cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Supermann
Brandon Routh
Brandon Routh (1979–) blir den femte Supermann. Warner Bros. Pictures annonserte 21/10-04 at Brandon Routh, en 25 år gammel mann fra Iowa med TV- og filmerfaring som skuespiller, har fått rollen som Supermann i den kommende Supermann-filmen som regisseres av Bryan Singer. Nyheten ble offentliggjort av Jeff Robinov, President for Production for Warner Bros. Pictures. Brandon Routh er altså to år yngre enn Tom Welling, som spiller den unge Clark Kent samtidig som Brandon spiller den litt eldre Clark! Supermann-filmen «Superman Returns», kom ut sommeren 2006. Produsenter er Jon Peters, Bryan Singer og Gilbert Adler basert på et manus av Michael Dougherty & Dan Harris. Lex Luthor spilles av Kevin Spacey, og Lois Lane av Kate Bosworth. Filmhistoriens aller første Lois Lane, den nå 85 år gamle Noel Neill (fra Kirk Alyn-filmene og George Reeves TV-serien) har også en liten gjesterolle. Routh ble valgt ut til rollen som Supermann i kjølvannet av en lang søken som pågikk i USA, UK, Canada og Australia. Tusenvis(!) av kandidater ble intervjuet før man foretok valget. Singer kommenterte valget av stjernerollen slik «I motsetning til alle spekulasjonene som har pågått, så var det alltid min absolutte intensjon å få inn en ukjent skuespiller i denne rollen. Brandon er en meget god skuespiller som har de fysiske kvalifikasjonene som skal til for å spille Clark Kent/Supermann. Men han kroppsliggjør også den arven og historien til denne figuren på en måte som gjør meg sikker på at han er det riktige valget.» "Vi respekterer og setter pris på den intense interessen som fans rundt om i verden har for Supermann, og vi var land og strand rundt i vår søken etter en talentfull skuespiller som kunne representere utseendet, karakteren og personifiseringen av ham," sa Robinov. «Vi synes Brandon er en talentfull, ung mann som kan sprute ny energi i dette ikonet og underholde et nytt publikum om legenden om Supermann.» Rouths TV-roller inkluderer opptredener i One Life to Live, Gilmore Girls, Will & Grace, og Cold Case. Hans første filmrolle var i «Karla» fra 2006, der han spiller mot Laura Prepon.
Tom Welling
Thomas John Patrick Welling (født 26. april 1977 i New York) er en amerikansk skuespiller. Welling er best kjent for sin rolle som Clark Kent i TV-serien Smallville.
Tom Welling startet sin karriere i Smallville der han hadde rollen som Supermann. I serien kjemper Clark Kent for å få orden på superkreftene sine, kjærligheten og venner. Tom spilte sin første spillefilm i filmen Cheaper by the Dozen eller Dusinet fullt som den heter på norsk, hvor han spilte den nest eldste av tolv søsken.
Tom Welling er født og oppvokst i New York. Før han ble skuespiller var han modell. I 1999 var han med i seks episoder av Judging Amy. Etter hans opptreden i Judging Amy fikk han rollen som Clark Kent.
Tom lever seg så bra inn i rollen sin at han oppfører seg som en helt i hverdagen. En gang så han en kvinne som ble ranet og Tom løp bort til henne og ordnet opp konflikten. Kvinnen så på ham og sa: «Wow, you really are Superman» (Wow, du virkelig er Supermann!). Tom begynte bare å le.
Henry Cavill
Den britiske skuespilleren Henry Cavill, født i 1983, spiller hovedrollen i Man of Steel, ny filmversion fra 2013 om hvordan Clark Kent går fra å være bondegutt i Smallville til superhelt i Metropolis.
EM i fotball for kvinner 1984
EM i fotball for kvinner i 1984 ble spilt først gjennom kvalifiseringsgrupper, deretter gjennom semifinale mellom gruppevinnerne hjemme og borte og så finale på samme måte. Sverige vant over England på straffesparkkonkurranse. Dette er Sveriges eneste mesterskap, på tross av at laget er regnet i verdenstoppen.
Ettersom bare seksten lag deltok i kvalifiseringen, regnes dette ikke som et offisielt EM, men det regnes med av mange likevel.
Kvalifisering
For kvalifiseringsgruppene, se EM i fotball for kvinner 1984 kvalifisering
Gruppevinnerne i de fire kvalifiseringsgruppene var Sverige, Italia, Danmark og England.
Joakim Skovgaard
Joakim Frederik Skovgaard (født 18. november 1856 i København, død 9. mars 1933 samme sted) var en dansk billedkunstner, maler, billedhugger og kunsthåndverker. Freskomaleriene i Viborg domkirke er kunstnerens hovedverk.
Han var sønn av P.C. Skovgaard og vokste opp i et hjem sterkt preget av grundtvigianske ideer. Skovgaard viste sine kunstneriske evner allerede som barn og fikk undervisning hjemme av faren. 15 år gammel ble han elev ved Kunstakademiet og fikk samtidig opplæring i malerhåndverket. Etter farens død i 1875 tok Janus la Cour seg av hans utdannelse.
Skovgaard tok avgangseksaen ved Kunstakademiet i 1876 og to år senere debuterte han på Charlottenborg med maleriet «Faareklipning på Laaland».
Andre arbeider
Skovgaard er representert med malerier ved flere museer. I tillegg til malerier utførte han altertavler, blant annet «Den gode hyrde» fra 1893 til Vester Hæsinge kirke, «Julenat» fra 1910 til Skagen kirke og «Maria Magdalene salver Kristi fødder» fra 1911 til Vor Frelsers kirke, Ejby i Odense. Han har utført mosaikker til Lund domkirke, blant annet sammen med Agnete Varming og skisser til utsmykkinger i Ribe domkirke.
Når det gjelder glassmalerier utførte han dette til Esajas kirke i København i 1914, Vallekilde korskkirke i årene 1918–1920 og til Kingoskirken i Odense i 1924.
Han smykket ut flere kirker og andre offentlige bygg med freskomalerier; Apostelkirken i København, St. Bendts kirke i Ringsted, Hvirring kirke og Tårnby kirke. Sistnevnte ble fullført av Johan Thomas Skovgaard og Hjalte Skovgaard.
Skovgaard utførte gobeliner, bokillustrasjoner og utkast til gravminner. Sammen med Thorvald Bindesbøll står han også bak «Bjørnespringvannet» og «Dragespringvannet», begge i København.
