte Plan XIV vike for Plan XV. Selv om dette fortsatt var en defensiv strategi tok denne planen med reservestyrkene, om enn bare i en underordnet rolle.
Den offensive strategien Frankrike benyttet seg av på vestfronten under første verdenskrig, kjent som Plan XVII, ble opprinnelig tenkt ut av Ferdinand Foch. Planen brukte pur makt og en urokkelig tro på det franske élan, eller «kamplyst». General Joseph Joffre tok i bruk denne planen da han tok over som øverstkommanderende for de franske styrkene i 1911.
Etter den fransk-prøyssiske krig i 1870–71 mistet Frankrike provinsen Alsace-Lorraine til tyskerne. Dette fylte franskmennene med hevnlyst, og et av hovedmålene med Plan XVII var å ta tilbake disse. For å oppnå dette skulle fire franske arméer rykke frem på begge sider av Metz og Thionville. Dette etterlot bare én armé til å forsvare Nord-Frankrike, men franskmennene var overbeviste om at Tyskland ikke ville invadere gjennom Belgia da dette ville involvere Storbritannia i krigen. (I London-traktaten fra 1839 hadde britene garantert belgisk nøytralitet.)
Uheldigvis for Frankrike betraktet tyskerne London-traktaten som bare en papirlapp (og regnet med at britene ville gjøre det også), og deres plan, Schlieffenplanen, krevde et angrep gjennom Belgia og Nord-Frankrike for å omringe Paris.
Da krigen brøt ut i 1914 endte gjennomføringen av Plan XVII i total fiasko. Det tyske forsvaret av Alsace-Lorraine viste seg å være mye bedre enn forventet. Innen et par uker var franskmennene tilbake til utgangsposisjonen sin, mens tyskerne rykket frem gjennom Belgia og Nord-Frankrike nesten uten å møte motstand og de truet nå Paris. Kun det faktum at tyskerne omdirigerte tropper til østfronten og til et motangrep i Alsace-Lorraine (som ble slått tilbake av franskmennene) gjorde at franskmennene og britene (som hadde overholdt London-traktaten og erklær krig mot Tyskland da de gikk inn i Belgia) kunne stoppe tyskernes fremrykking i slaget ved Marne.
TED (konferanse)
TED (engelsk forkortelse for Technology, Entertainment, Design) er en årlig, amerikansk konferanse som opprinnelig begynte i 1984. Konferansen har som mål å spre ideer ved hjelp av foredrag og opptredener innenfor blant annet forskning, kunst, teknologi, utdanning, design, politikk, økonomi, kultur, forretningsvirksomhet og underholdning.
Smijern
Smijern er jern som har et karboninnhold på under 0,3 % og er seigere og mykere enn stål, men dyrere enn støpejern, som har høyere innhold av karbon enn 2,1 % (vektprosent). Smijern er smidig, og fordi det er seigere enn karbonholdig jern, kan det hamres, klippes og bøyes til ønsket form. I motsetning til støpejern tåler det strekkpåkjenning.
TED (konferanse)
Konferansen tiltrekker seg verdensledende personligheter innenfor mange ulike temaer, og har hatt foredrag av blant andre Bill Clinton, James D. Watson, Richard Dawkins, Jimmy Wales, Stephen Hawking, Al Gore, Bill Gates, Frank Gehry, Sergey Brin og Larry Page.
Smijern
Jernlegeringer med lavere innhold av karbon enn 2,1 % (vektprosent) defineres som karbonstål.
Smijern formes av smeder i smier. Jernet oppvarmes til høy temperatur i esse med trekull som tilføres oksygen ved hjelp av blåsebelg eller elektrisk vifte. Når jernet har fått riktig temperatur, blir det smidd på ambolten. Redskaper av mange slag, våpen, bygningsartikler, rekkverk, stakitter, beslagvarer, hestesko og mange andre bruksting ble tidligere laget av smeder. Ovnsdører i eldre ovner var laget av smijern, mens selve ovnene var av støpejern. Gustav Vigeland brukte smijern i skulpturer og i porter og gjerder, bl.a. i Vigelandsanlegget og rundt monumentene over Rikard Nordraak og Camilla Collett i Oslo.
TED (konferanse)
Deltakelse er kun for inviterte og kostet i 2009 6 000 dollar.
Historie
TED ble grunnlagt av Richard Saul Wurman og Harry Marks i 1984, og har blitt arrangert årlig siden 1990. Da Wurman ga seg i 2002 ble arrangeringen av TED overtatt av Chris Anderson og den ikke-kommersielle organisasjon «The Sapling Foundation».
I 2005 begynte TED også å arrangere «TEDGlobal» på ulike steder verden over.
Siden juni 2006 har mer enn 400 foredrag fra TED blitt tilgjengeliggjort for gratis nedlastning under Creative Commons-lisens. Disse har per april 2009 blitt sett mer enn 90 millioner ganger av over 15 millioner mennesker.
TEDxArendal er en lokal variant organisert under TEDx lisens i Arendal siden 2013. Det første året ble TEDxArendal arrangert under Arendalsuka,
10 Days
10 Days er en serie av brettspill med reisetema. Målet med spillet er å være den første som lager en 10 dagers reiserute. Spillerne samler på kort med forskjellige land og kjøretøy og skal lage en sammenhengende rute. Serien er skapt av Alan R. Moon og Aaron Weissblum og utgitt av Out of the box. Totalt finnes det fem spill i serien: USA, Africa, Europe, Asia og Americanas (kommer i løpet av 2010).
Spillmekanikk
For å vinne må man lage en reiserute på 10 dager som henger sammen. Det finnes flere ulike måter å reise mellom land på, noe varierende fra spill til spill:
Hver spiller får utdelt to kortholdere med plass til ti kort, ett for hver dag. Spillerne starter spillet med å trekke kort etter tur og plassere dem i holderne. Kort som er plassert i holderne kan ikke flyttes. Når holderne er fylt starter man å bytte ut kort ved å trekke enten fra bunken eller fra en av tre kastebunker og hive ut det gamle kortet.
