cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gudbjørg Fønhus Stensrud
I tillegg til fortjenstmedaljen som hun mottok i 2011 var hun også æresmedlem av Sør-Aurdal historielag og mottaker av kommunens kulturpris.
Waterford Harbour
På østsiden av havneinnløpet ligger neset Hook Head. Berggrunnen bestående av gammel rød sandstein og kalkstein ble brukt i århundrer til å lage kvernsteiner. Dunmore East (irsk: Dún Mór, «stor festning»), turiststed og fiskelandsby ligger på vestsiden av Waterford Harbour. Området Dunmore East ble på irsk omtalt som Gáll Tír, «de fremmedes land», et vitnemål om norrøne nordboere og vikinger som bosatte seg i området. Byen Waterford har gitt navn til havnen, og byens stedsnavn er avledet fra norrønt, Veðrafjǫrðr.
Hello Zepp
«Hello Zepp» er en del av Saw-filmseriens lydspor. Låten dukker opp flere ganger, og under flere navn og versjoner i løpet av filmserien, ofte i sammenheng med oppsummeringen i slutten av hver film.
Låten ble komponert av Charlie Clouser og dukket for første gang opp i slutten av Saw, den første filmen i Saw-filmserien. Låten skulle bringe en dramatisk tone til avslutningen av filmen, hvor det avsløres at motstanderen Zep Hindle bare er et offer for den virkelige morderen, the Jigsaw Killer (puslespill-morderen).
Selv om navnet til rollefiguren i filmen er «Zep», staves navnet i tittelen på låten «Zepp».
Skruppel (mål)
Skrupel eller skruppel (av latin scrupulus = spiss stein) er et urgammelt lengdemål som kan ha oppstått i oldtidens Egypt, men som trolig har kommet til Skandinavia via Romerriket og Tyskland. Som sådan inngikk skrupel i romersk inndeling med romertall(IV) (se forklaring under alen) og utgjorde ca. 0,171 mm. En skrupel utgjorde 1/12 linje og var i tidlig norrøn tid (omkring år 900) ca. 0,165 mm lang. Så lenge den var i bruk fulgte skruplen tommens utvikling og varierte altså i lengde gjennom tidene. Man har antatt at en skrupel kan ha sammenheng med en hårsbredd, men forholdet er ukjent.
Skrupel ble senere også tatt i bruk som vektmål, både innen utmynting av penger og som medisinalmåleenhet. Som medisinal vektenhet tilsvarte en skrupel i Danmark-Norge 1/3 drakme eller 20 gran – ca. 1,242 gram.
Kauko Wahlsten
Kauko Wilhelm Wahlsten (født 9. desember 1923 i Kymi, død 9. mai 2001 i Kotka) var en finsk roer som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Lommi vant en olympisk bronsemedalje i roing under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på den finske fireren som kom på tredjeplass bak Jugoslavia og Frankrike. Roerne på den finske fireren var Veikko Lommi, Kauko Wahlsten, Oiva Lommi og Lauri Nevalainen.
Nordstjernen
Nordstjernen, også kalt Polarstjernen, Stella Polaris eller bare Polaris, er den synlige stjernen som står nærmest himmelens nordpol, i dag mindre enn 1°. Fordi den viser hvor nord er, er den blitt en av himmelens mest kjente stjerner, selv om den sett fra jorden ikke er av de mest lys­sterke.
Nordstjernen er den klareste stjernen i stjernebildet Lille bjørn, og betegnes derfor som \ \alphaUrsa Minori. Ved hjelp av observasjoner gjort av den europeiske satellitten «Hipparcos» beregnet i man 1990-årene Nordstjernens avstand fra vår egen stjerne, Solen, til 460 lysår. Astronomer fra Canada, Ukraina og Belgia har ved høyoppløselige observasjoner av stjernens lysspekter senere fastslått at Nordstjernen befinner seg bare 323 lysår fra Solen. Nordstjernen har en tilsynelatende lysstyrke på 2,m12. Dens absolutte lysstyrke er -8,m6, som betyr at den er omtrent 2500 ganger så lyssterk som Solen, men når dens lys når frem til vårt solsystem, har det en intensitet som kun er ca. 4×10-9 Watt/m².
Nordstjernen er egentlig et system bestående av tre stjerner. Mens den ene følgesvennen kan sees tydelig gjennom små teleskoper, er den siste så nær selve Nordstjernen at den aldri har vært observert før Hubble-teleskopet tok disse bildene. I middelalderen het den også «Stella Nautica» og «Stella Maris». Engelskmennene kalte den for «Lodestar» akkurat som de kalte magneten for «lodestone». Den samme idéen lå også bak det norrøne navnet «Leiðarstjarna», nemlig stjernen som viser leia, altså retningen. (Leiðar er genitiv av hunkjønnsordet leið.) Da kompasset kom i bruk, fikk magneten det liktklingende norrøne navnet «leiðarsteinn».
Riacho dos Cavalos
Riacho dos Cavalos er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Pedro de Deza Manuel
Pedro de Deza Manuel (født 26. mars 1520 i Sevilla i Spania, død 27. august 1600 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal 21. februar 1578 av pave Gregor XIII, med Santa Prisca som tittelkirke.
Han var i slekt med kongen av Portugal.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Julia Furuta-Toy
Julia Ann Furuta-Toy (født i 1960 ) er en amerikansk karrierediplomat.
Fra 2016 til 2019 var hun USAs ambassadør i Malabo i Ekvatorial-Guinea. Fra september 2013 til august 2015 var hun chargé d'affaires ved den amerikanske ambassade i Oslo. Hun ledet USAs ambassade i Oslo i fravær av en ambassadør i en eksepsjonelt lang periode (23 måneder) i påvente av at en ny skulle bli bekreftet av Senatet. Hun kom til Norge etter å ha virket som en av USAs fremste diplomater i Ghana. I juni 2015 kunngjorde president Obama at han aktet å utnevne henne til ambassadør i Ekvatorial-Guinea. Senatet godkjente nominasjonen av Furuta-Toy den 22. oktober 2015. Hun virket som ambassadør i Ekvatorial-Guinea fra 11. februar 2016 til 25. februar 2019.
Jacob Hübner
Jacob Hübner (født 20. juni 1761 i Augsburg i Bayern, død 13. september 1826 samme sted) var en tysk entomolog.
Virke
Som zoolog arbeidet blant annet med å klassifisere insekter, særlig sommerfuglene. Han var en av de tidligste entomologene i Europa som begynte et systematisk arbeide på denne gruppen og han beskrev (autor) mange av de vanligste artene av sommerfugler, men også mange slekter og andre grupper.
Hübner var en dyktig designer og tegner. I tre år arbeidet han som dette i en bomullsfabrikk i Ukraina. På fritiden samlet han sommerfugler og både tegnet og beskrev dem. Sammen med noen arter fra hans hjemsted, Augsberg, ble de utgitt i arbeidet: Beiträge zur Geschichte der Schmetterlinge (1786–1790). Hübners viktigste arbeide var Tentamen, som utkom noe senere.
