cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikroinjeksjon
Mikroinjeksjon brukes både i forbindelse med produksjon av planter som er bærer av egne og andres gener (transgene planter), og ved styrt overføring av gener til befruktede egg for å lage dyr med blandete gener (transgene dyr). Dette skjer hos pattedyr ved at man henter ut befruktede egg fra hunnindividet. Dette skjer tidlig, og må skje før sædcellen og eggcellen sine cellekjerner har smeltet sammen. Altså før det kan dannes en zygote.
Ønsket DNA-fragment sprøytes inn i en av kjernene før kjønnscellene smelter sammen og danner en zygote, og fosterutviklingen tar til. Den modifiserte eggcellen settes så inn i et hunnindivid, en rugemor eller en donormor, for videre utvikling. Denne prosessen har en del usikkerhet ved seg. For det første er det langt fra alle de modifiserte eggcellene som vil ta opp og uttrykke det overførte DNA-et. For det andre så vet man heller ikke hvor i genomet det nye DNA-fragmentet blir satt inn. Disse problemene løser man ved å ha en høy produksjon av avkom og en positiv seleksjon for dem som uttrykker genet. Det betyr at en del zygoter forkastes. Hos enkelte arter må de fødes før man finner ut hvem av dem som har blitt til fra en modifisert eggcelle, og som da vil uttrykke genet. Dermed er det også enkelte etiske utfordringer knyttet til bruken av mikroinjeksjon.
Maciej Biega
Maciej Biega (født 7. februar 1989) er en polsk skøyteløper.
Lyseveien (Oslo)
Lyseveien (3–5C; ingen partallsadresser) er en vei i Ullernåsen i bydel Ullern i Oslo. Den går fra Hoffsjef Løvenskiolds vei til Vækerøveien. Navnet ble vedtatt i 1935.
Maciej Biega
Biega representerte Polen under Vinter-OL 2010.
OL-resultater
Vancouver 2010
Kristen Munksgaard
Kristen Munksgaard (født 1964 i Kristiansand) er en norsk journalist som er redaktør og daglig leder i avisen Agder Flekkefjords Tidende i Flekkefjord. Han flyttet til Flekkefjord i 1983 der han begynte som journalist i Agder Flekkefjords Tidende. Etter halvannet år i Agder begynte han i Fædrelandsvennen. Der var han frem til 1992 da han ble redaksjonssekretær i Agder og i 1994 ble han redaktør.
Munksgaard var rødrusspresident i Kristiansand i 1983. I 1983 ble han valgt inn i Kristiansand bystyre for Arbeiderpartiet. Han mistet plassen i bystyret da han meldte flytting til Flekkefjord i 1984.
Hokkoer
Hokkofamilien eller hokkoer (Cracidae) er en familie med noen terrestriske og mange trelevende hønsefugler (Galliformes), som er nærmest endemiske for den neotropiske faunaregionen og det ekstremt sørlige Nearktis. Familien teller 56 arter (90 taxa), som deles inn i fire underfamilier og elleve slekter.
Ifølge BirdLife International er 28 av de 56 artene livskraftige, fem nær truet, ni sårbare, sju sterkt truet, seks kritisk truet, og én art utryddet i vill tilstand.
Beskrivelse
Hokkoene kan i utseendet minne litt om kalkuner. Familien består av mellomstore til store arter med ganske lange stjerter. Artene varierer i størrelse fra guyanahokko, som blir cirka 43–54 cm lang og veier 345–620 g, til storhokko, som blir nærmere 92 cm lang og kan veie opp mot 4,8 kg. Et særpreg for artene er bar hud med sterke farger i hode/struperegionen og horndannelser med kraftige farger på nebbet (Mitu) og/eller hodet (Pauxi).
På norsk kalles alle fuglene i denne familien hokkoer, men på mange andre språk skiller man mellom såkalte guaner, chachalacaer og curassower. Guaner og chachalacaer, som er kjønnsmessige relativt like, er generelt slankere bygget enn curassower, som har en mer massiv kropp og (i forhold til kroppen) et kraftigere nebb. Curassower utviser dessuten sterk kjønnsdimorfisme og er mer langbeinte og mer terrestriske, selv om alle artene må kunne hevdes å ha relativt lange ekstremiteter. Kortest ekstremiteter har guanene, som dessuten er de mest trelevende av artene. Alle artene har sterkt avrunda, konkave vinger. Brystmusklene er godt utviklet, men flygekapasiteten er moderat og kontinuerlig flukt med vingeslag er sjelden. Lengre flukt skjer som regel som glideflukt mellom trærne, etter noen få heftige slag med vingene (spesielt guanene). Fuglene lander gjerne lavt i et annet nærliggende tre, der de klatrer opp i høyden før en ny flukt igangsettes.
Ulikt alle andre hønsefugler, unntatt ovnhøns (Megapodiidae), så har hokkoene en forlenget baktå, festet på samme nivå som de tre framtærne. Det gjør selv de mest terrestriske av dem perfekt tilpasset vagling på greiner i trærne, noe de også gjør. De undere ekstremitetene er imidlertid kraftige og godt tilpasset en terrestrisk tilværelse, og selv hovedsakelig trelevende arter tilbringer ganske mye tid på bakken og er godt tilpasset.
Hokkoene lever i hovedsak av frukt, med de eter også insekter og larver av ulike slag. Reiret bygges i et tre, og hunnen legger to til tre hvite egg som hun ruger alene. Ungene blir flygedyktige i løpet av få dager.
Taksonomi
Hokkoene er en gammel gruppe av opprinnelse. De eldste fossile bevisene (Boreortalis, cirka 18 Mya) peker mot en mesoamerikansk cracid stamform som splittet fra sine nærmeste slektninger for omkring 48–68 millioner år siden, trolig i Laurasia. Funnet ble gjort i Wyoming i USA og støtter en opprinnelse på den nordlige halvkule. Funnet besto av en liten, lite spasialisert hokko, og skal man dømme etter lemmenes proporsjoner, var den definitivt trelevende. Krongruppen oppsto trolig for omkring 13 millioner år siden.