Ekteskap og barn
Skovgaard giftet seg med Agnete Lange i mai 1886. Ekteparet fikk etter hvert seks barn; Peter Skovgaard, 1887–1972, senere maler og fotograf, Johan Thomas Skovgaard 1888–1977, senere maler, Eline Skovgaard 1891–1972, som utdannet seg til vever, Georgia Skovgaard, 1893–1973, som også ble vever og Morten Christian 1894–1914 og Eskild Skovgaard 1899–1914. Brødrene omkom sammen i en drukningsulykke i 1914 20 og 15 år gamle.
Etter ektefellens død i 1924 giftet Skovgaard seg på nytt i 1928 med Dorthea Kathrine Jensen (1887–1974).
Loen (etternavn)
Loen er ei bygd i Stryn og et norsk etternavn. Per 2022 er det 213 personer i Norge som heter Loen.
Varden (avis)
Varden er en avis som blir utgitt i Telemark med hovedkontor i Klostergata 30, på Klosterøya i Skien. Avisen ble grunnlagt i 1874, og ble i 1887 overtatt av Chr. Pedersen født i 1858 i Skien. Frem til 1888 ble Varden utgitt to ganger i uken, deretter tre ganger i uken, før avisen ble dagblad i 1895. I 1918 ble avisen solgt til et aksjeselskap. Pedersen mottok Kongens fortjenstmedalje i gull. Chr. Pedersen døde i 1936.
Avisen har lokalkontorer i Porsgrunn, Bø og Notodden.
Varden ble presentert på internett første gang i 1997, og var den første av de store annonsebærende avisene i landet som gikk over til tabloidformat. Dette skjedde i 2001.
Avisen var opprinnelig en Venstre-avis, men fra innlemmelsen av Fylkesavisen i 1950-årene ble den mer orientert mot partiet Høyre. Partitilknytningen har de siste årene blitt svakere, og Varden anses i dag for å være en partipolitisk uavhengig avis. Varden ble i 1994 solgt til Orkla Media, og var en av flere aviser som 28. juni 2006 ble solgt til det britiske medieselskapet Mecom (som samtidig endret navn til Edda Media). I 2012 ble Mecom kjøpt av A-pressen, som etter oppkjøpet endret navn til Amedia. 4. januar 2013 overtok Agderposten Medier AS eierskapet i Varden.
Ansvarlig redaktør
Vardens ansvarlige redaktører:
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Giovanni Tacci Porcelli
Giovanni Tacci Porcelli (født 12. november 1863 i Mogliano nær Fermo i Italia, død 30. juni 1928 i Roma) var en italiensk kardinal. Han virket det pavelige diplomati og i Den romerske kurie. Han var pavelig utsending i Belgia og Nederland og ble prefekt for det apostoliske palass i 1918.
Han deltok ved konklavet 1922 som valgte pave Pius XI.
Reka
Reka (også skrevet Ræka, nordsamisk: Goivo) er et fjell på Langøya, i Sortland kommune i Nordland. Det ligger på vestsiden av Eidsfjorden og har en høyde på 607 meter over havet.
Reka er Vesterålens nest best kjente fjell, etter Møysalen. Navnet Reka har ingenting med dyret reke å gjøre, men kommer av et gammelt vesterålsk ord for spade. Fjellet kan ligne litt på bladet av en gammel jordspade. Det gamle samiske navnet Goivo betyr snøskuffe.
Det finnes et gammelt sagn om Eidsfjordtrollet som prøvde å grave en kanal fra Eidsfjorden til Skjerfjorden. Men skaftet på spaden (reka) brakk, og trollet kastet spaden fra seg. Akkurat da rant sola, og bladet og skaftet ble til stein. Bladet ble fjellet Reka, og skaftet ble Rekøya.
Reka ble besteget første gang i 1902 av engelskmennene Mundal og Ouster.
Herning kommune
Herning kommune er en kommune i Region Midtjylland etter Kommunalreformen i 2007. Kommunen er en samling av Aulum-Haderup kommune, Herning kommune, Trehøje kommune og Aaskov kommune.
Herning var inntil regionreformen i 2007 en kommune i Ringkjøbing amt med i alt 59 100 innbyggere i 2004, og et areal på 541,6 km².
Lokaldemokrati
Under reformen 2005-2007 ønsket mange borgere i Ikast kommune å bli del av Herning, men etter nøye vurdering i 2005 ble dette ønsket ikke etterkommet. Ved kommunevalg 15. november 2005 fikk det nye kommunestyret rent Venstreflertall med 19 av 31 representanter.
Hernings egen ordfører Lars Krarup fra Venstre ble ny borgmester også i den nye storkommunen. 1. viseborgmester ble Birgit Jonassen fra Dansk Folkeparti, og 2. viseborgmester ble Finn Stengel Petersen fra Socialdemokratiet.
Nils Gjerland
Nils Asbjørn Gjerland (født 14. oktober 1947 i Haukedalen i Førde), er en norsk Senterparti-politiker. Han var ordfører i Førde kommune i Sogn og Fjordane fra 2003 til 2011  og medlem av fylkestinget i Sogn og Fjordane fra 2003 til 2015.
Gjerland var ordfører i representantskapet i Norges Bondelag fra 1998 til 2004 og leder av fylkeslandbruksstyret i Sogn og Fjordane fra 1999 til 2007.
Lenket liste
En lenket liste (engelsk: linked list) er en grunnleggende datastruktur som brukes i dataprogrammering. Den består av en sekvens av noder, som alle inneholder noe data og én eller to referanser til den neste og/eller den forrige noden. En lenket liste er en selv-refererende datatype fordi en node inneholder en peker eller lenke til en node av samme type. Lenkede lister tillater innsetting eller sletting av noder hvor som helst i listen i konstant tid, men tillater ikke random access. Både dobbelt-lenkede og enkelt-lenkede er vanlige.
Lenkede lister kan bli implementert i de fleste programmeringsspråk. Språk som Lisp og Scheme har denne datastrukturen innebygget, sammen med operasjoner for å aksessere den. II språk som C, C++ og Java brukes muterbare referanser til å danne lenkede lister.
Enkel-lenket liste
Den enkleste formen for lenket liste er den enkelt lenkede listen (engelsk: singly-linked list), som har en link per node. Denne lenken peker til den neste noden i listen, eller til en null-verdi dersom det er den siste noden.
En enkelt-lenket liste som inneholder tre tall
Dobbelt-lenket liste
En mer sofistikert form for lenket liste er en dobbelt-lenket liste (engelsk: doubly linked list) eller en toveis lenket liste. Hver node har to lenker; den ene peker til den forrige noden, eller til null dersom det er den første noden; og den andre peker til den neste eller til null dersom det er den siste noden.
