cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henrik Shipstead
Fra radikal til moderat progressiv
Shipstead ble «betraktet av den gamle garde som en vill radikaler», som den norsk-amerikanske avisen Nordisk Tidende uttrykte det. Han overrasket de fleste politikere og journalister i Washington, D.C. med sin verdige opptreden i Senatet og sin personlige imøtekommenhet. Han fjernet seg fra de mest radikale elementene i sitt eget parti, men lyktes med å bli gjenvalgt så sent som i 1934 med støtte fra president Franklin D. Roosevelt. Shipstead anbefalte også sine velgere å stemme på Roosevelt i presidentvalget i 1936. På den tiden var forholdet mellom Shipstead og Roosevelt på sitt beste.
Han representerte sin egen partigruppe i Senatet, men fant sammen med progressive republikanere og liberale demokrater, som La Follette, George W. Norris, Peter Norbeck, Lynn Frazier, Charles L. McNary og Hiram Johnson. Han tilhørte også det som kaltes «landbruksblokken» i Senatet. Shipstead og de progressive republikanerne stod i opposisjon til president Herbert Hoovers krisepolitikk, og støttet de fleste av president Roosevelts New Deal-programmer i 1930-årene. Shipstead la stor innsats i regulering og flomsikring av Mississippi-vassdraget, bygging av sluser og kanaler, og elektrifisering av landsbygda.
De progressive republikanerne stod for nokså vidtgående reformer innen arbeid og sosialforsikring. I kriseårene ble domstolene ofte trukket inn i arbeidskonflikter, hvor de traff midlertidige forføyninger og lammet streik, og en høyesterettsavgjørelse i 1917 hadde åpnet for å bruke midlertidige forføyninger til å tvinge igjennom «yellow dog-klausuler». Shipstead, Norris, Fiorello LaGuardia og den norsk-amerikanske fagforeningsmannen Andrew Furuseth samarbeidet om et lovforslag som begrenset misbruket av domstolene i ikke-voldelige arbeidskonflikter og forbød «yellow dog-klausuler». Slik ville de beskytte streikeretten og retten til fagorganisering. Shipstead fremmet lovforslaget for Senatet, og Norris loset det igjennom Senatets justiskomité, og forslaget ble vedtatt i 1932. Lovgivningsarbeidet gav også fritagelse for straff for oppfordring til streik og blokade.
Shipsteads lovgivningsarbeid sørget også for et føderalt vern av villmarksområdet Boundary Waters og av pipeleirebruddet i det sørvestre Minnesota, nå Pipestone nasjonalmonument, et hellig sted for flere indianerstammer.
Isolasjonistisk utenrikspolitikk
Henrik Shipstead var medlem av Senatets utenrikskomité så tidlig som i 1923. Han var kritisk til Versaillestraktaten – det han kalte en «orgie i blekk» – og de krigsskadeserstatningene som Tyskland ble pålagt å betale. Han var blant de som senere trakk linjer mellom krigsoppgjøret og nasjonalsosialismens fremvekst i Tyskland. Han var imot amerikansk medlemskap i Folkeforbundet og Den faste domstol for mellomfolkelig rettspleie, som han anså for å være europeiske makters måte å sikre sine krigsbytter etter den første verdenskrig. Han hadde på sin side en sterk tro på amerikansk eksepsjonalisme. Han motsatte seg også amerikanske intervensjoner på den vestlige halvkule, så som okkupasjonene av Haiti (1915–1934), Den dominikanske republikk (1916–1924) og Nicaragua (1909–1933).
Sommeren 1931 foretok han en lengre reise til Europa på vegne av Senatet. Han skulle møte europeiske ledere og drøfte ulike økonomisk-politiske spørsmål av interesse for amerikanske myndigheter. Han besøkte blant annet Tyskland, Danmark, Norge og Sverige. I Norge besiktiget han Norsk Hydros anlegg på Rjukan og besøkte sin fars fødested i Telemark, var gjest hos Karoline Bjørnson på Aulestad, og hadde audiens hos kong Haakon VII.
Shipsteads gode forbindelser til Roosevelt-administrasjonen ble svekket mot slutten av 1930-årene, ikke minst som følge av president Roosevelts oppfordringer til å gå inn i den gryende verdenskrigen. Det ble også medvirkende til at Shipstead ble republikaner i 1940. Han stemte for å opprettholde våpenembargoen og imot å ruste opp flåten og innføre verneplikt. At Norge ble invadert av Tyskland i 1940, såret Shipstead, men rokket ikke ved hans holdning. Han beskrev invasjonen som «Guds straffedom over det norske folk». Den norske journalisten Olav Brunvand møtte Shipstead og en annen norsk-amerikansk isolasjonist, Harold Knutson, i 1945, og sa at «en mer nedslående samtale har jeg aldri noen gang deltatt i». Shipstead mente at Norge uansett ville ha blitt dratt inn i krigen ved enten tysk eller britisk okkupasjon, og han fryktet sovjetkommunismen langt mer.
Shipstead stod Charles Lindberghs «Amerika først»-bevegelse nært. I de republikanske presidentnominasjonene i 1940 og 1944 var Shipstead en støttespiller for Thomas E. Dewey, som i begynnelsen hadde en uklar utenrikspolitisk holdning. Han nølte før han kastet sin politiske tyngde bak Wendell Willkie som presidentkandidat i 1940. Etter angrepet på Pearl Harbor i 1941 stemte også Shipstead for å erklære krig mot Japan, og støttet deretter opp om den amerikanske krigsinnsatsen. Men Pearl Harbor ble slutten for isolasjonismen som en dominerende politisk kraft i Minnesota og flere andre delstater. I den republikanske nominasjonen for det andre senatssetet fra Minnesota i 1942 vant internasjonalisten Joseph H. Ball klart foran Shipsteads tidligere sekretær, Walter K. Mickelson. Ball ble valgt til det senatssetet som den avdøde isolasjonisten Ernest Lundeen hadde hatt.
Etter krigen stilte Shipstead seg kritisk til etableringen av FN. Han var avvisende til ideen om overnasjonalitet, og han fryktet at FN kunne bli et verktøy for stormaktene til å dominere småstater. Henrik Shipstead og William Langer var de eneste senatorene som stemte imot å ratifisere FN-pakten, mens Hiram Johnson, som også hadde uttalt seg imot, ikke var til stede under avstemningen. Denne stemmegivningen beseglet Shipsteads politiske fremtid, ettersom internasjonalister og representanter for en aktivistisk utenrikspolitikk, som Harold Stassen, Edward Thye og Joseph H. Ball, på dette tidspunktet hadde tatt kontrollen i Det republikanske parti i Minnesota, og satte makt bak å få ham ut. Thye vant over Shipstead med klar margin den republikanske nominasjonen i 1946. Nordisk Tidende tolket valgresultatet slik at «isolasjonismen, selv i de midtvestlige landbruksstrøk, er øyensynlig på retur og snart en saga blott». Shipstead anså seg heretter som ferdig med politikk.
