cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bjerke Idrettslag
Bjerke Idrettslag (Bjerke IL) er en idrettsklubb fra Nannestad i Akershus som ble stiftet i 1936. Klubben er mest kjent for sin langrennsavdeling, men har også grupper innen fotball og skiskyting. Fotballgruppen er skilt ut i klubbenheten Bjerke IL Fotball, mens langrenn- og skiskyttergruppen har navnet Bjerke IL Ski. Tidligere hadde klubben også en aktiv friidrettsgruppe.
Bjerke IL Ski har et flott ski- og skiskytterstadion på Nordåsen i Maura. Skiskytterstadionet ble asfaltert på standplass i 2009. Bjerke IL Ski har flere store skiskytterrenn på Nordåsen skistadion hvert år, blant annet Bendit/Bama Skiskytterfestival og Nordåsenrennet. Bendit/Bama Skiskytterfestival har Bjerke arrangert siden 2007, og klubben har en 5 års avtale med Bama om rennet. Bjerke IL Ski investerte i en ny løypemaskin i 2009/2010-sesongen. Bjerke IL Ski og Nannestad Skiklubb arrangerer også Dælhierennet hvert år i Nannestad sentrum, et skirenn for barn i alle aldre med løyper på 500 m, 1 km, 2 km og 5 km. Dæhlierennet har ca. 1000 deltagere hvert år. Bjerke IL har bygget nytt klubbhus på skistadionet Nordåsen i 2011/2012. Klubbhuset, som har kostet omtrent 6 millioner kroner er finansiert ved hjelp av støtte fra Nannestad kommune, som har betalt 60 % av byggekostnadene. Resten av bygget er finansiert av Bjerke selv og via diverse stønader og spillemidler fra Norsk Tipping. Det nye klubbhuset er 400 m² stort og rommer kjøkken, oppholdsrom (varmestue), garderober og toaletter. Den gamle varmestua på Nordåsen er til sammenligning et 25 m² stort rom og ble brukt til kjøkken/kiosk under skirenn.
Klubben ble norske mestere i langrenn, stafett for menn i 1980, 1981, 1983, 1989 og 1990. Kvinnene vant stafetten i 1984.
Klubbens mest kjente medlemmer har vært Lars Erik Eriksen og Anette Bøe. Begge er flere ganger norske mestere individuelt, og begge er mottakere av Holmenkollmedaljen. Roeren Alf Hansen var også aktiv i klubben der Terje Bogen i en lengre periode fungerte som hovedtrener
Livin’ on a Prayer
«Livin' on a Prayer» er Bon Jovis andre singel fra deres album Slippery When Wet fra 1986 og kanskje deres mest kjente sang.
Jon Bon Jovi likte i utgangspunktet ikke originalinnspillingen av sangen, men Richie Sambora overtalte ham til å utgi sangen likevel. De omredigerte den og tok den med på albumet Slippery When Wet. Denne sangen skulle komme til å bli en av bandet signatursanger og lå på førsteplass Billboard Hot 100 i fire uker i 1987 og fikk en fjerdeplass i Storbritannia.
Siden referansene i første verset går på at Tommy var med i fagforeningene da han arbeidet som havnearbeider, men «union's been on strike, he's down on his luck», har dette blitt tolket som at sangen har et anti-fagforeningsbudskap. På den annen side indikerer dette bare at de har hatt tøffe tider, og ikke at fagforeningens handlinger er årsaken til dette. I tillegg har ikke resten av sangen noe tydelig politisk budskap.
«I wrote that song during the Reagan era and the trickle-down economics are really inspirational to writing songs...», fortalte Jon Bon Jovi senere. («Jeg skrev sangen i Reagan-perioden, og trickle-down-økonomien er virkelig inspirerende tid for å skrive sanger» (trickle-down=politisk retorisk benevnelse fra motstandere av politikken med å senke skattene for de rikeste i den hensikt å frigjøre kapital til nye investeringer).
Gul dverg
Gul dverg er en eldre, noe upresis, benevnelse på en gulaktig stjerne. Fargen kan skifte mellom gul og hvit, og i dag snakker man også om GV-stjerne. Solen er en gul stjerne og kalles ofte for en gul dverg. Gule stjerner ligger omtrent i midten av det mulige masseintervallet for en stjerne.
Audi e-tron
Audi e-tron er en sports-elbil (konseptbil), første gang introdusert på Internationale Automobil-Ausstellung i 2009.
Bilen er bygget designmessig etter Audi R8. Den bruker 4,8 sekunder fra 0 til 100 km/t, og 4,1 sekunder fra 60 til 120 km/t. Bilens topphastighet er sperret på 200 km/t fra produsenten. Maksimum rekkevidde er 248 kilometer.
Den har fire asynkronmotorer, ett på hvert hjul. Den har ett litium-ionbatteri på 470 kilo med kapasitet på 53 kWh, men kun 42,4 kWh er disponibelt. Opplading tar seks til åtte timer ved lading i en vanlig huskontakt, med høyhastighetslader forkortes prosessen til 2,5 timer.
Huygens (romsonde)
Huygens er en romsonde utviklet av Den europeiske romfartsorganisasjon (ESA) og har fått navn etter den nederlandske astronomen Christiaan Huygens som levde på 1600-tallet. Sondens landing på Saturns måne Titan er en del av Cassini-Huygens-prosjektet. Romfartøyet Cassini-Huygens ble skutt opp fra jorden 15. oktober 1997. Huygens ble delt fra moderfartøyet Cassini 25. desember 2004, og landet i området Xanadu på Titan 14. januar 2005. Den landet på fast grunn. I utviklingen av sonden var det også tatt høyde for at den kunne lande i en sjø. Sonden sendte data i ca. 90 minutter etter at den hadde landet.
Oversikt
Huygens vil gjøre undersøkelser av skyene, atmosfæren og overflaten av Saturns måne Titan. Den er laget for å gå gjennom Titans atomsfære og vil med fallskjerm frakte instrumenter helt ned til Titans overflate. Huygens-systemet består av selve sonden, som vil lande på Titan, og instrumenter (PSE) på romfartøyet. Disse instrumentene inneholder elektronikk for å spore sonden, til å hente data under landingen og til å prosessere data for overføring til moderfartøyet. Denne informasjonen overføres så videre til jorda.
Mulens Portland Combo
Mulens Portland Combo er et løst sammensatt blues- og soul-band med trommeslager og leder Rolf «Mulen» Karlsen fra Slemmestad som eneste faste medlem. Bandet ble dannet i 1981, som et lokalt band i miljøet rundt sementfabrikken på Karlsens hjemsted på Slemmestad. Gjennom årene har rundt 90 musikere, hvorav mange av landets elitemusikere, vært innom besetningen. Kjente musikere som har spilt i gruppa er Freddy Dahl, Sigurd Køhn, Tom Mathisen, Ole Henrik Giørtz, Carsten Loly og Vidar Busk.