Forfatterskap - eget arbeid
Hübner har skrevet en rekke publikasjoner innen sitt fagfelt.
Hildebrandska husen
Hildebrandska husene var to bygninger i Rosenbad-kvartalet på Norrmalm i Stockholm. De ble bygget av rittmester David Henrik Hildebrand i årene 1780-1800 på samme tid som det nærliggende Bondeska palatset. Den første bygningen lå i Drottninggatan 3, og den andre mot nåværende Rosenbadsparken på Rödbotorget, og Strömgatan.
Bygningen i Drottninggatan ble omgjort av Erik Palmstedt og muligens bygde han selv fløyen mot Rödbotorget. Den nye bygningen, som var høyere enn Bondeska palatset ble bygget om slik at fjerde etasje ble skjult under et mansardtak hvor den nedre skråningen falt sammen med taket til Bondenske palatset. Selv vinduer og listverk ble tilpasset de fem vindusrader på palassets fasade mot elven Norrström
Huset mot Drottninggatan 3, var i 1832-1855 hotell, Hotel Garni.
Dragkal
Ordet er sammensatt av «dragene» og «kale» (tau).
Arve Staxrud
Arve Staxrud (født 6. september 1881, død 4. april 1933) var en norsk offiser, polarforsker og topograf. Mellom 1906 og 1920 deltok han i en rekke ekspedisjoner til Svalbard. I 1913 ledet han unnsetningsekspedisjonen til Nordaustlandet etter den tyske Schröder–Stranz-ekspedisjonen.
Good As Gold
Good As Gold (født 1991) er en svenskregistrert avlshingst etter Sugarcane Hanover. Hesten vant blant annet Svensk Travderby i 1995.
Som avlshingst har Good As Gold produsert blant annet elitetraveren Steinlager.
Valeria Gagealov
Valeria Gagealov (født 9. desember 1931 i Galați i Romania, død 9. februar 2021 i București ) var en rumensk film-, radio-, teater-, fjernsyns- og stemmeskuespillerinne.
Hun studerte ved Institutul de Artă Teatrală și Cinematografică «I.L. Caragiale» i București.
Hun død i București av covid-19, i en alder av 89 år.
Filmografi
Hennes filmografi var som følger:
Polycaon
Polycaon er en slekt av biller som borer i ved.
Douglas DC-2
Douglas DC-2 var et tomotors propellfly som ble produsert av Douglas Aircraft Corporation fra 1934. Flyet hadde plass til 14 passasjerer og var en videreutvikling av prototypen Douglas DC-1. Sammen med Boeing 247 var DC-2 det første passasjerflyet som ble bygget i metall i stedet for tre. Modellen hadde også opptrekkbart hjulunderstell, en robust vinge og vridbare propeller drevet av et par Bristol Pegasus stjernemotorer. I alt ble det bygget 156 eksemplarer av DC-2.
Polycaon
Utseende
Middelsstore (ca. 10-25 millimeter), langstrakte, nokså smale, blanke, svarte hettebiller. Hodet er stort og firkantet med små, rundet utstående fasettøyne. Kjevene (mandiblene) er ganske kraftige. Antennene er kortsere enn hodets bredde, tynne, de tre ytterste leddene noe større. Pronotum er avrundet, knapt så bredt som hodet. Dekkvingene er jevnbrede, fint og jevnt punkterte. Beina er slanke, nokså korte.
Trond Lie (regissør)
Trond Lie (født 28. september 1949 i Oslo) er en norsk skuespiller og regissør.
Polycaon
Levevis
Artene borer i ved av ulike løvtrær, mest i døde eller døende stammer, men kan også angripe friske. De utvikler seg langsomt og kan bruke opptil 20 år på larveutviklingen.
Oiva Lommi
Oiva Lommi (født 30. juni 1922 i Vehkalahti, død 23. juli 2000 i Kotka) var en finsk roer som deltok i de olympiske leker 1948 i London og 1952 i Helsingfors.
Polycaon
Utbredelse
Slekten er utbredt i den Nye verden, fra British Columbia i nord til Chile i sør.
Oiva Lommi
Lommi vant en olympisk bronsemedalje i roing under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på den finske fireren som kom på tredjeplass bak Jugoslavia og Frankrike. Roerne på den finske fireren var Veikko Lommi, Kauko Wahlsten, Oiva Lommi og Lauri Nevalainen.
Trond Lie (regissør)
Skuespiller
Lie er utdannet skuespiller fra Rogaland Teater 1967 og var ansatt i årene 1967–1970 på Rogaland Teater. Fra 1970 til 1976 var han ved Trøndelag Teater og i årene 1976–1993 på Oslo Nye. Han spilte større roller i blant annet Neshorn av Eugène Ionesco, Aladdin, Mørke midt på dagen, Eksperiment, Master Harold, Avbrutt sending, Arsenikk og gamle kniplinger og Broadway neste. Deretter ble han frilanser.
Han produserte og spilte monologene Du er moren min, Via Dolorosa og enakteren De angrende.
Regissør
Lie debuterte som sceneregissør i 1976 med Kennedys barn på Trøndelag Teater, og har satt i scene over et hundretalls forestillinger, ved alle landets teatre, samt på de private scenene Chat Noir, Chateau Neuf og ABC/Edderkoppen. Han har også hatt oppdrag i utlandet.
Lie var kunstnerisk leder for det nå nedlagte Bryggeteatret i første sesong, og hadde regi på åpningsforestillingen, Thorstad Hauger/Lies Karl Eugen Olsen fra Vika.
Han regisserer forestillinger i alle genre, spesielt komedie og musikaler, blant dem Chicago, Cabaret, Evita, Cole Porters Kiss Me, Kate, Sound of Music, Annie, Jeg elsker min kone, Sommer i Tyrol, Fantasticks, Miss Saigon, Bør Børson jr. og I blanke messingen. I andre genre kan nevnes Bjørneboes Til lykke med dagen, Ibsens Kjærlighedens Komedie, Albees Tre høye kvinner, Shakespeares Tvillingene, Ionescos Den skallede sangerinnen, Arnold/Bachs Den spanske flue, Kohts Svart Makker, Ayckbourns Sanne venner, Feydaus Loppen i øret, Haceks Svejk i første verdenskrig, Staffan Gøthes En utstoppet hund og Staffan Gøthes La strada del Amore, Simon Grays Opptatt på annet hold, McCoys De skyter hester, ikke sant? Arild Nyquist/Lie Flyvende fru Rosenkrantz, Gurneys Spisestuen, og Priestleys Det er fra politiet. Han har videre vært regissør for musikalske familieforestillinger som Snehvit og de syv dvergene, Pippi Langstrømpe, Felix' fantastiske orkester og Jungelboken, som har blitt satt opp på tre teatre. Lie har også regissert utespill, kabareter, konserter, events, revyer, radio og komedieserier for TVNorge, TV3 og TV 2.
