cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Philip Henslowe
Philip Henslowe (født ca. 1550, død 6. januar 1616) var en elisabethansk teaterentreprenør og impresario. Han huskes i dag hovedsakelig for sin Diary, Dagbok, en hovedkilde for informasjon om teaterverden i renessansens England.
Biografi
Henslowe ble født i Lindfield i Sussex i en familie med røtter i Devon. Hans far Edmund Henslowe ble i 1539 utpekt som Master of the Game, tilsvarende norsk tittel er tilnærmet jaktmester, for skogen Ashdown Forest i Sussex. Han holdt posisjonen fram til sin død i 1562. Før farens død ble hans søster giftet bort til Ralf Hogge, en jernmester som hadde klatret fra enkle kår til å styre sine egne bruk, og blant annet produserte kanoner for monarken. Henslowe opprettholdt forbindelsene med Sussex hele livet ved sine forretningsinteresser og sin familie hvor de fleste bodde her.
Ved 1570-tallet flyttet Henslowe til London hvor han ble medlem av Dyers' Company, et selskap som drev bleking av tøy. Han er nedtegnet som assistent til Henry Woodward, kjent for å være bailiff, fogd, for vicomte Montague, eieren av Cowdray Park og Battle Abbey i Sussex. Henslowe giftet seg med Woodwards enke, Agnes, og fra 1577 levde han i Southwark, rett mot fengslet Clink. Hans eldre bror Edmund, en handelsmann, eide også eiendom i Southwark. Det var en tid antatt at hans hustrus arv ga Henslowe hans begynnelse i forretningslivet, men det er ikke avdekket bevis som støtter denne antagelsen.
Hans suksess i forretninger synes å ha gitt ham en del sosial anerkjennelse; tidlig på 1600-tallet var han medlem av sognestyret, kirkeverge og oppsynsmann over de fattige i St Saviour’s krets i Southwark; under kong Jakob I hadde han posisjoner ved den kongelige husholdning, under Elisabeth I av England som Groom of the Chamber, deretter som Gentleman Sewer of the Chamber. Han fungerte også som en innsamler av pengehjelp til lekmenn.
Henslowe døde i 1616, fortsatt aktiv involvert i teaterlivet. Det samme året døde også William Shakespeare.
Teaterinteresser
I 1584 kjøpte Henslowe en eiendom kjent som The Little Rose i Southwark som inneholdt rosehager og ganske sikkert også et horehus. I 1587 bygde Henslowe og John Cholmley The Rose, det tredje av de store, permanente teaterhusene i London, og det første i Bankside. Fra 1591 ble Henslowe partner med teatergruppen Admiral's Men etter at selskapet hadde delt seg mellom The Theatres James Burbage over delingen av inngangspenger. Edward Alleyn, Admiral's Mens ledende skuespiller, giftet seg med Henslowes stedatter Joan i 1592, og Alleyn ble også en forretningspartner med Henslowe.
I 1598 reiste Burbages selskap (på den kalt for Lord Chamberlain's Men) det nye teaterhuset Globe Theatre i Bankside; Henslowe flyttet Admiral's Men til det nordvestlige hjørnet av byen, og inn i et sted som han hadde finansiert, Fortune Theatre. John Taylor, «vannpoeten», sendte klage til kongen på vegne av Watermen’s Company, for det antatte tap av forretning med å transportere teatergjester over elven Thames.
Henslowe hadde også interesser i teaterhusene Newington Butts Theatre og The Swan.
Forestillinger med dyr
Henslowe og Alleyn drev også Paris Garden, et sted med blodige dyrekamper. Tidlig i Jakob Is regime kjøpte det kontoret Keeper of the Royal Game, bestående av okser, bjørner og mastiffer. I 1614 bygde han sammen med Jacob Meade teaterhuset Hope Theatre i Bankside; designet med en bevegelig scene for både skuespill og dyrekamper. Det var det siste av de store teater uten tak som ble bygget før 1642. Dyreforestillingene endte opp som de dominerende forestillingene her. Innledning til Ben Jonsons Bartholomew Fair, framført ved Hope i 1614, klagde på at teateret var «like skittent som Smithfield, og like stinkende for hver smitt og smule». Teateret hadde ikke en fast leietaker for teaterforestillinger etter 1617. Etter hans død testamenterte han sin andel til Alleyn.
Henslowes dagbok
Henslowes dagbok er en verdifull kilde for informasjon om teaterhistorien for perioden. Det er en samling av minner og notater som nedtegner utbetalinger til forfattere, inntekter i teatrene, og liste over penger som ble lånt ut. Også av interesse er nedtegnelser av kjøp av kostbare kostymer og rekvisita for scenen, som dragen i Christopher Marlowes Doktor Faustus, noe som har gitt innsyn i framføringen av skuespill på elisabethanske teatre.
NBF
NBF kan ha flere betydninger:
Philip Henslowe
Henslowes dagbok
Dagboken er skrevet på baksiden av en bok med nedtegnelser til hans svoger Ralf Hogges jernverk, oppbevart av hans bror John Henslowe for perioden 1576-1581. Hogge var dronningens kanonprodusent, og produserte både kanoner av jern og kanonkuler for Royal Armouries, det kongelige våpenarsenalet, ved Tower of London. John Henslowe synes å ha fungert som hans agent, og Philip å ha klokelig gjenbrukt Hogges gamle regnskapsbok. Disse nedtegnelsene har også historisk verdi for informasjon om den tidlige jernindustrien.
Henslowe nedtegnet utbetalinger til 27 elisabethanske dramatikere. Med ulikt mellomrom bestilte han, kjøpte og produserte skuespill av, eller ga lån til Ben Jonson, Christopher Marlowe, Thomas Middleton, Robert Greene, Henry Chettle, George Chapman, Thomas Dekker, John Webster, Anthony Munday, Henry Porter, John Day, John Marston og Michael Drayton. Dagboken viser de varierende partnerskapet mellom forfatterne i en tid hvor mange skuespill var samarbeid. Det viser også at Henslowe var en forsiktig forretningsmann, sikret seg i form av rettighetene til forfatternes verker og holdt deres manuskripter mens han knyttet dem til seg med lån og forskudd. Om et skuespill var vellykket kunne Henslowe bestille en oppfølger.
Skuespill av William Shakespeare som Hamlet, Henrik VI, Del 1, Henrik V, Troll kan temmes og Titus Andronicus er nevnt i dagboken. Imidlertid er det ingen steder hvor navnet William Shakespeare blir nevnt (til tross for senere forsøk på falskneri av John Payne Collier).
