cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Burundi
FN-involvering
Selv om det fremdeles er noen vanskeligheter med flyktninger som returnerer og å sikre nok mat til den krigstrøtte befolkningen, har oppdraget i hovedsak gjort at man har klart å vinne tilliten til majoriteten av de tidligere stridende lederne i tillegg til befolkningen som helhet. FN har også vært involvert i flere småprosjekter som rehabilitering og nybygging av skoler, barnehjem, helseklinikker og i å gjennoppbygge infrastruktur som vannledninger.
2006 til i dag
Gjenoppbyggingen av Burundi startet i praksis opp etter 2006. FN la ned sine fredsbevarende styrker og fokuserte heller innsatsen på å hjelpe til med gjenoppbyggingen. For å nå målet om økonomisk rekonstruksjon gjenopplivet Rwanda, Den demokratiske republikk Kongo og Burundi den økonomiske organisasjonen The Great Lakes Countries Economic Community. I tillegg ble Burundi, sammen med Rwanda, med i Det østafrikanske fellesskap i 2007.
Noen av betingelsene for våpenhvilen mellom regjeringen og den siste væpnede motstandsgruppen, Front de Libération Nationale eller FROLINA (FLN) ble ikke implementert, og noen av topplederne i FLN forlot derfor gruppen som skulle overvåke våpenhvilen og hevdet at deres sikkerhet var truet. I september 2007 kom det til sammenstøt mellom rivaliserende fraksjoner innen FLN i hovedstaden, noe som resulterte i 20 drepte samt fastboende som ble drevet på flukt. Det ble også rapportert om opprørere i andre deler av landet. Opprørerne var uenige med regjeringen om avvæpningen og om løslatelse av politiske fanger. På slutten av 2007 og begynnelsen av 2008 angrep FLN regjeringsbeskyttede leirer hvor tidligere soldater bodde. Hjem på landet ble også plyndret.
Amnesty Internationals rapport fra 2007 forteller om mange områder der forbedring er påkrevd. Sivile er offer for gjentatte angrep fra FLN som også rekrutterer barnesoldater. Vold mot kvinner er vanlig og de som begår dette blir som regel ikke straffeforfulgt eller straffet. Det er også et presserende behov for reform av det juridiske systemet. Folkemord, krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten forblir ustraffede. Etableringen av en «sannhetskommisjon» og et spesialtribunal for etterforskning og straffeforfølging har ikke blitt gjennomført. Ytringsfriheten er begrenset og journalister blir regelmessig arrestert for å gjøre jobben sin. Totalt ble 38087 burundiske flyktninger repatriert mellom januar og november 2007.
I mars 2008 ba FLN parlamentet om en immunitet mot å bli arrestert. Denne immuniteten skulle gjelde vanlige forbrytelser, men ikke grove brudd på internasjonal lov som krigsforbrytelser eller forbrytelser mot menneskeheten. Selv om regjeringen hadde gitt slike amnesti tidligere, ble det ikke gjort nå.
17. april 2008 bombarderte FLN Bujumbura. Den burundiske hæren kjempet tilbake og FLN led store tap. En ny våpenhvileavtale ble signert 26. mai. I august møtte president Nkurunziza FLNs leder Agathon Rwasa, under mekling av Charles Nqakula, Sør-Afrikas minister for sikkerhet. Dette var det første direkte møtet mellom dem siden juni 2007. Begge gikk med på å møtes to ganger i uken for å sette ned en kommisjon som skulle jobbe for å løse alle problemer som kunne oppstå i fredsprosessen
Flyktningleirer ble nå stengt, og 450,000 flyktninger vendte tilbake. Landets økonomi er rystet og landet har den minste inntekten per innbygger i verden.
Politikk og administrasjon
I 2005 fikk Burundi ny grunnlov, og loven fra 1962, som favoriserte tutsiene, ble byttet ut. Den nye loven slo fast at presidenten og de to visepresidentene skulle ha ulik etnisk opprinnelse. I ministerrådet og parlamentet skulle man ha 60 prosent hutuer og 40 prosent tutsier. Tre seter i parlamentet skulle også forbeholdes representanter fra landets twa-befolkning, som utgjør en prosent av Burundis befolkning. Ifølge den nye loven skulle heller ingen etnisk gruppe utgjøre mer enn 50 prosent i hæren.
Luxembourgs deputertkammer
Historie
Den første grunnloven fra 1841 opprettet den lovgivende forsamlingen Assemblée des États, som bestod av 34 medlemmer. Under eneveldet til Vilhelm II, konge av Nederland og storhertug av Luxembourg, var forsamlingens makt svært innskrenket. Forsamlingen kunne ikke fatte beslutninger og hadde kun en rådgivende rolle overfor monarken. I kun et fåtall saker måtte monarken få samtykke fra Assemblée des États kunne, og kun kongen kunne foreslå lover. Forsamlingen møttes kun 15 dager årlig, og disse møtene ble holdt i det skjulte.
I lys av den revolusjonære demokratibølgen i Frankrike, ble en ny grunnlov forfattet i 1848 av en egen konstituerende forsamling. Denne grunnloven banet vei for en konstitusjonelt monarki der kongen-storhertugen fikk begrenset makt – spesifikt uttrykt i grunnloven. Parlamentet, nå kalt Chambre des Députés, hadde lovgivende makt og rett til å foreslå og innføre lover. Det hadde også makt til beslutte budsjettet og myndighet til å undersøke og granske saker og øvrige myndigheter. Regjeringen ble også stående ansvarlig overfor kammeret, og alle møter ble herretter offentlige.
I 1853 ba Vilhelm III regjeringen om å forfatte en ny grunnlov som skulle redusere kammerets makt. Kammeret nektet imidlertid å godkjenne regjeringens reviderte grunnlov, og storhertugen oppløste til slutt hele den lovgivende makten. I stedet gikk Luxembourg tilbake til eneveldet for en kort periode, kjent som statskuppet i 1856. Parlamentet ble omdøpt til Assemblée des Etats og beholdt sin lovgivende makt, men storhertugen måtte ikke lenger godkjenne lover innenfor en viss periode. Skatter trengte heller ikke fastsettes fra år til år, og storhertugdømmet gjeninnførte et permanent budsjett. Den nye grunnloven etablerte også et såkalt statsråd i 1856, som skulle ansvarliggjøre kammeret ved å gi sine meninger til lovforslag og nye reguleringer.
