cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet
Handling
Banden er i syden med 90 millioner kroner. Men den danske kjeltringen, som går under kallenavnet Biffen (og ofte kalles «Danskepølsa» av Benny), stjeler pengene. Egon prøver å stjele dem tilbake ved å åpne et pengeskap i bedriften til Biffens oppdragsgiver, men blir ferska og havner igjen bak murene. Når han kommer ut er planen å få tilbake de stjålne pengene, som har kommet til Norge og blitt omgjort til gullbarrer. Gullbarrene oppbevares hos firmaet Mulitscan og skal fraktes til utlandet i en spesialkonstruert togvogn laget av Franz Jäger i Berlin. Dynamitt-Harry har blitt Kjell og Valborgs nærmeste nabo og er med i planene. Etter et nesten perfekt kupp mister banden vogna og står tilbake uten noenting. Men det de ikke vet er at Valborg har meldt pengene stjålet og fortalt politiet at de er omgjort til gullbarrer. Så når jernbanevogna med gullbarrene havner hos politiet, leverer de gullbarrene til banden. Olsenbanden er igjen millionærer og investerer pengene i et selskap, hvor Egon sitter på topp som styreformann, og Benny og Kjell er underdirektører. Dessverre har ligningsmyndighetene snust i saken og kan ikke se at det er betalt skatt av de 90 millionene som banden kjøpte aksjemajoriteten i selskapet for. Da Egon står med alt ansvaret som styreleder, havner han bak murene igjen. Siden det skyldige beløpet er 270 millioner og 35 øre, inkludert etterbetaling og to ganger straffeskatt, mister de også selskapet.
Skuespillerne Anders Hatlo og Alf Nordvang har statistopptredener som to av Hermansens politikolleger. I samme tidsperiode spilte de to hovedrollene som politietterforskerne Helmer og Sigurdson i tv-serien med samme navn. Wilfred Breistrand, som gestaltet kriminalsjefen i flere Olsenbanden-filmer, denne inkludert, opptrådte siden (i 1981) i Helmer og Sigurdson-flimen Septembermordet, også her som kriminalsjef.
Rolv Kristen Øygard
Som ordfører var han i strid med partifelle i Senterpartiet, og ordfører i nabokommunen Lom, Simen Bjørgen, som i 2011 oppfordret folk til å stemme på andre partier.
Hasselslekten
Hasselslekten (Corylus) er en slekt i bjørkefamilien. Det er vanlig å regne slekten til bjørkefamilien, som er løvtrær og store busker hjemmehørende på den tempererte nordlige halvkule. Enkelte forskere velger å plassere hasselslekten (Corylus), humlebøkslekten (Ostrya), agnbøkslekten (Carpinus) og Ostryopsis i en egen familie – Corylaceae (hasselfamilien). Frukten av hasselen er hasselnøtten, som er spiselige.
Pollen (blomsterstøv) fra hasselarter, som ofte er årsaken til allergi på senvinteren eller tidlig på våren, kan identifiseres under forstørrelse (600×) ved deres karakteristiske granulære (kornet) ytre vegg (strukturen kalles exin) som har tre iøynefallende porer.
Anvendelse
De tynne seige kvisten fra hassel er brukt til flettverk og tønnebånd. Veden brukes også til trekull, som blir av svært god kvalitet.
Nøttene inneholder ca. 60 % olje, 20 % proteiner og en del C-vitaminer. De er blitt brukt både som menneske- og dyreføde, og som råstoff for både såpe- og parfymeproduksjon.
Tradisjon
Hasselen har tidligere hatt betydning som «varseltre»; mange nøtter betød en våt høst og kald vinter, mens få nøtter spådde en tørr høst og mild vinter.
Vindstyrke
Vindstyrke er hastigheten til luft i bevegelse relativt til et fast punkt på jorda. Når lufta flytter seg fra et sted til et annet snakker vi imidlertid om vind.
Vindstyrke er viktig innen mange områder, som værvarsling, luftfart, maritime operasjoner, bygninger og byggeteknikk. Stor vindstyrke kan få alvorlige konsekvenser, og kraftig vind har ofte spesielle navn som storm, orkan eller tropisk syklon.
SI-enheten for vindstyrke er meter per sekund (m/s), og brukes for eksempel på værmeldinger i alle de nordiske landene. I noen sammenhenger brukes andre enheter som miles per time (mph), kilometer per time (km/h), knop (kn) eller til og med benevnelser fra Beaufort-skalaen.
Vindstyrke kan måles med flere instrumenter. Et anemometer har en propell med kopper som roterer når vinden blåser på dem. Hastigheten som propellen roterer med er proporsjonalt med vindstyrken. Dette apparatet ble oppfunnet i 1846 av iren John Thomas Romney Robinson.
Matematisk
Teknisk sett er vindstyrke gitt ved:
Faktorer som påvirker vindstyrken
Det er flere faktorer fra liten til stor skala som kan påvirke vindstyrken. Disse omfatter trykkgradient, rossbybølger, jetstrømmer og lokale værforhold.
Trykkgradient er et uttrykk som beskriver forskjellen i lufttrykket mellom to punkter i atmosfæren eller på overflaten. Dette er en svært viktig og dominerende faktor for vindstyrken, for jo større forskjell det er i trykket mellom to faste punkter, jo kraftigere er vinden. Trykkgradienten sammen med corioliskraften og friksjon påvirker også vindretningen.
Rossbybølger er storskala bølger i vindmønsteret i den øvre delen av troposfæren. Disse bølgene har global skala og flytter seg fra vest mot øst, og styrer med det vestavinden på våre breddegrader.
India
Landet har en felles grense med Pakistan i vest og nordvest og med Kina, Nepal og Bhutan i nord og øst. Det grenser også mot Myanmar og Bangladesh i øst og sørøst. Kyststripen er ca 7 517 km lang og grenser i vest mot Arabiahavet, i sør mot Indiahavet og i øst mot Bengalbukta. Klimaet varierer fra tropisk monsun i sør til temperert/kaldt i nord.
Med et areal på over 3,000,000 km² og 1,38 milliarder innbyggere er India verdens syvende største land, verdens mest folkerike land og verdens største demokrati. Det anslås at hvert tiende menneske på kloden bor i en indisk bondefamilie på landsbygda.