I 2013 var Lie aktuell med komedien La Bet for Teatret Vårt, Happy Hour for Teater Ibsen, og musikalen Avenue Q for Musikkteaterhøyskolen i Oslo.
I 2014 satt han i scene Det året det var så bratt, en fest over Øystein Sundes produksjon for Teater Innlandet, og Blodig alvor for Nordland Teater. Året etter satte han i scene " Det merkelige som hende med hunden den natta" på Teatret Vårt. Sesongen 2016/2017 var han aktuell med forestillingene En jente er en halvferdig ting for Akershus Teater, Twigs for Hålogaland Teater og Fugletribunalet for Sogn og Fjordane Teater. Sesongen 18/19 regisserer han i samarbeid med forfatteren Maja Bohne Johnsen musicalen MACK, en familiekrønike for Hålogaland teater.
Douglas DC-2
I 1936 videreutviklet Douglas flyet og laget en større versjon med kraftigere Pratt & Whitney-motorer som ble kalt DC-3. Dette skulle senere bli en av de mest suksessrike flytypene i luftfartshistorien.
Alec John Such
Alec John Such (født 14. november 1952 i Yonkers i New York, død 5. juni 2022) var en amerikansk bassist som spilte i bandet Bon Jovi. Han forlot bandet i 1994 og har ikke offisielt blitt erstattet. I tillegg til å spille bassgitar koret også Such og til tider sang han deler av hovedstemmen i «Blood on Blood» på konserter.
Han har ungarsk opprinnelse (hans etternavn er Szűcs på ungarsk). I 2018 ble Bon Jovi og dermed Such innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Jackfrukt
Jackfrukt (Artocarpus heterophyllus) er en treart i morbærfamilien som opprinnelig kommer fra deler av Sør-Asia og Sørøst-Asia. Treet er vel tilpasset tropisk lavland. Frukten er den største frukten i verden som kommer fra et tre, og er sjelden mindre enn 25 cm i diameter. Selv et relativt spinkelt tre, bare 10 cm i diameter, kan bære store frukter. Frukten kan veie opp mot 36 kg, og bli opp mot 90 cm lang og en diameter på 50 cm. De søte, gule kappene rundt frøene er 3-5 mm tykke, og har en smak som kan sammenlignes med ananas, selv om smaken er mildere og mindre saftig.
Kultivering
Jackfrukten kommer opprinnelig fra områdene som inbefatter India, Bangladesh, Nepal og Sri Lanka. Det er også mulig at opprinnelsen også innbefatter Malayahalvøya, selv om det er mer sannsynlig at introduksjonen der er menneskeskapt. Jackfrukten blir kultivert på kommersiell basis i Sør- og Sørøst-Asia samt nordlig Australia. Den kultiveres også på deler av Hawaii, i Sentral- og Øst-Afrika, Brasil, Surinam og på øyene i De vestindiske øyer, slik som Jamaica og Trinidad. Jackfrukten er nasjonalfrukt i Bangladesh og Indonesia. Treet bærer frukter tre år etter planting.
Jackfrukten har spilt en viktig rolle i indisk landbruk (og kultur) siden uminnelige tider. Arkeologiske funn i India har avslørt at jackfrukten ble kultivert i India for 3-6000 år siden. Funn indikerer også at den indiske keiser Ashoka den store (274–237 f.Kr) oppfordret til dyrking av flere typer frukttrær, inkludert jackfrukt. Den indiske astronomen, matematikeren og astrologen Varahamihira (505–587 e.Kr) skrev et kapittel om behandling av trær i sin Brhat Samhita (en encyklopedi skrevet på sanskrit). Hans avhandling inkluderte en spesifikk referanse til transplantering eller poding på trær slik som jackfrukt.
Kommersiell tilgjengelighet
Utenfor landene hvor treet kultiveres, så kan frisk jackfrukt ofte finnes i asiatiske matbutikker eller markeder. Den kan også finnes hermetisert i sukkerlake eller frossen. Søte jackfrukt chips, som er fruktkjøttet som har blitt fritert i kokosolje eller tilsvarende, blir masseprodusert av flere forskjellige produsenter.
Retter og tilberedning
Jackfrukt brukes ofte i retter fra Sør- og Sørøst-Asia. Den kan spises umoden (ung) eller moden, tilberedt eller rå. Frøene kan også spises tilberedt eller kokt slik som bønner. De smaker tilsvarende kastanjer. Bladene fra treet brukes i noen tilfeller for å pakke inn dampede Idlier (en kake fra Sør-India).
Tilbereding
En uåpnet, moden frukt kan være noe illeluktende, noe tilsvarende råtne løk. Frøene er lysebrune til sorte, omtrent 2-3 tommer lange. Man smører ofte inn hendene med kokosolje, sennepolje eller parafin før man tilbereder jackfrukt, da resten av frukten er en løs, hvit masse som utsondrer en melkete, slibrig sevje som kan brukes som lim.
Ung frukt
Umoden (ung) jacfrukt kan spises hel. Ung jackfrukt er mild i smaken og har en distinktiv tekstur. Det indiske, bangladeshiske, srilankiske, indonesiske, kambodsjanske og vietnamesiske kjøkken bruker kokt, ung jackfrukt. I mange kulturer brukes jackfrukt kokt i karrier som råstoff.
<!--
Other preparations
-->
Tømmer
Tømmeret fra treet brukes i produksjonen av forskjellige musikkinstrumenter. I Indonesia brukes det for å lage deler av en Gamelan, og på Filippinene så brukes det myke tømmeret for å lage skroget i en Kutiyapi, som er en type lutt. Tømmeret brukes også for å lage kroppen av de indiske trommene mridangam og kanjira. Tømmeret brukes også for å lage møbler.
Kjerneveden i jackfrukt-treet brukes av buddhistiske munker i Sørøst-Asia som fargestoff, noe som gir munkekappene sin tradisjonelle brune farge.
Alexander Mayeta
Alexander Mayeta Kerr (født 22. februar 1977), cubansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2004 i Athen og 2008 i Beijing.
Mayeta vant en olympisk sølvmedalje i baseball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det cubanske laget som kom på andreplass i turneringen bak Sør-Korea. Cuba tapte finalen mot Sør-Korea med 2-3. Det var femte og siste gangen som baseball var med på det olympiske programmet.
Svijaga
Byen Uljanovsk ligger ved Svijaga. I Uljanovsk er Svijaga bare noen få kilometer fra Volga, men samløpet er først 200 km nord for Uljanovsk.
Den russiske borgen Svijazjsk fra 1551 ligger på ei øy i Svijagabukta i Kujbysjev-reservoaret.
