cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bakterier
Yttermembran til Gram-negative
Utenom peptidoglycan består Gram-negative celler et lag utenfor som består av lipopolysakkarid. Dette laget er et effektivt bilag, men består ikke utelukkende av fosforlipider, som den cytoplasmatiske membranen gjør. I stedet er den oppbygd av polysakkarider og proteiner. Lipid og polysakkaridet er inngående lenket i det ytre laget til den ytre membran, ved å danne spesifikke lipopolysakkaridstrukturer. På grunn av tilstedeværelsen av lipopolysakkarid, blir dette laget kalt for lipopolysakkarid laget, eller LPS. Et annet utbredt begrep er «den ytre membran».
Intracellulær struktur
Bakteriecellene er omgitt av en lipid membran, eller cellemembran som omringer innholdet av cellen og fungerer som en barriere. Næringsstoffer og andre stoffer som er viktige for cellen kan gå igjennom og på samme måte kan avfallsstoffer og andre celleprodukter gå ut. Ettersom bakterier er prokaryoter har de ikke membran-bundete organeller i cytoplasma og inneholder bare noen få intracellulære strukturer. Bakterier mangler mitokondrier, cellekjerne, kloroplast og andre organeller som eukaryotiske celler har, som for eksempel endoplasmatisk retikulum, og golgiapparatet.
Mange viktige biokjemiske reaksjoner, slik som energiutvikling, skjer ved at konsentrasjonen stiger tvers over membranen og lager en potensialforandring som et batteri.
DNA er ikke organisert i en cellekjerne, men cellen har i stedet et enkelt, ringformet kromosom. Ofte finner man i tillegg såkalte plasmider, dvs. DNA som ikke er organisert i kromosomer. Som alle levende organismer inneholder bakterier ribosomer for produksjon av proteiner, men strukturen til bakterie ribosomene er forskjellig fra eukaryotiske- og archaea celler.
Endosporer
Bestemte typer bakterier produserer i dårlige tider spesielle strukturer som kalles endosporer (endo: inne) i cellene (se bilde til høyre). Prosessen kalles sporulation. Sporer er celler som er veldig resistent mot varme. De er også resistente ovenfor sterke kjemikalier. I jord er det rikelig med bakterier som danner sporer, og en hvilken som helst jordprøve vil inneholde endosporer. Slektene staver/bacillus og Clostridium er de best studerte artene som danner sporer.
Strukturen til sporene er overveldende forskjellig fra selve cellen. Denne er mye mer kompleks i det at de har flere lag som man ikke finner i cellen. En kjemisk substans som er karakteristisk for endosporer er dipicolinsyre som ligger i "kjernen" av sporen. Dette finnes ikke i bakteriecellene. Dette stoffet har blitt funnet i alle endosporene som har blitt undersøkt. Sporene har også en høy konsentrasjon av kalsium ioner som er kombinert med dipicolinsyren. Denne kalsium-dipicolinsyren står for omtrent 10 % av tørrvekten til sporene.
Metabolisme
Til forskjell fra høyere organismer, har bakterier en stor variasjon av metabolismer. En nøkkelfunksjon til cellene er deres mulighet til å omsette kjemiske reaksjoner og organisere molekyler til spesifikke strukturer. Bakteriene er fleksible ved at de kan skifte metabolisme avhengig av omgivelsene. Hovedproduktet av dette er vekst (replikasjon). Før dette kan skje må en rekke kjemiske reaksjoner i gang som samlet blir kalt for metabolisme. Metaboliske reaksjoner er enten energifrigivende (katabolisk reaksjon) eller energikrevende (anabolisk reaksjon).
Cellene består hovedsakelig av makromolekyler (som igjen består av monomerer) og vann. Cellenes oppgave er å skaffe disse næringsstoffene til å lage monomerer. Forskjellige organismer trenger forskjellige sett med næringsstoffer og de får disse molekylene i en eller annen form. Ikke alle næringsstoffene trengs i lik grad, de som trengs i størst skala blir kalt «makronæringsstoffer» og de i minst skala «mikronæringsstoffer».
Mange prokaryoter trenger organiske komponenter som deres kilde til karbon. Studier viser at bakteriene kan benytte ulike typer organiske molekyler som kilde til nytt cellemateriale. Aminosyrer, fettsyrer, organiske syrer, sukker, nitrogen baser, aromatiske komponenter og et uendelig hav av andre molekyler som blir brukt som næringsstoff av ulike bakterier. Noen typer bakterier er autostrofer som betyr at de klarer å bygge organiske komponenter fra karbondioksid (CO2). Energien får de fra enten lys eller uorganiske molekyler. Karbon er det viktigste grunnstoffet til bakterier, og en typisk bakteriecelle består av om lag 50 % karbon (tørrvekt).
Etter karbon er nitrogen det viktigste næringsstoffet for bakterier. En typisk bakteriecelle består av ca. 12 % nitrogen (tørrvekt). Nitrogen er et viktig element i proteiner, nukleinsyrer og en rekke andre komponenter i cellen. Grunnstoffet finnes i både organisk og uorganisk form i naturen. Hovedmassen av nitrogen finnes i uorganisk form som ammoniakk, nitrat eller nitrogengass. De fleste bakteriene klarer å nære seg av ammoniakk alene, men mange andre kan også bruke nitrat. En spesiell type nitrogenfikserende bakterier kan livnære seg på nitrogengass.
Fosfor forekommer i naturen i form av organisk- og uorganiske forbindelser. Dette grunnstoffet er viktig ved syntetisering av nukleinsyre og fosforlipider. Svovel er viktig for strukturelle roller i aminosyrene cystein og metionin. Det blir også brukt i forskjellige vitaminer og koenzym A. Hovedsakelig får cellene svovel fra sulfat (SO42-) og sulfid (HS-). Kalium er nødvendig for alle typer organismer. En stor variasjon av enzymer og spesielt de som deltar i proteinsyntesen trenger kalium. Magnesium fungerer som en stabilisator for ribosomer, cellemembran og nukleinsyrer. Det er og nødvendig for aktiviteten til enzymer. Kalsium er ikke et nødvendig næringsstoff for celler, men spiller en viktig rolle i varmestabilisering i endosporer.
Vekst og reproduksjon
Bakteriecellene har evnen til å kopiere seg selv. Ved denne syntetiseringen skjer det rundt 2000 forskjellige kjemiske reaksjoner av ulike slag. Noen av reaksjonene involverer transport av energi. Andre av disse reaksjonene er omforming av energi og andre involverer biosyntetisering av små molekyler (byggesteiner for makromolekyler). Før cellen kan dele seg må nytt DNA syntetiseres, etter dette må andre cellekomponenter som cytoplasmatisk membran, flageller, ribosomer etc. lages.