10 Days in the USA
Som det første i serien ble «10 Days in the USA» utgitt i 2003. Her finner du et kort for hver stat (totalt 50), 6 bilkort og 10 fly.
10 Days in Africa
Samme år kom også «10 days in Africa». Også her bruker man føtter, fly og bil. På grunn av Afrikas geografi er det noen land som det finnes to kort av: Mali, Niger, Chad(Tsjad), Sudan og D.R Congo. Totalt er 40 land med, noe som betyr at enkelte mindre land er valgt bort.
10 Days in Europa
Det siste spillet som kom i 2003 var «10 days in Europa». Her ble båter introdusert for første gang, slik at man kunne reise over Middelhavet eller Atlanterhavet. Til gjengjeld finnes det ikke biler i denne utgaven. 48 europeiske land er med, men småstater som Licthenstein, San Marino og Monaco mangler.
10 Days in Asia
Spill nummer fire i serien kom først i 2007, og introduserte for første gang toglinjer. Totalt er 50 land med, og Indonesia, China, Russia, India, Saudi-Arabia og Iran har alle to kort med slik at det totalt er 56 landkort.
10 Days in Americanas
Dette siste spillet i serien kommer i løpet av 2010. Fra bilder kan man se at cruiseskip vil bli introdusert.
Kuopio lufthavn
Kuopio lufthavn er en flyplass 14 kilometer fra byen Kuopio i Finland.
Inigo Jones
Inigo Jones (født 15. juli 1573, død 21. juni 1652) var en engelsk arkitekt. Han var av walisisk opprinnelse, men ble født nær Smithfield i London.
Jones var den første som benyttet Vitruvius’ regler for proporsjon og symmetri i sine bygninger. Jones var en av de første engelskmenn som studerte arkitektur i Italia, og således den første som introduserte den klassiske arkitekturen fra Roma og italiensk renessanse til England. Han har etterlatt sitt preg på London ved hans utforming av enkeltbygninger, slik som Queen's House i Greenwich, som var den første bygning i England tegnet i en ren klassisk stil, og Banqueting House i Whitehall fra 1619 hvor taket er malt av Peter Paul Rubens, og dessuten utformingen av Covent Garden og dens torg som ble en modell for framtidig utvikling i Londons West End. Han kom med betydelige bidrag til teaterscenen ved sitt arbeid som teaterdesigner for flere dusin maskespill, de fleste på kongelig ordre, men også flere i samarbeid med dramatikeren Ben Jonson.
WT Os internasjonale filmfestival
Festivalen har i overkant av 3500 besøkende hvert år. I 2009 ble det vist 72 filmer fra 22 ulike land.
Stor kulehaleflue
Utseende
En middelsstor (8-10 mm), gul og svart blomsterflue. Kroppsbygningen er lang og smal, hannen er lett å kjenne på at bakkroppsspissen når et godt stykke bakenfor vingene. Fasettøynene er nakne, antennene korte og gule. Ansiktet er gult. Thorax er litt matt, grønnlig bestøvet, med brede, gule sidestriper. Scutellum er gult. Bakkroppen er lang og sylindrisk med fire brede, gule tverrbånd. Hannens ytre kjønnsorganer fanner en stor, avrundet, for det meste gul kapsel. Beina er gule og forholdsvis korte, vingene glassklare.
Levevis
Larvene lever av bladlus. De voksne fluene kan finnes fra april til november og besøker mange slags blomster, arten overvintrer som larve. Trass sine forholdsvis små vinger er det en vandrende art som kan foreta lange trekk.
Utbredelse
Denne vidt utbredte arten finnes over mesteparten av den palearktiske sone. Den finnes også i Sørøst-Asia og på Grønland, men ikke andre steder i Nord-Amerika. I Norge er den svært vanlig i Sør-Norge, den finnes også i resten av landet, men er kanskje ikke like vanlig i nord.
Liertjern
Liertjern (eller Liertjenna) er to vann mellom Lierfoss og Bjørkelangen i Aurskog-Høland kommune i Viken. Ved Store Liertjern ligger et berg, det såkalte Jørgenberget, med stup ned i vannet. Vannene har bestand av abbor, laue og gjedde.
Gravitasjonsmur
Gravitasjonsmur er en støttemur som skal holde oppe løse masser. Muren utformes slik at den holder seg på plass ved hjelp av sin egen vekt. Den utføres vanligvis i betong eller naturstein.
Breakdance
Breakdance er en gatedans som opprinnelig oppstod i South Bronx, i New York City på begynnelsen av 1970-tallet. Gjennom DJen KOOL DJ HERC og hans breakbeat mixing, hvor han brukte to identiske plater og spilte de instrumentale bitene i låtene etterhverandre for og forlenge breaket i låten. Med dette oppsto dansen, og hva KOOL HERC kalte B-boys. DJ´s og B-boys var elementene som senere skapte Hip Hop. Senere kom DJ´s som Afrika Bambaataa og Grandmaster Flash som igjennom sine gatefester i Bronx etablerte stor popularitet
Breakdance i Norge
I Norge kom dansen på 1980-tallet, og herjet stort i Østfold-området. Mange av de største breakerne var fra Nordre Bydel i Moss, Sarpsborg og Fredrikstad, hvor Breakdance var et kjent fenomen, sammen med resten av hiphop-kulturen. Fra da har populariteten variert stort. Mengden breakere har sunket i Østfold, men samtidig fikk resten av Norge øynene opp for dansen. Dansen er mer spredt nå.
Battle of the year, også kalt boty, er en årlig konkurranse holdt over hele verden. Her kan en konkurrere i crews eller alene. Battle of the year er det gjeveste en breaker kan vinne. Ingen norske crews eller enkeltpersoner har noen gang vunnet Battle of the year. Norge har derimot vunnet Scandinavian Battle of the year, som er kvalifisering til Battle of the year. I Scandinavian BOTY 2000, slo Atomic B-Boys seg sammen med svenske «Moves Per Minute», under navnet Nasty 9, og vant mesterskapet.
B-boy
B-boy settes oftest i direkte forbindelse med en person som driver breakdance. Bevegelsene som brukes i denne danseformen kalles «breaking», eller «brytende» bevegelser, derav b-en i B-boy.
