cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tåtten om Ogmund Dott
Gunnar kommer til et sted hvor han møter en aktiv Frøy-kult, hvor Frøy tilbes i form av en trefigur. Trefiguren har angivelig evne til å agere, og behov for seksuell omgang med en prestinne som følger trefiguren på dens rundreise. I tåtten omtales trefiguren vekselvis som «Frøy» og som «djevelen». I tråd med Gunnars tilnavn, som avspeiler halve identiteter , er Gunnar først tjener for Frøy og prestinnen, deretter slåss han med Frøy/trefiguren/djevelen og beseirer den. Han tar så Frøys plass, blir tilbedt og gjør prestinnen gravid. Han mottar mange offer, men avskaffer dyreofringer – et hint til kristningsprosessen som pågår i Norden. «''De svenske syntes nu særdeles vel om denne deres Gud; Vejret var ogsaa saa mildt, og alle Ting tegnede sig saa godt, at intet Menneske kunde mindes sligt. Dette spurgdes vidt omkring, hvor mægtig de svenskes Offergud var; det kom ogsaa for Kong Olaf Tryggvesøn, og han anede, hvorledes det vel hang sammen''». Kong Olav kaller Gunnar hjem til Norge, og ettergir ham drapsboten. Gunnar og hans nye kone får med seg megen rikdom, den tidligere Frøy-prestinnen lar seg døpe, «og de holdt siden den sande Tro».
Teksten er kjent fra åtte håndskrifter, blant annet Flateyjarbók. Tåtten er oversatt til norsk i og med at den er en del av Den større saga om Olav Tryggvason. Oversatt til nynorsk som Tåtten om Ogmund Dott ved Lars S. Vikør, 2014.
Philippe Duplessis-Mornay
Philippe de Mornay, seigneur du Plessis-Marly, vanligvis Duplessis-Mornay (født 5. november 1549 i Buhy i Frankrike, død 11. november 1623 i La Forêt-sur-Sèvre) var en fransk protestantisk hugenottisk politiker, forfatter og teolog.
De Mornay tilhørte hugenottenes fremste politiske og litterære krefter, og ble regnet som en ledende antimonarkistisk monarkomak.
DS «Tordenskjold» (1876)
DS «Tordenskjold» var et dampskip på Mjøsa i årene 1876 til 1936. Skipet gikk i gods- og passasjerrute, men ble også brukt til tømmersleping. Skipet kunne gå lenger ut på vinteren enn hjuldamperne, gjerne over nyttår før isen ble for tykk. På samme måte kunne det starte tidligere på våren, som oftest en gang i mai.
Philippe Duplessis-Mornay
Bakgrunn
Han ble oppdradd og forberedt av sin katolske far med tanke på den katolske prestestand og utdannet ved Collège de Lisieux i Paris. Men etter farens død i 1590 bekjente han seg som hugenott, som hans mor i skjul hadde undervist ham i. Han reiste så i flere land, og i 1565 var han student i rettsvitenskap ved Universitetet i Heidelberg, og året etter studerte han i Padova.
DS «Tordenskjold» (1876)
Skipet var ett av de største på Mjøsa, med innebygget passasjerdekk i hele skipets lengde. Det krevde da også et større mannskap, med fire dekksmenn og fire i maskinen foruten tre i restauranten samt fører og kaptein. Fram til 1888 var DS «Skibladners» kaptein, Gustav Adolf Raabe, fast om bord i DS «Tordenskjold» på vinterstid. Sønnen, Aksel Raabe, var kaptein fra 1888 til 1913, da han plutselig forsvant underveis fra Lillehammer til Biri. Han ble senere funnet druknet.
Philippe Duplessis-Mornay
For hugenottenes sak
Under de franske religionskrigene sluttet han seg i 1567 til hæren til Ludvig I av Bourbon-Condé, men et fall fra hesten etter ikke så lang tid, gikk ut over stridsdyktigheten og forhindret ham fra å ta aktivt del i kamphandlingene.
DS «Tordenskjold» (1876)
Den 23. november 1912 kolliderte DS «Tordenskjold» med DS «Gjøvik» i Nessundet ved Helgøya. DS «Gjøvik» sank, men alle om bord ble berget. Skipet ble også hevet og raskt reparert. Saken gikk helt til Høyesterett, der DS «Tordenskjord» i 1918 ble kjent skyldig i ulykken, og rederiet dømt til å betale 33 000 kroner i erstatning.
Etter 1920 skiftet skipet eier flere ganger. I 1923 ble skipet kjøpt av A/S «Tordenskjold», og helt ombygd. En del av overbygget på fordekket ble fjernet, og skipet fikk styrhus. Skipet fortsatte med tømmersleping fram til 9. juli 1933, men da var det slutt. DS «Tordenskjold» ble solgt for opphugging våren 1936. Noen gjenstander fra båten er tatt vare på ved Mjøssamlingene på Minnesund, og styrhuset og kahytten fra akterdekket står som hytte ved Kvarbergvika i Ringsaker.
Philippe Duplessis-Mornay
For hugenottenes sak
Han kom seg unna Bartolomeusnatten hjulpet av en katolsk venn og søkte tilflukt i England. Mot slutten av 1573 kom han tilbake til Frankrike.
Han deltok i borgerkrigen på Henrik av Navarras side og ble en av hans nærmeste betrodde. Skuffet av Henriks avsvergelse av protestantismen trakk han seg imidlertid tilbake fra hoffet og viet seg i hovedsak til litterært virke. Det statsrettslige stridsskriftet Vindiciæ contra tyrannos (1579) ble sannsynlig forfattet av ham. Hans øvrige arbeider er teologiske avhandlinger, som forsvarer kalvinismen og angriper pavedømmet. De viktigste er De la vérité de la réligion chrétienne (1581) og De l'institution, usage et doctrine du S. Sacremente de l'euchariste en l'église ancienne (1598).
Philipp Mainländer
Philipp Mainländer (egentlig Philipp Batz, 1841–1876) var en tysk filosof og poet.
I hovedverket sitt, Die Philosophie der Erlösung, som Theodor Lessing har beskrevet som kanskje den mest radikale formen for systematisk pessimisme innen filosofisk litteratur, erklærer Mainländer at livet er verdiøst, og viljen – utstyrt med den viten at det å ikke være er bedre enn det å være – er det øverste moralske prinsippet.
Biografi
Han ble født i Offenbach den 5. oktober 1841 som følge av ekteskapsvoldtekt. Han var yngst blant seks søsken. En av brødrene hans var psykisk syk i følge Cesare Lombroso, og det samme gjaldt en av bestefedrene hans, som skal ha dødd i en alder av 33.
