cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grjotgard Håkonsson
Den senere Grjotgard Håkonsson omtales i Eirikssønnenes saga. Kong Harald Gråfell lå på begynnelsen av 960-tallet i strid med ladejarlen Sigurd Håkonsson. Ved list forsøkte Harald å lokke Sigurd til et gjestebud på Nordmøre, men Sigurd avslo. Deretter gjorde Haralds menn et framstøt overfor jarlens yngre bror Grjotgard. Han dro til gjestebudet og ble der bestukket til å angi sin bror, mot at han selv skulle få overta jarletittelen på Lade. På høsten 962 dro Sigurd jarl rett over fjorden fra Lade til veitsle til Oglo (nåværende Skatval) i 962, og Grjotgard varslet kong Harald om hvor han var, og at han hadde lite folk med seg. Harald Gråfell og hans menn overfalt jarlen og brente ham inne på gjestebudet. Ifølge Landnåmabok ble så Grjotgard Håkonsson innsatt som ladejarl. Dette bekreftes også av Frans-Arne Stylegar i hans bok om Håkon jarl.
Noen år etter var Harald Gråfell utenlands, og Grjotgard som holdt landvern for kongen, var på Møre. Sigurds sønn Håkon Sigurdsson samlet en hær og dro mot onkelen og drepte Grjotgard. Håkon Sigurdsson allierte seg senere med danskekongen Harald Blåtann og sørget for å få drept Harald Gråfell. Han kunne deretter sitte som jarl i Trondheim fram til han ble drept i 995.
Scirtes
Utseende
Små, bredt ovale og høyt hvelvede, mørke hårbiller. Slekten skiller seg fra de fleste hårbiller ved sin hvelvede kroppsform, og ved at de (paradoksalt gitt det norske navnet) mangler hår på oversiden. Den kan minne mye om bladbiller i undergruppen jordlopper.
Levevis
De aller fleste artene har larver som lever i stillestående ferskvann, men noen tropiske arter lever i fuktig, død ved, og noen arter lever i rennende vann. Larvene tåler lite forurensning og kan brukes som indikatorer på vannkvalitet. De lever mest trolig av å filtrere detritus (råtnende plantemateriale, mudder). De puster i luft og må opp til overflaten for å hente denne av og til. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land for å forvandle seg til en puppe. De voksne insektene finner man ofte i vegetasjonen. De flyr godt, særlig om natten, og blir ofte tiltrukket til lys. De voksne billene kan hoppe godt.
Ruth Kyalisima
Ruth Kyalisima (født 21. november 1955) er en ugandisk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i hekkeløp.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble utslått i semifinalen på 400 meter hekk.
Cedemon
Cedemon er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, kraftig, matt svart trebukk. Føttene og den indre delen av hvert antenneledd er gule. Pronotum har en kraftig pigg på hver side. Dekkvingene er parallellsidige og nokså brede.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Arten lever på Madagaskar.
Verdenscupen i skihopping 1986/87
Verdenscupen i skihopping 1986/87 var den åttende verdenscupsesongen i skihopping. Sesongen startet 6. desember 1986 i Thunder Bay og avsluttet 21. mars 1987 i Oslo. Nordmannen Vegard Opaas vant verdenscupen sammenlagt, mens Østerrike vant nasjonscupen.
Skjærgårdshavet
Skjærgårdshavet (svensk Skärgårdshavet, finsk Saaristomeri) er skjærgården i Østersjøen mellom Bottenhavet og Finskebukta, og mellom Åland og det finske fastlandet. Det er i antall den største øygruppen i verden, selv om de fleste øyene er små og dekker et lite areal.
Geologi
Skjærgårdshavet har svært mange øyer. Det nøyaktige antallet avhenger av hvordan man definerer «øy», siden størrelsen på tørt land varierer fra små steiner som stikker opp av havet, til store øyer med flere landsbyer. Vanligvis blir antallet estimert til mellom 20 000 og 50 000 (til sammenligning har Indonesia mellom 13 000 og 18 000 øyer). Området er generelt delt inn i en ytre og en indre øygruppe, der den ytre delen består av mange småøyer som ikke er bosatte. Skjærgården er grovt sett formet som en trekant, hvor byene Mariehamn, Nystad og Hangö ligger i hvert sitt hjørne.
