cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blåtrane
Utbredlse og habitat
Arten trives i høyereliggende (fra havnivå og opp til 1 771 moh.) tørre områder med gressland dominert av ulike gressorter og frø, men fuglene hviler og hekker også i våtmark. I senere år har arten også kolonisert jordbruksområder, der de har tatt i bruk såvel kornåkre som beitemark.
Atferd
Blåtraner hekker hovedsakelig i tidsrommet oktober–desember, men av og til også så sent som i mars. Redet bygges gjerne i typiske gressland, som regel nær vann, men også på beitemark, kornåkre, myrområder og lignende. Redet plasseres gjerne på en grunn av småstein eller gress og er typisk svært enkelt tilrettelagt. Hunnen legger to egg og ruger dem i 30–33 dager. Avkommet blir flygedyktig er 85 dager eller mer og regnes som forplantningsdyktige i 3–5 års alderen..
Sondre Norheim
Sondre Norheim kan vise til:
Srđan Vuksanović
Srđan Vuksanović (født 5. juli 1992) er en kasakhstansk vannpolospiller.
Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Nancy Alvarez
Nancy Alvarez (født 3. juni 1976) er en argentinsk triatlet.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 43.
Slaget ved Bitonto
Slaget ved Bitonto (25. mai 1734) var en spansk seier over østerrikske styrker nær Bitonto i Kongedømmet Napoli (i det sørlige Italia) i den polske arvefølgekrigen. Slaget endte den organiserte motstand som ikke hadde noen militær støtte hos de vestlige europeiske maktene Storbritannia og De forente Nederlandene ønsket å være nøytrale i denne krigen), med aktiv motstand fra Frankrike og Karl Emmanuel III av Sardinia. Høsten 1733 signerte Spania og Frankrike «Pacet de Famille», den første av flere avtaler i Bourbon-familien. Avtalen sikret at de to ville beskytte og støtte hverandre, og arbeide sammen om å erobre Habsburg-områdene på den italienske halvøya.
Den spanske flåten under Luis de Córdova y Córdova satte i land en spansk armé i Genova som slo seg sammen med styrkene til Karl av Parma, herskeren i Parma nord i Italia og den eldste sønnen til Filip og Elisabeth. Fra der marsjerte 21 000 mann uten motstand gjennom Kirkestaten mot Napoli, hvor Karl gikk inn i byen mer eller mindre uten motstnad. Karl utropte seg selv til konge over De to sicilier den 7. mai 1734. De østerrikske garrisonene i festningene i Gaeta og Capua ble blokkert av 6 000 mann, og Montemar ledet 12 000 spanske soldater etter den østerrikske stattholderen som var i retrett.
Den habsburgske stattholderen, Guido Visconti, flyktet først til Bari i Puglia foran den avanserete spanske arméen og flyktet med skip den 21. mai med en av generalene sine, og etterlot Giuseppe Antonio, prinsen av Belmonte i kommando over de østerrikske styrkene. Østerrikerne som trakk seg tilbake ble forsterket av soldater som nådde frem fra øya Sicilia, og en skipslast med rekrutter kom til Taranto. Belmonte, som var klar over at spanjolene trolig kom til å få forsterkinger fra flåten sin, flyttet til Bitonto den 24. mai for å tvinge frem en kamp med hertugen av Montemar før arméen ble ennå større. Han satte de uerfarne soldatene i selve byen, og bygde lave murer foran to klostre i en forsvarlinje og ventet så på spanjolene. Montemar ble, ifølge rapporter Belmonte fikk senere, forsterket med 3 000 mann og hadde dermed om lag 4 000 erfarne og velutrustede soldater.
Slag
Da spanjolene nådde stedet ved daggry den 25. mai, satte Montemar opp linjene sine for å møte østerrikerne, infanteri mot infanteri, kavaleri mot kavaleri. Siden spanjolene hadde langt flere kavalerister enn østerrikerne, ble noen av de brukt i reservere på høyreflanken. Etter et par skinnangrep hvor spanjolene prøvde å lure østerrikerne bort fra forsvarstillingen sin, startet angrepet. Rundt kl. 10:00 ga det østerrikske kavaleriet omsider etter, og de fleste av de startet en uorganisert retrett mot Barene. Belmonte fulgte kort tid etter. Resten av østerrikerne kollapset og noen kompanier fulgte kavaleriet mens andre prøvde å rømme nordover og inn i Bitonto. Forsvarerne i de to klostrene holdt stand og disse forsvarene ble tatt i et stormangrep. Garnisonen i byen gav seg dagen etter på grunn av mangel på ammunisjon og forsyninger.
Ettervirkning
Belmonte prøvde å omorganisere de gjenværende styrkene i Barene, men motstanden fra den lokale befolkningen, som mobiliserte til støtte for spanjolene, gjorde det nær sagt umulig. Han endte opp med å overgi 3 800 mann til de lokale myndighetene. Flere hundre soldater hadde rømt fra slagmarken mot nord og klarte å nå Pescara, som spanjolene ikke ennå hadde tatt.
De to Sicilier ble offisielt gitt tilbake til Spania med freden i Wien i 1738, som endte krigen. Karl gjorde Montemar til «hertug av Biento»og bestilte Giovanni Antonio Medrano til å reise en obelisk på slagmarken til minne om slaget.
Suhms gate
Suhms gate kan henvise til følgende gater oppkalt etter den danske historikeren og boksamleren Peter Frederik Suhm:
Altaj Altajev
Altaj Altajev (født 14. februar 1996) er en kasakhstansk vannpolospiller.
Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Ji Cheng (syklist)
Ji Cheng (kinesisk: 計成 / 计成, pinyin: Jì Chéng; født 15. juli 1987) er en kinesisk, tidligere profesjonell, landeveissyklist. Han har vært profesjonell for Skil-Shimano i 2007, og syklet hele karrieren for samme lag.
Hope skole
Hope skole ligger i grenda Hope/Sandnes i de ytre delene av gamle Søndeled kommune (nå Risør kommune) i Agder fylke. Hope skole er den minste av de tre barneskolene i Søndeled. Skolen er en del av Hope oppvekstsenter, der det er 15 ansatte.
Fakta om Hope skole
På Hope oppvekstsenter går det 36 elever fra 1-7 klasse. Skolen er bygd i 1957 og renovert og påbygd i 2002 (undervisningsrommene er nye).
Rektor ved skolen er Kristin Nielsen Vintermyr. (per januar 2013).
Pavel Lipilin
Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Alexander Bah
Alexander Hartmann Bah (født 9. desember 1997) er en dansk fotballspiller som spiller for den portugisiske klubben.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Divertikulitt
Divertikulitt også kalt divertikulose er betennelse i divertiklene i tykktarmen.