Fra 1848 til 1856 gikk han på realskole i Offenbach. I 1856 begynte han etter sin fars ønske å bli utdannet ved handelsskolen i Dresden. To år senere var han ansatt ved i et handelshus i Napoli, hvor han lærte seg italiensk og ble kjent med verkene til Dante Alighieri, Francesco Petrarca, Giovanni Boccaccio og Giacomo Leopardi. Mainländer beskrev sine fem år i Napoli som sitt livs lykkeligste år.
I disse årene oppdaget han Arthur Schopenhauers hovedverk Die Welt als Wille und Vorstellung. Han var 19 år gammel da han først leste verket, og beskrev denne hendelsen som en slags åpenbaring, og beskrev denne dagen i februar 1860 som den mest betydningsfulle dagen i livet sitt. Schopenhauer er den som har påvirket Mainländers verk mest.
I 1863 kom Mainländer tilbake til Tyskland for å arbeide i sin fars forretning. Dette året skrev han også et dikt i tre deler kalt Die letzten Hohenstaufen. To år senere, på hans fødselsdag den 5. oktober, døde moren til Mainländer. Som følge av dette begynte Mainländer å vende seg bort fra skjønnlitteraturen og mot filosofien. Han begynte å studere Schopenhauer og Immanuel Kant, men i følge han selv «ikke forgiftet gjennom Fichte, Schelling og Hegel, men heller kritisk forsterket gjennom Schopenhauer», «Parzival» skrevet av Wolfram von Eschenbach, og klassikerene innen filosofi, blant annet Heraklit og Étienne Bonnot de Condillac.
I mars 1869 arbeidet Mainländer i Bankhaus Magnus i Berlin; han hadde tatt mål av seg til å tjene en liten formue i løpet av noen få år, for så å leve et godt liv som rentenist med utgangspunkt i avkastningen fra den opptjente formuen. Børskrakket i Wien i 1873 gjorde slutt på denne drømmen og ruinerte Mainländer. Etter dette sa han opp jobben sin i banken uten konkrete planer for fremtiden.
Utvikling av Die Philosophie der Erlösung
Selv om foreldrene hans i 1861 hadde betalt for at Mainländer skulle bli fritatt for verneplikten, uttrykte han et ønske om å «en gang være fullstendig underlagt en annen innen alt, å gjøre det laveste arbeid, og å adlyde blindt», og dermed gjorde han flere forsøk på å få tjeneste i det millitære. Den 6. april 1874 sendte han en forespørsel direkte til keiser Vilhelm I, som innvilget ønsket. Mainländer var da 32 år gammel. Han ble sendt til kyrasserene i Halberstadt fra og med den 28. september. I løpet av de fire månedene før han begynte i millitæret, skrev han det første bindet av sitt hovedverk Die Philosophie der Erlösung.
Mainländer ga det han hadde ferdigskrevet til søsteren sin Minna og ba henne om å finne et forlag til å gi det ut mens han var i millitæret. Han ga henne også et brev han hadde skrevet til det kommende forlaget, hvor han anmodet om at fødselsnavnet hans «Philipp Batz» skulle utelates og erstattes med «Philipp Mainländer», ettersom det var ingenting han ville mindre enn å bli eksponert for all verdens øyne.
Rundt begynnelsen av 1876 begynte Mainländer å tvile på at livet hans fortsatt hadde verdi for menneskeheten. Han lurte på om han allerede hadde oppfylt sin livsplikt, eller om han skulle bruke livet sitt på å styrke den sosialdemokratiske bevegelsen. Kort tid etter boken hans ble publisert og trykt, tok han sitt eget liv. Han ble begravd på kirkegården i Offenbach.
Filosofi
Mainländer arbeider innenfor Schopenhauers metafysiske rammeverk, og anser viljen som den innerste kjerne av det å være, den ontologiske arkhe. Men Mainländer avviker fra Schopenhauer innen flere sentrale punkter. For Schopenhauer er viljen en enkel ting, forent og hinsides tid og rom. Schopenhauers transcendentale idealisme gjør at en må konkludere at man bare har mulighet til å se en liten del av hva viljen faktisk er, da gjennom introspektiv observasjon. Hva en kan observere av viljen gjennom det er alt det er å observere. Det ligger ikke noe skjult bak. I tillegg er det bare mulig å observere ens egen vilje. Dette leder Mainländer til filosofisk pluralisme. Målene han satte for seg selv og filosofien minner om antikkens greske filosofi: hva er forholdet mellom det udelte absolutte og den stadig skiftende tilværelsen man befinner seg i.
I tillegg legger Mainländer trykk på ideen om frelse for alt som er. Dette er enda et punkt hvor han skiller seg fra Schopenhauer. For Schopenhauer er det å tie viljen noe som kun sjeldent skjer. Kunstneren kan oppnå en slik tilstand midlertidig, mens kun ytterst få har klart å tie den for godt gjennom historien. Slik Mainländer ser det, er hele kosmos sakte men sikkert på vei til å tie viljen til å leve, hvilket han kaller for befrielse.
Mainländer trodde at det i begynnelsen fantes en enkel singularitet som etterhvert spredde seg utover og ble til dagens univers. Denne spredningen ut ifra en enkel singularitet til alt som er utgjorde en overgang fra monisme til pluralisme. Mainländer mente at med tiden kom alle former for pluralisme til å gå tilbake til monisme, og han mente at med filosofien sin, hadde han klart å forklare overgangen fra enheten, til flerheten, og det å bli.
Gud er død
Til tross for sin vitenskapelige forklaringsmåte, hadde ikke Mainländer noe i mot å bedrive filosofi med allegorier. Etter å ha dannet sin egen skapelsesmye, likestilte han singulariteten i denne skapelsesmyten med Gud.
Mainländer omtolker Schopenhauers metafysikk innen to felt. For det første finnes det ikke noen forent og enkel vilje for Mainländer. Den enkle og forente viljen er nå mange individuelle viljer og hvert enkeltsubjekt som finnes har sin egen vilje. På grunn av dette kan Mainländer si at når en enkel vilje blir stille og dør, blir den til et fullstendig ingenting, og ikke den relative ingentingheten Schopenhauer har. Ved å anerkjenne at døden kan gi en frelse og ved å gjøre ingenting absolutt, åpner Mainländers system opp for flere muligheter for å bli befridd. For det andre, omtolker Mainländer Schopenhauers vilje til å leve som en underliggende vilje til å dø, altså at viljen til å leve bare er et middel for å oppnpå viljen til å dø; at det å leve bare er et middel for å kunne oppnå døden. Han benekter altså ikke sammenkoblingen mellom alt og verdens enhetlige bevegelse, hvilket vanligvis førte andre filosofer mot panteisme. Han mener at det finnes en slags enhet, men at denne enheten undergraver ikke hvordan virkeligheten spiller seg ut. Den kan derfor anses som død. Den enheten som en gang fantes, har endret seg i såpass stor grad at den har falt fullstendig sammen. Gud er død, og hans død var verdens liv.