Avtrekkerpens
En avtrekkerpens er en komponent i avtrekkermekanismer på skytevåpen som særlig er brukt på avtrekkere for selvladende våpen, samt på helautomatiske skytevåpen hvis de har muligheten til å skyte enkeltskudd. Avtrekkerpensen gjør det mulig at avtrekkermekanismen kan spennes for nytt enkeltskudd selv om avtrekkeren holdes inne.
Henrik Shipstead
Senere arbeid
Henrik Shipstead trakk seg tilbake til gården sin i det vestlige Minnesota. Hans politiske syn hadde liten offentlig interesse i årene som fulgte. De siste årene av livet bodde han på et pleiehjem i Alexandria i Minnesota. Han døde i 1966, 79 år gammel, etter å ha lidd av Parkinsons sykdom.
Avtrekkerpens
Pensen har ofte også en sikkerhetsfunksjon ved at den ikke tillater neste skudd å avfyres før sluttstykket er helt lukket, og kan dermed forebygge hylsebrist eller hylseavrivning. Avfyring uten at sluttstykket er ordentlig lukket kan også føre til at sluttstykket får en betydelig høyere hastighet enn beregnet hvilket kan føre til skade på våpenet og sette skytteren i fare. På andre selvladende skytevåpen kan det være andre sikkerhetsmekanismer som skal ivareta skytterens sikkerhet.
Walter McClure
Walter McClure (født 24. august 1892, død 12. april 1959) var en amerikansk friidrettsutøver.
Han representerte USA under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i første runde på 800 meter.
Thor Sigfred Nyquist
Thor Sigfred Trulsen Nyquist (født 7. februar 1965) er en norsk tidligere skøyteløper som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og representerte Norge og Idrettsforeningen Fram.
Han tok en bronse under Stafett-NM i 1990 i Skien. Stafettlaget besto av Thor Olav Tveter og Thor Olavs onkel Øyvind Tveter i tillegg til seg selv.
Nyquist er eier og daglig leder av Juno Larvik, som er registrert under bransjen mineralvannproduksjon.
Han er gift med tidligere skøyteløper Lene Håkonsen, nå Lene Nyquist.
Avtrekkerpens
På eldre pistoler som for eksempel Colt M1911 er avtrekkerpensen en separat komponent, mens på nyere pistoler er pensen ofte laget i form av et fremspringende punkt på avtrekkerstangen.
Joseph Caullé
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i første runde på 800 meter.
Vanderbilt University
Vanderbilt University er et privat universitet i Nashville, grunnlagt i 1873. Universitetet er oppkalt etter sjøfarts- og jernbanemagnaten Cornelius Vanderbilt, som donerte én million dollar til etableringen av universitetet.
Det har 12,000 studenter fra mer enn 90 forskjellige land.
Willy Bogner (1909)
Wilhelm «Willy» Bogner (født 1909, død 1977) var en tysk skiløper, forretningsmann og klesdesigner. Som skiløper representerte han Münchner Skiläufer Vereinigung. Han meldte seg inn i SS i 1934 og var i Norge og Finland under andre verdenskrig.
Han tok sølvmedalje på 4 x 10 km langrennsstafett for Tyskland i VM i Sollefteå i 1934. I Vysoké Tatry i 1935 tok han bronsemedalje i kombinert og ble nummer 4 i stafett. Andre VM-resultater (muligens ikke fullstendig): I VM i Oslo i 1930 ble han nummer 49 på 17 km langrenn og endte upremiert (utenfor de 31 beste) i kombinert. Han fikk 56.-plass i spesielt hopp i Oberhof 1931 og 4.-plass i stafett i Innsbruck 1933 I Lahtis i 1938 ble han nummer 5 i stafett, 19 i kombinert og 103 på 18 km langrenn. (Noen VM-resultater mangler antakelig.) I OL i Garmisch-Partenkirchen 1936 avla han den olympiske ed på åpningsseremonien og fikk 6.-plass i stafett og 12.-plass i kombinert.
Bogner ble tysk mester i kombinert i 1936, på 18 km langrenn i 1938, og på stafett i 1931, 1932, 1933, 1934 og 1939.
Willy Bogner kom første gang til Norge i 1928, og oppholdt seg mye der i årene fram til 1940. Han ble kjent med mange av de norske skiløperne og snakket etter hvert ganske godt norsk. Ikke minst ble Bogner god venn med Marius Eriksen med familie. Eriksen, som var sjef for sportsavdelingen hos Gunerius Pettersen og far til de senere alpinistene Stein og Marius jr., produserte alpinski, som Willy Bogner etter en tid begynte å importere og selge i Mellom-Europa. Bogner grunnla i 1932 sitt eget firma, som importerte og senere produserte skiutstyr og sportsklær. Han drev firmaet Bogner sammen med sin kone Maria, som han giftet seg med i 1937. Det tyske skilandslaget har brukt klær fra Bogner i OL siden 1936.
Explosive Global
Explosive Global (tidligere Explosive Marketing) var et norsk nettverksselskap etablert i 2016 av nordmannen Tor Steve Bowen.
Willy Bogner (1909)
Willy Bogner var fra april 1933 medlem av SS (Untersturmführer), og var under 2. verdenskrig soldat i Norge og Finland. I 1941 ble han tilkalt til Norge av rikskommissær Josef Terboven for å forsøke å overtale de norske idrettsfolkene til å avslutte idrettsstreiken og oppgi motstanden mot den nazistiske nyordningen av idretten i Norge. Forsøket mislyktes. Ifølge Halvor Kleppen i hans bok om Stein Eriksen, hjalp Willy Bogner både Marius Eriksen jr. og flere andre norske skivenner mens de satt i tysk fangenskap under krigen, men vennskapet mellom ham og Eriksen-familien ble likevel satt alvorlig på prøve og måtte legges på is til krigen var over. Mot slutten av krigen ble Bogner arrestert og satt som amerikansk krigsfange i Dachau i to år. Etter krigen tok Eriksen-familien opp igjen vennskapet med Bogner. Stein Eriksen brukte blant annet Bogner-klær mens han var aktiv alpinist, og var også representant for firmaet Bogner i USA.