Sykdommen kommer «snikende» og oppleves som smerter og ubehag i magen, sammen med feber og frysninger. Normalt sett behandles betennelsen med antibiotika, men i alvorlige tilfeller kan operasjon være nødvendig.
Fiorella D’Croz Brusatin
Fiorella D'Croz Brusatin (født 19. april 1979) er en colombiansk triatlet og langrennsløper.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 42.
Hun har ambisjoner om å kvalifisere seg til Vinter-OL 2022 i Beijing som langrennsløper.
Tømmerås skole
Tømmerås skole er en barneskole med 400 elever i Svelvik i Drammen kommune. Skolen åpnet i 1989 og ble påbygd i 2003. Tømmerås skole har egen turnhall.
Skarpsnogata
Skarpsnogata kan vise til følgende veier eller gater i Norge:
Callipogon
Callipogon er en slekt av biller som hører til familien trebukker (Cerambycidae). Artene lever i Sør-Amerika, noen av dem er meget store.
Utseende
Store (lengde opptil 130 millimeter), avlange, oftest brunlige trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, fasettøynene er store og nyreformede. Pronotum er betydelig bredere enn langt og har vanligvis kraftige pigger langs ytterkanten. Beina er forholdsvis lange og slanke. Hos flere av artene har hannene kraftig forstørrede mandibler (overkjever).
Levevis
Artene lever i tropisk eller subtropisk skog.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika, dessuten finnes det en art (Callipogon relictus) ved Stillehavskysten i Russland.
Stanislav Sjvedov
Stanislav Sjvedov (født 24. november 1998) er en kasakhstansk vannpolospiller.
Wang Hongni
Wang Hongni (født 9. mars 1982) er en kinesisk triatlet.
Stanislav Sjvedov
Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble utslått i gruppespillet.
Wang Hongni
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 40.
Lilliebreen
Lilliebreen og Lillie istunge er en stor isbre og tilhørende istunge i Antarktis, beliggende i Victoria Land mellom Bowers Mountains i vest og Concord Mountains og Anare Mountains i øst. Breen er om lag 160 kilometer lang og 16 kilometer bred og strømmer ut i Ob' Bay der den danner Lillie istunge.
Istungen ble oppdaget av Terra Nova-ekspedisjonen 1910–1913 og oppkalt etter Dennis G. Lillie, biolog ombord «Terra Nova». Navnet har senere blitt videreført til breen. Den nedre halvdelen av isbreen ble kartlagt av en australsk forskningsekspedisjon i 1962, som utforsket området og benyttet flyfotografier tatt under Operasjon Highjump 1946–1947. Hele breen har blitt kartlagt av United States Geological Survey.
Siegfried Böhm
Siegfried Böhm (født 20. august 1928 i Plauen i Tyskland, død 4. mai 1980 i Berlin-Karlshorst) var en SED-politiker og finansminister i DDR.
Bakgrunn
Siegfried Böhm ble født inn i en arbeiderfamilie, var fra 1947 medlem av Freie Deutsche Jugend fra 1947 og fra 1948 av SED. Han studerte ved daværende Karl Marx-universitetet i Leipzig fra 1954 til 1958.
Økonomisk liberalisering
Siegfried Böhm var fra 1963 leder av avdelingen for planlegging og finanser i SEDs sentralkomite og talsmann for Det nye økonomisk systemet for planlegging og ledelse i DDR (Neue Ökonomische System der Planung und Leitung der Volkswirtschaft (NÖS eller NÖSPL)). NÖS inneholdt elementer av tillemping til et markedsøkonomisk system. Blant annet skulle bedriftenes produksjonsmidler balanseføres til dagens og ikke en bestemt historisk verdi, investeringer skulle ikke være statsstyrte, men foretas av bedriftsøkonomiske samfunnsøkonomiske hensyn, bedriftene skulle i noen utstrekning selv bestemme hva de skulle produsere og ledelsen kunne premieres etter oppnådd resultat. Reformene ble ikke gjennomført, idet de ble motarbeidet av konservative kommunister, blant andre den senere statsleder Erich Honecker.
Finansminister og myteomspunnet død
I 1960 overtok Böhm som DDRs finansminister, en stilling han holdt helt til sin død. Han ble i 1980 funnet skutt sammen med sin kone og hans død ble den gang og siden, registrert som selvmord. Etterforskningen ble foretatt av Stasi, som kom til at Böhms hustru hadde skutt sin mann med hans tjenestevåpen, fordi han skulle ha planlagt å forlate familien. Så skulle hun ha skutt seg selv. Familien Böhm betvilte dette. Andre har knyttet Böhms død til DDR-ledelsens angivelige drapskommando. Som motiv for et slikt drap er det vist til at Siegfried Böhm var i strid med DDRs politbyrå, som følge av hans kritikk av en utbredt illegal gull- og valutahandel i DDR.
«Niobe»
Konstruksjon
Hun var bygget som en fire-mastet skonnert i 1913 ved det danske verftet Frederikshavns Værft og Flydedokk under hennes opprinnelige navn «Morten Jensen» og seilte først som frakskute for F. L. Knakkergaard i Nykøbing Mors. I 1916 ble hun solgt til Norge og omdøpt «Tyholm».
Senere det året, mens hun fraktet trelast til England, ble hun tatt som prise av den tyske ubåten  «UB-41» og solgt til private tyske eiere. Hun gikk under flere ulike navn («Alderbaran», «Niobe», og «Schwalbe»), også som charterskip for et filmselskap. Hun ble kjøpt av den tyske marinen i 1922 som ga henne nytt navn «Niobe» etter den mytologiske datter av Tantalus, og bygget henne om til en tre-mastet bark som skoleskip for å utdanne fremtidige offiserer og underoffiserer. De tidligere skoleskipene «Grossherzog Friedrich August», nå «Statsraad Lehmkuhl», og «Prinzess Eitel Friedrich» var blitt beslaglagt av de allierte som krigserststatning.
Skipet kantret plutselig den 26. juli 1932 i nærheten av den tyske øya Fehmarn i Østersjøen. 40 av kadettene og besetningen ble reddet av lasteskipet SS «Theresia L M Russ», mens 69 omkom. Skipet ble hevet den 21. august 1932, slept til Kiel og inspisert, mens likene ble gravlagt den 18. september 1933. Vraket ble seremonielt senket av torpedobåten «Jaguar», fulgt av mye av den tyske marinen.