Dagbokens historie
Papirene kom første gang i akademisk oppmerksomhet i 1780 da Edmond Malone fikk dem lånt fra biblioteket i Dulwich; papirene ble feilplassert og ble ikke gjenfunnet før 1790. Malone gjorde avskrift av de delene som han anså som relevant for hans variorum-utgave av Shakespeares verker; originalen ble levert tilbake til Dulwich etter hans død (og hans avskrift ble gitt til biblioteket en gang rundt 1900). Den neste forskeren som undersøkte manuskriptet var John Payne Collier som la inn forfalskninger som støttet hans egen private teori om Shakespeare.
Fairfield County (Connecticut)
Fairfield Countys totale areal er 2,168 km² hvorav 547 km² er vann. I 2010 hadde fylket 916,829 innbyggere og i 2014 945,438. Fylket har ikke administrasjonssenter, og fungerer kun som en geografisk enhet.
Fylket ble opprettet i 1666 og er et av de fire opprinnelige fylkene i Connecticut.
Anne Bøe
Anne Bøe (født 9. juli 1956 i Ålesund) er en norsk lyriker. Bøe er misjonærdatter, med oppvekst blant annet i Tanzania. Hun gikk i det første kullet på forfatterstudiet ved Høgskolen i Telemark – Bø
Juan Trippe
Juan Terry Trippe (født 27. juni 1899, død 3. april 1981) var en amerikansk luftfartspioner og grunnlegger av Pan Am, verdens mest prominente flyselskap på midten av 1900-tallet.
Tidlige år
Trippe ble født i New Jersey, 27. juni 1899, og på grunn av sitt fornavn ble han ofte tatt for å være av cubansk opprinnelse, men hans familie var av nordeuropeisk opprinnelse som hadde slått seg ned i Maryland i 1664. Trippe ble uteksaminert fra highschool i 1917, og senere Yale University i 1921.
Etter eksamen fra Yale, begynte Trippe å arbeide på Wall Street, men ble snart trett av dette. Han skaffet seg kapital ved å selge aksjeer til tidligere klassekamerater fra Yale og i 1922 startet han et nytt flyselskap som han kalte Long Island Airways. Selskapet fikk kort levetid, og nok en gang tappet han sine rike venner fra Yale, og investerte i et nytt selskap som fikk navnet Colonial Air Transport, dette selskapet fikk i oktober 1925 kontrakt på å fly luftpost. Han ble så interessert i å operere med flyvninger til Det karibiske hav og Trippe dannet The Aviation Company of the Americas. med base i Florida. Dette selskapet endte tilslutt opp i det som skulle føre til dannelsen av Pan Am,
Trippe og Pan Am
Pan Ams første flyvning tok av fra Key West, Florida 19. oktober 1927 til Havanna, Cuba med et chartret Fairchild FC-2 sjøfly fra West Indian Aerial Express i Den dominikanske republikk. Returen fra Havanna til Key West, med Pan Am Fokker F.VII, den 29. oktober.
Mårhund
Mårhund (Nyctereutes procyonoides), noen steder også kalt vaskebjørnhund, er et rovpattedyr i hundefamilien. På tross av navnet er den hverken en hund eller et mårdyr, men hører til blant slektningene til rev. Arten er semi-akvatisk og finnes i Norge, men den er uønsket her.
Juan Trippe
Trippe og Pan Am
Senere kjøpte Trippe China National Aviation Corporation (CNAC) for å kunne operere innenlandske flyruter i Kina, og senere, på 1930-tallet ble Pan Am partner i Panagra. Pan Am ble det første flyselskap som kunne tilby flyvninger over Stillehavet med de berømete Clipper flybåter
Mårhund
Klassifisering
Mårhunden har 42 diploide kromosomer (2n = 42) og klassifiseres i gruppen andre canider, sammen med ørehund og grårever. Klassifiseringen er imidlertid omdiskutert. I øyeblikket (2006) anerkjennes seks underarter, men noen forskere har antydet at de to japanske underartene (gjerne kalt tanuki), N. p. albus og N. p. viverrinus, kanskje utgjør en egen art. Dette fordi disse to underartene hadde færre kromosomer enn de kontinentale. De skiller seg dessuten også gjennom både fenotype og atferdsmessige forskjeller. Kromosomtaller for de to japanske underartene er imidlertid også omdiskutert, i det flere studier viser at det er 2n = 42.
Juan Trippe
Trippe og Pan Am
Trippe var styreformann for selskapet praktisk talt i hele tiden fra det ble grunnlagt og frem til Andre verdenskrig. Pan Am fortsatte å ekspandere gjennom hele krigen som et av de få selskaper som i liten grad ble berørt av denne.
Mårhund
Beskrivelse
Det vitenskapelige navnet betyr nattvandrer som ligner en vaskebjørn. Forskerne mener at linjen mårhunden tilhører skilte lag med de andre canidene for omkring 7–10 millioner år siden.
Juan Trippe
Trippe og Pan Am
Trippe er ansvarlig for mange nyvinninger innen luftfarten. Han var den som innførte økonomiklasse, og som gjorde flyreiser tilgjengelig for alle. Han var også den drivende kraft bak Pan Ams satsing innen hotellnæringen med dannelsen av hotellkjeden InterContinental.
Mårhund
Beskrivelse
Mårhunden har pelsmarkeringer og utseende som kan påminne om vaskebjørn (Procyon lotor), men den er ikke i slekt med denne arten. Den er et hundedyr som tilhører gruppen av hundelignende canider.
Mårhunden kan på avstand forveksles med en grevling eller en kortlemmet korsrev. Den har relativt lite hode med avrunda, små ører. Snuten er spiss og revelignende. Kjevene er utrustet med 42-44 tenner (3/3, c 1/1, p 4/4, m 2-3/3). Rovtennene er reduserte i størrelse, mens molarene er relativt store. Arten har en skulderhøyde på ca. 20 cm. Kroppslengden er ca. 50–68 cm fra snuten til haleroten, mens halen utgjør ca. 13–25 cm. Mårhunder veier normalt omkring 4–6 kg på vårparten, og ca. 6–10 kg sent på høsten (opp mot 12 kg har blitt målt). Europeiske dyr ser ut til å være noe større enn asiatiske. I Kina veier tispen i snitt 0,5 kg mer enn hannen.
Pelsen er tett og myk. De nordligste underartene har tett og kraftig underull, noe som gir pelsen et mer strittende utseende. Utfargingen varierer med underartene. Markeringene på hodet inkluderer hvitt på den fremre delen av snutepartiet og i ansiktet. Sort pels omringer øynene. Sorte markeringer løper også over rundt skuldrene og ned langs siden (som et kors). Ørene er runde og små og har sorte kanter. På kroppen ellers er pelsen dunkel brun til gulbrun, men den kan variere ganske mye fra sted til sted og årstid til årstid. De japanske underartene er gjerne mer rødbrune. I buken er pelsen lysere. På brystet og nedover bena er den mørk brunt til nærmest sort. den buskete halen er nærmest sort på oversiden og lys gulbrun på undersiden. Generelt sett kan man hevde at fargene blir mørkere og pelsen tykkere om vinteren. Labbene er runde og setter huskattlignende avtrykk, men større.