Huygens (romsonde)
Oversikt
Sonden har vært «sovende» gjennom den 6,7 år lange ferden, med unntak av tester. Disse testene har fulgt forhåndsprogrammerte rutiner, og resultatene er blitt analysert av eksperter.
Mulens Portland Combo
Bandet har utgitt fem plater.
Huygens (romsonde)
Oversikt
Før sonden ble separert fra moderfartøyet 25. desember 2004, ble det gjort en siste test. Instrumentene ble så lastet med presis informasjon for landingssystemet (som ble slått på 15 minutter før Huygens gikk inn i Titans atomsfære), så ble sonden løst fra moderfartøyet og gikk i 22 dager uten å bruke noen instrumenter med unntak av en klokke som ville si fra når sonden skulle «våkne».
Hovedmålet var en fallskjermlanding gjennom Titans atmosfære. Batteriene og alle andre ressurser var laget for 153 minutter, noe som tilsvarer en maksimal landingstid på 2,5 time pluss minst tre tilleggsminutter (og mulig en halvtime eller mer) på Titans overflate. Sondens radioforbindelse ble aktivert tidlig under landingen, og moderfartøyet «lyttet» til sonden i de neste tre timene, inkludert landingen og de første tretti minuttene etter landing. Ikke lenge etter den ca. tre timer lange kommunikasjonen, ble Cassinis antenne (HGA) rettet bort fra Titan og mot jorden. Overføringen av informasjon kunne starte.
Funn på Titan
Funn som er gjort til nå tyder på at landingsområdet er nær en kystlinje eller en sjø. Bildene viser at det finnes elver med noe som kan være en sjø av flytende metan med en øy og kystlinje. Det kan være isbiter spredd over den orange overflaten, der mesteparten er dekket av en tynn dis av metan. Instrumentene fant en tykk sky eller dis i omtrent 18-20 kilometer over Titans overflate, som er et mulig reservoar for metan på overflaten.
18. januar 2004 ble det sagt fra ESA at Huygens landet i "Titanian mud", og at landingsstedet er estimert til å ligge innenfor den hvite sirkelen på bildet til høyre. Forskerne ved ESA gav også et første profil av sondens trajektorie under landingen.
Eksterne lenker
Missione spaziale Cassini-Huygens
Hopfenspargel
Hopfenspargel (humleasparges) eller Hopfensprossen (humlestenger) er en tysk gastronomisk spesialitet.
Humlestenger er de unge skuddene av humleplanten, og høstes fra midten av mars til begynnelsen av april. For å hjelpe humlen til kraftigere vekst, ble de fleste skuddene fjerna tidlig på våren, mens tre hovedskudd ble stående igjen for å drives fram til blomstring og modning for ølbrygging.
Med den tiltakende masseproduksjonen av humle i plantasjer forsvant den tradisjonelle bruken av humleskudd i matlaging. I seinere år har noen produsenter relansert humleskudd som en sjelden spesialitet.
Humleskuddene tilberedes som asparges – kokes i salta vann og serveres med smelta smør, salt og pepper.
Paul Auster
Paul Benjamin Auster (født 3. februar 1947) er en amerikansk forfatter. Han er bosatt i Brooklyn, New York. I Norge er han mest kjent for romaner som New York Trilogy (1987), Moon Palace (1989) og The Brooklyn Follies (2005), men han har også skrevet filmmanus, lyrikk, essays og sangtekster. Paul Auster blir som regel betraktet som en postmodernist.
Biografi
Paul Auster ble født i Newark, New Jersey, i en jødisk middelklassefamilie. Etter endt utdannelse (Columbia University), flyttet han i 1970 til Paris hvor han arbeidet som oversetter av fransk litteratur. Etter at han returnerte til USA fire år seinere, i 1974, har han publisert egne dikt, essays og romaner, samt oversettelser av franske forfattere som Stéphane Mallarmé og Joseph Joubert. I 1981 giftet Auster seg med den norsk-ættede forfatteren Siri Hustvedt. Tidligere hadde han vært gift med en annen forfatter, Lydia Davis. Paul Auster har to barn, Daniel (med Lydia Davis) og Sophie (med Siri Hustvedt).
Forfatterskapet
I kjølvannet av Austers litterære debut, The invention of Solitude, vant han ry i den litterære verdenen for de tre løst forbunede detektivfortellingene City of Glass, Ghosts og The Locked Room. Disse har siden blitt samlet og publisert under én perm med tittelen New York Trilogy, og blir av mange betraktet som hans hovedverk. Denne trilogien er ikke konvensjonelle detektivhistorier organisert rundt et mysterium og en rekke spor og ledetråder – Auster benytter snarere detektiv-formen til å behandle eksistensielle spørsmål og identitetsproblematikk. Måten plottet utvikler seg på, gjør heller merkelappen «anti-detektivroman», eller «ikke-detektivroman», meningsfull.
Det å tematisere og problematisere spørsmål omkring identitet og tilværelsens mening(sløshet), har preget Austers forfatterskap helt frem til hans senere publikasjoner. Ofte drives dette spillet med vekt på tilfeldigheters rolle i romankarakterens liv (drevet til det ekstreme i The Music of Chance).
Paul Austers romaner skildrer ofte en karakters fall, uten at det gjør dem spesielt tungsindige av den grunn. Et annet fremtredende aspekt ved Austers forfatterskap er intertekstualitet – referanser til andre tekster. I særdeleshet refererer Auster ofte til sine egne romaner, med at karakterer fra hans tidligere bøker dukker opp som bipersoner og perifere skikkelser i de senere. I Austers romaner forekommer det også hyppige allusjoner til annen litteratur, spesielt til den vestlige kanon.
Kostomuksja
Kostomuksja (russisk: Костомукша, finsk: Kostamus) er en by i republikken Karelia i Russland. Den ligger nordvest i Karelia, tretti kilometer fra grensa mot Finland, ved innsjøen Kontoki. De nærmeste byene er Kuhmo og Kajana i Finland. Innbyggertall: 29 746 (folketelling 2002).
Byen ble etablert i 1977 som en bymessig bosetning og befolket av folk fra forskjellige regioner av Sovjetunionen. Bystatus ble innvilget i 1983.
Dissosiasjon (kjemi)
Dissosiasjon i kjemi og biokjemi er en generell prosess hvor molekyler, ioner eller radikaler separerer eller splittes opp til mindre molekyler, ioner eller radikaler.