Skipet var bygget i stål, skroget veide 645 tonn. Etter hennes ombygging  til et skoleskip målte hun 57.8 m i total lengde, 46.1 m uten baugsprydet, og 9.17 m i bredde. Høyden på den største masten var 34.8 m, og hun bar 15 seil med 983 kvadratmeter totalt seilareal. Hun hadde en ekstra dieselmotor på 160 shaft horsepower (120 kW). Hennes faste mannskap bestod av syv ledere og 27 besetning. Vanligvis var det til en hver tid 65 kadetter ombord for opplæring.
Jill Savege
Jill Savege (født 17. mars 1974) er en canadisk triatlet.
Helgeland Regionråd
Helgelandsrådet er et interkommunalt politisk råd for kommunene Alstahaug, Bindal, Brønnøy, Dønna, Grane, Herøy, Leirfjord, Sømna, Træna, Vefsn, Vega og Vevelstad.
Jill Savege
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 39.
Helgeland Regionråd
I rådet er hver av de syv kommunene representert med ordfører, rådmann og en ekstra kommunestyrerepresentant. Rådet har en funksjonstid på fire år. Leder og nestleder velges blant ordførerne for 2 år av gangen.
Bedriften har sin besøksadresse i Torolv Kveldulvsons gt. 5/7 i Sandnessjøen i Alstahaug kommune.
Jekaterina Sjatnaja
Jekaterina Sjatnaja (født 21. februar 1979) er en kasakhstansk triatlet.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 41.
Trinidad og Tobago under VM i friidrett 2023
Resultater
Trinidad og Tobago var påmeldt med 16 utøvere.
Siste vogn til Lordsbury
Siste vogn til Lordsbury, (originaltittel: Stagecoach) er en amerikansk western fra 1939 regissert av John Ford. Hovedrollene spilles av Claire Trevor og John Wayne i sin gjennombruddsrolle.
Handling
I den lille byen Tonto venter åtte fremmede på å komme videre med diligensen til Lordsbury, som er den neste byen. Til tross for uroligheter blant apachene, har alle sine egne grunner for å komme videre hurtigst mulig.
Ettertid
Filmen ble innlemmet i National Film Registry i 1995, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress, filmer som regnes som «kulturelt, historisk og estetisk betydningsfulle». I 1998 ble den kåret til filmhistoriens 63. beste spillefilm fra USA på listen «AFI's 100 Years...100 Movies».
P.V. Jensen Klint
Peder Vilhelm Jensen Klint (født 21. juni 1853, død 1. desember 1930) var en dansk arkitekt, møbeldesigner og maler. Han har tegnet mange kirker og er særlig kjent for Grundtvigs kirke i København.
Jensen Klint ble tatt opp på Polyteknisk Læreanstalt 1870 og tok avgangseksamen som bygningsingeniør i 1877. Som lærer hadde han Johan Daniel Herholdt, som kom til å prege Jensen Klints materialefornemmelse og kjennskap til eldre dansk bygningskultur. Jensen Klint gikk deretter på Kunstakademiets malerskole, hvor han ble tatt opp i mai 1878. Han gikk gjennom alle malerskolens klasser til 1885 uten å avlegge eksamen.
Jensen Klint giftet seg 15. oktober 1881 i København med Mathilde Caroline Pedersdatter Markussen (17. januar 1846 i-21. januar 1933). De fikk sønnen Kaare Klint, som ble arkitekt, og datteren Helle Klint Bentsen, som ble billedhugger og gift med arkitekt Ivar Bentsen.
Hans bok Bygmesterskolen var en tidlig forløper for Bedre Byggeskik.
Nivolumab
Nivolumab (markedsført som Opdivo) er en type immunoglobulin G (IgG4) anti-PD-1 monoklonalt antistoff som er utviklet av Ono Pharmaceutical og Madarex (nå Bristol-Myers Squibb) for behandling av kreft. Nivolumab virker som en immunomodulator ved å blokkere ligander som skal aktivere programmert celledød 1 (PD-1) reseptor på aktiverte T-celler.
P.V. Jensen Klint
Han ble tildelt C.F. Hansen-medaljen i.
Nivolumab
Godkjenninger
Nivolumab er godkjent av FDA for behandling av pasienter med inoperabel eller metastatisk melanom som ikke lenger responderer på andre legemidler. I tillegg er det godkjent for behandling av plateepitel ikke-småcellet lungekreft.
P.V. Jensen Klint
Jensen Klint er begravet i Grundtvigs kirke.
Nivolumab
Godkjenninger
I Norge ble nivolumab (sammen med pembrolizumab) godkjent til behandling av lokalavansert og metastaserende føflekkreft (malignt melanom) av Beslutningsforum 25. november 2015.
P.V. Jensen Klint
Verk – utvalg
(I København når ikke annet er nevnt):
Nivolumab
Mekanisme
Nivolumab er et hemmende ligand-blokkerende antistoff mot programmert død reseptor. I motsetning til tradisjonelle kjemoterapier og målrettet antikreft-terapier, virker nivolumab ved å blokkere en negativ regulator av T-celle aktivering og gir dermed immunsystemet mulighet til å angripe svulsten.
NOU 2013: 13, Holden-III-utvalget
NOU 2013:13 «Lønnsdannelsen og utfordringer for norsk økonomi» er en norsk offentlig utredning (NOU) fra et utvalg som ble oppnevnt ved kongelig resolusjon 14. desember 2012 og som avla sin innstilling for Finansdepartementet 3. desember 2013. Utvalget ble ledet av Steinar Holden, og det blir gjerne referert til som «Holden-III-utvalget».
Nivolumab
Mekanisme
PD-1 er et protein som finnes på overflaten av aktiverte T-celler. Dersom et annet molekyl som kalles PD-L1 (programmert celledød 1 - ligand 1) eller PD-L2 (programmert celledød 1 - ligand 2) bindes til PD-1, blir T-cellen inaktiv. Dette er en måte kroppen regulerer immunsystemet på for å unngå en overreaksjon. Mange kreftceller har PD-L1, som hemmer T-celler fra å angripe svulsten. Nivolumab blokker PD-L1 fra å binde seg til PD-1, slik at T-cellen får gjøre sin jobb.
NOU 2013: 13, Holden-III-utvalget
Lønnsoppgjøret
Utvalget foreslår å gjennomføre lønnsoppgjøret som i dag. Utvalget avviser splitting av frontfaget, altså å holde den lønnsomme leverandørindustrien utenfor når rammene for lønnsoppgjøret settes. Hvis man tok oljevirksomheten ut av frontfagsmodellen kunne dette dempet lønnsveksten i Norge, men utvalget mener dette ville undergrave hele frontfagsmodellen fordi rammene for lønnsoppgjøret ville blitt for små. Konkurranseutsatt industri skal fortsatt sette rammen for øvrige lønnsoppgjør, men andre tariffområder skal stå fritt til å velge en annen profil enn frontfaget. Utvalget oppfordrer også NHO og LO til å gi en troverdig ramme for den samlede årslønnsveksten i industrien etter frontfagoppgjøret, som et svar på kritikken fra organisasjoner i offentlig sektor som mener lokale forhandlinger alltid øker rammene etter oppgjøret.