Etikk
For Mainländer er etikk lykkelære. Mainländers filosofi vrir også omhyggelig på andre filosofier. Epikur ser for eksempel lykke i glede, og siden det ikke finnes noe etter døden, så er det ingenting man kan frykte eller ønske fra døden. Men Mainländer, siden han er en filosofisk pessimist, ser ingen glede i dette livet som er ønskelig, men lovpriser det sublime intet som døden er, og mener denne tilstanden er ønskelig.
Mainländer fremmer også en egoistisk etikk, altså en hvor individet gjør det som gjør en selv lykkligst. For Mainländer er enhver handling utelukkende egoistisk, siden alle handler i henhold til sin karakter og natur, i henhold til sin lykke, det vil si, egoistisk. Lykke gir en imidlertid bare midlertidig tilfredsstillelse, siden enhver følelse av nytelse må kjøpes med en tilsvarende mengde lidelse, og Mainländer ser ikke at en vinner gjennom et slikt kjøp. Altså mener Mainländer at alle aktiviteter og begjær bringer en smerte. Ut ifra dette konkluderer Mainländer at en vilje til å dø er det beste for å bringe en lykke, og det at en vet dette forvandler ens vilje til å leve, som han anser som en illusjon som det ikke er mulig å oppnå lykke gjennom, til den sanne og ekte viljen til å dø. Han mener altså at individets vilje er forent med universets, i harmoni med den og den opprinnelige vilje, hvis en vil bil til intet. Med disse premissene, skiller Mainländer mellom to typer selvinteresse, en uvitende og en opplyst type. En uvitende selvinteresse vil ønske å fremme seg selv og sin vilje til å leve, mens en opplyst selvinteresse ydmyker individet i leder en til askese, hvilket retter en opp mot den sanne viljen til å dø. Han mener at enhver handling som er moralsk som må være i samsvar med menneskehetens bevegelse fra å være til å ikke være.
Personlighet
Flere som kritiserte verket hans mente at det avdekket en elskverdig og varmhjertet personlighet. Lucien Arréat bemerket at mange sider av verket hans føltes varme ut, som om han hadde en generøs sjel, og mer generelt at Mainländer hadde en delikat og oppriktig natur, og var et bemerkelsesverdig individ.
Karl Fischer-titrering
Karl Fischer-titrering er en klassisk titreringsmetode i analytisk kjemi som bruker coulometer eller volumetrisk titrering til å bestemme spormengder av vann i en prøve. Den ble oppfunnet i 1935 av den tyske kjemikeren Karl Fischer. I dag er titreringen gjort med en automatisert Karl Fischer-titrator.
Philipp Mainländer
Personlighet
Frederick C. Beiser bemerket seg Mainländers menneskelighet. Han hadde en dyp sympati for den vanlige manns lidelser og hodet hans var ofte fylt med tanker rundt massenes og arbeidernes fattigdom. Han var også sympatisk mot jøder, hvis veldedighet og visdom han beundret.
Karl Fischer-titrering
Coulometrisk titrering
Hovedkomponenten av titreringscellen innheloder anodeløsning pluss analytten. Anode løsningen består av et alkohol (ROH), en base (B), SO2 og I2. Et typisk alkohol som kan brukes er etanol. Basen er ofte imidazole.
Philipp Mainländer
Mottagelse
Friedrich Nietzsche leste Die Philosophie der Erlösung kort tid etter at den kom ut, før noen anmeldelser av boken hadde blitt publisert. Dette verket bidro til å fullstendig skille Nietzsches filosofi fra Schopenhauer. I sine egne verk nevner ikke Nietzsche Mainländer før ti år senere; det skjer i den andre utgaven av Die fröhliche Wissenschaft, i det samme verket hvor han introduserte frasen «Gud er død» i førsteutgaven fem år tidligere. Her uttrykker Nietzsche et nedlatende syn på Mainländer og beskylder ham for å være jøde. Det har blitt hevdet at Mainländer ikke bare var en innflytelse innen filosofien, men at han rent ut ble plagiert.
I 1888 skrev Max Seiling at han mente at Mainländer var en av få vise helter som hadde vært på jorden.
Hoppbakken på Spurvehøyden
Hoppbakken på Spurvehøyden i Moskva i Russland ligger i skråningen ved Moskvaelvas høyre bredd, rett overfor Luzjniki Stadion. Bakken har K-punkt 72 meter og bakkestørrelse 75 meter. Den ble bygd i 1953, og var i sin tid Sovjetunionens viktigste hoppbakke. Bakken var arena for både internasjonale hopprenn og sovjetiske og russiske mesterskap, og brukes fremdeles til trening og nasjonale renn.
Karl Fischer-titrering
Coulometrisk titrering
Pt-anoden genererer I2 når strømmen i denelektriske kretsen er slått på. Netto reaksjon som vist nedenfor er en oksidasjon av SO2 av I2. Et mol I2 brukes for hvert mol H2O. med andre ord, 2 mol av elektroner er konsumert per mol vann.
Philipp Mainländer
Mottagelse
Mainländers verk ble ikke godt mottatt av samtidens stater. I Russland ble Mainländers essay som tok for seg treenigheten bannlyst. I den tyske riksdagen ble Die Philosophie der Erlösung tatt opp som et eksempel for Sosialistloven.
Hoppbakken på Spurvehøyden
Anlegget er i brukbar stand, og bakken har plastmatter til helårsbruk, som sist ble skiftet ut i 2010. Anlegget har også snøkanoner. Men heisen er i ustand, og bakken har utdatert bakkeprofil og er i minste laget til internasjonale renn. Det russiske skiforbundet ønsker å modernisere bakken, men planene kompliseres av at den ligger i et naturvernområde.
Karl Fischer-titrering
Volumetrisk titrering
Den volumetriske titreringen er basert på de samme prinsipper som den coulometriske titreringen bortsett fra at anodeløsningen ovenfor nå er brukt som titrant løsning. Titranten består av et alkohol (ROH), base (B), SO2 og en kjent konsentrasjon av I2. Pyridine har blitt brukt som base i dette tilfellet.
Philipp Mainländer
Mottagelse
Flere sosialister var interesserte i verket hans. August Bebel refererte til og brukte argumentene til Mainländer i Die Frau und Sozialismus. Bebel nevner også Mainländers søster i selvbiografien sin.
Hoppbakken på Spurvehøyden
Hoppbakken ble skadet av brann 2. mai 2012.