Vest-Telemark blad
Vest-Telemark blad (VTB) er ei avis som fra 1973 blir gitt ut i Kviteseid i Telemark. Den dekker distriktet Vest-Telemark som utgjør kommunene Seljord, Kviteseid, Nissedal, Fyresdal, Tokke og Vinje, og blir skrevet på nynorsk. Avisa kommer ut tre dager i uka; tirsdag, torsdag og lørdag. Den er partipolitisk uavhengig, men ble på 70-tallet i enkelte miljøer kalt Vesle-Pravda.
Tidligere redaktør Knut Espelid sier: «Ein viktig grunn til oppnamnnet var nok at korkje folk flest eller lokalpolitikarane i regionen var vane med å ha ei kritisk presse så nær seg. Det som kom fram i avisene t.d. frå politisk behandling før VTB kom, var reint refererande – avisene hadde gjerne ein «referent» i kommunestyremøtet.»
Fraxinus mandshurica
Fraxinus mandshurica er et løvfellende tre i askeslekta.
Vest-Telemark blad
Vest-Telemark Blad fikk tidlig tilnavnet Vest-Telemark Ark. Grunnen var enkel: Avisa var bare ett ark! (Dvs. et trykkark, fire sider i fullformat.) Fra 9. november 1979 kom VTB i tabloid-format, og dermed flere sider. Fra da forsvant oppnavnet V-T Ark sakte, men sikkert.
Nå produserer avisa i snitt 56 sider i uken. Tilnavnet Veslebladet henger likevel med. Avisa er naturlig nok fortsatt mindre enn fylkes- og riksavisene. I dag oppfattes navnet Veslebladet som et kjælenavn på lokalavisa – «nær og kjær».
Fraxinus mandshurica
Fraxinus mandshurica vokser i skog i Kina, Japan, Korea og Russlands fjerne østen. Trevirke fra denne arten har hatt stor økonomisk betydning, men i 2014 ble den oppført i CITES Appendix III slik at det nå er restriksjoner på internasjonal handel. Overdreven hogst truer habitatene til blant annet sibirtiger og amurleopard.
Vest-Telemark blad
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Den eurasiske steppe
Den eurasiske steppe, også kalt De sentralasiatiske stepper, Den store steppe, eller bare Steppene, er en stor økoregion i Eurasia som består av tempererte gressletter, savanner, og krattskog.
«Steppen» starter i vest med Den pontisk-kaspiske steppe og strekker seg fra Moldova, gjennom Ukraina til Sibir, med én adskilt steppe i Ungarn (Puszta). Steppen har knyttet Europa, Sentral-Asia, Kina, Sør-Asia, og Midtøsten økonomisk, politisk, og kulturelt gjennom handelsruter - hvorav Silkeveien er den mest kjente - siden antikken.
Området var hjem til flere stepperiker, store stammekonføderasjoner, og antikke stater gjennom historien, som Xiongnu, Skytia, Kimmeriere, Sarmatæ, Hunerne, Khwarezmidene, Transoxiana, Sogdia, Xianbei, og Det tyrkiske khaganatet.
Nøste Kendzior
Nøste Kendzior (født Ellen Johanne 8. juli 1950 i Vardø, død 2. desember 2006) var en norsk litteraturkritiker, skribent og skjønnlitterær oversetter.
Jotron
Jotron AS er en norsk produsent av radiokommunikasjonsutstyr for luftfart og maritime applikasjoner. Den ble stiftet i 1967 i Levanger kommune i Trøndelag og flyttet til Tjølling (nå Larvik) i 1978. Jotron AS har fabrikker i Larvik, Horten og Kaunas, samt salgskontorer i Newcastle, Houston og Singapore. Jotron har cirka 250 ansatte totalt, hvorav cirka 150 personer er ansatt hos Jotron AS i Norge. Cirka 80 prosent av bedriftens produksjon går til eksport.
Nøste Kendzior
Kendzior var cand.philol. i finsk fra Universitetet i Oslo, 1986. Som kritiker var hun i om lag femten år tilknyttet NRK, som kritiker i programmene Kritikertorget, Boktilsynet og Kulturnytt. Hun skrev også for ukeavisen Dag og Tid.
Berlin
Berlin er Tysklands føderale hovedstad, og samtidig en av landets delstater. Det er Tysklands største by, og den nest største byen i Den europeiske union etter offisielle grenser. Byen er et av de viktigste sentre for europeisk politikk, kultur og vitenskap. Byen er et viktig transportknutepunkt i Sentral-Europa og har noen av verdens fremste universiteter, museer, teatre og orkestre, samt tre operaer. Den multikulturelle metropolen har innbyggere fra over 180 nasjoner, og er en magnet for mennesker som tiltrekkes av den liberale livsstilen og kunstneriske friheten i byen. Den er berømt for sine festivaler, uteliv, samtidsarkitektur og avantgardekunst.
Nøste Kendzior
Som oversetter oversatte hun over førti bøker til norsk, fra finsk, dansk og svensk. Hovedvekten i hennes oversettervirke lå på finsk samtidslitteratur. Hun skrev for- eller etterord i 9 oversettelser. Hun bidro blant annet i Nordnorsk kulturhistorie (1994) og følgende antologier om litteraturkritikk: Kritisk tilstand (1995), Samtale med et svin (1995) og Det glatte lag (1996).
Jotron
Bedriften har holdt til på Tjøllingvollen i Larvik siden 1978, men flyttet til Ringdalskogen Mars 2020. Den ble kåret til Årets Vestfoldbedrift i 1991. Administrerende direktør er Merete Berdal.
Berlin
Byens historie går tilbake til 1200-tallet. På 1400-tallet ble den residensby for kurfyrstene av Brandenburg, i 1701 ble den hovedstad i Kongeriket Preussen, og med den tyske rikssamlingen i 1871 rikshovedstad i nasjonalstaten Tyskland. Berlins historie i det 20. århundre var turbulent. Etter en blomstringsperiode som metropol i den første delen av århundret opplevde byen store ødeleggelser under andre verdenskrig. Etter å ha vært delt under den kalde krigen, siden 1960-årene med mur og minefelt, ble byen gjenforent og definert som hovedstad igjen i 1991, og endelig tatt i bruk som dette fra 2001. Knapt noen by har så mange spor etter det tyvende århundre, og fra og med 1990-årene gjennomgikk Berlin en omfattende byutvikling med mange store byggeprosjekter.
Nøste Kendzior
Hun hadde tillitsverv i Kritikerlaget og i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening. Kendzior var av samisk ætt, men betraktet seg selv som et resultat av den finsk-norsk-russisk-samiske kulturblandingen i Øst-Finnmark. Hun var gift og hadde en datter.
Berlin
Sammenlignet med resten av Tyskland er levekostnadene lave og byen er et av de viktigste turistmål i Europa.