Divertikler
Divertikler er små utposninger i fordøyelsessystemet.
Slaven Kandić
Slaven Kandić (født 2. april 1991) er en montenegrinsk vannpolospiller.
Divertikler
Årsaken til dannelsen av divertikler er ukjent, og det er ikke bekreftet at fiberfattig kost kan forverre tendensen. Divertikler oppstår vanligst i tykktarmen, men kan også finnes i spiserøret, magesekken og tynntarmen. Betennelse i divertiklene kalles divertikulitt.
Slaven Kandić
Han representerte Montenegro under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble nummer 8.
Copa América 1983
Copa América 1983 var den 32. utgaven av Copa América, det søramerikanske mesterskapet i fotball. Det blei organisert av CONMEBOL og arrangert i Venezuela, Brasil, Argentina, Chile, Bolivia, Peru, Colombia, Paraguay, Uruguay og Ecuador fra 10. august til 4. november 1983.
Frode Nilsen
Frode Elmar Thore Nilsen (født 12. desember 1923 i Arendal, død 29. juni 2016) var en norsk diplomat. Han er kjent for sitt mangeårige arbeid for menneskerettigheter og for å bistå politiske flyktninger i Chile.
Dobbelt flertall
Dobbelt flertall innebærer at det i forbindelse med avstemninger, foreligger samtidig flertall etter to ulike kriterier.
Frode Nilsen
Han var sønn av skipsfører Thor Marinius Nilsen (1887–1969) og Elma Maria Pedersen (1891–1925). Med familien flyttet han til Tinn i Telemark i 1928 og tok examen artium i 1943 og sluttet seg til det lokale Milorg på Rjukan. Etter cand.mag.-eksamen i 1950 tok han mastergraden (Master of Arts) i statsvitenskap ved University of Kansas. Han returnerte deretter til Oslo og tok Utenriksdepartementets aspirantkurs året etter.
Fruitvale Station
Fruitvale Station er en amerikansk biografisk dramafilm fra 2013. Filmen er skrevet og regissert av Ryan Coogler, og har Michael B. Jordan i hovedrollen som Oscar Grant.
Handling
Filmen tar for seg den sanne historien om Oscar Grant (Michael B. Jordan), en 22-årig mann fra San Francisco Bay Area, som våkner opp på morgenen den 31. desember 2008 med følelsen at noe er annerledes akkurat den dagen. Han vet ikke hva det er, men han tar det som et tegn på at det er på tide å rette på feilene i livet sitt. Fra nå av vil han være en bedre sønn for moren, som har bursdag på nyttårsaften; en bedre partner for kjæresten, som han ikke har vært helt ærlig mot i det siste; og han vil være en bedre far for deres fire år gamle datter, T.
Det starter bra for Oscar, men mens dagen går sin gang, innser han at endringene ikke kommer til å bli lett å gjennomføre. Han krysser vei med venner, familie og fremmede, og for hvert møte ser vi at det er mye mer ved Oscar enn førsteinntrykket skulle tilsi. Men møtet med politimennene på Fruitvale BART-stasjonen skulle bli hans siste den dagen, og hendelsene der ryster Bay Area til bristepunktet, og gjør hele nasjonen til vitner til historien om Oscar Grant.
Kampen på Risholmen
<mapframe latitude="58.871960" longitude="5.827560" zoom="14" lang="Norsk" width="400" height="200" align="right"> { "type": "FeatureCollection", "features": [ {     "type": "Feature", "properties": {}, "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [ 5.835117255337536,         58.87097799683512        ]      }    }  ] } Kampen på Risholmen betegner et sammenstøt mellom tyske Wehrmacht og de to norske soldatene Ernst Askildsen og Magne Bakka 4. april 1945. Natt til 29. desember 1944 ble de droppet i fallskjerm over Nevlandsheia i Gjestal. Samtidig ble det sluppet ut proviant og utstyr for etablering av en radiostasjon. De hadde operert illegalt i Norge siden 1942, og vært i England og fått spesialopplæring. Stasjonen ble opprettet på Risholmen i Lutsivatnet. Fra sitt kontaktnett i Sandnes mottok de meldinger om skip, fly, troppebevegelser og andre militære opplysninger, og sendte disse videre til England.
Tyskerne satte inn store resurser for å peile inn radiostasjonen og lyktes til slutt. Onsdag 4. april 1945 ble Risholmen omringet av 280 tyskere som åpnet ild mot de to på holmen. Etter å ha brent viktige papirer og gjemt sender-utstyret, besvarte Askildsen og Bakka ilden inntil ammunisjonen tok slutt. Tre tyskere falt og flere ble såret, deriblant ble Gestapo-sjefen Friedrich Wilkens skutt. Etter en kort rådslagning besluttet de to å overgi seg. Under arrestasjonen på land ble Ernst Askildsen skutt og døde. Magne Bakka overlevde kampen og ble overført til Gestapohuset i Stavanger. Her ble han forhørt og mishandlet til freden kom 8. mai 1945. Ingen av de mange medhjelperne ble røpet.
Planen var at Askildsen og Bakka skulle hoppe ut i fallskjerm over Vølstadheia i Gjesdal, men den kanadiske flygeren tok feil og de endte opp i Nevlandsheia i Gjesdal. Her fikk de hjelp av Rasmus Nevland som ga dem rom for natten og sykler til neste dag da ferden gikk til Lutsivannet sør i Sandnes. Da de ankom Lutsivannet kontaktet de Sverre Haga og Annfinn Sægrov som begge bodde i området. Disse skaffet dem et tilholdssted i en hytte på Risholmen ved Lutsivannet. Holmen ble kalt «Jerusalem». Her skulle Bakka og Askildsen sende etterretningsinformasjon til London. Stasjonen SABOR ble opprettet og de fikk også lagt opp en felttelefon til fastlandet. De opprettet kontakt med havnebetjent Kjell Søyland som ga dem rapporter om tyske konvoier. De hadde også forbindelse til Torvald Frafjord som ga dem fly- og etterretningsmeldinger. Denne informasjonen ble fraktet av Sverre Haga som kjørte buss mellom Sandnes-Hommersåk og videreformidlet informasjonen til Annfinn Sægrov som igjen telefonerte den trådløst til «Jerusalem». Her hadde Bakka og Askildsen to sendere og det ble sendt informasjon to ganger om dagen. Planen var at de etter hvert skulle ha to ulike tilholdssteder og de ventet derfor på mer utstyr og proviant fra England. Bakka skulle sende fly- og skipsmeldinger fra Skulken på Sviland og Askildsen skulle være i Oltedal og sende etterretningsmeldinger. Tyske rapporter viser at det var peilestasjonen i Konstanz ved Bodensjøen som først registrerte signaler fra SABOR. Tyskerne startet fjernpeiling fra stasjoner i Bretagne og Polen og fant ut at signalene kom fra Stavangerdistriktet.