Øyene dukket opp av vannet kort tid etter den siste istiden, og landhevingen er en prosess som fortsatt pågår, hvor nye skjær og øyer sakte blir dannet, mens de større øyene blir større eller vokser sammen. Landhevingen har i dag en fart på mellom fire og ti millimeter i året. Siden øyene for det meste består av granitt og gneis, som er to svært harde bergarter, er erosjonsprosessene mye tregere enn landhevingen.
Demografi og administrasjon
Øyene er delt mellom landskapene Egentliga Finland og Åland. Grensen mellom disse regionene går omtrent langs Skiftet, et relativt åpent havområde. Sammen med øyene nært svenskekysten danner området en Euroregion.
Folketallet på øygruppen er på omtrent 60 000, hvorav 27 000 bor på Åland. De fleste kommunene i området er svansktalende, eller har en svensktalende majoritet. De største havnene i Skjærgårdshavet er Åbo på det finske fastlandet og Mariehamn på Åland.
Reruhi Shimizu
Reruhi Shimizu (japansk: 清水礼留飛) (født 4. desember 1993 i Myoko) er en japansk skihopper, som inntil 2011 drev med kombinert.
Skjærgårdshavet
Demografi og administrasjon
Mange finner har sommerhus på øyene, som er kjente for sine naturskjønne omgivelser. På grunn av dette kan folketallet på flere av øyene være doblet på sommeren. Sommerturistene er, i motsetning til de fleste fastboende, stort sett finsktalende. Gullranda (fi. Kultaranta) er den offisielle sommerresidensen til den finske presidenten ved Nådendal.
Madain Saleh
Madain Saleh (مدائن صالح, madāʼin Ṣāliḥ, «Salehs byer»), også kalt for Al-Hijr («klippestedet») eller Hegra, er en oldtidsby i det nordlige Hedsjas i Saudi-Arabia, et arkeologiske sted innenfor området Al-`Ula (العلا) med de røde klipper. Det meste av levningene er datert til Det nabateisk kongerike, en førislamsk arabisk rike tilhørende nabateere, som varte fram til 100-tallet e.Kr. Stedet utgjør nabateeres sørligste og største bosetning etter dets hovedstad Petra i dagens Jordan. Det arkeologiske stedet er lokalisert 20 km nord for byen Al-`Ula, 400 km nordvest for Medina og 500 km sørøst for Petra i Jordan. Det kan også bli funnet spor av lihyaniske og romersk okkupasjon fra før og etter nabateerne.
Isdalskvinnen
Isdalskvinnen er betegnelsen på en uidentifisert kvinne som ble funnet død i Isdalen i Bergen i 1970. Den 29. november fant en professor og hans to små døtre et utbrent og avkledd kvinnelik i en steinrøys ved en avsidesliggende sti i Isdalen. Etterforskning ble umiddelbart igangsatt, og saken har siden utviklet seg til å bli en av de mest omfattende kriminalsakene hos Bergenspolitiet. Den offisielle politirapporten konkluderte med selvmord, men denne konklusjonen er kontroversiell.
Reruhi Shimizu
Karriere
I 2008 debuterte han som kombinertløper i Sapporo den 1. mars 2008 i et FIS-renn ble han nr. 23. I kontinentalcupen den 4. desember 2010 i Steamboat Springs ble han nr. 37. Dagen etter ble han nr. 30. Han deltok i junior-VM 2011 i Otepää, der han ble nr. 24 i normalbakken/10 km den 27. januar 2011. 29. januar 2011 ble han nr. 13 i 5 km. I Kuopio 6. mars 2013 i kontinentalcuprennet ble han nr. 13, hans beste individuelle plassering i kontinentalcupen.
Blackadore Caye
Blackadore Caye (spansk: Cayo Sumba eller Cayo Negro) er ei lita øy i Belize. Den befinner seg like vest for Ambergris Caye i Det karibiske hav, ikke langt fra Belize barriererev. Den har et areal på 0,42 km².
Madain Saleh
Koranen plasserer bosetningen i området til thamudfolket i løpet av tiden mellom Nuh (Noa) og Hud på den ene siden, og de til Ibrahim (Abraham) og Musa (Moses) på den andre. I henhold til den islamske teksten ble thamudene straffet av Allah for at de praktiserte dyrkelse av idoler ved å bli rammet av naturlige hendelser som jordskjelv og lyn, og av den grunn har stedet fått et rykte som et forbannet sted. Myndighetene har forsøkt å overkomme dette ved å utvikle Madain Saleh som et mål for turister.