Geografi og klima
Berlin ligger i et temperert klimaområde på den nordtyske sletten, ved elvene Spree og Havel. Spree kommer inn fra Brandenburg sørøst i byen, i bydelen Treptow-Köpenick. Den fortsetter mot byens geografiske og historiske sentrum Mitte og tar opp i seg sideelvene Dahme, Neuenhagener Mühlenfließ, Wuhle og Panke. Elven fortsetter mot vest og munner ut i Havel i bydelen Spandau. Havel renner gjennom byens vestlige områder fra nord mot sør. Etter å ha passert grensen mot Brandenburg tar Havel etterhvert en nordlig retning og munner ut i Elben i Sachsen-Anhalt.
Gjennomsnittstemperaturen i Dahlem er 8,9 °C og nedbørsmengden utgjør årlig 581 mm. De varmeste månedene er juli og august med gjennomsnittlig 18,5 og 17,7 °C og de kaldeste januar og februar med −0,6 og −0,3 °C. Den største delen av nedbøren faller i juli med gjennomsnittlig 70 mm, den minste i mars med gjennomsnittlig 31 mm.
Beliggenhet
Berlins rådhus ligger ved. Byens største utstrekning i øst-vest-retning er omkring 45 kilometer, den største utstrekningen i nord-syd-retning omkring 38 km. Byens areal utgjør omkring 892 km². Berlin er fullstendig omkranset av delstaten Brandenburg.
Skoger og innsjøer
I Berlin er omkring 18 prosent av byarealet skog. Skogene dekker områder på tilsammen 290,000 dekar og utgjør det største skogsområde i noen tysk by. Den mest kjente skogen er Grunewald vest i byen, langs bredden av Havel. I Grunewald ligger en rekke av sjøer kjent som Grunewaldseenkette.
Großer Wannsee er en stor sjø i bydelen Steglitz-Zehlendorf, og som krysses av elven Havel. Sjøen er 2,600 dekar stor. Området ved Wannsee er et av de mest eksklusive boligområder i Berlin.
Müggelsee er den største av sjøene i Berlin, og omfatter 7,4 km². Grosser Müggelberg er med 114 meter over havet, det høyeste naturlige punktet i Berlin. Bergene og sjøene oppstod under pleistocen.
Bydeler
Etter bydelsreformen i 2001 ble antallet bydeler (Bezirke) redusert fra 23 til 12. Berlins bydeler er nå:
Historie
Navnet Berlin er av vendisk opprinnelse og har en ukjent betydning.
På 1100-tallet fantes et nettverk av landsbyer i området mellom elvene Elben og Oder. Omkring år 1200 fremsto to Cölln og Berlin som to sentrale og separate bosettinger i området. Berlin vokste frem som en dobbeltby, bestående av Berlin og Cölln. Cölln, som fikk byrettigheter i 1237, lå på en øy i elven Spree og Berlin lå på fastlandet. Uoffisielt ble dobbeltbyen omtalt som Berlin. I 1307 fikk byene felles rådhus.
I 1451 ble Berlin residensby for markgrevene og kurfyrstene av Brandenburg, og måtte gi avkall på sin status som fri hansestad. Brandenburg hadde siden 1415 blitt styrt av slekten Hohenzollern. Hohenzollern-slekten regjerte i Berlin frem til 1918, først som markgrever av Brandenburg, senere konger av Preussen og endelig tyske keisere.
Den lutherske reformasjonen ble gjennomført i 1539 i Berlin. Under tredveårskrigen mellom 1618 og 1648 ble en tredjedel av byen ødelagt og befolkningen redusert til halvparten. Kurfyrst Fredrik Vilhelm av Brandenburg gav Berlins innbyggere stor religionsfrihet og oppmuntret til storstilt immigrasjon. Blant annet omfattet denne immigrasjonen franske hugenotter. I løpet av Fredrik Vilhelms regjeringstid økte Berlins befolkning til 20,000, hvorav en tredjedel var franskmenn. Også jøder ble gitt lov å slå seg ned i byen, og det kom mange innvandrere fra Bøhmen, Polen og Salzburg. I de følgende årene ble forstedene Friedrichswerder, Dorotheenstadt og Friedrichstadt grunnlagt.
I 1701 ble markgrevskapet Brandenburg og hertugdømmet Preussen slått sammen til et kongerike, og Fredrik I kronet til konge av Preussen. Den brandenburgiske residensbyen ble valgt til kongerikets hovedstad, og kom dermed til å spille en større rolle i europeisk politikk. Byen ble formelt slått sammen med forstedene Cölln, Friedrichswerder, Dorotheenstadt og Friedrichstadt til Königliche Haupt- und Residenzstadt Berlin i 1710. Det ble grunnlagt ytterligere forsteder som senere ble innlemmet i Berlin.
Preussens konger oppførte en rekke monumentale bygninger på 1700- og 1800-tallet, særlig under ledelse av den berømte arkitekten Karl Friedrich Schinkel, som kom til å prege klassisismen sterkt. Berlin ble et sentrum for Europas såvel politiske som kulturelle liv, særlig kunst, arkeologi og musikk. Ved dannelsen av det tyske riket i 1871 ble byen gjort til rikshovedstad.
Etter første verdenskrigs slutt i 1919 ble republikken utropt i Berlin. Byen var det året preget av uroligheter og kamper mellom revolusjonære og kontrarevolusjonære. I 1920 ble Berlin utskilt fra Preussen og ble en egen bystat. Samtidig ble store områder og flere landsbyer rundt Berlin innlemmet i byen gjennom loven om Stor-Berlin. Byens befolkning økte dermed til omkring fire millioner innbyggere og byen fikk store grøntområder og innsjøer innenfor sine grenser. Etter den russiske revolusjonen utvandret eller flyktet mange fra Russland og en god del av disse slo seg ned i Berlin. I 1922 var det omkring 100,000 russere i byene. Det kom også en del flyktninger fra Ungarn i forbindelse med forsøket på å skape en sovjetrepublikk der. I tillegg reiste mange via Berlin på vei vestover fra Sovjetunionen.
Som tysk hovedstad under den såkalte Weimarrepublikken opplevde Berlin en kulturell og økonomisk gullalder, til tross for landets problemer på riksnivå, og det ble sagt at byen hadde «forretninger som London og fornøyelser som Paris».
Nazismen og andre verdenskrig
Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1930-årene ville nasjonalsosialistene gjøre Berlin om til Welthauptstadt Germania, en by ingen før hadde sett maken til, etter planer av i første rekke Albert Speer. Bare et fåtall av de enorme bygningene og monumentene ble påbegynt før alle ressurser måtte settes inn i det tyske krigsmaskineriet under andre verdenskrig. Enkelte kjente bygninger, som Tempelhof lufthavn og Olympiastadion, ble likevel ferdigstilt i 1930-årene. Berlin arrangerte olympiske sommerleker i 1936.