Regjeringen Hans Hedtoft III
Regjeringen Hans Hedtoft III var Danmarks regjering 30. september 1953 – 1. februar 1955. Endringer: 1. november 1953, 29. januar 1955.
Den besto av følgende ministre fra Socialdemokratiet:
Handley Page Halifax
Handley Page Halifax var et britisk fire-motors tungt bombefly som ble benyttet av blant annet Royal Air Force under den andre verdenskrig. Flyet fløy første gang 25. oktober 1939, og var i tjeneste under hele krigen. Det siste flyvåpenet som brukte Halifax var det pakistanske, som pensjonerte sine fly i 1961.
Flyet ble også benyttet av Royal Canadian Air Force, Royal Australian Air Force, Royal New Zealand Air Force og av flyvåpenet i en rekke andre land. Det finnes i dag kun tre nogenlunde komplette Halifax på muséer rundt omkring i verden. To av disse ble hentet ut som relativt velbevarte vrak fra lokaliteter i Norge. Et av disse var med på angrepet mot slagskipet «Tirpitz» og måtte nødlande på innsjøen Hoklingen. Dette flyet ble hentet ut i 1973 og er utstilt på Royal Air Force Museum London. Et annet fly ble hevet fra Mjøsa og fraktet til Canada i 1995. Et fly landet i fjorden ved Malvik, og 4 overlevde av 6 i flymannskapet. Flyet ble funnet av studenter fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i 2014.
Etter 10 år med restaurering, sto NA337 ferdig på RCAF Memorial Museum i Canada. Halifax har stor betydning sett med norske øyne. Flere norske flygere og flymannskap fløy Halifax bombere under krigen. Flyet ble også nyttet av 138 og 161 skvadronene som stod for en rekke slipp av agenter og utstyr i Norge. Dette var operasjoner til støtte for MILORG og av SOE og SIS.
Kinasøte
Kinasøte (Gentiana sino-ornata) er en flerårig urt i søterotfamilien.
Anna Louise Strong
Anna Louise Strong (født 1885 i Friend i Nebraska i USA, død 1970 i Beijing i Folkerepublikken Kina) var en amerikansk kommunist vennlig  journalist som ble kjent for sine reportasjer fra  Sovjetunionen og Kina.
Hun begynte sine reiser i kommunistiske land i 1921, da hun dro til Sovjetunionen. Senere i 1920-årene reiste hun til de kommunistiske områdene i Kina, og ble kjent med Song Qingling og Zhou Enlai, og senere Mao Zedong.
Nøytrum
Nøytrum, eller intetkjønn, er et grammatisk kjønn i mange språk, deriblant norsk.
Norsk
I talt norsk er intetkjønn ett av tre (i bergensk to) kjønn arva fra urgermansk, og betegner gjerne gjenstander. De to andre er hannkjønn (maskulinum) og hunnkjønn (femininum).
Bokmål
Norske intetkjønnsord tar den ubestemte artikkelen et (nynorsk eit), og den bestemte artikkelen -et. I bokmål deler intetkjønnsorda seg inn i tre bolker som skiller seg fra hverandre i ubestemt flertall. Den første bolken har obligatorisk likhet med entallsformen, den andre har obligatorisk bøyd flertallsform (med -er/-re/-r) og den tredje har valgfrihet. Latinske lånord på -um kan ha bøyde former der -um faller, eller eller ha uregelrette flertallsformer.
Historikk
Flertall på -a kommer fra talt norsk, mens flertall på -ene er nedarva fra dansk. I Om en del retskrivnings- og sprogspørsmål fra 1898, som utgjorde grunnlaget for rettskrivingsreformen i 1907, var flertall på -a foreslått i ordet barna. I 1917 blei det tillatt å bruke -a i barna og be(i)na, og i 1938 kunne alle intetkjønnsord ha -a. Unntaket var der det fantes danske og norske former ved sida av hverandre. Da fikk det danske ordet bare -ene og det norske bare -a. Visse ord, som barn, fikk bare -a. Ved seinere rettskrivingsreformer har det vært ymse unntak for både -a og -ene, men fra 2005 er begge endingene helt jamstilt.
Endekonsonanten -t ble stum allerede i mellomnorsk tid, omtrent 1370–1525, men lever videre i skriftspråket av historiske grunner og for å unngå homografer. Bestemt form intetkjønn entall har tonelag 1, for eksempel landet, mens tilsvarende verb har tonelag 2, lande. Artikkelen og pronomenet det har også en stum -t.
Nynorsk
Nynorske intetkjønnsord tar den ubestemte artikkelen eit og enten -et eller ingen ending i bestemt form. Det fins to bøyinger, den sterke (første rad) og den svake (andre rad). Svake intetkjønnsord kan bøyes på samme måte som de sterke ved å skifte ut -a med -e i grunnordet. Ordet barn har valgfri flertallsform med u-omlyd, born. Dialektalt fins det flere slike, som votn og lond av vatn og land, men disse er ikke normert på nynorsk.
Historikk
I Ivar Aasens opphavlige landsmål hadde alle intetkjønnsord -t i bestemt form (huset, augat) og -i i bestemt flertall der det i dag er -a. Endinga -n stod også oppført i parentes (husi(n), augo(n)), men forsvant tidlig. Ved første rettskrivingsreform fra offisielt hold (i 1901) forsvant endinga -t i bestemt form av de sterke intetkjønnsorda, mens den fram til 1910 var valgfri for de sterke intetkjønnsorda. I 1917 kom -a inn ved sida av -i i bestemt flertall, samtidig som at svake intetkjønnsord som sideform kunne bøyes på samme måte som de sterke (auga – augo eller auge – auge). I dag er det bare auga, øyra og hjarta som kan ha denne bøyinga, men det har vært flere før (bl.a. nyra). I 1938 blei -a gjort til hovedform i bestemt flertall og -i til sideform. Endinga -i gikk helt ut av rettskrivinga i 2012.
Høgnorsk og riksmål
De uoffisielle, norske målformene høgnorsk og riksmål avviker fra de offisielle målformene i bestemt form flertall. I høgnorsk heter det ennå -i (husi), men -a er også tillatt. I riksmål er bare -ene godkjent, med unntak av at det også er mulig å skrive be(i)na og at det skal hete barna. Høgnorsk følger ellers nynorskens bøying, og riksmål stort sett bokmålets bøying.
Andre nordgermanske språk
De moderne nordgermanske språka stammer fra norrønt, som hadde tre kjønn nedarva fra germansk. Hvert kjønn hadde svake og sterke bøyinger. Intetkjønn er bevart i alle, men bøyingene er blitt forenkla i flere av språka.
Dansk
I skriftlig dansk er intetkjønn ett av to kjønn, der det andre er felleskjønn (utrum). Intetkjønnsord har ubestemt artikkel et og endinga -et i bestemt form entall. I ubestemt flertall brukes -e, -er eller ingen ending, og i bestemt flertall brukes -erne eller -ene. Barn har omlyd i flertall, børn. Visse vestdanske dialekter har bare ett kjønn, andre to eller tre.