Explosive Global
Selskapet markedsførte seg selv som en portal for nettspill, og hevdet å være verdens første gamlingselskap basert på delingsøkonomi. Som medlem kunne man i tillegg tjene penger på å verve nye medlemmer til konseptet i en hierarkisk struktur, inngangsbilletten hertil kostet 200 Euro. Explosive Global oppga å inneha en spill-lisens på Curaçao registrert på selskapet Massive Online Gambling (MOG) B.V.
Willy Bogner (1909)
Bogners sønn med samme navn har vært alpinist, deltok i OL, og tok over klesfirmaet etter farens død i 1977.
Explosive Global
I desember 2016 sendte Lotteritilsynet et varselbrev til Explosive Global der de tydeliggjorde at virksomheten slik den fremsto var i konflikt med det norske spillemonopolet og dermed ulovlig å markedsføre i Norge. Tilsynet redegjorde også for regelverket som forbyr pyramidespill uten å ta stilling til hvorvidt Explosive Global var i strid med dette. Svaret fra Explosive Global var ført i pennen av John Hegrenes som frem til 2016 drev investorklubben LifeClub, en avlegger av pyramidespillet Prosper Club som i 2003 ble erklært å drive i strid med det norske lovverket.
Selskapet ble avviklet i 2019 etter selskapets lisens på Curaçao ble suspendert.
Leopoldo Palma
Leopoldo Palma (født 13. mars 1891, død ukjent) var en chilensk friidrettsutøver.
Han representerte Chile under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i første runde på 800 meter.
Ugletåken
Ugletåken (katalogisert som Messier 97, også kjent som M97 og NGC 3587) er en planetarisk tåke beliggende omtrent unna i stjernebildet Store hund. Tåken ble oppdaget av den franske astronomen Pierre Méchain 16. februar 1781. Da William Parsons observerte tåken i 1848 skisserte han en tegning av tåken for hånd – og resultatet lignet på en ugles hode. Siden den gang har tåken vært kjent som Ugletåken.
Annabel Langbein
Langbein er kjent for å fremme økologisk mat, først og fremst sesongbaserte ingredienser, og er medlem av Sustainability Council of New Zealand.
Recklees Tour
Reckless Tour er en turne av Bryan Adams.
Wilhelm Jahn
Wilhelm Jahn (født 27. februar 1889, død 16. mars 1973) var en tysk friidrettsutøver.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i første runde på 800 meter.
Sportsåret 1765
Sportsåret 1765 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1765.
Cape Bauld
Cape Bauld er et nes nord på Quirpon Island, på den nordøstligste spissen av Great Northern Peninsula på øya Newfoundland i den canadiske provinsen Newfoundland og Labrador.
Cape Bauld ligger helt øst i Belle Isle-stredet.
En fyrlykt av tre ble bygget på kappet i 1884. I 1908 ble det erstattet av et fyrtårn i jern. Det nåværende fyrtårnet ble bygget i perioden 1960–1961. Fyrvokterboligen er fra 1920.
Cape Bauld er blant stedene som er nevnt som landgangssted for den genovesiske oppdageren Giovanni Caboto den 24. juni 1497.
USA-mesterskapet i terrengløp 2019
USA-mesterskapet i terrengløp 2019 var den 129. utgaven av USA-mesterskapet i terrengløp. Mesterskapet ble arrangert i Tallahassee i Florida 2. februar 2019 og var USAs uttakningsstevne for VM i terrengløp 2019.
János Jakab
János Jakab (født 23. juli 1986) er en ungarsk bordtennisspiller.
Han representerte Ungarn under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble utslått i den innledende runden i singel.
Đoàn Kiến Quốc
Đoàn Kiến Quốc (født 24. mars 1979) er en vietnamesisk bordtennisspiller.
Han representerte Vietnam under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble utslått i andre runde i singel.
Robert Burton
Robert Burton (født 11. april 1885, død 14. juni 1950) var en britisk friidrettsutøver.
Han representerte Storbritannia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i første runde på 800 meter.
Fjodor Kuzmin
Fjodor Segejevitsj Kuzmin (russisk: Фёдор Сергеевич Кузьмин, født 17. april 1983) er en russisk bordtennisspiller.
Han representerte Russland i Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble utslått i første runde i singel.
Petr Korbel
Petr Korbel (født 6. juni 1971) er en tsjekkisk bordtennisspiller.
Han representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble utslått i den innledende runden i singel.
Patrick Chila
Patrick Chila (født 27. november 1969) er en fransk bordtennisspiller.
Guido Calvi
Guido Calvi (født 1. mai 1893, død 6. september 1958) var en italiensk friidrettsutøver.
Han representerte Italia under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i første runde på 800 meter.
NP (kompleksitet)
NP er ei kompleksitetsklasse som beskriver beslutningsproblemer. Det finnes flere definisjoner hvor alle er like gyldige. En definisjon på det er at ei løsning skal kunne verifiseres i polynomiell tid. Sagt annerledes vil det si at det finnes ei deterministisk turingmaskin som kan bekrefte at det er en del av språket i polynomiell tid. Språket beskrives som problemet. En annen definisjon på det er at NP er mengda over alle beslutningsproblemer som kan løses av ei ikke-deterministisk turingmaskin som kjører i polynomiell tid. Disse to nevnte definisjonene er bevist er ekvivalente.
Patrick Chila
Han tok bronse i double under Sommer-OL 2000.
NP (kompleksitet)
Eksempler
P er inneholdt i kompleksitetsklassen NP. Det betyr at ethvert problem løsbart i polynomiell tid er også en del av NP.
Eksempler på problemer i NP som ikke er med P er delmengdesumproblemet. Det er også et NP-komplett problem. Problemet kan riktig nok løses i pseudopolynomiell tid ved bruk av dynamisk programmering, men det er fortsatt inga løsning på problemet i deterministisk polynomiell tid med mindre kompleksitetsklassene NP og P er like, som fortsatt er et stort spørsmål i matematikken som per dags dato ikke er et bevis for.
Delmengdesumproblemet går ut på at gitt ei mengde av heltall skal man bestemme om det finnes ei delmengde som er slik at summen av alle elementene er 0. I mengda {−2, −3, 15, 14, 7, −10} vil for eksempel delmengda {−2, −3, −10, 15} summere til 0. Problemet har altså en polynomiell tid verifikator da det kun trengs 3 addisjoner for å verifisere at denne delmengda summerer til 0. For å se problemet i fra den andre definisjonen kan man la ei turingmaskin ikke-deterministisk velge ei delmengde og sjekke om denne summerer til 0 i ikke-deterministisk polynomiell tid.
Zdeněk Městecký
Zdeněk Městecký (født 16. august 1881, død 15. mai 1935) var en tsjekkisk friidrettsutøver.
