cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Willy van de Kerkhof
Han var midtbanespiller, og på 1970-tallet var han på nederlandske landslaget som spilte seg frem til to VM-finaler.
Klubbfotball
Van de Kerkhof spilte i de nederlandske klubbene FC Twente og PSV Eindhoven. Med PSV vant han seks seriemesterskap, tre cuptitler og også UEFA-cupen i 1978 og Europacupen i 1988. Hans tvillingbror René van de Kerkhof var også profesjonell fotballspiller, de to spilte sammen i både FC Twente og PSV Eindhoven, samt det nederlandske landslaget.
Landslag
Van de Kerkhof spilte 63 landskamper og scoret fem mål for Nederland. Han var på det nederlandske landslaget fra 1973 til 1986. Med landslaget spilte han blant annet i VM-finalene i 1974 og 1978. Han var også på laget som tok bronse under EM i 1976, og spilte også i EM i 1980.
Vulgærrett
Vulgærrett er en betegnelse for den delen av romerretten som overlevde Romerrikets fall og som under påvirkning av germansk rett dannet grunnlaget for rettsutviklingen i Italia, Sør-Frankrike, Spania og Portugal i middelalderen.
Vulgærretten var preget av en forenkling og til dels misforståelse («vulgarisering») av den klassiske romerretten.
Ius honorarium
Ius honorarium (av latin honos «embete») var den romerske embetsretten som ble utøvet av de romerske embetsmennene, særlig pretoren (ius praetorium, «pretorretten»), for å utfylle og videreutvikle den nedarvede romerske retten (ius civile, «sivilrett» eller «borgerrett»). Pretorens viktigste instrument var ediktet, hvor han opplyste om hva slags saker han ville behandle. På denne måten kunne pretoren utvide retten til områder som ikke var dekket av ius civile eller gjennomføre forandringer der hvor den gamle retten ikke lenger var i pakt med tiden.
Juristen Papinianus definerer pretorretten slik: Ius praetorium est, quod praetores introduxerunt adiuvandi vel supplendi vel corrigendi iuris civilis gratia propter utilitatem publicam («Pretorretten er den retten som pretorene har innført til nytte for samfunnet, for å støtte, utvide eller korrigere sivilretten», Digestene 1,1,7,1).
The Diamond Queen (1921)
The Diamond Queen er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Edward A. Kull.
Handling
Doris Harvey er på vei hjem til New York fra en fasjonabel jenteskole, når hun får vite om farens økonomiske ruin. I mellomtiden blir John Harvey, en diamant-importør, ødelagt av et mektig diamant-syndikat. John takler ikke tanken på å mislykkes, og skynder seg hjem hvor han planlegger å begå selvmord. Bruce Weston er medlem av dette diamant-syndikatet, men han var ikke direkte med på å ødelegge for Harvey.
Bruce forelsker seg i Doris, og hjelper henne med å slåss mot en kriminell gjeng sendt av det samme syndikatet som ønsker å få tak i belastende papirer etterlatt av faren hennes. Historien fører til at hovedpersonene ender opp ved diamant-gruvene i Afrika. Doris blir snart tatt til fange av en gruppe innfødte i jungelen, og hun ender opp som deres hersker.
Junkerdalen
Junkerdalen (lulesamisk: Juŋŋkárvuobme) er en dal i Saltdal kommune i Nordland fylke. Den er en sidedal til Saltdalen og begynner ved Storjord, hvorfra den strekker seg i sørøstlig retning mot Graddis og riksgrensen mot Sverige. Begynnelsen på Junkerdalen er en trang kløft kalt Junkerdalsura, hvor Junkerdalselva går i fosser og stryk før den har samløp med Lønselva og etter dette kalles Saltdalselva. Sidedalene Tjårrisdalen og Skaitidalen går ut fra Junkerdalen i nordlig retning. Oppe i dalen renner Graddiselva og Skaitielva sammen, og herfra heter elva Junkerdalselva. Mellom Tjårrisdalen og Junkerdalsura ligger bygda Junkerdal.
Hele dalen er rundt 22 km lang fra Storjord til grensen mot Sverige. Fra enden av Junkerdalsura og videre oppover dalen er høyden rundt 200 moh og dalen har liten stigning her, men omtrent der sidedalen Skaiti begynner, blir dalen bratt. Ved riksgrensen er høyden rundt 600 moh. Dalen er omgitt av store fjell; de meste markante er Solvågtinden og Båtfjellet. Det er bosetning i hele dalen. Riksveg 77 mot Sverige går også gjennom hele dalen. Junkerdalsura naturreservat og Stor-Graddis naturreservat er etablert i området. Dalen har ellers mye furuskog, men også bjørk og blandingsskog. Tidligere var det en fjellstue på Graddis. Før riksveg 77 ble anlagt, gikk det en sti og en telegraflinje over til Sverge.
Geologi
Amund Helland skriver i kapitlet om Saltdalen i Norges land og folk (1908) at det i Junkerdalen er skifer, og at dalen er dannet under siste istid. Junkerdalsura mener han er en dal under dannelse som graves ut av Junkerdalselva. Videre mener han at Junkerdalen en gang må ha vært en innsjø, men at denne er tappet ut ved at elven langsomt har gravd seg stadig dypere ned i Junkerdalsura. Helland sier at fjellene rundt Junkerdalen har eiendommelige former, og nevner da Solvågtinden, Båtfjellet og Tausa. Tjernfjellet på sydsiden er av granitt og er mindre merkelig. Båtfjellet består av glinsende, blygrå og svart skifer med kvartsskifer. Disse forekomstene finnes også i øvre deler av Junkerdalen.
Dalbunnen i Junkerdalen består av sand og grus, og en del stein av ulik størrelse. Dalbunnen er dekket av tynn og mager jord. Junkerdalselva har endret løp flere ganger gjennom dalbunnen, og Helland beskriver at det er flere meandre. Junkerdalsura er trang, og derfor hender det at dalbotnen settes under vann i vårflommen.
Thorleif Hartung
Thorleif Hartung (født 1. juli 1907, død 6. juni 1982 i Oslo) var en norsk bandy- og fotballspiller. Han var fra Grünerløkka i Oslo og representerte Sportsklubben Strong.