Blackadore Caye
Øya eies av skuespilleren Leonardo DiCaprio fra USA, som planlegger å bygge en økologisk turistresort der.
Øya fikk navnet Cayo Sumba av de spanske oppdagerne, men ble døpt om til Blackadore Caye av Leonardo DiCaprio.
Madain Saleh
Kulturarv
I 2008 ble Madain Saleh utropt av UNESCO som et kulturarvsted og ble Saudi-Arabias første verdensarv. Det ble valgt for sine godt bevarte levninger fra senantikken, særskilt 131 monumentale graver som var hogd inn i fjellet, med deres detaljerte ornamentale fasader, fra det nabateisk kongerike.
På Klaudios Ptolemaios' tid var Madain Saleh bebodd nabateerne og var hovedstasjon for handelen med gull, røkelse og myrra. I sandsteinsklippene finnes et hundretalls gravkammere med innskrifter. Noen av inskripsjonene funnet i området er datert til første tusenår f.Kr. Det nabateiske stedet Hegra ble bygget rundt et boligområde og dens oase på 100-tallet e.Kr. Ut av de røde sandsteinsklippene ble det hogd ut dekorerte graver for dets nekropolis, og talt fire av disse har overlevd, 131 graver spredt utover et område på 13,4 km, mange med nabateiske epigrafer på fasadene. De dekorative fasadene indikerer den gravlagtes status, og størrelsen og graden av ornamentikk reflekterer den avdødes rikdom. Det er også mange ikke-monumentale graver, rundt 2000. Det golde og tørre klimaet, ettersom det ikke har kommet ny bosetning etter at stedet ble forlatt, og den rådende lokale overtro om stedet, har hatt den positive effekt at stedet er uvanlig godt bevart.
Reruhi Shimizu
Karriere
I 2011 skiftet han til spesielt hopp. I FIS-cuprennene i Villach 16. juli ble han nr. 7. Han vant dagen etter. I verdenscupen 2011/12-sesongen var han med på kvalifiseringsrennene i Harrachov 8. desember og Engelberg 17. desember, men han kvalifiserte seg ikke. Shimizu var med på junior-VM 2012 i Erzurum, der han ble nr. 13 i individuelt. Han var med på det japanske laget som ble nr. 10, men kvalifiserte seg ikke til finaleomgangen. På laget hoppet ellers Kanta Takanashi, Shingo Nishikata og Yukiya Sato.
Skjærgårdshavet
Demografi og administrasjon
En interessant del av bosetningsstatistikken er antallet tvillinger. Evnen til å få toeggede tvillinger er delvis arvelig, og de nødvendige genene er dominerende på øygruppen. På 1700- og 1800-tallet var tallet på tvillingfødsler i forhold til folketallet større her enn noe annet sted i Europa, og høyere enn på det finske fastlandet (21,3 % mot 14,9 %). En mulig forklaring var fiske. Fisk er en svært god kilde til proteiner og umettet fett, og gav en stabil og god tilførsel av næring. I fattige områder på fastlandet var derimot hungersnød mere vanlig. Dette kan forklare at et skille i den genetiske sammensetningen i populasjonen kunne holde seg i den relativt isolerte befolkningen; det var større sannsynlighet at tvillingbarna vokste opp når tilgangen på mat var god.
Reruhi Shimizu
Karriere
I Sommer Grand Prix 2012-sesongen ble han nr. 4 sammenlagt. Shimizu vant rennet i Courchevel 15. august, foran Andreas Wank og Tom Hilde.
Skjærgårdshavet
Økonomi og kommunikasjon
Øyene har generelt høyere levestandard enn det finske fastlandet. Fiske og fiskeforedling er de største industriene. Øygruppen er kjent for produkter laget av sild og regnbueørret. Jordbruket er avgrenset på grunn av de små og steinete øyene, men klimaet er mer egnet for jordbruk enn det finske fastlandet, og enkelte øyer, slik som Rimito, er kjente i området for å ha de første nypotetene om sommeren. Turisme øker i betydning for øyene.
Øysamfunnene på den «finske» siden av Skiftet er knytt sammen via en ringvei av broer og ferjer. Øyene som ligger lengre ut, er knytt sammen via ferjesamband, og på Åland finnes det også en liten flyplass. Ferjene er delt inn i to grupper. De «gule» ferjene (lossi på finsk) er gratis, og går korte turer mellom store, nærliggende øyer. De «hvite» ferjene (yhteysalus på finsk) er ikke gratis, og de går ofte lengre turer mellom flere øyer. Store ferjer går mellom de finske byene Åbo og Helsingfors til Åland og Sverige.