Utbredelse
Mårhunden hører opprinnelig hjemme i det fjerne østen (Sibir, Nord-Kina, Mongolia, Nord-Vietnam, Korea og Japan), men arten ble tidlig introdusert til Øst-Sibir i Russland. Derfra ble den i perioden 1927–1957 spredd videre til Vest-Russland og (1928–1950) Ukraina.
Arten (N. p. ussuriensis) ble så spredt videre til de europeiske delene av det tidligere Sovjetunionen, og derfra videre til store deler av Europa. Først vestover mot Baltikum og deler av Norden, der den etablerte seg hurtig i Finland (1931) og spredde seg videre mot det nordøstlige Sverige (1945) og, etter hvert, også til deler av Nord-Norge (1983) og Trøndelag i Norge. Fra Ukraina og Baltikum har den også spredt seg sørover til andre deler av Europa, blant annet til Belarus, Tsjekkia, Romania (1951), Polen (1955), halve Tyskland (1960) og deler av Østerrike. Finland og Polen har trolig de største populasjonene.
Mårhund regnes fortsatt ikke som etablert i Norge, og bare begrenset etablert i Sverige (helst Norrbotten og nordre Västerbotten). I 1983 ble det i Jakobsnes øst for Kirkenes funnet en død mårhund, den første registrert i Norge. Dyret hadde trolig falt ut over en skrent og slått seg i hjel. Siden har arten spredt seg. I 2007 ble det blant annet skutt flere individer i Midt-Norge. Disse innvandret trolig fra den svenske populasjonen.
Det er uklart hvor mange mårhunder det er i Norge. Foreløpig tyder mye på at det kun er snakk om enkeltindivider. Utviklingen i Norge vil avhenge av spredningen av den finske (betydelig) og svenske (begrenset) bestanden. Arten er uønsket i norsk fauna, og det er tillatt å jakte på mårhund året rundt. I Fremmedartslista 2018 er den plassert i kategorien svært høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og høy økologisk effekt.
Juan Trippe
Trippe og Pan Am
Trippe gav opp ledelsen av selskapet i 1968, men fortsatte å delta på styremøtene og han beholdte et kontor i selskapets bygning etter at han trakk seg tilbake.
Mårhund
Habitat
Mårhunden er en utmerket svømmer som foretrekker tett vegetasjon med løvskog og våtmarksområder, ofte i overgangssonen mellom skogs- og kulturmark. Arten trives i temperert klima, men det veldige utbredelsesområdet viser at den har vid temperaturtoleranse. Den finnes i høyder fra havnivået og opp i mot 3000 moh. Nordgrensen går ved en årsmiddeltemperatur på såvidt over 0 °C, med ca. 175 dager med snødekke og en vekstsesong på ca. 135 dager (for eksempel mellom 65°N og polarsirkelen i Finland, men med streifdyr lengre nord). Mildere vintre kan gi ytterligere spredning nordover. . Den er sky, men kjent for å stjele matrester og lignende i tilknytning til folk.
Atferd
Mårhunden har vintersøvn, noe som er enestående blant hundedyr. De sover gjerne parvis. Vintersøvnen begynner som regel i løpet av november og varer normalt til februar-april, litt etter klimaet på hvert sted. Vintersøvn er helt nødvendig for at dette dyret skal overleve, fordi det ikke klarer å lagre nok fett til å overleve uten. På høsten øker derfor kroppsvekten med opp mot 50 % før vintersøvnen tar til. Individer som ikke klarer å lagre nok fettreserver må jakte på mat på varme vinterdager for å overleve.
Mårhunden lever trolig i par eller små grupper som består av foreldre og årets avkom. Det blir imidlertid rapportert at de kanskje ferdes alene på dagtid. Tidligere trodde man at den primært var nattaktiv, men nyere studier har vist at den også kan være døgnaktiv. Det er også en mulighet for at dette kan variere fra område til område, siden arten regnes som svært sky. Det er kjent at mårhunden (som grevlingen) lager latriner, der familiemedlemmene både legger fra seg ekskrementer og urinerer.
Mårhunder kan ikke bjeffe, men er allikevel ganske vokale. De kommuniserer med hvin-, klynk-, knurr- og murrelyder, samt normalt kroppsspråk og markeringer. Mårhunden er ikke spesielt aggressiv; den foretrekker å gjemme seg framfor å slåss. Den kan også spille død om den blir truet.
Reproduksjon
Mårhunden blir kjønnsmoden når den er omkring 10 måneder. Pardannelser varer gjerne livet ut. Paringstiden tar normalt til i perioden februar-april. Hunnen bærer valpene i omtrent 60–63 dager og føder typisk 5–10 valper (opp mot 19 er kjent). Fødselsvekten er 60–110 gram. Som mange andre pattedyrunger blir de født blinde. Øynene åpner seg etter 9–10 dager. Tennene begynner å vokse ut etter 14–16 dager, men de dier i opp mot to måneder. Begge foreldrene hjelper aktivt til med å fø opp avkommet, som gjerne klarer seg selv fra de er omkring tre til fire måneder gamle. Det er hannens jobb å finne mat under svangerskapet og i den første tiden etter fødselen.
Ungdyrdødeligheten er stor. Omkring 60 % av valpene dør gjerne i løpet av de første tre månedene, og i Finland dør 88 % av mårhundene i løpet av første leveår. I gjennomsnitt lever kun 1 % til de blir 5 år gamle. Maksimum levetid i vill tilstand er normalt 7–8 år, men i ekstreme tilfeller kan den bli opp mot 10 år gammel (i fangenskap 13 år).
Ernæring
Mårhunden er opportunistisk og generalistisk i kosten, nærmest altetende. Den spiser også kadavre. Arten jakter og lever av fisk, smågnagere, fugler, amfibier, insekter og egg. Den er en ypperlig svømmer, som også dykker for å finne det den ønsker. Det er også kjent at den spiser slanger, firfisler, mollusker og krabber, samt røtter, løv, knoller, nøtter, frø, frukt og bær m.m. I Japan er den observert under klatring (en aktivitet som ikke er vanlig blant hundedyr) etter frukter og bær.
Predatorer (naturlige fiender) og konkurrenter
Trolig er både rødrev, grevling, mår og mink konkurrenter i kosten, men i hvilken grad vet man ikke.