Junkerdalen
Junkerdalsura
I tidligere tider var vegen til Junkerdalen kun en sti over fra Evenesdalen over Solvågskaret. Helland skriver at det er anlagt en veg oppover Junkerdalsura. Denne svært trange kløften har store partier med steinur på begge sider. Vegen oppover Junkerdalsura ble anlagt langs elva og stedvis er den høyt over den. Fjellveggene rundt er bratte og det går ofte både snø- og steinras. Helland sier at vegen er bygget som rideveg, men at den kjøres av alle. Vegen er så smal at det ikke plass til stabbesteiner, og dessuten vil stabbesteiner uansett bli revet ned av ras. Rasene som går ned i Junkerdalsura om vinteren og våren starter helt oppe ved Solvågtinden. Helland beskriver disse til å være så kraftige at de fyller vegen og elveleiet, og de stopper ikke før de når et godt stykke oppover i lia på den motsatte siden av kløften. Lufttrykket i fronten av rasene er så «stærkt, at hele rækker af træer kastes overende, saa de ligger bortover som græs, der er slaaet med ljaa».
Thorleif Hartung
I fotball spilte han én landskamp, som venstre half, mot Finland i 1933. På klubblaget spilte han senterhalf. Hartung var med på Strong-laget som ble kretsmestere i Oslo i 1929. Han spilte dessuten ni bylagskamper.
Junkerdalen
Hoveddalen
Junkerdalselva dannes oppe i Junkerdalen ved at Graddiselva og Skaitielva har samløp ved Lappbrulia. Graddiselva har sine kilder i Sverige og går i fosser nedover de forrevne fjellområdene i Graddis. Junkerdalselva renner rolig gjennom selve Junkerdalen.
Thorleif Hartung
Hartung debuterte på det norske bandylandslaget i 1928 og spilte totalt fem landskamper. Han var i flere år blant Norges fremste offensive spillere. Han spilte også ishockey for Strong.
Junkerdalen
Hoveddalen
Tjørrisdalen og Skaitidalen er trange kløfter der de går inn i Junkerdalen. Det har siden gammel tid gått en ferdselsveg gjennom Junkerdalen via Graddis og over til Sverige. Passhøyden ligger på svensk side og er på 686 moh.
Flora og fauna
Presten Søren Christian Sommerfelt virket i Saltdal fra 1818 til 1824. Her la han grunnlaget for sitt viktige botaniske verk, Supplementum Florae lapponicae fra 1826. Verket er ment som et tillegg til svensken Göran Wahlenbergs Flora lapponica fra 1812. Sommerfelts verk om planter er fortsatt et viktig kildeverk. En del av undersøkelsene sine gjorde Sommerfelt i Junkerdalsura. Verket gir en oversikt over 700 nordnorske plantearter.
Gambattista Marino
Giambattista Marino (også Giovan Battista Marino) (1569-1625) var en italiensk poet, født i Napoli. Han er mest kjent for sitt lange episke dikt  L'Adone. L'Adone (Adonis), som ble utgitt i Paris i 1623 og dedikert til den franske kongen Louis XIII, er et mytologisk dikt skrevet på rim, delt inn i tjue deler.
Junkerdalen
Flora og fauna
Den rike berggrunnen i Junkerdalen gir grunnlag for rik vegetasjon, som igjen gir grunnlag for et rikt og variert dyreliv. Mange sjeldne og truede fugler hekker i området, blant andre jaktfalk, kongeørn, smålom, storlom, bergand, havelle, svartand og sjøorre. Jerv og gaupe har fast tilhold i Junkerdalsområdet, og fjellrev, bjørn og oter streifer gjennom området. Reinbeite foregår hele året.
Følgende dagsommerfugler med nordlig utbredelse er registrert i nasjonalparken: polargulvinge, mjeltgulvinge, Iduns rutevinge, polarblåvinge og andromedasmyger. Av disse er polarblåvinge og Iduns rutevinge klassifisert som sjeldne. Følgende dagsommerfugler med utbredelse både i Nord-Norge og i fjellområdene i Sør-Norge er registrert: Tors perlemorvinge og Nornens ringvinge. Andre arter som er registrert er nattflyene båndfjellfly og grått fjellbakkefly, begge klassifisert som sjeldne, og svartflekksmyger, som er klassifisert som hensynskrevende. Det er området ved Solvågvatnet og Båtfjellet som er spesielt viktig for dagsommerfugler og nattfly.
Andre verneområder i forbindelse med dalen er Stor-Graddis- og Junkerdalsura naturreservat.
Preben von Ahnen og navnetradisjonen
Amtmann og junker Preben von Ahnen (1606–1675) holdes ifølge tradisjonen for å være den som har gitt navn til dalen i forbindelse med et felttog til Nasa sølvgruver i Sverige, kjent som Preben von Ahnens felttog til Nasa. I midten av august 1659 gikk Preben von Ahnen gjennom Junkerdalen med rundt 100 mann, de fleste fra Saltdal.
Tidlig samisk bosetning
Major Peter Schnitler skrev i sin grenseeksaminasjonprotokoll fra 1742 til 1745 at Junkerdalen var ubeboelig, men at det om sommeren var samer som holdt til der. Fra Sverige og til Saltdalen gjennom Junkerdalen var det bare samer som ferdes. Sjelden gikk andre gjennom dalen, men når det skjedde at noen fra Piteås Lapmark kom gjennom Junkerdalen, var det om sommeren, da elvene var på sitt minste. Ferden mått helst gå til fots, og i liten grad kunne en ri til hest: «Om Vinteren er ikke fremkommendes med Hest, eller til Fodz: men man maa enten løbe paa Skier, eller kiøre Kieredst, som Finnene giør; Paa den Maaden man paa Sneen farer allestedz over Bierg og Dale.» Arkeologiske undersøkelser viser mange spor etter samenes liv i Junkerdalen.
Veg opp til Junkerdalen
I årene 1871–1879 ble det anlagt en smal og 5,4 km lang veg opp gjennom Junkerdalsura. Vegen ble lagt på en tørrmurt fylling mellom den bratte fjellskråningen og Junkerdalelva. Vegen var en del av en større vegplan fra 1867 om en vegforbindelse mellom Saltenfjorden og Piteå i Norrbotten. Under byggingen tok man for første gang i bruk dynamitt i Nordland i større mengder. Til dette arbeidet ble det bl.a. tatt i bruk kvalifiserte arbeidsfolk fra sør i landet.
Vegen var svært utsatt for stein- og snøras, og ble vurdert omlagt allerede få år etter at den ble tatt i bruk. En rasulykke i 1955 førte til at planene om en ny veg skjøt fart.
Videre fra gården Junkerdalen var det anlagt en veg mot øst over Graddis og innover mot Sverige. En veg ble anlagt i årene 1892–1895 fra Bleiknes til Junkerdalsura, en strekning på rundt 13 km. Anlegget ble delt inn i fem parseller hvorav de to vanskeligste ble utført av staten, og de andre ved pliktarbeid som ble organisert av Saltdal kommune.
Vegen opp gjennom Junkerdalsura ble i 1920-årene utvidet for å åpne for motorisert ferdsel.