B-girl er tilsvarende for «breaker-jente».
Spunt
En spunt er en støttekonstruksjon som brukes for å holde løsmasser unna utgravinger på land og i sjøen. Den kan være midlertidig og fjernes når arbeidet er ferdig, eller stå permanent.
Tidligere ble spunt av tre brukt, men nå brukes bare stålspunt. Spunten er bygget opp av valsede stålprofiler som kalles spuntnåler. Formen på profilet gir stor stivhet selv om godstykkelsen er liten, typisk 6–14 mm. Spuntnålene skjøtes sammen i lengderetningen med en lås. Hvis låsen er midt på profilet kalles den U-spunt, og hvis den er i ytterkantene Z-spunt. Til spesielle formål brukes rørspunt og flatspunt, også kalt cellespunt.
Alto Alegre dos Parecis
Alto Alegre dos Parecis er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Spunt
Spunt blir som regel slått ned med fallodd eller vibrolodd. Hvis man vil unngå støy eller skade på nærliggende konstruksjoner, kan spunten presses ned med hydraulisk utstyr. Av og til vil spunten i seg selv ikke gi tilstrekkelig avstivning. Da kan man enten avstive innvendig i byggegropa med stålbjelker eller montere skråstag som føres gjennom spunten ut i jordmassene.
Dimensjonering av spunt gjøres av geoteknikere.
Kaili
Kaili (凯里; pinyin: Kǎilǐ) er et fylke i det autonome prefektur Qiandongnan for miao- og dongfolkene i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina. Befolkningen er på rundt 450 000 og arealet 1306 km². Kaili har mer enn 100 miaofestivaler i året.
Her er det funnet svært rike funn av fossiler fra kambrium, 513-501 millioner år gamle. Funnene er blant de rikeste i hele Kina fra denne tidsepoken.
Clare Short
Hun ble 1. mars 2011 valgt som styreleder av Extractive Industries Transparency Initiative.
Kaili
Samferdsel
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Erlongshan-demningen
Erlongshan-demningen er en av tre demninger med egne vannkraftverk som er under planlegging eller utbygging i et område av 15 km lengde langs elva Ejin (Heihe) i Longshou-fjellene i provinsen Gansu, Folkerepublikken Kina. Anlegget bygges ut midt i elveløpet, sørvest fro byen Zhangye, og inngår i Dagushan vannkraftprosjekt, som igjen inngår i Gansu Heihe Hydropower Investment Program. Det er i stor grad smeltevann som vil gi vannkraft til prosjektet, mer enn 1.920 meter over havet.
Anleggene med demninger og kraftstasjoner er følgende, regnet ovenfra på en strekning av om lag 20 km i det endorheiske vassdraget Ejin:
Det er også i tillegg et småskalakraftverk i Longshou på 9,8 MW. Det utarbeides for tiden analyser for mulig utbygging av ytterligere 200 MW i to ekstra anlegg ovenfor de beskrevne.
Blankvers
Blankvers, fra engelsk blank = tomt, det vil si urimet, er et femfotet, jambisk versemål uten rim eller strofedeling, som spesielt karakteriserer den elisabethanske perioden med diktere som William Shakespeare og Christopher Marlowe.
Det første kjente forsøket på blankvers med det engelske språket var ved Henry Howard, jarl av Surrey, i hans fortolkning av Vergils Æneiden rundt år 1554. Han var muligens inspirert av den latinske originalen ettersom klassisk latinsk poesi, akkurat som gresk poesi, ikke brukte rim, men kan også ha vært inspirert av de italienske versi sciolti som heller ikke brukte rim.
Christopher Marlowe var den første engelske forfatter som til fulle utnyttet blankversets potensial, og dessuten etablerte det som den dominerende formen i engelsk drama i perioden under Elisabeth I og Jakob I. Den viktigste nyvinningen med engelske blankvers ble gjort av William Shakespeare som skrev de fleste av sine skuespill i urimet femfotet jambe, og John Milton som skrev sitt verk Det tapte paradis (1667) i blankvers.
Etter Milton (faktisk på slutten av hans liv) gikk blankvers av moten, og i ett og et halvt århundre var engelskmennenes best likte versemål to rimede verselinjer – kupletter (engelsk couplets). Romantiske engelske poeter som William Wordsworth, Percy Bysshe Shelley, og John Keats derimot revitaliserte blankvers som kunstart.
Kort tid etter ble Alfred Lord Tennyson spesielt glad i blankvers og brukte formen i sitt lange, narrative (fortellende) dikt Prinsessen (1847) foruten i hans kanskje mest berømte dikt Ulysses (skrevet i 1833, men først utgitt i 1842). De amerikanske poetene Hart Crane og Wallace Stevens er kjent for å benytte blankvers i utvidede komposisjoner i en tid hvor mange andre poeter vendte seg mot frie vers.
Eksempel på blankvers
Et eksempel fra Shakespeares Hamlet (1603):
Det tidligste blankvers besto av slutt-stopp og regulære linjer; Gorboduc (1561), den første kjente tragedie på blankvers, illustrerer hvor monotone slike vers kan være. Marlowe var den første til å utforske dets videre ekspressive muligheter:
Shakespeare utviklet blankversets egenskap til også å inneholde brå, abrupt og irregulær tale, og et av de tidligste eksempler er
Pjana
Pjana (russisk: Пья́на) er ei elv i Nizjnij Novgorod oblast og Republikken Mordovia i Russland. Den er ei sideelv til Sura, og er 436 kilometer lang, med et nedbørfelt på 8 060 km². 65 km fra munningen er middelvannføringen på 25 m³/s. Elva er seilbar på de nederste strekningene.
Ved Pjana ligger byene Perevoz og Sergatsj.
6,5 × 52 mm Carcano
6,5 × 52 mm Carcano (6.5x52mm Mannlicher-Carcano) er en patron fra Italia.