Philipp Mainländer
Mottagelse
Alfred Kubin, en av grunnleggerne av kunstnergruppen Der Blaue Reiter, skrev om Die Philosophie der Erlösung at «dette verket, det uttrykker mine faktiske tanker og gjør meg sterk. Denne filosofien trøster mitt liv og død».
Den japanske forfatteren Ryunosuke Akutagawa nevnte også Mainländer i Aru Kyūyū e Okuru Shuki. Han nevner også Mainländer i novellen «Kappa».
Emil Cioran var veldig imponert av Mainländers verk.
Stad (kommune)
Stad er en kommune i Nordfjord i Vestland fylke som ble etablert 1. januar 2020 ved sammenslåing av kommunene Selje og Eid. I tillegg ble grunnkretsene Totland, Bryggja og Maurstad fra Vågsøy kommune lagt til Stad. Stad grenser til Sande, Vanylven og Volda i nord, til Stryn i øst, til Kinn i vest, og til Bremanger og Gloppen i sør.
Navnet viser til halvøya Stad.
Geografi
Stad kommune ligger på nordsiden av Nordfjorden. Store deler av kommunen består av kupert fjellterreng, og de høyeste fjellene ligger øst i kommunen. Stads høyeste fjell er Glitregga på grensa mot Stryn, som ligger 1297,4 meter over havet. I den nordvestlige delen av kommunen ligger halvøya Stadlandet som strekker seg ut i Stadhavet. Det meste av innsjøen Hornindalsvatnet ligger i den østlige delen av Stad kommune. Innsjøen er Vestlandets største og Norges og Europas dypeste.
Bergrunnen i Stad består av gneis og gneisgranitt som tilhører Gneisregionen.
Samfunn
Det meste av befolkningen i Stad er konsentrert rundt tettstedene Nordfjordeid og Mogrenda. Nordfjordeid er kommunens administrasjonssenter, og har per 1. januar. Det er ellers tett bebyggelse i Eidsdalen øst for Nordfjordeid og rundt Eidsfjorden. Andre tettsteder eller bygder i kommunen er Bryggja og Flatraket, og Selje og Leikanger, som begge ligger på Stadlandet.
Samferdsel
Riksvei 15 krysser kommunen, og forbinder den med byen Måløy i Kinn kommune i vest og Stryn i Stryn kommune i øst. Europavei 39 går gjennom kommunen. Den går fra Volda kommune vestover til Nordfjordeid, og videre sørover til ferjesambandet Lote–Anda, som fører over Nordfjorden til Gloppen kommune. Ferjesambandet Stårheim–Isane på fylkesvei 614 krysser også Nordfjorden. Stadlandet har veiforbindelse med riksvei 15 i Kinn kommune via fylkesvei 618 og med fylkesvei 61 i Vanylven kommune via fylkesvei 620.
Helse og utdanning
Nordfjord sjukehus i Nordfjordeid er lokalsykehus for kommunene i Nordfjord.
Den videregående skolen Eid videregående skole ligger i Nordfjordeid, og er den eneste i Stad kommune.
Det ligger åtte offentlige grunnskoler i Stad kommune, og to private skoler.
Næringsliv
Stad er hovedsakelig en jordbrukskommune med vekt på husdyrhold, og i tillegg er det en del frukt- og bærdyrking. 30,61 km² av kommunens totale areal på 752,78 km² er dyrka mark. Industrien i kommunen er variert, og er for det meste konsentrert rundt kommunesenteret Nordfjordeid. Langs kysten er fiske, fiskeoppdrett og turisme viktige næringsveier.
Eksplosiv patron
En eksplosiv patron er en patron som enten er feilkonstruert eller sabotert og etterlatt med hensikt at de skal bli funnet av og tatt i bruk av opprørere og fiendtlige styrker. Slikt materiell er designet for å eksplodere slik at våpenet blir ødelagt, og ofte også for å skade eller drepe personen som prøver å bruke våpenet. Sabotasje kan også omfatte ammunisjon til rakettdrevne granater eller bombekastergranater.
Historisk bruk
Eksplosive patroner ble brukt av allierte og tyske styrker under den andre verdenskrig, av USA i Vietnam (Project Eldest Son), i Irak og Afghanistan, samt muligens av Sovjetunionen i Afghanistan og av regjeringsstyrker i den syriske borgerkrigen.
Distribusjon
Eksplosive patroner kan distribueres til fiendens styrker gjennom salg på svartebørsen, ved å «miste» den under transport, eller ved å bevisst legge den igjen på slagmarken under tilbaketrekning. Dersom anledningen byr seg kan eksplosive patroner også blandes inn i fiendens ammunisjonslager eller fylles i våpenet til døde fiender.
Effektivitet
Hovedformålet med eksplosive patroner er at det er demoraliserende for fiendens krigsinnsats ved at den forårsaker dødsfall og våpenbrekkasjer.
Imidlertid er det ganske sannsynlig at eksplosive patroner også vil ende opp med å bli brukt av vennlige styrker eller til og med av de styrkene som selv introduserte de eksplosive patronene. Bruk av små ladninger som bare ødelegger våpenet brukes derfor noen ganger dersom det er stor sjanse for at sabotert ammunisjon vil bli brukt av vennlige styrker, som for eksempel når en ammunisjonsforsyning ser ut til å ha «falt av» en lastebil.
Aril Martinsen
Martinsen har blant annet spilt Claudius i Hamlet, Pozzi i Mens vi venter på Godot, Thygesen i Geografi og kjærlighet, Jossi i Brødrene Løvehjerte, overlærer Arnholm i Fruen fra havet, Dovregubben i Peer Gynt og Harold i musikalen I blanke messingen. I 1983 startet han sammen med Morten Borgersen friteateret Homansbyen Teaterselskap, der de hadde suksess med Charles Ludlams farse Mysteriet Myrna Vep.
Martinsen har dramatisert og iscenesatt flere fortellinger av Tove Jansson og har spilt over 300 forestillinger av sin fortellerteaterversjon av Mummitrollet og Trollmannens hatt. Han har også hatt enkelte filmbiroller.
Tvillingsøstrene
Tvillingsøstrene (originaltittel: La otra) er en meksikansk dramafilm fra 1946 regissert av Roberto Gavaldón med Dolores del Rio, Agustín Irusta og Víctor Junco i hovedrollene.
Den amerikanske filmen Dead Ringer (1964) var inspirert av Tvillingsøstrene.
Handling
I løpet av et juleselskap får María Méndez (spilt av Dolores del Río) vite at Magdalena, tvilling-søsteren hennes, har en langt mer komfortabel livsstil enn henne. Maria tar derfor livet av søsteren sin, for å anta hennes identitet og skaffe seg bedre livsstil.