Oppe i Junkerdalen kan en se den fredede Djeveldalsbrua. Dette er en sprengverkbru i tre, med en spennvidde på 17 meter. Både dekket og rekkverket er av tre. Brua ble bygd i 1887 i forbindelse med vegbyggingen mellom Junkerdalen og fjellstuen i Graddis. Deler av det originale treverket ble skiftet i 1980, men det tørre klimaet gjør at materialene er godt bevart.
Brua var en av fire sprengverkbruer som ble bygd på veganlegget gjennom Junkerdalen. Brua ble vernet av riksantikvaren den 17. april 2008.
Bosetting i Junkerdalen omkring 1900
Dyring beskriver det samiske forrådshuset njalla, som han kalte en «lappebod» og var oppsatt på en høy påle. Slike matboder stod så høyt at en voksen mann kunne stå under dem, og hensikten var at dyr ikke skulle få tilgang til matvarer. Videre nevnte Dyring at det det ble dyrket noe bygg og noen ganger rug, men ofte ødela frost avlingene, og han skriver at kornet ble dyrket mest for halmens skyld. Det ble dyrket poteter, men dette utgjorde lite av kostholdet. I Junkerdalen var det rundt 60 kyr, noen få hester og en mengde sauer og geiter. På grunn av det ustadige været hendte det ofte at høyet måtte bæres inn halvtørt, men det ble først oppbevart midlertidig i utløer med sterk gjennomtrekk; dermed unngikk en at fôret ble ødelagt. Seterdrift var ukjent. I tillegg til gårdsdrift drev folkene i dalen med skogsdrift, og det ble tatt ut never som ble solgt til taktekking nede på Rognan og tjærebrenning ble utført i stort omfang. Jakt og fiske var viktig og utgjorde en viktig inntekt ved at ryper ble solgt på Rognan og sendt sørover. Fisk var viktig tilleggskost om vinteren.
Helland skriver forøvrig at laksen gikk helt opp til Junkerdalen etter at noen steiner ble sprengt vekk i Junkerdalselva for å forenkle tømmerfløtingen.
Dyring beskrev tjærebrenningen som dalens viktigste næringsveg som ga pengeinntekter. Fete fururøtter ble samlet om høsten og vinteren, og ble tatt ut både i private og i statens skoger. I det siste tilfellet måtte det betales en avgift. I en tjæremile kunne det utvinnes 1600–1800 liter tjære, men opptil 10 000 liter var mulig i svært gunstige tilfeller. Hver hektoliter kunne bli betalt med 12–15 kroner, og Dyring beskrev at dette ga ikke så rent få kontanter i dalen. Tjæren ble solgt til kystdistriktene, og noe gikk til byttehandel.
Andre næringsveger var transport av varer innover til svenske grensedistrikter, men Dyring nevner at mellomriksloven hadde begrenset inntektene fra denne virksomheten. En annen virksomhet i vekst var overnatting for turister. De fleste som reiste over til Sverige, var kobberverksarbeidere og geseller. Bodø og Omegns Turistforening hadde ved århundreskiftet etablert noen stier og åpnet dalen for turister. Det var også en del unge menn i dalen som deltok på Lofotfisket.
Kulturminner
Kulturminnene i Junkerdalen viser at området er et tradisjonelt samisk bosettings- og bruksområde. Det finnes rike og varierte kulturminner som spenner over et langt tidsrom og belyser samenes ulike leve- og driftsmåter i innlandsdaler og høyfjell. En finner her spor etter samisk tilpasning fra veidekulturen til reinnomadisme, og fast bosetning i utmarksområdene. Den viser ulik utnyttelse av fjell, vann og elv- og dalområder. Kulturminnene er også typiske for grenseområder mellom tradisjonell samisk og ekspanderende norsk bosetting.
I de høyereliggende delene av dalene finnes det spor etter gårdenes utmarksslåtter, med blant annet gressmark og høyløer. Utmarksslåtter og høyløer er spor etter både samisk og norsk fehold i dalene. Kulturminnene er ofte svært vage og vanskelige å se, og tilgjengeligheten er dårlig på grunn av de store avstandene. De har størst verdi for dem som driver friluftsliv i området.
Junkerdalen i dag
Ny riksveg 77 ble åpnet til Junkerdal i 1959. Mellomriksvegen til riksgrensen ble åpnet i 1974. Riksveg 77 gikk tidligere høyt over Junkerdalsura på sørsiden av denne og i siden av Kjernfjellet. Dette var en farlig vegstrekning, særlig om vinteren. Kjernfjelltunnelen åpnet 17. oktober 2019 og fjernet denne flaskehalsen.
Det bor i dag noe under 100 innbyggere i Junkerdalen. Dalen har egen skole, kombinert gymnastikksal og samfunnshus som er bygd på dugnad (1995).
Riksveg 77 fører med seg en del turisme og det er meget gode muligheter for turer i området. Bodø og Omegns Turistforening har anlagt turstier som er tilrettelagt for bevegelseshemmede. Langs turstiene er det anlagt rasteplasser, gapahuker og bålplasser.
På Storjord er det et turistsenter ved oppstigningen til Junkerdalsura (Saltdal Turistsenter Storjord). Turistsenteret åpnet i 1990 og har en vegkro, en bensinstasjon, hotellrom og hytter av forskjellig standard, en campingplass og en lekeplass for barn. Adde Zetterquist kunstgalleri befinner seg også der, sammen med forretninger med samisk brukskunst.
Le Taillan-Médoc
Le Taillan-Médoc er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Le Taillan-Médoc
Léognan
Léognan er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Léognan
Rémy Card
Rémy Card er en fransk programvareutvikler som er kjent for sine bidrag til Linuxkjernen. Han er kjent som en av de primære utviklerne av filsystemene extended file system (ext) og ext2 for Linuxkjernen. Rémy Card er utdannet ved Universitetet i Versailles.
Hinøgla kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 94 meter i Hinøgla.
Erling Vinne
Erling Vinne (født 7. august 1892, død 20. juni 1963) var en norsk tresteghopper. Han representerte IK Tjalve.
Ved sommer-OL 1912 kom han på fjerdeplass i tresteg med et hopp på 14,14 meter. Ved sommer-OL 1920 fullførte han på 13.-plass med 13,34 meter. Han ble norsk mester i 1912, 1914 og 1917-1919.
Do or Die
Do or Die er en amerikansk stumfilm fra 1921 regissert av J. P. McGowan.
Milestone Refinery
Milestone Refinery er et norsk band som består av medlemmer fra band som Madrugada, Vidar Vang, Autoband, Sternklang, Perculator og Hastwerk.