Croquet Hall of Fame
Croquet Hall of Fame er et æresgalleri som ble etablert i 1979 av Croquet Foundation of America for å ære fremragende menn og kvinner med eksepsjonelle evner til å spille croquet eller menn og kvinner som har bidratt til å gjøre sportens betydning for helsen kjent. Croquet Hall of Fame ligger i West Palm Beach i Florida hvor hovedkvarteret til United States Croquet Association ligger. Hvert år blir nyopptatte i Æresgalleriet feiret med en penge-innsamlende middag og et ball vanligvis holdt i National Croquet Center.
Tanfielddalen
Tanfielddalen (engelsk: Tanfield Valley) er et arkeologisk område på Baffinøya, i det canadiske territoriet Nunavut. Det er sannsynlig at stedet var kjent for norrøne fra Grønland og Island, og kan være en del av Helluland, som beskrevet i de islandske sagaene (Grønlendingenes saga og Eirik Raudes saga).
Zdeněk Městecký
Han representerte Bøhmen under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i første runde på 800 meter.
Tanfielddalen
Utgravninger ledet av Patricia Sutherland fant bevis for norrøne tekstiler, metallverk og andre gjenstander av europeisk teknologi fra middelalderen. Pels fra eurasiske rotter har også blitt funnet.
Dmitrij Nazarov
Dmitrij Nazarov (russisk: Дмитрий Назаров, født 1890, død ukjent) var en russisk friidrettsutøver.
Han representerte Det russiske keiserdømmet under Sommer-OL 1912 i Stockholm, der han ble utslått i første runde på 800 meter.
Henning (Steinkjer)
Henning er ei bygd i Steinkjer kommune, med kirke og flyplass.
Henning Skilag har en lang merittliste.
I middelalderen utgjorde bygda ett av Sparbyggjafylkes åtte skipreider under navnet Bagabú eller Baghabu.
Vaksvik kraftverk
Vaksvik kraftverk er et vannkraftverk ved Storfjorden i Ørskog kommune i Møre og Romsdal.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 190 meter i Vaksvikelva.
Installert effekt er 8,5 MW fra to peltonturbiner. Årsproduksjon er 21 GWh.
Det var først planlagt tre små kraftverk i Vaksvikelva. I 2015 ble det gitt konsesjon for to, Kverve og Vaksvik. Det øverste, Grytavatnet, fikk avslag. De to ble så slått sammen til ett kraftverk på hele strekningen, og utbyggingen ble overtatt av Clemens Kraft.
Det var et lite kraftverk på stedet på 1950-tallet.
Johannes VII Palaiologos
Johannes VII Palaiologos eller Palaeologus, (gresk: Ιωάννης Ζ ‘Παλαιολόγος), født 1370, død 22. september 1408, var bysantinsk i fem måneder i 1390. Mens han var keiser brukte han navnet «Andronikos» etter sin far, men mens han var regent for sin bror, brukte han sitt fødenavn.
Hans liv
Etter at faren Andronikos IV tilrev seg tronen fra sin far Johannes V Palaiologos i 1376, ble Johannes VII innsatt som medkeiser i 1377. Både far og sønn ble styrtet og delvis blindet (på ett øye) i 1379, men Andronikos IV beholdt sin keiserlige status og fikk byen Selymbria som sin egen maktbase av Johannes V. Da Andronikos IV døde i 1385, overtok sannsynligvis Johannes VII sin fars rolle.
Den 14. april 1390 styrtet Johannes VII sin bestefar Johannes V av tronen og satt med makten i fem måneder før Johannes V med hjelp av sin sønn Manuel II Palaiologos og venetianerne gjenvant makten. Johannes VII søkte tilflukt hos den osmanske sultan Bayezid I som hjalp ham tilbake til Selymbria der hans far hadde hersket. Hans forhold til keiser Manuel II (Manuels far, Johannes V, døde i februar 1391) ble etter hvert bedre, og Andronikos var sannsynligvis på et tidspunkt igjen aktuell som tronarving ettersom Manuel på ennå ikke hadde egne sønner. I 1399, etter at osmanene under Bayezid I hadde beleiret Konstantinopel i fem år, måtte Manuel II igjen be om militær hjelp i Vest-Europa. Han overlot styret til sønnen og regenten Johannes VII, som prøvde å demme opp mot tyrkerne og håpet på et mirakel. Og miraklet skjedde, i form av at en enorm styrke av mongoler under ledelse av emiren Timur Lenk stormet inn i Det osmanske rike og slo sultan Bayezids styrker i slaget ved Ankara den 28. juli 1402. Sultanen selv ble tatt til fange, og døde senere i fangenskap. Om mongolene hadde fortsatt kampen mot osmanene kunne dette fått store følger for utviklingen, men Timur Lenk trakk seg i stedet tilbake til sitt hovedkvarter i Samarkand og rettet senere sine angrep østover, mot Kina.
Osmanenes nederlag ble fulgt av et interregnum hvor rivaliserende prinser prøvde å posisjonere seg. Den eldste av Bayezids fire overlevende sønner, Suleyman Çelebi, overtok styret for de europeiske provinsene i det nordlige Hellas, Bulgaria og Trakia. Suleiman foretrakk forhandlingsbordet framfor slagmarken, og i den vanskelige situasjonen osmanene var i måtte han gi fra seg store områder på den tyrkisk-okkuperte kysten på europeisk side av Marmarahavet og en spesiell innrømmelse når det gjaldt byen Thessaloniki. Før tyrkerne invaderte Thessaloniki i 1387 hadde byen vært styrt av Manuel II, og nå når Manuel var tilbake i Konstantinopel ønsket Johannes VII å trekke seg tilbake dit. Johannes fikk beholde keisertittelen (Basileios) og fungerte som guvernør i provinsen. Han tok med seg sin eneste sønn Andronikos V Palaiologos som sannsynligvis var utropt til medkeiser, men denne sønnen døde i 1407, året før Johannes VII døde. Johannes etterlot seg dermed ingen arvinger, og da Manuel II mottok budskapet om hans død, dro han til Tessalonika og innsatte sin egen åtte år gamle sønn Andronikos Palaiologos som hersker.
Karl William Weyde
Karl William Weyde (født 22. mai 1947) er en norsk teolog. Han har teologisk doktorgrad (dr.theol.) og har siden 2003 vært professor i Det gamle testamentet ved Det teologiske menighetsfakultet i Oslo.