4. april 1945 skulle de sende informasjon kl. 11:20, men da de ikke fikk forbindelse bestemte de seg for å gå utenfor for å lufte seg litt. Det var da de oppdaget flere tyske soldater (300 tyskere) langs strandsonen og at 5-6 båter var på vei mot «Jerusalem». De ødela utstyr, telegrammer, kodeblokker og ett av radiosettene, fant frem våpen og ammunisjon og la seg på hver sin side på holmen klare til å forsvare seg. Det kom til langvarig skuddveksling og da ammunisjonen tok slutt for Askildsen og Bakka, forsøkte de å rømme fra holmen. Da hadde tyskerne imidlertid tatt kontroll på området og det endte med at Askildsen og Bakka måtte overgi seg. Askildsen hadde fått et streifskudd i låret, og da de ble banket opp og tatt til fange tok Askildsen seg til låret. Dette ble antagelig oppfattet av tyskerne som om han grep til våpen, og Askildsen ble skutt og døde.
Magne Bakka ble ført til Gestapohuset i Stavanger der han gjennomgikk tortur og harde avhør. SS-Obersturmbannführer Friedrich Wilkens, sjef for sikkerhetspolitiet, var blitt skutt under slaget. SS- Hauptscharführer Arnold Höllscher var rasende over dette og forsøkte to ganger å drepe Magne Bakka underveis i fangenskapet. Han beordret blant annet at Bakka skulle få suppe med gift i. Dette ble sabotert av fengselsvakten Karl Hofer. Da det åpenbart bar mot tysk kapitulasjon mai 1945 drakk Höllscher seg full og var på vei mot Gestapohuset for å skyte Bakka og andre fanger. Han ble distrahert på veien og Bakka berget livet. Höllscher begikk selvmord like etter at kapitulasjonen var et faktum.
Sjursteinen
Sjursteinen er fredet som et arkeologisk kulturminne.
Gobi Stories
Gobi Stories AS er et norsk selskap som er best kjent for appen Gobi. Selskapet ble stiftet som Gobitech den 29. juli 2015 av fem NTNU-studenter. Selskapet har flere kjente investorer, som Gustav Magnar Witzøe, Petter Northug og Johan Odvar Odfjell. Selskapet ledes av Kristoffer Lande.
I 2016 hadde selskapet hovedkontor i Palo Alto i California. Dette ble senere flyttet til Oslo i februar 2017, og har siden da blitt omtalt som Norges første «hacker-house».
Selskapet har hentet inn kapital i flere runder. I siste emisjon hentet selskapet inn 10 millioner kroner fra den norske næringslivslederen Morten Klein.
Siden oppstarten har selskapet vært hyppig nevnt blant annet grunnet populariteten til appen Gobi som var en konkurrent til Snapchat. Med Gobi-appen kunne man sende bilder og videoer i grupper, i motsetning til Snapchat som fokuserte på 1:1-kommunikasjon. Dette ble imidlertid utfordret da Snapchat selv lanserte en gruppefunksjon. Senere har selskapet pivotert, og senest i 2021 ble det meldt om positive utsikter for selskapets video-løsning som gjør det mulig å legge video på nettsider i stående format.
Nørrebro Bryghus
Nørrebro Bryghus er et dansk mikrobryggeri med tilhørende restaurant og bar i Ryesgade på Nørrebro i København.
Historie
Nørrebro Bryghus ble etablert av Anders Kissmeyer, som er utdannet bryggerimester og tidligere avdelingsleder på Carlsberg. Bryggeriet åpnet i 2003 som kombinert bryggeri og restaurant. I 2005 åpnet man dessuten et bryggeri i Hedehusene med en kapasitet på 400.000 liter i året for å dekke økt etterspørsel etter flaskeøl til supermarkeder.
Konflikt med 3F
Sommeren 2007 kom Nørrebro Bryghus i konflikt med fagforeningen 3F. Over flere måneder ble utkjøringen av øl fra bryggeriet i Hedehusene til butikker i Coop-kjeden blokkert, og det var tilsynelatende så vidt bryggeriet overlevde krisen.
Restrukturering
Skillet mellom produksjonen i Hedehusene og det opprinnelige lokalet er etter hvert blitt mer formalisert. Baldersbrønde Bryggeri A/S ble etablert i 2008, og det ble lansert en ny serie spesialøl med bred appell og til lavere priser under varemerket Balder, en slags mikrobryggeri light. Flere års underskudd munnet i februar 2010 ut i en avtale der kapital ble sprøytet inn i selskapet, mens Anders Kissmeyer fratrådte som bryggeridirektør og gikk over i en mer konsulentpreget rolle. For øvrig markedsføres også en rekke forskjellige øl under Kissmeyers navn som er produsert ved forskjellige bryggerier verden over.
Fanø Bryghus
Erik Bank Lauridsen i Nørrebro Bryghus kjøpte i juni 2009 bygningene og produksjonsutstyret etter Fanø Bryghus, og bryggeriet gjenåpnet i juli samme år med Claus Winther som bryggerimester.
Øltyper
Nørrebro Bryghus lanserer minst ett nytt øl hver måned. De fleste av disse månedsbryggene er imidlertid tilgjengelige bare i kort tid. Ellers opereres det med en rekke faste brygg. Sortimentet fremgår av Ratebeer og bryggeriets eget nettsted (se lenker nedenfor).
Presidentvalget i Georgia 2020
Presidentvalget i Georgia 2020 var et valg som ble avholdt torsdag 3. november 2020 i Georgia. Valget var en del av presidentvalget i USA 2020, hvor alle 50 delstater + District of Columbia deltok.
Varde (andre betydninger)
Varde kan vise til:
San Benito (Texas)
San Benito er en by i Cameron County i delstaten Texas. Byområdet dekker 29 km².