Peace, Love & Truth
Peace, Love & Truth er et samlealbum med musikk som feiret John Lennon og Yoko Onos sanger for fred, kun utgitt på asiatiske og australske markeder i august 2005. Working Class Hero: The Definitive Lennon ble gitt ut i resten av verden i stedet for denne samlingen i oktober samme år.
Hanska
Hanska er en by i Brown County i delstaten Minnesota i USA, om lag 100 miles sørvest for Minneapolis. Byen hadde innbyggere ved folketellingen i 2010. Hanska feiret 100 år i 2001. Byen har en god infrastruktur med offentlig vann og kloakk og fast dekke i alle gater. Lokalavisen heter Hanska Herald.
54,5% av innbyggerne oppgir at de har tysk avstamming, mens 37,5% oppgir at de har norsk avstamning. Derfor feirer man 17. mai med en stor parade, og hvert år tar byen imot flere grupper med turister fra Norge. Arven fra Norge markeres også på andre måter, blant annet har man et rosemalt vanntårn, og man har også bygget et stabbur i byen.
Mats Cato Moldskred
Mats Cato Søvik Moldskred (født 4. februar 1986 i Bergen) er en norsk fotballspiller for den norske klubben Hasunds Hund FK.
Benoît Schwarz
Benoît Schwarz (født 19. august 1991) er en sveitsisk curlingspiller. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji der han ble nummer 8 med det sveitsisk laget.
Mats Cato Moldskred
Fra 2008 til 2010 spilte han for Løv-Ham Fotball og deretter for Bryne FK. Han kan spille både på midtbanen og i angrep.
Benoît Schwarz
Han tok bronse under Vinter-OL 2018.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 7.
Mats Cato Moldskred
Han gikk fra Løv-Ham til Bryne i august 2010. Etter 2011-sesongen ble kontrakten med klubben avsluttet, og han gikk deretter til Brage.
William Rust
William Rust (født 24. april 1903 i Camberwell, Southwark i England, død 3. februar 1949) var en britisk avis-redaktør og kommunistisk aktivist.
Rust arbeidet ved Hulton's Press Agency, før han begynte ved den kommunistiske avisen, og han sluttet seg til Communist Party of Great Britain (CPGB) kort tid etter grunnleggelsen av dette partiet, og i 1923 ble Rust valgt til representant for det kommunistiske ungdomsforbundet. I 1925 var Rust en av tolv medlemmer av det britiske kommunistpartiet som ble dømt ved Old Bailey under Oppfordring til Mutiny Act fra 1797, og han fikk tolv måneder fengsel.
Gawain
Gawain (Gawan, Gawein, Gauvain) nevnes som en ridder av det runde bord ved kong Arthurs hoff. Han var sønn av den norske kongen Lot av Orknøyene, og nevø av Arthur.
Behind Blue Eyes
«Behind Blue Eyes» er en sang skrevet av Pete Townshend fra gruppen The Who, for hans ikke fullførte Lifehouse-prosjekt. Den ble først utgitt på The Whos album Who's Next fra 1971 sammen med annet materiale fra dette avbrutte prosjektet. Samme år ga The Who ut sangen ut som singel. Sangen skulle vært temasangen i Lifehouseprosjektet.
Gawain
Han opptrer i mange romanser, den viktigste er Sir Gawain og den grønne ridder. Han er også en sentral figur i Chrétien de Troyes' Gralsfortelling og Wolfram von Eschenbachs Parzifal.
Behind Blue Eyes
Sangen er først i en rolig balladeform, men mot slutten eksploderer den i en mer rockete utforming med sterkere bruk av elektriske gitarer og slagverk, samt et raskere tempo.
Sande videregående skole
Sande videregående skole (SVS) ligger i Holmestrand kommune i Vestfold. Den har ca. 500 elever i skoleåret 2009/10.
Skolen tilbyr utdanningsprogrammene studiespesialisering, elektrofag, idrettsfag, teknikk og industriell produksjon, design og håndverk, helse- og oppvekstfag samt medier og kommunikasjon.
Skolen fokuserer på samhold på skolen og elever og lærere har utformet disse verdiene; «glede», «respekt», «engasjement» og «ambisjoner». Skolens slagord er «Det lille ekstra».
Nicolai Cleve Broch
Nicolai Cleve Broch (født 14. november 1975 i Bærum) er en norsk skuespiller. Han er oppvokst i Oslo, og tok eksamen ved Fakultetet for scenekunst ved Kunsthøgskolen i 1999.
Broch har vært ansatt ved Oslo Nye Teater og Det Norske Teatret, fra høsten 2005 har han vært ansatt ved Nationaltheatret. Han har gjort seg spesielt bemerket som filmskuespiller. Han er gift med skuespillerkollega Heidi Gjermundsen Broch. Sammen har de to barn. Broch var «Shooting Star» ved Filmfestivalen i Berlin i 2007.
I 2008 spilte han i Torshovteatrets Et drømspill samt i filmene Den siste revejakta og Max Manus.
Nicolai Cleve Broch er halvbror til skuespilleren Ida Elise Broch,
Kristian Djurhuus
Kristian Djurhuus (født 12. februar 1895 i Tórshavn, død 20. november 1984 i Trongisvágur) var en færøysk politiker for Sambandsflokkurin. Han var sysselmann på Tvøroyri i 45 år. Han var innvalgt i det færøyske Lagtinget fra Suðuroy i 34 år og Færøyenes regjeringssjef fra 1950 til 1959 og fra 1968 til 1970. Djurhuus ønsket å skape større forståelse mellom Færøyene og Danmark, og hans innsats betød mye for at Hjemmestyreordningen av 1948 skulle fungere.
Familie og yrke
Han vokste opp i Tórshavn som sønn av Elin (født Larsen) fra Porkeri og byggmester Hans Andreas Djurhuus (kalt Dia í Ólastovu) fra Tórshavn. Han var tippoldebarn av dikteren Jens Christian Djurhuus. Han var tremenning av Hákun Djurhuus, som også var regjeringssjef på Færøyene, og i slekt med dikterne Hans A. Djurhuus og Janus Djurhuus.
Kristian Djurhuus gikk middel- og realskolen i Tórshavn, og ble deretter ansatt ved byens postkontor. I 1914 ble han ansatt ved sorenskriverkontoret. Han gikk politikurs i København, og flyttet med familien til Tvøroyri for å tiltre som sysselmann der i 1920. Djurhuus satt i stillingen som sysselmann frem til 1965. Han var også kommisjonær for Færø Amts Sparekasse og flere forsikringsselskaper. Han var styreformann i Tryggingarsambandið Føroyar fra 1940 til 1949.