I de fleste prokaryoter fortsetter veksten av en individuell celle til to nye celler har blitt dannet. Denne prosessen kalles binær fisjon (binær fordi én celle blir til to). I en vekstkultur av stavformede bakterier, som for eksempel Escherichia coli vokser staven til det dobbelte av sin egen lengde. Etter dette deler den seg til to datterceller. Denne prosessen blir kalt for septum og skjer ved at den cytoplasmatiske membranen blir dratt innover til midten i cellen slik at den deles i to. Under vektsyklusen øker alle cellekomponentene slik at dattercellene får egne sett av kromosomer, makromolekyler, monomerer og uorganiske ioner for å kunne leve selvstendig.
Tiden det tar før en celle deler seg er høyst variabel og avhenger av en rekke forhold, både næringsstoffer, temperatur og genetiske faktorer. Når E.coli har gunstige forhold klarer den å dele seg på ca. 20 minutter, noen få bakterier klarer å dele seg raskere enn dette, men de fleste deler seg saktere.
Ftps proteiner påvirker hverandre til å danne et deleapparat som kalles divisome. Dannelsen av divisomet begynner med å sette fast molekyler av FtsZ i en ring rundt cellesylinderen i midten av cellen. Her blir cellen delt i to. FtsZ molekylene polymerer og danner en intakt ring og ringen blir festet av andre fts proteiner. DNA replikasjon skjer før FtsZ ringen blir dannet og fungerer som et signal for dannelse av denne ringen.
Fordelen av å være liten
Små celler har bedre tilgang til næringsstoffer enn store. Det ser vi ved at alle næringsstoffer cellen trenger må transporteres gjennom cellemembranen. Arealet av denne er proporsjonal med kvadratet av cellens diameter. Samtidig er cellens behov for næringsstoffer bestemt av volumet til cellen, som er proporsjonalt med diameteren i tredje potens. Forholdet mellom overflaten og volumet er altså omvendt proporsjonalt med cellens diameter.
Genetikk
De fleste bakteriene har bare ett kromosom, som er sirkulært, dvs at DNAet ligger i en lukket sløyfe istedenfor en åpen «lineær» streng som hos mennesket. Dette varierer i størrelse fra 160 000 basepar i bakterien Candidatus Carsonella ruddii, til 12 200 000 basepar i Sorangium cellulosum. Noen bakterier, som Borrelia bakterien Borrelia burgdorferi, som er årsaken til borreliose (lyme sykdom), inneholder ett lineært kromosom. Bakterier kan også inneholde plasmider, dette er små ekstra-kromosome DNA som kan replikere seg uavhengig av resten av DNAet i cellen. Det er kjent at disse kan overføres mellom bakterier i såkalt horisontal genoverføring. Hvis plasmidene inneholder gener for for eksempel antibiotikaresistens, er det en fare for at disse genene kan spres til andre arter av bakterier. Andre typer av bakteriell DNA er integrerte virus (bakteriefager). Mange typer av bakteriefager finnes, noen enkle smitter og ødelegger bakterien, mens andre infiserer bakteriens kromosom. En bakteriefag kan inneholde gener som kan tilføres til en bakteries fenotype. Et eksempel er evolusjonen til Escherichia coli O157:H7 og Clostridium botulinum. Giftgenene hos disse stammer fra en integrert bakteriefage som gjorde en ufarlig forfader-bakterie til en dødelig en.
Bakterier har ikke noe kjønn, de arver identiske kopier av sine foreldres gener (dvs. de er klonet). Likevel kan bakterier ha en evolusjon, gjennom naturlig utvalg og mutasjoner, samt horisontal genoverføring. Mutasjoner varierer fra art til art og til og med fra kloner innenfor en enkelt art av bakteriene. Mutasjoner kommer enten av tilfeldig forandringer i DNAet ved deling eller «stress-styrt mutasjon», hvor genene er innblandet i en særskilt vekst-begrensning som øker sjansene for mutasjoner.
Overføring av DNA mellom bakterier kan skje på tre ulike måter. Først, kan bakterier ta opp gener fra miljøet rundt, i en prosess som kalles transformation (norsk: omforming). Gener kan også bli overført ved hjelp av virus, såkalt transduction og når integreringen av en bakteriefag introduserer fremmed DNA til kromosomene. Den tredje og siste måten er genoverføring ved bakteriell konjugasjon, hvor DNA blir overført med direkte kontakt. Denne genoverføringen fra en bakterie eller fra miljøet rundt blir kalt for horisontal genoverføring og kan være vanlig under naturlige omstendigheter.
Bevegelse
Mange prokaryotiske celler kan bevege seg. Dette gjøres ved hjelp av en spesiell struktur i eller utenfor cellen. Bestemte celler kan bevege seg på faste overflater ved gliding og bestemte vannlevende mikroorganismer kan bevege seg i vann ved hjelp av gass-blærer. Den vanligste måten å bevege seg på er ved hjelp av flageller. Bevegelse gjør at cellen kan nå andre regioner i miljøet sitt. I kampen for å overleve er dette viktig ved at bakterien kan forflytte seg til et nytt område med nye ressurser og muligheter. Bakteriene beveger seg ved at motoren til flagellen roterer og kan nå flere 100 Hz, slik at bakteriecellene kan bevege seg flere kroppslengder per sekund. Dette er en ressurskrevende prosess.
Bakterieflageller
Flageller er arrangert forskjellig avhengig av type bakterie. I polar flagellisjon er flageller bundet til en eller begge endelsene (bilde: figur A og C) til bakterien. Av og til kan flagellene bli arrangert som en «gruppe» på enden til cellen (bilde: figur B), dette kalles lofotrikk (lopho betyr «gruppe», thrix «hår»). Peritrikk flagellisjon (peri betyr «rundt») er flagellene festet forskjellige steder rundt bakterien (bilde: figur D). Type flagell brukes i klassifikasjonen av bakterier.
Flagellstruktur
Bakterieflagellene er en av de mest komplekse organellene i bakterien. Prosessen av transkripsjon og montering er ikke fullstendig forstått.
Flagellen er ikke rett, men spiralformet. Når de ligger flatt vises en konstant avstand fra omkringliggende kurver som kalles bølgelengde. Denne bølgelengden er konstant for en bestemt organisme. Fiberet i flagellen består av subenheter av et protein kalt for flagellin. Basisstrukturen til flagellene varierer lite fra de ulike typene av bakterier.