Ági Donáth
I 1938 giftet hun seg med den ungarske filmmannen Emeric Pressburger, ekteskapet varte til 1941. Etter skilsmissen emigrerte hun til USA, giftet seg igjen og ble forretningskvinne i Bel Air som Agnes Anderson.
EM på skøyter 1929, menn
EM på skøyter 1929, herrer ble avholdt på Eisstadion i Davos, Sveits den 19. til 20. januar. Tittelforsvarer var finnen Clas Thunberg, som i 1928 vant EM på Frogner stadion i Oslo, Norge. Ivar Ballangrud, Norge ble europamester.
Johann Nicolaus Hanff
Johann Nicolaus Hanff (1663–1711) var en tysk organist og komponist innen den nordtyske orgelskolen.
Liv
Lite er kjent om Hanffs liv. Han vokste opp i Wechmar og var musikklærer i Hamburg og kirkemusiker ulike steder. Johann Mattheson studerte fra sjuårsalder og fire år framover komposisjon og klaver hos Hanff.
Fram til 1696 var Hanff organist ved hoffet til fyrstbiskopen av Lübeck i Eutin. Etter biskop August Friedrichs død og oppløsningen av hoffet i 1705 vendte Hanff formodentlig tilbake til Hamburg. Han fikk 26. august 1711 organistposten ved Schleswig domkirke, men døde bare få måneder senere.
Megan Hall
Megan Hall (født 5. mars 1974) er en sørafrikansk triatlet.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 36.
MS «West Avocet» (1972)
MS «West Avocet» var et forsyningsskip bygget ved Scheepsw. Waterhuizen B.V., Nederland som byggenummer 295. Levert til rederiet Peder Smedvig i mai 1972. Videresolgt i 1985.
Vlado Popadić
Vlado Popadić (født 25. april 1996) er en montenegrinsk vannpolospiller.
Han representerte Montenegro under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble nummer 8.
Kannada cinema
Kannada cinema er filmer produserte i den indiske delstaten Karnataka. De fleste av filmene er på språket kannada; noen er på konkani eller på tulu.
Denne del av indisk filmindustri kalles også Sandalwood eller Chandanavara.
Edme-François Jomard
Edme-François Jomard (født 17. november 1777 i Versailles i Frankrike, død 23. september 1862 i Paris) var en fransk geograf, kartograf, ingeniør og arkeolog. Han redigerte Description de L'Egypte og var medlem av Institut d'Egypte opprettet av Napoleon. Han overvåket den utdannelsesmessige og kulturelle misjon sendt til Frankrike fra Egypt av Muhammad Ali av Egypt.
Liv og virke
Jomard ble utdannet ved Collège Mazarin, École nationale des ponts et chaussées og École polytechnique i Paris.
Ved sitt medlemskap i Société de géographie var han med på å hedre ​​den franske oppdagelsesreisende René Caillié med en pris på 10.000 franc for å ha vært den første europeer til å vende tilbake fra Timbuktu. Han bidrog også til, og redigerte, Cailliés beretning om sine reiser, Journal d'un voyage a Temboctou et à Jenne dans l'Afrique Centrale, ..., som ble utgitt i 1830. Arbeidet ble oversatt til blant annet engelsk.
Offentliggjørelsen av ​​den utvidede Description de l'Egypte (Beskrivelse av Egypt) skjedde ved dekret av Napoleon Bonaparte i 1802. Denne publikasjon om egyptologi ble til ved et samarbeide mellom omkring 150 fremtredende franske vitenskapsmenn og forskere og 2.000 teknikere og kunstnere. Dette er redegjørelsen for Napoleon Bonapartes Commission des Sciences et des Arts (Kommisjon for vitenskap og kunst) som ledsaget den franske ekspedisjonen i Egypt og Syria 1798-1801.
Roar Nilsen
Roar Nilsen (født 28. august 1952) er en norsk tidligere skiskytter som vant én verdenscupseier i 1979. Han ble også norgesmester på normaldistanse samme år. Nilsen var med på det norske laget som tok sølv på stafett i VM i skiskyting 1978 i Hochfilzen.
Tonga under VM i friidrett 2023
Tonga deltok under VM i friidrett 2023 (utendørs) fra 19. til 27. august 2023 i Budapest i Ungarn.
Resultater
Tonga var påmeldt med 1 utøver.
Jean Greeff
Jean Greeff (født 17. april 1990) er en sørafrikansk vektløfter som konkurrerer i -94 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 20.-plass.
Maurice Tallon
Maurice Edouard Tallon (født 22. oktober 1906 i Mornant i Frankrike, død 21. juli 1982) var en fransk katolsk misjonær og arkeolog tilhørende jesuittordenen. Han er kjent for viktige forskningsarbeider om Libanons prehistorie.
Miika Antti-Roiko
Miika Antti-Roiko (født 20. november 1988) er en finsk vektløfter som konkurrerer i -94 kg. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han kom på 19.-plass.
Miroslav Perković
Miroslav Perković (født 15. mars 2001) er en montenegrinsk vannpolospiller.
Han representerte Montenegro under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble nummer 8.
Giuseppe Petrocchi
Giuseppe Petrocchi (født 19. august 1948 i Ascoli Piceno i Italia) er en italiensk kardinal og erkebiskop. Han er siden 2013 erkebiskop av L'Aquila.
Biografi
Petrocchi studerte ved blant annet Det pavelige Lateranuniversitetet og La Sapienza, og ble presteviet i 1973.
I 1998 utnevnte pave Johannes Paul II Petrocchi til biskop av Latina-Terracina-Sezze-Priverno og han ble bispeviet 20. september samme år av biskop Silvano Montevecchi. Medkonsekrerende var biskopp Domenico Pecile, pensjonert biskop av Latina-Terracina-Sezze-Priverno, og Marcello Morgante, pensjonert biskop av Ascoli Piceno.
Den 7. juli 2013 ble Petrocchi installert som erkebiskop av L'Aquila.
I april 2020 ble han utnevnt til å lede den andre i rekken av pave Frans' kommisjoner som skulle granske spørsmålet av ordinasjon av kvinner til diakonatet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Arthur Liebehenschel
Arthur Liebehenschel (født 25. november 1901 i Posen i Tyskland, død 24. januar 1948 i Kraków) var en tysk SS-offiser som var kommandant i konsentrasjonsleiren Auschwitz fra november 1943 til mai 1944. Deretter var han kommandant ved konsentrasjonsleiren Majdanek som da allerede var under avvikling.
Liebehenschel ble etter krigen dømt til døden og henrettet for forbrytelser mot menneskeheten.
Bakgrunn
Artur Liebehenschel tok åtteårig folkeskole og deretter treårig handelsskole, og arbeidet deretter ved jernbanedireksjonen i Posen.