Kristian Djurhuus giftet seg i 1917 med Margrethe Nielsen (1893–1978) fra Saltangará. De fikk fire sønner, deriblant Johan Djurhuus og Hans Andreas Djurhuus, som begge ble embedsmenn.
Politisk arbeid
Djurhuus var formann i sognestyret (kommunestyret) på Tvøroyri 1926–1930 og innvalgt på Lagtinget fra Suðuroy fra 1932 til 1962 og fra 1966 til 1970. Han var formann i Færøyenes landbruksråd fra 1938 til 1948, Lagtingets nestformann fra 1940 til 1945 og Lagtingets formann fra august til november 1945. Da Færøyene lot seg besette av Storbritannia i 1940, etter at Danmark hadde blitt okkupert av Tyskland, ble Djurhuus leder for Lagtingets forhandlingsdelegasjon overfor britiske myndigheter i London. Han kom til å spille en viktig politisk rolle for Færøyenes forhold til Storbritannia og for vareforsyningen til Færøyene under krigen.
Djurhuus-regjeringen mistet flertallet ved lagtingsvalget i 1958. Han ble viseregjeringssjef med saksansvar for finans-, fiskeri- og justispolitikken i Peter Mohr Dams første regjering, hvor Sambandsflokkurin samarbeidet med Sjálvstýrisflokkurin og sosialdemokratiske Javnaðarflokkurin. Regjeringen gikk av etter lagtingsvalget i 1962. Regjeringssamarbeidet ble gjenopptatt etter lagtingsvalget i 1966. Kristian Djurhuus overtok som regjeringssjef da Peter Mohr Dam døde i 1968. Djurhuus trakk seg fra politikken ved lagtingsvalget i 1970, og Atli Dam, sønn av Peter Mohr Dam, etterfulgte ham som regjeringssjef.
Utmerkelser
Han ble utnevnt til kommandør av 1. grad av Dannebrogordenen i 1969. Han var også kommandør av Ordenen den italienske solidaritets stjerne, kommandør av den franske Æreslegionen og innehaver av King's Medal for Courage in the Cause of Freedom.
Knoll og Tott
Historie
Knoll og Tott debuterte 12. desember 1897 i American Humorist, som var et søndagsmagasin i New York Journal. Serien var sterkt inspirert av barneboken Max og Moritz av Wilhelm Busch fra 1865. Rudolph Dirks skrev og tegnet serien fram til mars 1913. Uoverensstemmelser mellom Dirks og aviseieren Hearst førte så til at serien ble stanset i over ett år. Konflikten mellom Dirks og Hearst hadde angivelig å gjøre med at Dirks ønsket pause fra serien og aktet å dra på jordomseiling, noe som førte til at Hearst ansatte andre tegnere og nektet å gi Dirks tilbake jobben da han vendte hjem igjen. Etter en omfattende rettssak ble det vedtatt at serien og dens navn, "The Katzenjammer Kids," juridisk tilhørte Hearst. Hearst ansatte dermed fra og med juli 1914 Harold H. Knerr som ny tegner for serien. Knerr hadde stor fantasi og livfull strek, og mange regner hans versjon av Knoll og Tott som den beste.
Dirks fikk imidlertid tillatelse til å skape en separat versjon av serien for andre aviser, med samme figurer og miljøer, men under et annet navn. Sommeren 1914 debuterte dermed serien The Captain and the Kids, som (i hvert fall i begynnelsen) var nærmest helt identisk med The Katzenjammer Kids. Dirks fortsatte å tegne denne serien fram til 1958, da hans sønn John Dirks tok over, som fortsatte å tegne den fram til 1979, da den ble lagt ned. Denne versjonen av serien er i Norge kjent som "Kapteinens Jul."
Harold H. Knerr tegnet Knoll og Tott i 35 år, fram til sin død i 1949. Serien er siden blitt tegnet av Doc Winner (1949-56), Joe Musial (1956-77), Mike Senich (1977-81) og Angelo DeCesare (1981-86). Fra 1986 og i tjue år framover tegnet Hy Eisman serien; det siste nye avsnittet ble angivelig publisert i amerikanske aviser 1. januar 2006. Knoll og tott ble med tiden betraktelig mildere i tonen, og tidligere faste innslag som at Knoll og Tott får juling var helt fraværende i senere avsnitt. Serien var blant verdens mest populære i første halvdel av 1900-tallet, men trykkes i dag kun i et fåtall aviser og blader. Den distribueres gjennom King Features Syndicate.
Handling
Serien handler om tvillingguttene Knoll og Tott (originalt Hans og Fritz) som gjør opprør mot autoritetene, som oftest personifisert ved deres mor (Fru Vom), Kaptein Vom (som ikke er deres biologiske far) eller Megler Smekk. Ofte vanker det juling i ettertid, enten for Knoll og Tott eller for Kaptein Vom og Megler Smekk (som i originalen er skoleinspektør). I Knerr sin versjon av serien forekom også figurer som Fredrik, en eldre fetter av Knoll og Tott, Tuppen og Frøken Spjåk. Fra 1930-tallet utspilte handlingen seg utelukkende på en sydhavsøy, både i Knerr og Dirks sin versjon av serien, hvor familien slo seg ned.
I den originale versjonen snakker mange av figurene amerikansk-engelsk ispedd tysk aksent. På tysk er Katzenjammer blant annet et uttrykk for ekstrem fyllesyke.
I Norge
Knoll og Tott, eller "Knold og Tot," debuterte i Norge i ukebladet Vor Tid, hvor den gikk 1909-10, og den gjorde også et kort gjestespill i Allers rundt samme tid. Det var imidlertid i ukebladet Hjemmet at serien slo an, hvor den var med fra første nummer i januar 1911, i begynnelsen under navnet Knold og Tots Uglspilstreger. Serien gikk i Hjemmet hver uke inntil 2017, da Hjemmet valgte å avslutte publisering av serien.
Julehefter
Rundt juletider i 1911 kom det første samleheftet, Knold og Tot i skole, og et hefte fulgte også i 1912, Knold og Tot til lands og til vands. Fra 1914 har Knoll og Tott utkommet som julehefte hvert år, med krigsåret 1944 som eneste unntak (antagelig grunnet papirmangel). Juleheftene fra før krigen var forbeholdt de velstående. Knold og Tot fra 1919 kostet en hel krone, like mye som en fisker fikk i daglønn. Heftet tilhører de mest solgte i Norge hver jul. Fram til 1950-tallet var det utelukkende Knerrs versjon av serien som ble anvendt i juleheftene; under 1910-tallet (og kanskje senere også) riktignok ofte i versjoner tegnet om av ukjente tegnere. I senere tiår har også Doc Winner og Joe Musials striper iblant vært trykket i juleheftene, men siden ca. år 2000 har forlaget konsekvent trykket striper av Knerr fra 1930- og 40-tallet (pr. 2021).