Fundamentet er forskjellig fra fiberet i flagellen. Det er et bredere område på fundamentet som kalles «kroken». Kroken består av et enkelt protein og funksjonen er å koble sammen «motoren» til fiberet. Motoren er festet til den cytoplasmatiske membran og celleveggen, motoren består av en liten sentral stang som passerer gjennom et system av ringer. I Gram-negative bakterier er en ytre ring forankret i lipopolysakkaridlaget og en annen i peptidoglycanlaget av celleveggen. En annen ring er og lokalisert inne i det cytoplasmatiske membranen. Gram-positive bakterier (som mangler lipopolysakkaridlaget) inneholder bare et par ringer som er festet i den cytoplasmatiske membranen. Der hvor disse ringene omkranser den indre ringen er et par av proteiner som kalles Mot. Disse proteinene fungerer som vridningsmoment for motoren og gjør at fiberet roterer. Et siste protein som kalles Fli virker som en avbryter og reverserer rotasjonen av flagellen fra intracelluare signaler.
Flageller fra en unik gruppe av bakterier, spirochaetes, er funnet mellom to membraner i det periplasmiske rommet.
Samspill med andre organismer
Til tross for sin tilsynelatende enkelhet kan bakterier ha komplekse samspill med andre organismer. Denne symbiotiske foreningen kan bli delt inn i parasittisme, mutualisme og kommensialisme På grunn av deres lille størrelse, lever bakteriene på samme måte på dyr og planter som på hvilken som helst overflate. Likevel kan deres vekst påvirkes av varme og svette. Store populasjoner av disse organismene på mennesker forårsaker svettelukt.
Mutualisme
I den delen av jordsmonnet som kalles rhizosfæren, (en sone i jordvolumet som blir påvirket av planterotens tilstedeværelse) holder det til nitrogen-fikserende bakterier som konverterer nitrogen til nitrogenholdige komponenter. Dette tilfører mange planter en lett absorberbar form av nitrogen som de ikke klarer å lage selv. Mange andre bakterier lever i symbiose med mennesket og andre organismer. For eksempel lever over 1 000 bakteriearter i normalfloraen i tarmen og kan bidra til immunitet, syntetisering av vitaminer som folsyre, vitamin K og biotin, konvertering av melkeproteiner til melkesyre, og til å gjære komplekse ufordøybare karbohydrater. Tilstedeværelsen av denne normalfloraen forhindrer også vekst av potensielle patogene bakterier (hovedsakelig gjennom «å ta opp plass» i vevet) og disse gunstige bakteriene blir solgt som probiotika, kosttilskudd av bakterier.
Patogener
Hvis en bakterie har et parasittisk samspill med andre organismer, klassifiseres de som patogener. Patogene bakterier er en stor årsak til menneskedød og sykdom og forårsaker infeksjoner slik som tetanus, tyfoidfeber, difteri, syfilis, kolera, matforgiftning, spedalskhet og tuberkulose. En patogenisk årsak til en kjent sykdom kan bli oppdaget mange år etter kontaminering av bakterien, et eksempel på en slik hendelse er Helicobacter pylori og magesår. Sykdommer forårsaket av bakterier er også viktig innen jordbruk med bakterier som årsak av pærebrann, wilt (en sykdom som får planter til å visne), bladflekksyke, og Johnes sykdom, brystkjertel infeksjon, salmonella og miltbrann i husholdningsdyr.
Hver art av patogener har sin egen karakteristikke spektrum av interaksjoner hos sin vert. Noen organismer, som Staphylococcus eller Streptococcus, kan gi årsak til hudinfeksjoner, lungebetennelse, hjernehinnebetennelse (meningitt) og blodforgiftning, en systematisk inflammatorisk respons som forårsaker sjokk, feber og en massiv vasodilatasjon og død. Likevel er disse organismene en del av normalfloraen og lever vanligvis på huden eller i nesen uten å gi årsak til sykdom. Andre organismer forårsaker alltid sykdommer hos mennesket, slik som Rickettsia, som infiserer cellen og kan kun vokse og reprodusere seg innen celler hos andre organismer. En art av Rickettsia forårsaker tyfoidfeber, mens andre er årsak til flekkfeber (eng, «Rocky Mountain spotted fever»). Klamydia, en annen rekke som infiserer andre celler, inneholder arter som er årsak til lungebetennelse, urinveisinfeksjon og kan være en årsak til koronar hjertesykdom. Noen bakterier som Pseudomonas aeruginosa, Burkholderia cenocepacia, og Mycobacterium avium er opportunistiske patogener, som betyr at de forårsaker sykdom kun når immunforsvaret er svekket eller ved cystisk fibrose.
Bakterier i industri
Bakterier, ofte Lactobacillus i kombinasjon med mugg- og gjærsopp har blitt brukt i over tusen år til fremstilling av gjæret mat som ost, soyasaus, surkål, eddik og yoghurt. Bakterier blir brukt til å bryte ned avfall på grunn av deres ferdighet til å bryte ned en stor variasjon av organisk materiale. Bakteriene har også den muligheten at de kan bryte ned hydrokarboner i petroleumsprodukter og blir ofte benyttet til å rydde opp i oljesøl. Kunstgjødsel ble brukt på strender i Prince William-sundet i et forsøk på å påskynde vekst av en naturlig voksende bakterie etter det beryktede Exxon Valdez-oljesølet i 1989. Dette var effektivt på de strendene som ikke var for tilsølet med olje. Bakterier blir også brukt til å bryte ned andre farlige kjemikalier. De er også viktig innen kjemisk industri i produksjon av rene kjemikalier som blir brukt innen legemidler eller kjemikalier brukt i landbruket.
Ofte blir bakterier benyttet i pesticid i biologisk kontroll av skadedyr. Bacillus thuringiensis (også kalt BT) er mest vanlig, som er en Gram-positive bakterie som er vanlig i jord. Delarterr av denne bakterien blir brukt som et sommerfugl-spesifiskt insektmiddel under forskjellige varemerker som for eksempel Dipel og Thuricide. På grunn av deres spesifikke egenskap, er disse pesticidene ikke sett på som skadelig på miljøet og med liten eller ingen effekt på mennesker, dyr eller fordelaktige insekter.
Bakteriene er arbeidshestene i områdene mikrobiologi, genetikk og biokjemi på grunn av deres enkle oppbygning og evnen til å vokse raskt. Ved å lage mutasjoner i bakterienes DNA og ved å undersøke de resulterende fenotyper, kan forskere avgjøre funksjoner av gener, enzymer og metabolske gangstier, og for så å anvende denne kunnskapen på høyere organismer.