Svensk
I flere svenske dialekter er intetkjønn ett av tre kjønn, som i norsk, men i skriftlig svensk er intetkjønn ett av to, som i skriftlig dansk. Svenske intetkjønn har ubestemt artikkel ett og bestemt form på -t, -et. I ubestemt flertall brukes -er, -r, -n eller ingen ending, og i bestemt flertall brukes -en eller -na.
I dialektene i midtre og nordlige Sverige er endingen -t stum, som i norsk, og det var tidligere også den vanlige uttalen i rikssvensk i disse delene av landet. Men nå blir -t nesten alltid uttalt skriftrett i hele Sverige.
Andre indoeuropeiske språk
Tidlig indoeuropeisk hadde sannsynligvis verken intetkjønn, hannkjønn eller hunnkjønn. Isteden oppstod et system med levende (animatum) og ikke-levende (inanimatum) substantiv. De ikke-levende orda hadde samme form i nominativ (subjektsform) og akkusativ (objektsform), mens de levende hadde ulike former. Anatoliske språk, som hettittisk, brøyt tidlig løs fra de andre indoeuropeiske språka, og har beholdt dette systemet.
I seinere indoeuropeisk utvikla de levende orda seg til hann- og hunnkjønn, mens de ikke-levende blei til intetkjønn. I indoeuropeiske språk som har bevart skillet mellom nominativ og akkusativ, har intetkjønnsord ennå lik form i nominativ og akkusativ.
Latin
Latin har arva alle kjønn fra urindoeuropeisk. Intetkjønnsord i nominativ og akusativ ender gjerne på -um i entall og -a i flertall, som viser seg i norske lånord fra latin ((et) faktum – fakta).
Moderne romanske språk
I vulgærlatin, som er forløperen til alle moderne romanske språk, falt intetkjønn sammen med hannkjønn. I rumensk oppfører intetkjønnsord seg nå som hannkjønnsord i entall og hunnkjønnsord i flertall. Slike ord fins også i italiensk, men klassifiseres oftest som hannkjønnsord. Fransk, portugisisk og spansk har mista alle spor av intetkjønnssubstantiv, men har ennå intetkjønnspronomen. Spansk har dessuten en egen bestemt artikkel til intetkjønn, lo bueno («det beste»).
Slaviske språk
I slaviske språk, deriblant russisk, serbokroatisk, polsk og bulgarsk, er intetkjønn ett av tre kjønn. De to andre er hannkjønn og hunnkjønn, der hannkjønn er delt opp i levende og ikke-levende hannkjønn, på samme måte som i urindoeuropeisk. De levende har ulik form i nominativ og akkusativ (som i hunnkjønn), og de ikke-levende har lik form (som i intetkjønn).
EM i duatlon 1997
EM i duatlon 1997 (europamesterskapet i duatlon) ble arrangert i Głogów i Polen i 1997.
Duatlon er en variant av triatlon, men uten svømming.
Hübner (andre betydninger)
Hübner er et familie eller slektsnavn.
Philip Weilbach
Philip Weilbach (født 5. august 1834 i Usserød på Sjælland i Danmark, død 22. november 1900) var akademisekretær og kunsthistoriker. Han skrev første- og andreutgaven av Danmarks største biografiske kunstnerleksikon, kjent som Weilbachs Kunstnerleksikon.
Bakgrunn
Philip Weilbach var søn av justitsråd Johan Philip Weilbach (1786 – 1856) og Martha Chrestence f. Muus (1794 – 1866).
Etter å ha tatt studentereksamen og filosofikum drev han estetiske og kunsthistoriske studier og skrev en del artikler i blader og tidsskrifter. Ved siden av dyrket han diktekunsten og ga blant annet ut en samling frie oversettelser av dikt.
Astrid Bjellebø Bayegan
Astrid Bjellebø Bayegan (født 22. februar 1943) var Norges første kvinnelige prost. Hun ble 28. mai 1989 prost i Drammen prosti og sokneprest i Bragernes prestegjeld. 25. mai 2008 tok hun farvel med sin menighet.
Philip Weilbach
Kunsthistorie
Etter hvert viet han seg mer og mer til studiet av kunsthistorien og sluttet seg til Niels Laurits Høyen. Han ble også sterkt påvirket som medlem av en estetiserende krets hvis hovedmenn var Bjørnstjerne Bjørnson og Clemens Petersen.
Geir Johnson
Geir Johnson (13. juni 1953, død 16. september 2021) var en norsk komponist, dirigent og musikkadministrator.
Astrid Bjellebø Bayegan
Bayegan tok teologisk embetseksamen på Menighetsfakultetet i 1972 og praktikum på Universitetet i Oslo året etter. Den første tiden arbeidet hun på Aker sykehus uten å være ordinert, men i 1975 ble hun ordinert i Hamar domkirke av biskop Georg Hille. I 1980 ble hun ledende sykehusprest på Aker sykehus, hvor hun arbeidet til 1984. Siden arbeidet hun på Blakstad sykehus i fem år før hun kom til Drammen, hvor hun fikk hele sin tjeneste som menighetsprest.
Philip Weilbach
Kunsthistorie
Etter sin hjemkomst utgav han i 1872 Maleren Eckersberg, i 1898 et minneskrift over H. V. Bissen (for Udvalget for Folkeoplysningens Fremme), og deltok 1871-79 sammen med professor Edvard Holm i oversettelsen av Cesare Cantùs Verdenshistorie.
Hans hovedverk er Dansk Konstnerlexikon 1877–78 og Nyt dansk Kunstnerlexikon 1896–97, kjent som senere Weilbachs Kunstnerleksikon.
Geir Johnson
Liv og virke
Johnson var cand.phil. med musikkvitenskap ved Universitetet i Oslo og filosofi ved Universitetet i Bergen. I perioden 1983–1987 arbeidet han som musikkoordinator ved Henie Onstad Kunstsenter. I 1985 startet han avantgardemusikkfestivalen Music Factory i Bergen, som i 2004 ble slått sammen med festivalen Autunnale til Borealisfestivalen. Han var med å etablere BIT20 Ensemble i 1989 og Opera Vest i 1992, som begge presenterer samtidsmusikk i inn- og utland. Opera Vest er i dag fusjonert inn i Bergen Nasjonale Opera.
Fra 1989 til 1994 var han president i Landsforeningen Ny Musikk og tok initiativ til opprettelsen av ensemblet Cikada, og etableringen av nye samtidsfestivaler i Trondheim, Harstad (Ilios) og Stavanger. I denne perioden var Ny Musikk vertskap for Verdensmusikkdagene i 1990, som ble begynnelsen på Ultimafestivalen. Han var også en av grunnleggerne av og festivalsjef for Ultima Oslo Contemporary Music Festival fra 1998 til 2009.