Fra 1988 utga Bladkompaniet hvert år et separat Knoll og Tott-julehefte under navnet Kapteinens Jul. Dette heftet hadde som formål å trykke Rudolph Dirks' senere versjon av serien, The Captain and the Kids. Spørsmål rundt opphavsrett har imidlertid ført til at Kapteinens Jul siden 2002 enkelte år har bestått av rekonstruksjoner av Dirks' striper, laget av den danske tegneren Henrik Rehr. I senere år er Kapteinens Jul blitt utgitt av Schibsted forlag.
Helge Risa
Helge Risa (født 15. juni 1975 ) er et av medlemmene i Kaizers Orchestra. Han spiller pumpeorgel, trekkspill og andre tangentinstrumenter samt oljetønne. I Kaizers Orchestra var han også kjent som Helge Omen Kaizer eller Mr. 250%. Både på enkelte opptredener, konsertscener og flere av bandets albumbilder brukte Risa ofte en gassmaske. Gassmasken(e) ble kjøpt på en bruktbutikk i Stavanger for 40,- kr stykk. Under innspillingen av deres fjerde album, Maskineri beskrev han opplevelsen av masken slik: «The Mask, it just came to me. And I took it, and we were friends».
Bakgrunn
Risa er oppvokst ved Flesland utenfor Bergen og bosatte seg senere i Stavanger. Han var nest yngst av fire søsken, faren var lærer og moren var husmor og musikklærer. Han spilte klassisk piano fra 5-årsalderen, deltok i Ungdommens pianomester som 10-åring og gikk på musikklinje på Langhaugen videregående skole. Han er utdannet lærer fra lærerhøgskolen på Landås.
Karriere
Risa har vært organist i Gnom og Kaizers Orchestra. I begynnelsen av karrièren med Kaizers Orchestra jobbet han som lærer og var klasseforstander på Nylund skole i Stavanger. Senere ble han rockestjerne på heltid. I dokumentaren «Den tilfeldige rockestjernen» som Leiv Igor Devold laget om Kaizers Orchestra var Risa hovedpersonen. Dokumentaren fikk 1 145 000 kroner i støtte og hadde et totalbudsjett på 2 775 000 kroner.
Etter at Kaizers Orchestra tok pause på ubestemt tid jobbet han først som gravemaskinfører og i 2014 var han blitt tømrer i Anders Gilje AS og spilte for to barnekor i Gausel kirke.
Edgell Rickword
Edgell Rickword (født 22. oktober 1898 i Colchester i Essex, død 15. mars 1982) var en britisk poet, litteraturkritiker, journalist og litterær redaktør.
Rickword var en av de ledende kommunistiske intellektuelle som var aktiv på 1930-tallet. Rickword tjenestegjorde som offiser i den britiske hæren under den første verdenskrig og han ble tildelt medaljen Military Cross. Den 4. januar 1919, utviklet Rickword en sykdom som gjorde at hans venstre øye ble så stygt infiserte at legene lenge trodde det nødvendig å fjerne hele øyet for å hindre at smitte spredte seg til det høyre øyet. Rickword ble uteksaminert fra University of Oxford i 1919. Rickword ble medlem av Communist Party of Great Britain i 1934 og han ble stadig mer aktivt i diverse politisk arbeid i løpet av den spanske borgerkrigen på 1930-tallet samtidig som han fortsatte å skrive poesi.
Little Minnesota (elv)
Elvens løp
Little Minnesota springer ut fra Coteau des Prairies i Marshall County (Sør-Dakota), Sør-Dakota i nærheten av byen Veblen, og renner hovedsakelig i sørøstlig retning gjennom Roberts County, hvor den tar med seg to sideelver, Standfast Creek og Jorgenson River. I nærheten av delstatsgrensen mot Minnesota passerer elven med en avstand på ca en km Lake Traverse, som er en del av vassdraget tilknyttet Hudsonbukta. Elven går inn i Minnesota gjennom byen Browns Valley, og munner ut i Big Stone Lake, som dreneres av elven Minnesota. Området mellom Lake Traverse og Big Stone Lake er kjent som Traverse Gap (Traverse-kløften), og ble dannet av Glacial River Warren, som drenerte Lake Agassiz (den tidligere sjøbunnen er nå kjent som Red River Valley) mot slutten av siste istid.
Medvezjegorsk
Medvezjegorsk (russisk: Медвежьегорск, karelsk: Karhumägi, finsk: Karhumäki), tidligere kjent som Medvezja Gora (russisk: Медве́жья Гора́), er en by i republikken Karelia i Russland. Medvezjegorsk ligger ved Murmansk-jernbanen, ved nordenden av Onega. Kvitsjøkanalen passerer forbi byen, som ligger 80 moh.
Det har vært en landsby på stedet siden 1600-tallet, men den fikk ikke bystatus før 1916, da den ble kjent på russisk som Medvezja Gora (direkte oversatt: Bjørnefjell). Byen endret imidlertid navn til sitt nåværende russiske navn i 1938. Befolkningen vokste fra 15 800 i 1959 til 28 300 i 1996, men har falt siden da, til 16 551 i 2005.
Gaetano de Lai
Gaetano de Lai  (født 26. juli 1853 i Malo ved Vicenza i Italia, død 24. oktober 1928 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i Den romerske kurie. Han deltok ved konklavet i 1914 som valgte pave Benedikt XV, og konklavet i 1922 som valgte pave Pius XI.
Bakgrunn
Gaetano de Lai fullførte sine første studier i gymnaset i Malo (kalt seminarettet) under Don Agostino Ciscato. Da han kom inn på hovedseminaret tokhan de vanlige fag, og fullførte de høyere teologiske fag i Roma. Han ble uteksaminert med utdanning i filosofi, teologi, kanonrett og sivilrett.
Prest
Han ble ordinert til prest 16. april 1876 (påske). Den 25. juni 1903 ble han utnevnt til pro-sekretær for kongregasjonen for tolkningen av Tridentinerkonsilets beslutninger, den 11. november 1903 ble han sekretær for den samme kongregasjon.
Kardinal
Pave Pius X eleverte ham til kardinals rang i konsistoriet 16. desember 1907, med San Nicola in Carcere som tittelkirke. Han ble senere utnevnt til sekretær for konsistorialkongregasjonen den 20. oktober 1908. Han var en av de mest målbevisste kardinalene i bekjempelse av den teologiske modernisme og støttet den antimodernistiske presteorganisasjonen Sodalitium pianum ledet av fader Umberto Benigni.