Reruhi Shimizu
Karriere
I verdenscupen i 2013/14-sesongen i Klingenthal 23. november 2013 var han med på det japanske laget som ble nr. 3 i lagkonkurransen. I Vinter-OL 2014 hoppet han på det japanske laget som tok bronse i laghopp, sammen med Taku Takeuchi, Daiki Itō og Noriaki Kasai. Hans beste plassering individuelt i verdenscupen er en 5.-plass fra Trondheim i 2014.
Skjærgårdshavet
Økonomi og kommunikasjon
I kalde vintre blir det opprettet offisielle isveger mellom noen av øyene. Dette gjør transporten mye enklere, siden man da kan kjøre bil mellom fastlandet til øyene. Om våren og høsten kan en derimot ha perioder med smelting (kelirikko på finsk) da isen er for tynn selv for personer, men for tykk for båttrafikk. Dette fører noen ganger til at enkelte øyer uten kaianlegg for større båter er isolerte i flere dager eller uker.
Isdalskvinnen
Etterforskningen
Politiet sporet kvinnen til to kofferter som ble funnet på jernbanestasjonen i Bergen. På alle klesplaggene var merkelappene systematisk fjernet og fingeravtrykkene fant man bare fragmenter av. Det ble også funnet en fuktighetskrem som man måtte ha resept på. Legens navn og dato var imidlertid fjernet. I foret på den ene kofferten ble det funnet ca. 500 tyske mark. Det ble funnet fragmenter av ett fingeravtrykk på et par knuste brilleglass. Avtrykket var imidlertid ikke godt nok til å kunne identifiseres, men analysen styrket politiets teori om at det tilhørte den avdøde kvinnen. Politiet fikk laget en fantomtegning utfra vitnebeskrivelser og analyser gjort av liket, og tegningene ble publisert i mediene og kvinnen ble etterlyst via Interpol i en rekke land.
Skjærgårdshavet
Økonomi og kommunikasjon
Mange viktige skipsruter krysser Skjærgårdshavet, og med alle øyene, varierende dyp og svært mange skjær, er dette farlig. På grunn av dette er det tett mellom fyr og sjømerker på øyene.
Natur og bevaring
Øyene har et unikt og mangfoldig dyreliv. De større øyene har dyreliv som i kystområdene av fastlandet, mens skjærene har helt andre miljø. Det vokser som regel ikke trær på de små øyene, men de har likevel et rikt planteliv. Miljøet er solrikt, og vekstsesongen relativt lang, og området blir gjødslet med guano. En vedvarende vind og tynt jordsmonn avgrenser derimot planteveksten. Østersjøen har derimot lavt saltinnhold, slik at plantene sjelden tar skade av vann som skvulper opp på land.
Isdalskvinnen
Etterforskningen
Politiet fant etterhvert ut at kvinnen hadde reist rundt i Norge og Europa med ni ulike identiteter: Genevieve Lancier, Claudia Tielt, Vera Schlosseneck, Claudia Nielsen, Alexia Zarna-Merchez, Vera Jarle, Finella Lorck og Elisabeth Leenhouwer. Alle disse identitetene var falske. Kvinnen brukte ifølge vitneobservasjoner ulike parykker, og i kofferten ble det funnet kodede dagboknotater. Kodene ble senere knekket av politiet som mente de var initialer for steder kvinnen hadde besøkt på ulike tidspunkt.
Skjærgårdshavet
Natur og bevaring
Forholdene kan variere stort selv på en liten øy. En kan ha små områder med ferskvannsmyrer eller tjern, tjern med brakkvann, busker, enger, bar stein og lune viker på øyer som bare er noen titalls metre i diameter. Mange planter har endret utseende på grunn av miljøet. For eksempel einer på øyen sjelden høyere enn en halvmeter, men den kan dekke et flere kvadratmeter stort område.
Øyene inneholder mye sjøfugl. Her er det blant annet knoppsvane, teist, toppdykker og flere arter av måser. I det siste har bestanden av skarv økt betraktelig på øygruppen. Siden storskarven lever i tette kolonier kan dette til slutt forgifte plantelivet på grunn av deres ekskrementer.