Da Luxembourg formelt ble erklært nøytralt og uavhengig gjennom den andre London-traktaten i 1868, ble storhertugdømmets grunnlov nok en gang revidert. Den reviderte grunnloven måtte fremstå som et kompromiss mellom den liberalistiske grunnloven av 1848 og dens autoritære etterfølger fra 1856. Parlamentet ble omdøpt til Chambre des Députés og fikk tilbake de fleste av sine myndigheter som forsvant i 1856 – blant annet den årlige fastsettingen av budsjett og skatter. Kongen-storhertugen fikk imidlertid beholde mye av sin makt, blant annet fikk han beholde den utøvende myndigheten, og han utøvde lovgivende makt sammen med kammeret.
I 1919 ble det nok en gang omfattende grunnlovsendringer, noe som banet vei for allmenn stemmerett og nasjonal suverenitet. Denne demokratiseringen sammenfalt med en monarki-krise, sult og problemer med mattilgang. Storhertuginne Charlotte ble det siste statsoverhodet i Luxembourg med formell og reell lovgivende makt.
Under andre verdenskrig var Luxembourg okkupert av Tyskland fra 1940 til 1944, og nazistene oppløste kammeret. Storhertugfamilien flyktet fra landet, og Luxembourg ble annektert av Tyskland under navnet Gau Moselland. 6. desember 1944 startet kammeret opp igjen med faste møter, og et nytt valg ble holdt i oktober 1945. Det nye kammeret reviderte grunnloven på nytt og forlot landets nøytralitetstanke og ble en av grunnleggerne til NATO i 1949.
I 1965 ble det innført faste kommisjoner med spesialisert kompetanse og erfaring for å bistå kammeret med å utarbeide nye lovforslag. I 1990 og 1991 ble det innført nye regler for å profesjonalisere kammeret og dets medlemmer ytterligere. Blant annet hadde hvert medlem krav på å få et kontor nært kammerets hovedkvarter, og det ble avsatt mer midler til stab og tekniske grupper.
I 2003 ble det innført en egen ombudsmannsordning i Luxembourg. Ombudsmannen er tilknyttet kammeret, men er uavhenging og fri fra alle myndigheter i landet. Ombudsmannen skal behandle saker og klager på statsforvaltningen fra borgere.
Siden 2008 har landets politiske partier fått finansiell støtte direkte fra staten. Partienes støtte holdes imidlertid adskilt fra de parlamentariske partigruppene, og de har hver sine strukturer, staber og budsjetter. For å få offentlig støtte, må et parti kunne vise til jevnlig politisk aktivitet og stille fullstendige valglister til nasjonale og europeiske valg. Partiet må også ha fått minst 2 prosent av stemmene ved siste valg.
Funksjoner
Alle lover må gjennom kammeret, og hvert lovforslag må gjennom to avstemninger i kammeret – med minst tre måneder mellom de to avstemningene – før det kan bli offisiell lov. Alle lover vedtas ved absolutt flertall, så lenge minst halvparten av kammermedlemmene er til stede.
Rispslekta
Strandrisp og marrisp vokser naturlig i Norge, og flere andre arter er funnet forvillet. Noen risparter dyrkes i hager på grunn av blomstene der begeret sitter igjen på frukten etter blomstring. De egner seg godt til tørking. Blomsterdekoratører bruker ofte det foreldede navnet «statice» på disse plantene. Enkelte av artene er brukt til medisinske formål, eller til produksjon av garvestoffer.
Utvalgte arter
Følgende liste inneholder et utvalg av artene i slekta:
Burundi
Menneskerettigheter
Burundi har fengselsstraff inntil to år for homofili.
Næringsliv
Burundi er et av verdens fattigste land, noe som skyldes borgerkrigen på 90-tallet og at landet generelt har hatt mye politisk og sosial uro. I tillegg er om lag åtte prosent av befolkningen mellom 15 og 49 år rammet av hiv/aids, og stadig flere smittes. Landet er svært avhengig av økonomisk bistand fra utlandet. Jordbruket står for om lag halvparten av landets BNP, men mye av jorda er utarmet. Kaffe utgjør 3/4 av all eksport til utlandet, og landets økonomi er derfor svært avhengig av kaffeprisene på verdensmarkedet. Burundi sliter også med at landskapet er vanskelig framkommelig, at infrastrukturen er dårlig utbygd og at varene må fraktes over lange avstander. Det er langt fra jordbruksområdene til havner langs Tanganyikasjøen.
Michelangelo Galilei
Michelangelo Galilei (1575–1631) var en italiensk komponist og luttenist fra seinrenessansen og tidligbarokken.
Liv
Faren Vincenzo var luttspiller og musikkteoretiker, og i likhet med sin eldre bror, den kjente naturvitenskapsmannen Galileo, lærte Michelangelo tidlig å spille lutt.
Etter farens død i 1591, reiste Michelangelo til Padova, hvor broren Galileo tok hånd om ham. I 1593 fikk Michelangelo et engasjement i Polen, antakelig hos familien Radziwiłł. Michelangelo Galilei bodde med korte avbrudd i Polen til 1607. Deretter spilte han i kurfyrst Maximilian I av Bayerns kapell i München. På begynnelsen av 1600-tallet hersket det en åpent musikalsk klima i München, preget blant annet av Orlando di Lasso.
Galilei giftet seg med Anna Clara Bandinelli og ble i München til sin død. Tre av deres åtte barn ble luttspillere. Forholdet til begge brødrene er godt dokumentert gjennom en omfattende korrespondanse, spesielt gjelder dette de senere årene.
De fleste av Galileis komposisjoner er skrevet for tikorig lutt. Han første publikasjon var Il primo libro d'intavolatura di liuto (München 1620) i tabulatur. I tillegg finne en rekke verk i andre publikasjoner.
Arie Jan Haagen-Smit
Arie Jan Haagen-Smit (født 22. desember 1900, død 17. mars 1977) var en nederlandsk kjemiker. Han er best kjent for å ha knyttet den særskilte luftforurensningen smog, hvor han klargjorde den kjemiske sammensetningen, i Sør-California til blant annet biltrafikk med forbrenningsmotorer. Av den grunn er han kjent som en foregangsmann innenfor forskning av luftforurensning.
Han skapte nye spor i innenfor både vitenskapen som å fremme politisk lovgivning angående luftforurensning. Hans deltagelse i forståelsen og bekjempelsen av luftforurensning skjedde da han var rundt femti år, og han brøt således med sin allerede suksessfulle analytisk-organisk kjemiske karriere innenfor studiet av naturprodukters kjemi. I forståelsen og bekjempelsen av den nye formen for luftforurensning, smog, ført ham i konflikt med både myndighetene og industrien, særlig bilindustrien.