Alta Floresta D’Oeste
Alta Floresta D'Oeste er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Benedicte Hambro
Hanne Benedicte Hambro (født 29. januar 1956), er forfatter, forteller og lærer. Hambro har gitt ut flere bøker sammen med Hilde Eskild (bl.a. Livet er som et banantre, Den aller første natten, Snikk, snakk, snute – en praktisk bok om muntlig fortelling og Lese eller fiske på Ganesa Forlag.
Benedicte Hambro er ansatt som lærer ved Ringerike folkehøgskole i Hønefoss, Buskerud. Hun jobber også som forteller og kursholder i inn- og utland. Hun er datter av psykolog Cato Hambro og pedagog Wenche Hambro, og barnebarn av tidligere stortingspresident fra Høyre C.J. Hambro.
Hanne Benedicte Hambro har også jobbet som journalist og var på 1980-tallet daglig leder i Landsforeningen for trafikkskadde. På 1990-tallet var Hambro med på å starte Røde Kors sitt arbeid med å opplyse barn og unge om det globale flyktningproblemet gjennom prosjektet "På flukt".
Hambro er gift med journalist og politisk konsulent Arnsten Linstad (Ap).
Assemblies of God
Assemblies of God er et stort, protestantisk trossamfunn innen pinsebevegelsen. Kirkesamfunnet ble dannet i USA i 1914. Med over 1337 menigheter og nærmere 4 millioner tilhengere, er dette det største trossamfunn innen pinsebevegelsen i USA.
Alto Paraíso
Alto Paraíso er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Assemblies of God
På verdensbasis har trossamfunnet 60 millioner tilhengere. I Brasil kalles de Assembleias de Deus og har omtrent 8,5 millioner disipler.
Todd Nicholson
Todd Nicholson (født 28. januar 1969 i Ottawa) er en canadisk kjelkehockeyspiller. Han er lam i begge ben etter en trafikkulykke i 1987.
Han begynte med kjelkehockey i 1987, under opptreningen ved Royal Ottawa Rehabilitation Center. Han har deltatt i en rekke VM og paralymiske leker, og har i perioder vært lagkaptein. Ved de paralympiske lekene i 1998 og 2002 ble han også stemt fram til plass på All-Star-laget. I 2006 var han også flaggbærer under åpningsseremonien.
Dagushan-demningen
Dagushan-demningen er en av tre demninger med egne vannkraftverk som er under planlegging eller utbygging i et område av 15 km lengde langs elva Ejin (Heihe) i Longshou-fjellene i provinsen Gansu, Folkerepublikken Kina. Anlegget bygges ut midt i elveløpet, sørvest fro byen Zhangye, og inngår i Dagushan vannkraftprosjekt, som igjen inngår i Gansu Heihe Hydropower Investment Program. Det er i stor grad smeltevann som vil gi vannkraft til prosjektet, mer enn 1.920 meter over havet.
Anleggene med demninger og kraftstasjoner er følgende, regnet ovenfra på en strekning av om lag 20 km i det endorheiske vassdraget Ejin:
Det er også i tillegg et småskalakraftverk i Longshou på 9,8 MW. Det utarbeides for tiden analyser for mulig utbygging av ytterligere 200 MW i to ekstra anlegg ovenfor de beskrevne.
Idriss Carlos Kameni
Idriss Carlos Kameni (født 18. februar 1984) er en kamerunsk fotballspiller som fra 28. august 2019 er klubbløs.
Han er også en del av. Kameni har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Saint-Étienne og Le Havre fra Frankrike og spanske RCD Espanyol.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Grand Canyon Village
Grand Canyon Village er en bebyggelse på den sørlige kanten av Grand Canyon i Coconino County i det nordlige Arizona, USA. Bebyggelsen er et såkalt Census-Designated Place (CDP), et område som ikke regnes som en by og som ikke har selvstendig bystyre, men hvor befolkningstettheten allikevel er så stor at den oppføres separat i folketellinger.
"Landsbyen" som ble grunnlagt i 1901 med anleggelsen av en jernbane mellom Williams, Arizona og Grand Canyon, serverer de mange turistene som hvert år besøker Grand Canyon. Mange av byens bygninger, f.eks. det berømte hotellet El Tovar, Hopi House og jernbanestasjonen stammer fra begynnelsen av det 20. århundre. Mange av bygningene er utpekt som såkalte National Historic Landmarks, og hele bebyggelsen har siden 1987 vært et National Historic Landmark District.
Geografi
Bebyggelsen ligger i 2 092 meters høyde over havet på Coloradoplatået og dekker et areal på 34,7 km², hvorav hele området utgjør land. Hele bebyggelsen ligger inne i Grand Canyon National Park.
Demografi
Ved folketellingen i 2000 hadde Grand Canyon Village en befolkning på 1 460 personer. 73 % av disse var hvite, og 19% var opprinnelige amerikanere. Ingen andre raser var representert med over 2% av befolkningstallet.
20 % av innbyggerne var under 18 år og 2 % var over 65 år. Det er altså snakk om en by med en forholdsvis ung befolkning, noe som formodentlig skyldes at de fleste flytter fra stedet når de forlater arbeidsmarkedet.
Salvador Dalí
Salvador Dalí (født Salvador Domingo Felipe Jacinto Dalí i Domènech; 11. mai 1904, død 23. januar 1989) var en kunstner fra Catalonia i Spania. Dalí er mest kjent for sine surrealistiske malerier, men han skapte også skulpturer, kosmetikk, juveler og fotografier. Han samarbeidet med en rekke andre kunstnere, blant andre Luis Buñuel, som han skapte filmen Den andalusiske hund (1929) sammen med. Dalí arbeidet også med mange andre storheter i sin karriere, blant dem Alfred Hitchcock og Walt Disney.
Dalí var en svært produktiv og effektiv maler, tegner og grafiker, som i løpet av sin karriere malte over 1500 malerier. Hans verk strekker seg fra tidlig på 1920-tallet til sent på 1980-tallet. Til tross for at det var hovedsakelig malerkunsten som gjorde Dalí verdenskjent, ble han også berømt for sitt bisarre og oppsiktsvekkende kroppsspråk.