Han ble cand.theol. ved Det teologiske menighetsfakultet i 1972, avla praktisk-teologisk eksamen i 1974 og ble ordinert til prest i Den norske kirke samme år. Han var feltprest i 1975, vitenskapelig assistent ved Det teologiske menighetsfakultet i 1976, lektor samme sted i 1977, forskningsstipendiat ved Norges almenvitenskapelige forskningsråd 1985–1988, førsteamanuensis ved Det teologiske menighetsfakultet i 1998 og dr.theol. ved Det teologiske menighetsfakultet i 1999 på avhandlingen "Prophecy and Teaching". Han er siden 2003 professor i Det gamle testamentet ved Det teologiske menighetsfakultet.
Weyde har spesialisert seg på ettereksilsk historie og teologi i Jerusalem i det andre tempelets tid, særlig innenfor profetlitteraturen og i tempelgudstjenesten. Han bidro til bibeloversettelsen "Bibelen 2011" (Det gamle testamentet), Bibelselskapet 2011. Han er fra 2003 medlem av Wissenschaftliche Gesellschaft für Theologie.
Damien Éloi
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble utslått i den innledende runden i singel.
Marcel Temporal
Marcel Temporal (1881–1964) var en fransk scenekunstner innen figurteaterfaget.
Ekteparet Agnar og Jane Mykle ble ved en tilfeldighet elever ved hans institutt i Paris i 1947.
Kunstnerisk virke
Temporal var opprinnelig utdannet arkitekt, men ble en pasjonert dukkemaker og dukkespiller som også underviste andre i dukketeaterkunsten. Han startet kompaniet Les bonhommes Tempo, som ble svært godt mottatt av publikum og kritikere. Kompaniet benyttet dukker av ulike typer, som alle var tilvirket av Temporal selv. Hans favorittdukke synes å være dukken «Monsieur Chinel», som fagbokforfatteren og dukkespilleren Vibeke Helgesen mener må ha vært inspirasjonskilden til Jane Mykles dukke «Hr. Ønskekvist».
I 1936 startet Marcel Temporal å undervise andre i dukketeaterprofesjonen. Som pedagog ble Temporal en inspirator for en generasjon av europeiske dukkespillere og dukkemakere, ikke minst for sin egen sønn Jean-Loup Temporal samt for André Tahon. Både Temporal den yngre og Tahon skulle selv få en sentral posisjon i det franske dukketeatermiljøet.
Li Ching
Li Ching (født 7. mars 1975) er en hongkongkinesisk bordtennisspiller.
Han representerte Hongkong under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble utslått i fjerde runde i singel.
Han tok sølv i double under Sommer-OL 2004.
Jeanie Marie Sullivan
Jeanie Marie Sullivan (født 4. desember 1986 i Clark County (Nevada)) er en amerikansk pornoskuespillerinne. Hun begynte karrieren i 2005 da hun var 19 år. Sullivan er 1,60 m høy, veier 50 kilo og har målene 34A-21-34.
Biografi
Sullivan er født i Nevada 4. desember 1986 og begynte sin karriere i pornobransjen i 2005. Da hun var 19 ble hun oppsøkt av en mann på en nattklubb som mente hun var sexy og ønsket å filme henne. Først nektet hun, men begynte nokså snart å tenke på en karriere innen pornobransjen. Siden da har hun spilt i mer enn 200 filmer, inkludert samleproduksjoner.
Anna Linnea Palm
Anna Linnea Palm (født 4. november 1999) er en norsk fotballspiller som spiller for Lyn.
Amilyn Holdo
Amilyn Holdo er en fiktiv figur i Star Wars-universet som ble introdusert i Star Wars: The Last Jedi (2017). Hun ble spilt av Laura Dern.
Holdo ble kjent med Leia Organa i en politisk ungdomsorganisasjon, og de har vært gode venner i flere år. I 34 ABY ble Holdo utnevnt til viseadmiral for Leias motstandsbevegelse, som kjemper mot First Order. Hun fikk blant annet kommandoen for slagskipet «Ninka».
Da Leia falt i koma etter et angrep ledet av Kylo Ren, tok hun over kommandoen for hele motstandsbevegelsen. Hun planla å evakuere de gjenværende motstandskjemperne i nødfarkoster, men denne planen falt ikke i god jord hos piloten Poe Dameron. Hun bestemte seg for å bli igjen i motstandsbevegelsens flaggskip for å villede Snoke og Armitage Hux. First Order fikk likevel høre om planene hennes og begynte å angripe nødfarkostene. Holdo bestemte seg for å kjøre flaggskipet inn i Snokes flaggskip «Supremacy», slik at opprørsstyrken kunne flykte til mineralplaneten Crait.
Holdo var også en fremtredende karakter i romanen Leia, Princess of Alderaan, utgitt i 2017.
Xerografi
Xerografi (av gresk xeros, «tørr», og grafos, «skrift») er en reproduksjonsmetode, hvor trykkformen lades med negativ elektrisitet og belyses gjennom det som skal gjengis. Denne ladningen blir kun på de ubelyste stedene, og deretter sprøytes et fargepulver over trykkformen. Fargepulveret tiltrekkes alene av de ladde stedene. Etter dette framstilles bilde som kan overføres til papir.
Xerografi har siden 1959 vært utnyttet i fotokopimaskiner, og ble ofte brukt i animasjonsfilmer. Xerografi har også gitt navn til virksomheten Xerox.
24. serierunde i Bundesliga 2019/20
24. runde i Bundesliga 2019-2020 startet med –  fredag 28. februar 2020, hoveddelen av kampene ble spilt lørdag 29. februar mens runden ble avsluttet med –  onsdag 3. juni. Kampen mellom og  ble utsatt siden Frankfurt sin kamp i Europaligaen borte mot det østerrikske laget  ble flyttet fra torsdag 27 til fredag 28. februar, grunnet storm.
Kampfakta
'''Fredag 28. februar''' <div id="Fortuna Düsseldorf v Hertha Berlin"> '''Lørdag 29. februar''' <div id="Augsburg v Borussia Mönchengladbach"> <div id="Hoffenheim v Bayern München"> <div id="Köln v Schalke 04"> '''Søndag 1. mars''' '''Onsdag 3. juni'''
Paeonia mascula
Paeonia mascula er en pionart.
Den er en opptil én meter høy, flerårig urt med mange stengler. Jordstengelen er knollformet. De store bladene er dobbelt trefliket med 9–13 eggformede, hele småblad som er glatte på undersiden. Blomstene sitter enkeltvis og endestilte; de er svært store, opptil 10 cm i diameter. Blomstene er som regel purpurrøde, men kan også være hvite. Frukten består av 3–5, som regel hårete, belgkapsler. Planten vokser i kratt og enger, som regel litt unna kysten og oppe i høyden. Den er utbredt i middelhavsområdet fra Marokko og Spania østover til Tyrkia, Levanten, Krim, Iran og Irak.