Gramfarging
En annen inndeling av bakteriene er mellom grampositive og gramnegative bakterier. Denne baserer seg på en fargeteknikk som kalles gramfarging og som indikerer forskjeller i celleveggens oppbygning. Denne metoden ble oppkalt etter dansken Hans Christian Gram. Gram oppfant metoden i slutten av forrige århundre der han jobbet med å utvikle en prosedyre for å identifisere bakterieinfiserte dyreceller. Gramfarging utføres i flere trinn med forskjellige fargevæsker. Etter prosedyren blir bakteriene enten røde eller blå. Grampositive blir blåfiolette og gramnegative blir røde/rosa.
Sergej Uvarov
Grev Sergej Semionovitsj Uvarov (russisk: Сергей Семёнович Уваров) (født i Moskva, død  i Moskva) var en innflytelsesrik og imperialistisk russisk statsmann.
Uvarov var gjennom giftemål i slekt med den mektige Razumovsky-familien, og var et gudbarn av Katarina den store. Han hadde stor interesse for antikk gresk litteratur og arkeologi, og publiserte en del bøker om dette. Han kjente mange storheter i Europa på denne tiden, blant annet Alexander von Humboldt, Madame de Stael, Goethe og Vasily Zhukovsky.
Under Nikolai I. ble han en av de store pilarene i det reaksjonære regimet. I 1832 ble han utnevnt til viseminister for offentlig utdanning. I 1833 overtok han etter sin far som minister på dette området. Dette var han frem til 1849.
Han ble valgt til æresmedlem i det russiske forskningsakademiet i 1811 og var president her fra 1818 og frem til sin død.
Uvarov var mannen som fant opp formelen "Ortodoksisme, autokrati og populisme", som skulle komme til å bli grunnlaget for hva han tok seg til da han var leder for den offentlige utdanningen. Han forhindret blant annet at ikke-adelige mennesker kunne utdanne seg, og styrket statens kontroll over universiteter og gymnasier.
Til tross for sine reaksjonære mål så var det han som la grunnlaget for et utdanningssystem med høy kvalitet i Russland, og gjeninnførte praksisen med å sende forskere til utlandet.
Kuriosa
Uvarovitt, et svært sjeldent mineral, er oppkalt etter ham
1698 Christophe
1698 Christophe er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Themis. Den ble oppdaget 10. februar 1934 av Eugène Joseph Delporte ved Observatoire Royal de Belgique i Uccle.
Ebrahim Yazdi
Han ble tidlig politisk aktiv og var støttespiller for Irans første demokratisk valgte statsminister, Mohammed Mossadegh, som ble styrtet i et USA-ledet kupp i 1953. Yazdi ble radikalisert av kuppet mot Mossadegh og ble involvert i en undergrunnsbevegelse som tok sikte på å styrte sjahen. Han flyktet fra sjahens regime i 1960 og bosatte seg i Texas i USA, der han gjorde karriere som kreftforsker.
Mens han bodde i eksil ble han en av Khomeinis nære rådgivere. Han ble en av lederne under revolusjonen i 1979 og ble først visestatsminister og deretter utenriksminister i den første regjeringen etter revolusjonen. Yazdi gikk av i protest da USAs ambassade ble inntatt og diplomatene tatt som gisler. Han kjempet mot de geistliges inntog i politiske maktposisjoner og ble derfor utstøtt av regimet. Yazdi ble senere medlem av partiet Irans Frihetsbevegelse og overtok som leder av partiet da Bazargan døde i 1995. Partiet ble undertrykket men tolerert av regimet. Han ble arrestert i 1997, men sluppet fri etter kort tid. Han stilte som stilt som presidentkandidat flere ganger, men ble diskvalifisert av vokterrådet.
Han døde i Izmir, Tyrkia under et behandlingsopphold for bukspyttkjertelkreft.
Flammehav
Flammehav (originaltittel: Backdraft) er en amerikansk actionthriller og kriminalfilm fra 1991 regissert av Ron Howard. Filmen handler om en gruppe brannmenn i Chicago som må hanskes med utspekulert pyroman. Etterforskningen viser seg å bli vanskelig og enkelte i begynner å mistenke at det kan vært noen i deres eget miljø som står bak. Hovedrollene spilles av Kurt Russell, William Baldwin, Robert De Niro og Scott Glenn, mens sentrale biroller spilles av Donald Sutherland, Jennifer Jason Leigh, Rebecca De Mornay, Jason Gedrick og J.T. Walsh. Filmen har et heroisk preg.
Flammehav ble en publikumsuksess og ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne.
I 2019 kom en oppfølger: Backdraft 2. Hovedrollen i denne spilles av Joe Anderson, mens William Baldwin og Donald Sutherland gjentar rollene som Brian McCaffrey og Ronald Bartel. Filmen ble lansert direkte på video og fikk liten oppmerksomhet.
Handling
Som liten gutt opplever Brian å se sin far dø etter å ha reddet en baby ut av et flammehav. Til tross for dette har Brian og hans bror Stephen valgt å bli brannmenn. Brian har et blandet forhold til yrket, ikke minst på grunn av hans sterke barndomsopplevelse, mens broren er steintøff og nesten mer heroisk enn faren. Og denne forskjellen mellom brødrene gir seg utslag i krangel og uenighet, noe som ofte fører til at de tar nevene fatt når argumentene tar slutt. Brødrenes evige krangling stilner imidlertid av når en pyroman er på ferde i byen. Etterhvert begynner sporene å peke mot at det kan være noen i deres eget miljø.
Michael Boogerd
Michael Anthonie Boogerd (født 28. mai 1972 i Haag) er en tidligere profesjonell nederlandsk syklist. Han var profesjonell fra 1994 til og med 2007 da han la opp når sesongen sluttet. I begynnelsen av karrieren regnet man med at han ville bli en stor etappesyklist, men etter hvert etablerte han seg som en spesialist på klassikerne. Hans viktigste seire er Amstel Gold Race og etapperittet Paris-Nice i 1999 og to etapper i Tour de France.
I 1994 underskrev Boogerd sin første kontrakt som profesjonell syklist med WordPerfect-laget som i 1995 skiftet navn og sponsor. Det nye navnet ble Novell. I løpet av de to første årene var resultatene hans beskjedne, noe som forandret seg da han byttet til Rabobanks lag som etterfulgte Novell. Rabobank ønsket å løfte nivået innen nederlandsk landeveissykling og for å nå dette målet ville de gi nederlandske lovende syklister bedre muligheter i større konkurranser.