Vindstyrke
Skala for vindstyrke
På 1800-tallet fantes det en rekke vindskalaer rundt om i verden. Beauforts skala har overlevd og blitt en universell standard dels som resultat av slump. Beauforts skala ble antatt som en standard av Royal Navy i 1838. Samuel Morse oppfant telegrafen i 1837, T. R. Robinson oppfant skål-anemometeret for vindmåling i 1846. En overraskende vinterstorm i Svartehavet 14. november 1854 under Krimkrigen slo store deler av de franske og engelske flåtene til pinneved. Det oppsto da behov for å kunne varsle plutselige omslag i været, og løsningen for admiralitetet var å bruke de nye eksakte vindmålingene og ved hjelp av Beauforts sifre å kunne telegrafere prognoser til flåteenhetene.
India
Etymologi
Navnet India er utledet av navnet på elva Indus. Den indiske grunnloven anerkjenner også Bharat som det offisielle navnet, på lik linje med India. På de forskjellige indiske språk er navnet Bharat som er mest vanlig. Ofte er navnet Hindustan brukt som synonym for hele India. Historisk henviste Hindustan, som er persisk ord for «hinduenes land», kun til Nord-India.
Vindstyrke
Vindskalaer for ekstremvinder
Ved bedømming av en tornados styrke i etterhånd benyttes Fujitas skala. Skalaen baseres på skadegraden. Til skalaen hører en gradering av vindhastigheten. Også torroskalaen brukes, men dens grader bestemmes helt av vindhastigheten.
India
Naturgeografi
India har et areal på 3,287,263 km², hvilket gjør det til verdens syvende største land arealmessig. Det utgjør mesteparten av Det indiske subkontinent. Det nordlige India omfatter en del av fjellkjeden Himalaya. Landet har grense mot Pakistan (2 912 km), Folkerepublikken Kina (3 380 km), Nepal (1 690 km), Bhutan (605 km), Myanmar (1 463 km) og Bangladesh (4 053 km). Det sørlige India ligger mellom Arabiahavet og Bengalbukta, med en kystline som er rundt 7 000 km lang. Landet kan deles i fire store geografiske regioner: Himalaya-fjellområdet, de nordlige elveslettene, Deccan-platået og kyst-lavlandene.
Til India hører også tre små øygrupper: Lakshadweep, ved sørkysten; Andamanene og Nikobarene mot sørøst og Sunderbans i Gangeselva-deltaet mot øst.
Vann og vassdrag
Mange av Indias elver har sin opprinnelse i Himalaya. De to hovedvannsystemene her er Indus og Ganges-Brahmaputra-Meghna-systemet. Indus begynner i Tibet og går igjennom India før den når Pakistan og flyter ut i Arabiahavet nær Karachi. Viktige bielver på indisk side er Sutlej, Beas, Ravi, Chenab og Jhelum. Ganges' kilder er i elvene Bhagirathi og Alaknanda, mens viktige bielver er Yamuna, Ramganga, Ghaghra, Gandak, Kosi, Mahananda og Sone. Ganges går igjennom delstatene Uttarakhand, Uttar Pradesh, Bihar og Vest-Bengal før den går sammen med Padma, Jamuna, Brahmaputra m.fl. i Bangladesh og renner ut i Bengalbukta.
Deccan-regionen er også opphav til mange indiske elver, og de fleste av disse renne østover og ut i Bengalbukta. Elver med opphav i Deccan og utløp i øst omfatter Godavari, Krishna, Cauvery og Mahanadi, mens Narmada og Tapti er de viktigste av de som når havet på vestkysten.
Fjell
Hele den nordlige delen av subkontinentet domineres av fjell, med områdene Himalaya, Hindu Kush og Patkai. Disse områdene oppstod da Den indiske platen kolliderte med Den eurasiske platen for omtrent 50 millioner år siden.
India har åtte fjellkjeder med fjelltopper på mer enn 1000 meter over havet. I Himalaya ligger Kanchenjunga (8 586 moh.), som er det høyeste fjellet i India. Flere indiske delstater og territorier, som Jammu og Kashmir, Arunachal Pradesh, Himachal Pradesh, Uttarakhand og Sikkim, ligger i Himalaya. Lenger vest, i områdene mot Pakistan og Folkerepublikken Kina, ligger fjellkjeden Karakorum. Denne er kjent for sine mange isbreer, og har seksti topper over 7000 meter. Patkai ligger øst for Himalaya, ved grensen mot Myanmar (Burma). Her ligger blant annet landbyene Cherrapunji og Mawsynram, kjent som stedene i verden med mest nedbør.
I det sentrale India ligger fjellkjeden Vindhya. Parallelt med denne løper Satpura, og disse to fjellkjedene regnes vanligvis som skillet mellom Nord-India og Sør-India. I det nordvestlige India ligger Aravalli, som strekker seg fra Gujarat gjennom Rajasthan og nesten til Delhi. Både den indiske vest- og østkysten er også dominert av fjell, med henholdsvis De vestlige Ghatfjellene og De østlige Ghatfjellene.
Klima
Klimaet varierer fra tropisk i det sørlige India til temperert eller kaldt i det nordlige India, men hele landet bortsett fra Himalaya-fjellområdet har monsunklima. India har to forskjellige monsuntider: Den nordøstlige monsunen fra desember til februar, og den sørvestlige monsunen fra juni til desember. Tiden mellom de to monsunene er tørr og veldig varm, med temperaturer over 45 °C i mange områder. Denne perioden kalles «brannstjernetida» i Sør-India.
Demografi
Det indiske samfunnet har tradisjonelt vært gjennomsyret av det hinduistiske kastesystemet.
I 1950 ble kastevesenet i India offisielt avskaffet, men det har likevel ikke mistet sin betydning.
En persons kaste er medfødt, og avgjør i stor grad hvem en kan gifte seg med, omgås med og hvilke muligheter en har i samfunnet.
Samtidig er de økonomiske ressursene i landet skjevt fordelt, og det er store forskjeller i det indiske samfunnet.
En voksende middelklasse gjør at flere får tilgang til forbruksvarer, men landet er fortsatt preget av fattigdom.
Språk
Indias nasjonalspråk er hindi, skrevet med devanagari-skriftsystemet. Dette brukes som hovedspråk av omtrent 40 % av befolkningen og som fremmedspråk i resten av landet, men det finnes også en lang rekke andre offisielle språk på delstatsnivå. Den indiske grunnloven av 1950 gav opprinnelig 14 språk en spesiell beskyttelse, dette har siden økt slik at det pr. 2010 er 22 språk i grunnlovens liste over offisielle språk. Det er vanskelig å gi et nøyaktig tall på hvor mange språk som brukes i India, men i folketellingen i 1961 ble det totalt registrert 1652 forskjellige morsmål. Det er imidlertid vanskelig å sette nøyaktige skiller mellom hvilke av disse som er språk og hvilke som er dialekter.