Bispeviet: Den 27. november 1911 ble han utnevnt til kardinalbiskop av Sabina, og den følgende 17. desember ble han ordinert biskop av pave Pius X, som med medkonsekratorene kardinal Augusto Silj og biskop Agostino Zampini.
Kardinal Gaetano de Lai gjelder som en av de viktigste bærere innen den romerske kurie av kirkepolitikken under pave Pius X. Zeitschrift für Politik betegner Gaetano De Lai som den ubestridt mest betydelige personlighet i kardinalkollegiet under Pius X. Den protestantiske teolog Kurt Nowak nevner i 2001 i sin bok om Adolf von Harnack som antimodernismens og urokkelighetens hovedskikkelse. Han var også en sterk forsvarer av den franske monarkistiske bevegelse Action française.
I konklavet i 1922 gikk Gaetano De Lai nok en gang inn for valget av kardinal Merry del Val og var helt i mot et valg av Pietro Gasparri. Da han imidlertid innså at valget av Merry del Val etterhvert var umulig, skal De Lai ha nærmet seg Achille Ratti og lovet ham stemmene til sin gruppe dersom han, en gang pave, ikke utnevnte Gasparri til sin statssekretær. Flere ganger rapporterte Pietro Gasparri, selv i sine memoarer, at De Lai strengt tatt hadde pådratt seg ekskommunikasjon under konklavet i 1922, siden forsøket på å stille vilkår for valg av pave ville innebåret automatisk ekskommunikasjon.
Den 7. august 1924 ble han utnevnt til apostolisk administrator for Poggio Mirteto. Den 2. juni 1925 ble han utnevnt til kardinalbiskop i Sabina og Poggio Mirteto. Han døde i Roma 24. oktober 1928 i en alder av 75 år, og ble begravet i sin fødeby Malo, ved helligdommen Santa Libera.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Who’s Next
Who's Next er et musikkalbum av gruppen The Who, utgitt i 1971. Mye av materialet kommer fra en planlagt rockeopera, som aldri ble realisert, det såkalte Lifehouse-prosjektet. Albumet er svært sammensatt og ganske emosjonelt. De mest kjente sangene er «Baba O'Riley», «Behind Blue Eyes» og «Won't Get Fooled Again». Albumet blir regnet som et av The Whos høydepunkter og ligger på 28.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «Tidenes 500 beste album».
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Pete Townshend om ikke annet er anført.
Medvirkende
Andre medvirkende:
Shrek den tredje
Shrek den tredje er en amerikansk animert komedie for barn fra 2007.
Etter de foregående suksessene med Shrek og Shrek 2 ble det den 2. juni 2004 annonsert at det blir en Shrek 3. Ifølge studioet var det opprinnelig planlagt premiere vinteren 2006, men den endelige premieredatoen ble 31. august 2007.
Den ble etterfulgt av Shrek – Lykkelig alle sine dager (2010).
Historien
Når kong Harold, prinsesse Fionas far, dør, skal Shrek overta som konge – et ansvar Shrek ikke ønsker. Harold forteller Shrek at det finnes en annen arving, en tenåringsgutt kalt Arthur fra Worcestershire High School. Shrek reiser så ut sammen med Esel og Pus for å finne Arthur og ta han med tilbake som tronarving. Rett før de skal seile ut, avslører Fiona for Shrek at hun er gravid. Skrek reagerer med skrekk og gru, fordi han mener at han ikke er i stand til å oppdra barn. De reiser til Worcestershire Academy, en magisk internatskole, hvor de møter den 16 år gammel Arthur. Shrek forteller Arthur at han må bli dem for å bli utnevnt til konge av nasjonen Far Far Away. Men Esel og Pus med støvler skremmer ham ved ett uhell, når de diskuterer alt ansvaret som ligger i å være konge. Umiddelbart mister Arthur selvtilliten til at han klarer alt ansvaret dette medfører. Arthur forsøker å ta kontroll over skipet, for å reise tilbake til Worcestershire-akademiet. Arthur og Shrek kjemper om kontrollen over skipet, men hele skipet krasjer på en avsidesliggende liten øy. Der møter de tilfeldigvis Arthurs pensjonerte trollmannslærer, Merlin.
"Prins Charming" og flere andre skurker angriper det kongelige slottet i Far Far Away. Men Wolfie, Pinocchio, Gingy, de tre små grisene og de blinde musene forhindrer dem lenge nok til at Fiona og moren hennes, dronning Lillian, kan flykte sammen med Snøhvit, Rapunzel, Askepott, Sleeping Beauty og Doris, hennes stygge ste-søster. En av grisene avslører ved et uhell at Shrek har reist for å hente prins Arthur, og Prins Charming sender kaptein Hook og piratene hans for å spore opp Shrek. Fiona, dronning Lillian og de andre blir fengslet i et høyt tårn, etter at Rapunzel forråder dem etter at hun ble forelsket i prins Charming.
Kaptein Hook og piratene hans sporer opp Shrek og vennene hans til Merlins øy, hvor piratene forsøker å ta Shrek til fange. Shrek beseirer skurkene, og Hook nevner Charming og overtakelsen av Far Far Away. Shrek oppfordrer Arthur til å returnere til Worcestershire-akademiet hans. I stedet går Arthur i lære hos Merlin og lærer hvordan han kan bruke magi for å transportere dem raskt til Far Far Away. Men i denne prosessen bytter Esel og Pus kropp ved ett uhell. I Far Far Away oppdager Pinocchio at prins Charming planlegger å drepe Shrek. Charmings menn dukker opp, men Arthur lurer dem. De bryter seg inn i det kongelige slottet, men de blir snart oppdaget i Charmings garderobe.
Charming ønsker seg på å drepe Arthur, fordi Charming ønsker å bli utnevnt til den neste kongen etter kong Harold. Esel og Pus blir fengslet sammen med Fiona og de andre damene. Fionas mor, dronning Lillian, klarer å knuse en åpning i steinmuren og de kommer seg ut av fengselet. Charming arrangerer ett stort skuespill for resten av kongeriket, hvor han planlegger å drepe Shrek. Men Fiona, Esel og Pus og de andre prinsessene forsøker å konfrontere ham. Men de blir forhindret av Charmings håndlangere og vakter, og Fiona blir bundet fast. Hele kampen ender med at Rapunzels tårn velter, og prins Charming blir knust.
Arthur blir deretter kronet til konge. Hele kongeriket hans feirer, og trollmannen Merlin gjenoppretter Esel og Pus til de riktige kroppene deres. Men bare halene deres sitter fremdeles på feil kropp. Shrek og Fiona kan deretter vende tilbake til den gamle sumpen deres. Kort tid senere blir de foreldre til trillinger, og får hjelp av blant andre Pus og Esel til å passe alle barna.