Boogerd benyttet denne muligheten godt, da han ble sendt til Tour de France vant han den sjette etappen til Aix-les-Bains. Dette greide han ved å gå i brudd sammen med Melchor Mauri i striregn, og å dra i fra ham da Mauri feilberegnet bremsingen i en av de siste svingene. Etter dette utviklet Boogerd seg videre som en spesialist på klassikere og runder. I 1997 og 1998 ble han nederlandsk mester blant de profesjonelle og fikk gode resultat under Tour de France, med en 16.-plass i 1997 og året etter en femteplass. I 1999 vant han Paris-Nice og Amstel Gold Race, der han slo Lance Armstrong i sluttsprinten.
Han gjorde det ikke så godt under Tour de France i 1999 da han endte på 56.-plass. I 2000 sørget et fall for at han brøt rittet, og selv om han vant noen ritt i Italia var året en skuffelse for ham.
I 2001 kom Boogerd sterkt tilbake, i løpet av våren vant han Challenge Mallorca, Brabantse Pijl, etapper i Vuelta a Valencia og Tirreno-Adriatico og totalseier i Semana Catalana. Han tok også revansje i Tour de France der han kom på en tiendeplass totalt. Etter touren vant han den første etappen av Rheinland-Pfalz-Rundfahrt. Under verdensmesterskapet i Lisboa samme år syklet han sammen med Erik Dekker i finalen. Han forsøkte å unngå et sprintoppgjør ved å stikke fra hovedfeltet den siste kilometeren før målstreken, men lyktes ikke.
2002 ble året som Boogerd aldri kom til å glemme. Etter en vår med relativt gode resultat, selv om han ikke vant noen ritt, deltok han for første gang i Giro d'Italia. Denne konkurransen gikk greit nok, og deretter fulgte Tour de France der han først tok en tredjeplass på 13. etappe etter David Millar og David Etxebarria, fulgte den 16. etappen. Dette var "kongeetappen" under denne touren med Galibier, Télégraphe, Madeleine og målstreken på La Plagne. Boogerd stakk fra hovedfeltet tidlig på etappen, til å begynne med sammen med en del andre utbrytere som han etter hvert forlot en for en. Michael Boogerd visste også å trosse angrep fra Carlos Sastre og Lance Armstrong og passerte målstreken i La Plagne som første mann. Senere samme år vant han også den sjette etappen under Ronde van Nederland.
Det neste året, 2003, begynte godt for ham da han vant Brabantse Pijl. Touren gikk mindre godt enn andre år, selv om han endte på en 32.-plass sammenlagt. I 2004 og 2005 lyktes det ikke Boogerd å vinne noen ritt selv om han hadde sterke vårsesonger der han gjentatte ganger tok andreplassen, for eksempel i Amstel Gold Race og Liège-Bastogne-Liège. I disse sesongene var det ingen annen syklist som kom blant de ti beste i flere klassikere enn Boogerd.
I 2006 vant Boogerd igjen en konkurranse da han ble nederlandsk mester ved å slå Sebastian Langeveld. Rabobank-laget gjorde det meget godt under Tour de France, Boogerd presterte godt i klatrepartiene og passerte den ene favoritten etter den andre under rittet i Pyreneene. Slik sikret han en god posisjon for lagets sentrale syklist, Denis Mensjov. Kronen på verket var da Mensjov sprintet inn til etappeseier foran Levi Leipheimer og Floyd Landis. Boogerd endte selv på en 13.-plass sammenlagt.
Den siste gangen Boogerd deltok i Tour de France var i 2007, og han endte da på en tolvteplass. Han avstod sine egne vinnermuligheter (akkurat som i 2006) og opptrådte som hjelperytter til fordel for lagets leder. Fire dager før touren ble avsluttet, lot lagets tekniske direktør Theo de Rooij Boogerds lagkamerat og leder av touren sammenlagt, Michael Rasmussen, bryte fordi han skulle ha løyet om hvor han var før touren startet i juni.
19. april 2007 bekjentgjorde Boogerd at han kom til å legge opp når sesongen sluttet. Planen var at Lombardia rundt skulle bli hans siste offisielle konkurranse, men et fall som resulterte i en kneskade satte en stopper for det. Dette førte til at verdensmesterskapet ble den siste konkurransen han deltok i som profesjonell. Dagen etter Lombardia rundt, 21. oktober, tok han avskjed med sine fans under et sykkelritt som var arrangert for ham på Cauberg.
Flammehav
Økonomi og popularitet
Produksjonskostnadene er estimert til $40 millioner.
Michael Boogerd
Etter at han hadde lagt opp hadde Boogerd planer om å gå inn i en teknisk jobb for Rabobanklaget, noe han skrinla da det viste seg at laget hadde god nok dekning på det området. Boogerd gikk i stedet inn i en jobb innen pr og marketing for lagets sponsor. 13. august 2008 ble det bekjentgjort at han la ned denne funksjonen per omgående.
Doping
15. januar 2008 bekjentgjorde ARD en del av det man antok var en del av kundelisten til en blodbank i Wien. På denne listen mente man at Michael Boogerd var nevnt, og dessuten hans tidligere lagkamerater Rasmussen og Mensjov. Dette ble presentert med antagelsen at disse syklistene skulle ha benyttet seg av bloddoping. ARD trakk beskyldningene tilbake 17. januar, og ba via sportsreporteren Michael Antwerpes om unnskyldning.
Flammehav
Anmelderne
Filmen ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 74 % på Rotten Tomatoes. Både Roger Ebert og Leonard Maltin gav den 3 av 4 stjerner.
Michael Boogerd
Doping
&. mars 2013 tilstod Boogerd i et intervju med den nederlandske TV-stasjonen NOS bruk av EPO, blodoverføringer og kortison i perioden 1997 to 2007.
Flammehav
Anmelderne
VGs anmelder gav den terningkast fire og skrev: «Flammehav er et stykke rendyrket, velsignet ‘no bull’ amerikansk spenningsfilm, med en handling som må ha gitt Hollywoods pyroteknikere hetetokter av glede». Dagbladets anmelder gav den terning tre.
Priser
Den ble nominert til tre Oscar-priser (beste lyd, beste lydeffekter og beste visuelle effekter). Den ble også nominert til en BAFTA og to MTV Movie Award. Den vant en BMI Film Music Award.