Annet
Mårhunden kan være bærer av rabies, skabb, og bl.a. bendelormen revens dvergbendelorm som kan gi leversvikt hos mennesker. Dyret selv regnes som ufarlig for mennesker.
Tracy Jaeckel
Tracy Jaeckel (født 5. februar 1905 i New York, død 6. august 1969) var en amerikansk fekter som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Jaeckel vant en olympisk bronsemedalje i fekting under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det amerikanske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i kårde bak Frankrike og Italia. De andre på laget var George Calnan, Gustave Heiss, Frank Righeimer, Curtis Shears og Miguel de Capriles.
Kortison
Kortison er et steroidhormon (glukokortikoid) som produseres i binyrebarken, men det kan også produseres syntetisk. Kortison er i seg selv inaktivt, og må først omdannes i kroppen til kortisol for å få effekt. Det finnes mange syntetiske glukokortikoider som benyttes som medikamenter.
Begrepet kortison brukes ofte upresist i dagligtalen om glukokortikoider, særlig syntetiske.
De forskjellige glukokortikoidene har et stort antall virkninger i kroppens forskjellige organer og celler. De har derfor også mange bivirkninger når de benyttes i medikamentell behandling.
Som for alle glukokortikoider kan det være farlig å plutselig stoppe å ta kortison hvis det er brukt en lengre periode. Kroppens egen produksjon vil være nedregulert som følge av kunstig tilførsel av hormonet. Plutselig stans vil derfor føre til at kroppen ikke rekker å oppgradere egen produksjon av kortison raskt nok, og kroppen vil oppleve en mangel på kortisol. En gradvis reduksjon i dose når en skal stanse medisineringen er derfor nødvendig.
Den schwabiske krig
Den schwabiske krig (Schwabenkrieg, også kalt Schweizerkrieg i Tyskland og Engadiner Krieg) var en krig mellom det gamle sveitsiske forbund og den habsburgiske fyrstefamilien i 1499.
Regierungsbezirk Hildesheim
Regierungsbezirk Hildesheim var en av åtte Regierungsbezirke som under dannelsen av Niedersachsen i 1946.
Regierungsbezirk Hannover
Regierungsbezirk Hannover var en Regierungsbezirk i den prøyssiske provinsen Hannover og senere i den tyske delstaten Niedersachsen, som eksisterte fra 1885 til 2004. Forvaltningsenheten befant seg i den sørlige delen av delstaten, med sete i Hannover.
Regierungsbezirk Hildesheim
Forvaltningsenheten ble opprettet i 1885 i den prøyssiske provinsen Hannover. Forvaltningsenheten ble oppløst i 2004.
Bispebrua
Bispebrua var ei bru over Akerselva ved utløpet i Bjørvika i Oslo sentrum. Brua var ei jernbru oppført 1887 i Bispegata. Den ble ombygd 1938-39, og fjernet på slutten av 1960-årene, da Akerselva ble lagt i kulvert og Bispelokket ble anlagt.
Regierungsbezirk Lüneburg
Regierungsbezirk Lüneburg var en av fire Regierungsbezirke i den tyske delstaten Niedersachsen, lokalisert i den nordlige delen av Tyskland mellom de tre byene Bremen, Hamburg og Hannover.
Forvaltningsenheten ble opprettet i kongedømmet Hannover i 1823 som Landdrostei Lüneburg, omdøpt til Regierungsbezirk i 1885, og deretter omdannet til en forvaltningsenhet i den prøyssiske provinsen Hannover. Den 1. februar 1978 ble Lüneburg Region innlemmet i den tidligere Stade region. Liksom alle Regierungsbezirke i Niedersachsen, ble den oppløst i 2004.
Tømmerdoning
En tømmerdoning kan også bestå av to deler – bukk og geit, slik at tømmeret løftes helt opp fra bakken. Den bakerste delen, «geita», festes til framdelen, «bukken», med kjetting.
Narvik stasjon
Narvik stasjon (nordsamisk: Áhkánjárga) er en stasjon på Ofotbanen i sentrum av Narvik by. Den er endestasjon for persontrafikken på Ofotbanen, som har direkte tog til Kiruna, Luleå og Stockholm.
Stasjonen ble åpnet i 1902, den ligger 3,7 km fra Narvik havn og 46,6 meter over havet. Persontrafikken på hele strekningen mellom Narvik og Sør-Sverige blir fra og med juni 2008 drevet av det svenske, statlige jernbaneselskapet SJ AB.
Narvik rutebilstasjon ligger 1,5 km lenger mot sør. Busser mot Lofoten og Tromsø stopper ved Bromsgård ved E6, 300 meter fra jernbanestasjonen, ikke ved den.
Bispelokket
Bispelokket var en toplans trafikkmaskin i Bjørvika i Oslo. Trafikkmaskinen var et møtepunkt mellom Bispegata, som en del av E18, og Nylandsveien som en del av riksvei 162 (frem til 2010: riksvei 4). Bispelokket ble åpnet etappevis mellom 1966 og 1967. Den offisielle åpningen var i desember 1967. Anlegget ble tatt ut av bruk i 2011 og revet.
På det meste passerte 140 000 kjøretøy gjennom trafikkmaskinen per døgn. Bispelokket var Oslos trafikkale sentrum, og alle distanser til Oslo ble regnet hit. Den 31. oktober 2011 ble den nye rundkjøringen ved Postgirobygget brukt til å regne distansen til Oslo. Bispelokket opphørte som riksvei-til-riksvei-kryss da Bjørvikatunnelen åpnet i 2010, og E18 ble ledet utenfor. Antall biler gikk da ned til 40 000 i døgnet.
Bispelokket ble oppfattet som lite pent, og det ble tidlig klart at det skulle rives forbindelse med byutviklingen i Bjørvika på 2000-tallet. Bispelokket ble stengt fredag 28. oktober 2011 kl. 22:00. Rivingen tok fysisk til 4. november 2011 klokken 13:46 med blant annet statsminister Jens Stoltenberg som tilskuer, og var avsluttet 16. februar 2012. Det meste av trafikken på Nylandsveien ble i anleggsperioden flyttet til Nordenga bru (Østre Tangent) som åpnet 29. august 2011. Onsdag 1. februar 2012 kl 22:00 ble tunnelen og vegen under Bispelokket stengt for trafikk, og 2. februar 2012 kl 06:00 ble den lagt utenom trafikkmaskinen. Operagata og Havneveien ble dermed å fungere som en ny hovedvei i Bjørvika. Bispelokket ble så stengt for trafikk 22. januar 2013, og de siste restene av den ble så revet.