Den nye tilværelsen hennes blir imidlertid komplisert av hennes avdøde søsters sleske kjæreste Fernando (spilt av Víctor Junco) og på grunn av Roberto (spilt av Agustín Irusta)
Froksveien
Froksveien (3-9, 13-19, 8, 14, 20, 22, 26) er en vei i Norderhov i Hønefoss.
Veien starter fra Norderhovsveien, ved Botilrud og går sørover i retning Hole. Frok Gård ligger i Froksveien. Gilebakken er en stikkvei Froksveien.
Ecuadorkasik
Ecuadorkasik (Cacicus sclateri) er en fugl i trupialfamilien.
John Filson
John Filson (ca. 1753–1788) var en amerikansk forfatter, historiker, nybygger, landmåler og én av Cincinnatis grunnleggere. Den historiske foreningen The Filson Historical Society er oppkalt etter ham.
Mads Nielsen
Mads Nielsen er navnet til flere personer:
Et godt år
Et godt år (originaltittel: A Good Year) er en britisk romantisk dramakomedie fra 2006. Filmen er regissert av Ridley Scott, og har Russell Crowe, Marion Cotillard og Albert Finney i hovedrollene. Filmen er basert på romanen med samme navn av Peter Mayle.
Handling
Max Skinner (Russell Crowe) er en bankmann som ikke har hatt kontakt med sin onkel Henry (Albert Finney) på mange år. Men når Henry dør, arver Max en vingård i Provence, der han tilbragte brorparten av barndommen, mens onkelen lærte ham forskjellen på å vinne og tape, og å skaffe seg et killerinstinkt. Max drar derfor til Frankrike med planer om å selge eiendommen.
Louis Fouché
Louis Fouché (født 23. januar 1979) er en fransk anestesilege som inntil høsten 2021 arbeidet ved Hôpital de la Conception i Marseille. Han måtte forlate sin stilling grunnet offentlige uttalelser som ledelsen mente var i strid med etiske og vitenskapelige prinsipper.
Voluntad Popular
Voluntad Popular (VP, norsk: Folkets vilje) er et sosialdemokratisk parti i Venezuela. VP ble grunnlagt av Leopoldo López 5. desember 2009 og anerkjent av den nasjonale valgkommisjonen 14. januar 2011. Partiet står i opposisjon til Nicolás Maduro og nå avdøde Hugo Chávez' sosialistiske regjering. Det tilhører valgalliansen Mesa de la Unidad Democrática (MUD).
Louis Fouché
Fouché har stilt seg kritisk til Frankrikes håndtering av covid-19-pandemien, og han har etablert oragnisasjonen Réinfo Covid som har spredt konspirasjonsteorier og vaksineskepsis. Organisasjonen har også fått fotfeste i den fransktalende delen av Canada.
Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen
Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen ble i 2013 tildelt Nobels fredspris «for dens omfattende arbeid for å avskaffe kjemiske våpen».
Voluntad Popular
VP betegner seg som en «pluralistisk og demokratisk bevegelse» som går inn for «de sosiale, økonomiske, politiske og grunnleggende menneskerettighetene til enhver borger av Venezuela».
Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen
Bakgrunn og virkeområde
Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen ble til som følge av inngåelse av Kjemivåpenkonvensjonen, som trådte i kraft i 1997. Denne internasjonale avtalen ble inngått på nedrustningskonferansen i Genève i 1992 etter langvarige forhandlinger for å få i stand totalforbud mot kjemiske våpen. Konvensjonen forbyr produksjon, lagring, handel, overføring og bruk av kjemiske våpen. Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen ble opprettet for å sikre dette. Den er ikke en del av FN-systemet, men har en samarbeidsavtale med De forente nasjoner.
Voluntad Popular
Historie
Partiets grunnlegger Leopoldo López tilhørte det høyreliberale partiet Primero Justicia før han grunnla VP. Han fungerte som borgermester i Chacao de Caracas fra 2000 til 2008, men regjeringen fratok ham retten til å bli valgt på grunn av beskyldninger om misbruk av offentlige midler. Den interamerikanske domstolen for menneskerettigheter erklærte regjeringens vedtak for urettmessig.
Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen
Ødeleggelse av kjemiske våpen
Organisasjonen har vært aktiv for å sørge for destruksjon av lagre av kjemiske våpen. Arbeidet har foregått i flere land. I Albania startet organisasjonens innsats med et lager av sennepsgass og arsenikkholdige kjemikalier. Hele arsenalet av kjemiske våpen i India og Sør-Korea er destruert under oppsyn av Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen.
I 2013 var status at 78 % av de kjente lagrene av slike våpen var ødelagt. Libya, Russland og USA arbeidet da fortsatt med å ødelegge sine lagre. USA har ødelagt 90 % av sine kjemiske våpen, men Russland har ødelagt 60 % av sitt kjemivåpenarsenal.
Overvåkning av kjemisk industri
Videre overvåker organisasjonen kjemisk industri i medlemslandene for å sikre at nye kjemiske våpen ikke produseres. Organisasjonen kan gjennomføre inspeksjoner for dette formålet.
Voluntad Popular
Politisk ståsted
Partiet regnes i sin alminnelighet for å tilhøre sentrum-venstre i latin-amerikansk kontekst, mens Venezuelas regjering fordømmer VP for å være høyreekstremt. Som sosialdemokratisk parti har det vært medlem av Sosialistinternasjonalen siden desember 2014. VP er ett av fire venezuelanske opposisjonpartier som tilhører internasjonalen.
Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen
Medlemskap
Stater som er part i Kjemivåpenkonvensjonen blir også medlem av Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen. Per desember 2013 var 190 stater medlem av organisasjonen. Sju stater er ikke med i organisasjonen. Israel og Myanmar har undertegnet, men ikke ratifisert, avtalen, mens Angola, Egypt, Nord-Korea og Sør-Sudan verken har undertegnet eller ratifisert.
Voluntad Popular
Politisk innflytelse
VP tilhører opposisjonsblokken som har absolutt flertall i Venezuelas parlament Asamblea Nacional. Imidlertid fratok landets høyesterett forsamlingen all makt i mars 2017 og overførte dets myndighet til seg selv. Partiet har stått i fronten for et opprør mot landets sosialistregjering som kulminerte 10. januar 2019, da partiets parlamentariske leder Juan Guaidó erklærte seg selv som landets fungerende president med støtte i parlamentet efter et omstridt presidentvalg 20. mai 2018.
Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen
Organisering
Medlemsstatskonferansen er organisasjonens høyeste organ og skal påse at Kjemivåpenkonvensjonen gjennomføres. Alle medlemsstater kan delta i medlemsstatskonferansen. Hvert medlemsland har én stemme. Tiltak mot medlemsstater vedtas av medlemsstatskonferansen. Som hovedregel skal medlemsstatskonferansen møtes én gang i året.