Han var også en av de første redaktørene av forskningstidsskriftet International Journal of Air Pollution, en forløper til Atmospheric Environment. Etter å ha sittet i det første styret for den amerikanske instituttet for overvåking av forurensning fra motorkjøretøyer, Motor Vehicle Pollution Control Board, opprettet i 1960 for å bekjempe smog, ble Haagen-Smit den første styreformann i 1968 for Californias institutt for luftressurser, California Air Resources Board.
Æresbevisninger
Kort tid før hans død i Pasadena, California, av lungekreft ble instituttets laboratorium i El Monte oppkalt etter ham. En pris oppkalt til hans ære, Haagen-Smit-prisen, ble opprettet i 2001 for å anerkjente framragende forskning publisert i Atmospheric Environment. En annen pris, Haagen-Smits Renluft-prisen, Haagen-Smit Clean Air Awards, har siden 2001 årlig blitt gitt av California Air Resources Board til ekstraordinær innsats fra enkeltindivider i bekjempelse av luftforurensning.
Utdannelse og akademisk karriere
Haagen-Smit vokste opp i fødebyen Utrecht hvor hans far var sjefskjemiker for nederlandsk myntframstilling. Han hadde to søstre.
Haagen-Smit fikk sin utdannelse først i Rijks Hoogere borgerskole i Utrecht, og tok eksamen ved Universitetet i Utrecht i 1922 med hovedfag i organisk kjemi. Han fikk sin master i 1926 og sin akademisk grad Ph.D. i 1929. Hans arbeid var på terpen, en klasse av organiske forbindelser og et hydrokarbon som finnes i planter. Tittelen på avhandlingen var Investigations in the Field of Sesquiterpenes.
Han var ansatt ved Universitetet i Utrecht fra 1929 til 1935 som sjefsassistent. Han ble en ekspert på kjemikaler avledet fra planteriket, særskilt hormonet auxin. I 1936 ble han invitert til å holde en gjesteforelesning ved amerikanske Harvard University av Kenneth Thimann. Året etter ble han ansatt av Thomas Hunt Morgan som førsteamanuensis ved California Institute of Technology («Caltech») og ble professor ved samme sted i 1940. Han ble således en del av den såkalte «nederlandske professormafiaen» ved Caltech (et annet medlem av denne gruppen var biologen Frits Warmolt Went). Sammen med to andre forskere utga Haagen-Smit en artikkel om traumatisk syre, et sårlegende harmon i Science i 1939. Han var direktør av plantemiljølaboratoriet ved Caltech fra 1965 og til 1971.
Bekjemper av luftforurensning
Under den andre verdenskrig økte industrialiseringen i USA, blant annet ble det i 1943 bygd en butadienfabrikk, en nødvendighet for å produsere syntetisk gummi, midt i Los Angeles. Det var begynnelsen på en ny type forurensning. Fra fabrikken var i gang ble byen dekket av en brunaktig, forurensende sky som la seg over byen og frambrakte irriterte øyne og vanskeliggjorde pusting hos innbyggerne. Grunnet sin forskning på plantefysologi hadde Haagen-Smit utviklet en stor ekspertise i mikrokjemisk analyse og som førte ham over til forskning på luftforurensningens komponenter. Hans nye forskningsområde begynte i 1948 da beboere i sørlige California i økende grad klagde på såre øyne og pustproblemer.
På begynnelsen av 1950-tallet kunne han vise til at det var sollysets innvirkning på organiske sammensetninger og oksider av nitrogen i luften som førte til denne nye og giftige formen for luftforurensning, fotokjemisk smog. Ved midten av 1950-tallet bekreftet hans kjemi dannelsen av ozon i sollyssystemet bestående av hydrokarbon-nitrogenoksid (NOx), men ingen av undersøkelsene identifiserte kildene til hydrokarbonene. Det var liten vilje til å se på kilder utover oljeraffineriene i Los Angeles, men ved 1960 ble det klart at utslipp fra biltrafikken var en åpenbar kilde. Om smogen skulle reduseres måtte biltrafikken kontrolleres. Haagen-Smit identifiserte ubrent hydrokarboner, ozon, og nitrogenoksid fra bileksos og industriell brennstoff som de primære kildene til smog. Han utviklet en prøvemetode for å måle smogens tetthet og intensitet. Hans forskning førte til at bilindustrien, til tross for motstand, måtte installere veivkasseventilasjon i 1961, de første kontrollsystem for å redusere utslipp fra kjøretøyer. Han introduserte et helt nytt konsept av i forståelsen av luftforurensning som «førte til en revolusjon i anstrengelsene i å oppnå ren luft. Han identifiserte og hadde mot til å navngi de viktigste kildene til luftforurensningen: biltrafikken, oljeraffinerier, kraftstasjoner og stålindustrien».
Leganes
Leganes (Bayan ng Leganes) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Panay og tilhører provinsen Iloilo. Den ligger 11 kilometer nord for provinshovedstaden Iloilo City. Folketallet pr 1. august 2015 var 32.480 innbyggere.
Arie Jan Haagen-Smit
Bekjemper av luftforurensning
I 1968 ble han utpekt som den første formann av California Air Resources Board av Californias guvernør på denne tiden, Ronald Reagan. I begynnelsen manglet både kontrollteknologi og metodologi for måling av forurensningen, men med Haagen-Smits autoritet i forskningen ble han i slutten av 1960-tallet en leder i å installere utslippbegrensninger for NOx på kjøretøyer foruten også å kjempe for reduksjon av stasjonære kilder. Han var en årsak til at den amerikanske lovgivningen innførte grep for å bekjempe luftforurensning, blant annet med forbedringer til loven om ren luft, Clean Air Act, av 1977 som ble vedtatt av kongressen. Han var instrumental i installeringen av katalysatorer som nå er blitt en del av motoriserte kjøretøyer. Haagen-Smit gikk av med pensjon fra Caltech i 1971, men beholdt sin posisjon som formann for Californias Air Resources Board fram til 1973. Han levde lenge nok til å oppleve at Air Resources Boards bygninger i El Monte ble oppkalt til hans ære, ''Arie. J. Haagen-Smit Laboratories of Air Pollution Research''.
Familie
i 1930 giftet han seg med farmasøytiske studenten Petronella Francina Pennings mens han var kjemistudent. De fikk en sønn, Jan Willem Adrianus. Hun hadde lungekreft og døde i 1933 da barnet var tre måneder. Den 10. juni 1935 giftet han seg med Maria Wilhelmina Bloemers, som siden kalte seg for Zus Haagen-Smit, da botanikkstudent ved Universitetet i Utrecht. De fikk tre døtre: Maria Van Pelt, Margaret Scott, og Joan Demers.