Rue de Tolbiac
Rue de Tolbiac er en gate i 13. arrondissement i Paris.
Sitt navn har det netter slaget ved Tolbiac, der Klodvig I i 496 beseiret alemannerne. Tolbiac, i dag Zülpich, er em by i nærheten av Köln i Tyskland.
Cheung Yuk
Han representerte Hongkong under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble utslått i tredje runde i singel.
Cornelia Fladberg
Cornelia Remme Fladberg (født 8. februar 2001) er en norsk fotballspiller fra Mysen, som spiller for Lyn.
Hun gikk fra Askim til Stabæk før 2017-sesongen. Året etter ble hun tatt opp i A-stallen til Stabæk. Hun debuterte i Toppserien i mai 2018.
I desember 2021 ble det kjent at hun hadde signert for Lyn.
Hun er halvsøster til fotballspiller Sebastian Remme Berge.
Tom Hasslan
Tom Hasslan (født 23. november 1983 i Kongsberg) er en norsk jazzgitarist.
Dampbuss
Dampbuss er et busskjøretøy med dampmaskin som fremdriftsmiddel. De første dampdrevne passasjerkjøretøy som kom til Norge på 1870-tallet ble først kalt landeveislokomotiver. Den første norskbygde dampbussen var imidlertid den forhjulsdrevne «Alpha», bygget av den norske ingeniøren Paul Henning Irgens (1843-1923) i 1899.
Dampbussene i Norge
Irgens flyttet til Bergen i 1895, og startet et verksted for montering av gass- og petroleumsmotorer. Han kom i kontakt med sin slektning Jacob Irgens, som hadde etablert seg som vognfabrikant, og startet eksperimenter for å bygge et selvbevegelig kjøretøy med sine egne motorer. Den første norskbygde bilen var et faktum i 1898. Han anerkjente også potensialet i dampdrevne busser, og presenterte bussmodellen «Alpha», i 1899. Det var et firehjuls kjøretøy med plass til 14 passasjerer, med åpne endeplattformer, salongrom i midten, og dampmotoren i den forreste endeplattformen. Irgens hadde hellet med seg under prøveturene, men det oppsto forsinkelser som tvang kunden, som hadde ønsket å starte rute mellom Stavanger og Madla, til å kansellere ordren. Bussen ble dermed sendt til Trondheim for utprøving på vegne av Elgeseter Automobil-Kompani, for ruten mellom Elgeseter og Ravnkloa.
«Alpha» kom til Trondheim i 1900, men ble sterkt kritisert av bilselskapet, som oppdaget at den tekniske tilstanden var dårlig, med motorstopp og teknisk svikt som resultat. Bilselskapet gikk konkurs. Den første egentlige rutedrift med dampbuss ble igangsatt av Ole O. Bull, sjef for Det norske Motorvogn Compagnie, da to busser ble kjøpt fra LIFU og skipet til Kristiania i juli 1899. Bull hadde støtte fra vegdirektør Hans Hagerup Krag, som gav sin godkjennelse, og ruten startet mellom Stortorvet og Grefsen Bad. Disse to dampbussene, som var kalt «Grefsenbussene», hadde motor på 30 hk og plass til 16 passasjerer. Til å begynne med var rutedriften en suksess med opptil åtte turer om dagen, men det var høy støynivå. Dette var problematisk med tanke på at det kunne skremme hestene i byen. Dessuten var reisekomforten begrenset, da veitilstanden var mye dårligere enn ventet.
Denne dårlige veistandarden førte til risting og skaking som gikk sterkt utover både passasjerene og maskineriet, og forårsaket det uvennlige kallenavnet «Tarmristeren». Etter bare to måneder ble bussdriften innstilt som følge av disse problemene. Den ene bussen ble sendt tilbake, mens den andre ble omgjort til lastevogn. Erfaringene man gjorde seg ved hjelp av landevegslokomotivene og dampbussene, førte til et reguleringsreglement og et behov for utbedring av det norske vegnettverket på slutten av 1800-tallet. Rutebiltrafikkens historie hadde startet.
Danmark
På 1800-tallet hadde Danmark et underutviklet vegnettverk utenom de største byene som København, og var dermed dårlig egnet for tyngre maskindrevne kjøretøyer som dampvogner. Interessen for dampdrevne busskjøretøyer var dog ikke mindre i den danske opinionen, og fremtidsorienterte visjonærer som Søren Hjorth så for seg innføring av disse nyvinningene i sitt hjemland. Hjorth, som var godsforvalter på godset Bonderup ved Korsør, og hadde juridisk eksamen som sekretær, var i tillegg en oppfinner som bygde en dampmaskin i 1831. I det neste året startet han dampvognprosjektet, hvor det ble utarbeidet planer om en stor firehjuls dampvogn med fating, for betalende passasjerer.
Deretter ble dampbussene overført til skinnene, som ingeniør Alexis Køhls sporveislokomotiv fra 1873, som trakk en passasjervogn etter seg, og var kalt dampomnibuss i sin samtid. Med dette var tiden for dampbussen i Danmark overstått.
Chiang Peng-lung
Han representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble nummer 7 i lagkonkurransen.
Helluland
Helluland (norsk: «Helleland») er navnet gitt til et av tre landområder oppdaget av Bjarni Herjólfsson, besøkt av Leiv Eriksson, og videre utforsket av Þorfinnr «Karlsefni» Þórðarson omtrent år 1000, ved Nord-Amerikas nordatlantiske kyst.
I eldgammel islandsk kunnskap
Ifølge en fotnote i Arthur Middleton Reeves' The Norse Discovery of America (1906) så «var hele Amerikas nordkyst, vest for Grønland, kjent som Helluland it Mikla, eller «Store Helluland», av de gamle islandske geografer, og øya Newfoundland som Helluland eller Litla Helluland.»
Ifølge sagaene
Helluland var det første av tre landområder i Nord-Amerika som ble besøkt av Leiv Eriksson. Han bestemte seg å ikke prøve å bosette der, siden han fant landet ugjestmildt. Han fortsatte sørover til Markland (muligens Labrador), og Vinland (muligens Newfoundland). ).
Ifølge Eirik Raudes saga:
Møte med andre kulturer
Ut ifra beretninger i sagaen møtte sannsynligvis norrøne oppdagelsesreisende urfolk av Dorsetkulturen i området, mennesker som sagaen døpte «skrælingar». Historikere antar at dette møte ikke hadde store kulturelle innvirkninger på noen av kulturene.