Philip Weilbach
Kunsthistorie
Ved siden av disse leverte Weilbach en mengde artikler til Nordisk Konversationslexikon, Dansk biografisk leksikon, Illustreret Tidende, Den danske Arkitektforenings Meddelelser osv.
Ricardo Saprissa
Ricardo Saprissa Aymá (født 24. juni 1901 i San Salvador i El Salvador, død 6. august 1990 i Alajuela i Costa Rica) var en salvadoransk-costaricansk-spansk idrettsutøver og fotballtrener. Foreldrene hans var av katalansk opprinnelse. Han spilte fotball på det spanske laget RCD Espanyol fra 1922 til 1933, og blei også spansk mester i landhockey og i tennis. Som tennisspiller deltok han både i Davis Cup og Sommer-OL 1924 i Paris, som deltaker for Spania. Han utøvde også polo. På 1930-tallet tok han over som trener for.
Philip Weilbach
Kunsthistorie
Fra 1883 til sin død var han Kunstakademiets sekretær.
I 1892 ble han Ridder av Dannebrog.
Geir Johnson
Liv og virke
I 2002 etablerte han Parkteatret Scene på Grünerløkka i Oslo, sammen med Pål Steigan og Henrik Nielsen. Året etter etablerte han Transposition, et samarbeidsprogram mellom elleve musikkinstitusjoner i Norge og Vietnam, som tok sikte på å styrke forbindelsene mellom de to land gjennom en jevnlig kompetanseoverføring mellom sammenlignbare institusjoner og miljøer. Prosjektet ble finansiert av Utenriksdepartementet i tidsrommet 2005–2015, og gjennomførte mer enn 300 prosjekter i løpet av perioden.
I 2013 var han en av grunnleggerne av Stiftelsen HEDDA, som bygger en musikkskole og et litteraturhus i Yangon, Myanmar. Den nye bygningen til Gitameit Music School finansiert via støtte fra det svenske Postkodlotteriet og private sponsorer, og bygningen ble innviet i februar 2017.
Ricardo Saprissa
I 1935 starta Roberta Fernández et guttelag i San José som fikk navnet Deportivo Saprissa, ettersom Ricardo Saprissa sponsa draktene deres og var delaktig i organiseringa. Etter hvert begynte laget å konkurrere på seniornivå, og i 1949 rykka det opp i eliteserien. Deportivo Saprissa er i dag Costa Ricas mest meritterte fotballag med hele 29 seriemesterskap, og blei kåra av FIFA til 1900-tallets beste lag i CONCACAF. Ricardo Saprissa fikk også klubbens hjemmestadion, Estadio Saprissa, oppkalt etter seg. Denne blei brukt som hjemmearena av landslaget fram til 2011.
Geir Johnson
Liv og virke
Han var aktiv som rocksanger i Johnny Banan Band i Bergen på slutten av 1970-tallet, samt som kor- og ensembledirigent gjennom 1970- og 1980-årene og urfremførte jevnlig verk av norske og internasjonale komponister. Som komponist har Geir Johnson spesielt blitt kjent gjennom samarbeidet med skulptøren Marit Benthe Norheim, som han har laget flere store prosjekter sammen med. I 2000 laget de «Rolling Angels» til innvielsen av Kulturkirken Jakob i Oslo, en installasjon som siden har vært på turné i England, Skottland og Danmark.
Deres rullende installasjon «Campingkvinner» ble bestilt av Stavanger Europeisk kulturby i 2008, og ble sett av om lag 500,000 mennesker. Siden har installasjonen vært vist en rekke steder i Danmark, på Island og i Finnmark. Den står i dag fast på Universitetet i Århus. For Den europeiske kulturbyen Århus 2017 har han bidratt med musikk til den seilende installasjonen Life-Boats, også den av Marit Benthe Norheim. Utover det har han skrevet om lag 50 andre verk for solister, kor og orkestre, og har hatt fremføringer av disse verkene i andre land.
Geir Johnson har skrevet artikler og forelest om musikk nasjonalt og internasjonalt. Han var redaktør for StudVest ved Universitetet i Bergen i 1979, for tidsskriftet Ballade 1986–1988, og spaltist i Bergens Tidende 1979–1985, i NRK P2 1985–1988, i Klassekampen 1988–1990, i Dagens Næringsliv 1992–1996 og i Aftenposten 1996–1998.
I 1986 ga han ut boka Norge i Melodi Grand Prix, et forsøk på å analysere et spesielt populærmusikkfenomen og i 2013 den skjønnlitterære boken NARA, om møtet med japansk musikk. I 2015 redigerte han boka Viet Nam Overtures, en artikkelsamling om Transposition.
I desember 2016 ble Geir Johnson tildelt TONOs Formidlerpris 2016.
I 2017 var han redaktør av Hundre års utakt, en artikkelsamling utgitt i forbindelse med Norsk komponistforenings 100-årsjubileum.
Han hadde styreverv i flere kulturinstitusjoner, blant annet som styreleder for Valdres Sommersymfoni.
Riachão (Paraíba)
Riachão er en kommune i delstaten Paraíba i nordøstregionen av Brasil.
Josefina Bakhita
Josefina Bakhita, eller Giuseppina, også kalt Fortunata, (født 1869 i landsbyen Olgossa i sultanatet Darfur, død 8. februar 1947 i Schio i Italia) var en sudanesisk-italiensk katolsk helligkåret nonne som opprinnelig var slavinne i sitt opphavsland Sudan på 1800-tallet. Hun ble midt i livet opptatt i den katolske kirke, og inntrådte som ordenssøster hos Canossasøstrene, en katolsk misjonskongregasjon grunnlagt av Magdalena av Canossa. Hun levde og arbeidet i Italia i over 40 år, blant annet som barnepike. I 2000 ble hun helligkåret av den katolske kirke.
Bakgrunn
Hun kom fra landsbyen Olgossa vest for Nyala og nær Mount Agilerei, og var en av daju folket; hennes respekterte og relativt velstående far var bror til landsbyens høvding. Hun var i en familie med tre brødre og tre søstre, og som hun skrev i sin selvbiografi: «Jeg hadde et lykkelig og sorgfritt liv, og visste ikke hva lidelse var».
Slavinne i Sudan
Da hun var rundt ti år gammel, ble hun i oktober 1879 kidnappet av arabiske slavehandlere sammen med en annen jente. På den tiden blomstret slavehandelen, og en av hennes eldre søstre var allerede tatt. Kidnapperne brakte dem til et slavemarked, men de klarte å rømme. Imidlertid ble de tatt igjen og solgt til en annen slavehandler. Behandlingen satte spor, for eksempel var det mye hun ikke kunne huske fra sin barndom, verken foreldrene eller sitt eget navn. Men hun ble kjent som «bakhita», som betyr «den heldige», et navn hun fikk av sine kidnappere fordi hun tross alt utstrålte en egen ro og harmoni. Hennes eiere tvangskonverterte henne til islam.