Eksekutivrådet består av 41 medlemsstater utpekt av medlemsstatskonferansen for en periode på to år. Det er ni medlemmer fra Afrika, ni fra Asia, fem fra Øst-Europa, sju fra Latin-Amerika og Karibia, ti fra Vest-Europa og andre stater, samt ett medlem som veksler mellom å komme fra Asia og Latin-Amerika og Karibia. Eksekutivrådet møtes seks ganger årlig.
Det praktiske arbeidet ivaretas av et sekretariat ledet av en generaldirektør. Generaldirektøren velges av medlemsstatskonferansen for en periode på fire år, med mulighet for forlengelse for ytterligere én fireårsperiode. Sekretariatet har egne avdelinger for inspeksjon og verifikasjon.
Hovedkontoret ligger i Haag i Nederland. Omkring 500 personer arbeider i organisasjonen. I 2010 var budsjettet på 75 millioner euro. Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen har seks offisielle språk: Arabisk, engelsk, fransk, kinesisk, russisk og spansk.
Nobels fredspris
Organisasjonen for forbud mot kjemiske våpen ble tildelt Nobels fredspris for 2013. Generaldirektør Ahmet Üzümcü mottok prisen ved en seremoni i Oslo rådhus 10. desember 2013 og holdt Nobel-foredrag på organisasjonens vegne.
Robert Kerr (autor)
Kerr studerte medisin ved Universitetet i Edinburgh og arbeidet som kirurg ved Edinburgh Foundling Hospital. Han oversatte forskjellige vitenskapelige verker til engelsk. I 1794 forlot han sin stilling som kirurg for i stedet å drive en papirmølle.
Henrik Knudsen
Henrik Hecht Knudsen (født 6. mars 1982 i Haderslev) er en dansk håndballspiller, som blant annet spilte som playmaker for den norske klubben.
Han fikk sin debut på Danmarks herrelandslag i håndball i 2008 og mesterskapsdebuterte under Håndball-EM 2010.
Vilhelm IV av Luxembourg
Vilhelm IV av Luxembourg (Wilhelm Alexander von Nassau; Biebrich, født 22. april 1852, død Berg slott, 25. februar 1912) var det eldste barnet til storhertug Adolf. Han blei storhertug av Luxembourg og titulær hertug av Nassau etter farens død den 17. november 1905.
Ekteskap
Vilhelm IV var protestant, noe som lenge hadde vært tilfelle for medlemmer av huset Nassau. Han gifta seg 21. juni 1893 på slottet Fischhorn med Marie-Anne av Braganza, infanta av Portugal og datter av ekskonge Miguel av Portugal. Med dette handla han i tråd med sitt ønske om at et romersk-katolsk land burde få en romersk-katolsk monark. Etter Vilhelm IV har alle storhertuger vært katolikker. Vilhelm blei syk straks etter at han overtok trona, og i mars 1908 overlot han styret til sin kone som Statthalterin.
Endring av tronfølgerloven
Etter at onkelen, prins Nikolaus-Wilhelm døde i 1905 var Vilhelms fetter, Georg Nikolaus, greve av Merenberg, født i et morganatisk ekteskap, den eneste legitime mannlige arvingen i huset Nassau-Weilburg. I 1907 erklærte Vilhelm at grevene av Merenberg, var å anse som ikke-dynastiske, for så å utnevne sin eldste datter, Marie-Adélaïde (1894–1924) som arving til storhertugtronen. Etter farens død i 1912, blei hun Luxembourgs første regjerende kvinnelige monark siden Maria Teresia av Østerrike. ed hennes egen abdikasjon i 1919 blei hun etterfulgt av sin yngre søster, Charlotte (1896–1985). Charlottes etterkommere har regjert i Luxembourg siden.
Allround-VM på skøyter 1992, menn
Allround-VM på skøyter 1992, menn ble arrangert i ishallen Olympic Oval i Calgary i provinsen Alberta i Canada den 21. og 22. mars 1992 med 34 deltakere fra 15 nasjoner.
Roberto Sighel fra Italia ble verdensmester på ny mesterskapsrekord sammenlagt selv om han ikke vant noen distanser under mesterskapet, men med to sølv og en bronse på distansene ble det mestertittel. Det ble også satt ny mesterskapsrekord på 1,500 meter av nederlandske Falko Zandstra som tok sølv sammenlagt. Norske Johann Olav Koss tok bronse sammenlagt.
Mads Øris
Han fikk sin debut på Danmarks herrelandslag i håndball i 2008 og mesterskapsdebuterte under Håndball-VM 2009 og fikk på nytt sjansen under Håndball-EM 2010.
Oxynetra
Oxynetra er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Middelsstore (vingespenn 40-50 millimeter), mørke smygere med stor forskjell mellom kjønnene. Kroppens og vingenes grunnfarge er svart. Hannen har et rødt belte på bakkroppen og store, mer eller mindre gjennomsiktige "vinduer" på begge vingepar, mens hunnen er ensfarget svart bortsett fra et smalt rødt belte på bakkroppen. Larven er sparsomt hårete (til Pyrrhopygini å være), med gulgrønne og svarte tverrbånd.
Levevis
Larven lever på busker og trær i kirsebærslekten (Prunus, rosefamilien).
Utbredelse
Artene er utbredt i Mellom- og Sør-Amerika, fra Panama i nord til Argentina i sør.
Bergkasik
Bergkasik (Cacicus chrysonotus) er en fugl i trupialfamilien.
Utbredelse
Den forekommer i Bolivia, Colombia, Ecuador, Peru og Venezuela.
Underarter
Det finnes 3 underarter av bergkasik :
Skiklubben Skuld
Skiklubben Skuld er en norsk skiklubb basert rundt Ullevålseter i Nordmarka i Oslo. Den er den tredje eldste av Christianias skiklubber etter Christiania Skiklubb og Ull.
Klubben ble grunnlagt av Claus Frimann-Dahl, Andreas og Finn Moestue, Haavard Holter og Henning Brodtkorp den 9. januar 1886, og er med det en av Christianias eldste skiklubber. Laget fikk navn etter nornen Skuld, som spant menneskenes skjebne.
Klubben leiet rom på Ullevoldsæter fra 1889 til 1891og så i noen år på Aamot i Sørkedalen. 27. januar 1895 innviet klubben egen hytte på Ullevålseter, Skuldstua. Skiklubben var en tradisjonell skiklubb for tidsperioden med aktivitet innen skihopp og langrenn og kombinasjonen av disse, kombinert.