Hokkoer har av og til blitt gruppert sammen med ovnhøns i gruppen Craciformes, men moderne forskning støtter ikke dette. Den antyder snarere en basal avstamning fra orden hønsefugler (Galliformes). Det er stort sett enighet om inndelingen i de tre underfamiliene Penelopinae, Oreophasinae og Ortalisinae, men det hefter fortsatt uklarheter med rekkefølgen innenfor Cracinae. Det som synes sikkert er at Nothocrax er mest basal, men del Hoyo & Collar (2014) plasserer den som basal i en klade med Crax, mens Hosner, Braun & Kimball (2016) ser den som basal i en klade med Mitu og Pauxi. I sistnevnte undersøkelse reises det dessuten spørsmål om hvorvidt Mitu og Pauxi bør slås sammen.
Inndeling
Inndelingen følger HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World og HBW Alive, som blant annet bygger på Wang et al. (2013). Norske navn på arter og grupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn på arter og grupper i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av en offisiell beskrivelse.
Asthenorhina
Asthenorhina er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Ganske store, metallisk grønne gullbasser, dekkvingene gjerne med olivenaktig farge. Hodets framkant (clypeus) er litt innskåret med et er ikke noe horn eller framspring. Hannen er nokså matt, hunnen skinnende blank.
Utbredelse
Slekten er utbredt i tropisk Afrika.
Eksterne lenker
Asthenorhina
Cadaver
Biografi
Bandet ble stiftet i 1988 av Anders Odden og Ole Bjerkebakke. De fikk med seg bassist René Jansen, og i 1989 ga trioen ut demoen Abnormal Deformity. Bandet ble signert med Necrosis og ga ut split-albumet Hallucinating Anxiety i 1990 sammen med Carnage sitt musikkalbum Dark Recollections. Kort tid etter albumutgivelsen ble Jansen erstattet av Eilert Solstad. Bandet ga ut sitt andre studioalbum i 1992 (...In Pains). Uenigheter innad i bandet førte til at det ble oppløst i 1993. Bandet oppsto på nytt under navnet Cadaver Inc. i 1999 med kun Anders Odden av de opprinnelige medlemmene. Han gikk nå under navnet Neddo. Bandet med de nye medlemmene Czral, Balvaz og Apollyon ga ut albumet Discipline i februar 2001. Bandet gikk tilbake til sitt opprinnelige navn da de ga ut sitt siste album Necrosis i 2004. Samme år ble bandet igjen oppløst.
Den neolittiske revolusjonen
Den neolittiske revolusjonen er et begrep som ble innført av den australske arkeologen Vere Gordon Childe (1892–1957) i 1920-årene. Uttrykket brukte han om den store omstruktureringen som skjedde i menneskehetens historie da jeger- og samlerkulturen i det området som kalles for «den fruktbare halvmåne» gikk over til det levevis hvor menneskene hovedsakelig forsørget seg gjennom jordbruk og husdyrhold.
Imidlertid utviklet den neolittiske revolusjon seg til langt mer enn tilpasning til en begrenset rekke teknikker for å produsere mat. I løpet av det neste millennium ble små og mobile grupper av jegere og samlere, som hittil hadde dominert menneskelig historie, til stedbundne samfunn basert i landsbyer og byer, noe som radikalt endret deres naturlige miljø ved spesialiserte matprodukter, via kultivering av landbruksprodukter. Det vil si teknikker for vanning av åkrer for økte avlinger, samt matlagring, som gjorde det mulig å skaffe et overskudd av mat. Denne utviklingen la grunnlaget for bosetninger med større konsentrasjon av mennesker, spesialisert og kompleks fordeling av arbeidsoppgaver, handelsøkonomier, utviklingen av stedegen kunst, arkitektur og kultur, sentraliserte administrasjoner og politiske strukturer, hierarkiske ideologier, og ikke-personlige kunnskapssystemer (det vil si skriftsystemer og eiendomsregimer). De første fullt utviklede manifestasjoner av fullstendige neolittiske komplekser er sett i Midtøstens sumeriske byer (ca. 3,500 fvt.), og disse innledet også slutten på den forhistoriske neolittiske perioden.
Forholdet med de ovennevnte neolittiske kjennetegnene på jordbrukets begynnelse, deres sekvensielle fremtoning, og deres empiriske forhold til hverandre ved ulike neolittiske steder er fortsatt gjenstand for akademisk debatt og forskning, og synes å variere fra sted til sted fremfor å være resultatet av en generell lov for sosial evolusjon.
Lystjern
Lystjern (eller Lystjennet) er et vann mellom Soot og Mangen på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.
Den neolittiske revolusjonen
Revolusjon eller evolusjon
Jeger- og samlerkulturen var livsformen for alle tidligere menneskelige samfunn, og uttrykket «den neolittiske revolusjonen» peker på den store effekt som denne endringen hadde på samfunnet da det begynte å fremstille egen føde gjennom foredling istedenfor å leve som jegere og samlere.
Overgangen fra jeger- og samlerkulturen til de mer stabile jordbrukssamfunn foregikk i forskjellige deler av verden og uavhengig av hverandre for rundt 11,500 til 2,500 år siden. De fleste forskere mener at det først skjedde i Midtøsten, og da i det område som kalles for «den fruktbare halvmåne» (se Natufisk kultur).
Kronologien, samfunnets sosiale oppbygging, plantenes genetikk, plantenes morfologi og de selektive mekanismer hos menneskene samt samfunnets sosiale oppbygging, plantenes genetikk, plantenes forløp av jordbrukets spredning er blitt dokumentert av arkeologer mange steder i verden hvor det oppsto jordbrukssamfunn: Melanesia, Midtøsten, Mellom-Amerika, Sør-Asia, India (langs floden Ganges), Sørøst-Asia, Peru, områdene langs elven Mississippi i Nord-Amerika, og elven Yuanjiang i Kina. Jordbruket spredte seg deretter fra disse områdene, og med tanke på tidens mangel på infrastruktur skjedde det ganske hurtig over hele jordkloden. Den nye levemåten ga i neste omgang økt stimulans til nye redskaper og annen teknikk, nye samfunnsformer, nye livsanskuelser og nye kunstformer.