Språkene i Nord-India tilhører den indoariske greina av de indoiranske språkene, som igjen er en del av de indoeuropeiske språkene. Hindustani er en folkelig variant av hindi og urdu og er utbredt i det nordlige India, men har ingen offisiell status. Hinduismens hellige språk sanskrit er utdødd som talespråk, men studeres av hinduprester. Bengali, marathi, assami, oriya, punjabi, kasjmiri og sindhi er andre større indoariske språk. I Sør-India brukes fire store dravidiske språk, som ikke er i slekt med de indoariske språkene; telugu, kannada, tamil og malayalam. Mindre dravidiske minoriteter finnes også i Nord-India og Pakistan.
Kolonimaktens språk engelsk har fremdeles en sterk stilling i India. Undervisning på høyere nivå og rettspleie foregår ofte på engelsk, og indere fra ulike deler av India bruker gjerne engelsk for å kommunisere. Ny teknologi, som har bidratt til stor økonomisk vekst i India de siste årene, foregår gjerne på engelsk. Det er imidlertid svært få som har engelsk som morsmål. De øvrige kolonispråkene portugisisk (i Goa) og fransk (i Puducherry) er imidlertid på rask retur.
Religion
Hinduismen er Indias tradisjonelle religion, og rundt 80 % av inderne er hinduer. Hindufestivaler som holi, divali og durga preger det offentlige rom i India. Hinduismen preges av det altomfattende kastesystemet (selv om dette har vært forbudt siden 1950) og er dessuten kjent for sine strenge spiseregler. De fleste hinduer er vegetarianere.
India har også verdens nest største muslimske befolkning, og muslimene utgjør flertallet av befolkningen i Kashmir. Delstater som Vest-Bengal, Assam og Kerala har også store muslimske minoriteter. Islam har en lang historie i India, blant annet gjennom Mogulriket. Kristendommen i India går ifølge tradisjonen helt tilbake til Thomas tvileren, som skal ha misjonert i Kerala. India har i dag over 20 millioner kristne, de fleste i Sør-India. Delstater som Goa og Kerala har en høy prosentandel kristne, mens små, nordøstlige delstater som Nagaland, Mizoram og Meghalaya faktisk har store, kristne flertall. Tradisjonelt har de fleste kristne i India vært katolikker, men protestantisk-karismatisk kristendom er på fremmarsj.
Historie
Det indiske subkontinentet, som i dag er delt mellom India, Pakistan, Bangladesh, Nepal, Bhutan og Burma, har en lang og rikholdig historie som begynner med steinhulene og veggmaleriene fra steinalderkulturen i Bhimbetka i Madhya Pradesh for mer enn 9 000 år siden og utviklet seg til sivilisasjonen i Indusdalen (oppdaget i 1920) mellom 2600 f.Kr. og 1900 f.Kr. Dalen, og elva (Indus) som renner der, var trolig opphav til navnet på subkontinentet.
Ariske stammer invaderte antakelig subkontinentet for omkring 3 500 år siden. I samspillet mellom arierne og subkontinentets tidligere kulturer oppsto den vediske sivilisasjonen som dominerte Sør-Asia i flere tusen år. Indiske handelsmenn og sjøfarere førte kulturen videre blant annet til Indokina og dagens Indonesia.
På 300-tallet f.Kr. ble det meste av Sørasia samlet i Maurya-imperiet under ledelse av Chandragupta Maurya. Riket blomstret under Ashoka den store som gjorde buddhismen til statsreligion. Fra 300 e.Kr. har vi det som anses for å være det klassiske Indias storhetstid under Gupta-dynastiet. I det sørlige India fant vi på denne tid store riker under ledelse av Chalukyaene og Cholaene, samt Vijayanagar-riket. Vitenskap, kunst astronomi og filosofi blomstret under opplyste herskere. Den religiøse filosofen Shankara revitaliserte hinduismen og buddhismen ble etterhvert fortrengt fra størstedelen av subkontinentet.
Fra 800-tallet kom flere bølger av muslimske erobrere fra Den arabiske verden til kongedømmene i den nordvestlige delen av subkontinentet. De ble på 1100-tallet etterfulgt av mongolene som opprette Delhisultanatet og skapte en rik symbiose av muslimsk og hinduisk kultur og sivilisasjon i Nordindia.
Den britiske dominansen tok blant annet over tekstilindustrien i Bengal og Gujarat. Den ble sett på som en trussel mot veveriene i England. På 1900-tallet vokste imidlertid motstanden mot den britiske kolonimakten, noe som førte Mahatma Gandhi (1869–1948) og Jawaharlal Nehru (1889–1964) med i bildet. De sto for en ikke-voldelig motstandslinje, der sivil ulydighet var deres fremste våpen i kampen.
Landet fikk sin uavhengighet den 15. august 1947 og er i dag en demokratisk og sekulær republikk. Den 26. januar 1950 fikk India en parlamentarisk styreform som er basert på en alminnelig valgrett for alle som er over 18 år. Fyrstestater som hadde muslimsk majoritet (bortsett fra Kashmir og Hyderabad) ble imidlertid innlemmet i det muslimske hjemlandet Pakistan (i dag Pakistan og Bangladesh). Stater som hadde beholdt sin uavhengighet fra Britisk India ble innlemmet, både frivillig og ufrivillig, i India og Pakistan.
Politikk og administrasjon
India er en forbundsstat bestående av 28 delstater. Landet har siden uavhengigheten fra Storbritannia hatt et relativt stabilt demokratisk system, og kalles ofte «verdens største demokrati». Indias grunnlov, vedtatt 1949 og tatt i bruk året etter, definerer landet som en «sosialistisk, sekulær, demokratisk republikk».
India har et politisk system som er arvet etter britene, og systemet minner derfor mye om Westminster-modellen. Likevel er det klare forskjeller fra Storbritannia, blant annet ved at India som republikk ledes av en president. India har et flerpartisystem med en mengde forskjellige partier, der noen kun er nasjonale og noen kun opererer på delstatsnivå. I mesteparten av tiden siden uavhengigheten har indisk politikk vært dominert av partiet Kongresspartiet (INC).
Statsoverhode og regjering
India er en republikk med parlamentarisk regjeringssystem. Presidenten er statsoverhode, og velges indirekte av parlamentet og delstatsforsamlingene for perioder på fem år. Presidenten holder til i Rashtrapati Bhavan i New Delhi. India har en visepresident, som også fungerer som leder for det indiske overhuset Rajya Sabha.