Blant utøvere som bemerket seg var Claus Frimann-Dahl som ble nummer 2 i kombinert i Holmenkollbakken i 1896 og vant Damenes pokal. Eivind Roll vant Damenes pokal året setter, og satte bakkerekord i Holmenkollbakken med 25 meter. W. B. Samson var aktiv i arbeidet med å spre langrenn og skihopp som idrett i Mellom-Europa og vant selv eb av de første langrennskonkurransene i Østerrike 1893. Klubben medlemmer har også være aktive idrettsledere på nasjonalt og internasjonalt nivå. Den omtalte Claus Frimann Dahl, Hans Horn og Einar Lindboe har alle formenn i Skiforeningen. De to sistnevnte, Horn og Lindboe var også formenn i hver sine periode for Norges Skiforbund.
Formenn i Skuld: Perioden 1886-1952: Finn Moestue, Olaf Lilleboe, Andreas Ringnes, Nils Backer-Grøndahl. 1952-1961: L.J. Moltke-Hansen, 1961-1983: Henning Astrup, 1983-1985: Ferdinand Juell, 1985-1987: Edvard Heiberg, 1987-2007: Arvid Heiberg, 2007-2020: Thor Furuholmen, 2020 - : Knut M. Ore.
Skuldbakkene
Skiklubben Skuld anla minst fire bakker på ulike steder i Nordmarka. Alle fikk navnet Skuldbakken. Den største og mest brukte Skuldbakken ble anlagt i 1907. Det var den andre av skuldbakkene og lå i åsen ved Ullevålseter og var forløperen til Ullevålseterbakkene. Bakk tålte hopp opp mot 35 meter. Klubbens første bakke ble anlagt i 1887 ved Sørbyhaugen ved Makrellbekken. SK Njård tok over driften av bakken i 1952. Den er siden blitt ombygd flere ganger, sist i 1968. Rester fra stillaset er fortsatt synlige. Den tredje ble bygget ved Åmot i Sørkedalen i forbindelse med klubben oppholde der. Den fjerde lå i Skjennungsåsen midt mellom branntårnet og Skuldstua. Den var anlagt 1907.
Madame Bovary (1934)
Madame Bovary er en fransk spillefilm fra 1934 regissert av Jean Renoir, etter Gustave Flauberts roman av samme tittel.
Handling
Kort tid etter dødsfallet til hans første kone, gifter Charles Bovary fra Normandie, seg med den velstående Emma Rouault i juli 1839. I sitt nye hjem havner Emma snart konflikt med sin nye svigermor. To år senere, misfornøyd med sin nye tilværelse og den enkle livsstilen til ektemannen sin, møter møter Emma kvinnebedåreren Rodolphe Boulanger og de innleder snart et kjærlighetsforhold.
Etter hvert avslutter Rodolphe forholdet deres, og Emma reiser sammen med ektemannen sin for å se en opera i Rouen, hvor Emma møter den yngre Leon som snart blir hennes nye elsker. Men når hennes gjeld hos handelsmannen Lheureux kommer opp i 8 000 fransk franc, forsøker Emma å få et lån - for å unngå at det blir tatt pant i hennes eiendeler.
Gunayan
Gunayan er en slekt av sommerfugler som hører til familien smygere (Hesperiidae).
Utseende
Middelsstore (vingespenn 40-50 millimeter), kraftige, mørke smygere. Vingene har en sterk, blålig eller grønnlig metallglans, forvingen gjerne med et hvit flekk.
Utbredelse
Artene er utbredt i den nordlige delen av Sør-Amerika.
Systematisk inndeling
Artene ble inntil nylig plassert i slekten Yanguna, som de ligner. Slektsnavnet Gunayan er et anagram av Yanguna.
Alpint under Vinter-OL 2006 – Utfor menn
Utforkonkurransen for menn under Vinter-OL 2006 ble avholdt i Colle, Sestriere 12. februar 2006.
Regjerende olympisk mester i øvelsen var Fritz Strobl, Østerrike, og regjerende verdensmester var Bode Miller fra USA, som vant utfor under VM i alpint 2005. Østerrikeren Michael Walchhofer ledet verdernscupen i utfor før de olympiske lekene, foran Strobl og amerikaneren Daron Rahlves.
Starten på løypen var på 2 800 moh og målgangen 914 m lavere med en lengde på 3,3 km. Vinneren Antoine Dénériaz holdt en gjennomsnittshastighet på109,2 km/t I løypen.
Alarm i syd
Alarm i syd, (originaltittel: Alerte au Sud) er et fransk/italiensk drama fra 1953 regissert av Jean Devaivre.
Handling
Jean og Serge, offiserer i den franske fremmedlegionen utstasjonert i det sørlige Marokko, blir vitne til mystisk eksperimentering angående et nytt konfidensielt våpen som tillater ødeleggelse av fly.
Men Serge blir drept i løpet av etterforskningen deres. Jean bestemmer seg derfor for å hevne Serge, ved å infiltrere den underjordiske organisasjonen med base i Marrakech, som er ansvarlig for «dødsstrålen»
Mælafoss kraftverk
Mælafoss kraftverk er et vannkraftverk i Stjørdal kommune i Trøndelag.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall i Mælaselva på 38 meter.
Junelle Bromfield
Junelle Bromfield (født 8. februar 1998) er en jamaicansk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp og mellomdistanseløp. Hun fikk bronse på 400 meter under U20-VM i friidrett 2016.
Roberto Gavaldón
Roberto Gavaldón (født 7. juni 1909 i Jiménez, Chihuahua i Mexico, død 4. september 1986 i Mexico by) var en meksikansk filmregissør.
Junelle Bromfield
2012 - 2013
Bromfield fikk bronse på 800 meter under det jamaicanske U18-mesterskapet i friidrett i 2012. Året etter kom hun på tredjeplass på 800 meter under uttakningsstevnet til CARIFTA Games 2013, men ble ikke tatt ut til å delta.
Mælafoss kraftverk
Kraftverket ble bygget i 1918 og fikk etterhvert installert 3 aggregater. Etter 61 års drift brant den siste generatoren, og kraftverket ble nedlagt.
Junelle Bromfield
2014
Hun deltok i U18-klassen i CARIFTA Games 2014, og kom der på andreplass på 800 meter, bak Faheemah Scraders, og kom på fjerdeplass på 1500 meter. I tillegg deltok hun på Jamaicas stafettlag som vant 4 x 400 meter stafett. I juli deltok hun i Junior-CAC-mesterskapet i friidrett 2014, og fikk også der sølv på 800 meter bak Faheemah Scraders. Hun deltok også på 1500 meter, der hun ikke fullførte, og på 4 x 400 meter der Jamaica ble diskvalifisert.
Mælafoss kraftverk
I 1985 ble kraftverket ombygd og tatt i bruk igjen.