Begrepet revolusjon innebærer en brå omveltning, men den neolittiske revolusjonen foregikk over et ukjent antall tusen år. Det er riktigere å snakke om en evolusjon, men Childe benyttet bevisst ordet som ga størst retorisk kraft. Han skildret omveltningens begynnelse med følgende:
Overgangen til jordbruk
Antagelig var det en gradvis overgang fra jeger- og samlerkulturer, som ble praktisert av alle tidlige menneskelige samfunn, til en ny type kultur basert på forstring og kultivering av avlinger med sikte på matproduksjon. Bevisene for de første begynnelsene av denne prosessen synes å ha skjedde i flere områder på kloden uavhengig av hverandre for kanskje rundt 10,000 år siden i Melanesia og for 2,500 år siden i Afrika sør for Sahara. Den utviklingen som skjedde i den fruktbare halvmånen for om lag 12,000 til 10,000 år siden var antagelig den viktigste. Det er flere til dels konkurrerende teorier på hva som drev befolkningen til å begynne med jordbruk. Disse teoriene kan samles i følgende:
I motsetningen til den paleolittiske tiden hvor det moderne mennesket delte plassen med neandertalere, var det bare en menneskeart (Homo sapiens) som nådde å oppleve neolittisk tid i Midtøsten.
Domestisering av planter
Straks jordbruket fikk fremdrift ble i førstningen emmerhvete, etkornshvete og bygg, og ikke kun de som ga mest kalorier med størst mulig frø, selektivt (utvelgingsevne) avlet. Planter som hadde egenskaper som små frø eller bitter smak ville ha blitt sett på som lite ønskelig. Planter som hurtig utviklet modne frø tenderte ikke til å bli samlet ved innhøstingen, og således ikke lagret og sådd den påfølgende sesongen. År med innhøsting ga et utvalg av de typer som opprettholdt deres spiselig frø lengst. Flere plantearter, de såkalte «pionéravlinger» eller grunnleggende neolittiske avlinger (opprinnelig domestisering), var de tidligste planter som med hell ble manipulert av mennesker.
Noen av disse opprinnelige forsøkene feilet i begynnelsen og dyrkingen av dem ble oppgitt, men noen ganger gjenopptatt senere og med hell domestisert tusen år senere: rug ble forsøkt og oppgitt i neolittiske Anatolia, men fant sin veg til Europa som ugressfrø og ble deretter suksessfullt domestisert, tusen av år etter det første landbruket. Ville linser presenterte en annen utfordring som måtte overvinnes: det mest av de ville frøene spirer ikke det første året; det første beviset på domestisering av linser som brøt dvalen i deres første år, ble funnet i tidlig neolittisk tid i Jerf el-Ahmar (i dagens Syria) og spredte seg hurtig sør til Netiv Hagdud i Jordandalen. Denne prosessen med domestisering tillot pionéravlingen å bli tilpasset og deretter større, lettere å høste, mer driftssikker i lagring og mer nyttig for befolkningen.
Bygg og sannsynligvis havre ble kultivert i Jordandalen, representert i det tidlige neolittiske stedet Gilgal hvor arkeologer i 2006 fant forråd av frø fra 11,000 år siden i slik mengder at de må ha blitt sådd og høstet og ikke kun innsamlet. Noen av plantene som ble forsøkt og deretter oppgitt i løpet av neolittisk tid i oldtidens Midtøsten ved steder som Gilgal ble senere domestisert i andre deler av verden.
Straks de tidlige bøndene perfeksjonerte deres jordbruksteknikk ville deres innhøstede avlinger kreve lagring og egne bygninger. De fleste jegere og samlere kunne ikke enkelt lagre mat over lengre tid på grunn av deres nomadeliv, men de med fast bosted kunne lagre deres overskuddsavling. Tidlige kornmagasin ble utviklet slik at landsbyer kunne lagre deres frø for lengre tid. Med mer mat vokste befolkningen og samfunnet utviklet spesialiserte håndverkere og mer avanserte redskaper.
Denne prosessen var ikke så lineær som man tidligere trodde, men heller en mer komplisert anstrengelse som ble gjort av ulike befolkninger i ulike regioner på forskjellige måter.
Jordbruk i Asia
Det er antatt at den neolittiske revolusjonen ble spredd til sørvestlige Asia en gang rundt 8000 fvt.–7000 fvt., skjønt tidligere enkeltsteder har blitt identifisert. Selv om arkeologien gir skrøpelige bevis i henhold til hvilke kjønn som gjorde bestemte oppgaver i neolittiske kulturer, sammenlignet med historiske og samtidige undersøkelser av jeger- og samlerkulturer, er det generelt antatt at jakt ble utført av menn mens kvinner hadde en mer betydningsfull rolle i samlingen av spiselige vekster. Ved å strekke denne antagelsen er det teoretisert at kvinner var hovedsakelig ansvarlig for observasjoner og de innledende aktiviteter som førte til den neolittiske revolusjon i henhold til den gradvise seleksjonen av planter og forfinelsen av spiselige plantearter.
Detaljene for disse innledende observasjonene, og senere nyttige aktivitetene som førte til endringer i de metoder som ga utkomme, er ikke kjent da bevisførsel mangler. Det er imidlertid gitt flere grunngitte spekulasjoner, eksempelvis er det blitt antatt at vraket mat som lå igjen i gjødselhauger ville resultere i gjenvekst av planter fra kasserte frø i (gjødselberiket) jord. Det var uansett et antall faktorer som førte til de første jordbruksforsøk i de neolittiske samfunn.
Jordbruk i den fruktbare halvmåne
Vanlig jordbruk oppsto tilsynelatende først i det området som kalles for den fruktbare halvmåne i Midtøsten grunnet flere årsaker. Middelhavsklimaet har en lang og tørr sesong med en kort periode med regn, noe som ga et godt miljø for små planter med lange frø, eksempelvis hvete og bygg. Disse var egnet for domestisering på grunn av lett høsting og lagring og var lett tilgjengelig. I tillegg, domestiserte planter hadde spesiell høy proteininnhold. Den fruktbare halvmåne hadde store områder av variert geografisk omfang og høydeforskjeller. Denne variasjonen gjorde jordbruk mer nyttig for tidligere jegere og samlere. Andre områder med tilsvarende klima var mindre egnet for jordbruk da de manglet de geografiske variasjonene innenfor region og manglet også tilgjengelige og egnete planter å domestisere.
Jordbruk i Afrika
Jordbruksrevolusjonen skjedde antagelig uavhengig i ulike deler av verden, ikke bare i den fruktbare halvmåne. På det afrikanske kontinentet er det blitt identifisert tre områder som uavhengig av hverandre utviklet jordbruk: De etiopiske høylandene (et fjellområde bestående av dagens Etiopia, Eritrea og nordlige Somalia), Nildalen i Egypt, og Vest-Afrika. I Øst-Afrika er det kjent at det var for mye vann til å fullføre den neolittiske livet.