I årene før og under andre verdenskrig forsvant Berlins jødiske befolkning på ca. 170,000 personer som følge av nasjonalsosialistisk forfølgelse. Mot slutten av krigen ble store deler av Berlin bombet og lagt i grus av allierte bombefly, og under slaget om Berlin i de siste dagene av krigen ble byen inntatt av Den røde armé, som begikk mange krigsforbrytelser mot sivilbefolkningen. Etter krigen måtte byen ta imot mange flyktninger fra østområdene og forholdene for befolkningen var svært vanskelige.
Alliert okkupasjon
Umiddelbart etter seieren i slaget om Berlin 2. mai okkuperte sovjetiske styrker hele byen. Administrasjon av byen ble, i likhet med resten av Tyskland, delt mellom de offisielle seiersmaktene i fire okkupasjonssoner. De tre vestlige sektorene ble overlevert til amerikanske og britiske styrker i juli 1945. De franske styrkene besatte sin sektor senere. Berlin forble okkupert og delt til gjenforeningen i 1990. USAs, Frankrikes og Storbritannias soner (sektorer) ble kalt Vest-Berlin. Den sovjetiske okkupasjonssonen ble kalt Øst-Berlin og senere utropt til hovedstad i DDR, noe som likevel ikke var anerkjent i vest.
Berlin ble i utgangspunktet administrert i fellesskap av Det allierte kontrollrådet og de fire okkupasjonsmaktene hadde ansvar for hver sin sektor av byen. De tre vestlige okkupasjonsmaktene regnet ikke Berlin som del av den sovjetisk okkupasjonssonen. Et alliert organ (kommandantura) sammensatt av kommandanter for de fire sektorene skulle sammen lede administrasjonen av Berlin. Fra 7. juli 1945 gikk formannskapet i kommandanturaen på omgang mellom de fire etter en 15 dagers turnus. Innenfor de 15 dagene var formannen øverste militære sjef for Berlin
Generalene Sjukov, Weeks og Clay ble 29. juni 1945 enige om at vestmaktene skulle bruke visse veier, jernbaner og luftkorridorer gjennom den sovjetiske sonen til Berlin. Det ble ikke utarbeidet noen protokoll fra møtet. Avtalen innebar at flytrafikken skulle foregå uten kontroll fra sovjetisk side, mens landtrafikken kunne kontrolleres av sovjetiske myndigheter.
Etter 1949 anså Sovjetunionen Tyskland som delt i to suveren stater. Sovjetunionen respekterte samtidig avtalen med vestmaktene om at Berlin var en egen sone administrert av de fire allierte i fellesskap. De tre vestmaktene betraktet ikke Tyskland som delt i to suverene stater og regnet Forbundsrepublikkens regjering som den eneste lovlige tyske regjering. Vestmaktene kunne derfor ikke forholde seg til DDR som en stat med en regjering og holdt i stedet Sovjetunionen ansvarlig for den østlige okkupasjonssonen. Vestmaktene aksepterte heller ikke at Vest-Berlin ble gjort til en delstat (Land) av Vest-Tyskland.
Forbundsdagen vedtok i 1957 at Berlin var republikkens hovedstad (den vesttyske sentralmyndighetene fortsatte å ha sete i Bonn). Den vestlige delen av byen var en demokratisk bystat som i henhold til sin forfatning var en del av Forbundsrepublikken Tyskland. Dette var riktignok ikke akseptert av de vestallierte okkupasjonsmaktene, og Vest-Berlins representanter hadde ingen stemmerett i Forbundsdagen eller Forbundsrådet. Da vestmaktene i 1955 ga Forbundsrepublikken utenrikspolitisk suverenitet tok de forbehold for Berlins spesielle status. Tilsvarende tok Sovjetunionen forbehold da DDR fikk suverenitet i 1955. Berlins status forble da okkupert som i avtalene fra 1945.
For å hindre at befolkningen flyktet fra DDR, bygget det sovjetisk-innsatte regimet i 1961 en 43 km lang mur, Berlinmuren, som delte byen i to. Muren, som kom til å symbolisere jernteppet og delingen av Europa, ble voktet med minefelt, piggtråd og soldater med hunder.
Som svar på byggingen av muren holdt USAs president John F. Kennedy i 1963 sin berømte Ich bin ein Berliner-tale foran Vest-Berlins rådhus, Rathaus Schöneberg.
Gjenforening
Natten mellom 9. og 10. november 1989 falt muren, og året etter ble Tyskland – og Berlin – gjenforent. Det gjenforente Berlin ble faktisk hovedstad i et gjenforent Tyskland den 20. juni 1991 (formelt var byen hele tiden hovedstad). Det var fra noen hold litt ubehag mot flyttingen også fordi Berlin med de nye tyske grenser lå enda mer geografisk usentralt i landet enn noensinne – alle tyske byer av noen størrelse ligger langt syd eller vest for Berlin. Men historien og tidligere beslutninger fikk råde. Mange departementer og en stor del av statsbyråkratiet flyttet til Berlin i 1999, men som et kompromiss ble en del værende igjen i Bonn. Fra 1990 har det foregått en omfattende byggeaktivitet i byen.
Nasjonalitet og etnisitet
Berlin har en befolkning på knapt 3,7 millioner (2020). Frem til midten av 1600-tallet var Berlin bare sparsomt befolket. Takket være kurfyrst Fredrik Vilhelm av Brandenburgs immigrasjonspolitikk økte befolkningen fra omkring 6,000 i 1648 til 57,000 i 1709. Ettersom det kom mange hugenotter som slo seg ned i byen har mange av innbyggerne i Berlin franske aner. Byen passerte 100,000 innbyggere i 1740 og milliongrensen i 1875.
Ved utvidelsen av bygrensene til Stor-Berlin i 1920 økte befolkningen til omkring 4 millioner. Under annen verdenskrig falt befolkningen på grunn av sivile og militære tap og flukt. Siden har befolkningstallet ligget forholdsvis konstant på mellom 3,1 og 3,5 millioner.
Berlin har alltid tatt imot immigranter. Etter hugenottene på 1600-tallet fulgte på 1800-tallet mange østeuropeere. Etter den andre verdenskrigen kom mange gjestearbeidere fra Sør-Europa, særlig Italia og Tyrkia til Vest-Berlin. En relativt stor innvandring til Øst-Berlin kom fra Vietnam.
Berlin tiltrekker seg mennesker også fra resten av landet som følge av sin kulturelle og politiske betydning. Under den kalde krigen var innbyggerne i Vest-Berlin fritatt for verneplikt, og mange medlemmer av 68-bevegelsen søkte til byen på grunn av dens liberale samfunnsklima.