I 2016 ble det solgt fra NTE til finske SV Vattenkraft og Bekk og Strøm. . Bekk og Strøm overtok Chr Salvesen & Chr Thams Communications Aktieselskap(CSCTCA) i 2015. CSCTCA ble kjøpt av Småkraft AS i 2022.
Junelle Bromfield
2014
Hun deltok i Sommer-OL for ungdom 2014, og fikk der 15. beste tid i innledningsheatene. Hun gikk dermed til B-finalen, der hun kom på sjuendeplass.
2015
Bromfield vant 400 meter og 400 meter hekk under uttakningsstevnet til CARIFTA Games, og ble dermed tatt ut til CARIFTA Games 2015. Der vant hun begge disse øvelsene i U18-klassen, og deltok også på Jamaicas lag som vant 4 x 400 meter stafett. På 400 meter hekk satte hun ny mesterskapsrekord med tiden 59,55. I juli deltok hun i Ungdoms-VM i friidrett 2015 i Cali i Colombia, der hun kom på sjuendeplass på 400 meter hekk.
Hun vant 400 meter og 400 meter hekk under Samveldelekene for ungdom 2015 i Apia på Samoa.
2016
Under uttakningsstevnet til CARIFTA Games 2016 vant hun 800 meter, og hun vant også denne distansen i CARIFTA Games som ble arrangert på Grenada med ny personlig rekord på 2:06,21. Der vant også Jamaica gull på 4 x 400 meter stafett, med Bromfield på laget. I det jamaicanske juniormesterskapet i friidrett (U20) kom hun på andreplass på 400 meter.
Hun ble tatt ut til å delta i U20-VM i friidrett 2016, og individuelt fikk hun bronse på 400 meter, bak Tiffany James og Lynna Irby. I tillegg fikk Jamaica sølv på 4 x 400 meter, etter at de fikk raskeste tid i innledningsheatene.
2017
Hun vant 400 meter under uttakningsstevnet til CARIFTA Games 2017, og hun vant 400 meter under CARIFTA Games. Hun var også med å vinne 4 x 400 meter der. I det jamaicanske mesterskapet i friidrett ble hun slått ut i semifinalen på 400 meter, der hun løp på 52,07.
2018
Hun deltok i Jamaica International Invitational 2018, og kom der på åttendeplass på 400 meter.
Marvel’s Runaways
Marvel’s Runaways er en amerikansk web-TV-serie skapt for Hulu av Josh Schwartz og Stephanie Savage, basert på tegneserien Runaways av Marvel Comics.
Rhenzy Feliz, Lyrica Okano, Virginia Gardner, Ariela Barer, Gregg Sulkin og Allegra Acosta spiller hovedrollene som «Runaways», seks tenåringer fra ulike bakgrunner som forenes mot sine kriminelle foreldre, «the Pride», spilt av Angel Parker, Ryan Sands, Annie Wersching, Kip Pardue, Ever Carradine, James Marsters, Brigid Brannagh, Kevin Weisman, Brittany Ishibashi og James Yaegashi.
Serien hadde premiere 16. november 2017 i Los Angeles, mens den ti episoder lange sesongen slippes på Hulu mellom 21. november 2017 og 9. januar 2018.
Selvaskasik
Selvaskasik (Cacicus koepckeae) er en fugl i trupialfamilien.
Marvel’s Runaways
Handling
Seks tenåringer, med forskjellig bakgrunn, forenes mot deres felles fiende: Deres kriminelle foreldre, som i fellesskap driver en organisasjon kalt Pride. I løpet av den andre sesongen er tenåringene på flukt fra foreldrene sine. De bor for seg selv, og forsøker å finne ut hvordan de kan stoppe Pride for godt.
Øysteins gate (Trondheim)
Øysteins gate er en blindvei ved Øya i Trondheim som går sørover fra Klostergata parallelt med Klosterenget og Gudruns gate. Den fungerer som adkomstvei til boligbebyggelse i området, som i hovedsak består av eldre eneboliger.
Gaten fikk sitt navn i 1878 og ble oppkalt etter kong Øystein Magnusson (1088–1123). Lengst sør mot enden av gaten i retning av Nidelva lå opprinnelig en stor del av hageanlegget til eiendommen Klosterenget. Denne eiendommen oppstod etter at Amager og Gustavsminde ble slått sammen i 1860-årene. Klosterenget bestod opprinnelig av et større hageanlegg med terrasser ned mot elven, hovedbygning og en sidebygning med tjenerbolig, stall og vognremisse.
Ved Øysteins gate 1 er det satt ned fem snublesteiner til minne om familien Isaksen, som ble henrettet i Auschwitz i 1943. Isidor Isaksen (født 1896) var styreformann for Det mosaiske trossamfunn i Trondheim.
Øysteins gate
Øysteins gate kan vise til:
Senatsplassen (Sankt Petersburg)
Senatsplassen (russisk: Сенатская площадь), tidligere Dekabristplassen (Площадь Декабристов) fra 1925 til 2008, og opprinnelig Petersplassen (Петровская площадь) før 1925, er en plass i St. Petersburg i Russland. Den ligger på Store Nevas venstre bredd, foran Isakskatedralen.
Plassen ble opprinnelig oppkalt etter Peter den store. I 1925 ble navnet endret til Dekabristplassen til minne om Dekabristopprøret som fant sted der i 1825.
Plassen avgrenses av Admiralitetsbygningen i øst. I vest er Senats- og synodebygningen (nå sete for Russlands konstitusjonsdomstol). Monumentet Bronserytteren pryder plassen.
Emil Audero
Emilio «Emil» Audero Mulyadi (født 18. januar 1997 i Mataram i Indonesia) er en indonesiskfødt italiensk fotballspiller som spiller for UC Sampdoria.
Lamborghini Revuelto
Lamborghini Revuelto (2023-) er en 2-dørs sportsbil fra italienske Lamborghini i Sant'Agata Bolognese.
Nikolaj Muravjov
Nikolaj Nikolajevitsj Muravjov (russisk: Николай Николаевич Муравьёв, født 15. september 1768 i Riga, død 20. august 1840 i Moskva) var en russisk offiser. Han var far til Aleksandr Muravjov, Nikolaj Muravjov-Karsskij, Mikhail Muravjov-Vilenskij og Andrej Muravjov.
Biografi
Muravjov ble ansatt i 1788 i den russiske flåte. Han deltok i krigen mot Sverige 1788–90 og havnet da i 1790 i svensk fangenskap, og ble løslatt etter freden i Värälä samme år.
Han var deretter kommandant på tsarinna Katarina IIs lystyacht.
Han gikk i 1796 over til landhæren som oberstløytnant og innrettet i 1797 på et gods nær Moskva en krigshøyskole for utdannelse av stabsoffiserer.