Dalí var innom flere kunstsjangre gjennom sin karriere, men fikk sin anerkjennelse gjennom surrealismen. Den teknikk, utførelse og kreativitet han viste i sine malerier er verdenskjent, og Dalí har blitt sammenlignet med mesterne fra renessansen. Mange av hans originale malerier har en anslått pris på flere millioner kroner.
1904-1929: Tidlig liv og utdanning
Salvador Domingo Felipe Jacinto Dalí i Domènech ble født 11. mai 1904 i Figueres i Catalonia i Spania. Navnet Salvador var først gitt til en tidligere født bror, som døde tre år før han ble født. Salvador Dalís far, don Salvador Dalí, var notar, og krevde en streng og disiplinert oppdragelse for sine barn. Dalís mor, Felipa Domenech Ferrés, dempet ofte farens store forventninger om en fullkommen karriere, og dyrket hennes sønn kunstneriske talenter. Mellom 1916 og 1922 gikk Dalí på tegneskole, og ble tolv år gammel introdusert for moderne malerteknikker. Året etter arrangerte faren et kunstgalleri for sønnen sin, som nå hadde laget flere kullstifttegninger. I februar 1921 døde Dalís mor av brystkreft. Han var da bare 16 år og tok dødsbudskapet svært tungt.
I 1921 flyttet Dalí til Madrid der han ble elev ved Academia de San Fernando og bodde ved Residencia de Estudiantes. Her møtte han kunstnerne Luis Buñuel og Federico García Lorca, som han ble nære venner med. Allerede på denne tiden fikk Dalí rykte på seg for å være eksentrisk og snobbete. Også hans malerier, der han eksperimenterte med kubisme, fikk stor oppmerksomhet fra medstudentene, selv om det er tydelig at han i disse tidlige arbeider ikke hadde utviklet fullstendig forståelse for den kubistiske bevegelsen. Dalí eksperimenterte også med dada-bevegelsen, noe som påvirket arbeidene hans gjennom hele livet. Rett før siste eksamen i 1926 ble Dalí utvist fra skolen i ett år, etter at han uttalte at ingen ved skolen hadde nok kompetanse til å eksaminere han. Utvisningen ble en tung byrde for Dalís familie, og spesielt hans far, som truet med å skille helt lag med sønnen.
MBA
MBA kan bety:
Salvador Dalí
1904-1929: Tidlig liv og utdanning
1927 var det året Dalí dro til Paris der han møtte blant annet Pablo Picasso, som på sin side hadde hørt mye positivt om Dalí. Han ble sterkt påvirket av kunsten til både Picasso og Mirò. Dalí ble også introdusert til verkene av Raphael, Bronzino, Francisco de Zurbarán, Vermeer, og Velázquez. Alle disse hadde enorm innflytelse på Dalí. I 1929 hadde Dalí flere store utstillinger, blant annet i Barcelona. Utstillingene ble møtt med blandede og forundrende kritikker, men stadfestet imidlertid Dalí som en verdsatt kunstner. Han ble samme år offisielt medlem av surrealistbevegelsen, selv om hans verk da allerede hadde vært påvirket av surrealismen i to år.
1929-1939: Mellomkrigstid
I 1929 samarbeidet Dalí med surrealist og filmprodusent Luis Buñuel og laget filmen Den andalusiske hund. Dalís ansvar var å skrive manuskriptet til filmen. I senere tid har Dalí uttalt at han også utgjorde en viktig rolle for filmingen av prosjektet, men denne påstanden står han selv alene om.
Massakre
Massakre betyr «blodbad» eller «massedrap» på vergeløse mennesker, iblant også massedrap på dyr. Ordet kom inn i engelsk fra fransk massacre (= slakting, blodbad), en forvanskning av gammelfransk macacre, macecle (= slakteri, slaktehus) som er av ukjent opprinnelse, men kan være avledet av latin macellum (= utstyrslager, slakterbutikk) som trolig er beslektet med mactāre (= å drepe, slakte).
Salvador Dalí
1929-1939: Mellomkrigstid
I august det samme året møtte Dalí sin fremtidige kone Gala. Hun ble født 1894 i Russland, men utvandret til Spania med sin første mann. Gala kom til å bli en enorm inspirasjonskilde for Dalí, og ble brukt flere ganger som muse og modell i verkene hans. Dalís romantiske forhold til Gala ble ikke akseptert av hans far, som fordømte et utenomekteskapelig forhold til en fraskilt kvinne. Faren var også negativ mot sønnens interesser for surrealisme, og mente det forstyrret hans moralske pekepinn. Dalí ble brutalt fraskilt sin familie, og forholdet til faren var siden preget av stor turbulens. Mot slutten av farens liv ble de gjenforent. I 1930 flyttet Dalí og Gala inn i en villa i Port Lligat, ved kysten av Catalonia.
Året etter, i 1931, malte Dalí et av sine mest kjente verk, «Minnenes utholdenhet». Dalí og Gala giftet seg i en enkel borgerlig seremoni i 1934, de giftet seg senere på nytt i en katolsk seremoni i 1954. Videre gjorde Dalí flere suksessfulle kunstutstillinger i Nord-Amerika, der blant annet «Minnenes utholdenhet» ble utstilt. Utstillingen ble tatt svært godt imot, og det ble arrangert et eget «Dalí Ball».