Milestone Refinery ble grunnlagt i 2002 av Christian Lysvåg, Jon Lauvland Pettersen og Tomas Lauvland Pettersen. Senere har Gudmund Østgård og Gaute Fredriksen kommet til som permanente medlemmer av bandet. Opprinnelig bar bandet navnet Long Range Desert Group, men dette ble endret til Milestone Refinery i 2003.
Erling Vinne
Hans personlige rekord var 14,65 meter, et resultat han oppnådde i september 1917 i Kristiania.
Brugge ringkanal
Brugge ringkanal er en kanal i byen Brugge i Vest-Flandern i Belgia som forbinder Gent-Brugge kanal og Brugge-Oostende kanal.
Erling Vinne
Hans foreldre var Marie Moxnes fra Levanger og Elisæus Vinne fra Verdal.
Milestone Refinery
Live og på plate har en rekke andre norske utøvere bidratt i Milestone Refinery-sammenheng: Sivert Høyem, Anders Woltmann (King Midas), Susanna Wallumrød, Eivind Schou (Serena Maneesh, St. Thomas), Petter Svee (Cinnamoon, The Goo Men, The Devil And The Almighty Blues) og Marius Almås Johansen. I 2004 albumdebuterte Milestone Refinery med utgivelsen Citric Love. I perioden 2002-2004 turnerte bandet nasjonalt og har bl.a. spilt på Øyafestivalen, by:Larm og Buktafestivalen.
Brugge ringkanal
Ringkanalen er 4 kilometer lang og har også direkte forbindelse nordover til Zeebrugge havn. Nordøst har ringkanalen forbindelse med Damse kanal via en sluse.
Milestone Refinery
I perioden 2004-2016 har det vært liten aktivitet for bandet, med unntak av studioinnspillinger våren 2007, men høsten 2016 har Milestone Refinery gjenopptatt øvingsaktiviteten og skrevet nytt materiale som planlegges fremført live og i innspilt format. I juli 2017 begynte Milestone Refinery innspillingsprosessen mot nytt album i Velvet Recording i Spydeberg. De første sporene til bandets andre album slippes i juni 2018.
Saint-Loubès
Saint-Loubès er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Loubès
A Divorce of Convenience
A Divorce of Convenience er en amerikansk stumfilm-komedie fra 1921, regissert av Robert Ellis og med Owen Moore i hovedrollen.
Handling
Den spanske Tula Moliana er romantisk involvert med to forskjellige menn, hvorav en av dem er senator Wakefield.
Samtidig er Jim Blake forlovet med senatorens datter, Helen, men Tulsa vikler ham snart inn i et nett av bedrag. Samtidig sliter JIm med å finne på unnskyldninger for sine mange upassende møter med Tula.
Nikolaj Dubinin
Nikolaj Gennadjevitsj Dubinin, O.F.M. Conv. (russisk: Николай Геннадьевич Дубинин; født 27. mai 1973 i Novosjakhtinsk i Rostov oblast i RSFSR i Sovjetunionen) er en russisk katolsk prelat tilhørende fransiskanerkonventualene, og hjelpebiskop i erkebispedømmet Guds Moder i Moskva siden 30. juli 2020.
Bakgrunn
Nikolaj Dubinin ble født som den yngste av to barn i en familie av intelligentsiaen i det som senere ble kalt Den sørlige føderasjonskrets. Hans farsslekt var lokale russisk-ortodokse, mens hans morsslekt var katolikker i Hviterussisk SSR. Ifølge hviterussiske regler for blandede ekteskap skulle han som andre barn i familien blitt døpt katolsk; likevel ble han «urettmessig» døpt i en ortodoks kirke tilhørende Moskva-patriarkatet, akkurat som sin eldre søster.
Etter endt skolegang begynte han på filologisk fakultet ved Rostovs statsuniversitet (1990–1993). Han gikk deretter inn i fransiskanerkonventualenes orden i 1994. Han avla profess den 8. september 1995 og de høytidelige løfter den 3. oktober 1998.
Prest
Ham ble presteviet den 24. juni 2000, etter eksamen fransiskanernes teologiske seminar i Łódź og Det katolske universitet i Lublin, begge i Polen.
Liste over økumeniske patriarker av Konstantinopel
[Gå rett til år 600, 800, 1000, 1200, 1400, 1600, 1700, 1800, 1900, 2000.]
Nikolaj Dubinin
Prest
Han vendte tilbake til Russland og begynte å virke i fransiskanske menigheter og som superior for de forskjellige lokale fransiskanske kommuniteter, med avbrudd i perioden 2002–2005 da han studerte ved Istituto di Liturgia Pastorale Santa Giustina di Padova i Italia, der han tok lisensiatsgrad innen liturgisk teologi. Fra 2005 til 2018 var han generalkustos for fransiskanerkonventualene i Russland og var samtidig foreleser ved presteseminaret i Sankt Petersburg.
Biskop
Den 30. juli 2020 ble han utnevnt av pave Frans til hjelpebiskop i det katolske erkebispedømme Guds Moder i Moskva og til titulærbiskop av Aquae in Byzacena. Den 4. oktober 2020 ble han bispeviet av metropolitanerkebiskop Paolo Pezzi i den katolske katedral i Moskva; medkonsekratorer var biskopene Joseph Werth S.J. av Transfigurasjonen i Novosibirsk, og Cyryl Klimowicz av St. Josef i Irkutsk.
Tychtocoleus
Tychtocoleus er en gruppe utdødde, primitive biller.
Liste over økumeniske patriarker av Konstantinopel
Metropolitter av Konstantinopel (330–451)
Da Konstantinopel ble grunnlagt som Østromerrikets hovedstad i 330 der Bysants hadde ligget, ble byens bispedømme opphøyet til erkebispedømme.
Tychtocoleus
Utseende
Artene er beskrevet på grunnlag av en løsrevne dekkvinger. Disse er små, 2-3 millimeter lange.
Liste over økumeniske patriarker av Konstantinopel
Patriarker av Konstantinopel (451–1204)
Konsilet i Kalkedon innførte betegnelsen patriarkat for de fem bispesetene som hadde høyere rang enn metropolitanbispedømmer (Roma, Konstantinopel, Alexandria, Antiokia og Jerusalem).
Nikolaj Dubinin
Biskop
Han har særlige fullmakter for erkebispedømmets nordvestlige regioner, deriblant Sankt Petersburg, Velikij Novgorod, Pskov, Kaliningrad og Murmansk.