Den indiske statsministeren er regjeringssjef og er den politiske figuren med størst makt. Statsministeren utnevnes av presidenten, og må godkjennes av underhuset Lok Sabha. Ifølge grunnloven leder statsministeren og presidenten regjeringsapparatet i fellesskap, men i praksis er det likevel førstnevnte som utpeker regjeringen, initierer lovforslag og representerer India utenlands. Narendra Modi (BJP) har siden mai 2014 vært Indias statsminister.
Parlament
Det indiske parlamentet består av to kamre: Overhuset Rajya Sabha (Council of States) og underhuset Lok Sabha (House of People). Rajya Sabha har 245 medlemmer som tjenestegjør i en periode på seks år. De fleste er valgt indirekte av statenes og territorielle lovgivende forsamlinger i forhold til landets befolkning. De to største partiene leder normalt større valgkoalisjoner som også omfatter en rekke støttepartier fra delstatene. Dessuten er ofte kommunist- og Dalit-partiene i felles valgallianser.
543 av Lok Sabhas 545 medlemmer er direkte valgt ved nasjonalvalg for fem år. De to andre medlemmene er nominert av presidenten fra det anglo-indiske samfunnet, hvis presidenten er av den oppfatning at samfunnet ikke er tilstrekkelig representert.
Politiske partier
Kongresspartiet (INC) har styrt landet det meste av tiden siden landet fikk demokratisk styre. Delstatenes politikk har vært dominert av flere nasjonale partier, inkludert INC, Bharatiya Janata Party (BJP), Communist Party of India (Marxist) og ulike regionale partier. I tidsrommet 1950–1990 hadde INC parlamentarisk flertall i to korte perioder. INC mistet makten mellom 1977 og 1980, da Janata Party vant valget på grunn av folkets misnøye med Unntakstilstanden, erklært av daværende statsminister Indira Gandhi. I 1989 ble valget vunnet av en koalisjon mellom National Front og Left Front, men koalisjonen hadde kun makta i to år.
Årene 1996-1998 var en urolig politisk periode i den føderale regjering, med mange politiske allianser med kort levetid. Bharatiya Janata Party dannet regjering for kort periode i 1996, etterfulgt av «United Front»-alliansen. I 1998 dannet BJP den såkalte «National Democratic Alliance» (NDA) med flere regionale parter og ble den første ikke-INC regjeringen til å fullføre en full femårsperiode. I valget i 2004 sikret INC seg de fleste Lok Sabha-setene, og dannet en koalisjonsregjering kalt «United Progressive Alliance» (UPA), med støtte fra kommunistene (Left front) og andre anti-BJP-partier.
Administrativ inndeling
Som en forbundsstat er India delt inn i 28 delstater. Disse har en utstrakt grad av selvstyre. India har også seks forbundsterritorier og ett nasjonalthovedstadsterritorium (Delhi); disse styres direkte fra sentralt hold og har i motsetning til delstatene ikke egne regjeringer og politiske forsamlinger.
Dagens delstatsinndeling kommer i hovedsak fra reformen i 1956, da de tidligere fyrstestatene og provinsene fra Britisk India ble omorganisert til nye enheter. De nye delstatene var i langt større grad enn de tidligere basert på etniske og religiøse skillelinjer. Det har imidlertid også senere forekommet revideringer av delstatsstrukturen, blant annet ble Bombay state delt i Gujarat og Maharashtra etter språklinjer i 1960, mens Haryana ble skilt ut fra Punjab i 1966 etter språklige og religiøse linjer.
Det er store politiske forskjeller mellom de indiske delstatene når det gjelder politisk og økonomisk system. Enkelte delstater, som Kerala, Tripura og Vest-Bengal, er kjent for sine store kommunistbevegelser som vunnet de fleste valgene og i stor grad sittet med den politiske makten helt siden uavhengigheten. Andre delstater har i større grad blitt dominert av religiøse, nasjonalistiske og etnosentriske partier, slik som Bal Thackerays Shiv Shena-bevegelse i Maharashtra. Forskjellene i størrelse og folketall er også enorme; mens Uttar Pradesh med sine 166 millioner innbyggere er verdens største undernasjonale enhet har Indias minste delstat, Sikkim, kun drøyt en halv million innbyggere.
Forsvars- og utenrikspolitikk
Militært sett er India en regional stormakt, med en profesjonell hær på over én million soldater med en reservestyrke på en halv million, samt sjø og luftforsvar. Paramilitære styrker på over en million, samt politi og heimevernet på over halv million, kommer i tillegg. India har verdens tredje største hær, bestående av den indiske hæren, sjøforsvaret og luftforsvaret. Paramilitære styrkene, kystvakt, og de strategiske styrkene kommer også under Forsvarets område. India har en stor sjømilitær base på Andamanene. Indias president er øverstkommanderende for de indiske væpnede styrkene.
Landet ble en atommakt i 1974 etter å ha gjennomført sin første kjernefysiske test, operasjon Smiling Buddha. Etter nye kjernefysiske tester i 1998 møtte India skarp kritikk i det internasjonale samfunnet, og testene førte også til økonomiske sanksjoner. I 2006 ble det undertegnet en avtale mellom USA og India om sivil bruk av kjernefysisk teknologi, og for første gang gav inderne internasjonale observatører tilgang til å inspisere landets atomanlegg. Avtalen avsluttet Indias over tredve år lange kjernefysiske isolasjon. Det ble i 2005 estimert at India hadde produsert plutonium til 65–110 kjernefysiske våpen, og at India produserer nok til ca. syv til åtte nye kjernevåpen i året.
Den største parten av landets militærutstyr er av sovjetisk opprinnelse. Selv om India har satt i gang modernisering av forsvaret, har forsvarets budsjett i prosent av BNP falt de siste årene.
De siste årene har India hatt en innflytelsesrik rolle i Association of Southeast Asian Nations (ASEAN), Den sørasiatiske regionale samarbeidsorganisasjonen (SAARC)og Verdens handelsorganisasjon (WTO). India var med å etablere FN, og har i lang tid vært støttespiller for FN. Over 55,000 indiske militære og politi-personell har tjenestegjort i trettifem FN fredsbevaringsoppdrag i fire kontinenter. Til tross for kritikk og militære sanksjoner har India konsekvent nektet å undertegne prøvestansavtalen (CTBT) og ikke-spredningsavtalen (NPT), men foretrukket å opprettholde suverenitet over sitt kjernefysiske program. Nylige tilnærminger av den indiske regjering har styrket forbindelsene med USA, Kina og Pakistan. På den økonomiske fronten, har India nære relasjoner med USA, Kina, EU, samt andre utviklingsland i Sør-Amerika, Asia og Afrika.