Reaksjoner fra brannfaglig hold
Filmen fremkalte reaksjoner hos brannmenn både i USA og Norge. Norsk brannvernforening gikk ut i pressen og mente den var virkelighetsfjern og at den «idylliserte brannhelvete». De mente også at den skapte falsk trygghet og samtidig bidro til å slå bena under seriøst brannarbeid. Under norgespremieren sto brannfolk utenfor kinoene og delte ut brosjyrer hvor det ble advart mot den virkeligheten som filmen skildrer.
Gråhubro
Gråhubro (Nyctaetus lacteus) er en ugle i gruppen Bubo. Selv om den er blitt mer sjelden, er den ikke vurdert som truet art. I Afrika vurderer man gråhubro som en fugl som bringer ulykke. Om et menneske blir angrepet av fuglen, mener man at det vil dø etter kort tid.
Habitat
Gråhubro finnes i Afrika sør for Sahara. Den liker seg langs skogsbekker og elver, sjelden over 2000 meter. De er nattjagere og sitter i høye trær om dagen. De sover lett og våkner svært fort for å forsvare seg mot angrep i dagslys.
Jakt skjer tidlig om kvelden. Voksne gråhubroer jakter på harer, mungoer og mye annet småvilt og er en av få fugler som tar piggsvin. Nær byer kan de også ta rotter og duer.
Levevis
Gråhubro bygger reir i mars-april, i tørketiden i Afrika. Den tar gjerne i bruk hule trær eller et gammelt reir fra en annen fugl. Hunnen legger to egg og ruger i 38 dager. Hannen jakter på mat for begge. Den første ungen som kommer ut av egget, er den som først får mat, og om det ikke er mye mat, blir det bare den som får noe. Om det er rikelig, vil begge ungleungene bli foret. De kan forlate reiret etter ni uker, men mange vil holde seg med foreldrene i opp til tre måneder, helt til september.
Nett
Nett kan referere til:
Refviksanden
Refviksanden ligger i Refvik i Kinn kommune. Den er en naturlig hvit sandstrand dannet av skjellfragmenter og er omtrent 1,5 kilometer lang. På folkemunne kalles den bare Revikja.
Da campingplassen ble driftet av Vågsøy kommune, var det ingen restriksjoner med tanke på parkering. Biler stod parkert der det passet, også på selve sanden. Det hendte at biler ble stående fast i sanden og måtte trekkes/dyttes løs. Det er ikke lenger anledning til å kjøre ut på sanden og det har i stedet blitt opparbeidet rudimentære parkeringsområder som kan avnyttes mot et mindre gebyr i sommersesongen.
I tilknytning til campingplassen finnes kiosk og et sanitæranlegg med dusj og toalett, i tillegg er det etablert tømmestasjon for bobiler.
Refviksanden ble i 1988 kåret til Norges fineste badestrand av Dagbladet. I 2001 fikk den tredjeplassen. Samme året kåret Nitimen og NRK den til den nest fineste. Også i 2010 ble den kåret til Norges fineste badestrand, av nettstedet klikk.nos lesere.
Fylkesvei 3784
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av den tidligere fylkesvei 295 (Aust-Agder) og det meste av den tidligere fylkesvei 57 (Vest-Agder).
Pungrotter
Pungrotter (Didelphidae) er en familie av pungdyr og forekommer i Amerika, ofte i nærheten av mennesker. Pungrotter har en meget primitiv bygning og ingen nære slektninger blant andre pungdyr. De har derfor fått sin egen orden.
De utmerker seg ved at de har det største antallet fortenner (10 oppe og 8 nede) hos nåtidens pattedyr. Til og med hjørnetennene er sterkt utviklede. Kroppen er ganske fast og halen tjener hos flere av artene som et griporgan. Føttene har fem tær og de bakre har motsatt stortå uten klo. Bakbena er ikke forlengede. Pelsen har et enkelt lag som mangler ullhår, og de nakne føttene og halen er dekket av skjell som en form for lett hudpanser mot mekanisk slitasje.
Antallet brystvorter veksler mellom syv og 27. Pungens utseende er ofte ulik, da den hos noen arter er fullstendig utviklet og dyp, er den hos andre fullstendig forsvunnet. Mange unger fødes om gangen. Størrelsen til disse dyrene ligger mellom en katt og en rotte, samt at den utmerker seg ved en litt spesiell nese.
Det er både marklevende, trelevende og halvt vannlevende arter. Stort sett aktive i skumringen og om natten. Pungrotter kan bli mellom fem og ti år.
Eksterne lenker
Didelfimorf Didelphimorphia Zarigueia Didelphimorphia Didelphis Didelphimorphia nov:Didelphimorphia Dydelfokształtne Didelphimorphia Didelphimorphia
Marie Curie
Marie Curie (født Maria Salomea Skłodowska 7. november 1867, død 4. juli 1934), også kjent som Madame Curie eller Marie Skłodowska-Curie, var en polsk kjemiker og fysiker. Selv brukte Marie Skłodowska- Curie begge sine etternavn. Hun var den første kvinnelige nobelprisvinner innen naturvitenskap og den første som fikk nobelprisen to ganger - nobelprisen i fysikk (1903) og nobelprisen i kjemi (1911). Hun var også den første person som mottok nobelprisen innen to vitenskaper.
Hennes prestasjoner inkluderer etableringen av en teori om radioaktivitet (et begrep laget av henne), teknikker for å isolere radioaktive isotoper, og funnet av de to nye grunnstoffene, polonium og radium.
Selv om hun ble en lojal fransk statsborger, mistet hun aldri sin polske identitet. I 1898 oppkalte Marie det første nye kjemiske grunnstoffet hun oppdaget etter sitt hjemland, Polen, og kalte det polonium. I 1932 grunnla hun Radiuminstituttet (nå Maria Sklodowska-Curie Institutt for onkologi) i sin hjemby Warszawa, ledet av søsteren Bronisława.
Biografi
Marie Skłodowska-Curie ble født i Warszawa, Polen, som da var okkupert av Det russiske keiserdømmet. Hennes første år var vanskelige, moren hennes døde av tuberkulose. På skolen utmerket hun seg gjennom sin enorme minnekapasitet og høye arbeidsmoral.
Da hennes far, som hadde vært matematikk- og fysikklærer tapte sin formue på grunn av dårlige investeringer ble hun tvunget til å arbeide som lærer. Samtidig var hun aktiv ved det polsk-nasjonalistiske frie universitetet, hvor hun leste høyt for polske arbeiderkvinner. Til slutt kunne hun med økonomisk hjelp av sin eldre søster Bronia flytte til Paris, der hun først gikk på Collège Sévigné og senere studerte matematikk og fysikk på Sorbonne. I attenårsalderen begynte hun å arbeide som guvernante og med inntektene derfra klarte hun å finansiere søsteren Bronias medisinstudier i Paris.