Christopher Bartsch
Christopher Bartsch (født 6. august 1979) er en tysk curlingspiller. Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji der han ble nummer 10 med det tyske laget.
Frodo Lommelun
Frodo Lommelun (engelsk Frodo Baggins) er en skikkelse i J.R.R. Tolkiens fantasiverden Midgard. Han ble født 22. september i året 2968 i det tredje tideverv. Han var en av hovedpersonene i Ringenes Herre av Tolkien. Han var sønn av Drogo Lommelun og Primula Brennibuk. Etter sine foreldres død (de døde i en båtulykke) da Frodo var 12 år levde han hos sin onkel, Bilbo Lommelun, som siden adopterte ham og gjorde ham til sin arving. Da Bilbo forlot Hobsyssel (Original The Shire) på sin eleftiførste (hundreogellevte) bursdag, etterlot han Frodo hele Lommekroken og alt som var i den, inkludert den ene ringen.
Mange år senere fikk Frodo vite av Gandalv hvilken ring dette virkelig var. Han la i vei med vennene sine Sam, Munti og Pippin, til Kløvendal (Imladris), for å beskytte ringen mot nazgûl og dets herre. På flukten ble Frodo nesten drept av en av nazgûlene på Blåstertopp, men med Aragorn og alven Glorfindels hjelp kom han frem til Kløvendal i tide og Elrond Halvalv fikk leget ham.
Han ble valgt ut av Elronds råd til å bringe ringen til Orodruin (Dommedagsberget). Det ble et følge på ni som drog avsted, og blant dem var det en alv, to menn, en dverg, fire hobbiter og en trollmann (istar). Der var Legolas Grønnløv, Aragorn sønn av Arathorn, Boromir av Gondor, Gimli sønn av Gloin, Samvis Gamgod (Sam), Muntiadok Brennibukk (Munti), Peregrin Tók (Pippin, Pip), Gandalv og Frodo.
Før han dro på denne reisen fikk han sverdet Brodd av Bilbo sammen med en mithril-brynje.
Etter at ringen er blitt ødelagt vender Frodo tilbake til Hobbsyssel skjer dramatikk som er utelatt i filmen Ringenes herre. Etter to år har han ennå ikke klart å bli kvitt tyngden av den ødelagte ringen, og derfor får han og Bilbo den ære å dra med alvene fra Gråhavnene over havet til de udødelige landene, til Valinor.
Rollen som Frodo blir i filmene Ringenes Herre spilt av Elijah Wood.
McCartney II
McCartney II er et soloalbum av Paul McCartney utgitt i 1980. Albumet er hans første soloalbum etter at Wings ble oppløst. I likhet med på albumet McCartney fra 1970 spiller han alle instrumenter selv.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Paul McCartney.
Båtsfjord
Båtsfjord (nordsamisk: Báhcavuonna, finsk: Paattivuono, arkaisk russisk: Makorskaja-Guba ) er en kommune i Troms og Finnmark fylke. Kommunen ligger på nordsida av Varangerhalvøya og har sine nåværende grenser fra 1964 da østlige deler av Båtsfjord ble overført til Vardø kommune. Båtsfjord kommune het fra 1869 til 1957 Vardø herred.
Nylands brigade
thumb|Nylands brigades fane Nylands brigade (svensk: Nylands brigad, finsk: Uudenmaan prikaati) er Finlands eneste svenskspråklige militære avdeling. Enheten ble opprettet i 1952 og fikk sitt nåværende navn i 1957. Avdelingen ligger under den finske marinen og utdanner soldater for kyst- og skjærgårdsoperasjoner. Brigaden er stasjonert ved Ekenäs i Raseborg kommune.
Nylands brigade regner sine aner fra det Nylandske regimentet og feirer sin årsdag den 18. april til minne om slaget ved Siikajoki i 1808.
Nylands brigade består av to troppeenheter, Vasa kystjegerbataljon og Ekenäs kystbatalajon. Militært og sivilt personell ansatt ved brigaden utgjør rundt 200 personer, mens det er ca. 1000 vernepliktige (hvorav 1 % kvinner). Rundt 15 % av de vernepliktige har finsk som morsmål, men omkring halvparten av dem har gått i svensk skole eller har snakket svensk med en av foreldrene.
Slow Dance
Slow Dance er det 15. soloalbumet til den britiske artisten Anthony Phillips. Albumet ble utgitt 24. september 1990, og var hans første album for Virgin Records. Det var hans siste album som ble utgitt på LP.
Musikken på albumet er instrumental, og har elementer av klassisk musikk og pop/rock. Den kan sammenlignes med en del av Mike Oldfields instrumentale musikk.
Etter at Anthony Phillips hadde fått innspilt og utgitt albumet Tarka (et samarbeidsprosjekt med Harry Williamson) i 1987, fikk han råd til å oppgradere hjemmestudioet sitt. Da Virgin Records ga ham kontrakt og tilbød ham forskuddsbetaling for hans neste album, bestemte han seg for å lage et ambisiøst album, delvis for å vise potensialet sitt for filmselskaper som kunne tenkes å engasjere ham til å lage filmmusikk for dem. Phillips laget musikk tilsvarende fire LP-platesider, men brukte bare to av dem på albumet. I tillegg til de to delene som ble brukt på albumet, laget han også en del for tolvstrenget gitar og en del for piano.
Albumet ble komponert på og i utgangspunktet innspilt med hovedsakelig keyboards. På de orkestrale partiene ønsket Anthony Phillips å bruke et klassisk orkester, men det hadde han ikke råd til. Likevel ble keyboardinnspillingene til en viss grad supplert med ekte instrumenter, deriblant blåsere, harpe og strykere. Resultatet ble en blanding av ekte orkester og kunstig keyboardlyd.
Tittelen Slow Dance (Langsom dans) kom av at noen venner av Anthony Phillips syntes musikken kunne egne seg som ballett. Phillips likte ideen, og valgte å bruke det som tittel på albumet.
Demanding Treasure
Demanding Treasure er et norsk rockeband fra Tønsberg i Vestfold.
Bandet har eksperimentert med elektroniske instrumenter fra 1984. Gruppenavnet tok de i 1987, da de også ga ut sin første plate. Deres siste CD kom ut i 1999. Deres konsertdebut fant sted i desember 1988.
Bandmedlemmer
Knutson og Glenn Halvorsen har komponert musikken og skrevet alle tekstene.
Musikere som har medvirket i bandet:
Historie
Bandet startet opp i 1984 med bass, trommer, synth og vokal. Snart ble medlemmer skiftet ut og bandet valgte et mer rendyrket elektronisk lydbilde. I årene 1984 til 1987 var Glenn Halvorsen og Knutson opptatt av å finne sin egen stil. Den ble presentert i 1987 på Tales of No Love. Her spilte Glenn også gitar.