Rettsvesen
India har et uavhengig tre-lags rettsvesen, som består av høyesterett, ledet av dommer i India, tjueen lagmannsretter, og et stort antall tingretter.
Høyesterett behandler saker som omfatter grunnloven, grunnleggende rettigheter og over tvister mellom stater og føderal regjering.
Høyesterett fungerer som ankeinstans for saker fra lagmannsrettene.
Rollen som den endelige tolk av Grunnloven er en av de viktigste funksjonene i høyesterett.
Rettssystemet i India har anledning til å avsi dødsstraff.
Kriminalitet
Vanlige former for organisert kriminalitet i India er narkotikahandel, våpensmugling, hvitvasking, utpressing, mord mot betaling, bedrageri, menneskesmugling og krypskytteri. Mange kriminelle er også involvert i svart markedshandel, politisk og religiøst motivert uro, terrorisme og bortføring. Annen kriminell aktivitet er drap, tyveri og mishandling, samt innbrudd og brannstiftelse. Korrupsjon er et merkbart problem.
Forholdet til Norge
India var tidligere et av NORADs hovedsamarbeidsland. I realiteten var India det første landet hvor det som da var Norsk utviklingshjelp etablerte det første bistandprosjektet, Fiskeriprosjektet i Kerala i 1952.
Norges ambassade ligger i Shanti Path i New Delhi, i samme strøk som de fleste andre utenlandske ambassadene. Norge har også generalkonsulat i Mumbai og konsulater i Kolkata og Chennai. Indias ambassade i Oslo ligger i Niels Juels gate 30 på Frogner. India har også generalkonsulat i Bergen og konsulat i Trondheim.
Det foreligger visumplikt både for indiske statsborgere til Norge og norske statsborgere til India.
Den 12. juli 2010 ble den norske satellitt AISSat-1 skutt opp med en indisk PSLV bærerakett fra Sriharikota i India i regi av Satish Dhawan Space Centre.
Næringsliv
India har siden omkring 2010 hatt en realvekst i bruttonasjonalprodukt på 5–9 prosent årlig. Inntektsfordelingen er likevel fortsatt skjev, Gini-koeffisienten var i 2011 på 35,2 som i global sammenheng innebærer skjev inntektsfordeling. Andelen fattige som levde på mindre enn 1,9 amerikanske dollar per dag, var samme år 22,1 prosent. Målt i absolutt verdiskapning etter nominell verdi, var BNP i 2018 det sjette høyeste i verden med 2,597 milliarder amerikanske dollar, etter Storbritannia og Tyskland, men foran Frankrike.
Siden omkring 2015–16 har India hatt høyere økonomisk vekst enn Kina, godt hjulpet av lave oljepriser som er til gunst for India. Viktige eksportvarer er smykkesteiner, maskiner, petroleumsprodukter, transportutstyr, bomull, klær, lær, kjemikalier og fiskeriprodukter. Viktige importvarer er petroleum, maskiner, kjemikalier, kunstgjødsel, transportutstyr, stål og jern. Viktige handelspartnere er Storbritannia, Japan, USA, Kina og Tyskland. Handelen med de folkerike nabolandene Pakistan og Bangladesh er beskjeden, de regionale handelspotensialene er ikke realisert grunnet politisk rivalisering.
Naturressurser
Indias største mineral-ressurser er kull, jern, mangan, glimmer, bauksitt, titanium, krom, naturgass, diamanter, petroleum, kalkstein og thorium. Indias oljereserver befinner seg i Bombay High, ved kysten av Maharashtra, Gujarat og i østlige Assam og utgjør 25 % av landets behov. India er derfor avhengig av å bruke kull og importere olje for å dekke energibehovet. Imidlertid har India rik tilgang på fornybare energikilder, og det benyttes solenergi, vindenergi og biologisk brennstoff. India har begrenset med uran, og den Indo-amerikanske atomavtalen vil det gjøre lettere for India å importere uran for energiproduksjon.
Landbruksområdene i India utgjør totalt 1 269 219 km² (56,78 % av landets samlede areal), hvilket minsker på grunn av voksende befolkning og økende urbanisering. Indias mange vannressurser i form av elver, kanaler, innsjøer, samt den lange kystlinjen, gir arbeid til nesten 6 millioner mennesker i fiskerisektoren. I 2008 hadde India verdens tredje største fiskeriindustri.
Bankvesen
Indias bankvesen har lang historie. Det moderne bankvesenet ble etablert av Det britiske Østindiske kompani. Bankvesenet har siden da gjennomgått flere endringer, hvor mange banker blant annet har blitt nasjonalisert. Indias sentralbank, som i begynnelsen var privateid, blir i dag styrt av staten, fører tilsyn med bankaktiviteten.
Samferdsel
Tog er et utbredt transportmiddel for langdistansetransport i India. Den indiske jernbanen står for transport av over seks milliarder passasjerer og over 350 millioner tonn gods årlig. Jernbanen dekker praktisk talt hele landet. Den samlede lengden på jernbanenettet er 63 140 km, noe som gjør det til verdens fjerde største nasjonale jernbanenettverk. Det statseide selskapet Indian Railways står i all hovedsak for driften av jernbanen. I India brukes bredspor med en standardisert sporvidde på 1 676 mm. India fikk sin første alminnelige jernbane i 1853, da britene hadde behov for å frakte varer og mennesker på tvers av det store landet.
1,039/Smoothed Out Slappy Hours
1,039/Smoothed Out Slappy Hours er en samling av tidlige innspillinger gjort av det amerikanske punkrockbandet Green Day. Albumet regnes ofte som det første studioalbumet til Green Day, men det er ikke korrekt. 39/Smooth er det første studioalbumet, mens 1,039/Smoothed Out Slappy Hours er en samling som inkluderer alle sangene fra EP-ene Slappy og 1,000 Hours forutenom sporene fra 39/Smooth.
India
Samferdsel
Indiske flyselskap omfatter Jet Airways, Kingfisher Airlines, Air India, Indian Airlines og Paramount Airways, samt lavprisselskapene SpiceJet, IndiGo og JetLite. De viktigste internasjonale flyplassene er i Chhatrapati Shivaji internasjonale lufthavn i Mumbai, Indira Gandhi internasjonale lufthavn i Delhi, Netaji Subhash Chandra Bose internasjonale lufthavn i Kolkata, Chennai, Trivandrum, Sardar Vallabhbhai Patel internasjonale lufthavn i Ahmadabad, Bangalore, Raja Sansi internasjonale lufthavn i Amritsar og Cochin.