Stein Bråten
Stein Leif Bråten (født 3. november 1934 i Oslo) er en norsk sosiolog og sosialpsykolog med fagområder som kommunikasjon og dialog som fagfelt. Spesielt er han kjent for sin teori om modellmakt, og i 1989 ble han dr.philos. på et arbeid om førverbal kommunikasjon ved spedbarn. I sin forskning har han blant annet arbeidet med datasimulering av kommunikasjon mellom mennesker og dialogens gjensidige utvikling. Han er internasjonalt anerkjent for sitt arbeid på mor-barn interaksjon, og Bråtens kanskje mest kjente bok er innføringsboken Kommunikasjon og samspill fra 1998. Han er professor emeritus ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi ved Universitetet i Oslo og er blant annet medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.
Josefina Bakhita
Slavinne i Sudan
Til slutt kom de til El Obeid i Kordofan, der det var et annet slavemarked. Hun ble i alt solgt fem ganger på slavemarkedene der og i hovedstaden Khartoum i det som fortsatt var tyrkisk-egyptisk Sudan. Hennes første eier var en arabisk stormann som kjøpte henne som tjenestejente for sin datter. Hun ble godt behandlet inntil hun en dag knuste en vase som tilhørte hennes eiers sønn. Han slo henne og krevde at faren kvittet seg med henne.
Bakhitas andre eier var en tyrkisk offiser og hans familie. Kvinnene i husholdningen pisket Bakhita regelmessig. Som 13-åring ble hun tatovert med 114 snittsår, og salt ble strødd i sårene. Denne prosedyren var vanlig i Sudan; ved tvang ble mange slaver tradisjonelt merket med arr og tatoveringslignende merker.
Hennes femte og siste kjøper var den italienske konsulen Callisto Legnani, som kjøpte henne i 1882 på slavemarkedet i Khartoum etter at den tyrkiske offiseren reiste hjem. Han behandlet henne godt, og for første gang siden hun ble kidnappet forsto hun, behagelig overrasket, at her brukte ingen pisken når de ga henne ordrer. I konsulens hjem opplevde Bakhita fred, varme og øyeblikk av glede, selv om den alltid ble tilsløret av lengselen etter sin egen familie, som kanskje var tapt for alltid.
Stein Bråten
Dialogen
Bråten argumenterer for at en dialog, altså en samtale mellom to subjekter, aldri vil kunne forstås som en isolert handling. Subjektene vil alltid være påvirket av sine andre sosiale relasjoner og dette sosiale samspillet som vil pågå vil avgjøre hvordan den mellommenneskelige samtalen fungerer og fremføres. Følelser er noe som legges til et individ, men Bråten mener dette heller aldri kan forstås isolert. Ikke fordi følelsene er igangsatt av noen andre, men fordi følelsen kommer til uttrykk forskjellig avhengig av tilskuere/deltagere i det sosiale rommet individet deltar i. Bråten har også, ifølge enkelte kilder, bidratt til forskningen omkring hvordan evnen til intersubjektivitet utvikles. Begrepet har fått en posisjon som empirisk fenomen og benyttes nå som teori om menneskets sosiale vesens funksjon i et samfunn.
A Florida Enchantment
A Florida Enchantment er en amerikansk stumfilm fra 1914, regissert av Sidney Drew.
Josefina Bakhita
Til Italia
Da de kom til Genova, gikk Legnani, etter sterkt ønske fra sin kone, med på å la Bakhita være med dem. Hun fulgte sin nye «familie», som slo seg ned i Zianigo, en del av Mirano Veneto i regionen Venezia, og Bakhita ble deres datter Mimminas barnepike og venn. Hun bodde sammen med denne familien i tre år.
A Florida Enchantment
Handling
En ung kvinne oppdager et slags frø som kan få kvinner til å oppføre seg som menn, og som kan få menn til å oppføre seg som kvinner. Hun bestemmer seg for å ta et frø, og gir deretter en til hushjelpen sin - og en annen til sin forlovede.
Stein Bråten
Modellmakt
Teorien om modellmakt utgjør en deling av to typer situasjoner mennesker kan havne i. De to er modellsterke og modellsvake posisjoner. Makt, hvis definert som differansen mellom aktørers mulighet til å påvirke motpartens handlinger, avgjøres i teorien om modellmakt av hvilken posisjon du selv godtar at du er i. «Modellmakt vil si innflytelse på andre i kraft av en gjennomslagskraftig virkelighetsmodell som de andre tilskriver som kilde for endegyldige svar på spørsmål om et bestemt saksområde, og som utelukker spørsmålshorisonten for alternative perspektiver og virkelighetsdefinisjoner».
Tallinns rådhus
Tallinns rådhus (estisk: Tallinna raekoda) er en historisk bygning i Tallinns eldste byområde, bygningen kan dateres til 1322 og er i gotisk stil. Bygningen fikk dagens utseende ved en ombygning i årene 1402-1404. Bygningens karakteristiske spir ble ødelagt under flyangrep i mars 1944 og ble gjenoppbygget i 1950.
Linje (mål)
Linje (av latin linum via linea) er et urgammelt lengdemål som kan ha oppstått i oldtidens Egypt, men som trolig har kommet til Skandinavia via Romerriket og Tyskland. Man kan tenke seg en opprinnelse som et tverrmål av en strek gjort med et spisst våpen, kanskje et sverd, en spydspiss eller lignende. Som sådan inngikk linjen i romersk inndeling med romertall(III) (se forklaring under gamle romerske lengdemål) og utgjorde 1/12 uncia (romersk tomme).
Alfred Skar
Alfred Richard Otelius Skar (født 30. januar 1896 i Sørfold i Nordland, død 24. desember 1969) var en norsk pressemann, redaktør og politiker, hjemmehørende i NKP og AP.
Stein Bråten
Spedbarnsstudier
Bråten har også vært engasjert i forskning på samhandlingen mellom forelder og barn, da spesielt mor-barn forholdet. I hans innføringssbok Kommunikasjon og samspill fra 1998 forsøker han å stilisere teorier om hvordan barnet utvikler seg gjennom dialog både med andre og seg selv. Bråten har ved anledninger motsagt et skille mellom arv og miljø-debatten fordi han mener det er feil å i det hele tatt ta en av dem vekk. De forklarer hverandre og er implisitt avhengige av hverandre. «Medfødte disposisjoner kan ikke aktualiseres og utfoldes uten samspillsmessig næring og miljøtilbud» «Ikke bare er biologiske og kulturelle betingelser virksomme i forberedelsen til de første møter ansikt til ansikt. I ethvert møte oppstår noe nytt som virker tilbake på naturgitte og kulturgitte faktorer, og dermed nærer og overskrider dem».