Antropologene og arkeologene Fred Wendorf og Romuald Schild har gitt bevis på at det i tidlig paleolittisk tid i Wadi Kubbaniya på Kom Ombos-platået i Egypt, ble gjort spede forsøk på jordbruk. Dette omfattet blant annet mørtel og pistiller, kvernsteiner, flere redskaper for innhøsting og forkullet korn fra hvete og bygg — som kan ha blitt introdusert utenfra regionen. Karbondatering (14C-metoden) gir et tidssprang som strekker seg fra 15,000 til 16,300 fvt., og viser at sped innhøsting av korn skjedde før resten av Midtøsten med omtrent 5,000 år.
De ovennevnte forskerne har uttalt at disse ikke er de eneste sene paleolittiske steder som har blitt oppdaget i Egypt langs Nilen, heller ikke er de alene i å inneholde redskaper av stein som synes å være brukt til å høste korn. Det er flere steder i Wadi Tushka i nærheten av Abu Simbel ved Kom Ombo, nord for Aswan, og en tredje gruppe (med en hel rekke av arkeologiske steder) i nærheten av Esna, rundt 50 km sør for Luxor. Alle disse er i Nildalen. Den egyptiske Esna-kulturen er blitt datert til fra 13,000 til 14,500 år siden. De skarpe skjærekantene i steinhåndverket som er avdekket i Tushka synes å indikere at de ble benyttet som sigder i innhøstingen av korn.
Mange steiner for kverning og knusing av korn er funnet i tidlige egyptiske kulturer fra 10,000 til 13,000 fvt. Flere folk i Nildalen i den sene paleolittiske tiden befant seg helt i begynnelsen av kultivering av planter og domestisering av husdyr, som et alternativ til et liv som jegere og samlere. I motsetningen til Midtøsten synes disse bevisene å være en «falsk begynnelse» til jordbruk da disse stedene senere ble forlatt, og fast og vedvarende jordbruk ble forsinket i lang tid inntil rundt 4,500 fvt., med eksempelvis Badari-kulturen i midtre Egypt, og ankomsten av dyrking og husdyr fra Midtøsten.
Domestisering av dyr
Da jeger- og samlerkulturer begynte å bli erstattet av fastboende bønder som drev matproduksjon ble det gunstig å holde dyr i nærheten. Den fruktbare halvmåne hadde ikke bare villtilstanden av hvete, bygg, erter og linser, men også forløperne til tamme sauer, geiter, griser og hornkveg. Av den grunn ble sannsynligvis at dyr ble domestisert omtrent samtidig med planter. Når mennesket ble fastboende beitet ville dyr på de samme gressmarkene som menneskene begynte å kultivere. Hunder bidro til å holde disse under kontroll. Ved å fø på sauer og geiter med kornstubber, som ikke hadde nytteverdi for mennesker, istedenfor det modnende kornet, trengte ikke jegerne å oppsøke dyrene og dyrene ble tiltrukket av bosetninger med konsentrert føde. Dyrene som i utgangspunktet truet kornet fikk nytteverdi istedenfor å bli en motivasjon for utryddelse. I den mening ble domestisering av sauer og geiter, slik Marvin Harris har uttrykt det, historiens første aksjon for bevarelse av dyrearter.
Domestisering av dyr i Midtøsten
Midtøsten tjente som kilde for mange domestiserte dyr som geiter og griser. Dette var området var også stedet for hvor dromedaren ble temmet. Tilstedeværelsen av disse dyrene ga regionen en stor fordel i kulturell og økonomisk utvikling. Da klimaet i Midtøsten endret seg og ble tørrere ble mange av bøndene tvunget til å forlate sine gårder og ta deres husdyr med seg. Det var denne omfattende folkevandringen fra Midtøsten som senere bidro til å spre disse dyrene til resten av Afroeurasia (Afrika, Europa og Asia).
Denne folkevandringen skjedde hovedsakelig på en øst-vest-akse med tilsvarende klima ettersom deres spiselige planter hadde begrenset vekstvilkår utenfor dette klimaet grunnet endringer i blant annet lys eller regn. Eksempelvis, hvete gror ikke normalt i tropisk klima lik tropiske vekster som bananer ikke vokser i kaldere klima (inntil moderne tid kom med oppvarmede drivhus). Forfattere som Jared Diamond har postulert at denne øst-vest-aksen er hovedgrunnen til at planter og husdyr spredde seg så hurtig fra den fruktbare halvmåne og til resten av Europa, Asia og Nord-Afrika mens de ikke ble spredd via en nord-sør-aksen av Afrika for å nå middelhavsklimaet i Sør-Afrika hvor spiselige vekster ble med hell importert med skip de siste 500 år. Den afrikanske kurasen zebu er en særegen art som var bedre egnet til det varme klima i sentrale Afrika enn de tilsvarende artene i Midtøsten. Nord- og Sør-Amerika hvor tilsvarende deling av det smale Panamaeidet forhindret at kamelrasen lama i Andesfjellene spredde seg nordover til det meksikanske platået.
Domestisering av dyr i sørlige Amerika
I Midtøsten ble oppdrett av sau og geit fulgt opp med griser, kyr, kameler, esler og hester. Disse dyrene ble innlemmet i jordbrukssystemet og dannet grunnlaget for teknologiske fremskritt. I den nye verden ble hjulet oppfunnet, men sannsynligvis for keramisk arbeid da de manglet dyr som egnet seg som trekkdyr, noe lamaer og alpakkaer var ubrukelig som, og bison var umulig å temme. Samtidig holdt disse dyrene til i områder som lå utenfor der hvor det tidlige amerikanske jordbruket utviklet seg.
Domestisering av dyr langs Kinas Gule flod
Jordbruksrevolusjonen ble delvis inspirert av spredningen av domestiserte planter og dyr som gikk i hop med fremveksten av komplekse samfunn. De første forekomst av domestisering av planter og dyr i Kinas langstrakte dalføre langs Den gule flod, Huang He, og skjedde tilsynelatende uavhengig av åpenbar ytre stimulering eller inspirasjon og lenge før resten av Europa og Asia. Griser, hester, kyr og geiter var blant de dyrene som ble gjort til husdyr.
Langs den samme breddegrad var det lett for nabosamfunn å tilpasse seg de samme jordbruksmetoder da planter vokste i det samme klimaet. Nabosamfunnenes jegere og samlere tilpasset seg jordbruket eller de ble gradvis fortrengt av innflyttede bønder og opprettholdt sitt tradisjonelle liv som mongolske nomadekulturer på steppene.