McGee Rock
McGee Rock er en isolert klippe ved sørsiden av Parker Pass, rundt 9 km sør for Zuncich Hill i Marie Byrd Land. Den ble kartlagt av U.S. Geological Survey (USGS) etter landmålinger og flyfoto tatt av U.S. Navy i 1959-65. Klippen ble navngitt av Advisory Committee on Antarctic Names (US-ACAN) etter Wayne R. McGee, som var utstyroperatør ved Byrd-stasjonen i 1966.
Leganes
Barangayer
Leganes er inndelt i 18 barangayer per 30. september 2019.
Kjersti Bjørkmo
Kjersti Bjørkmo (født 14. oktober 1971) er en norsk forfatter og lyriker. Hun ble født i Vestvågøy, vokste opp i Tromsø, studerte i Bergen og er nå bosatt i Oslo.
Teateråret 1899
Teateråret 1899 er en oversikt over hendelser, verk, fødte og avdøde personer med tilknytning til teater i 1899.
Fødsler
og hørespillforfatter ||align=center|85 ||align=center|1984 ||
Pelym
Pelym (russisk: Пелым) eller Bolsjoj Pelym (Большой Пелым – «Store Pelym») er ei elv lengst nord i Sverdlovsk oblast i Russland. Den er ei sideelv til Tavda.
Pelym har sitt utspring på østsiden av de nordlige Uralfjellene, og renner derfra over skogskledde områder av Det vestsibirske lavland. Elva er frosset over fra oktober til april. Den er seilbar på de nederste 245 kilometrene.
Mirolampetis
Mirolampetis er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae). Det er tvilsomt om navnet er gyldig fordi det ble publisert på en ikke-godkjent måte. Saken er under vurdering i den internasjonale kommisjonen for zoologisk nomenklatur
Utseende
En middelsstor (18 - 23 millimeter), kraftig, metallskinnende praktbille, med messingaktig metallisk glans. Dekkvingene er trukket ut til en "stjert" bakerst og har skarpe, opphøyde lengderibber.
Levevis
I likhet med de fleste praktbillene utvikler larvene seg i ulike slags død ved. Billene legger egg på nylig døde stammer, men larveutviklingen kan ta ganske lang tid.
Utbredelse
Arten er endemisk for Andamanene.
Systematisk inndeling
Dicercini blir ofte plassert i underfamilien furupraktbiller (Chrysochroinae). Publiseringen av dette slektsnavnet er problematisk, det er tvilsomt om det er å anse som gyldig publisert.
Eksterne lenker
Mirolampetis
Skinnebil
Skinnebil er et bilkjøretøy ment for kjøring på jernbaneskinner. I kontrast til den motordrevne dresinen og andre skinnegående kjøretøyer er skinnebilen basert på eksisterende bilkjøretøyer opprinnelig beregnet på vegkjørsel.
Skinnebilene deles inn i to kategorier; den ene med påmonterte flenshjul istedenfor pneumatiske hjul, den andre med skinnegangsutstyr som nedfallbare skinnehjul. Større kjøretøyer som lastebiler og busser kan bli permanente jernbanekjøretøyer som skinnebuss. Skinnebilens rolle var som personbefordring for stasjonsansatte og banepersonell som distriktssjef og baneingeniør, ettersom man skulle inspirere skinnene over lange avstander.
Historikk i Norge
Ofte er en skinnebil lite ombygd utover å bytte ut gummihjulene med flenshjul, og kunne omstilles som sett med C-m nr. 2641 som er bevart hos Norsk Jernbanemuseum som en sjuseters NAG bil med gummihjul. Den var brukt på Rørosbanen i 1925 til 1941, da denne banen hadde smalsporvidde på 1067mm. Etter omstillingen til normalspor ble kjøretøyet hensatt på Koppang stasjon fram til den var solgt til en privat samler i 1957. Ved år 2000 endte bilen i jernbanemuseet, men flenshjulene hadde forsvunnet. Forskjellige bilmerker var benyttet, Automobiles Unic, Armstrong Whitworth, Hudson Motor & Co, Hansa-Lloyd, Paige Automobile, Ford, Dodge. Noe av de fineste skinnebilene i Norge var sett på Sørlandsbanen omkring Kristiansand hvor to biler fra merket Dodge var benyttet, Cm nr. 215 av 1936-modell i 1952-56 og nr. 216 av 1947-modell i 1956-1966.
I året 1966 kom det første bilkjøretøyet med påmonterte skinnegangsutstyr som kunne tars av, da NSB anskaffet seg en Volkswagen Transporter type 22 fra firmaet Hans A. Kampmann AG i Uslar, Tyskland. Dette kjøretøyet erstattet Dodge-skinnebilen og kunne kjøre på både veg og skinne ettersom det var festet to aggregatramme på hver ende. Med disse rammene kunne man ha to aksler med nedfallbare skinnehjul som kan løftes opp under kjøring på veg. I tillegg til aggregatrammene var bilen utstyrt med en dreieskive med hydraulisk løfting, så den kan løfte og senke seg ovenpå skinnene eller endog dreie seg når den skulle snues. Kallenavnet på den tyske Volkswagen Transporter er Gandy Wagen.
Også fra Tyskland var nyere skinnebiler anskaffet av NSB, men da hadde man gått bort fra persontransport og inspeksjonsreisning til fordel for flerrolls oppdragskjøretøyer. Unimog tok ledelsen blant den nye typen ved å tilby mindre lastekjøretøyer med firehjulstrekk og gode terrengegenskaper. Den første Unimog-skinnebilen var levert til Baneavdelingen i 1971. Skinnegangsutstyret fra firmaet Adolf Ries i Bruchsal, Tyskland har opptrekkbare skinnehjul med hydraulisk løftingsmekanisme, mens gummihjulene sørget for fremdriften. Flere kjøretøyer fra Unimog har blitt levert til NSB siden den første leveransen for både Baneavdelingen og Jernbaneverket. (JBV) Noen ganger var bilkjøretøyer bare leide inn og siden påmonterte skinnegangsutstyr som sett i året 2002 da JBV skaffet seg to Toyota HiLux pick-up kjøretøyer med tildekket lasteplan. Siden var disse to skinnebilene sendt ut på visitasjoner, befaringer og registreringer. Skinnehjulene kunne tars opp så bilen kan kjøres på veg.