I januar 1919 begav han seg bort fra Posen for å unngå å bli internert av polakkene. Etter første verdenskrig ble det nasjonalt blandede Posen etter grenseendringene del av Polen. Han engasjerte seg i Grenzschutz Ost. I september 1919 forpliktet han seg for tolv år i den tyske nær, Reichswehr, og fullførte i det tidsrommet en handelsfagskole for forvaltning og økonomi. I oktober 1931 var Liebehenschels tjenestefpilt over. I Reichswehr nådde han graden Oberfeldwebel.
Medlem av nazistpartiet, virke i SS
Arthur Liebehenschel ble tidlig februar 1932 medlem av NSDAP (medlemsnr. 932.760) og SS (SS-Nr. 29.254). Han ble adjutant til Walter Gerlach, leder av 27. SS-Standarte. I denne stilling ble han fra 4. august 1934 tilsatt ved det beryktede Columbia-Haus i Berlin, og senere ved KZ Lichtenburg.
Den 5. juli 1937 ble han overført til Berlin avdelingsleder i staben for SS-Totenkopfverbändes leder (Theodor Eicke). I denne egenskap ledet ham til mai 1940 Inspektion der Konzentrationslager i Politische Abteilung. I 1940 var stillingfsplassering Stabsführer. Hans siste SS-rang var Obersturmbannführer (aktiv), som han oppnådde den 30. januar 1941.
Fra Arthur Liebehenschel stammer den anvisning at når SS-folk hadde deltatt ved henrettelser og skulle tildeles utmerkelsen Kriegsverdienstkreuz, skulle det i begrunnelsesteksten under ingen omstendighet benyttes ordet Exekution, men benevnes som Erledigung kriegswichtiger Aufgaben («utførelse av krigsnødvendige oppgaver»).
Fra midten av mars 1943 var Liebehenschel ledet av Abteilung D 1/Zentralamt i SS-Wirtschafts- und Verwaltungshauptamt (WVHA) under Oswald Pohl, og stedfortreder for konsentrasjonsleirinspeksjonen, SSs økonomi- og forvaltningsstyre, Richard Glücks. Da Rudolf Höß ble kalt til et høyere embete, inndelte Pohl forvaltningsoppgavene på nytt vis.
Kommandant i Auschwitz I
Den 11. november1943 etterfulgte Liebehenschel Rudolf Höß som kommandant og tjenestesteds-eldste i Auschwitz. Det dreide seg om stamleiren, KZ Auschwitz I (Stammlager). På samme tid fikk andre deler av Auschwitz for første gang sine egne leirkommandanter, Friedrich Hartjenstein i Auschwitz II (Birkenau) og Heinrich Schwarz i Auschwitz III (Monowitz).
Ifølge utsagn fra fanger etter krigen ble de verste forholdene i stamleiren tildels forbedret i den periode Liebehenschel var kommandant. Som Funktionshäftlinge ble det nå foretrukket «politiske» fanger, og det omfattende angiverisystemet skal etter sigende ikke ha blitt benyttet. De periodiske bunkerseleksjoner i Block 11 med de påfølgende henrettelser ved skyting ved Die Schwarze Wand (henrettelsesmuren) ble innstilt. Liebehenschel lot rive ståcellene, det vil si celler som ikke gav plass til å sitte eller ligge, og som frem til da var blitt brukt til straffeceller. Han skal ha gitt et generelt bunkeramnesti og senere fjernet Die Schwarze Wand. Videre opphevet han ordren om at enhver innfanget leirflyktning skulle skytes.
Arthur Liebehenschels styre i Auschwitz varte bare noen få måneder, til den 8. mai 1944, da han han ble utnevnt til kommandant for konsentrasjonsleiren Majdanek. Det har blitt spekulert i om hans kommandering bort fra Auschwitz skyldes de endringer han hadde iverksatt i stamleiren. Rudolf Höß, som kom tilbake til sin gamle post etter forflytningen, betraktet Liebehenschel som uegnet. Liebehenschel selv så grunnen i en langvarig konflikt med Pohl vedrørende hans skilsmisse, og avslag på hans søknad om ny ekteskapsinngåelse.
Da han ble kommandant i KZ Majdanek var leiren allerede tømt - Majdanek lå nærmere de raskt fremrykkende sovjetiske styrker. Etter at leiren var helt avviklet ble Liebehenschen postert til tjeneste under SS- og politileder i Triest, Odilo Globocnik (Operationszone Adriatisches Küstenland).
Etterkrigstiden, arrestasjon, dom, henrettelse
Etter andre verdenskrigs slutt ble han internert av amerikanske styrker, og forhørt med sikte på den planlagte Nürnbergprosessen. Liebehenschel ble senere utlevert til Polen, der han ved Auschwitzprosessen i Krakow ble stilt for Den høyeste nasjonale domstol. Han ble dømt til døden for forbrytelser mot menneskeheten og henrettet ved hengning.
Levasseur PL.8
Levasseur PL.8 var et en-motors, to-seter lang-distanse record-settende biplan, modifisert fra en eksisterende Levasseur PL.4 rekogniseringsfly, bygget i Frankrike på 1920-tallet. Flyprodusenten Levasseur bygde flyet i 1927, spesielt for flyverne Charles Nungesser og François Coli for et forsøk på fly over Atlanterhavet i et forsøk på å vinne Orteigprisen. Bare to eksemplarer ble bygget. Det første PL.8-01 ved navnet L'Oiseau Blanc (Den hvite Fugl) som ble kjent som Nungesser og Coli's fly.
Konstruksjon og utvikling
Ved Pierre Levasseur Company i Paris arbeidet Nungesser og Coli tett sammen med Chief Engineer Émile Farret og production manager Albert Longelot og assisterte i konstruksjonen av det nye Levasseur PL.8 dobbeltdekker. Basert på PL.4 utviklet for den franske marine for å operere fra et fransk hangarskip, Béarn, ble PL.8 et konvensjonelt fly i trekonstruksjon, kledd med duk og plass til to besetning, plassert side-om-side i en åpen cockpit.
Store modifiseringer omfattet forsternning med finer i skroget, fjerning av to av de tre fremre cockpit, erstattet de med en bredere som ga plas til Nungesser og Coli til å sitte side-om-side. Vingespennet ble også forlenget til om lag 15 meter. I tillegg to ekstra drivstofftanker plassert bak bakre torpedovegg. De tre drivstofftankene rommet 4 025 l drivstoff.