Utgravinger som dekker ved tre steder i Henan-provinsen i Kina er de eldste bevis for alkohol og vinproduksjon man noensinne har funnet. Det er blitt funnet blant annet 9,000 år gamle potteskår hvor partikler av de gjærende drikkene var bevart, men også 3,000 år gamle bronsebeholdere som fremdeles inneholdt vin. Vinproduksjon ble mulig i yngre steinalder, mellom 8,500 og 4,000 fvt., med foredling av planter i Midtøsten og Øst-Asia. De kinesiske vinene inneholdt ris og i de eldste også bivoks.
Grunner til den neolittiske revolusjon
Arkeologen og botanikeren Jack R. Harlan, som har forsøkt å etterspore årsakene til den neolittiske revolusjon, har foreslått seks hovedgrunner som kan bli oppsummert i tre viktigste kategorier:
Med hensyn til den første forklaringen har Ian Hodder, som ledet utgravningene av Çatalhöyük i Tyrkia, sagt at de tidligste samfunn av bosetninger, og den neolittiske revolusjon som de representerte faktisk kom før utviklingen av jordbruk. Han har utviklet ideene som først ble uttrykt av Jacques Cauvin, som utforsket den natufisk kultur ved Mureybet i nordlige Syria. Hodder mener at den neolittiske revolusjon var et resultat av en revolusjonær endring i den menneskelige psykologi, en «symbolrevolusjon» som førte til en ny tro og forestillinger om verden. Samfunnet delte ritualer legemliggjort i korpulente kvinnelige figurer og planmessige samlinger av horn fra uroksen (den europeiske bison).
En alternativ forklaring til jordbrukets opprinnelse er lagt frem av Mark Nathan Cohen som mener at hva som fulgte den utstrakte utryddelsen av store pattedyr i sen palaeolittisk tid hadde sin grunn i at menneskenes antall hadde økt over grensen til dets tilgjengelige territorier og at befolkningseksplosjonen førte til matkrise. Jordbruk var den eneste måten som var tilgjengelig for å fø på en voksende befolkning.
Dette synet har blitt kritisert av det opplagte problemet med hvordan en befolkningseksplosjon ville ha skjedd om det ikke allerede var et overskudd av mat. De folk som reproduserte seg ville trenge mat, fra fødsel til reproduktiv alder.
Marvin Harris har gitt en mer fyllestgjørende forklaring på hvorfor noen oppga jakt og planteinnsamling mens andre holdt fast ved denne levemåten. Han mener at endringer har sin årsak i forverringer av de naturlige omgivelsene enten det er klimatiske forhold eller problemer grunnet produksjonsintensivering. Uten endringer fører intensivering uvegerlig mot utpining av miljøet og derav lavere produksjonseffektivitet. Synkende effektivitet før til lavere levestandard. For å unngå lavere levestandard må befolkningsantallet ned for å øke effektiviteten, men det er vanskelig å praktisere avholdenhet eller barnedrap. Så lenge jegere og samlere holdt befolkningstallet på et lavt nivå kunne de nyte relativ høy levestandard.
For 30,000 år siden var menneskene i stand til å jage og slakte selv de største dyr. I Europa og Asia gresset veldige horder av rein, hester, bison og villkveg som fikk vann fra isbreene. I årtusener levde menneskene og villdyrene i en økologisk balanse inntil de for rundt 13,000 år siden kom en klimaendring som betydde at istiden gikk mot slutten. Isbreene trakk seg tilbake, tundraen forsvant da bartrær og løvskog spredde seg. Kombinasjonen av at beitemarkene forsvant og at mennesket som rovdyr krevde sitt, førte til at mammuten, ullnesehornet, steppebison, kjempeelgen, det europeiske villeselet og andre dyr (som formerte seg langsomt) døde ut. Hester og hornkveg overlevde i minsket antall. Moskusfeet overlevde i små lommer langt mot nord. Da storviltjakt ikke lenger var mulig kom den mesolittiske tid. I Europa fikk befolkningen mat fra fisk, skalldyr og hjortedyr, og i Midtøsten gikk folk over til å jakte på mindre dyr som sauer, geiter og antiloper og nye matkilder som fisk og skalldyr, fugl og nøtter og spiselige vekster.
Det var en økologisk katastrofe som fikk menneskene til å se etter nye måter å skaffe seg proteiner på. Den prosessen gikk ikke raskt. De bygget først landsbyer og tusen år senere begynte de å kultivere jorden fra ville planter de hadde samlet frøene fra; vill bygg, hvete og andre sorter. En familie kunne med en steinsigd skaffe seg så mye korn i løpet av tre uker som de trengte for et år. Mennesket gikk over til jordbruk av tvingende nødvendighet og først med jordbruket kom økningen av befolkning.
Eksterne lenker
Neolitikum
Factotum
Factotum er en norsk film fra 2005. Filmen er spilt inn i Norge og USA. Regien var ved Bent Hamer. Filmen er basert på den amerikanske forfatteren Charles Bukowskis roman med samme navn. Handlingen dreier rundt Bukowskis alter ego «Henry Chinaski».
USA, Tyskland, Frankrike og Sverige var også involvert i produksjonen.
Ifølge Medietilsynet er filmens stemning gjennomgående dyster med innslag av rus, sex og vold.
Handling
Vi møter Matt Dillon som Hank. Han får sparken for n.te-gang, og sjekker inn på et billig hotell. Han har allerede jobbet ved, og får sparken fra, en rekke forskjellige jobber. Disse jobbene inkluderer blant annet rengjøring av en massiv skulptur, levering av is, arbeid ved en sylteagurk-fabrikk, eller ved et sykkel-lager. I løpet av disse jobbene møter han diverse eksentriske, ofte alkoholiserte, karakterer. Han drikker og skriver. Romaner, essays og poesi kommer ut i et forbausende tempo, men forlag og magasiner nekter å publisere manus i samme tempo som han produserer dem.
Nova Aliança do Ivaí
Nova Aliança do Ivaí er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Irregulær galakse
Irregulære galakser er galakser som ikke passer inn med andre galaksetyper i Hubble-inndelingen idet de er uten symmetrisk form. Irregulære galakser er uten en tydelig kjerne eller spor etter spiralarmer, som i elliptiske galakser eller spiralgalakser.