Patricia Sutherland fra National Geographic fant opprinnelig garn av norrønt opphav i lokale museer, noe som førte henne til å undersøke sannsynligheten for norrøn tilstedeværelse på Baffinøya nærmere. Da hun vendte tilbake til øya i 2012 oppdaget hun og hennes team flere gjenstander, som verktøy, spiker, Dorsetutskjæringer med europeiske trekk, noe som indikerer at norrøne hadde tilstedeværelse på Baffinøya, og sannsynligvis etablerte et handelsforhold med urfolket i området.
"«Sett i lys av hennes tidligere oppdagelser, styrker Sutherlands nye funn videre teorien om en vikingleir på Baffinøya. «Selv om hennes indisier var interessante før, finner jeg det overbevisende nå», sa James Tuck, professor emeritus i arkeologi, ... ved Memorial University»"
Sniper (film)
Sniper er en amerikansk actionfilm fra 1993, med Tom Berenger og Billy Zane i hovedrollene. Den er den første i en rekke av etterfølgende Sniper-filmer.
Sammendrag
Thomas Beckett, en erfaren skarpskytter, og hans spotter, korporal Papich, er på oppdrag i Panama for å drepe en opprørsleder i jungelen. Papich blir drept av en fiendtlig skarpskytter. Beckett får med seg kroppen til Papich, selv om ham blir beskutt av opprørere. Senere blir Beckett sendt sammen med en fullstendig uerfaren nybegynner, Richard Miller, som ikke har noe kamperfaring eller bekreftede drap. De får i oppdrag å eliminere en kriminell, som står i ledtog med en colombiansk narkobaron.
Kort tid senere blir helikopteret som Miller sitter i, angrepet av gerilja. Miller klarer ikke å ta ut angriperen, isteden gjør en annen i helikopteret det. Piloten mener at Miller ikke er kapabel som soldat, og Miller får et rykte på seg som inkompetent. Under ett oppdrag får Beckett og Miller hjelp fra lokale indianere som hjelper dem forbi gerilja og opprørere, i bytte mot at de eliminerer El Cirujano - en tidligere tortur-ekspert fra CIA som arbeider for opprørere. Beckett forventer at Miller gjør dette for å bevise seg selv som skarpskytter.
Miller bommer med skuddet, og alarmerer fienden om hvor de er. En påfølgende skuddveksling fører til at en indianer blir skutt og drept. Miller klarer å ta ut den colombianske narkobaronen, og Beckett blir tatt av opprørerne. Miller ser Beckett bli torturert av El Cirujano og skyter ham i hodet. De løper til helikopteret for å komme seg vekk fra området, og Beckett redder igjen Millers liv ved å skyte en fiendtlig skarpskytter. Den siste scenen viser Beckett og Miller endelig på vei hjem, etter ett fullført oppdrag.
Eugène Foveau
Eugène Foveau (født 20. november 1886 i Dijon, død 5. januar 1957) var en fransk trompetist, kornettist og musikkpedagog.
Chang Yen-shu
Chang Yen-shu (født 11. februar 1979) er en taiwansk bordtennisspiller.
Eugène Foveau
Foveau var elev av Merri Franquin ved Conservatoire de Paris. Fra 1919 og livet ut var han solotrompetist ved Pariseroperaen og fra 1925 til 1947 professeur de trompette ved konservatoriet i Paris.
Chang Yen-shu
Han representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble nummer 7 i lagkonkurransen.
Sportsåret 1763
Sportsåret 1763 er en oversikt over hendelser, resultater, fødte og avdøde personer med tilknytning til sport i 1763.
Referanser
1761 to 1765 in sports
Shen Qiang
Shen Qiang (født 11. mai 1990) er en canadisk bordtennisspiller.
Han representerte Canada under Sommer-OL 2008 i Beijing, der han ble nummer 9 i lagkonkurransen.
Karl Ludwig von Grünne
Karl Ludwig von Grünne (eller Grünne von Pinchard) (1808–1884) var en østerriksk general og greve.
Familie
Han ble født i Wien. På farssiden tilhørte han en greveslekt med militære tradisjoner. På morssiden stammet han fra en adelig embedsmannsfamilie i de østerrikske Nederlandene. Moren var hoffdame for prinsesse Henrietta av Nassau-Weilburg, som var gift med general og erkehertug Karl av Østerrike, som i sin tur stod hans far nært.
Han hadde to søstre; Rosalie (1805–1841) ble gift med prins Karl Johann av Liechtenstein, sønn av fyrst Johann I Josef av Liechtenstein, mens Zoe (1810–1894) ble gift med general og greve Karl von Wallmoden-Gimborn.
Selv giftet han seg i 1831 med grevinne Karoline zu Trauttmansdorff-Weinsberg, som kom fra en mektig høyadelsslekt.
Karriere
Han sluttet seg som 20-åring til kavaleriet i den keiserlige østerrikske armé, som løytnant i farens ułanregiment. Sent i 1843 ble han oberst i 2. husarregiment, i tjeneste ved det keiserlige hoff i Wien. I 1847 ble Grünne utnevnt til overhoffmester (Obersthofmeister) og geheimeråd. Da den unge keiser Franz Josef kom på tronen i revolusjonsåret 1848, var Grünne således blant hans nærmeste rådgivere ved hoffet.
Grünne hadde sympati for den ungarske uavhengighetsbevegelsen, som i 1867 skulle få store innrømmelser ved Ausgleich, som etablerte «dobbelmonarkiet» Østerrike-Ungarn.
Grünne fikk grad av generalmajor i 1848 og feltmarskalkløytnant i 1850. Fra 1850 var Grünne keiserens generaladjutant og sjef for et nytt keiserlig militærkanselli. Han mente at arméen skulle «kommanderes, ikke administreres», og han sørget for at kanselliet tok de fleste militærfaglige avgjørelser, mens generalstaben satt igjen mest med tekniske og vitenskapelige saker, og sivil innflytelse via Krigsministeriet ble begrenset til ren administrasjon. Etter at general og friherre Anton Csorich gikk av som krigsminister i 1853, ble arméen i praksis styrt fra militærkanselliet. Grünne fikk mye av skylden for østerrikernes nederlag i krigen mot Frankrike og Sardinia i 1859, og keiseren avskjediget ham.
Grünne fikk en stilling som stallmester ved Den spanske rideskolen og som kaptein i keisergardens gendarmeri. Han trakk seg helt tilbake i 1875.
I 1883 ble han utnevnt til medlem av overhuset i det østerrikske riksrådet (parlamentet) på livstid, men var ofte fraværende på grunn av sykdom. Han døde året etter.
Anna Nerland Aahjem
Anna Nerland Aahjem (født 19. januar 2000) er en norsk fotballspiller som spiller for Lyn.