Bydelen Kreuzberg fikk etterhvert den største tyrkiske befolkning utenfor Tyrkia.
Tysk er det eneste offisielle språket i Berlin. Den stedsegne dialekten i Berlin kalles Berlinisch.
Religion
Av byens 3,4 millioner innbyggere er 60 % konfesjonsløse, 19,3 % protestanter, 9,3 % katolikker, 2,7 % tilhengere av andre kristne konfesjoner, 7,2 % muslimer, 0,3 % jøder, mens 0,6 % tilhører andre religioner (2010).
Berlin er sete for et protestantisk bispedømme, som tilhører Evangelische Kirche Berlin-Brandenburg-schlesische Oberlausitz. Videre er byen sete for et katolsk erkebispedømme, Berlin erkebispedømme. Som reaksjon på tvangsforeningen av den lutherske kirken og den reformerte (kalvinistiske) tradisjonen oppstod på 1800-tallet Selbständige Evangelisch-Lutherische Kirche, også kalt «den gammellutherske kirke». Fra 1800-tallet har også baptister vært representert i Berlin, og er med sine 36 menigheter den største frikirken i hovedstaden. De driver også flere diakonale institusjoner.
Berlins jødiske menighet, som ble grunnlagt i 1671, har ca. 12,000 medlemmer, men antallet personer av jødisk opprinnelse er antakelig større. Byen har 11 synagoger og flere andre jødiske institusjoner, bl.a. to rituelle bad, jødisk sykehus, jødisk museum, jødisk gymnasium og den største jødiske gravlunden i Vest-Europa. Berlin har den raskest voksende jødiske befolkningen i verden utenfor Israel, etter at et stort antall jøder fra de tidligere sovjetrepublikkene har valgt å slå seg ned i byen etter kommunismens sammenbrudd. Se også jødedom i Berlin.
Den islamske menigheten ble grunnlagt i 1922. Moskeen i Wilmersdorf fra 1926 er byens eldste og i dag finnes det 76 moskeer i Berlin.
Det finnes fem buddhistiske templer i byen. Tempelet Das Buddhistische Haus er fra 1924 og regnes som det eldste i Europa.
Føderal politikk
Ved Tysklands gjenforening i 1990 ble det slått fast at Berlin var landets hovedstad. Plasseringen av Forbundsdagen og regjeringen skulle avgjøres fast senere. Blant de institusjoner som etterhvert ble flyttet fra Bonn til Berlin var Forbundspresidentens residens, Forbundsdagen, Forbundsrådet, Forbundskanslerens kontor, utenriksdepartementet og flere andre departementer. Blant de departementer som ble igjen i Bonn var forsvarsdepartementet.
Forbundsrådet møtes i Preußisches Herrenhaus, det gamle prøyssiske overhuset, og Forbundsdagen i Riksdagsbygningen.
Delstatspolitikk
Berlin er en av Tysklands delstater, og har sin egen forfatning, parlament, regjering og høyesterett.
Berlins regjering er Berlins senat. Senatet ledes av en regjerende borgermester og består ellers av inntil åtte senatorer, som tilsvarer ministre i andre delstater. Senatet velges av Berlins parlament, som velges gjennom delstatsvalg hvert femte år.
Myntregale
Myntregale (dansk: møntregale, tysk: Münzregal) betegner staten eller monarkens rettigheter til å slå eller prege mynt.
Berlin
Delstatspolitikk
Franziska Giffey har vært regjerende borgermester siden 2021.
Berlin er, og har alltid vært, en utpreget «rød» by, i den forstand at sosialdemokrater og sosialister her har et tyngdepunkt.
Myntregale
I Danmark-Norge tilhørte denne retten både bisper og utvalgte byer, til den ble opphevet under Christian III og Frederik II.
Berlin
Delstatspolitikk
Staten Berlin har i dag fire seter i det tyske Forbundsrådet.
Våpen og flagg
Berlins våpen er en oppreist sort bjørn. Våpenets herkomst er uklar. Det har vært antatt at det kan være en henspilling på grunnleggeren av Mark Brandenburg, Albrecht «Bjørnen». Våpenmotivet har også vært forklart som en tolkning av byens navn, men det er mindre sannsynlig da navnet mest sannsynlig stammer fra ordet brl, et slavisk ord som betyr myr. Bjørnen kjennes første gang fra et segl fra 1280. Gjennom historien har det forekommet i ulike kombinasjoner med Preussens og Brandenburgs ørner. Først på 1800-tallet ble bjørnen uomstridt som byens våpen fremfor den brandenburgiske ørnen.
Bydelene i Berlin har egne våpen og flagg. Våpnene er særegne for hver enkelt av de tolv distriktene, men de har alle en murkrone der skjoldet med bjørnen inngår. Bydelenes flagg har de respektive våpenskjold i en duk som tilsvarer byflaggets: Et vannrett midtre felt med smalere røde felter langs øvre og nedre kant.
Forvaltning
Ettersom Berlin er en enhetskommune utgjør Berlins tolv bydeler ikke egne kommuner. De er derfor i sterk grad avhengige av senatet og senatsforvaltningen. Hvert bydel (Bezirk) har en bydelsforsamling kalt Bezirksverordnetenversammlung, som igjen velger en bydelsborgermester og fem byråder. Borgermestrene, ledet av den regjerende borgermesteren, utgjør borgermesterrådet, som gir råd til senatet.
Økonomi
Berlins bruttoinnlandsprodukt i 2021 var 163 milliarder €. Over 83 % av bedriftene i Berlin tilhører tjenestesektoren, og hovedvekten ligger på kunnskaps-, teknikk-, design- og servicenæringer (2020). Omkring 800,000 personer, eller 45 % av arbeidsstyrken, jobber i denne tjenestesektoren.
De største virksomhetene
De 10 største virksomheter i Berlin etter antall ansatte i 2020:
Turisme og messer
Berlin hadde i 2010 ca. 9 millioner besøkende, og det ble registrert ca. 20,8 millioner overnattinger. I 2017 var de tilsvarende tallene økt til ca. 13,0 millioner besøkende og ca. 31,2 millioner overnattinger.
Berlin er kjent for flere viktige messer, f.eks. Grüne Woche, InnoTrans, ILA Berlin, Fruit Logistica, Venus Berlin, Berlin Fashion Week, ITB Berlín og IFA. Estrel Berlin er et viktig sted for møter i næringslivet i Berlin.
Medier
Berlin er sete for et stort antall mediebedrifter, deriblant de offentlige kringkastingsselskapene RBB, Deutsche Welle og Deutschlandradio, og private fjernsynsstasjoner som MTV Germany, Welt og TV.Berlin. Det finnes også et stort antall private radiokanaler. De store nasjonale fjernsynsstasjonene ARD, ZDF,Sat.1 og RTL har også egne redaksjoner i Berlin.