Ås
Ås (av norrønt áss) er en landform som er karakterisert ved en høyde i terrenget, som oftest er kledd med trær eller skog. En ås ligger gjerne ikke særlig høyt i terrenget. Forstavelsen «ås-» finnes i mange ord, men har da vanligvis betydningen «gud-» (av æser, muligens av samme ordrot, etter norrønt áss, flertall æsir). Høyere formasjoner blir på norsk omtalt som fjell, vidde eller fjellheim.
Ås og høydeområde er mindre fremtredende i terrenget enn fjell. De er gjerne lavere enn 600 meter og har slakere sider, men de kan også være høyere og ha en eller flere stupbratte sider. Av steder i Norge med ås som en del av stedsnavnet finnes Ås, kommune og tettsted i Akershus; Åsa, kommune i Hordaland, Åsa, bygd i Ringerike; Åsane, tidligere kommune, nå en bydel i Bergen; Åsen i Levanger, og andre.
Teruhiro Sugimori
Teruhiro Sugimori (japansk: 杉森 輝大, født 15. oktober 1982 i Taiki, Hokkaido) er en japansk skøyteløper som representerte hjemlandet i 2 påfølgende OL med sin olympiske debut i 2006 i Torino.
Karriere
Sugimori debuterte i verdenscupen i Vikingskipet på Hamar den 13. november 2004 på 1,500 m i b-gruppa. Verdenscupsesongen 2008/09 skulle bringe ham sammen med resten av de japanske lagtempo-løperne opp på pallen sammenlagt til en 3.-plass. Samme sesongen fikk han også sin beste plassering individuelt sammenlagt i verdenscupen med en 17.-plass på 1,500 m.
Han hadde en tid banerekorden på 3,000 m (notert 1. des 2007) på Makomanai Open Stadium i Sapporo.
Den 30. desember 2009 vant Sugimori den japanske OL-kvalifiseringen på 1,500 m, og ble nr 3 på 1,000 m dagen i forveien, og ble jo da tatt ut på de distansene i Vinter-OL 2010 hvor skøyteløpene skulle gå i Richmond.
Personlige rekorder
Oppdatert pr 13. april 2011
Internasjonale mesterskap
Olympiske leker (Vinter) deltatt i 2 OL (ved 5 konkurranser)
Enkeltdistanse-VM på skøyter (deltatt i 3 mesterskap ved 5 konkurranser)
NST
NST har flere betydninger:
Krydder
Krydder er en fellesbetegnelse på først og fremst planter med sterk smak eller lukt, som brukes for å endre lukt, smak og farge i det endelig serverte mat eller drikke.
Klassifiseringene varierer noe: Noen regner bare planter og plantedeler som krydder, mens andre legger mindre vekt på opphavet og sier det viktige er bruken. For eksempel kaller mange også salt for krydder, men dette blir feil i henhold til den definisjonen som sier at krydder skal komme fra planter. Salt er jo ikke plantemateriale, men har ellers mange likhetstrekk med krydder.
I Norge vokser krydderurten bergmynte som gir det kjente krydderet oregano og denne er trolig vårt eldste krydder. I middelhavslandene har de i tillegg brukt basilikum, timian, rosmarin, salvie, karve og anis helt fra oldtiden.
Historie
På 1500-tallet startet man for alvor å importere krydder fra Det fjerne østen, særlig fra India. Sentrum for krydderhandelen i India var Calicut, som nå heter Kozhikode. Der var det store markedsplasser hvor de solgte blant annet nellik, muskat, pepper, kanel og andre kryddere som lukter godt. Pepper ble regnet som like verdifullt som sølv i Europa, og muskat ble regnet som like verdifullt som gull. Å ha krydder hvis man bodde i Europa, var et symbol på status. India ble regnet som krydderets hjemland, og i India fikk man kjøpt krydder billig. Noe av krydderet kunne bli verdt mer enn 27 ganger mer i Europa enn i India, det ga svært god fortjeneste.
I våre dager har også amerikanske kryddere som paprika og chilipepper blitt populære, i tillegg til mange nye kryddere og krydderblandinger fra Østen. Skandinaviske krydder som bergmynte og kvann er derimot lite brukt.
Nytte
Krydder gir mat et ønsket karakter som ofte blir en del av matkulturen hvor dette praktiseres. Et typisk eksempel på dette er gløgg i Norge. Men juleøl i Norge har inntil nylig fulgt Reinheitsgebot og er følgelig ukrydret. -->, eller lusekatter i Sverige. Slikt blir man vant til i ung alder og søker etter i senere faser av livet. Kulturspesifikke krydringspraksis har derfor sosiale funksjoner på linje med musikk, dans, klesdrakt, eller dialekt i språket:
Paddetjenn (Aurskog-Høland, Ovlien sør)
Paddetjenn er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, like øst for Piltjern. Vannet er gjengrodd på midten slik at det framstår som to vann av omtrent lik størrelse.
Andrej III av Russland
Andrej III Alexandrovich (født ca. 1255, død 27. juli 1304) var en russisk fyrste, sønn av Aleksander Nevskij. Andrej mottok byen Gorodets ved Volga av sin far.
I 1276 tilføyde han Kostroma til sine eiendommer og begynte å kjempe om verdigheten som fyrste av Vladimir-Suzdal. Han kjempet mot sin bror Dmitrij av Pereslavl og tvang ham til sist til å abdisere.
Arne Abrahamsen
Under andre verdenskrig var han bosatt på Laksevåg i Bergen, og ble liksom sin far Magne Abrahamsen og broren, Martin Teodor Abrahamsen, involvert i motstandsarbeidet. Han hadde flere oppdrag for den såkalte Stein-organisasjonen. Høsten 1941 hadde han planlagt en englandsfart, men lykkes ikke.
Han ble arrestert 21. januar 1942 og fengslet i Bergen. 26. februar ble han overført til Møllergata 19 i Oslo og 10. mars til Botsfengslet. På vårparten året etter ble han sendt videre til Tyskland. I Sondergericht Kiel ble han i oktober 1943 dømt til ti års fengsel. Broren fikk fem år. Faren ble dømt til døden og skutt.
Selv havnet Arne Abrahamsen i tyske fangeleire, til slutt i Bautzen. Der var han blant fangene som ble befridd av amerikanske styrker 2. april 1945. For ham kom befrielsen likevel for sent. Han døde av gallopperende tuberkulose på sykehus i Meiningen to måneder etter befrielsen.
Han er gravlagt på Solheim gravplass i Bergen. Han har fått en av byens gater oppkalt eller seg, Arne Abrahamsens vei nedenfor Melkeplassen.