Plassen der Bispelokket stod er nå blitt tomteareal for det nye Deichmanske bibliotek, mens Sinsenkrysset nå har tatt over som Norges mest trafikkerte veikryss med over 100 000 kjøretøy i døgnet.
Regierungsbezirk Stade
Regierungsbezirk Stade var en av åtte Regierungsbezirke som under dannelsen av Niedersachsen i 1946. Forvaltningsenheten ble opprettet i 1885 i den prøyssiske provinsen Hannover og ble oppløst i 1978.
Jørgen Myrland
Jørgen Myrland (født 15. juni 1957 i Bergen, død 23. april 2016 ) var en norsk økonom og bedriftsleder.
Myrland var utdannet siviløkonom ved Norges handelshøyskole. Han arbeidet ved IBM fra 1982, Oracle fra 1990 og var deretter administrerende direktør i Sun i Norge fra oktober 1999 til november 2002.
I april 2016 ble Myrland funnet bevisstløs utenfor hjemmet sitt etter en sykkeltur. Han fikk behandling på sykehus i de påfølgende dagene, men livet sto ikke til å redde. Myrland døde 23. april 2016, som følger av hjertekomplikasjoner. Han ble 58 år gammel.
George VI Sound
George VI Sound er et sund som separerer Aleksanderøya fra Antarktishalvøya. Sundet er om lag 500 kilometer langt, men mesteparten av sundet er dekket av George VI isbrem. Sundet ble oppdaget av Lincoln Ellsworth som overfløy det i 1935, og videre utforsket av British Graham Land Expedition (BGLE) i 1936-1937 og av United States Antarctic Service (USAS) i 1940.
Krongods
Krongods er et benefisert gods og betegner en monarks jordeiendommer og bygninger.
George VI Sound
George VI Sound ble navngitt av John Riddoch Rymill, leder av BGLE, etter Georg VI av Storbritannia.
Krongods
Under visse former for styre kunne monarken etter eget forgodtbefinnende tilegne seg land, skog, forekomster og arbeidskraft (bønder). Disse skapte da inntekter og ressurser som monarken kunne benytte til drift og spesielle prosjekt, blant annet bygging av borger, festningsverk og krigføring. Økningen i nasjonens krongods kunne i perioder være spesielt stor, eksempelvis etter reformasjonen som medførte at tidligere klostergods ble konfiskert og innlemmet i krongodset. Reduksjon i krongods var merkbar i forbindelse med ressurskrevende aktiviteter som krigføring. I land der revolusjon ble gjennomført ble krongodset oppløst og fordelt etter den nye rådende filosofi.
Krongods ble ofte referert til i dokumenter under de latinske betegnelsene bona regalia, bona coronae eller bona acquisita. Det synes å være liten forskjell mellom bona coronae og bona regalia, men det tredje betegnelsen som å antyde eierskap av kongens familie framfor kronen som en institusjon. Forskeren Frode Iversen har argumentert for at utviklingen av bona regalia utgjør et nøkkelbegrep for å forstå veksten av en form for «over-regional makt» i nordlige Europa. Bona regalia var kongelig eiendom og gods tilhørende kronen, det kongelige kontor, men ikke til kongen i person. Bona patrimonialia var på den annen side kongens dynastiske eiendom.
På Færøyene kalles krongodset for kongsjørð, «kongsjord». I Tyskland før år 1800 ble de tyske fyrstenes krongods kalt for Kammergut eller Kameralgut. I 1800-tallets Tyskland ble statlige domener, som ble stilt til rådighet for fyrstenes nærmeste familie, kalt for Thronlehen. Under Weimarrepublikken kom staten og de tidligere fyrster i strid om statsdomenenes framtid.
Vágar lufthavn
Vágar lufthavn (IATA: FAE, ICAO: EKVG), Vága Floghavn, er Færøyenes eneste flyplass. Den ligger ca. 1,5 km fra stedet Sørvágur på øya Vágar. Fra 1963 ble Vágar lufthavn drevet av det danske luftfartsvesenet, Statens Luftfartsvæsen. Siden 2007 har Vágar lufthavn vært under færøysk administrasjon. Vágar lufthavn er hovedbase for Færøyenes nasjonale flyselskap Atlantic Airways.
Historie
Opprinnelig var Vágar lufthavn en militærflyplass som ble bygd av britiske styrker under 2. verdenskrig. Stedet ble valgt hovedsakelig fordi det var vanskelig å se fra havet og av eventuelle tyske krigsskip. Det første flyet landet her i høsten 1942.
Utvidelser på 2000-tallet
I 2002 åpnet Vágatunnilin under Vestmannasund, mellom øyene Vágar og Streymoy. Tunellen ga en fergefri forbindelse mellom lufthavnen, og resten av Færøyene. Inntil 2004 hadde Maersk Air en rute til København med Boeing 737-500, i konkurrase med Atlantic Airways. I 2007 overtok Færøyene eierskapet for lufthavnen, men den drives fortsatt av det danske luftfartsvesenet, Statens Luftfartsvæsen.
I 2011 ble rullebanen forlenget fra 1 250 meter til 1 799 meter, som gjorde at lufthavnen kunne bli benyttet av større flytyper, med ruter til destinasjoner lengre unna. Arbeidet startet i mai 2010, og den nye rullebanen ble åpnet 3, desember 2011. Tidligere kunne stort sett bare mindre fly som British Aerospace BAe 146 bruke lufthavnen, men Maersk Air hadde flyvninger med Boeing 737-500 med forsterkede bremser, og dermed var København den destinasjonen som lå lengst unna med sine 1300 km.
I mars 2012 tok Atlantic Airways i bruk Airbus A319 på ruter fra flyplassen og startet sommerruter til Barcelona og Milano. I 2014 ble rutene til Milano og London stanset på grunn av lav etterspørsel. I stedet ble det startet ruter til Mallorca og Aberdeen, der sistnevnte rute nå er flyttet til Edinburgh.
17. juni 2014 åpnet en ny terminal som økte passasjerkapasiteten til 250 000 i året.
Trafikkstatistikk
Alle tall er fra Vágar lufthavn.
Bakketransport
Lufthavnen ligger 47 km fra Tórshavn og har siden 2002 hatt vegforbindelse gjennom Vágatunnilin. Det går buss mellom lufthavnen og Tórshavn ca. 10 ganger i døgnet, og som tar om lag en time.
Soriano (departement)
Soriano (spansk: Departamento de Soriano) er et departement sørvest i Uruguay. Nabodepartementer er Colonia, Flores og Río Negro. Departementet hadde 82 595 innbyggere ved folketellingen i 2011 og dekker et areal på 9 008 km². Hovedstaden heter Mercedes.