I Berlin utkommer dagsavisene Berliner Zeitung, Berliner Morgenpost og Der Tagesspiegel, samt aviser av nasjonal betydning som Bild-Zeitung, Die Welt, die tageszeitung, B.Z..
Forlagene Verlag Walter de Gruyter og Axel Springer SE har hovedkontor i Berlin.
Teatre, operahus, orkestre, kor og film
Byens tre operahus er Staatsoper Unter den Linden, Deutsche Oper og Komische Oper.
Berlin har flere verdensberømte symfoniorkestre, deriblant Berliner Philharmoniker, Staatskapelle Berlin (Daniel Barenboim), Konzerthausorchester Berlin, Deutsches Symphonie-Orchester Berlin og Rundfunk-Sinfonieorchester Berlin.
Profesjonelle kor er Rundfunkchor Berlin og RIAS Kammerchor.
Orkestrene og korene samarbeider ofte om konserter i blant annet Konzerthaus Berlin og Berliner Philharmonie.
Museer
Berlin er verdensberømt for sine 160 museer. Byens største museumskompleks ligger på Museumsinsel, «Museumsøya», på en øy i Spreekanalen i sentrum av byen. Museumsinsel ble anlagt fra 1841 av kong Fredrik Vilhelm III av Preussen. Den omfatter bl.a. Altes Museum i Lustgarten, Neues Museum, Alte Nationalgalerie, Bodemuseum og Pergamonmuseum som hovedsakelig viser samlinger fra antikken. Museumsinsel ble i 1999 oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv.
Kulturforum er sentrum for gallerier og museer vest i byen. Her finnes blant annet Gemäldegalerie og Neue Nationalgalerie. Deutsches Historisches Museum i Berlins tøyhus i Unter den Linden viser 2,000 års tysk historie. Jüdisches Museum Berlin viser et like langt tidsrom med tysk-jødisk historie. Jagdschloss Grunewald inneholder en malerisamling fra det 15. til det 19. århundre. I Dahlem finnes det en rekke etnologiske museer. I Lichtenberg ligger Stasimuseet. Arkitekturmuseet Bauhaus-Archiv omhandler den modernistiske arkitektur fra 1900-tallet, og som i seks tilfeller i Berlin, er gitt status av verdensarv (Modernistiske boligområder i Berlin).
Et nasjonalt minnesmerke over Berlinmuren finnes i Bernauerstrasse. Murmuseet ved «Haus am Checkpoint Charlie» tar også for seg Berlinmurens historie.
En sentral institusjon i Berlins museumsverden er Stiftung Preußischer Kulturbesitz, en av verdens største kulturstiftelser. Den eier størstedelen av de offentlige museene. En annen viktig stiftelse er Stiftung Preußische Schlösser und Gärten Berlin-Brandenburg, som forvalter prøyssiske slott og parker.
Berlins bymuseum er en stiftelse som eier og driver flere tradisjonsrike museer som viser Berlins historie, bl.a. Märkisches Museum, grunnlagt 1874.
Bygninger
Brandenburger Tor (Brandenburg-porten) ble bygget av Carl Gotthard Langhans mellom 1788 og 1791, og er Berlins vartegn. Den er inspirert av propyleene på Akropolis, og er kronet med en kvadriga med seiersgudinnen Victoria, utført av Johann Gottfried Schadow. Porten var den vestlige enden av gaten Unter den Linden, som fører til Museumsinsel i Spree og Berliner Dom. Under den kalde krigen lå Brandenburger Tor på grensen mellom Vest-Berlin og Øst-Berlin.
I samme område ligger Staatsoper Unter den Linden, bygget i rokokkostil i 1743, det prøyssiske statsbiblioteket, bygget 1774–1780, det barokke tøyhuset i Berlin, bygget 1695–1706 etter planer av Andreas Schlüter, og den katolske kirkes hovedkirke i Berlin, Sankt Hedwigkatedralen, bygget 1747–1773. Französischer Dom på Gendarmenmarkt var på 1600-tallet midtpunktet i det franske kvartalet. Humboldt-Universität zu Berlin ligger også ved Unter den Linden.
En kjent handlepromenade i Berlin er Kurfürstendamm med mange hoteller, forretninger og restauranter. Den ødelagte Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche markerer boulevardens østlige ende. Kirkens tårnruin er bevart, og det er bygget en ny kirke ved siden av.
Videre østover går Kurfürstendamm over i Tauentzienstraße, med KaDeWe, Europas største varehus og kjent for sitt eksklusive utvalg. Her ligger også Europa-Center, bygget mellom 1963 og 1965. Bygningen med 22 etasjer inneholder en rekke forretninger, restauranter, kontorer og en utsiktsplattform. I nordøstlig retning ligger Berlins største park, Tiergarten.
I nærheten av Brandenburger Tor ligger Riksdagsbygningen, Forbundskanslerens kontor og den tyske presidentens residens, Schloss Bellevue.
Oranienburger Straße var før annen verdenskrig sentrum i det jødiske kvartalet, og omfatter bl.a. den kjente Neue Synagoge bygget 1866 Kunsthaus Tacheles. Rykestrasse synagoge i Prenzlauer Berg er Tysklands største. Blant de mest kjente jødiske gravlunder er gravlunden i Mitte med blant andre Moses Mendelssohns grav, og gravlunden i Weissensee, den arealmessig største i Europa.
Øst for Spreeinsel ligger Alexanderplatz, med tallrike forretninger og restauranter. I umiddelbar nærhet ligger Fernsehturm, med 368 meter Tysklands høyeste bygning. Der ligger også den gotiske Marienkirche og Rotes Rathaus, sete for byregjeringen i Berlin. To statuer, en mannlig og en kvinnelig, med blikket rettet mot rådhusinngangen, skal minne om alle ruinene etter krigen.
I den østlige delen av Berlins sentrum er også den gamle bydelen Prenzlauer Berg spesielt severdig. Det samme gjelder forretningsgatene Schönhauser Allee og Kastanienallee.
DDRs tidligere parlament, Palast der Republik, som sto på Spreeinsel ved siden av Museumsinsel, er revet og på tomten skal gjenoppføres Berliner Stadtschloss, Berlins byslott. Slottet var vinterresidens for Brandenburgs, Preussens og Tysklands herskere. Det er planer om å bruke slottet som museum, i utvidelsen av Museumsinsel.
I Charlottenburg-Wilmersdorf ligger Olympiastadion, bygget for de olympiske sommerlekene i 1936. I nærheten ligger også Funkturm (kringkastingstårnet), bygget 1924–1926 i forbindelse med den internasjonale kringkastingsutstillingen.