Skinnebiler annetsteds
Ombygde personbiler var et billig og populært alternativ som dresinkjøretøy verden rundt, allerede i begynnelsen på det tjuende århundret ble de første skinnebiler skapt ved å bare bytte ut gummihjulene med flenshjul. T-Ford var selvfølgelig et foretrukket valg også i Norge ettersom det var et meget allsidig kjøretøy som kunne ha forskjellige lokalbygde karosserier. Noen av skinnebilene i mellomkrigstiden hadde kufanger som på lokomotivet og det var senere vanlig å ha innbygde vendeskiver både for å løfte på og av bilen og for å snu denne tilbake på sporet. Noen ganger var ombyggingen meget kraftig som når man skulle benytte skinnebil på smalspor. For bruk på 891mm sporvidde på flere lokalbaner som Norsholm-Västervik-Hultsfreds Järnväg var hele hjulunderstellet tatt bort til fordel for et nytt hjulunderstell.
Luksusbil var ikke utilgjengelig som skinnebil, derimot var det populært for mange av jernbaneoperatører i mellomkrigstiden og etterkrigstiden i flere land deriblant Sverige. Av ukjente grunner valgt Trafikförvaltningen Östergötlands Järnvägar (TÖJ) å omstille en stor sekssylinders Graham Paige 621 fra 1931 for smalsporbanen i Östergötland. Denne luksusbilen ble ved vanvare opphugd i 1960-tallet etter TÖJ var overtatt av det nasjonale jernbaneselskapet SJ. Utsøkte og flotte biler var et yndet syn for mange jernbaneansatte. I Sverige var Volvo PV 802 og PV 831 tatt i bruk som skinnebil av private jernbaneselskaper. I Øst-Europa som siden krigens slutt i 1945 hadde kommet under kommunistisk kontroll, var det ikke uvanlig å bruke «egne» bilkjøretøyer som ZIS-110, Pobedja, Volga og Skoda.
Noen ganger var skinnebiler bygd ut av eksisterende bilkjøretøyer. Det hendt at en Volkswagen Transporter ble oppkuttet så man bare hadde førerhuset, drivakselen og motoren. I USA var to Chrysler personbiler rett og slett sammenslått av Plaster City Railroad ved året 1953 for bruk på jernbanen mellom Plaster City og Fish Mountains i California. Ved å ha to motorer, den ene på hver ende, var skinnebilen toretningskjørende, og gummihjulene var erstattet med firehjuls boggier. Trolig er den amerikanske skinnebilen av type Chrysler Imperial fra Plaster City verdens lengste skinnebil.
Det var ikke bare enkelte flenshjul som erstatning for gummihjulene og skinnegangsutstyr med skinnehjul, det var også skinnebiler med innbygde boggier med småkalibrede skinnehjul. På meget smale spor kunne boggien være av nytte som på Stilpeni skogbane i Romania hvor sporvidden bare var på 760mm. Noen ganger var også enestående hjuldesign brukt som de pneumatiske skinnehjulene med gummifelg og flens utviklet av Michelin i Frankrike under mellomkrigstiden, som sett i 1932 med en lett lastevogn av type Citroen Rosalie. På skogbaner var det ikke alltid benyttet jernbeslåtte skinner, treskinner var ikke utenkelig og ofte var disse knapt annet enn stokker. Dette var populært spesielt i skogrike land som Sverige og Canada. Da ble spesielle hjuler eller felghjul uten gummidekk tatt i bruk. En av disse skogbanene var Bourlemaque Central i Quebec, Canada.
På fjerntliggende baner var skinnebiler enten som større personbiler, tidlige militære jeeper eller mindre lastebiler populært ettersom man ettertraktet praktiske og enkelte transportmidler billig i anskaffelse og drift. Mange utrangerte eks-militære kjøretøyer etter krigens slutt i 1945 endt opp som jernbanekjøretøyer som dresin, lette godskjøretøy og personbefordring. Noen ganger kunne de være så sterkt ombygd at disse ikke kunne identifiseres med letthet. Dermed betegnelsen «motortralle» om slike skinnebiler. Motortrallen skilles fra skinnebilen ved å være originalbygd basert på bilkomponenter selv hvis disse kan ha umiskjennelig likhet med bilkjøretøyet.
Skinnebilen ble erstattet med skinne-/vei kjøretøyer med moderne skinnegangsutstyr med opptrekkbare skinnehjul i etterkrigstiden. Disse defineres som skinnebiler, men bare om de minste kjøretøyene innenfor typekategorien. Tyskland og siden USA ledet an med å introdusere bilkjøretøyer med skinnegangsutstyr i 1960- og 1970-tallene. Det var ikke lenge nok med enkelte oppdrag, disse ansvarlig for baneopprettelse og jernbanevedlikehold ønsket seg flerrolls kjøretøyer og Unimog-kjøretøyet ble meget populært. Blant annet for brannslukking i tunneler var brannvesenet nødt til å ha spesielle brannbiler som kunne ha skinnegangsutstyr ved behov. Større skinne/vei kjøretøyer defineres som stormobiler i skandinavisktalte land etter den svenske konstruktøren G. Storm.
2. etappe av Tour de France 2017
2. etappe av Tour de France 2017 gikk mellom Düsseldorf i Tyskland og Liège i Belgia 2. juli 2017.
Alexander Kristoff kom på 15. plass, mens Edvald Boasson Hagen kom på 19. plass.
Sommer-OL 2020
Sommer-OL 2020 var de 32. olympiske sommerlekene og ble arrangert fra 23. juli til 8. august 2021 i Tokyo i Japan.
Lekene skulle etter planen avvikles i perioden fra 24. juli til 9. august 2020, men på grunn av koronapandemien ble arrangementet utsatt til 2021. Også de paralympiske sommerleker ble utsatt.
Den internasjonale olympiske komité (IOK) annonserte Tokyo som arrangørby på sin kongress i Buenos Aires 7. september 2013. Tokyo har tidligere arrangert Sommer-OL 1964, og er den femte byen totalt og den første i Asia som har arrangert olympiske sommerleker mer enn én gang.
Valg av vertsby
København i Danmark vurderte en stund å søke om å bli arrangørby, og overveide senere å søke om sommer-OL i 2024 eller 2028 sammen med Malmö. København sendte imidlertid ikke inn noen offisiell søknad for noen av de tre arrangementene. Andre byer som meldte sin interesse var Delhi i India, Busan i Sør-Korea, St. Petersburg i Russland og Budapest i Ungarn. Busan trakk sitt kandidatur etter at den sørkoreanske byen Pyeongchang ble tildelt vertskapet for Vinter-OL 2018.