Kalender og helligdager
Den indiske nasjonalkalenderen er den offisielle kalenderen i India, og brukes ved siden av den gregorianske kalenderen.
India har tre nasjonaldager: Grunnlovsdagen (engelsk: Republic Day), feiret 26. januar; uavhengighetsdagen, feiret 15. august; og Gandhi Jayanti, Mahatma Gandhis fødselsdag, feiret 2. oktober. Ut over dette er det en oppgave for delstatene å fastsette offentlige fridager, og disse tar som regel utgangspunkt i religiøse helligdager. Religiøse festdager som feires landet rundt omfatter Id al-adha og Id al-fitr (islam), divali og holi (hinduismen) og langfredag (kristendommen). Andre viktige helligdager feiret av mange indere er fødselsdagene til Guru Nának (blant sikher) og Bhimrao Ramji Ambedkar (blant kasteløse og sekulære).
Massemedia
Indiske aviser hadde i 2007 et samlet opplagstall på omtrent 99 millioner daglige eksemplarer. Dette gjorde India til verdens nest mest avislesende land, etter Folkerepublikken Kina. De viktigste indiske dagsavisene omfatter The Times of India, Dainik Bhaskar, Dainik Jagran, Malayala Manorama, The Hindu, Eenadu, Deccan Chronicle, Ananda Bazar Patrika, Amar Ujala og Hindustan Times. Den indiske grunnloven garanterer pressefrihet så lenge denne ikke går imot landets «suverenitet og integritet», og Reportere uten grenser rangerte India på 105.-plass av 175 land i sin pressefrihetsindeks for 2009.
Den indiske allmennkringkasteren kalles Prasar Bharati, og styrer selskapene Doordarshan (fjernsyn) og All India Radio (radio). I P.V. Narasimha Raos statsministerperiode på 1990-tallet ble det indiske TV-markedet deregulert, og landet har i dag en lang rekke kanaler som opererer over kabel og satellitt. Pr. 2010 har nær 130 millioner indiske hjem TV-apparat, noe som utgjør omtrent 60 % av landets husholdninger.
Likestilling og familiemønstre
Kvinner og menn har formelt de samme politiske og økonomiske rettigheter, men på mange samfunnsområder er det fortsatt langt igjen til faktisk likestilling. Kvinnenes rolle i samfunnslivet varierer sterkt, blant annet ut fra deres regionale, religiøse, etniske og økonomiske tilhørighet.
Gandhi mobiliserte kvinnene til innsats i frihetskampen og så på like rettigheter for kvinner og menn som et sentralt element i Indias videre utvikling.
I 1926 ble All India Women's Conference stiftet, og etter hvert har en rekke kvinneorganisasjoner kommet til å spille en betydelig rolle. Kvinnene fikk stemmerett i 1949, og landet har i senere år hatt en relativt stor andel kvinner i administrasjon og forvaltning. Myndighetene har til dels ført en aktiv likestillingspolitikk.
Indias kvinner rammes likevel av tunge hindringer og betraktes ofte som mindreverdige borgere. Tradisjonen med medgift er en viktig medvirkende årsak til at jentebarn er uønsket og ofte aborteres bort. Tilgangen til ultralydundersøkelser har forsterket denne tendensen, og forholdet mellom fødte jenter og gutter er derfor svært skeivt. I noen delstater er antallert registrerte jentefødsler helt nede i 80 % av antallet guttefødsler.
Urbanitet
I løpet av 1900-tallet økte andelen av inderne som bodde i byer kraftig, og i 2001 hadde landet 35 byer med mer enn én million innbyggere. Likevel bor fremdeles over 70 % av innbyggerne på landsbygda.
Myndighetene har satt i gang omfattende programmer for å minske fattigdommen og øke lesekyndigheten, men likevel lever store menger indere på landsbygda i vanskelige kår. Dette har ført med seg en flukt fra landsbygda og inn til de større byene, noe som igjen har ledet til fremveksten av store slumområder.
Billedkunst, byggekunst og museer
India har 28 steder som står på UNESCOs liste over Verdensarven. De to første oppføringene var Agra fort og Ajanta-grottene (begge fra 1983), mens den foreløpig siste var Jantar Mantar i Jaipur (2010). Av de 28 stedene er fem naturområder og 23 menneskeskapte monumenter. I førstnavnte kategori finnes blant annet nasjonalparkene Keoladeo, Kaziranga og Nanda Devi, mens sistnevnte kategori blant annet omfatter gravmonomumentene Taj Mahal og Humayun-graven i Delhi, religiøse steder som Goas kirker og klostre, Qutb-komplekset og Elephanta-grottene, og ruinbyer som Fatehpur Sikri og Champaner-Pavagadh.
Mat og drikke
Forskjellige typer krydder har alltid vært en hovedbestanddel i indisk mat, og de viktigste indiske krydderrettene er basert på gurkemeie og koriander. Andre mye brukte kryddertyper er spisskarve og safran. Indiske krydderblandinger går gjerne under samlebetegnelsen masala.
I det nordlige India er kostholdet i stor grad basert på hvete, og brødmat (kalt roti eller chapati) er svært vanlig. Roti og chapati er usyrede og flate, og er gjerne tilsatt smør (ghee) eller olje. I det sydlige India er derimot kostholdet i hovedsak basert på ris, med retter som biryani og pilaf. Dhal (krydrede linser, kikerter eller erter) er populært i hele landet.
Mange indere er vegetarianere av religiøse årsaker, og religiøse påbud gjør at det er lite eller ingen bruk av storfe (hinduer) eller svin (muslimer) i det indiske kjøkken. De viktigste kjøttypene i India er kylling, lam og geit, og kjøttretter er spesielt utbredt i nord der det såkalte mughlai-kjøkkenet er inspirert av det persiske kjøkken og sentralasiatiske mattradisjoner. Her brukes leirovnen tandoor til tilberedelse av kjøtt og fisk, og tandooren er også opphavet til den kjente brødtypen nan.
Fisk blir mye brukt i kystnære strøk, spesielt i vest (Malabarkysten). Kerala har den største fiskeindustrien, mens både Goa, Orissa og Vest-Bengal (sistnevnte spesielt med ferskvannsfisk) er kjent for sine fiskeretter. Av grønnsaker brukes det mye potet (som i aloo tikki), løk og blomkål, mens sitrusfrukter og tropiske frukter også brukes i mange retter.