Naturgeografi
Soriano ligger sørvest i Uruguay. Departementet grenser til Colonia i sør, mot Flores i øst, mot Río Negro i nord, og mot Argentina i vest. Den vestlige delen av departementet er fjellområder med elver og innsjøer. Mercedes ligger i denne regionen og er det økonomiske senteret i departementet.
I elva Rio Negro ligger El Palmar-demningen ved tettstedet Pueblo Palmar, på grensen til fylket Río Negro i nord. Det har 600 MW installert vannkraft, som gjør dette til landets kraftigste vannkraftverk.
Historie
Soriano ble opprettet i 27. januar 1816.
Kommuner
Soriano har to kommuner (municipios): Cardona og Dolores.
Regjering
Guvernøren (spansk: intendente) i Soriano er Agustín Bascou (Partido Nacional).
Ceredigion
Ceredigion er et grevskap i Wales. Det var tidligere en del av Dyfed, og var før det kjent som Cardiganshire (walisisk Sir Aberteifi). Det grenser mot Gwynedd, Powys, Carmarthenshire og Pembrokeshire, og mot vest ligger Cardiganbukten. Navnet betyr «Ceredigs land», som refererer til sønnen til Cunedda, en høvding som skal ha erobret store deler av Wales omkring det 5. århundre.
Grevskapet ble opprettet 1. april 1996. Mellom 1974 og 1996 utgjorde det et distrikt i Dyfed. Da det ble opprettet fikk det det tradisjonelle navnet Cardiganshire, men dette ble endret til det walisiske Ceredigion dagen etter.
De kambriske fjellene dekker mye av den østlige delen av Ceredigion, mens det i sør og vest er et flatere landskap. Høyeste punkt er Plynlimon, omkring 757 moh.. Fem elver har sitt utspring der: Severn, Wye, Dulas, Llyfnant og Rheidol. Den viktigste elven er Teifi, som markerer grensen til Carmarthenshire og Pembrokeshire. Langs kystlingen er det en rekke sandstrender.
312 Pierretta
312 Pierretta er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 28. august 1891 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Bakgrunnen for navnet er ikke kjent.
Kreuzberg
Kreuzberg er en ortsteil i bydelen Friedrichshain-Kreuzberg i Berlin. Kreuzberg var egen bydel inntil 2001 da Berlins forvaltningsreform dannet en ny bydel sammen med tidligere bydel Friedrichshain.
Kreuzberg fikk sitt navn fra den 66 m høye åsen Kreuzberg. Åsen oppsto i løpet av istiden da endemorenen ble dannet. Den var lenge kjent som Tempelhofer Berg da den lå like ved landsbyen Tempelhof. I 1821 ble et nasjonalminnesmerke oppført til minne om de tyske seirene i Befrielseskrigene mot Napoleon mellom 1812 og 1815. Minnesmerket som er tegnet av Karl Friedrich Schinkel har grunnriss som et jernkors, noe som er en teori om opphavet til navnet Kreuzberg (Korsberget).
I overkant av 160 000 tyrkiske innvandrere og deres etterkommere lever i Kreuzberg. Før Berlinmurens fall var imidlertid Kreuzberg mer dominert av tyrkere enn i dag. Da muren falt steg boligprisene i Kreuzberg. Bydelen ligger nær det gamle sentrum (Mitte) i øst, som inntil da hadde vært sperret av muren. Dette førte til at nye tyrkiske immigranter flyttet til andre steder i Berlin (blant annet til bydeler i Øst-Berlin) da boligprisene var lavere i disse områdene.
Cathrine Riis Lilleaas
I 2016 hadde Lilleaas en sentral rolle i oppstarten av en ny virksomhet med navnet Mediehuset Nydalen, dette i regi av sin stilling som lærer ved Nydalen vgs. Mediehuset Nydalen produserer lyd, tekst og bilde for å bygge faglig og sosial kompetanse blant Nydalen vgs. sine elever og lærere.
I 2008 ble Lilleaas kjent som forkjemper for å stå opp for lesbiske sine rettigheter for bistand til kunstig befruktning. .
André Barrais
André Barrais (født 22. februar 1920, død 15. januar 2004 i Brest) var en fransk basketballspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Barrais vant en olympisk sølvmedalje i basketball under OL 1948 i London. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i basketturneringen bak USA. Det var andre gang basketball sto på det olympiske programmet, og tjuetre lag deltok i turneringen. Frankrike vant semifinalen over Brasil med 45-33, men i finalen tapte de mot USA med 21-65.
Liechtenstein
Fyrstedømmet Liechtenstein er et lite land i fjellkjeden Alpene i Sentral-Europa mellom Sveits og Østerrike. Med sin fjelldominerte geografi er Liechtenstein en feriedestinasjon for mange som driver med vinteridrett, selv om det kanskje er mest kjent som et skatteparadis. Tross dette er ikke landet veldig urbanisert, det finnes ennå mange små, karakteristiske åkrer og gårder. Liechtenstein er det minste tyskspråklige landet i verden.
Åmot/Geithus
Åmot/Geithus er et tettsted i Modum kommune i Buskerud. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og består av de to sammenvokste stedene Åmot og Geithus som ligger ved Drammenselva fire kilometer sørvest for tettstedet Vikersund.
Liechtenstein
Geografi og klima
Liechtenstein består for det meste av fjellandskap (Alpene), men det er også noe lavland der.
Til tross for at landet er et fjelland, er klimaet i landet forholdsvis mildt og tilsvarer omtrent klimaet i Sør-Norge. Fønvinden fører til tidlig vår og lang høst. Om sommeren ligger temperaturene gjerne mellom 20 og 28 grader, mens de om vinteren sjelden går under 15 minusgrader.
Liechtenstein er sammen med Usbekistan det eneste landet i verden som verken grenser til hav eller grenser til land som grenser til hav.
Demografi
Ved utgangen av 2012 hadde Liechtenstein en folkemengde på 36,838 innbyggere.
75,7 % (2003) er katolikker, 10,9 % har ingen religiøs tilhørighet, 7,0 % er protestanter og 4,2 % er muslimer. Fra 1997 eksisterer det katolske erkebispedømmet Vaduz, som utgjør hele Liechtenstein.
Historie
Utdypende artikkel: Liechtensteins historie
Fyrstedømmet er utgått fra Liechtenstein-slektens ervervelse av herskapet Schellenberg (1699) og grevskapet Vaduz (1712). Den tyske keiser Karl VI opphøyet grevskapet og liechtensteinerne i riksfyrstestanden. Navnet Liechtenstein stammer fra Borgen Liechtenstein ved Mödling.