Ved Sorbonne møtte hun Pierre Curie, som hun giftet seg med 25. juli 1895. De forsket sammen, og hun fikk adgang til laboratoriet på faghøyskolen han ledet i Paris. Sammen fant de et nytt grunnstoff, polonium, oppkalt etter Maries hjemland. Pierre, Marie og Henri Becquerel fikk nobelprisen i fysikk for denne oppdagelsen i 1903.
Pierre Curie døde i en trafikkulykke i Paris i 1906. Hans død var et stort slag for henne og innebar også et vendepunkt i hennes karriere idet hun overtok hans professorat ved Sorbonne-universitetet og dermed ble den første kvinnelige professoren i historien. Hun møtte mange fordommer, men hun mottok likevel nobelprisen i kjemi. Hun hadde nemlig klart å fastsette radiums atomvekt.
Den første verdenskrigen avbrøt hennes forsking, og hun satset heller på å utdanne røntgenpersonell, og hun arbeidet aktivt for å stille diagnoser for sårede soldater.
Skłodowska-Curie døde av leukemi i 1934, men var også sterkt plaget av andre sykdommer – hun hadde en øyesykdom som gjorde henne nesten blind, og fingertuppene var forbrente – noe som klart kunne tilbakeføres til hennes forskningsarbeid med stråling. Kunnskap om helsemessige virkninger av røntgen- og radioaktiv stråling var ikke tilgjengelig på den tiden.
Hennes datter Irène Joliot-Curie ble født i 1897.
Forskningsinnsats
I 1896 avsluttet Marie sin lærerutdannelse. Henri Becquerel hadde tidligere oppdaget urans radioaktivitet, og Marie begynte nå å forske i radioaktivitet. Hun oppdaget at også thorium er radioaktivt, og at mengden av den radioaktive strålingen fra uran og thorium er uavhengig av hvilke kjemiske forbindelser stoffene inngår i, kun avhengig av mengden av uran og thorium. Fra dette konkluderte hun at radioaktivitet er en egenskap ved selve grunnstoffatomene som er uavhengig av molekylstrukturene som de inngår i. Hun begynte så å undersøke forskjellige radioaktive malmtyper, blant annet uranmalmen bekblende. Det viste seg at bekblende er mer radioaktivt enn den mengden av uran i malmen i seg selv berettiger til. Hun antok at den ekstra strålingen måtte stamme fra et inntil da ukjent grunnstoff.
Nå oppga Pierre sin egen forskning og begynte å samarbeide med Marie om å isolere dette nye grunnstoffet. De fant ut at radioaktiviteten kom fra vismut- og barium-fraksjoner i bekblenden. Marie arbeidet videre med vismut-fraksjonene. Da det lyktes å fjerne vismut fra disse fraksjonene ble restproduktet stadig mer radioaktivt. I 1898 hadde de et materiale som var 300 ganger mer radioaktivt enn uran. I en avhandling fra samme år beskriver de stoffet, som de mente inneholdt et ukjent metall med kjemiske egenskaper som ligner vismuts. De kalte metallet polonium etter Maries hjemland. I avhandlingen introduseres ordet radioaktivitet for første gang. Etter ennå noen måneders arbeide fant de at det også måtte være et nytt metall i barium-fraksjonene. Det kalte de radium. Til støtte for hypotesen om de nye grunnstoffene var også nye, aldri før sette spektrallinjer.
Ettermæle
Henri Becquerel fikk sammen med Marie og Pierre Curie nobelprisen i fysikk i 1903 for deres forskning på radioaktivitet. Marie ble med det den første kvinnen som mottok en nobelpris. Da hun i 1911 fikk nobelprisen i kjemi for oppdagelsen av polonium og radium og for sin isolering og analyse av radium ble hun også den første som har fått nobelprisen mer enn en gang.
Hun døde av leukemi og var også sterkt plaget av andre sykdommer som kan spores tilbake til et forskningsarbeide i spartanske omgivelser uten særlig kjennskap til de sunnhetsmessige skadevirkningene av elektromagnetisk (røngten-) og ioniserende stråling. Hennes aske ble 21. april 1995 flyttet til Panthéon i Paris – et eksklusivt hvilested for de mest fremtredende franskmenn. Hun er den første kvinne som har fått plass der på grunn av egne bedrifter.
Grunnstoffet curium er oppkalt etter Curie og hennes mann.
Hennes datter Irène Joliot-Curie fikk nobelprisen i kjemi sammen med sin mann Frédéric Joliot-Curie i 1935.
Monumenter
Det er monumenter over Marie Curie er i to polske byer:
Mortimer Mus
Mortimer Mus har vært navnet på to figurer i «Museuniverset».
Kvalheim
Kvalheim er ei kystbygd med stort jordbruksareal. Bygda ligger i Vågsøy kommune på øya Vågsøy ca. 15 minutt fra kommunesenteret Måløy. Bygda kan spores langt tilbake i tid og er nevnt i kilder så tidlig som på 1300-tallet. I dag bor det ca. 130 mennesker på Kvalheim og folketallet holder seg stabilt.
Mortimer Mus
Mortimer Mus er i noen historier navnet på onkelen til Minni Mus, som eier en stor ranch.
I noen andre historier har Mortimer Mus vært navnet på en rollefigur som har et godt øye til Minni og derfor blir Mikkes rival.
Mortimer Mus var det opprinnelige navnet til Mikke Mus, men Walt Disneys kone overtalte ham til å endre det.
Referanser
Mickey Mouse universe
Rasmus Løland
Rasmus Løland (født 24. mai 1861, død 12. oktober 1907) var en norsk forfatter, journalist, kritiker og oversetter som skrev på nynorsk. Løland ga ut flere bøker, var i mange år journalist i avisen Den 17de Mai og var redaktør av Norsk Barneblad.
Løland er særlig kjent som barnebokforfatter. Han skrev levende og moderne fra et barneperspektiv.
Liv
Rasmus Løland ble født på gården Løland på Sand i Ryfylke, og holdt seg der – første gang han dro så langt som til Stavanger var han rundt tjue år. Familien var likevel beleste, de abonnerte på tidsskrifter og hadde flere bøker. Foreldrene var stillfarende og dypt religiøse.
På skolen gjorde Løland det godt, og i 1878 gikk han amtskolen. Som ung hadde han drevet med skogs- og gårdsarbeid, men sykdom gjorde at han måtte gjøre mindre krevende arbeid, som å lage tiner og sopelimer. Helsen skulle plage ham hele livet, med svake lunger, hjerte, øyne som ofte ikke tålte sollys, og depresjoner.