Massakre
Amboina-massakren i Indonesia i 1623 førte til at ordet ble ytterligere innarbeidet i engelsk. På Amboina drev både britiske og nederlandske selskaper oppkjøp av nellik, et populært krydder som i tillegg ble sagt å kurere hodepine, samt forbedre synet og kjønnslivet. Etter årelang konflikt tvang europeiske diplomater partene til å inngår et forlik i 1619. Fra da av skulle de drive nellikhandel som et partnerskap med britene som juniorpartnerne. Dette var dømt til å mislykkes, siden nederlandske myndigheter på Amboina mistenkte at britene konspirerte mot dem i lag med oppsynsmannen for det nederlandske selskapets slaver, og med japanske soldater som også var ansatt hos nederlenderne. Etter en rettssak med bruk av tortur typisk for datidens nederlandske rettspraksis, der de mistenkte fikk brent huden og ble holdt under vann, tilstod både japanerne, oppsynsmannen og engelske handelsmenn å ha planlagt en overtakelse av handelsplassen og å drepe alle nederlenderne. En japansk bøddel halshugget 20 eller 21 personer, inkludert ti engelske handelsmenn. Åtte engelskmenn ble løslatt og fikk reise hjem, der samtiden ble rystet over det de hadde vært ute for. De nederlandske forhørslederne ble omtalt som «slaktere» og «kannibaler», og i mai 1624 nådde historien London, nettopp da kong Jakob var i ferd med å underskrive en handelsavtale med nederlenderne. Det engelske østindiakompaniet utga The True Relation of the Unjust, Cruell, and Barbarous Proceedings against the English med to tresnitt som viser engelske handelsmenn som underkastes tortur med ild og vann. Pamfletten ble trykt og satt i omløp tolv ganger fra 1624 til 1781. Ordet «massakre» ble brukt både om drapet på et barn i 1606 og om massedrapene på en tredjedel av de engelske kolonistene i Virginia under indianeropprøret 22. mars 1622. Videre ble ordet brukt i Irland under opprøret i oktober 1641, og kjent er «massakren i Glencoe» 13. februar 1692, da mer enn 100 av den skotske opprørslederen Archibald Campbells soldater som hadde vært innkvartert hos MacDonald-klanen i mer enn en uke og kommet godt overens med dem, plutselig overfalt dem. Mange av klanen unnslapp, men høvdingen, 33 andre menn, to kvinner og to barn ble drept.
Salvador Dalí
1929-1939: Mellomkrigstid
Mens majoriteten av surrealistene på denne tiden var sterk tilknyttet venstresiden, hadde Dalí fortsatt en tvetydig holdning til forholdet mellom politikk og kunst. Den ledende surrealisten André Breton anklaget Dalí for å forsvare det «nye» og «irrasjonelle» i Hitler-fenomenet. Dalí avviste dette, og insisterte på at surrealisme måtte ha et apolitisk ansikt. På denne måten fordømte ikke Dalí andre ideologier, som blant annet fascisme og falangistbevegelsen, og som et resultat kom Dalí i flere heftige konflikter med sine kollegaer. Sent i 1934 ble han offisielt utvist fra den surrealistiske bevegelsen.
1939-1980: Andre verdenskrig og videre karriere
Andre verdenskrig og den spanske borgerkrigen førte til at Dalí og Gala måtte flytte til USA i 1939. Her bodde de i åtte år. I USA benyttet Dalí tiden sin til å skrive. Dalí skrev blant annet en selvbiografi med navn The Secret Life of Salvador Dalí, men han skrev også romaner. Under krigen var han også med å skape en ny film med navn Moontide, sammen med den franske filmhelten Jean Gabin.
I ettertid har Dalí blitt kritisert for å ha rømt fra Spania og fra krigen. Størst kritikk fikk han kanskje fra den engelske forfatteren George Orwell, som uttalte i sin anmeldelse av Dalís selvbiografi: «Enhver person burde kunne klare å holde de to faktaene klare for seg om Dalí: At han er en god tegner og et motbydelig menneske».
De kommende årene i USA var svært viktig for Dalí. Museum of Modern Art i New York gav Dalí hans største retrospektive kunstutstilling i 1941. Her ble noen av Dalí mest kjente verk utstilt, blant annet Kristus av den hellige Johannes på korset, Den hallusinogene toreador og Oppdagelsen av Amerika av Christofer Columbus. Dalí laget også juveler. Mellom 1941 og 1970 ble en på 39 stykker til. Flere av disse kan ses ved Teatre-Museu Dalí i Figueres.
Etter krigen dro Dalí og Gala tilbake til Catalonia og et Spania regjert av Francisco Franco. Dette førte til mye kritikk fra tilhengere og andre kunstnere. Derfor er det rimelig å tro at mange surrealister avviste Dalís verk på grunnlag av hans politiske innstilling, og ikke hans kunstnerisk evner. I 1959 organiserte den surrealistiske kunstneren André Breton et kunstgalleri med navn Hyllest til surrealisme for å hedre 40-årsjubileet for surrealisme. Utstillingen besto av verk av blant annet Dalí, Joan Miró, Enrique Tábara, og Eugenio Granell.
Senere i sin karriere sluttet Dalí å male like produktivt. Derimot eksperimenterte han med andre kunstsjangre. Dalí var for eksempel blant de første som fikk til holografi, mange av hans senere verk inneholdt også optiske illusjoner. Dalí var også svært fascinert av naturfag og matematikk. Dette ble gjenspeilt gjennom en rekke malerier gjort på 1950-tallet.
Etter krigen ble Dalí en dedikert katolikk. Hans religiøse tro var stadig en stor inspirasjonskilde. Dette kan sees i verk som Madonna av Port-Lligat og Corpus Hypercubus. Også fysikk og biologi var en viktig inspirasjonskilde for Dalí.
Fra 1960-tallet og utover arbeidet Dalí hovedsakelig med å Teatre-Museu Dalí i hjembyen Figueres. De aller fleste av hans malerier ble fra 1970-tallet plassert her.
1980-1989: Siste leveår
I 1980-årene ble Dalís helse dårligere. Hans nærmest demente kone Gala hadde angivelig gitt Dalí medisiner som skadet nervesystemet hans, og som resulterte i at han ikke klarte å lage visuell kunst lenger. I en alder av 76 var Dalí fysisk et vrak, og høyre hånd skalv ukontrollert, noe som viste symptomer på parkinsons sykdom. Året etter døde Gala, og Dalí mistet mye av viljen til å leve. Bevisst begynte han å dehydrere seg selv, kanskje et forsøk på et selvmord. I 1984 ble han også utsatt for en brannulykke, men omstendighetene rundt dette er uklart.
Enkelte historikere og kunstnere har påstått at Dalí ble tvunget eller lurt til å signere blanke lerreter og grafisk papir, som senere, også etter hans død, ble solgt i hans navn. Derfor har mange kunstforhandlere vært svært skeptiske mot å kjøpe Dalís siste verk.