Da Det tysk-romerske rike ble oppløst trådte fyrstedømmet Liechtenstein som suveren stat inn i Rhinkonføderasjonen og fra 1815 i det tyske forbund. Da dette ble oppløst 1866 forble det en uavhengig tysk stat, og var en av få tyske stater som ikke ble en del av den føderale staten kalt Det tyske rike i 1871. Inntil første verdenskrig var Liechtenstein sterkt forbundet med dobbeltmonarkiet Østerrike-Ungarn. Etter at dette ble oppløst knyttet Liechtenstein seg sterkere til Sveits, tok i bruk deres valuta og inngikk en tollunion. Landet ble spart for annen verdenskrig på grunn av sin politiske nøytralitet. Landet har siden opplevet stor næringsmessig vekst.
Politikk
Utdypende artikkel: Liechtensteins politikk
Liechtenstein er et konstitusjonelt monarki, styrt av en fyrste. Den nåværende fyrsten, Hans Adam II, etterfulgte sin far i 1989. I 2004 overlot han regjeringen av landet til sin sønn Alois, fyrstetittelen får Alois imidlertid først etter farens død. Landets parlament kalles landdagen, og består av 25 representanter valgt av folket (15 fra Oberland og ti fra Unterland). Regjeringen består av fem medlemmer.
I en folkeavstemning 1. juli 1984 gav Liechtensteins mannlige velgere med knepent flertall kvinner stemmerett i nasjonale (men ikke lokale) valg. 2 370 stemte for (51.3 %), mens 2 251 stemte mot. På kommunenivå fikk kvinnene stemmerett mellom 1976 og 1986, som det siste landet i Europa. De tre siste kommunene, Balzers, Triesen og Triesenberg gav kvinnene stemmerett i 1986.
I motsetning til de fleste andre konstitusjonelle monarkier, har fyrsten betydelig makt, noe som har vært gjenstand for debatt i senere år. En folkeavstemning om ny forfatning i mars 2003 gav fyrsten enda større fullmakter. Hans Adam, som bor i et stort slott på det man kan kalle en fjellknaus ovenfor hovedstaden Vaduz, hadde truet med at han og fyrstefamilien ville flytte sin residens til Wien (der fyrstefamilien bodde frem til 1938) hvis folket ikke stemte ja til den nye forfatningen. Avstemningen gav et stort flertall for, og bekreftet i alle fall tilsynelatende fyrstefamiliens brede popularitet i Liechtenstein.
Kommuner
Liechtenstein består av to landskap (Landschaften) – Oberland og Unterland – som igjen er delt inn i elleve kommuner (Gemeinden). Oberland har totalt 23,678 innbyggere, mens Unterland har 13,160 totalt (til sammen 36,838).
Forsvar
Liechtenstein avskaffet militæret i 1868, men har likevel en allmenn verneplikt i sin grunnlov (§ 44). I katastrofer er militæret av Øst-Sveits (Territorialregion 4) ansvarlig.
Utenrikspolitikk
Liechtenstein ble medlem av FN i 1990, og er sammen med Sveits, Norge og Island et av de fire medlemmene i EFTA. Landet er også tilsluttet EØS.
Det er en konflikt mellom Liechtenstein på den ene siden og Den tsjekkiske republikk og Slovakia på den andre siden. Konflikten vedrører konfiskasjon av jord- og skogeiendommer på rundt 1 600 km², slottseiendommer, kunstsamlinger og andre verdier tilhørende fyrstefamilien og rundt 30 andre liechtensteinere av daværende Tsjekkoslovakia etter annen verdenskrig som følge av Beneš-dekretene. Som følge av at Liechtenstein var nøytral under andre verdenskrig, har Liechtenstein alltid hevdet denne konfiskeringen som rettsstridig. Beneš-dekretene er fra et folkerettslig synspunkt også ugyldige. For å hindre at Liechtenstein søker erstatning som følge av forholdet, har ikke Tsjekkia og Slovakia ønsket å gi en anerkjennelse av Liechtenstein som suveren stat med tilbakevirkende kraft. Liechtenstein anerkjenner derfor heller ikke de to andre statene, noe som skapte problemer i forbindelse med EØS-utvidelsen. Tvistesaken vedrørende konfiskeringen forberedes nå, ifølge liechtensteinske myndigheter, for en behandling i Den internasjonale domstolen.
Økonomi
Utdypende artikkel: Liechtensteins økonomi
Fyrsten av Liechtenstein er blant verdens rikeste statsoverhoder, og befolkningen i landet har en av de høyeste levestandarder i verden.
Liechtenstein har en viktig finanssektor. De fem største liechtensteinske bankene har omkring 1 400 ansatte, og mange internasjonale banker har også etablert seg i Liechtenstein. LGT Bank eies av fyrstefamilien. Som i Sveits beskytter landets lover bankenes rett til ikke å utlevere informasjon om sine kunder.
Mange selskaper er registrert i landet av skattemessige årsaker. Faktisk er det flere selskaper enn mennesker i Liechtenstein. Landets industri produserer en stor del dyre spesialprodukter.
Liechtensteins økonomi er i tillegg til finanssektoren også sterkt fokusert på industri, produksjon og turistsektoren. Landbruk, som en gang var den viktigste økonomiske sektoren i Liechtenstein, spiller en marginal rolle i dag. Rundt 40% av arbeidsstyrken i Liechtenstein er ansatt i industrisektoren, som genererer ikke mindre enn 40% av landets årlige bruttoverdi. Mange industribedrifter er høyt spesialiserte og jobber i nisjemarkeder. Gjennom intensiv forskning og utvikling har et betydelig antall av dem blitt verdensledende. Optiske instrumenter, elektronikk, spesialmaskiner, legemiddel, kunstige tenner, keramikk og ikke minst frimerker som står for rundt 3% av statens inntekter. En av de kjente firmaene fra Liechtenstein er verktøyprodusenten HILTI.
Liechtenstein benytter sveitsiske franc, men preger også egne mynter ved særlige anledninger.
Liechtenstein er et skatteparadis, hvor det hersker full taushetsplikt om samtlige bankinnskudd samt skatteforhold.
Høytider og fridager
Det er 18 offentlige helligdager. De fleste er hentet fra kirkeåret. Unntak fra dette er første nyttårsdag, arbeidets dag 1. mai og nasjonaldagen 15. august. De kirkelige helligdagene er helligtrekongersdag 6. januar, kyndelsmesse 2. februar, den hellige Josefs dag 19. mars, langfredag, andre påskedag, Kristi himmelfartsdag, andre pinsedag, Kristi legemsfest, jomfru Marias fødselsdag 8. september, allehelgensdag 1. november, Maria unnfangelsesdag 8. desember, julaften, første juledag, sankt Stefans dag (andre juledag) og sylvesteraften (nyttårsaften).