PL.8 fikk også innmontert flere sikkerhetsinntetninge ifall nødlanding på havet. Bortsett fra mindre flottører festet direkte på nedre vingepar, kunne understellet og haleskien kastes etter take-off for å redusere flyets vekt. Skrogets underside hadde en båtlignende fasong og var vanntett for landing på vannet. Nungesser og Coli's plan var å lande på vannet i front av Frihetsgudinnen
En enkel W-12 Lorraine-Dietrich 340 hk motor ble brukt. Sylindrene var montert i tre rader, plasert 60° fra hversndre, tilsvarende arrangementet brukt i Napier motorer. Motorene ble testet for å være sikker på at de ville virke hele turen igjennom og ble kjørt 40 timer, ennå på fabrikken i Paris.
Flyet ble døptL'Oiseau Blanc og ble malt hvitt og hadde den franske tricolor med Nungesser's personlige logo fra første verdenskrig, et dødningehode, lys og en kiste, samt et sort hjerte malt på skroget. Flyet hadde ingen radio. Tidens radio ble betraktet for upålitelige og var ikke verd den ekstra vekten. |group=N}} og stolte bare på navigering etter stjernene, en spesialitet som Coli benyttet på tidligere flyvninger rundt Middelhavet.
I 1928 ble den andre PL.8 bygget, utstyrt med en Hispano-Suiza 12M 500 hk motor. Fløyet i 1928 var den ment å sette rekorder, men ble modifisert som postfly. Den 20. desember 1929 ble PL.8-02, registrert F-AJKP levert tilCie Generale Aeropostale og basert i Dakar. Mens den ble fløyet av piloten Henry Delaunay ble den sterkt skadet da den traff et hull i bakken under landing i Istres og ble ikke reparert.
Operativ historie
I april 1927 ble den første PL.8 skipet fra fabrikken slik at Nungesser kunne begynne en serie med tester for å bestemme flyets ytelser. De fleste ble foretatt rundt Villacoublay og Chartres. Selv om de aldri hadde full last med drivstoff nådde han en fart på 207 km/t og 4 900 meter. Da disse tester var gjennomført var L'Oiseau Blanc klar for sin rekordflyvning.
Transatlantisk flyvning
L'Oiseau Blanc tok av 5:17 a.m. 8. mai 1927 fra Le Bourget lufthavn i Paris med kurs for New York. Dobbeltdekkeren veide 5 000 kg. ved takeoff, ekstremt tungt for et en-motors fly. Den planlagte kurs lå på storsirkelruten som ville ha tatt dem over Den engelske kanal, over den sørvestre del av England og Irland, over Atlanterhavet til Newfoundland, så syd, over Nova Scotia, til Boston, og tilslutt landing på vannet i New York.
Jodie Swallow
Jodie Swallow (født 23. juni 1981) er en britisk triatlet.
Levasseur PL.8
Transatlantisk flyvning
L'Oiseau Blanc hadde ført en betydelig last med drivstoff, 4 000 l., som kunne ha gitt dem om lag 42 timer i luften. Store menneskemengder samlet seg i New York for å se denne historiske ankomst, med titusen samlet i Battery Park i Manhattan med god utsikt mot Frihetsgudinnen hvor flyet skulle lande. Etter at den antatte tid var over, uten et ord om flyets skjebne, ble det antatt at flyet var tapt.
Jodie Swallow
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2004 i Athen, der hun ble nummer 34.
Marko Petković
Marko Petković (født 3. mars 1989) er en montenegrinsk vannpolospiller.
Levasseur PL.8
Transatlantisk flyvning
Rykter sirkulerte at L'Oiseau Blanc hadde blitt sett langs ruten, i Newfoundland, eller over Long Island, og tross en internasjonal leting, etter to uker ble ytterligere søk avblåst.
I 2008 var et understell den eneste bekreftede del av L'Oiseau Blanc igjen og den er utstilt på Musée de l'Air et de l'Espace (Det franske luftfart og space museum) på Le Bourget lufthavn i Paris, stedet hvor L'Oiseau Blanc tok av.
Marko Petković
Han representerte Montenegro under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble nummer 8.
Stefan Vidović
Stefan Vidović (født 8. august 1992) er en montenegrinsk vannpolospiller.
Han representerte Montenegro under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor laget hans ble nummer 8.
Charters Towers
Charters Towers er en by i delstaten Queensland i Australia. Den ligger drøyt 130 kilometer sørvest for Townsville. I 2011 hadde byen 8 234 innbyggere. På siste fjerdedel av 1800-tallet vokste byen kraftig i forbindelse med at de rike gullforekomstene under byen ble utbygget. Gullutvinningen ble uøkonomisk på 1900-tallet, men i nyere tid har lønnsom gruvedrift igjen startet opp.
Historie
Byen ble grunnlagt i 1870-årene etter at den 12 år gamle aboriginer-gutten Jupiter Mosman ved en tilfeldighet oppdaget gull ved Towers Hill på julaften 1871. Jupiter var med en liten gruppe prospektere på leting etter gull, inkludert Hugh Mosman, James Fraser og George Clarke. Hestene deres ble skremt og rømte etter et lynnedslag, og mens han lette fant Jupiter både hestene og en gullklump i en bekk ved foten av Towers Hill. Charters kommer fra gullkommisjonæren W.S.E.M. Charters. Alt i alt ble det utvunnet gull fra ti større gullrev i området.
Under boom-årene mellom 1872 og 1899 hadde Charters Towers endog sin egen aksjebørs. En jernbane mellom Charters Towers og kystbyen Townsville ble fullført i desember 1882. På denne tiden hadde byen rundt 30 000 innbyggere, og Charters Towers var Queenslands nest største by, etter Brisbane. Byen fikk også kallenavnet «The World», da det ble sagt at alt man kunne ønske kunne man få i «the Towers», så det var ingen grunn til å dra andre steder.
Innen 1917 hadde gullgruvene blitt uøkonomiske. Under første verdenskrig var det vanskelig å finne arbeidskraft, og etterhvert som gruvene ble drevet dypere oppsto problemer med ventilasjon og vannforsyning. En lignende nedgang i produksjonen fant sted i de fleste australske gullgruver, hvor økende kostnader og en fast gullpris medførte redusert lønnsomhet. Byen gikk inn i en lang periode med relativ stagnasjon og det ble ikke gjort noen videre utvikling av gruvene.
Gullfeltene i Charters Towers produserte over 200 tonn gull fra 1871 til 1917. Gullet er konsentrert i årer og var Australias rikeste større gullfelt, med et gjennomsnittlig gullinnhold på 34 gram per tonn. Dette var nesten det dobbelte av gruvene i Victoria og nesten 75 % høyere enn gruvene i Kalgoorlie i Vest-Australia på den tid.