Han fikk en pacemaker i 1986, men fikk to år senere et alvorlig hjerteinfarkt og endte opp på sykehuset. Her fikk han besøk av kong Juan Carlos I av Spania, som var en stor tilhenger av Dalí. Salvador Dalí døde 23. januar 1989 i en alder av 84. Han ble gravlagt sammen med Gala i en krypt under Teatre-Museu Dalí i Figueres.
Personlighet og kunstkarriere
Salvador Dalí gjorde seg fort kjent for å være svært eksentrisk og overklasset, og således svært kunstnerisk i sitt levesett. Inspirert av den spanske mesteren Diego Velázquez, anla Dalí en oppoverrettet bart, som ble et gjenkjennelig trekk hos ham. Han gikk ofte rundt med lange strømper, frakk, stokk og knebukser; i samme stil som den engelske estetikken som var vanlig på sent 1800-tallet. Han snakket flytende spansk, fransk og engelsk, men bevarte alltid den spanske rulle r-en. Dalí uttalte en gang: «hver morgen når jeg våkner, opplever jeg en enorm nytelse: det av å være Salvador Dalí!»
Teknikk og innflytelse
Majoriteten av Dalís malerier ble malt svært realistisk, og han blandet denne metoden med surrealisme. Sjangeren var svært avgjørende da han i Paris i 1931 møtte den østerrikske psykologen Sigmund Freud, som inspirerte Dalí til å skape den såkalte «paranoid-kritiske metode». Denne metoden siktet på å klargjøre og visualisere den ubevisste drømmelignende fantasien. På den måten ble subjektene i Dalís malerier ofte malt med ekstrem realisme og tydelighet, nærmest hyperrealistisk. Derimot er det de forvridde og absurde malte objektene som skaper en klar surrealisme i verkene. Dalí var også fascinert av dyr, og inkluderte slike i sine verk. For eksempel malte han en liksomelefant, der beina var flere hundre meter lange og tynne, dette kan sees i maleriet St. Antonius' fristelse. Svært få av hans surrealistiske malerier har et naturtro landskap. Siden Dalí fant sin egen metode å male på, har han blitt en hovedperson innenfor den surrealistiske bevegelsen.
ISO 2014
ISO 2014 er erstattet av ISO-standarden ISO 8601. ISO 2014 var standarden som introduserte den numeriske datonotasjonen [YYYY]-[MM]-[DD] for første gang. Den ble utgitt som internasjonal standard i 1976, teknisk uendret fra ISO-rekommandasjon R 2014 fra 1971.
Kristín A. Sandberg
En konflikt mellom Kristín A. Sandberg, to andre lærere og deres tidligere arbeidsgiver, Steinerskolen i Moss, fikk i 2005 mye oppmerksomhet i lokalpressen og senere i blant annet Dagbladet. Etter konflikten startet Sandberg sammen med Trond K. O. Kristoffersen nettstedet Steinerkritikk.no der de søkte å skape en generell debatt om antroposofien og idégrunnlaget for Steinerskolen. Forbundet Steinerskolene i Norge har betegner nettstedet som del av en svertekampanje.
Leopoldo Calvo-Sotelo
Leopoldo Calvo-Sotelo Bustelo (født 14. april 1926 i Madrid, død 3. mai 2008 i Madrid) var en spansk politiker for partiet Unión de Centro Democrático (UCD). Han var statsminister 1981–1982.
Calvo-Sotelo var utdannet ingeniør.
8. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009
'''8. serierunde i 2. divisjon avdeling 4 2009''' startet 6. juni og ble avsluttet med fem kamper 7. juni.
Kronoby lufthavn
Kronoby lufthavn også kalt Karleby-Jakobstad er en flyplass i Kronoby i Finland. Den ligger om lag 19 kilometer sør for Karleby og 30 km nordøst for Jakobstad.
Norsk krone
Norsk krone (oftest bare krone, forkortes kr) er Norges valuta. Kronen deles i hundre øre.
Valutaen ble innført da Norge sluttet seg til Den skandinaviske myntunion og hadde sin direkte parallell i danske kroner og svenske kroner; valutaer betegnet «krone» er også brukt i andre land. Tradisjonelt forkortes både norske, danske og svenske kroner som «kr.»; for å skille norske kroner fra danske og svenske brukes tradisjonelt også forkortelsen «nkr.» ISO 4217-koden for valutaen er NOK, en betegnelse som dominerer i internasjonale sammenhenger.
Norges Bank har enerett til å utstede norske pengesedler og mynter, og disse er tvungent betalingsmiddel i Norge. Kronen har vært landets offisielle valuta siden den erstattet daler og skilling i 1875.
Historie
I Norge ble kronen innført som betalingsmiddel ved lov om pengevesenet av 4. april 1875. Den norske kronen erstattet da speciedaleren til en rate på fire kroner per speciedaler. Etter dagens pengeverdi (2019 – korrigert for konsumprisindeksen) tilsvarer verdien av en speciedaler fra 1875 ca. kr. 262. Innføringen av kronen gjorde det mulig for Norge å tre inn i Den skandinaviske myntunionen som var blitt etablert to år tidligere, i 1873. Denne unionen ble oppløst i 1914, men på tross av dette valgte både Norge, Danmark og Sverige å beholde navnene på sine respektive og nå separate valutaer. Formelt bestod den skandinaviske myntunionen frem til 1972.
Innenfor myntunionen hadde den norske kronen en gullstandard på 2 480 kroner mot ett kilo rent gull. Denne standarden ble gjeninnført mellom 1916 og 1920, og igjen mellom 1928 og 1931. I 1931 ble kronen i stedet knyttet til det britiske pundet med en rate på 19,9 kroner per pund. I 1939 ble kronen knyttet til den amerikanske dollaren med en rate på 4,4 kroner per dollar. Under okkupasjonen 1940–1945 var kronen knyttet opp mot den tyske riksmarken med en rate på 1 krone per 0,6 riksmark, og noe senere med en rate på 1 krone per 0,57 riksmark. Etter frigjøringen av Norge i 1945 ble kronen igjen knyttet opp mot gull, gjennom Bretton Woods-systemet. Etter at Bretton Woods-systemet brøt sammen i 1971, deltok Norge i flere former for europeisk valutasamarbeid.