I 1891, 30 år gammel, fikk Løland gitt ut den første boken sin, Folkeliv. Året etter dro han til Bergen, og noen år etter det gikk han fra hjemmet i Suldal til Oslo. I slutten av 1890-årene hadde han reisestipend til Tyskland og Østerrike. I 1903 kjøpte han hus på Labråten i Asker, og ble nærmeste nabo til Arne Garborg.
Rasmus Løland-markering og -stipend
Stiftinga Rasmus Løland-markeringa 2007-2011 ble opprettet i 2006. Daglig leder er Marny Skeie Henkel.
Fra 2007 deler Rogaland fylkeskommune årlig ut et Rasmus Løland-stipend på 100.000 kroner for å fremme ny, norsk barne- og ungdomslitteratur.
Gatenavn
I Stavanger er Rasmus Løland hedret med Rasmus Lølands vei som ligger i Eiganes og Våland bydel.
Bibliografi
Post mortem
Metro Station
Metro Station er et amerikansk popband fra Los Angeles, California. Sent i 2006 ble de signert til plateselskapet Columbia/Red Ink. De er best kjent for Top 10 Billboard singelen deres, "Shake It" fra albumet deres, Metro Station. Frontmennene er Trace Cyrus, den eldre broren til Hannah Montana-stjernen Miley Cyrus, og Mason Musso. Derfor har de opplevd en nylig opptur i platesalget deres.
Ljosland fjellstove
Ljosland fjellstove (530 moh) er en privat turisthytte som ligger i området Setesdalsheiene i Åseral kommune i Agder. Ljosland Fjellstove ble bygget i 1937 av Kristiansand og Opplands Turistforening (KOT), og ble drevet i 52 år under navnet Ljoslandshytta. KOT solgte Ljoslandshytta i 1989 til Asle Ljosland. Hytta ble da bygget om og modernisert med en helt ny fløy med åtte dobbeltrom og to familierom.
Ørteren
Ørteren er en innsjø nord på Hardangervidda, i Hol kommune i Viken. Innsjøen er regulert som magasin for Ørteren kraftverk. Etter oppdemmingen flyter Ørteren sammen med Lægreidvatnet i øst og Øvre og Nedre Trestiklan i vest, og arealet har økt fra 3,75 til 10,75 km².
Riksvei 7 går langs østsiden av vannet.
1699 Honkasalo
1699 Honkasalo er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 26. august 1941 av Yrjö Väisälä i Åbo. Asteroiden er oppkalt etter den finske geodeten Tauno Honkasalo.
Kristianna Ullaland
Kristianna Ullaland (1878–1989) ble kjent som superhundreåring da hun rundet 110 år i 1988.
Hun var født Ullaland, og ble i 1904 gift med Andreas Kleiva. Han endret, etter vanlig tradisjon, etternavnet sitt til Ullaland da de tok over gården i Naustdal etter hennes foreldre i 1908.
Hennes foreldre var gårdbruker Nils Kristofferson Ullaland, født i Naustdal ca. 1838 og Sofie Kristina Olsdotter, også hun født i Naustdal (ca. 1835).
Lovatnet
Lovatnet (også Loenvatnet og Lodalsvatnet) er en innsjø som ligger i Loen i Stryn kommune i Vestland. Både i 1905 og i 1936 var det ras fra Ramnefjellet med flodbølger som raserte gårdene Bødal og Ytre Nesdal i dalen. Vann fra Jostedalsbreen og Kjenndalselva renner ned i vannet. Kjenndalselva renner inn i vannet i sørøst og Loelva (Loen) renner ut gjennom bygda Loen og ut i Lobukta innerst i Nordfjord.
Bakgrunn
Lovatnets overflate er 52 m.o.h. og har et areal på 10,8 km2 med største lengde 12 km og største bredde 1,4 km. Største målte dyp er 138 m og gjennomsnittlig dybde er 72,5 m (20 meter under havets overflate). Innsjøen får tilsig fra et areal på 234 km2. Med gjennomsnittlig vannføring på 16 m3/s og et volum på 785 millioner m3 har vannet en teoretisk oppholdstid på 1,6 år.
Lovatnet består av tre basseng: Det indre bassenget (innenfor sundet) er vel 2 km langt og 35 meter dypt, det midtre bassenget er 5 km langt og 138 meter dypt på det meste, det ytre bassenget er vel 3 km langt og rundt 90 meter dypt. Mellom midtre og ytre basseng er det bratt skråning under vann (mellom Breng og Helsetneset), og mellom midtre og indre basseng er det bratt skråning like utenfor et smalt sund. En tredjedel av nedbørsfeltet er isbre og innsjøen har tilsig fra tre store breelver (Bødalselva, Kjenndalselva og Innigardselva). Innsjøen har en uvanlig flat bunn (på 136-138 meters dyp) noe som tyder på sedimentdannelse over lang tid (trolig 9000 år). Kjenndalselva (med utspring i Kjenndalsbreen) og Innigardselva avgir sedimenter særlig til det indre bassenget, sedimenterer Bødalselva i det midtre bassenget. Brengselva munner ut i det ytre bassenget. I 1950 gikk et steinskred på om lag 1 million m3 fra Ramnefjell og fylte deler av sundet til det indre bassenget der ble dannet en liten øy.
I 1890 ble Lodalen Dampbaatlag stifet og D/S «Gordon» ble kjøpt inn. En liten motorbåt «Victoria» som først gikk på Breimsvatnet ble tatt rundt 1900 tatt i bruk til turisttrafikk på Lovatnet. Rasulykken i Loen i 1936 skapte en flodbølge som kastet motorbåten «Lodalen» opp på tørt land der den ble liggende; flere båter ble rasert i ulykken og båttrafikken lå nede til 1985 da «Gjende II» ble kjøpt og flyttet fra Jotunheimen til Lovatnet. Ved øvre ende av vannet er det smalt sund som leder til en bukt (det indre bassenget) nederst i Kjenndalen.
Napevatnet
Napevatnet er en innsjø i Telemark. Det vesentligste av innsjøen ligger i Fyresdal kommune, mens østspissen ligger i Nissedal kommune. Napevatnet er en del av Arendalsvassdraget. Det viktigste tilløpet er Eisåne, mens utløpet er til elva Frostdøl som munner ut i Nisser.
Bradley Lake-demningen
Bradley Lake-demningen er en demning med vannkraftverk (tradisjonelt elvekraftverk) i Kenai Peninsula Borough i delstaten Alaska i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 126 MW, fordelt på to turbiner.