Bibliografi
Nedenfor følger en liste over publikasjoner tilgjengelig som oversikt ved UiOs ansattsider.
Hui’an
Hui'an (kinesisk: 惠安县; pinyin: Huì'ān Xiàn) er et fylke i byprefekturet Quanzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. I 1999 hadde fylket en befolkning på 1,264,830 innbyggere.
Josefina Bakhita
Til Italia
Men så kjøpte de et stort hotell i Suakin ved den sudanske Rødehavs kysten, og fru Michieli ble i 1888 nødt til å reise dit for å hjelpe mannen med driften av hotellet. Det var meningen at Bakhita skulle komme etter og bli serveringsdame der.
Etter råd fra administratoren for Canossasøstrene i Venezia ble Mimmina i mellomtiden betrodd til en kostskole drevet av Canossasøstrene ved «Instituttet for Katekumener» i Venezia, og Bakhita ble med henne. Kongregasjonen var grunnlagt i 1808 av den hellige Magdalena Gabriela av Canossa, som kalte den «Døtre av Nestekjærligheten» (Institutum Filiorum a Caritate vulgo Canossiani - FdCC), men de kalles oftest Canossasøstrene. Deres formål var å undervise fattige jenter, gjøre tjeneste i sykehus og katekese i menigheter.
I instituttet lærte Bakhita å kjenne den kristne Gud Da fru Michieli vendte tilbake fra Afrika etter ti måneder, kom hun for å hente datteren og Bakhita. Men da fikk hun et sjokk, for Josefina, som hun fortsatt betraktet som sin eiendom, ga med uvanlig fasthet og mot uttrykk for at hun ville bli hos Canossasøstrene og tjene Gud. Fru Michieli ble sint over dette, og superioren skjønte at her måtte det høyere autoriteter til, så hun hentet patriarken og kongens stattholder. De erklærte at siden slaveri var illegalt i Italia, var Bakhita fri til å foreta sine egne valg.
Dåp, konfirmasjon, og ordenssøster
Få uker senere, den 9. januar 1890, mottok Bakhita dåpens sakrament, sin første kommunion og fermingens sakrament (konfirmasjonen) av patriarken av Venezia, kardinal Domenico Agostini. Hun fikk da dåpsnavnene Josefina Margareta Fortunata Maria. Bakhita ble snart klar over sitt kall å bli ordenssøster. Den 7. desember 1893 trådte hun inn hos Canossasøstrene, ble ikledd to år senere med ordensnavnet sr. Josefina (italiensk: Giuseppina). Etter novisiatet ble hun utspurt om sitt kall av den nye patriarken, kardinal Sarto, den senere pave Pius X (1903-14). Han ønsket henne velkommen i ordenen, og den 8. desember 1896 avla hun de høytidelige løftene i Verona, 27 år gammel.
Alfred Skar
Han jobbet som fisker, gårdbruker og anleggsarbeider, men ble tidlig engasjert i arbeiderpressen. I 1918 ble han redaktør for Folkets Frihet og i 1919 av Folkeviljen i Harstad. I 1922 ble han så konstituert redaktør i Nordlands Framtid. Året etter ble han formann i Nordland fylkes Arbeiderparti.
Hui’an
Kulturminner
Den gamle befestede byen Chongwu ligger i fylket, med sin kraftige bymur som skulle stå imot japanske piraters herjinger. Bymurene (Chongwu chengqiang, 崇武城墙) ble i 1988 oppført på listen over kulturminner i Folkerepublikken Kina.
Samferdsel
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.
Josefina Bakhita
Dåp, konfirmasjon, og ordenssøster
Hun tilbrakte de resterende femti årene av sitt liv som nonne. I 1902 ble hun overført til Schio nord for Padova i provinsen Vicenza, hvor hun arbeidet som syerske, kokk og portner og tok seg av de fattige. Hun fikk raskt ry for hellighet. Den 10. august 1927 avla hun evige løfter i Venezia. Hun ville gjerne ha vendt tilbake til Afrika for å arbeide for omvendelsen av sitt folk, men etter at en biografi om henne ble utgitt i 1930, ble hun en berømthet, og tiden gikk med til å holde taler, reise og samle inn penger til ordenen. Hun ble kalt «Madre Moretta». Fra 1936 til 1938 var hun i misjonsnovisiatet i Milano, igjen som portner. Deretter dro hun tilbake til Schio, hvor hun var under hele den andre verdenskrig.
A Florida Enchantment
Handling
Deretter oppstår en rekke merkelige situasjoner.
Alfred Skar
Ved den politiske splittelsen i Arbeiderpartiet dette året fulgte han NKP. Han ble formann i Nordland NKP, og hadde dette vervet fra 1924 til 1926. Han satt som medlem av partiets landsstyre fra 1923 og i sentralstyret fra 1925. Skar sto som stortingskandidat på partiets lister både i 1927 og 1930, henholdsvis som førstekandidat for Nordland og andrekandidat for Akershus.
Skåråfjell
Skåråfjell er et fjell helt nord i Skien kommune, øst for Eiangen. Toppen på 813,5 meter over havet er det høyeste punktet i Skien kommune.
Linje (mål)
Det er uklart om linjen ble inndelt som tideler eller tolvdeler til å begynnemed i Skandinavia, men siden tidelingsprinsippet er kjent fra alen (ca. 47,4 cm) omkring år 900 kan det være grunnlag til å tro at dette også gjaldt andre lengdemål på den tiden. I såfall utgjorde en linje 2,37 mm og var lik 1/200 alen (såkalte tommelalen) eller 1/10 tomme. Målet kan ha blitt videre inndelt som 10 skrupler(IV) á 0,237 mm.
Dersom linjen ble inndelt etter tolvdelingsprinsippet må i såfall stikken (ca. 55,3 cm) ha utgjort grunnlaget til å begynne med. En linje utgjorde i såfall 1/240 stikke eller 1/12 tomme omkring år 1100, tilsvarende ca. 2,304 mm (senere økende). Linjen ble videre inndelt som 12 skrupler(IV) á 0,2304 mm. Da fotsystemet ble innført utgjorde en linje 1/144 fot eller tilsvarende 2,1806 mm. Da foten ble justert til 31,375 cm i 1824 (Norge) ble en linje lik 2,1788 mm, i praksis opphøyd til 2,18 mm.
Josefina Bakhita
Dåp, konfirmasjon, og ordenssøster
På slutten av livet måtte hun gjennomleve lange, smertefulle år med sykdom. I sin smerte gjenopplevde hun tiden med slaveri, og mer enn en gang tryglet hun sykepleieren som stelte henne: «Vær så snill å løsne lenkene... de er så tunge!»
Alfred Skar
I to perioder satt han som redaktør for partiets avis i Svolvær, Friheten. Han ledet avisen i årene 1923 - 1927 og i 1928.