I 1992 valgte Norges Bank å gå bort fra de faste vekslingskursene, og gikk over til flytende, markedsregulerte kurser. Dette er også måten Norges Bank forfekter vekslingskursen i dag.
I forbindelse med koronaviruspandemien våren 2020 sank den norske kronen til sitt laveste nivå mot andre valutaer, som 11,77 for 1 dollar, 12,58 for 1 euro, 169 for 100 danske kroner og 13,77 for 1 pund, og ble raskt omtalt i finanskretser som Scandi-drakmer, hvilket er en ufin referanse til den tidligere greske valuta, som var notorisk i forhold til sin synkende verdi.
Den norske kronen styrket seg noe etter dette og lå primo april 2020 på 10,26 for 1 USD, 11,14 for 1 euro, 149 for 100 danske kroner og 12,70 for 1 pund.
Lov av 21. juni 2019 om Norges Bank og pengevesenet mv. (sentralbankloven) fastsetter i § 1-9 at den norske pengeenheten er en krone, og at kronen deles i hundre øre.
Mynter
Kronemynter ble satt i sirkulasjon i 1875, i valørene 10 og 50 øre, samt 1 og 10 kroner. De første myntene var også preget med skilling-valører, henholdsvis 3, 15 og 30 skilling og 2½ og 5 specidaler. Nye valører ble introdusert mellom 1875 og 1878: 1, 2, 5 10, 25 og 50 øre, og 1, 2 og 10 kroner. 1-, 2- og 5-ørene ble slått i bronse, 10-, 25- og 50-ørene samt 1- og 2-kronene ble slått i sølv, mens 10-, og senere også 20-kronene ble slått i gull.
Den siste gullmynten ble slått i 1910, og sølvmyntene ble erstattet med koppernikkel i 1920. Mellom 1917 og 1921 ble bronsemyntene slått i jern. 2-kronemynten ble avviklet i 1917. Under tyskernes okkupasjon av Norge ble sink brukt i stedet for koppernikkel, samtidig som man avviklet 1-kronemynten.
I 1963 ble 5-kronemynten introdusert. Produksjon av 1- og 2-øremynter ble avsluttet i 1972. Året etter ble størrelsen på 5-øremynten redusert, og produksjonen av mynten ble avviklet i 1982, sammen med 25-øremynten. 10-kronemynter ble satt i produksjon i 1983, og i 1992 ble den siste tiøringen produsert. Mellom 1994 og 1998 ble dagens myntserie innført, bestående av 50 øre, og 1, 5, 10 og 20 kroner. 1. mai 2012 ble 50 øre-mynten fjernet fra pengeomløpet i Norge og fra den dag ble den ugyldig som betalingsmiddel.
All norsk mynt har siden 1686 blitt produsert ved Det Norske Myntverket på Kongsberg. (Tidligere het institusjonen Den Kongelige mynt.)
Sedler
I 1887 introduserte Norges Bank 5-, 10-, 50-, 100-, 500- og 1000-kronersedler. I 1917 ble det også introdusert 1-kronessedler, og mellom 1918 og 1922 også 2-kronerssedler. På grunn av mangelfull tilgang på råvarer til mynt var dette også tilfelle mellom 1940 og 1950. I 1963 ble 5-kronersseddelen erstattet med en 5-kronersmynt, og det samme gjaldt 10-kronersseddelen i 1984. 200-kronersseddelen ble introdusert i 1994.
Historiske mynter og sedler
Tabellen nedenfor er en oversikt over alle mynter og pengesedler, med unntak av gull- sølv- og minnemynter, som har vært i bruk i Norge siden 1875. Bare 1-kronen har hatt betydelig overlapp mellom sedler og mynter, nærmere bestemt 1917–1925 og 1940–1950.
Alvorada D’Oeste
Alvorada D'Oeste er en kommune i delstaten Rondônia i nordregionen av Brasil.
Per Bjørang
Per Andris Bjørang (født 31. januar 1948 på Lillehammer) er en norsk tidligere skøyteløper som representerte Lillehammer Skøiteklubb og seinere Oslo Idrettslag. Han ble verdensmester i sprint i Innsbruck i 1974, og norgesmester samme år. Bjørang satte norgesrekord på 500 meter to ganger, 39,02 i 1974 og 38,65 i 1976.
Skardstinden
Skardstinden (også skrevet Skardstind) er et fjell i Lom kommune i Innlandet. Skardstinden har en høyde på 2 373 meter over havet og regnes som Norges femte høyeste fjelltopp. Skardstinden ligger 2,5 km vest for Galdhøpiggen, innenfor Jotunheimen nasjonalpark.
Skardstinden er en del av det såkalte Skardstindmassivet, som har tre topper: Skardstinden (2 373 moh.), Nåle (2 310 moh.) og Vestre Skardstinden (2 219 moh.).
Profilen av Skardstinden er en del av logoen til Jotunheimen fjellsportklubb.
Løvstakkens Jægerkorps
Løvstakkens Jægerkorps er et bergensk buekorps. Det ble stiftet i 1903, med bare gutter. April måned 1999 ble det nystiftet som «blandingskorps», med både gutter og jenter som medlemmer.
Om jægerkorpset
Lokalet, aktiviteter og ekserserplassen;
Løvstakkens Jægerkorps disponerer Sambrukshuset i Løvstakkveien til sine aktiviteter. Her samles korpsets medlemmer ved større arrangementer i løpet av sesongen og offiserene ved rådet arrangerer fritidsklubb- og aktiviteter for medlemmer- og deres venner. Alt av korpsets utstyr oppbevares i en kjeller nær Ny-Krohnborg skole. Ekserserplassen til Løvstakkens Jægerkorps er skoleplassen hvor det er oppstilling hver onsdag- og søndag i sesongen mars til juni måned.
Hva er Løvstakkens Jægerkorps;