Museu d’Art Contemporani de Barcelona
Museu d'Art Contemporani de Barcelona (Barcelonas museum for samtidskunst, forkorta MACBA) ligger ved Plaça dels Àngels i El Raval i Barcelona i Catalonia. Museet åpna for publikum 28. november 1995. Bygningen ble tegna av Richard Meier & Partners. Dens arkitektoniske stil har sterke referanser til modernismen.
Asialekene 1982
Asialekene 1982 var de niende Asialekene, de ble arrangert i New Delhi i India i perioden 19. november til 4. desember 1982. Det var nesten 4 600 utøvere fra 33 nasjoner som deltok i tjueen sporter. Kina ble beste nasjon med sekstien gullmedaljer foran Japan med femtisju. For første gang sto hestesporten tentpegging på programmet under Asialekene.
Museu d’Art Contemporani de Barcelona
All kunsten er fra seint 1900-tall og fram til i dag. Det er representert tre perioder for moderne kunst: den første fra 1940-tallet til 1960-tallet, den andre dekker 1960-tallet og 1970-tallet, mens den tredje er fra samtida. Samlinga fokuserer på katalansk og spansk kunst, men det fins også noe utenlandsk kunst.
Overfor museet ligger den middelalderske Convent dels Àngels, med et kapell som har blitt gjort om til et separat utstillingslokale for museet. Det har fått navnet Capella del Macba, og inneholder videoutstillinger. Inngangen til denne delen av museet er gratis.
Et annet samtidskunstmuseum, CCCB, ligger ved siden av MACBA.
Paddetjenn (Aurskog-Høland, Ovlien nord)
Paddetjenn er et vann på Mangenskogen i Aurskog-Høland kommune i Viken, like øst for Blekketjern.
Howard Jones
John Howard Jones (født 23. februar 1955 i Southampton, Hampshire) er en engelsk sanger og låtskriver, best kjent for sin synthpopmusikk fra 1980-tallet.
Jones fikk kontrakt med WEA i Storbritannia og Elektra Records i USA sommeren 1983. Den første singlen, New Song, ble utgitt i september samme år og kom på en 5.-plass på UK Singles Chart, og på 27.-plass på US Billboard Hot 100. Han hadde fire hits til i løpet av 12 måneder, «What Is Love?», «Hide and Seek», «Pearl in the Shell» og «Like to Get to Know You Well» som var fra EP-en The 12" Album som besto av 12" mikser. Debutalbumet Human's Lib gikk til topps på UK Albums Chart, fikk flere gode plasseringer internasjonalt og solgte til gullplate og platinaplate i flere land. Oppfølgeralbumet, Dream into Action, kom i 1985, og nådde en 2.-plass i Storbritannia og ble en internasjonal hit med blant annet en 10.-plass i USA, og ble Jones sitt mest suksessfulle album.
Han ga ut flere album og gikk etter hvert fra synthpop over til mer ren pop, noe som slo ut negativt på platesalget.
Martin Kvennavika
Martin Kvænnavika (eller Kvennavika) er hovedpersonen i en serie lygarskrøner skrevet av forfatteren, humoristen og fargehandleren Olaf Berg (1855–1946) fra Steinkjer. Disse tekstene ble utgitt i alt 13 bøker fra 1899 til 1922. Utvalg av tekstene er utgitt i 1940, 1951 (flere opplag), 1958 (tegneserie) og i tre nye bind 2005–2007.
André Kvebek
André Kvebek (født 24. april 1980) kjent under artistnavnet Tjalve, er en norsk black metal-musiker. Han var en av grunnleggerne av 1349, og var gitarist i 1349 fra 1997 til 2006. Han sluttet i 1349 for å fokusere på sitt nye band Pantheon I som gitarist og vokalist. Han var også livegitarist i bandet Sarkom i 2008. I 2011 ble han hyret inn som live gitarist i Den Saakaldte, men ble fort fast medlem etter noen få konsert-festivaler. I 2014 ble han kontaktet av Gamma-Glimt, om å medvirke i deres dokumentar; Black hearts som bassist for bandet From The Vastland. Fra 2014 er han vokalist i Horizon Ablaze.
Martin Kvennavika
Martin Kvænnavika er en jektebåtskipper fra Mosvik, som sammen med mannskapet på båten «Survikjekta» opplever en rekke groteskt komiske episoder. Mye av humoren er basert på karakterenes navn og karikerte personligheter, slik som Simen Elifantus Labanussen Gjeithustrøa, Senæppa Valrianna Tanglusbokta, Frøskatt-Anners Tanglusbokta og Gurru Rasemine Mirakla Pedersdatter Gjeithustrøa.
André Kvebek
I 2015 Ble han med i prosjektet; himmelraate, og har gjort all gitar og vokal på deres første singel.
Melding til Stortinget
En melding til Stortinget (forkortet Meld. St.) er et dokument fra Norges regjering til Stortinget om saker som regjeringen ønsker å orientere Stortinget om eller få drøftet der uten at de er knyttet til et ferdig forslag til lov- eller plenarvedtak. Meldinger til Stortinget foreslår fremtidig politikk eller inneholder en rapport om offentlig virksomhet på et felt. Før 1. oktober 2009 ble betegnelsen stortingsmelding, forkortet St.meld., benyttet når regjeringen ville orientere Stortinget om saker, mens betegnelsen odelstingsmelding (ot.meld.) brukt når regjeringen ville trekke tilbake et lovforslag.
Meldingene, og behandlingen i Stortinget, danner ofte grunnlaget for en senere proposisjon til Stortinget. Finans- og Utenriksdepartementet er de departementene som sender over flest meldinger til Stortinget.
Meldingenes navn
Meldingene nummereres etter hvilken stortingssesjon de er fremlagt. Det er en fast tradisjon at Nasjonalbudsjettet er melding nummer 1 i hver stortingssesjon, at revidert nasjonalbudsjett er melding nummer 2, og statsregnskapet er melding nummer 3. De har også en tittel som i varierende grad kan være selvforklarende, eller inneholde politiske slagord. Fordi kombinasjonen av navn, nummer og sesjon kan bli kronglete kan meldingene få et uoffisielt og uformelt navn. For eksempel kalles «St.meld. nr. 35 (2007–2008) Mål og meining – Ein heilskapleg norsk språkpolitikk» bare for «språkmeldinga».