Indisk te (chai) lages med store mengder melk, sukker og krydder. Den serveres glovarm. I Sør-India er også kaffe utbredt. Av kalde drikker er masala soda (sodavann med lime, krydder, salt og sukker) og jogurt-drikken lassi utbredt. Av alkoholholdig drikke er øl mest populært, med Kingfisher som markedsleder.
Film
India er verdens største filmprodusent målt i antall filmer. Indias mest kjente bidrag i underholdningsbransjen er Bollywood, hvor det produseres over 1 000 filmer i året – mer enn noe annet sted i verden. Bollywood produserer hindi språklige filmer; det finnes også andre filmselskaper for andre indiske språk, slik som Kollywood for filmer produsert på tamil; Tollywood for filmer på telugu og Tollygunge for filmer på bengali.
Idrett
India nasjonalsport er landhockey, og det indiske landslaget har åtte OL-gull. Storhetstiden var 1928–1956, da India vant seks OL-gull på rad. Det foreløpig siste gullet kom i Moskva i 1980.
Tennis blir stadig mer populært i India, blant annet på grunn av Leander Paes' og Mahesh Bhupatis seier i Wimbledon-turneringen 1999. India har også tidligere verdensmester og verdensener i sjakk, Viswanathan Anand. Av de tradisjonelle indiske idrettene kan nevnes kabaddi, spesielt populært i Punjab.
Oppføring på UNESCOs lister
Verdensarvsteder
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv
Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO.
Tom Klausen
Tom Klausen (født 18. juli 1927, død 28. mai 1980) var en norsk oboist, blant landets ypperste blåsere i sin generasjon. Han spilte i Oslo Filharmoniske Orkester fra 1952 til 1964 og i Kringkastingsorkestret fra 1968 til sin død i 1980.
Som ung spilte han blikkfløyte og trompet. Klausen ervervet svennebrev i gullsmedfaget som 19- åring. Han solgte også bonger på Bjerke Travbane og spilte trompet i danseband og i Garden. Klausen studerte obo fra han var tyve, og han var i tre år oboist i Forsvarets Stabsmusikkorps før han kom til Filharmonisk Selskaps Orkester der han virket fra 1952 til 1964 som solooboist. Fra 1955 til rundt 1964 spilte han også i Den Norske Blåsekvintett, et kammermusikkensemble med blåsere fra Filharmonien og Kringkastingsorkestret. Med Alf Andersen fremførte han ofte Gunnar Sønstevolds Dialoger for fløyte og obo i NRK radio (1957).
Klausen var aktiv som orkestermusiker frem til sin død selv om han i mange år drev gullsmedbutikk og derved utøvde to fag, musikken og gullsmedfaget, i en anstrengende vekselvirkning. Han var medlem av Den norske Frimurerorden.
Klausen var også pedagog for blant andre Sunniva Gjønnæss, Håvard Norang og Brynjar Hoff. Han dirigerte korps og orkestre som Bærum Janitsjarorkester og Oslo Politiorkester, senere også Bærum Orkesterforening. Kolbotn Konsertorkester ledet han 1967–80. Borge Musikkorps ledet han 1975–77. Han var en hyppig benyttet instruktør ved Nasols orkesterkurs.
Klausen var født i Oslo, men bodde fra 1955 og frem til sin død på Nesodden.
Kamer Qaka
Kamer Adem Qaka (født 11. april 1995) er en norsk-albansk fotballspiller som spiller for den makedonske klubben KF Shkëndija.
Tom Klausen
Diskografi
(Ufullført)
Kamer Qaka
Klubb
Qaka kom fra guttefotball for Brandbu Idrettsforening til junior- og 2. divisjonsfotball med Vålerenga Fotball i 2009-sesongen. Etter planen skal han fullføre ungdomsskolen på Hadeland, før han flytter til Oslo og begynner på Wang Toppidrettsgymnas.
Qaka signerte proffkontrakt med Vålerenga på sin 15-årsdag, 11. april 2010, som varer ut 2012-sesongen. En måned senere debuterte han for Vålerengas A-lag i en 1. rundekamp i NM, 13. mai 2010 mot Oppsal. Som den yngste spilleren som har representert Vålerenga noensinne, noterte han seg i tillegg for 11–1-målet. Halvannet år senere, 27. november 2011, fikk han sin Tippeligadebut, i Freddy dos Santos' avskjedskamp hjemme mot Stabæk.
Kristiansund
Qaka ble i 2016 lånt ut fra Sarpsborg 08 til Kristiansund Ballklubb, i første omgang ut juli 2016. Han skrev senere en permanent kontrakt med Kristiansund. Han hjalp laget vinne ligaen og sikret ett opprykk til tippeligaen. Han ble også kåret til årets spiller i Obos-ligaen.
Han er tremenning med tidligere lagkamerat Rocky Lekaj.
18. juni 2017 ble Kristiansund og Qaka enige om å terminere kontrakten hans med umiddelbar virkning.
Internasjonalt
Qaka fikk tilbud om å trene med landslaget til sommeren 2010, men valgte Norge og debuterte på G15-landslaget mot Sverige i september samme år. Han spilte fire privatlandskamper for Albania i 2017 og 2018.
Liste over Victorias guvernører
Guvernøren av Victoria er monarken av Australias representant i delstaten Victoria. Guvernøren utfører de samme oppgavene på delstatsnivå som Australias generalguvernør utfører på nasjonalt nivå. Guvernørens offisielle residens og kontor er Government House i Melbourne.
Den nåværende guvernøren er den tidligere dommeren Alex Chernov.
Viseguvernører
Før Victoria fikk selvstyre i 1855 utnevnte generalguvernøren av New South Wales viseguvernører (Lieutenant-Governor) til Victoria. Embetet generalguvernør av New South Wales ble gjort om til guvernør i 1861.
Barão
Barão er en kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil.
Jan Erik Kongshaug
Jan Erik Kongshaug (født 4. juli 1944 i Trondheim, død 5. november 2019) var en norsk lydtekniker og jazzgitarist.
Liv og virke
Han var bosatt i Trondheim (1946–1953), hadde en gitarspillende far, John Kongshaug, som spilte med Willy Andresen, og startet selv med trekkspill (1950), gitar (1958) og bass (1964), det siste grunnet et engasjement på MS «Bergensfjord» (1963–1964).
Kongshaug tok examen artium i 1963 og utdannet seg i elektronikk ved Trondheim tekniske skole (1967). Deretter var han ansatt i Oslo-bedriftene Arne Bendiksen Studio (1967–1974) og Talent Studio (1974–1979), samt hadde engasjement også i hjembyen og i New York City.