Liste over økumeniske patriarker av Konstantinopel
Skisma i 1204
Konstantinopel ble i 1204 erobret av romersk-katolske korsfarere. Den romerske kirke anerkjente siden det store skisma (1054) ikke lenger de ortodokse patriarkene. Korsfarerne opprettet en verdslig korsfarerstat, Det latinske riket, og et katolsk patriarkat av Konstantinopel, som eksisterte frem til 1261, men ble videreført som titulærpatriarkat frem til 1964. Den ortodokse patriarken flyttet i 1207 sitt sete til Nikea, som også var eksilsete for den østromerske keiseren. Det fantes dermed to patriarker av Konstantinopel:
Nikolaj Dubinin
Biskop
I Russlands etterkrigshistorie er han den første etniske russer som er blitt biskop,, om enn ikke som diocesanbiskop (den egentlige og ledende biskop for et bispedømme). Men han har det operative ansvaret for hele det nordvestre Russland. Hans tilsynsområde grenser på Kolahalvøya til det historiske katolske misjonsprefekturet Nordpolmisjonen som bestod fra 1855 til 1861, og som i sin tid ble ledet av en russisk prelat fra Sankt Petersburg, Paul Marie Etienne de Djunkovskij.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Liste over økumeniske patriarker av Konstantinopel
Muslimsk erobring av Konstantinopel i 1453
Konstantinopel ble i 1453 erobret av osmanene. Patriarkene ble heretter innsatt av de osmanske sultanene. Disse ga imidlertid også tillatelse til at den armenske apostoliske kirke (som av rikskirken hadde blitt sett på som kjettersk) kunne utnevne en patriark av Konstantinopel. Fra 1461 fantes det derfor to patriarker i Konstaninopel (i tillegg til den katolske titulærpatriarken):
Patriarker av Konstantinopel (1454–d.d.)
Sedisvakanse
Gujan-Mestras
Gujan-Mestras er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i Frankrike.
Oluf Arntsen
Oluf Arntsen, tidligere Arntzen (født 1941) er en norsk direktør og politiker (KrF). Han var statssekretær i Kommunal- og arbeidsdepartementet under Lars Korvalds regjering 1972–1973.
Gujan-Mestras
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Gujan-Mestras
Oluf Arntsen
Arntsen ble utdannet cand.real. i 1967. Han har blant annet arbeidet ved lærerutdanningsrådet og brevskolerådet i Kirke- og undervisningsdepartementet. Han har vært rektor ved lærerskolene i Bergen og Elverum og var adm. direktør i NKI Fjernundervisning da han fikk stillingen som statssekretær. Han returnerte til stillingen som adm. direktør i 1973. I 1978 ble han næringssjef i Vestfold og senere administrasjonsdirektør i Kosmos. Han var administrerende direktør i Sparebanken Pluss fra 1988 til 2001.
Han var nestformann i KrFU i to år og nestformann i Statens Ungdomsråd i to år. Han var generalsekretær i KrF fra 1976 til 1979.
Arntsen har hatt en rekke styreverv, både i offentlig og privat sektor, blant annet som formann i bedriftsforsamling og kontrollutvalg i Statoil, styreleder i SND, styreleder i Helse Sør og styreleder i Vårt Land. Han har vært medlem i flere utredningsutvalg (NOU), blant annet som leder for NOU 2007:4 Ny uførestønad og ny alderspensjon til uføre. Han har også hatt en rekke verv innenfor sparebankorganisasjonene, og var styreleder i Sparebankenes sikringsfond og i Sparebankkort as.
Han har også vært medlem av Asker kommunestyre og Akershus fylkesting.
Martine Gjøs
Martine Gjøs (født 19. januar 2000 i Horten) er en norsk syklist. Hun sykler for Team RYTGER powered by Cykeltøj-Online.dk / Horten OCK
Hun vant landeveisrittet i juniorklassen i NM i landeveissykling 2017. Hun deltok også i juniorklassen i VM i landeveissykling 2017 i Bergen, og kom der på 36.-plass i temporittet. På fellesstarten kom hun på 62.-plass.
Mário Coelho
Mário Coelho Luís (født 25. mars 1936 i Vila Franca de Xira i Lisboa i Portugal, død 5. juli 2020) var en portugisisk tyrefekter og banderillero.
Biografi
Coelho var banderillero i mannskapene til Manuel Dos Santos, José Julio, Antonio Dos Santos, Diamantino Vizeu, Francisco Corpas og Andrés Vázquez inntil han ble novillero den 17. mars 1967 i Cartagena i Spania og debuterte 4. mai 1967 i Las Ventas i Madrid. Den Badajoz valgte han den 25. juli 1967 alternativet og ble matador de toros, med Julio Aparicio Martínez som gudfar og Manuel Cano El Pireo som vitne. Han ble alvorlig spiddskadet i Zafra den 5. oktober 1973.
Etter en fremgangsrik tyrefekterkarriere i Portugal, trakk han seg tilbake den 20. september 1990.
Han døde 5. juli 2020 i en alder av 84 år i sin hjemby av covid-19, etter å ha vært behandlet på sykehus der siden 26. juni.
Diamonds Adrift
Diamonds Adrift er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Chester Bennett.
Handling
Den velstående skipsrederen James Bellamy bestemmer seg for å straffe sin bekymringsløse sønn, Bob, ved å tvinge ham til å betale 5 000 dollar han skylder i gjeld ved å arbeide for 50 dollar i måneden. I et kortspill vinner Bob en løpsk katt, som har på seg et diamant-halsbånd verdt 30 000 dollar. Men Bob innser ikke den virkelige verdien på dette, og gir både katt og armbånd til Consuela Velasco - en ung kvinne han møtte i Mexico.
Tilbake i San Francisco oppdager Bob endelig den sanne verdien av halsbåndet. Han vender derfor tilbake til Mexico, akkurat i det Consuela skal giftes bort mot hennes vilje. Bob tar med seg både Consuela, katten og halsbåndet, og blir endelig forsonet med faren sin.
Freundlich
Freundlich kan bety:
The Dollar-a-Year Man
The Dollar-a-Year Man er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av James Cruze.
Handling
Franklin Pinney deltar på en fest arrangert av en yacht-klubb, for å feire en besøkende prins.
Geodata (selskap)
Geodata AS er et norsk IT-selskap og leverandør av programvare og tjenester innenfor geografiske informasjonssystemer (GIS). Selskapet tilbyr tjenester og løsninger innenfor GIS og løsningene baserer seg hovedsakelig på ArcGIS-produkter fra det amerikanske selskapet ESRI.
Antonio Lolli
Antonio Lolli (ca. 1725 – 1802) var en italiensk fiolinist og komponist fra overgangen mellom seinbarokken og klassismen.
Lolli var en av de mest kjente fiolinistene på 1700-tallet. I 1764 og 1768 var han i Paris, og skrev ved begge anledninger verk til en annen av tidens kjente fiolinister, Joseph Bologne, Chevalier de Saint-Georges.
Lolli publiserte ni fiolinkonserter, hvorav ''Konsert nr. 7 i G-dur'' fikk størst suksess. Han skrev også sonater for to fioliner opus 9 (1785), tre samlinger hver med seks sonater for fiolin og generalbass (1760, 1769, 1767) og 36 kapriser for fiolin solo. Læreverket L'école du violon en quatuor (Berlin, 1784) kom ut i fem opplag fram til 1804.
Sønnen Filippo Lolli (1773 – ?) ble en kjent cellist.
Mios
Mios er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Mios
Abderos
Opphav
Opphavet til Abderos er forskjellig i de ulike kildene. Pseudo-Apollodorus hevder at han var en sønn av guden Hermes, men i henhold til andre (Strabon) var han en sønn av den legendariske Thromios lokieren. Det er også hevdet at han var sønn av en venn av Herakles, og en sønn av Menoitios, hvilket ville gjøre Abderos til en bror av Patroklos, en våpenbror av Akilles. Den greske poeten Pindaros gjorde Abderos til en sønn av Poseidon og Thronia.
Herakles' åttende storverk
Han er mest kjent for sin tragiske rolle i det åttende av Herakles' tolv storverk. Sammen med andre hjalp han Herakles med å fange fire ville og menneskeetende hopper tilhørende Diomedes, en kjempe i Trakia. Herakles overmannet stallkarene og drev hestene til Diomedes ut i havet og etterlot dem hos Abderos. Imidlertid mens Herakles var borte, fortærte hestene Abderos, og som hevn lot Herakles dem også spise Diomedes. Tradisjonen hevder at Herakles grunnla byen Abdera i nærheten av graven til Abderos. Her ble de agonske leker, bestående av boksing, bryting, og pankration (gresk kampsport) holdt i hans ære (men hesteløp ble bannlyst i respekt for hans død).
I en del forskjellige tradisjoner var Abderos istedenfor å hjelpe Herakles, var han en tjener av Diomedes, og ble drept av Herakles sammen med sin herre.
Don’t Call Me Little Girl
Don't Call Me Little Girl er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Joseph Henabery.
Grünheide (Mark)
Grünheide (Mark) er en kommune i Landkreis Oder-Spree i Brandenburg sørøst for Berlin.
Don’t Call Me Little Girl
Handling
Joan Doubleday har vært forlovet med Monty Wade i tolv år, men hun blir i all hemmelighet elsket av Peter Flagg. Men hennes unge fetter, Jerry, dukker også opp.
På Joans bryllupsdag kunngjør Jerry at brudgommene har byttet plass, og at det er Peter som skal gifte seg med Joan. Men problemene deres er fremdeles ikke overstått.
Palademosyne
Palademosyne er en gruppe utdødde, primitive biller.
Utseende
Artene er beskrevet på grunnlag av en løsrevne dekkvinger. Disse er små, ca. 2 millimeter lange.
Historie
Arten er kjent fra perm, mellom 268-252 millioner år før nåtid fra lokaliteter i Russland og Sør-Afrika.
Selurelva
Selurelva er ei elv i Flekkefjord kommune i Agder fylke. Den renner fra innsjøen Selura og munner ut i Grisefjorden ved Drangeid. Selve Selurelva er 450 meter lang, mens hele vassdraget har en lengde på 11,8 kilometer. Vannkraften i elva har vært utnyttet siden 1600-tallet, og siden 1916 til produksjon av elektrisitet. I 2015 ble det gitt konsesjon til bygging av Selura kraftverk, som vil benytte den eksisterende reguleringen av Selura.
Saint-André-de-Cubzac
Saint-André-de-Cubzac er en kommune i departementet Gironde i regionen Nouvelle-Aquitaine i Frankrike.
VM i friidrett 2015 – Kulestøt menn
Øvelsen Kulestøt menn ved VM i friidrett 2015 ble avholdt på Beijings nasjonalstadion 23. august med 30 utøvere fra 22 nasjoner,
Med 22,56 meter, det lengste resultatet i verden siden 2004 var Joe Kovacs regnet som favoritt i kamp mot to ganger forsvarende verdensmester David Storl. Kovacs tok ledelsen i første runde med 21,23. Storl tok over i andre runde med 21,46. Mot slutten av tredje runde kom første overraskelse da O’Dayne Richards tangerte som jamaikanske rekord med 21,69. Med oceansk rekord og 21,58 ble Tomas Walsh andre overraskelse i fjerde runden og tok over sølvplassen. Kovacs var da ute av pallen, men bare få kast senere, i fjerde runde, landet kula på 21,67 og Storl ble henvist til fjerdeplass. Medaljefordelingen ble klar i femte runde da Kovacs fikk opp vinnerstøtet på 21,93 og Storl sikret sølvet med 21,74.
Strabomantidae
se teksten
VM i friidrett 2015 – Kulestøt menn
Norge var ikke representert i øvelsen.
Strabomantidae
Stabonatidae er en søramerikansk familie med frosker som kjennetegnes ved at de har direkte utvikling i stedte for rumpetrollstadie slik amfibier vanligvis har. Familien er ekstremt artsrik om omfatter slekten Pristimantis med over 600 arter, den største slekten blant virveldyr. Familien ble opprettet i 2008, hovedsakelig fra familien tropefrosker.
VM i friidrett 2015 – Kulestøt menn
Program
Alle klokkeslett er lokal tid (UTC+8)
Kvalifisering
Kvalifisering: Utøvere som kaster minst 20,65 m (Q) eller som er blant de tolv beste utøverne (q) dersom færre enn 12 oppnår 20,65 m
Strabomantidae
Utbredelse
Brachycephalidae finnes i tropiske og subtropiske strøk i Sør-Amerika og er i hovedsak knyttet til regnskog.
Don’t Neglect Your Wife
Don't Neglect Your Wife er en amerikansk stumfilm fra 1921, regissert av Wallace Worsley.
Strabomantidae
Formering
Eggene legges på land i fuktig mose eller på andre fuktige steder og gjennomgår direkte utvikling. Fordi egget ligger på land, kan ikke ammoniakk-holdig avfall fra fosterets metabolisme diffundere ut i vannet slik det er vanlig hos amfibier. Familien har derved i motsetning til andre familier en velutviklet allantois som samlet opp avfall under fosterutviklingen.
Don’t Neglect Your Wife
Handling
Kona til en fremtredende doktor fra San Francisco føler seg oversett av ektemannen. Hun blir etter hvert tiltrukket av en ung avis-reporter. Men ektemannen hennes finner ut om forholdet deres, og han tvinger den unge mannen til å forlate byen.
Strabomantidae
Formering
Et annet problem med å legge slike egg på land er at amfibier mangler amnion, en fosterhinne som hos amnioter aktivt frakter karbondioksid ut av egget og oksigen inn. Disse stoffene må derved diffundere naturlig. Dette begrenser størrelsen på eggene, og derved også på de voksne dyrene. De minste froskeartene i verden finnes i nettopp denne familien.