Iselin Sandnes Olsen
Iselin Sandnes Olsen (født 28. august 1998) er en norsk fotballspiller som spiller for Lyn.
Ofel
Ofel eller Ophel (עֹ֫פֶל ‘ōp̄el), gresk form ophlas, er det bibelske navn for en bestemt del av en bosetning eller by; den ligger høyere enn sine omgivelser, og betyr antagelig 'befestet høyde' eller 'elevert område'. I Den hebraiske Bibel er ordet brukt i relasjon til to byer: Jerusalem, som i Krønikeboken (2. Krøn 27,3; 33,14) og Nehemjas bok (Neh. 3,26; 11,21), og  Samaria, nevnt i Kongeboken (2. Kong 5,24). Mesjastelen, skevet på moabittisk, et kanaanittisk språk nært beslektet med bibelsk hebraisk, er eneste utenombibelske kilde til bruk av ordet, og da også i forbindelse med et befestet sted.
Betydning av ordet
Ophel, med bestemt artikkel ha-ophel, er et substantiv kjent fra to gamle semittiske språk: Bibelsk hebraisk og moabittisk. Som stedsnavn eller -beskrivelse nevnes det flere ganger i Bibelen, og en på mesjastelen fra Moab. Det er ingen omforent enighet om nøyaktig betydning; forskere har prøvd å utlede fra de forskjellige sammenhenger det forekommer i. Når det er et substantiv er det blitt oversatt som «byller» (1 Samuel 5,9, 12; 6,5), i verbform kan de ha betydd oppblåst (Habakkuk 2,4), noe som kan tyde på at roten har med «oppsvelling» å gjøre. Når brukt om et sted, antar man ut fra dette at det kan bety enten en høyde, befestet sted, eller en blanding av de to - rotens antatte betydning kan lede tanken mot en oppblåst eller rundet befestning.
Bibeloversettelser har enten vært som «befestet sted» (tårn, citadell, festning) eller «høyde» 2. Kong 5,24, 2. Krøn 27,3; 33,14, Jesaja 32,14, Nehemja 3,26; 11,21, og Mika 4,8. På mesjastelen, navngitt etter den moabittiske konge som oppstilte den, sier Mesja: «Jeg bygde Q-R-CH-H (Karhah?), ye'arim-veggen [skoger], og veggen [ophel], og jeg bygde dens porter og jeg bygde dens tårn.» Her oversettes ophel gjerne som «citadell».
Den hebraiske Bibel
Stedet for Den hebraiske Bibels ofel kan lett utledes fra 2. Krøn 27,3 og 33,14, og fra Nehemja 3,26, 27: Det var på østryggen, som faller av sør for Tempelet, og sannsynligvis nær dets midte. Den er i moderne tid fortsatt å finne der den herodianske innrammede Tempelhøyden er avgrenset i sør av en salrygg, fulgt av en åsrygg som er blitt kalt sørøstre høyde, som strekker seg ned til Kongens hage og Siloamdammen. Dersom ofel var, som det synes, å være nær midten, da er bruken av «ofelryggen» for hele sørøsthøyden med dens salrygg, antagelig feilaktig.
To av Judas konger, Jotham og Manasse, nevnes å ha styrket ofelbefestningene kraftig (|2. Krøn 27,3 og 33,14, noe som skulle tilsi at området må ha hatt stor strategisk betydning, og enten svært nætt til, eller identisk med, Sionsborgen som ble erobret og gjenbrukt av Kong David (2. Samuel 5,7).
Josephus' ophlas
Josephus bruker den greske form ophlas der han skriver om Den første jødisk-romerske krig (66–70 e.Kr.), og stedfester noe høyere oppr på østryggen enn det ofel som ontales fra det første tempels tid, for det berører «eastern cloister of the temple» (Den jødiske krig, V, iv, 2 ) og i konteksten «the temple and the parts thereto adjoining, .... and the .... 'Valley of the Cedron'» (Den jødiske krig, V, iv, 1 ). Det bringer oss til salryggens område direkte ved siden av sørøstre hjørne av Herodes' Tempelhøyde.
Wadi Hilweh-urgravningen
Benjamin Mazar og Eilat Mazar begynte å utgrave et område identifisert som Jerusalems ophel, liggende på et skråning nord for nabolaget Wadi Hilweh i 1968. Uttrykket er vanligvist brukt av atkeologer i denne mening. Dette var et samarbeid mellom Hebrew University, Israel Antiquities Authority, Israel Nature and Parks Authority og East Jerusalem Development Company, hjulpet finansielt av det amerikanske jødiske ekteparet Daniel Mintz og Meredith Berkman.
Notable strukturer ble funnet; arkitektoniske rester og en rekke bevegelige objekter, noen daterte til tiden for første tempel, mange fra andre tempel-periode, fra bysantinsk og så fra tidlig muslimsk tid, hvorav større funn fra Umajjadekalifatets og Fatimidekalifatets perioder.
Noe er rester som arkologen Eilat Mazar tolker som et minst 70 meter langt segment abv bymuren, med et porthus som leder til en kongelig struktur, og et vakttårn med utblikk over Kidrondalen. Eilat Mazar tror de er rester etter befestningene som i pakt med Første Kongebok en gang omgav byen. Eilat Mazar gravde igjen her i 2010, og tolket restene til å være fra sent 10. århundre f.Kr., og knyttet dem til kong Salomo, noe som ikke finner støtte hos tidligere og samtidige arkeologer.
Her var også en rekke bygninger fra hellenistisk tid, en stor mikvah, søndre trinn til det herodianske tempelanlegget, opp til dobbel- og trippelporter til tempelområdet, jomfruenes kloster, og en rekke bolig- og administrasjonsstrukturer ('palasser' av qasr-type), antagelig fra umajjadeperioden, sør for ofel.
Et artefaktfunn av sætlig betydning er ofelinskripsjonen, et 3000 år gammelt potteskår med den eldste alfabetiske inskripsjon funnet i Jerusalem.
Arkeologisk vurdering
Skjønt arkeologene ikke har kommet frem til enighet om rett datering av muren, mente Mazar at den var den betydeligste konstruksjon kjent fra tiden for det første tempel i Israel (Salomos tempel), og at det viser at det i det 10. århundre var et styringsverk som var i stand til å bygge noe slikt. Det 10. århundre er tiden for kong Salomo. Ifølge ham underbygget steintøyfunnene denne dateringen. En meget stor krukke hadde en inskripsjon på hebraisk; den gjorde det mulig å konkludere at den tilhørte en person med ansvar for det kongelige hoffs spiskammer.