I 1984 grunnla han sitt eget eget lydstudio, Rainbow Studio i Oslo. Tilsammen produserte han over 4000 plater, og han er særlig kjent for sine rundt 700 innspillinger for ECM (1970–). Han regnes som en av verdens beste lydteknikere, teksten «Recorded at Rainbow Studio, Oslo. Engineer: Jan Erik Kongshaug.» regnes som et særlig kvalitetskjennetegn for lydopptak.
Under Spellemannprisen 1982 ble han tildelt diplom som studiotekniker og under Spellemannprisen 1990 fikk han bransjeprisen som plateprodusent. Han var i tillegg nominert til Spellemannprisen 1983 i klassen produsent/opphavsmann/arrangør som produsent for Inger Lise Rypdals album Just For You.
Fylkesvei 2130
Fylkesvei 2130 går mellom Lisjøen og Solheim i Elverum kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 538 (Hedmark).
Jan Erik Kongshaug
Liv og virke
Som musiker spilte han til Åse Klevelands bidrag til Norsk Melodi Grand Prix 1966 som fikk bronse i det internasjonale Melodi Grand Prix i 1966. Ellers medvirket han på flere titalls plateutgivelser, deriblant med Asmund Bjørken, Frode Thingnæs, Sven Nyhus, Arild Andersen og Frode Alnæs. Han ga ut to plater i Jan Erik Kongshaug Quartet der man finner Svein Olav Herstad på piano, Harald Johnsen på bass og Per Oddvar Johansen på trommer.
Han fikk Gammleng-prisen i klassen studiomusiker i 2012 og var den første til å få NOPAs hederspris da den ble delt ut for første gang i 2013. I 2019 ble Kongshaug tildelt Kongens fortjenstmedalje, og fikk Rockheims ærespris samme år.
Andre deltagelser
(midlertidig ufullført)
Artur von Casimir
Artur von Casimir (født 4. september 1908, død 15. desember 2005) var en tysk oberst og tidligere pilot. Han deltok i felttoget i Norge som kommandør av Luftwaffes Kampfgruppe 100, og ledet flyangrepene på Namsos 20. april 1940.
Det er laget to norske dokumentarer om hans opplevelser i Norge, Vinger under vann av Gunhild Westhagen Magnor, og et NRK-program (Faktor).
Slettheia
Slettheia er et boligområde i bydelen Vågsbygd i Kristiansand. Området har 4 281 innbyggere (1. januar 2004).
Bebyggelsen på toppen av Slettheia er preget av lav- og høyblokker. Lengre nede er det flere eneboliger samt en del rekkehus. Det er to skoler i området og flere barnehager. Slettheia er også kjent for sitt store kulturmangfold.
Slettheia har hatt en markert trend utflytting barn pga. holdninger til blokk og oppvekst, men andelen av ikke-vestlig bakgrunn har gjort at trenden har snudd (6. oktober 2011).
Kronprinsesse Mette Marit er fra Slettheia.
Adolf Stoecker
Adolf Stoecker (født 11. desember 1835 i Halberstadt, død 2. februar 1909 i Gries bei Bozen, Syd-Tirol) var en evangelisk tysk teolog og politiker.
Med sitt Christlich-Sozialen Partei begrunnet Stoecker en politisk bevegelse som forente reaksjonære og moderne elementer. Programmet forente et protestantisk grunnlag med antikapitalistiske, antiliberale og antisosialistiske standpunkter. Stoecker fremmet også konspiratoriske tanker med en sterk antisemittisme, hvor den «jødiske» storkapitalen angivelig stod opp mot den «jødiske» venstresiden uten at de var reelle politiske motstandere.
Flere tyske byer hadde gater oppkalt etter Stoecker. De ble imidlertid etterhvert strøket: Bielefeld (1987), Bochum (2007) og Mühlheim (2012). Stoecker sto inntil 2013 oppført i Evangelischer Namenkalender, men ble da strøket av Synode der Mitteldeutschen Kirche.
Game Boy Micro
GBM har en mindre, men merkbart skarpere skjerm enn forgjengerne, med justerbar lysstyrke. Den har også høretelefon utgang og utskiftbare frontdeksler, som kan kjøpes separat. Game Boy Micro er ikke kompatibel med de eldre Game Boy- og Game Boy Color-konsollene, og spill utviklet til disse kan derfor ikke spilles på GBM.
Eksterne lenker
Game Boy Advance Game Boy Advance
Lydia Wideman
Lydia Wideman (født 17. mai 1920 i Vilppula, død 13. april 2019 ) var en finsk langrennsløper. Hun ble den første gullvinneren i et olympisk kvinnelangrenn da hun gikk til topps på 10 kilometer i OL i 1952 i Oslo.
Franz Hitze
Franz Hitze (født 16. mars 1851 i Hanemicke ved Olpe, død 20. juli 1921 i Bad Nauheim) var en tysk katolsk teolog og sosialpolitiker som representerte Deutsche Zentrumspartei.
Marie Pedersen
Marie Pedersen (født 16. januar 1893 i Trondheim, død 27. juni 1990) var en norsk pedagog og forfatter. Hennes foreldre var dampskipslos Hans og Christine Pedersen.
Marie Pedersen tok eksamen artium ved Trondheim katedralskole i 1912. Hun deretter tok lærerprøven ved Elverum lærerskole i 1913 påfulgt av diplomeksamen fra Institut des Sciences de l’Education Université de Genève i 1931.
Marie Pedersen var lærer ved folkeskolen i Trondheim i årene 1913-1928. Hun var styrer for hjelpeskolen i Trondheim i perioden 1928-1939. Fra 1939 var hun direktør for Døve-, blinde og åndssvakeskoledirektoratet i Kirke- og undervisningsdepartementet. 1. juni 1951 ble dette direktoratet slått sammen med Direktoratet for skolehjemmene til Direktoratet for spesialskolene, og Marie Pedersen fortsatte som direktør for det nye direktoratet. Hun gikk av etter oppnådd aldersgrense i 1963. Direktoratet ble nedlagt 1. juli 1963, og oppgavene overført til Kontoret for spesialskolene og det nyoppnevnte Spesialskolerådet.
Marie Pedersen utga «Intelligensprøving av barn» i 1933 og «De evnesvake i skole og samfunn» i 1946, den siste i samarbeid med Ingolf Eik. Hun publiserte en rekke artikler i norske og utenlandske tidsskrifter.