Kultur og turisme
Utdypende artikkel: Liechtensteins kultur
Kultur
Til å være et så lite land har Liechtenstein et imponerende antall kunstneriske og kulturelle aktiviteter, og en blomstrende ungdomskultur. I tillegg til forskjellige kulturorganisasjoner finnes det et nytt landsmuseum, åpnet i november 2003. Det finnes også kunstmuseum, skimuseum, postmuseum, flere lokalmuseer, og i Schaan Theater am Kirchplatz. I oktober 2003 ble Kleintheater Schlösslekeller (småteateret Slottskjelleren) åpnet i Vaduz.
Liechtenstein Museum of Fine Arts er et statlig museum for moderne kunst i sentrum av Vaduz. Liechtenstein National Museum viser fyrstedømmets historie og dens flora, fauna og kultur. Det er også en rekke mindre museer som fokuserer på lokale tradisjoner og en rekke andre temaer
Bandet Elis kommer fra Liechtenstein.
Turisme
Turismen er viktig for Liechtenstein, å i tillegg til museum og teater er det også slott og fotturer populært for turistene.
Vaduz Castle ligger på en åsside med utsikt over hovedstaden Vaduz. En sti fører fra sentrum av byen opp til slottet 120 vertikale meter over. Slottet er symbolet på Vaduz og residensen til Prinsfamilien. Det er ikke åpent for besøkende. Symbol til landets sørligste kommune, Balzers, Gutenberg slott kan sees mange kilometer unna. Denne middelalderske festningen er gratis for besøkende hele året. St. Nikolaus sognekirke er den romersk-katolske sognekirken til Balzers kommune i fyrstedømmet Liechtenstein. Kirken viet til Nicholas av Myra ble bygget mellom 1909 og 1912.
Det er mange fine fotturer å velge mellom, både med og uten guide. Princes Way Hike er det klassiske vandringstur i høy høyde i Liechtenstein. Den starter ved Alpe Gaflei 1400 meter over havet og gir fantastisk utsikt når den krysser en rekke seksjoner sikret med ståltau og håndtak på vei opp over Three Sisters-fjellene, forbi Alpe Gafadura og tilbake til Gaflei. Den historiske Eschnerberg-stien mellom Bendern og Schellenberg lar besøkende oppdage den gamle opprinnelsen til Liechtenstein og fører opp til de forhistoriske bosetningene Lutzengütle og Malanser. Et annet populært turområde er Malbun, fjellandsbyen ligger i Liechtenstein-Alpene 1600 meter over havet. Det spesialiserer seg på familievennlige aktiviteter, både sommer og vinter. Grossabünt Outdoor Leisure Centre i Gamprin er Liechtensteins nyeste svømme- og fritidsanlegg og dekker et samlet areal på 4,5 hektar.
Det er selvfølgelig også en rekke vingårder i fyrstedømmet hvor gjestene kan smake et utvalg av viner. Den mest kjente av disse er prinsen av Liechtenstein vingård og dens "Herawingert" vingård med en førsteklasses beliggenhet i Vaduz.
Sport
Fotballag fra Liechtenstein spiller i sveitsiske ligaer. FC Vaduz er landets mestvinnende fotballklubb, og har ved flere anledninger spilt i den den høyeste ligaen i Sveits, Axpo Super League. Gjennom å ha vunnet den hjemlige cupturneringen i fotball en rekke ganger har FC Vaduz vært et vanlig innslag i europaligaen og dens forløpere. FC Vaduz spiller i likhet med landets fotballandslag sine hjemmekamper på Rheinpark Stadion.
Alpin skiidrett er vanlig i Liechtenstein, og er en idrett landet har hevdet seg i utenfor egne grenser. Hanni Wenzel har blant annet vunnet en bronsemedalje under de olympiske vinterleker i 1976, samt to gullmedaljer og en sølvmedalje under de olympiske leker i 1980. Hennes bror Andreas Wenzel har blant annet vunnet en olympisk bronsemedalje fra vinterlekene i 1980, i tillegg til en bronsemedalje i 1984. Landet har tilsammen tatt ti olympiske medaljer, alle i alpint. Den siste kom i 2018, hvor Tina Weirather tok bronse i Super-G. Dette gjør Liechtenstein til det landet i verden som har flest olympiske medaljer per innbygger. Liechtenstein er også det eneste landet som kun har tatt olympiske medaljer i et vinter-OL og ikke i et sommer-OL.
Andre kjente idrettsutøvere er Marco Büchel, Ursula Konzett, Paul Frommelt, Willi Frommelt, Birgit Heeb-Batliner, Mario Frick, Stephanie Vogt, Marina Nigg og Tina Weirather.
Trebåter og treskips anatomi
Trebåter og treskips skrog er konstruert for å gi optimal styrke både langskips og tverrskips. Treemnene kan variere i omfatning og utførelse, avhengig av størrelse og bruksområde. Ved byggingen av større skip er det nødvendig med omfattende forsterkninger i skroget langs og tvers eller mellom ulike dekk. Det kan også være nødvendig med diagonale forsterkninger.
Se også
består av et detaljert tre-system samvirker med hverandre for
Computing machinery and intelligence
Computing machinery and intelligence var en artikkel skrevet av den britiske matematikeren Alan Turing. Artikkelen ble publisert i 1950. Det var en viktig artikkel som omhandlet temaet kunstig intelligens hvor begrepet som nå kalles turingtest ble introdusert.
Turing viste store og visjonære tanker om datamaskiner og kunstig intelligens i denne artikkelen som sto i filosofitidsskriftet Mind i oktober 1950.
Ivan Bátory
Ivan Bátory (født 3. mai 1975 i Liptovský Mikuláš) er en slovakisk langrennsløper. Han debuterte i verdenscupen i italienske Santa Caterina i desember 1993, bare 18 år gammel. Han gikk 30 km klassisk og ble nummer 89 av 107 som fullførte, over ni minutter bak vinneren Vladimir Smirnov. Han bemerket seg for alvor i internasjonal sammenheng i 1995, da han vant sølvmedaljen på 10 km klassisk under juniorverdensmesterskapet i Gällivare.
Han har deltatt i OL ved fem anledninger (Lillehammer 1994, Nagano 1998, Salt Lake City 2002, Torino 2006 og Vancouver 2010). Den beste individuelle plasseringen er en 15.-plass på 50 km fristil fra Nagano 1998. Han har også deltatt i samtlige sju verdensmesterskap som har vært arrangert siden VM 1995 i Thunder Bay. Den sterkeste VM-plasseringen er sjetteplassen på 15 km klassisk under VM 2003 i Val di Fiemme.
Per 18. desember 2007 har Bátory gått 159 renn i verdenscupen. Hans foreløpig beste resultater er tre tredjeplasser: