cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tan Wangsong
Tan Wangsong (født 19. desember 1985 i Chengdu) er en kinesisk profesjonell fotballspiller som spiller for den kinesiske fotballklubben Henan Construction. Han spiller forsvar, og er også en del av. Wangsong har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Tianjin Teda og Qingdao Zhongneng fra Kina.
Robert Earnshaw
Robert Earnshaw (født 6. april 1981 i Mufulira, Zambia) er en walisisk landslagsspiller i fotball som har spilt for tre engelske, en skotsk og en walisisk klubb. Han er angrepsspiller, og spiller nå for den israelske klubben Maccabi Tel Aviv FC på utlån fra Nottingham Forest FC.
Earnshaw har scoret 14 mål på 46 landskamper for s.
Klubblag
Robert Earnshaw startet sin profesjonelle fotballkarriere i Cardiff City, og han spilte sin første obligatoriske kamp for Cardiff den 9. desember 1997. Det var en cupkamp i Football League Trophy der Cardiff tapte 0–2 for Millwall. I ligasammenheng debuterte Earnshaw mot Brighton den 28. mars 1998, og totalt fikk han bokført 5 ligakamper og 1 cupkamp i 1997/98-sesongen. Den påfølgende sesongen ble det 1 ligamål på 5 kamper, og scoringen hans kom 8. august 1998 da Cardiff spilte 1–1 mot Hartlepool United.
I første del av 1999/00-sesongen spilte han bare 1 kamp for the Bluebirds, og januar 2000 signerte han på et 1-måneds låneopphold i den skotske klubben Greenock Morton. Earnshaw debuterte for Greenock Morton den 22. januar 2000 da klubben vant 4–0 over Airdrie, og han scoret det fjerde målet i denne kampen. I februar returnerte han til Cardiff etter å ha scoret 2 mål på 4 kamper for den skotske klubben. I siste del av 1999/00-sesongen scoret han 1 mål på 5 kamper for den walisiske klubben.
Han debuterte for West Bromwich Albion, og i Premier League, den 11. september 2004 da West Bromwich tapte 0–3 for Liverpool. Hans første mål for the Baggies kom 6. november 2004 i en ligakamp mot Southampton. Kampen endte 2–2 og Earnshaw laget begge målene til West Bromwich. Totalt fikk han bokført 11 ligamål på 31 kamper i 2004/05-sesongen. I første del av 2005/06-sesongen spilte han 12 ligakamper og scoret 1 mål for laget fra West Midlands før han i januar 2006 ble solgt til Norwich City for £3,5 millioner.
Earnshaw spilte sin første kamp for Norwich i en ligakamp mot Ipswich Town den 5. februar 2006. Den 14. februar 2006 laget han sine første mål for the Canaries da de i en ligakamp vant 3–0 over Brighton & Hove Albion, og i denne kampen noterte Earnshaw seg for de to siste målene til Norwich. I siste del av 2005/06-sesongen ble det 8 mål på 15 kamper for klubben fra Norfolk. Den påfølgende sesongen stoppet Earnshaw på 19 ligamål på 30 kamper der han laget 17 mål på 25 kamper før han ble skadet i januar 2007. Etter å ha vært skadet i tre måneder fikk han med seg 5 ligakamper på slutten av sesongen.
Den 29. juni 2007 ble Earnshaw solgt til Derby County for £3,5 millioner. Grunnen til at han ble solgt for den summen var at han hadde en klausul i sin kontrakt med Norwich om at han kunne gå til en klubb i Premier League dersom Norwich ikke rykket opp i hans to første sesonger i klubben. Han skrev under på en 3-årskontrakt med Derby County og salgsummen på 3,5 millioner pund er ny klubbrekord for Derby. Earnshaw debuterte for the Rams i en ligakamp mot Portsmouth den 11. august 2007.
Kilder
Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X
Idrettslaget Vestar
Idrettslaget Vestar (stiftet 22. februar 1953) er en tidligere idrettsklubb i Oslo. Klubben ble opprinnelig stiftet som Vestlendingenes Idrettslag i hovedstaden og drev med håndball og friidrett. Vestar ble nedlagt i 2010.
Håndball
Vestar drev hovedsakelig håndball, og er mest kjent for sine håndballkvinner. Kvinnelaget vant ni seriemesterskap (1971 til 1979 og 1989), tre sluttspillseiere (1976 til 1978) og to norgesmesterskap. I 1993 gikk Vestars elitesatsing inn i Refstad-Veitvet. Samarbeidet tok slutt noen sesonger senere. 1. januar 2002 la Vestar ned sin håndballaktivitet og meldte seg ut av Norges Håndballforbund.
Friidrett
Vestar drev også med friidrett, og utøveren Richard Simonsen representerte klubben. Vestars friidrettsgruppe besto noe lengre enn håndballgruppa, men ble nedlagt 21. desember 2010.
Grand Tower gasskraftverk
Grand Tower gasskraftverk er et varmekraftverk i Jackson County i Illinois, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 548 MW, fordelt på 4 turbiner. Operatør er energiselskapet Ameren Energy Generation LLC.
Kraftverket stod ferdig utbygd i 1958, med utvidelser i 2001. Brenselkilden er naturgass, subsidiært brukes fyringsolje.
Knut Sveri
Knut Ove Sveri (født 2. mai 1925 i Oslo, død 18. februar 2021 i Stockholm) – norsk jurist og professor i kriminologi ved Stockholms universitet.
Han var cand.jur. fra UiO (1949) og tok doktorgraden ved daværende Stockholms Högskola (1961). Hans doktoravhandling hadde tittelen Kriminalitet og alder. Sveri var professor i allmenn kriminologi ved Stockholms universitet fra 1965 til 1991. Hans professorat var det første i kriminologi i Sverige. Fra begynnelsen av 1970-årene startet han Sveriges første grunnutdanning i kriminologi. Han var i perioden 1974-1978 også leder for Nordisk samarbeidsråd for kriminologi.
Viktige arbeider
I 1952 forfattet Sveri, sammen med Vilhelm Aubert og Torstein Eckhoff, en undersøkelse om hvordan en lov blir oppfattet og etterlevd blant de den retter seg mot. Som eksempel brukte de den midlertidige lov av 3. desember 1948 om hushjelpenes arbeidsvilkår. Undersøkelsen viste at det kan være vanskelig å sette en lov ut i livet i praksis, og at det i rettsvesenet ofte er en misoppfatning om at et lovvedtak og iverksetting av lover er ensbetydende. Undersøkelsen var et rettssosiologisk pionerarbeid og har i Norge blitt en klassiker innen sitt felt.
Sveris artikkel fra 1982 om frifinnelsen av Oslos politiinspektør Knut Rød har fått mye oppmerksomhet. Knut Rød ledet aksjonene mot Oslos jøder i 1942. Frifinnelsen ble begrunnet med at han også hadde utført arbeid mot fiendens interesser. Sveri stiller i artikkelen spørsmål ved dette bidraget og mener at retten bagatelliserte de straffbare handlingene.
Feng Xiaoting
Feng Xiaoting (født 22. oktober 1985 i Dalian) er en kinesisk profesjonell fotballspiller som spiller for den kinesiske fotballklubben Guangzhou Evergrande. Han er 187 cm høy. Han spiller forsvar, og er også en del av. Xiaoting har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Daegu FC og Dalian Shide.
Han ble tatt ut til å representere Kina under Sommer-OL 2008 på hjemmebane i Beijing, Kina. Kina ble her slått ut i gruppespillet.
Frithjof Stoud Platou
Frithjof Stoud Platou (født 21. august 1903, død 12. august 1980) var en norsk arkitekt.
Med en sjelden kombinasjon av kompetanse i arkitektur og økonomi ble Frithjof Stoud Platou kjent som en arkitekt med forretningssans. Hans fornavn ble snart etter at han startet egen praksis 1930, forkortet til initialer, og firmaet F. S. Platou har gjennom nesten tre generasjoner av 1900-tallet vært et kjent navn i den norske arkitektstand. 1971 ble arkitektkontoret gjort om til aksjeselskap og ble samtidig et av Norges største. Platou hadde en stor produksjon og står bak mange kjente bygninger i Oslo-området, men også utover i landet. For fagmiljøet fungerte han ofte som en viktig rådgiver, og hans driftighet ble et forbilde for mange fagfeller.
Biografi
Etter examen artium i fødebyen 1921 og en tid som murerlæring der drog Platou til Sveits og studerte arkitektur ved Eidgenössische Technische Hochschule i Zürich 1922–26, med avbrudd for økonomistudier i Zürich 1924 og London 1925. 1926 ble han ansatt som assistent hos arkitekt Lars Backer i Oslo og arbeidet for den kjente funksjonalismepioneren i tre år. 1929–30 arbeidet han i Tyskland hos arkitekt Eric Mendelsohn.
F. S. Platous bidrag til norsk funksjonalisme har tidligere vært lite påaktet i arkitekturhistorien. Hos Lars Backer hadde Platou vært medarbeider på Horngården på Egertorget i Oslo sentrum (påbegynt 1929). Da Backer døde 1930, drog Platou hjem til Norge for å fullføre arbeidet med forretningsgården, også kalt Oslos første «skyskraper». Erfaringene fra samarbeidet med Backer gav Platou en verdifull innsikt i modernismens arkitekturspråk, og i flere bygg fra 1930-årene viser han et eminent funksjonalismegrep. Den moderne Schulzgården i Lille Grensen 5 i Oslo ble oppført i moderne teknikk, med stålskjelett i de nederste etasjene, mens de øvrige var i pusset betong. Det relativt smale, høye huset har et særpreget spill av vertikale og horisontale linjer. Et aksentuert midtfelt er trukket inn i bygningsmassen, flankert av to utskytende fløyer. Veggflaten er åpnet horisontalt med brede vindusbånd. Vertikaliteten brytes dessuten av at de øverste etasjene er avtrappet innover i kvartalet. Arkitekten driver her en dynamisk lek med kubiske former som videreføres i den seksetasjers leiegården Skovveien 7 i Oslo. Funksjonalismens «lys–luft–grønt»-maksime ble ivaretatt med store ateliervinduer og brede vindusfelt, og de største leilighetene fikk nette kubiske balkonger med rekkverk i rundjern. Et av bygningens hjørner er trukket ut fra hovedfasaden gjennom samtlige etasjer og skaper et “hengende karnapp” med generøse vindusflater. Den hvitpussede bygningen med blå rammer er i dag en av byens flotteste boliggårder fra funksjonalismens periode.
Subjunksjon
Subjunksjon (av latin sub = «under» og junctio = «forbindelse») kan ha flere betydninger:
Frithjof Stoud Platou
Biografi
F. S. Platou var i 1930-årene også med på å ferdigstille Rådhuskvartalene med Oslo Trygdekasse og var arkitekt for to av Marienlystblokkene i Kirkeveien i daværende Aker. I etterkrigstiden ble arkitektkontoret utvidet med mange dyktige arkitekter. Kontoret var bl.a. ansvarlig for Alexandra hotell i Molde, Kon-Tiki Museet på Bygdøy og flere store forretningsbygg i Vika i 1950-årene, hovedkontor for Christiania Bank og Kreditkasse ved Stortorvet, Forsvarets overkommando på Huseby og ombyggingen av Christiania Glasmagasin ved Stortorget i 1970-årene, oppbyggingen av Grand Hotel etter en brann i 1958 og Philipsbygget på Majorstua. Firmaet hadde også mange innredningsoppdrag av hoteller og servicebygg og var bl.a. ansvarlig for innredning av passasjerskipene Sagafjord og Vistafjord for Den Norske Amerikalinje.
Frithjof Stoud Platou hadde en rekke tillitsverv i Norske Arkitekters Landsforbund og Oslo Arkitektforening og var medstifter av og styreformann i Norconsult 1963–68.
Platou var formann i Oslo arkitektforening når tyskerne okkuperte Norge. Under krigen utførte han en rekke oppdrag for Luftwaffe og Josef Terboven, bl.a. brakker, hus og bygårder. For rikskommissæren fikk han i 1941 ominnredet en jernbanevogn med møterom og suite for Terboven med sovekupé, påkledningsrom og bad. Salongvognen tilhører i dag Museet Gamle Vossebanen. Etter krigen ble F.S. Platou fratatt retten til medlemskap i Norske arkitekters landsforbund i 1 år, frem til 1. januar 1947. Medlemskap i det nazifiserte arkitektforbund og særlig graverende tilfelle av arbeid for okkupasjonsmakten medførte tap av retten til medlemskap i N.A.L. i opptil 3 år. Landsstyret fant en formidlende omstendighet i at arbeidet innskrenket seg til et relativt kort tidsrom og F.S. Platou hadde, som arbeidsherre, mange i sitt brød.
Platou ble fengslet i Bredtveit fengsel i flere måneder under andre verdenskrig. Bredtveit ble brukt av nazistene til å fengsle politiske menn.
Platou Arkitekter AS
Selskapet er drevet videre som Platou Arkitekter AS med sønnen John Stoud Platou som leder. Blant byggene Platou har satt opp i senere tid er Norconsults hus i Sandvika, Sheraton Hotel, Sandvika og Huseby leir (Gardeleiren i Oslo).
Alan Lee
Alan Lee (født 20. august 1947 i London) er en britisk illustratør
I sin lange karriere har Alan Lee først og fremst tegnet og malt illustrasjoner til J.R.R. Tolkiens «Ringenes Herre», «Silmarillion», «Hobbiten» og andre bøker. Han har også vært med på produksjonen av filmtrilogien om Ringenes Herre, sammen med illustratørkameraten John Howe.
Alan Lee har også tegnet ting til Stargate, en serie science fiction-filmer.
Tidlig liv
Alan Lee er født og oppvokst i London der han studerte grafisk design på Ealing Art College. Han var veldig interessert i folklore og myter.
Senere liv
Alan Lee er kjent for sine illustasjoner i Tolkiens bøker, men han har illustrert mange andrebøker som The Mabinogion, Castles, Merlin Dreams, and Black Ships Before Troy: The Story of the Illiad The Mabinogion, Castles, Merlin Dreams  og  Black Ships before Troy
Alan Lee dro til New Zealand for å hjelpe til med filmen Ringenes herre-trilogien. Han skulle designe hvordan Midgard skulle se ut. Hans illustrasjoner for boka Ringenes Herre ga et bilde på hvordan han forestilte seg Midgard. Ringenes Herre var ikke den eneste filmen han designet. Også Legend, Erik the viking og Merlin.
Lee var en av grunnleggerne av den årlige Mythic Garden, en utstilling av steinskulpturer, i Stone Lane Garden. Han har to barn; Virginia og Owen.
Idrettsforeningen Skidar
Idrettsforeningen Skidar (stiftet i 1916) er et idrettslag fra Skien. Fotballaget tilhører Telemark Fotballkrets.
Klubben ble stiftet på en lekter i Follestad av 9 kamerater under navnet Idrettsforeningen Falk, i 1916, med formål om "aa drive den ædle lek om og med fotball". 10 år senere fikk foreningen beskjed om at navnet måtte endres, for at søknaden om opptak i Norges Fotballforbund (NFF) skulle godkjennes og for at klubben skulle tas inn i Telemark Distriktlag for Idrett (Telemark Idrettskrets). Falk i Horten hadde tatt patent på "Falk"-navnet, så det måtte endres. Valget av nytt navn sto mellom "F.I.F", "Ronn" og "Skidar". Med 24 stemmer mot henholdsvis 3 og 1, ble det Skidar. Det antas at navnet har sin opprinnelse i Skida (elv), eller Skida(n), det gamle navn fra Skien.
IF Skidar var tidligere Odd-, Rosenborg-, Dunfermline-, Vålerenga- og landslagsmålvakt, Geir «Dovregubben» Karlsen sin moderklubb.
Klubbens old boys lag ble kretsmestere i 1992 og 1996.
Brigade combat team
Et brigade combat team, forkortet BCT, er det minste deployerbare manøverforbandet i den amerikanske hæren, og har nok støttelementer, som stridstren og artilleri, til at den kan operere uavhengig av den overliggende divisjonen.
Idrettsforeningen Skidar
Boken "Fra en lekter i Follestad til Helges Plass" ble utgitt i forbindelse med klubbens 100-årsjubileum. Dette er en rikt illustrert bok, som av med-forfatter Kjell Arne Jensen blir beskrevet som "en litterær juvel som garantert kommer til å få Nordisk Råds litteraturpris når den tid kommer". Vi får nå se..Førsteopplaget av boken (350 eksemplarer) ble utsolgt på drøye to uker.
Brigade combat team
En BCT består av en mobil brigade av en bestemt våpenart med tilknyttede støttefunksjoner som logistikk, artilleri og annen støtte. De kommanderes som regel av en oberst (O-6), i noen sjeldne tilfeller vil sjefen være brigader. BCT-ene inneholder organisk artilleristøtte, som tidligere ble mottatt fra divisjonsartilleriet (DIVARTY).
For tiden er den amerikanske hæren igang med å konvertere sine brigader i det nye brigade combat team-programmet. I dette programmet vil divisjoner som vanligvis ikke deployerer enkelte brigader på grunn av manglende integrert støtte (såsom 1st Armored Division, 25th Infantry Division osv.) har blitt restrukturert, hvilket gir dem muligheten til å deployere en eller flere BCT'er overalt i verden. Disse BCT'ene vil kunne stå på egne ben akkurat som en mini-divisjon, men soldatene tilordnet en BCT skal tjenestegjøre i sin enhet i 3 år. Dette er ment å fremme beredskap og forbedre samholdet i enheten.
Idrettsforeningen Skidar
Den 6. november 2014 tok Truls Realfsen over treneransvaret på laget som spiller til daglig sine hjemmekamper på "Helges plass". Dette førte til stor satsing, noe som medførte at Skidar hentet inn flere spillere. De to Borg- spillerne Eskil Bro Ørvik og Daniel Sanni var noen av de som valgte å signere. Kaptein på laget i 2015 var Petter Semb. Visekaptein var den hodesterke og hardtkjempende midtbanespilleren, Olav Nyhus. Disse har siden forlatt klubben. Realfsen trente laget til opprykk i 2015, men i sesongene 2016 og 2017 uteble fremgangen.
Ny trener i 2020 blir Aleksander Hansen, med Håkon Forberg Lunde som ass. trener.
Trenere i klubbens historie
Herrer, senior
Damer, senior
Bruttia (gens)
Bruttia var en romersk familie som eksisterte i republikken og inn i keisertiden. Ingen fra dette gens oppnådde viktige embetsposter før vi finner Lucius Bruttius Maximus nevnt som prokonsul på Kypros.
Opprinnelse
Nomenet Bruttius henviser sannsynligvis til at familiens forfedre var fra Bruttium, Italias sydligste region på fastlandet. Bruttierne var et oskisk folkeslag med opprinnelse i Lucania, hvor de erklærte sin uavhengighet i det fjerde åphundre f.Kr. Navnet Bruttii, som de også selv antok, kan ha betydd noe slik som rebeller, eller rømlinger.
Grener og cognomina
Eneste kjente cognomen i familien fra tiden under republikken, er Sura. En rekke etternavn dukker opp imidlertid opp i keisertiden, hvor det ser ut til at alle unntatt Balbus tilhører samme nære familie. De andre er Maximus, Praesens og Crispinus. Familien kom fra Volceii i Luciania, og ser ut til å ha hatt tradisjon for å adoptere navn fra morssiden. At navnene kombineres med Quinctius eller Quintius Crispinus tyder på at medlemmer i familien etter alt å dømme også stammer fra den patrisike familien Quinctii Crispini.
→
→ kan vise til:
Kermit Roosevelt
Kermit Roosevelt (født 10. oktober 1889 død 4. juni 1943) var sønn av den amerikanske presidenten Theodore Roosevelt.
Schleuse Sachsenhausen
Schleuse Sachsenhausen er en kanalsluse som ligger i bydelen Sachsenhausen i Oranienburg i Brandenburg. Slusen ligger umiddelbart ved Bundesstraße 96, og er den første slusen i Oranienburger Kanal. Historier om slusen er kjent fra 1500-tallet. Opprinnelig lå slusen noen meter lenger ned ved vannmøllen Burg Neumühl. Sachsenhausener Mühle brant ned i 1875 og ble ikke gjenoppbygget.
Dagens kanalsluse ble bygget mellom 1832 og 1837 i forbindelse med realiseringen av Oranienburger Kanal mellom Malz og Pinnow. Fra 1874 til 1878 ble det bygget en ekstra sluse ved siden av den eksisterende. Den ekstra slusen ble ødelagt i 1945 og ikke gjenoppbygget, siden Oranienburger Kanal etter byggingen av Oder-Havelkanalen i 1914 hadde mistet sin betydning som transportåre. I dag brukes den bare som forbindelse mellom Ruppiner Kanal og Havel.
Eugene O’Neill
Med sine skuespill, som han utstyrte med poetiske titler, var han blant de første amerikanske dramatikerne som skrev i en realistisk tradisjon som tidligere ble forbundet med den russiske dramatikeren Anton Tsjekhov, den norske dramatikeren Henrik Ibsen, og den svenske dramatikeren August Strindberg. Hans var også en av de første som skrev dialoger bestående av dagligtale og dialekt, og som introduserte rollefigurer fra alle lag av samfunnet som slet for å holde fast ved sine håp og mål, men som til sist sank ned i mismot og desperasjon. O'Neill skrev kun én komedie, stykket Ah, Wilderness!. Nesten samtlige av hans andre skuespill skildret nære og ofte tragiske menneskelige relasjoner, dog med stor poetisk og språklig kraft. Hans mest kjente stykke er det selvbiografiske Lang dags ferd mot natt fra 1941. Måne for livets stebarn (1943) er også delvis selvbiografisk og en løselig oppfølger. Det ble O'Neills siste drama.
Bern (kanton)
Bern er den nest største kantonen i Sveits, målt i både areal og antall innbyggere. Den grenser til Jura, Solothurn, Aargau, Luzern, Obwalden, Nidwalden, Uri, Valais, Vaud, Fribourg og Neuchâtel. Bern har dessuten to eksklaver i Fribourg og inneholder på sin side en fribourgsk og en solothurnsk enklave.
Eugene O’Neill
Etter et omflakkende liv som blant annet skuespiller og sjømann, innledet han sitt forfatterskap med noen naturalistiske enaktere med innslag av drømmestemning og skjebnemystikk. Som administrator og dramatiker bidro han til fornyelse i det amerikanske teateret på 1920-tallet. Hans datter Oona O'Neill giftet seg i 1943, 18 år gammel, med den 36 år eldre filmkomikeren Charlie Chaplin. Eugene O'Neill ble rasende og slo hånden av sin datter, og de ble aldri siden forsont.
Bern (kanton)
Bern var et av de «åtte gamle steder», dvs. en av de åtte kantonene som sluttet seg til det opprinnelige sveitsiske edsforbundet innen 1353.
Eugene O’Neill
Oppvekst, sjømannstilværelse og spirende forfatterskap
O'Neill ble født på et hotellrom på Broadway i New York, like ved Longacre Square (i dag Times Square). Stedet, Barrett Hotel, er i dag en Starbucks-kafé. En minneplate er festet på utsiden med inskripsjonen om at «Amerikas største dramatiker ble født på dette stedet».
Bern (kanton)
Byer, kommuner og kretser
Bern består av 396 kommuner. Følgende byer har mer enn 15 000 innbyggere: Fra 1. januar 2010 ble de tidligere 26 distriktene (Amtsbezirke) erstattet med ti kretser (Verwaltungskreise). Disse er Noen av kretsene er videre sammenfattet til administrasjonsregioner (Verwaltungsregionen):
Eugene O’Neill
Oppvekst, sjømannstilværelse og spirende forfatterskap
Han var sønn av to irske innvandrere, skuespilleren James O'Neill og Mary Ellen Quinlan. På grunn av sitt yrke levde faren en omflakkende tilværelse, og Eugen ble derfor sendt til den katolske kostskolen St. Aloysius Academy for Boys i The Bronx. Der fant han trøst i litteraturen. Hans far fikk rollen som Edmond Dantes i dramatiseringen av Alexandre Dumas' Greven av Monte Cristo, og dette skulle bli hans skjebne. Han gjorde så stor suksess i denne rollen at han kom til å spille den mer 5 000 ganger gjennom tretti år.
O'Neill tilbrakte sine somre i New London i Connecticut. Han kom inn på Princeton University, men sluttet etter kun ett år. Hvorfor oppholdet ved Princeton sluttet så brått, har det blitt gitt ulike forklaringer på. Han kan ha fulgt for få forelesninger, blitt utestengt på grunn av «dårlig oppførsel» eller «for å ha ødelagt et vindu», eller i henhold til en mer konkret, men muligens ikke helt pålitelig kilde: fordi han hadde kastet «en ølflaske inn gjennom vinduet til professor Woodrow Wilson», USAs framtidige president.
O'Neill reiste til sjøs og var på sjøen i flere år, og i denne tiden led han av depresjoner og alkoholisme. Han meldte seg inn i sjøfolkenes gren av fagforeningen Industrial Workers of the World (IWW), som kjempet for å forbedre leveforholdene for arbeiderklassen blant annet gjennom direkte aksjoner. Ikke lenge etter at Eugen O'Neill begynte å markere seg i teatermiljøet, døde hans foreldre og hans eldre bror Jamie i løpet av en periode på bare tre år. Jamie O'Neill drakk seg i hjel da han var 45 år. Til tross for at sjømannstilværelsen hadde vært preget av depresjoner, hadde Eugen O'Neill et nært og varmt forhold til havet, og det ble et framtredende tema i mange av hans skuespill. Flere av dem hadde handling om bord på et skip tilsvarende det som han selv hadde arbeidet på.
Dramatiker på fulltid
Etter at han i 1912–1913 var innlagt på et sanatorium med tuberkulose, besluttet han å skrive skuespill på heltid. Det første skuespillet hans, Lang dags ferd mot natt, er en utilslørt selvbiografisk tekst. Det er hans egen far som er James Tyrone, en aldrende stjerneskuespiller som solgte sitt talent i frykt for fattigdom. Ved stykkets begynnelse er moren Mary Tyrone kommet tilbake fra behandling for narkotikamisbruk. De to sønnene er den eldre Jamie, en tredjerangs alkoholisert skuespiller som flyter på familienavnet, og den intellektuelle, men sykelige Edmund, forfatterens alter ego. Det blir klart at moren ikke er helbredet, og de tre mennene hengir seg til drikking i desperasjon mens hun drømmer om fortidens tapte muligheter.
Før O'Neill ble innlagt hadde han vært ansatt i avisen New London Telegraph og skrev poesi i ledige stunder. Han hadde i 1907 fått en åpenbaring i en engelsk gjesteoppsetning av Henrik Ibsens drama Hedda Gabler: «Det åpnet en helt ny dramatisk verden for meg. Det ga meg min første idé om et moderne teater hvor sannheten kunne leve.» Høsten 1914 begynte han på Harvard University for å følge et kurs i dramatisk teknikk med professor George Baker. Han hoppet av etter et år uten å ha fullført.
I løpet av 1910-tallet var O'Neill fast inventar på den litterære scene i Greenwich Village hvor han også ble venn med mange radikale, blant annet forfatteren og grunnleggeren av forløperen til det amerikanske kommunistpartiet, det kommunistiske arbeiderpartiet i USA, John Reed. Han hadde også en kortvarig romantisk forhold til Reeds ektefelle, forfatteren Louise Bryant. O'Neill ble framstilt av Jack Nicholson i spillefilmen Reds (1981) om livet til John Reed.
Han ble involvert i skuespillergruppen Provincetown Players i 1916. Det er sagt at O'Neill kom til Provincetown om sommeren med «en koffert full av skuespill.» Forfatteren Susan Glaspell beskrev at det var antagelig den første lesning noensinne av Bound East for Cardiff som skjedde i hjemmet til Glaspell og hennes ektemann George Cram Cook i Commercial Street. Deres hus lå inntil et gammel fiskeskur på kaien i Provincetown (se bilde) hvor O'Neills første enakter ble framført 28. juli 1916 for en håndfull publikummere. Glaspell skrev i The Road to the Temple (1927): «Så Gene tok Bound East for Cardiff ut av kofferten, og Freddie Burt leste det for oss, Gene satt i stuen mens lesningen foregikk. Han var ikke alene da lesningen var ferdig.» I minnet om oppsetningen skrev Glaspell: «Kanskje ser jeg det i minnenes roserøde skjær, men det står for meg som om jeg aldri har overvært en mer gripende forestilling enn den gang Bound East for Cardiff gikk over de skrå bredder.»
Provincetown Players, bestående av aspirerende skuespillere, lyrikere, musikere og kunstmalere, flyttet til New York høsten 1916 og fant en beskjeden teaterbygning på MacDougal Street i Greenwich Village og satte opp stykket «off Broadway». De framførte mange av O'Neills tidlige verker, og en del av hans stykker begynte med beskjedne forestillinger før de ble flyttet til Broadway.
O'Neills første utgitte drama, Beyond the Horizon, åpnet på Broadway i 1920 til stor anerkjennelse og ble belønnet med Pulitzerprisen for drama. Hans første betydelige suksess var The Emperor Jones som gikk på Broadway i 1920 og var en direkte kommentar til den amerikanske okkupasjonen av Haiti som ble diskutert ved dette årets presidentvalg. Hans best kjente dramaer er Anna Christie (Pulitzerprisen i 1922), Desire Under the Elms (1924), Strange Interlude (Pulitzerprisen i 1928), Mourning Becomes Electra (1931), og hans eneste velkjente komedie, Ah, Wilderness!. Den var en lengselsfull fantasi om sin ungdom slik han hadde ønsket at den hadde vært, foruten også komisk vri på Ibsens Hedda Gabler som i utgangspunktet hadde inspirert hans egen dramatiske karriere. Etter en pause på rundt ti år ble hans nå berømte drama The Iceman Cometh satt opp i 1946. Det påfølgende året ble stykket A Moon for the Misbegotten en fiasko, men i tiårene senere ble det betraktet som blant hans beste stykker.
Han var også en del av den moderne bevegelsen for å gjenopplive de klassiske heroiske maskene fra antikkens greske teater og det japanske middelalderske no-teateret i en del av sine stykker, blant annet The Great God Brown og Lazarus Laughed. På 1920-tallet var O'Neill også meget interessert i Faust-temaet.
Som dramatiker ble O'Neill lenge ansett som eksperimentell og fornyende, men han var i like stor grad en som videreførte Strindbergs linje i det moderne drama, en forening mellom realisme og symbolisme. Det var trekk som egnet seg til å uttrykke menneskenes selvdestruksjon. Problemene til O'Neills figurer er alltid av personlig karakter og psykologiske motiver som drev dem, ikke samfunnsmessige eller økonomiske. Med O'Neill trengte for alvor psykoanalysen inn i dramaet, og med dennes virkemidler forsøkte han å se de ubevisste motivene til sine figurer.
I trilogien Mourning Becomes Electra (Sorg kler Elektra, 1931) innførte han gresk mytologisk drama i et psykologisk kjærlighetsdrama med lokalisering til den amerikanske borgerkrigen. Hans Lang dags ferd mot natt er som nevnt et moderne familiedrama og tristesse i tradisjonen til Strindberg. Det ble skrevet på begynnelsen av den andre verdenskrig, og etter O'Neills død i 1953 ble det deponert i en bankboks. Hans ønske var at det skulle være urørt i 25 år. Det skjedde ikke. Hans kone sendte det til Dramaten i Stockholm hvor det ble omarbeidet og fikk sin urpremiere i 1956. O'Neills kanskje fremste stykke ble således satt opp i hjemlandet til hans forbilde, Strindberg.
Familieliv
O'Neill giftet seg først med Kathleen Jenkins den 2. oktober 1909, og ekteskapet varte kun fram til 1912, men i mellomtiden fikk de en sønn, Eugene O'Neill Jr. (1910–1950). I 1917 møtte O'Neill forfatteren Agnes Boulton (1893–1968), og de giftet seg den 12. april 1918. Årene de var gift, og hvor de bodde på Bermuda og fikk to barn, Shane og Oona, er levende beskrevet i hennes selvbiografi fra 1958, Part of a Long Story. De ble skilt i 1929 etter at O'Neill hadde forlatt Boulton og deres to barn til fordel for skuespilleren Carlotta Monterey (1888-1970). O'Neill og Monterey ble gift kun en måned etter at han offisielt hadde skilt seg fra sin tidligere hustru.
I 1929 flyttet O'Neill og Monterey til Loiredalen i det sentrale Frankrike hvor de bodde i Château du Plessis i Saint-Antoine-du-Rocher i Indre-et-Loire. I begynnelsen av 1930-tallet vendte de tilbake til USA og bosatte seg på Sea Island i Georgia, i et hus som ble kalt for Casa Genotta. De flyttet til Danville i California i 1937 hvor de bodde fram til 1944. Hans hus der, Tao House, er i dag Eugene O'Neills nasjonalhistoriske sted. I deres første år sammen var Monterey den som organiserte hans liv og gjorde det mulig for ham å hengi seg helt til skrivingen. Hun ble senere avhengig av kaliumbromid, og ekteskapet forvitret, noe som førte til en rekke separasjoner. Selv om de levde fra hverandre gjentatte ganger, ble de aldri skilt.
I 1943 fornektet O'Neill sin datter Oona for at hun giftet seg med den engelske skuespilleren, regissøren og filmprodusenten Charlie Chaplin da hun kun var 18 år og Chaplin var 54 år. Han så aldri Oona igjen. Han hadde også et fjernt forhold til sine to sønner. Eugene O'Neill Jr., professor i antikkens greske litteratur ved Yale University, han lå under for alkoholisme og begikk selvmord i 1950, 40 år gammel. Shane O'Neill ble avhengig av heroin og flyttet til familiehjemmet Spithead på Bermuda med en ny hustru. Der levde han av hva han kunne få ved å selge møbler fra huset. Han ble fornektet av sin far, og begikk senere selvmord ved å hoppe ut gjennom et vindu. Det ble til sist Oona som arvet Spithead og den tilknyttede eiendommen. Det er i dag kjent som Chaplin-eiendommen.
Sykdom og død
Etter å ha lidd av tallrike helseproblemer, inkludert depresjon og alkoholisme i mange år, fikk O'Neill til sist en alvorlig Parkinson-lignende skjelving i sine hender som gjorde det umulig for ham å fortsette å skrive i de siste ti årene av sitt liv. Han forsøkte å bruke diktat, men fant det umulig å skrive drama på den måten. Mens han var i Tao House hadde han planer om å skrive en syklus på 11 drama som opptegnet en amerikansk families liv siden 1800-tallet. Kun to av disse ble fullført; A Touch of the Poet og More Stately Mansions. Da hans helseproblemer ble verre, mistet O'Neill inspirasjonen for prosjektet og skrev tre store selvbiografiske skuespill, The Iceman Cometh, Long Day's Journey Into Night, og A Moon for the Misbegotten. Han greide å fullføre Moon for the Misbegotten i 1943, rett før han forlot Tao House og han mistet muligheten til å skrive. Mange utkast til andre ufullførte drama ble ødelagt av hans hustru på hans anmodning.
Dr. Harry Kozol, ledende ekspert for påtalemyndigheten i Patty Hearst-rettssaken, behandlet O'Neill i hans siste år med sykdom. Han var også tilstede ved hans død og den som informerte offentligheten. O'Neill er gravlagt på kirkegården Forest Hills i Bostons nabolag Jamaica Plain.
I 1956 sørget hans hustru for at hans selvbiografiske mesterverk Lang dags ferd mot natt ble utgitt, skjønt hans skriftlige instruksjoner hadde krevd at det ikke skulle utgis før 25 år etter hans død. Det ble satt opp på scenen til overveldende kritisk anerkjennelse og vant Pulitzer-prisen i 1957. Hans siste stykke er betraktet som blant hans beste. Andre posthumt utgitte dramaer er A Touch of the Poet (1958) og More Stately Mansions (1967).
Det amerikanske postvesenet æret O'Neill med et frimerke på $1 i serien «Prominente amerikanere» (1965–1978).
Arv og ettermæle
O'Neills sommerhjem i New London, Monte Cristo Cottage, ble gjort til et nasjonalt historisk landemerke i 1971.
Connecticut College vedlikeholder Louis Sheaffer-samlingen som består av materiale samlet av O'Neills biograf. Hovedsamlingen av O'Neills papirer er oppbevart ved Yale University. Eugene O'Neill Theater Center i Waterford i Connecticut utvikler nye teaterstykker under hans navn.
Det er også et teater i New York som er oppkalt etter ham. Det er lokalisert i 230 West 49th Street i sentrum av Manhattan. Eugene O'Neill Theatre setter opp musikaler og drama som Yentl, Annie, Grease, Spring Awakening og The Book of Mormon.
Lang gressblomsterflue
Lang gressblomsterflue (Melanostoma scalare) er en liten, slank flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er vanlig over hele Norge.
Utseende
thumb|left|300px| Hunn En liten (7-9 mm) og ganske slank, gul og svart blomsterflue. Den kan kjennes fra den nærtstående kort gressblomsterflue Melanostoma mellinum på at kroppen er markert smalere, fra lignende Platycheirus-arter på at framføttene ikke er utvidet. Kroppen er litt matt svart bortsett fra tre par gule flekker på bakkroppen. Hodet er stort, bredere enn resten av kroppen, med nakne fasettøyne som dekker nesten hele hodet hos hannen, bredt skilte i midten hos hunnen. Pannen rett bak antennene er kraftig lyst bestøvet, hos hunnen strekker det bestøvede området seg omtrent halvveis tilbake til punktøynene. Ansiktet er svart, kraftig lyst bestøvet unntatt på den lave midtknølen. Scutellum er svart. Flekkene på bakkroppen når ikke helt ut til ytterkantene, hos hunnen er de mer eller mindre trekantede. Helt mørke former er forholdsvis vanlige. Beina er mørkt brungule, helt slanke. Vingene er glassklare, vingemerket knapt mørkere enn resten av vingen.
Nicola Rizzoli
Nicola Rizzoli (født 5. oktober 1971) er en tidligere italiensk fotballdommer. Rizzoli tilhørte UEFAs elitedommere, og har var FIFA-dommer mellom 2007 og 2017. Han har blant annet dømt kamper i Serie A, Mesterligaen og i EM i fotball 2012, og var én av hoveddommerne som er tatt ut til VM i fotball 2014. Han dømte VM-finalen mellom Tyskland og Argentina i 2014.
Eugene O’Neill
Enaktere
Glencairn-dramaene, alle som har figurer på det fiktive skipet «Glencairn» — filmet sammen som The Long Voyage Home: Andre enaktere:
Lang gressblomsterflue
Utbredelse
Denne vidt utbredte arten finnes over mye av den palearktiske sone og også i mesteparten av Afrika (så langt sør som Zimbabwe), i Sørøst-Asia og på Ny-Guinea. I Norge finnes den over hele landet, og er ofte ganske tallrik.
Fylkesvei 2966
Fylkesvei 2966 går mellom Larvikveien og Malgrimbukta i Stavern i Larvik kommune. Veien er 920 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 43 (Vestfold).
Balneário Barra do Sul
Balneário Barra do Sul er en kommune i delstaten Santa Catarina i sørregionen av Brasil.
Luxembourgsk
Luxembourgsk, eller luxemburgsk (Lëtzebuergesch), er et vestgermansk språk som er nasjonalspråk i Luxembourg. I 1984 ble språket et offisielt språk i landet. Andre offisielle språk er tysk (standardtysk) og fransk. Luxembourgsk er en Mosel-frankisk dialekt av den vestmellomtyske språkgruppen. Det snakkes også i små områder i de omkringliggende landene Belgia (i provinsen Luxembourg), Frankrike (i små deler av Lorraine) og Tyskland (rundt Bitburg og Trier). I Tyskland og Lorraine regnes luxembourgsk kun som en variant av den lokale tyske dialekten. Luxembourgsk har leksikalske fellestrekk med språket som Siebenbürgen-sakserne i Romania snakker.
Språket har vært siden 2010 på UNESCOs liste over språk som er i fare for å forsvinne.
I 2015-2016 var 7% av alle bøkene som ble publisert i Luxembourg skrevet på luxembourgsk.
Ebbells gate
Ebbells gate finnes i flere varianter, sannynligvis oppkalt etter ulike personer:
Papilionini
Papilionini er en delgruppe / stamme av sommerfugler i gruppen svalestjerter.
Papilionini finnes med bare 3 arter i Europa. Den største av delgruppene (slektene) er Papilio med nesten 200 arter, de fleste finnes i varmere strøk av jorden.
Systematisk inndeling med europeiske arter
Denne systematiske oversikten, samt antall arter følger Papilionidae – revised GloBIS/GART species checklist.
Slektskapsforholdene mellom svalestjertenes delgrupper og slekter er avklart i ulik grad, særlig blant de tallrike  tropiske artene. Derfor kan endringer skje.
Tjuvenborgen
Tjuvenborgen eller Tjuvenbor'n (690 moh.) er en kolle og en sagnomspunnen bygdeborg som ligger øde til sør i Ådalsfjellene, nærmere bestemt på grensen mellom tidligere Norderhov og Ådal kommuner. Den gamle grensen mellom de tidligere kommunene går omtrent i nord–sør-retning over toppen av kollen, som ligger like sør for og i forbindelse med Hestebrenna, som kan hevdes å være den sørligste av toppene i Høgfjell i Ådalsfjellene.
Tjuvenborgen er et kjent landemerke på Ringerike, og kollen er lett synlig med sin karakteristiske fasong. I dette området har også Den Norske Turistforening ei velkjent hytte som er oppkalt etter bygdeborgen; Tjuenborgkoia. Den ligger like øst for toppen av Hestebrenna.
Bygdeborgen stammer trolig fra perioden yngre romertid eller folkevandringstiden i Norge. Den øde beliggenheten har gjort at folk tror den ble anlagt og brukt av lokale røvere, slik sagnet hevder. Det er bratt og utilnærmelig der den ligger som ei «vorte» i terrenget. Utsikten fra toppen er ikke like god som fra Hestebrenna, men allikevel et flott skue. Den gamle ferdaveien til Hedalen gikk via Strømsoddbygda og Vidalen, så trafikken i området kan ha vært større i sin tid. De fleste som besøker Tjuvenborgen i dag gjør det også fra Strømsoddbygda.
Sør-sørøst for topp-platået og like under det ligger den såkalte «Røverhula», der man trodde at røvere hadde tilhold i riktig gamle dager. Der er det en sprekk i fjellet og hulen dannes av en svær, løs blokk som øverst støtter seg til berget. Fra røverhula er det god utsikt, og det er stupbratt (loddrett) på yttersiden. Blåmerket sti går fra Tjuenborgkoia og over toppunktet. På vei ned passerer stien rett ved inngangen til røverhula, som det også knytter seg et vandresagn til.
Sagnet om «Tiril-Tove»
Sagnet om «Tiril-Tove» er et såkalt vandresagn, noe som betyr at det er knyttet opp mot flere plasser. Akkurat dette sagnet er i så måte av internasjonal karakter, i det sagnet også har sin like i det irske sagnet «The Robbers and the captive Girl». I Norge er det blant annet knyttet til Dugurdmålsnatten i Sigdal kommune, Tjubørjen i Kongsberg kommune, og de to bygdeborgene Tjuvenborgen (denne) og Tjuenbor'n i Ringerike kommune. Tilsvarende sagn om tyver og røvere er heller ikke uvanlig ved andre sørnorske bygdeborger, men dette er nok en av de mest utførlige beretningene.
Ifølge sagnet skal røverne ha overfalt gjeterjenta «Tiril-Tove» på Oppensetra og fraktet henne og mye tjuvgods opp til røverhula. Her ble den stakkars jenta holdt som fange, og fortvilet diktet hun ei vise med følgende tekst:
Tiril-Tove sang visa utover dalen, men ingen hørte henne. Da røverhøvdingen ville gifte seg med henne, sa Tiril-Tove ja, på den betingelse at hun fikk gå tilbake til Oppen og etter brudesølv. Det fikk hun, men måtte love å ikke snakke med noen. Men på veien tilbake merket hun veien med tøystykker så husbondfolket kunne skjønne hvor hun ble holdt fanget. Tilbake på Tjuvenborgen skjenket hun røverne fulle, og bygdefolket tok seg ned til røverhula fra den minst bratte sida og overmannet tjuvpakket. Flere av røverne styrtet i døden utfor stupet fra Tjuvenborgen, som fjellet ble hetende etterpå, men for Tiril-Tove endte historien godt.
Europavei 14
Europavei 14 (E14) er en 449 kilometer lang europavei som går fra Trondheim, gjennom Stjørdal i Trøndelag til Sundsvall i Sverige, der den møter europavei 4. Den norske delen av veien mellom Trondheim og riksgrensen er 97 km lang.
Trasé fastlagt av UNECE: Trondheim – Storlien – Östersund – Sundsvall.
Etter det gamle nummersystemet fra 1950 gikk E14 mellom Trieste og Szczecin, og veien Stjørdal-Sundsvall var vei E75.
Knutepunkter
Se europavei 14 (Norge) og europavei 14 (Sverige) for detaljer.
Hu&Hei
Hu&Hei er et orienteringsløp som første gang ble arrangert høsten 1960 av Norge Tekniske Høyskoles Idrettslag – NTHI. Løpet ble arrangert som et tilsvar til en del eplekjekke o-løpere som hadde beklaget seg i lang tid over for korte og lette løyper. Løpet arrangeres senhøstes i Bymarka i Trondheim, gjerne med kuldegrader, sludd og snø! Herreløypa er på 30 km, dameløypa på 18 km. Som prolog på lørdag arrangeres et kort oppvarmingsløp – Snuskeløpet før Gampeløpet på søndagen.
Yuan Weiwei
Yuan Weiwei (født 25. november 1985 i Tianjin) er en kinesisk profesjonell fotballspiller som spiller for den kinesiske fotballklubben Shandong Luneng. Han spiller forsvar, og er også en del av. Weiwei har spilt for flere andre klubber i sin karriere, blant annet Tianjin Locomotive fra Kina.
Han ble tatt ut til å representere Kina under Sommer-OL 2008 på hjemmebane i Beijing, Kina. Kina ble her slått ut i gruppespillet.
Inter-University Program for Chinese Language Study
IUP eller Inter University Program for Chinese Language Studies (etablert 1963) er et institutt på Tsinghuauniversitetet i Beijing og samarbeidsprosjekt mellom språkinstitutter på en rekke prestisjefulle amerikanske universiteter såsom Harvard University, Stanford, Berkeley, Princeton med fler. Instituttet tilbyr undervisning i mandarin på avansert nivå og har strenge opptakskrav.
Historikk
IUP ble opprinnelig etablert i Taipei, Taiwan i 1963 og var kjent som the Stanford Center. I 1997 ble det relokalisert til dets nåværende plassering i Beijing.
Agogô
Agogô (på jorubansk: bjelle) er en enkel eller dobbel bjelle av metall. Den er i bruk i store deler av verden, men har sitt opphav i Jorbansk musikk og i samba orkester.
Carlo Janka
Carlo Janka (født 15. oktober 1986 i Obersaxen, Graubünden) er en sveitsisk alpinist.
Karriere
Under junior-VM 2006 i Mont Sainte-Anne i Québec tok han bronse i storslalåm. Han debuterte i verdenscupen i desember 2005, og tok sine første poeng året etter med en 20.-plass i storslalåm i Alta Badia. I utforrennet i Lake Louise 29. november 2008 kjørte han inn til en overraskende andreplass fra det høye startnummeret 65. To uker senere, 13. desember 2008, gikk han helt til topps i storslalåmrennet i Val-d’Isère og sikret seg dermed sin første verdenscupseier. Carlo Janka vant kombinasjonscupen i 2008/2009 sesongen i alpint.
I 2009/2010-sesongen vant Carlo Janka verdenscupen sammenlagt.
Janka deltok for Sveits under Vinter-OL 2010 og tok gull i storslalåm. I tillegg oppnådde han en fjerdeplass i kombinasjonen, åttendeplass i super-G og ellevteplass i utfor
Venice gasskraftverk
Venice gasskraftverk er et varmekraftverk i Madison County i Illinois, USA. Anlegget har en installert produksjonskapasitet på 523 MW, fordelt på 4 turbiner. Operatør er energiselskapet Union Electric Co.
Latent TB-infeksjon
En person med en latent TB-infeksjon er en som er smittet av tuberkulose-bakterien Mycobacterium tuberculosis, men som ikke har utviklet noen symptomer. Kroppens immunforsvar er i stand til å holde bakterien i sjakk sånn at den ikke vokser opp. Bakterien blir inaktiv, men blir liggende i kroppen og kan bli aktiv senere i livet. Som følge av at man er smittet får man et positivt utslag på tuberkulintest.
De aller fleste med latent TB-infeksjon utvikler aldri tuberkulose. Det er særlig hos folk med nedsatt immunforsvar at bakterien blir aktiv og individet utvikler tuberkulose.
Lars-Henrik Paarup Michelsen
Lars-Henrik Paarup Michelsen (født 1981) er en norsk politiker (V). Han er daglig leder for Norsk klimastiftelse og ledet Unge Venstre fra 2003 til 2007.
Michelsen er fra Austevoll kommune i Hordaland. Han har studert sammenlignende politikk ved Universitetet i Bergen, jobbet frivillig for Strømmestiftelsen i Uganda i et år, og vært sivilarbeider i Bergen Turlag. I dag jobber han i Datatilsynet.
Han har tidligere hatt verv i Hordaland Unge Venstre, var i perioden 2002-2003 internasjonal leder i Unge Venstre, og har et særlig engasjement for miljø, personvern, rusomsorg, EU og global fattigdomsbekjempelse. I 2006 var han ungdomsdelegat til FNs generalforsamling. Han har tidligere vært stortingskandidat for Venstre i Hordaland, sist i 2009, da han var 2. kandidat bak Lars Sponheim.
Renegades (album)
Renegades er det fjerde studioalbumet til rockebandet Rage Against the Machine. Det er et coveralbum – ei samling av versjoner av kjente sanger fra andre artister.
De blå ulvene (film)
Historien
Noen aktivister på flukt kolliderer i en tilfeldig bil. En kvinne må på sykehuset. Kvinnen er moren til «Proffen», og sammen med «Pelle» begynner nå en intens jakt på aktivistene, som kaller seg «De blå ulvene». Men «Pelle» har også sine egne problemer. Faren hans har blitt veldig interessert i ei ung jente, og en dag har han plutselig stukket av med henne til København. «Pelle» og «Proffen» følger hakk i hæl, og i København kommer de nærmere en løsning på mysteriet om «De blå ulvene».
Grzegorz Bronowicki
Grezegorz Bronowicki, født 4. august 1980 i Łęczna i Polen, er en polsk fotballspiller.
Sun Quan
Liv og virke
I sin ungdom bodde Sun Quan i sin hjemprovins Fuchun, og etter sin fars død i 190 i en rekke byer ved den nedre delen av Yangzi-elva. Hans eldre bror, Sun Ce, opprettet en krigsherrestat i regionen, bygd opp rundt hans egne tilhengere og en rekke lojale klanallianser. Da Sun Ce ble myrdet av tjenerne til Xu Gong, som Ce hadde drept i kamp flere år tidligere (i 200), arvet den atten år gamle Sun Quan landene sørøst for Yangzi fra broren. Suns ledelse viste seg å være relativt stabil i disse tidlige årene. Sun Jian og Sun Ces eldste offiserer, som Zhou Yu, Zhang Zhao, Zhang Hong og Cheng Pu forble lojale. Faktisk står det skrevet i Beretningen om de tre kongedømmer at Ce på sitt dødsleie skal ha minnet Sun Quan på at "i interne saker, rådspør Zhang Zhao, i eksterne saker, rådspør Zhou Yu." Dermed klarte Sun Quan med sine dyktige rådgivere å fortsette å bygge opp styrkene sine langs Yangzi gjennom 200-årene. Tidlig i 207 vant styrkene hans til og med en komplett seier over Huang Zu, en militær leder under Liu Biao, som dominerte den sentrale Yangzi-regionen.