I sitt møte i Québec i Canada 23. mai 2012, bestemte IOK at Tokyo, Madrid og Istanbul var de gjenværende kandidatene som skulle konkurrere om vertskapet. Søknadene fra Doha og Baku ble avvist, mens Roma hadde trukket seg på grunn av den økonomiske situasjonen. Roma søkte om Sommer-OL 2024 i stedet, men arrangementet ble tildelt Paris.
Tokyo ble valgt som arrangør ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 123. sesjon i Buenos Aires i Argentina 7. september 2013.
Utvikling og forberedelser
Organisasjonskomiteen til lekene ble ledet av tidligere statsminister Yoshirō Mori. I tillegg har olympisk og paralympisk minister Seiko Hashimoto det overordnede ansvaret ovenfor japanske myndigheter. Mori måtte trekke seg som leder av sommerlekene i februar 2021, etter at han hadde kommet med nedsettende kommentarer om kvinner i styrer, og Seiko Hashimoto overtok denne stillingen 18. februar 2021.
Tokyo byråd avsatte et fond på totalt 400 milliarder japanske yen (tilsvarende over 3,67 milliarder USD) for å dekke kostnadene ved å være vertsby. Den japanske regjeringen vurderer å øke slotkapasiteten på både Haneda lufthavn og Narita internasjonale lufthavn ved å lette på luftromsbegrensningene. En ny jernbanelinje er planlagt å knytte sammen begge flyplassene gjennom en utvidelse av Tokyo stasjon, og redusere reisetiden fra sentrum til Haneda fra 30 minutter til 18 minutter, og fra sentrum til Narita fra 55 minutter til 36 minutter. Linjen vil koste 400 milliarder yen og vil først og fremst bli finansiert av private investorer, men East Japan Railway Company (JR East) planlegger også en ny rute nær Tamachi til Haneda. Det er også planlagt at finansieringen skal få fart på gjennomføringen av å pusse opp store motorveier i området, blant annet «Central Circular Route», «Tokyo Gaikan Expressway» og «Ken-Ō Expressway». Det er også planer om å utvide den automatiserte transittlinjen «Yurikamome» fra sin eksisterende terminal på Toyosu stasjon til en ny terminal på Kachidoki stasjon, noe som gjør at den vil passere den olympiske landsbyen.
Arenaer og infrastruktur
I februar 2012 ble det kunngjort at olympiastadion for Sommer-OL 1964, skulle gjennomgå en renovering for totalt 100 milliarder yen til VM i rugby union for menn 2019 og OL i 2020.
Gerhard Mayer
Gerhard Mayer (født 20. mai 1980) er en østerriksk friidrettsutøver som konkurrerer i diskoskast. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i kvalifiseringen i diskoskast.
Luke’s Lost Liberty
Luke's Lost Liberty er en amerikansk stumfilm fra 1917.
Someș
Someș (ungarsk: Szamos, tysk: Somesch) er en venstre sideelv til Tisza i Romania og Ungarn.
Kildelven Someșul Mare (Store Someș) har sin kilde i Rodnafjellene. Den får stor tilførsel fra Șieu, med dennes sideelv Bistrița. Ved Dej forenes Someșul Mare og Someșul Mic (Lille Someș) for å danne Someș. Someșul Mic har sine kilder i Apusenifjellene.
Sommer-OL 2020
Arenaer og infrastruktur
I juni 2015 kunngjorde regjeringen at det som et ytterligere kostnadsbesparende tiltak ville redusere det nye stadionets faste kapasitet til 65 000 for friidrett, i tillegg til å fjerne planene om et uttrekkbart tak. På grunn av protester mot de store kostnadene til nytt stadion (som nådde over 252 milliarder yen), bestemte myndighetene til slutt å forkaste planene til Hadids arkitektbyrå, og valgte heller et design av den japanske arkitekten Kengo Kuma. Designet er inspirert av tradisjonelle templer og har en lavere profil enn Hadid-designet. Kumas design hadde et budsjett på 149 milliarder yen. På grunn av endringene av arkitekt og design, ble byggingen utsatt, og stadionet ble ikke klar til rugby-VM. Stadionet åpnet offisielt 21. desember 2019, med første offisielle arrangement 1. januar 2020.
Someș
Etter Dej flyter Someș gjennom Someș-høylandet, og forlater deretter Romania mot nordvest ved Satu Mare. Den munner ut i Tisza på slettelandet i Øst-Ungarn.
Sommer-OL 2020
Arenaer og infrastruktur
I oktober 2018 rapporterte revisjonsstyret at de totale kostnadene for lekene kunne overgå 25 milliarder dollar.
Someș
Elva har et nedslagsfelt på 18,146 km² og en gjennomsnittlig vannføring ved Satu Mare på 114 m³/s.
Sommer-OL 2020
Arenaer og infrastruktur
Av de 33 arenaene som er i Tokyo, ligger 28 innen 8 kilometer fra den olympiske landsbyen. Totalt 11 nye arenaer, inkludert olympiastadion, er helt nye til OL, mens resten er enten eksisterende eller midlertidige arenaer. Den 16. oktober 2019, annonserte IOK at det er planer om å relokere maraton- og kappgangøvelsene til Sapporo på grunn av de høye temperaturene som kan oppstå i Tokyo på sommeren. Disse planene ble offisielle den 1. november 2019, etter at ordføreren i Tokyo, Yuriko Koike aksepterte planene noe motvillig.
Frivillige
Søknader om å være frivillig til OL ble mottatt fra 26. september 2018. I januar 2019 hadde antall søknader til organisasjonskomiteen kommet opp i over 200 000. Intervjuprosessen begynte i februar 2019, og opplæringen av de frivillige startet i oktober 2019. De frivillige på idrettsarrangementene og i den olympiske landsbyen vil bli kalt «Field Cast» mens de frivillige i byen vil bli kalt «City Cast».
Someș
Byene Răstoci, Jibou, Ulmeni, Dej og Satu Mare ligger ved elven.
Sommer-OL 2020
Medaljer
I februar 2017 annonserte organisasjonskomiteen at de hadde inngått en avtale med «Japan Environmental Sanitation Center» og NTT Docomo om donering av elektronisk avfall som kunne bli brukt til å lage medaljene til OL. Målet var å samle 8 tonn metall for å produsere medaljene, og donasjonsbokser ble satt opp i det offentlige i april 2017. En designkonkurranse for medaljene startet i desember 2017.
I mai 2018 rapporterte organisasjonskomiteen at de hadde fått inn halvparten av antallet kilo bronse de trengte til å lage medaljene, men de strevde med å få tak i sølv.
Someș
Someș ble berørt av cyanidulykken i Baia Mare 30. januar 2000.