Like etter utgivelsen ble bandet supplert med Hege Austheim, og tredje juledag i 1988 sto bandet på scenen for aller første gang. I 1991 ga bandet ut to utgivelser. This is the Way var en utgivelse der bandet igjen besto av de to faste medlemmene. The Fatal Message kom ut som den første instrumentalutgivelsen som ble fulgt opp av Alteration i 1993.
På vinteren 1994 var bandet i en kort fase et band med tradisjonell oppsetning med bass, trommer, gitar, synth og vokal. Dette ble avsluttet og bandet har siden den gangen ikke brukt akustiske trommer og bassgitar.
I 1995 kom de ut på en samle-cd på P.A.R. sammen med andre band (blant andre Folk & Røvere). De ble med på oppfølgeren fra dette plateselskapet i 1997 med låten «Universal Beauty». Denne ble det laget musikkvideo til samme året. På disse to utgivelsene var Hege Austheim vokalisten.
I 1999 kom den foreløpige siste CD-en. Den fikk tittelen Inside of My Temple. På denne figurerte gitaristen Andreas Gundersen.
Inspirasjonskilder
Demanding Treasures musikk var fra første stund preget av Depeche Mode og Kraftwerk. I tillegg til disse to elektroniske bandene, var Demanding også influert av David Sylvian og gruppen Japan. Disse artistene inspirerte bandet og preget lydbildet deres. Demanding Treasure har vært gjennom flere faser rent stilmessig. De startet opp med en ganske rendyrket synth-pop til ambient og til slutt har de havnet i et mer moderne elektronisk landskap. Demandig har allitd vært kjent for sitt analoge synth-lydbilde.
William Mellor
William Mellor (født 1888, død 1942) var en britisk journalist og redaktør som tilhørte den politiske venstresiden.
Mellor ble ansatt i den britiske avisen Daily Herald i 1913 som en journalist og han ble fengslet under den første verdenskrig som en militærnekter, og Mellor begynte deretter i Daily Herald igjen etter løslatelsen fra fengsel. Mellor var en av grunnleggerne av Communist Party of Great Britain (CPGB), men han trakk seg hans posisjon i kommunistpartiet i 1924.
Prosaiska krönikan
Prosaiska krönikan, også kalt for Vetus chronicon sveciæ prosaicum og Prosakrönikan, er en svensk historisk fortelling nedskrevet på midten av 1400-tallet, antagelig i Gråbrödraklostret i Stockholm. Verket er mer å betrakte som en litterær tekst og her svært liten historisk verdi, likevel har det lenge påvirket svensk historieskrivning, særlig angående den oppdiktede kongelengden.
Kulturhistoriskt lexikon för Nordisk medeltid mener at Prosaiska krönikan utgjør sammen med Rimkrønikene det første forsøket på å skrive en svensk rikshistorie, sannsynligvis etter trykk fra kong Karl Knutsson Bonde og «kan uppfattas som ett led i konungens propaganda». Prosakrönikan har også av Sten Lindroth blitt karakterisert som «det första försöket att skriva en svensk rikshistoria på prosa».
Bibelsk opphavsmyte
Det som preget den aller første historieskrivningen i middelalderens Sverige som i Europa forøvrig var den kristne verdensoppfatningen hvor den bibelske opphavsmyten beskrev hvordan verden ble skapt på syv dager og de første menneskene var Adam og Eva. Bibelens opphavsmyte ble også rammeverket for beskrivelsen av svenskenes opphav. Prosaiska krönikan begynner med Bibelens Noah og hans sønner og strekker seg fram til midten av 1400-tallet.
Etter syndfloden bosatte Noahs sønnesønn Magog seg i Sverige og ble de svenske kongenes «urfar». Således fikk de svenske kongene et guddommelig opphav. Magogs sønn Gog ble antatt å være goternes opphav og således ble gotere og svenskene koblet sammen.
Teksten bestreber seg på å være en krønike om en nasjon omtalt som gethe, gotha, götha og endelig swenske, og den hevder å være satt sammen fra eldre krøniker. Den bestrebet seg også på å gi den voksende stormakten Sverige en verdig historie på lik linje med sine nordiske naboer. Den omfatter en liste av svenske konger som synes å være basert fra den norske Historia Norwegiæ og danske Lejrekrøniken (Chronicon Lethrense), men nedskriveren har selv endret listen i henhold til disse. Foruten hva forfatteren har diktet opp har han benyttet kilder som Jordanes, Rodericus Toletanus (egentlig Rodrigo Jiménez de Rada), Adam av Bremen, den norske Didrikssagaen, og en del andre tekster som fritt er blandet i teksten.
Prosaiska krönikan har for stor del preg av å være en samling av anekdoter og har svært begrenset kildeverdi for de figurer og de hendelser som blir skildret. Derimot forekommer det en del kulturhistorisk interessante detaljer, foruten at verket også har en språkhistorisk verdi
Manuskriptene
Krønikens forfattere er ukjent, men det antas at det var en munk i Gråmunkeklostret eller Gråbrödraklostret på Riddarholmen i Stockholm. Den synes å ha blitt nedskrevet i årene 1450–1457.
Prosaiska krönikan er bevart i åtte håndskrifter hvorav fem tilhører Kungliga biblioteket i Stockholm (Sveriges nasjonalbibliotek). Ingen av manuskriptene er i originalhåndskrift, og ingen er skrevet av fra noen av de andre, noe som tyder på at det har eksistert flere manuskripter som har gått tapt. Det eldste er fra midten av 1400-tallet. Et av manuskriptene har samme håndskrift som Sturekrönikan.
Lærestol
Lærestol (fra tysk Lehrstuhl) betegner en universitetslærers, fortrinnsvis en professors, embede. Tidligere var det i Norge og andre land gjerne bare en lærestol (professorat) ved hvert institutt, andre vitenskapelig ansatte med tilsvarende kompetanse hadde da tittelen dosent.
Bokstavelig og generelt brukes ordet også om kateter, eller foredragspult som likner mest på det gamle stående kateteret.(eng; lectern) «Uttrykk som Universitetet i Xxx, NnNns gamle lærestol» gir tolkningen: universitet.
Nanni Moretti
Giovanni (Nanni) Moretti (født 19. august 1953) er en italiensk regissør.
Han vant Gullpalmen i 2001 for filmen Sønnens rom (La stanza del figlio), som han også hadde skrevet og spilte hovedrollen i.
I 2006 lagde han Il caimano. Filmen handlet om Silvio Berlusconi, og ble gitt ut like før det italienske valget i 2006. Det var en av de mest suksessfulle filmene i Italia i 2006.