Faste årlige meldinger til Stortinget
Med 4-5 års mellomrom fremlegger Finansdepartementet perspektivmeldingen om fremtidsutsiktene for norsk økonomi for Stortinget. Forvaltningsplaner over hav- og landområder fremlegges også for Stortinget når det er aktuelt. Nasjonal transportplan fremlegges som en melding med tiårsperspektiv. Med noen års mellomrom fremlegges meldinger fra statlige særlovselskaper som Posten Norge AS, NSB AS, Avinor AS
De to samfunnsvitenskapelige forskningsprosjektene Maktutredningen og Makt- og demokratiutredningen ble også sammenfattet til hver sin stortingsmelding.
Innhold og språk
Teksten i meldinger til Stortinget er gjerne forfattet av ansatte i departementer i samarbeid med den politiske ledelse. Teksten publiseres anonymt uten personlige signaturer fordi meldinger til Stortinget skal gi uttrykk for departementets og regjeringens offisielle syn.
Melding til Stortinget består oftest av kapitler som beskriver nåsituasjon med referanser til og referater av offisiell statistikk, utredninger, rapporter, evalueringer, undersøkelser og omtale av tiltak og prosjekt. Mange av kapitlene avsluttes med en liste kulepunkter med forslag til politiske tiltak. Disse tiltakslistene innledes gjerne med regjeringen vil ... eller departementet vil .... Meldinger til Stortinget har gjerne et sammendragskapittel som samler hovedmål og samler alle tiltaksavsnittene på et sted. Fremtidige driftskostnader og ansettelser som de foreslåtte tiltakene antas å få vurderes gjerne i avsnitt eller kapitler med økonomiske og administrative konsekvenser.
Språket i melding til Stortinget er ofte kritisert for å være en spraglete ansamling av selvfølgeligheter, gjentakelser og tidvis inkonsekvenser. Kontroversielle forslag blir ofte innpakket i runde formuleringer som alle kan være enige om, for eksempel at en skal «bidra til kvalitet» eller skape et «helhetlig tilbud». De reelle konsekvensene av politikken blir da først synlig gjennom budsjett eller lovproposisjonene. «''Ofte er det bare tilsynelatende at det her blir trukket konsekvenser av det som gikk forut; tiltakene er ikke egentlig tiltak, prioriteringene er ikke prioriteringer. Med henvisning til noen verdier som alle må kunne slutte seg til («mangfald», «allsidig tilbod», «god litteratur»), blir det foretatt en passende avrunding av hvert kapittel, men uten at det medfører noe bestemt («leggja vekt på korleis»).''»
Publisering
I tillegg til papirutgave har også samtlige stortingsmeldinger vært publisert på nett siden sesjonen 1997/98 på regjeringen.no. PDF-fil som er identisk med den trykte versjonen legges også ut. Siden 2012 også som e-bøker i EPUB-format. Cirka en tidel av meldinger til Stortinget oversettes til engelsk og kalles "Report No. [nr] to the Storting"
Svein Borkhus
Svein Borkhus (født 21. november 1955) er en norsk politiker (Ap) som var ordfører i Alvdal kommune fra 1999 til 2007, og fra 2011 til 2015.
Fra oktober 2007 var Borkhus medlem av Hedmarks fylkesråd, med ansvar for miljø og samferdsel. Fra desember 2010 var han leder av fylkesrådet, etter Siv Tørudbakkens avgang. Borkhus stilte ikke til gjenvalg som fylkesrådsleder ved valget i 2011.
Borkhus satt i kommunestyret i Alvdal fra 1988 til 2015.
Teknisk-administrativt ansatte
Teknisk-administrativt ansatte er en samlebetegnelse på ikke-vitenskapelig ansatte ved vitenskapelige institusjoner (universiteter og høyskoler) i Norge. Teknisk-administrativt ansatte har en hjelpefunksjon i forhold til de vitenskapelig ansatte, og er ansatt for bistå dem med praktiske (ikke-vitenskapelige) gjøremål som er nødvendige for driften av institusjonene. Gruppen omfatter alt fra kontorpersonale og saksbehandlere til ingeniører, renholdere, vaktmestre og (ikke-vitenskapelige) bibliotekarer. Antallet teknisk-administrativt ansatte var lenge ganske lavt, men har økt betydelig i etterkrigstiden.
Grim
Grim er en bydel i Kristiansand. Det fullstendige navnet er Grim-Møllevann-Dalane. Grunnkretsene i området er Grim-Dueknipen, Grimsmyra, Kolsberg, Møllevannet-Klappane, Enrum-Paradis, Suldalen og Krossen-Dalane. Bydelen har 5 408 innbyggere (kilde:(SSB 2018)).
Byen ble grunnlagt på grunn fra gårdene Grim, som var delvis krongods, og Eg. Området som ble kalt Grimsmoen ble overdratt i 1643 og 1644 og er i dag byens sentrum og kalles Kvadraturen etter den kvadratiske byplanen som ble utarbeidet etter renessanseidealer. Betegnelsen Sanden brukes også når det refereres til Grimsmoen.
Teknisk-administrativt ansatte
Stillingstitler
Stillingstitler for administrativt personale kan være f.eks. sekretær, førstesekretær, konsulent, førstekonsulent, seniorkonsulent, rådgiver, seniorrådgiver, kontorsjef, assisterende direktør, direktør.
Grim
Grim er et prestegjeld og sogn i Kristisansand prosti i Agder og Telemark bispedømme. Grim kirke er en arbeidskirke tegnet av Alv Erikstad og oppført i 1969 i betong. Den har 750 sitteplasser. Hellemyr ble skilt ut som eget sogn 30. november 1997.
Rikssamlingen
Rikssamlingen betegner samlingen av Norge til ett rike. I dag er det enighet blant historikere om at den norske rikssamlingen startet på Vestlandet, utvidet seg til Trøndelag og deler av Nord-Norge, for til slutt også å inkludere Østlandet. Samlingen begynte på slutten av 800-tallet, og ble i hovedsak avsluttet på midten av 1000-tallet.
Grim
Grunnkretser
Gater/veier i grunnkretsene, sortert alfabetisk.
Teknisk-administrativt ansatte
Stillingstitler
Teknisk ansatte kan ha stillingstitler som f.eks. forskningstekniker, avdelingsingeniør, overingeniør, senioringeniør.
Driftspersonell kan ha titler som f.eks. driftstekniker, driftsleder, renholder, renholdsleder.
Klinikkpersonell kan ha titler som klinikksekretær, tannpleier, oversykepleier.