Sommer-OL 2020
Medaljer
Den 24. juli 2019 ble designet av medaljene avdekket. Medaljene for både de olympiske og de paralympiske lekene er designet av Junichi Kawanishi etter en landsomfattende konkurranse.
Fakkelstafett
Etter den tradisjonelle tenningen av den olympiske fakkelen i Hellas, var planen å begynne fakkelstafetten i Naraha den 26. mars 2020. Den ble avlyst.
Luke’s Trolley Troubles
Luke's Trolley Troubles er en amerikansk stumfilm fra 1917.
Sommer-OL 2020
Billetter
Den 20. mars ble det bestemt at på det ikke ble tillatt med tilreisende tilskuere under OL på grunn av den pågående koronaviruspandemien. Alle som hadde kjøpt billett fikk disse refundert.
Utsettelse til 2021
Den 2. mars 2020 ble det meldt fra IOC at lekene kom til å gå som planlagt, selv om koronaviruspandemien var i emning. Den 22. mars ga IOC seg selv fire uker på å avgjøre om OL skulle utsettes eller gå som planlagt. Den 23. mars besluttet Canada som første land å trekke seg fra OL om det gikk i 2020, Australias olympiske komité fulgte etter kort tid opp, og ville ikke sende lag til OL i 2020. og også Norge meldte at de ikke ville sende utøvere slik situasjonen var i mars 2020.
1. etappe av Tour de France 2017
1. etappe av Tour de France 2017 var en 14 kilometer lang tempoetappe i Düsseldorf 1. juli 2017.
Khrystalleni Trikomiti
Khrystalleni Trikomiti (gresk: Χρυσταλλένη Τρικωμίτη; født 30. november 1993) er en kypriotisk turner som spesialiserer seg i rytmisk gymnastikk. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 19.
Sommer-OL 2020
Idretter
Det offisielle programmet til OL ble akseptert av IOK den 9. juni 2017. IOKs president Thomas Bach uttalte at målet for OL er å gjøre lekene mer «ungdommelige» og «urbane», i tillegg til å øke andelen kvinnelige deltakere.
Lekene vil ha totalt 339 øvelser i 33 ulike idretter og 50 ulike disipliner. Fra OL i 2016 vil det komme 5 nye idretter i tillegg, samt 15 nye disipliner i eksisterende idretter. Nye disipliner inkluderer blant annet 3x3 basketball, BMX fristil og madison-sykling, samt en rekke nye mixed-øvelser.
Epidote Peak
Epidote Peak er et markant fjell like nord for munningen av Heldbreen, over vestsiden av Shackletonbreen i Dronning Mauds Fjell i Antarktis. Den fikk dette navnet av Texas Tech Shackleton Glacier Expedition, 1964–65, på grunn av mye epidot, et mineral som gjør at fjellet får et flekkete utseende.
Sommer-OL 2020
Idretter
Den 12. februar 2013 stemte IOK for at bryting skulle ut av programmet til 2020-lekene, noe som var en overraskende avgjørelse, siden bryting har vært på det olympiske programmet siden de antikke lekene. Bryting ble lagt til listen over idretter som det var mulig å ta med i programmet til 2020, sammen med syv nye idretter som også ønsket å få innpass i kalenderen.
Strauman landskapsvernområde
Strauman landskapsvernområde ligger i dalføret opp fra Innervisten øst i Vevelstad kommune i Nordland. Landskapsvernområdet er omsluttet i nord, øst og sør av Lomsdal-Visten nasjonalpark. Sammen med nasjonalparken skal området sikre vern av et dalføre fra fjord til fjell på Helgeland. I landskapsvernområdet skal det være anledning til friluftsliv med liten grad av teknisk tilrettelegging.
Eugène Sue
Liv og virke
Sue, hvis far var overkirurg i Napoléon Bonapartes hær, deltok også selv som militærlege på det spanske felttog 1823, på flere sjøtokt og i sjøslaget ved Navarino i 1827. I 1829 fratrådte han sin stilling og bosatte seg i Paris, der han viet seg til maling og forfatterskap.
Sommer-OL 2020
Idretter
Den 29. mai 2013 ble det annonsert at tre av de åtte idrettene på listen var tatt med videre i betraktningen: baseball/softball, squash og bryting. De andre idrettene som ble nedstemt var på dette tidspunktet: karate, rullebrett, sportsklatring, wakeboarding og wushu. Den 8. september 2013 på den 125. IOK-sesjonen, ble bryting valgt inn i programmet til OL 2020 og 2024. Bryting fikk 49 stemmer, mens baseball/softball og squash fikk henholdsvis 24 og 22 stemmer.
Eugène Sue
Liv og virke
Til sine første romaner, som var påvirket av Lord Byron, hentet han materiale fra sitt liv til sjøs. Etter disse fulgte et par historiske romaner 1835–1840 om blant annet kong Ludvig XIV. På denne tid tog Sue sterkt inntrykk av de sosialistiske idéer og ble talsmann for sosiale og politiske utopier. Bøkene fra 1841–1845 ble store lesersuksesser og de ble publisert som føljetonger, som de fleste av hans senere romaner, i de større Parisavisene.
Sommer-OL 2020
Idretter
Senere ble det innført ny politikk på området, og IOK ønsket nå at lekene skulle gå fra å ha et sports-basert program til å ha et øvelses-basert program. Dette gjorde at vertsnasjonen kunne foreslå nye idretter som kunne komme inn på programmet, kun for ett OL. Denne regelen ble innført for at organisasjonskomiteen kan foreslå idretter som er populære i vertsnasjonen, noe som igjen kan føre til større lokal interesse for mesterskapet. Som et resultat av disse endringen, ble en liste på åtte nye idretter annonsert som interessant for organisasjonskomiteen å ta med i programmet: baseball/softball, bowling, karate, rullebrett, sportsklatring, squash, surfing og wushu. Den 28. september 2015 ble listen forkortet til 5 idretter: baseball/softball, karate, sportsklatring, surfing, og rullebrett. Disse fem idrettene ble akseptert av IOK den 3. august 2016, på den 129. IOK-sesjonen i Rio de Janeiro. Disse idrettene vil kun bli værende på programmet i ett OL, og det førte det totale antallet idretter til Tokyo-OL opp til 33.
Eugène Sue
Liv og virke
Sues stil var preget av enkel underholdning med meget meget forutsigbar handling, men han kunne fange nysgjerrigheten og strø på med heftige melodramatiske effekter og pikante bilder som gjorde ham populær. Sue ble forvist fra Frankrike etter statskuppet i 1851.