Systematikk
Familien er delt i to underfamilier og 20 slekter. Artsantallet varierer med forfatter, og trolig er det flere uoppdagede arter i familien.
Don’t Neglect Your Wife
Handling
Oppgitt, gir reporteren opp karrieren sin, flytter til New York og ender opp som en alkoholiker i et av de farligste nabolagene i byen. Men doktorens kone setter ut for å finne ham igjen.
Pokker til hatt
Pokker til hatt (Der Florentiner Hut) er en tysk komedie fra 1939, regissert av Wolfgang Liebeneiner.
Hassan Lahmaoui
Hassan Lahmaoui (født 1947 i Ait Attab) er en marokkansk tidligere alpinist, som representerte Marokko under Vinter-OL 1968.
Han deltok i storslalåm under Vinter-OL 1968 i Grenoble, og kom der på 86.-plass i storslalåm. I slalåm var det to kvalifiseringsomganger før hovedrennet, og ble der diskvalifisert i kvalifiseringen.
Referanser
<References />
Strasburg (Uckermark)
Strasburg (Uckermark) er en by i Landkreis Vorpommern-Greifswald i Mecklenburg-Vorpommern.
Vassilis Sevastis
Vassilis Sevastis (Βασίλης Σεβαστής; født 27. april 1949 i Athen, død 8. april 2021 samme sted) var en gresk friidrettsutøver som spesialiserte seg på tikamp.
Han vant gullmedalje i Middelhavslekene 1971. Etter sin karriere som utøver ble han trener og underviser, idrettsleder, og ble president for Den hellenske forening for amatørsport (1997–2011).
Sevastis døde 8. april 2021, i an alder av 71 år, av covid-19 på Sotiria-sykehuset i Athen.
Kalkering
Kalkering (også kalt tracing) er fellesnavn på metoder til å overføre (kopiere) tegninger av forskjellig slag fra et papirark til et annet, eventuelt til et lerret.
Det kan brukes kalkérpapir, blåpapir (som også kan være hvitt dersom overføringen skal til farget bakgrunn) eller det opprinnelige arket kan snues, og omrisset trekkes opp speilvendt, dersom det er gjennomskinnelig. Alternativt brukes en blyant eller grafittstift til å sverte baksiden.
Når en deretter gjentar de ønskede strekene med papiret lagt rett vei oppå neste, og litt trykk på blyanten, blir det ønskede motivet overført til neste fase.
Metodene brukes av enkelte kunstnere, gjerne når arbeidet med en skisse har gitt for mange feile streker, da som ledd i utarbeidelsen av et ferdig arbeid, men også for å overføre motiver fra skisser og til et lerret som skal påføres et maleri.
For arkitekter var kalkering en av metodene for å mangfoldiggjøre tegninger. EDB har endret mye av deres arbeidsmetodikk i så måte.
Gauldal skole- og kultursenter
Gauldal skole- og kultursenter (GSK) er resultat av samarbeid mellom Midtre Gauldal kommune og Sør-Trøndelag fylkeskommune. Gauldal Skole- og Kultursenter rommer Gauldal videregående skole, Støren ungdomsskole, Midtre Gauldal musikk- og kulturskole, Midtre Gauldal voksenopplæring, Midtre Gauldal frivilligsentral, Kombinert skole og folkebibliotek, kino med plass til 70 personer og kultursal med plass til 450 personer.
Til daglig har om lag 600 elever og 100 ansatte daglig tilhold i bygget.
Sheldon Pollock
Sheldon I. Pollock (født 1948) er en lærd innenfor sanskrit, indisk intellektuell tenkning, indisk litteraturhistorie og komparativ intellektuell historie. Han er professor i sanskrit og sørasiatiske studier ved institutt for Midtøstens, sørasiatiske og afrikanske studier ved Columbia University. Han er også redaktør av Clay Sanskrit Library og Murthy Classical Library of India.
Han mottok den indiske utmerkelsen Padma Shri for sitt vitenskapelige virke.
Blind passasjer
Blind passasjer (Der blinde Passagier) er en tysk stumfilm fra 1922, regissert av Victor Janson.
Damsekanalen
Kanalen ble bygget på ordre fra Napoléon Bonaparte i 1810. Han ønsket å ha bruke kanaler som en effektiv transportmåte uten risiko for forstyrrende inngrep fra den britiske marinen. Etter seieren over Napoleon ble utløpet av kanalen flyttet fra Breskens til dagens utløp i Sluis. Etter ombygningen ble kanalen gjenåpnet for trafikk i 1856.
Damse kanal krysser Leopoldkanalen og Schipdonkkanalen som begge ble gravd ut på midten av 1800-tallet. Målet var å redusere innblanding fra nederlenderne som en følge av Belgias uavhengighet i 1830. På grunn av ulik høydeforskjell i de tre kanalene var det nødvendig å skape et system av sluser for å koble disse sammen. Kanalen var i aktiv bruk helt frem til 1940 da franske tropper ødela slusesystemet og derved satte en stopper for sjøtransport på kanalen. Etter andre verdenskrig ble kanalen gjenåpnet på nytt, men nå kun til fritidsbåter. En turistbåt kjører på kanalen mellom byene Damse og Brugge.
Leopoldkanalen
Leopoldkanalen (nederlandsk: Leopoldkanaal eller Leopoldvaart, fransk: Canal Léopold) er en kunstig kanal nord i de belgiske provinsene Øst- og Vest-Flandern. Kanalen er 46 kilometer lang og renner vestover fra Assenede til byen Heist-aan-Zee i kommunen Knokke-Heist ved Nordsjøen.
Kanalen renner stort sett rett sør for den nederlandske grensen.
Kanalen er mellom 1,2 og 2,3 meter dyp og ble ferdigstilt i 1847. Kanalen har fått sitt navn etter Belgias første konge, Leopold I.
Sekretærproblemet
Den grunnleggende formuleringen av problemet er som følger: Forestill deg en administrator som ønsker å ansette den beste sekretæren ut av n rangerbare søkere for en stilling. Søkerne blir intervjuet en for en i tilfeldig rekkefølge. En beslutning må treffes umiddelbart etter intervjuet for den enkelte søker. Når søkeren er avvist kan man ikke kalles inn igjen. I løpet av intervjuet kan administratoren rangere søkerne blant alle som er intervjuet så langt, men har ingen kjennskap til kvaliteten til søkere som ennå ikke er intervjuet. Spørsmålet er om den optimale stopp strategi (stopp regelen) som maksimerer sannsynligheten for å velge den beste søkeren. Hvis beslutningen kan utsettes til slutten, kan man løse dette simpelthen med maksimum seleksjons algoritmen og velge den maksimale på slutten. Vanskeligheten er at beslutningen må treffes umiddelbart.