Berlin har en rekke slott, deriblant Schloss Charlottenburg, et barokk representasjonsslott for Hohenzollerne bygget fra 1695, med en betydelig malerisamling. Andre slott omfatter Zitadelle Spandau, Schloss Schönhausen og det klassisistiske Schloss Tegel, bolig for naturforskeren og geografen Alexander von Humboldt.
I bydelen Steglitz-Zehlendorf og i nabobyen Potsdam, finnes en rekke slott og parker som fra 1990 er oppført på UNESCOs liste over verdensarven under tittelen Slott og parker i Potsdam og Berlin.
Fem store boligområder oppført i funksjonalistisk stil av arkitekter fra Bauhausskolen, ble i 2008 som det foreløpig siste anlegg i Berlin, oppført på UNESCOs verdensarvliste under overskriften Modernistiske boligområder i Berlin.
Parkområder
Berlin har skoger i både vest og sørøst, og flere store parkområder inne i byen. Også fordi det står trær ved veldig mange av byens gater regnes Berlin som en meget «grønn by».
De over 2,500 park- og grøntområdene i byen utgjør et areal på over 5,500 hektar og gir store muligheter til fritid og rekreasjon.
I sentrum av byen ligger Großer Tiergarten. Det er den eldste, største og mest betydningsfulle park i Berlin. Parkens historie går over 500 år tilbake i tid, og den har et areal på 210 hektar. Opprinnelig var den et skogsområde utenfor byporten, brukt av Brandenburgs adelige som jakt- og utfluktsområde. Etterhvert som byen vokste ble Tiergarten gradvis omgitt av bybebyggelse. i dag strekker parken seg fra Bahnhof Zoo til Brandenburger Tor og ligger i umiddelbar nærhet av det føderale parlaments- og regjeringskvartalet. Noen store gater krysser parken, bl.a. Straße des 17. Juni. Gatene møtes ved Großer Stern, hvor Seierssøylen har stått siden 1939. Parken er utformet som naturlignende parklandskap, med store grøntarealer krysset av små bekker, tregrupper, småsjøer og tallrike broer og alleer.
Ved siden av Tiergarten er Treptower Park i sydøst en av byens viktigste parker. Den ble anlagt mellom 1876 og 1882, og ligger ved elven Spree.
I sørvest ligger Botanischer Garten Berlin, som ved siden av sin vitenskapelige funksjon også blir brukt som utfluktssted. Den botaniske haven ble opprettet i 1697 der hvor dagens Kleistpark i Schöneberg ligger, og i 1897 ble dagens hageområde i Dahlem bygget ut. Med et areal på 43 hektar og omkring 22,000 forskjellige plantearter er det den tredje største botaniske have i verden. Den har også verdens største veksthus.
Berlin har også to zoologiske hager: Zoologischer Garten Berlin og Tierpark Berlin. Zoologischer Garten ble åpnet i 1844 i Tiergarten, og er Tysklands eldste zoo og den zoologiske hage med flest arter i verden. Den omfatter også Aquarium Berlin. Tierpark Berlin er Europas største landskapsdyrepark.
En rekke andre parkanlegg preger også Berlin: Ved siden av slottshavene i Charlottenburg, Glienicke og på Pfaueninsel, hvorav de to siste hører til UNESCOs verdensarvliste, omfatter byens parker bl.a. anlegg som Lustgarten, Viktoriapark, Rudolph-Wilde-Park og Schillerpark, men også de tallrike folkeparkene. I sør ligger Britzer Garten, hvor den føderale park-, og hageutstillingen Bundesgartenschau fant sted i 1985. Marzahnparken øst i byen med hager fra mange deler av verden, ble etablert mens byen var delt, men er siden revitalisert og utbygget. Nyere parker omfatter Mauerpark i den tidligere dødsstripen ved Berlinmuren, Südgelände naturpark, Park Görlitzer Bahnhof og Spreebogenpark i nærheten av Hauptbahnhof og regjerings- og parlamentskvartalet.
Natteliv og festivaler
Berlin har et av de mest mangfoldige og aktive uteliv i Europa. Etter murens fall ble mange bygninger i Mitte renovert, og mange tomme bygninger i den østlige delen ble tatt i bruk av ungdommer, hvor det oppstod sub- og motkulturscener. Kjente nattklubber omfatter Kunsthaus Tacheles, teknoklubbene Tresor, Watergate, E-Werk, Kitkatclub og Berghain.
Det gamle Vest-Berlin har også flere kjente nattklubber, bl.a. SO36 i Kreuzberg. SOUND, som fra 1971 til 1988 lå i Tiergarten og i dag ligger i Charlottenburg, ble beryktet i slutten av 1970-årene for bruken av illegale rusmidler, som beskrevet i boken Wir Kinder vom Bahnhof Zoo. Linientreu, i nærheten av Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche, har siden 1990-årene blitt kjent for teknomusikk. Diskoteket LaBelle ble mål for et terrorangrep i 1986.
Sport
Det finnes tallrike sportsklubber i Berlin. De fleste er aktive innen breddesport, men flere driver også med profesjonell sport.
Berlin er hjemby for Hertha BSC, et fotballag i Bundesliga, og 1. FC Union Berlin, og for ALBA Berlin, et basketballag, som vant det nasjonale mesterskapet alle år fra 1997 til 2003.
Berlin var tildelt olympiske sommerleker for 1916, men lekene ble avlyst på grunn av den første verdenskrigen. Byen arrangerte imidlertid sommerlekene i 1936. Olympiaparken i Westend er et resultat av forberedelsene til begge disse to olympiske lekene. I 2006 ble finalen i verdensmesterskapet i fotball spilt på Olympiastadion, som før mesterskapet var blitt fullstendig renovert. Berlin Marathon og friidrettsstevnet ISTAF finner årlig sted i byen. Da Berlin forsøkte å få OL i 2000, ble mange sportsanlegg bygget eller renovert.
Blant de største idrettsarenaer i Berlin er Olympiastadion med 74,200 plasser, Friedrich Ludwig Jahn Sportpark med 19,000 plasser, Stadion An der Alten Försterei med 18,300 plasser, Mercedes-Benz Arena med 17,000 plasser, samt Velodromen, Max Schmelinghallen og Mommsenstadion, hver med en kapasitet på ca. 12,000 tilskuere.
Transport
Som en av de største byer i Europa utviklet Berlin allerede fra slutten av 1800-tallet et komplekst transportsystem. Under den kalde krigen ble Vest-Berlin adskilt fra omkringliggende områder, og måtte bygge ut sin egen infrastruktur. I DDR ble det bygget jernbaner og motorveier som gikk rundt den vestlige delen av byen. Gjenforeningen har ført til en reintegrering av byens transportsystem.