Sommer-OL 2020
Deltakerland
9. desember 2019 annonserte World Anti-Doping Agency (WADA) at Russland var blitt utestengt fra all internasjonal idrett i fire år etter at russiske myndigheter ble kjent skylding i å ha manipulert dopingtester de hadde gitt til WADA i januar 2019. Den internasjonale voldgiftsretten for sport (CAS) opprettholdt dommen, men justerte utestengelsesperioden til to år. Som et resultat av utestengelsen godtok WADA at kun individuelt klarerte russiske utøvere kunne få delta i lekene, akkurat som i Vinter-OL 2018, men de ville ikke få lov til å delta i lagidretter. Russiske utøvere deltok som nøytrale utøvere med betegnelsen ROC under den russiske nasjonale olympiske komités flagg.
6. april 2021 meddelte Nord-Korea at de ikke ville delta i lekene i Tokyo på grunn av smittefarehensyn i forbindelse med koronaviruspandemien.
Middletown (Ohio)
Middletown er en amerikansk by som ligger i Butler County i Ohio.
Sommer-OL 2020
Deltakerland
Guinea valgte 21. juli å trekke seg fra lekene. , men deltok likevel etter å ha fått bekreftelse på at det var trygt å delta.
Middletown (Ohio)
Den har og dekker et areal på 68,43 km².
Sommer-OL 2020
Deltakerland
Som i Sommer-OL 2016 godkjente IOK et særskilt lag sammensatt av flyktninger, det olympiske flyktninglaget. 29 utøvere fra Syria, Republikken Kongo, Den demokratiske republikken Kongo, Sudan, Sør-Sudan, Eritrea, Iran, Venezuela, Afghanistan og Kamerun ble valgt ut til å delta for flyktninglaget.
Maskot
Maskoten for Sommer-OL 2020 er Miraitowa. Navnet er en kombinasjon av de japanske ordene for «fremtid» og «evighet».
Åpnings- og avslutningsseremoni
Mansai Nomura, en kyōgen-skuespiller, er blitt utnevnt til kreativ direktør for alle de fire seremoniene (inkluderer de paralympiske leker). Takashi Yamazaki, en filmregissør, er blitt utnevnt til å kreativ direktør for åpnings- og avslutningsseremoniene av de olympiske leker, mens Hiroshi Sasaki er blitt utnevnt i tilsvarende rolle for åpnings- og avslutningsseremoniene av de paralympiske leker.
Det er også blitt utnevnt fem såkalte kreative direktører for seremoniene: forfatteren og produsenten Genki Kawamura, produsenten Yoshie Kris, sangeren Sheena Ringo teknologisten Kaoru Sugano og koreografen MIKIKO.
Bergsviken
Bergsviken er et tettsted i Piteå kommune i Norrbottens län i landskapet Norrbotten i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 2 283 innbyggere.
Sommer-OL 2020
Åpnings- og avslutningsseremoni
De dyreste billettene til åpningsseremonien koster 300 000 yen (2 680 USD per mai 2019), mens de dyreste billettene for avslutningsseremonien koster 220 000 yen (2 012 amerikanske dollar (per mai 2019).
Kringkasting
29. juni 2015 annonserte Den internasjonale olympiske komité at Discovery Communications hadde fått tildelt OL-rettighetene i Europa fra 2018 til 2024.
Norge
I Norge ble OL-sendingene vist på Discovery Norways kanaler Eurosport og TVNorge, samt strømmetjenesten discovery+. Øvelsene ble sendt direkte fra midnatt til kl. 16 med Carsten Skjelbreid og Anne Sturød som prorgamledere, etterfulgt av oppsummeringen «OL i dag» fra kl. 16 til 19 med Susanne Jørstad Wergeland og Tom Stiansen som programledere. «OL-kveld» ble sendt fra 21.30 til kl. 23, med Anne Rimmen og Henrik Elvestad som programledere. Åpnings- og avslutningsseremonien ble kommentert av Jørn Sundby og Asbjørn Myhre.
Danny Huston
Danny Huston (født 14. mai 1962 i Roma i Italia) er en amerikansk skuespiller.
Personlig liv
Huston ble født i Italia, og kommer fra en stor skuespillerfamilie. Han er halvbror til skuespiller Anjelica Huston og onkel til en annen skuespiller, Jack Huston. Han er også barnebarn til Oscar-vinneren Walter Huston. Han er sønn av John Huston og skuespiller og forfatter Zoe Sallis.
Han har to ekteskap bak seg, først med skuespiller Virginia Madsen, som han giftet seg med i 1989 og skilte seg fra i 1992. Deretter var han gift i seks år med Katie Jane Evans, fra 2001 til 2007. Evans begikk selvmord i 2008, før skilsmissen var fullført. Sammen fikk de datteren Stella (f. 2002).
Karriere
Huston er kjent for å spille viktige biroller i store filmer. Han og resten av ensemblet i The Aviator vant en SAG Award for beste rollebesetning, og to år senere ble han nominert til nok en SAG Award for sin innsats i The Constant Gardener (2005). Han spilte hovedantagonisten, William Stryker, i X-Men Origins: Wolverine (2009), som er en forløper til X-Men-trilogien. Han var også med i Clash of the Titans (2010) og oppfølgeren Wrath of the Titans (2012).
For øvrig har han spilt i filmer som 21 Grams (2003), Marie Antoinette (2006), Children of Men (2006), The Number 23, The Kingdom (2007), How to Lose Friends and Alienate People (2008), Edge of Darkness (2010), Clash of the Titans (2010), Robin Hood (2010) og Wrath of the Titans (2012).
Omans distrikter
Dette er en tabell av distrikter i Oman. Antallet innbyggere ved folketellingene av 7. desember 2003 er oppgitt. Tabellen er etter alfabetisk rekkefølge.
Tori kommune
Tori  er en landkommune (vald) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland, og ligger nordøst i fylket. Kommunen har cirka 11 879 innbyggere (2020) og et areal på om lag 611 km². Kommunens administrasjonssenter ligger i Sindi.
Den nåværende kommunen ble opprettet den 11. november 2017 gjennom en sammenslåing av daværende Tori kommune med Sindi bykommune, samt landkommunene Are og Sauga.
Varbla kommune
Varbla  er en tidligere landkommune (vald) i Pärnu fylke i det sørvestlige Estland, og lå helt vest i fylket. Kommunen hadde cirka 1 000 innbyggere og et areal på om lag 314 km². Folketallet var fallende. Kommunens administrasjonssenter lå i Varbla, som er en landsby med 142 innbyggere.
Heteronyssicus
Heteronyssicus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).