Francesc Vicent
Francesc Vicent (ca. 1450 – ca. 1512) var en valentiansk forfatter som skrev den første kjente trykte avhandlingen om sjakk med moderne spilleregler.
Sekretærproblemet
Problemformulering
Selv om det finnes mange måter å formulere problemet på, kan det formuleres som følger:
Francesc Vicent
Liv og virke
Om Vicents liv er knapt noe kjent. Etter egne opplysninger som framkommer av den omfangsrike verktittelen Libre dels jochs partits dels schacs en nombre de 100, ordenat e compost per mi Francesch Vicent nat en la ciutat de Segorb e criat e vehi de la insigne e valerosa ciutat de Valencia kom han fra Valencia. Sannsynligvis sto han der i kontakt med en krets av litterater rundt Bernat Fenollar, Francí de Castellví og Narcís Vinyoles. Disse tre skrev en gang mellom 1470 og 1490 sjakkdiktet Scachs d'amor, som er den første dokumenterte framstillingen av moderne spilleregler. Den spanske sjakkhistorikeren José Antonio Garzón antar at Vicent var én av flere i et valentiansk sjakkmiljø som bidro til regelendringen, og ikke er «den moderne sjakkens far» i egentlig forstand, slik det i blant hevdes.
I 1495 publiserte Vicent sjakkboka Libre dels jochs, som er den første trykte avhandlingen om sjakk. Ingen kopier av boka er bevart, men Garzón fant etter lengre tids undersøkelser et håndskrift i Biblioteca Malatestiana i Cesena som er en sammenfatning av innholdet i Vicents bok. I manuskriptet betegnes Valencia som «den moderne sjakkens vogge» og det framgår at Vicents bok var en samling sjakkproblemer med moderne regler.
Atticus Finch
Atticus Finch er en fiktiv rollefigur i Harper Lees roman Drep ikke en sangfugl fra 1960. Karakteren dukker også opp i oppfølgerromanen Sett ut en vaktpost, som ble skrevet i 1950-årene, men ikke utgitt før 2015. Atticus er en forsvarsadvokat som bor i den fiktive byen Maycomb i Alabama i begynnelsen av 1930-årene. Han er faren til Jeremy «Jem» Finch og Jean Louise «Scout» Finch og har en mørkhudet hushjelper som heter Calpurnia. Lee baserte figuren på sin egen far, Amasa Coleman Lee, som i likhet med Atticus var en advokat i Alabama som forsvarte mørkhudede menn. Atticus Finch har for øvrig blitt et forbilde i kampen for svartes rettigheter.
Francesc Vicent
Liv og virke
Vicent flyktet fra den spanske inkvisisjonen og slo seg ned i Italia, noe som kan forklare at kopier av boka hans befant seg i Italia. De nye sjakkreglene spredte seg hurtig i Italia og Frankrike, og dermed var den moderne sjakkens tidsalder i gang.
Atticus Finch
Gregory Peck spilte Atticus Finch i filmatiseringen Drep ikke en sangfugl fra 1962, og han vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rolleskildringen. Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Atticus Finch til filmhistoriens beste helteskikkelse.
Francesc Vicent
Liv og virke
Sjakkistorikere som Garzón og Calvo har framsatt en hypotese om at Pedro Damiano er et pseudonym for Francesc Vicent.
Rafael Ferrando, lederen av observatoriet Pla d’arguines de Segorbe, oppkalte i 2002 asteroide (78071) Vicent etter ham.
Atticus Finch
Påvirkning
Barack Obama siterte Atticus Finch i en tale om rasediskriminering i januar 2017.
Yvonne Strahovski
Yvonne Strahovski (født Yvonne Jaqueline Strzechowski; 30. juli 1982) er en australsk skuespiller. Hun er født i Australia med polske foreldre, og snakker polsk og australsk engelsk. Etter at hun ble uteksaminert fra University of Western Sydney, spilte hun i en rekke australske TV-show. Etter dette spilte hun CIA-agenten Sarah Walker i den amerikanske TV-serien Chuck, som er den rollen hun er mest kjent for. Hun har også en av hovedrollene i sjuende sesong av TV-serien Dexter, som Hannah McKay.
Primera División 1986–1987
Primera División 1986-87 var den 56. sesongen i spansk fotball siden ligaen ble innført. Sesongen ble innledet 30. august 1986 og avsluttet 21. juni 1987. Hugo Sánchez fra Real Madrid ble toppscorer for 3. sesong på rad, med 34 ligamål. Real Madrid vant sin 22. ligatittel denne sesongen.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Ole Bergesen (1916–1965)
Ole Bergesen (født 22. august 1916 i Stavanger, død 9. januar 1965) var en norsk jurist og politiker for Høyre.
Ole Bergesen tok examen artium ved Kongsgård skole i 1937 og ble cand.jur i 1941. Han ble valgt inn på Stortinget for Rogaland i 1954, og ble gjenvalgt to ganger. Bergesen døde før hans tredje periode var over og ble erstattet av Peter Torleivson Molaug. Han var sønn til skipsreder og ordfører i Stavanger, Ole Bergesen (1891–1955), og far til Helge Ole Bergesen (1949–2015).
Herand kraftverk
Herand kraftverk er et vannkraftverk ved Herand i Jondal, Ullensvang kommune i Vestland.
Herand Kraft AS eies av Forte Vannkraft AS.
Elisabeth Kübler-Ross
Elisabeth Kübler-Ross (født 8. juli 1926 i Zürich i Sveits, død 24. august 2004 i Scottsdale i Arizona i USA) var en sveitsisk-amerikansk psykiater, forfatter og pionér innen arbeidet med alvorlig syke og døende samt i forskningen omkring døende. Kübler-Ross er opphav til Kübler-Ross-modellen, som inndeler dødsprosessen i fem faser.
Bakgrunn
Under andre verdenskrig tok hun som tenåring del i flyktninghjelparbeidet i Zürich og besøkte senere også dødsleiren i Majdanek. Hun tok medisinsk utdanning fra universitetet i Zürich i 1957. I 1958 kom hun til USA, der hun videreutdannet seg til psykiater.
Karriere
Elisabeth Kübler-Ross begynte sitt arbeide omkring døden og dødsprosessen som psykiater på et sykehus i New York. Hun arbeidet der for å humanisere pleien av alvorlig syke og døende. Kübler-Ross' arbeide skulle etterhvert stadig mer dreie seg om den såkalte «nær-døden opplevelsen» og hun skal ha intervjuet tusentalls pasienter med livstruende tilstand for å kartlegge deres opplevelser i nærheten av døden.