Isdalskvinnen
Etterforskningen
Kvinnens tenner ble grundig sjekket under obduksjonen, og måten tannarbeidet var utført på tydet på at kvinnen hadde vært hos tannlege i Øst-Europa. Kvinnen hadde totalt 11 gullbelagte tenner; én gullkrone og palatinal påbygning i første kvadrant, to onlay og en palatinal påbygning i andre kvadrant, én fireleddsbro i tredje kvadrant, og én gullkrone med onlay-ekstensjon i fjerde kvadrant.
Vitner fortalte at kvinnen hadde snakket flere språk, fransk, tysk, engelsk og flamsk. Kvinnen hadde bodd på flere hoteller i Bergen. Hun hadde ved gjentatte anledninger byttet hotellrom etter å ha sjekket inn, da hun ikke ønsket rom som hadde balkong. I papirene hun signerte ved innsjekking oppgav hun handelsreisende som yrke og ved ett tilfelle antikvitetssamler.
Etter å ha funnet kvinnens kofferter gikk politiet sammen med byens mest fremtredende tekstilforhandlere for å kartlegge Isdalskvinnens klesstil. Det ble konkludert med at kvinnen hadde en noe utfordrende stil, som bar preg av italiensk smak. Vitner påpekte for politiet at hun hadde en noe vrikkende gange.
Politiet kom tidlig i etterforskningen i kontakt med en italiensk fotograf som hadde gitt kvinnen haik og spist middag med henne på Alexandra gjestgiveri i Loen. Italieneren hadde tidligere samme år en henlagt voldtektsanmeldelse på politiets rulleblad. Ett av italienerens postkort som ble solgt i hele Norge, ble funnet i kvinnens bagasje. Fotografen hevdet at kvinnen hadde fortalt at hun kom fra en liten by nord for Johannesburg i Sør-Afrika, og at hun reiste halve året for å se pene steder. Avhørene førte imidlertid ikke frem til nye opplysninger om kvinnens identitet.
Skjærgårdshavet
Historie
Finland oppnådde selvstendighet fra Russland i 1917. Kort tid etter prøvde Sverige å annektere en del av øygruppen, og skapte med det Ålandskrisen. Folkeforbundet ble kalt inn for å løse situasjonen, og i 1921 ble Finland gitt suverenitet over hele øygruppen, til tross for protester fra majoriteten av ålendinger. Åland derimot, fikk i stor grad selvstyre, og den demilitariserte statusen ble opprettholdt.
Isdalskvinnen
Etterforskningen
Ett vitne forklarte at hun hadde overhørt kvinnen mens hun snakket til en mann over gangen på et hotell i Bergen. «Ich komme bald» («Jeg kommer snart»), skulle kvinnen ha sagt.
Hypoteser
Den pensjonerte politimannen Asbjørn Bryhn informerte i 1976 pressen om sin hypotese. Han mente kvinnen kunne ha vært del av en sjekksvindlerliga. I 1972 ble to søramerikanere arrestert for sjekksvindel i Bergen. De hadde også benyttet seg av falske identiteter. Hypotesen ble latterliggjort, og pressen spekulerte i at politimannen bevisst prøvde å villede offentligheten på oppdrag fra POT.
Kvinnens mystiske aktiviteter har ført til at den mest kjente hypotesen har knyttet henne til spionasje i den kalde krigen, der informasjon om marine aktiviteter på militærbasen Haakonsvern har vært en rød tråd. At kvinnen hadde hatt ni forskjellige pass og at alle var falske, kunne tyde på at kvinnen måtte ha et svært profesjonelt nettverk i ryggen. Politiet fikk tips om at en av sjefene i KGB var ankommet flyplassen Værnes i Stjørdal kommune, like utenfor Trondheim kommune, bare ti minutter etter Isdalskvinnen hadde landet. KGB-sjefen hadde mystisk nok returnert til Russland samme dag, få timer etter ankomsten.
Lokalpressen spekulerte dessuten i om kvinnen kunne være Israel-avhopper som ble ekspedert av sine egne.
Politimester i Bergen, Oskar Hordnes, utelukket konsekvent at noe kriminelt hadde skjedd. Han og politiet avviste pressens spekulasjoner og konkluderte med at kvinnen hadde begått selvmord. Hypotesen var at kvinnen etter å ha inntatt piller med sløvende bivirkninger, for så å tømme bensin over seg selv og tenne på.
Nyere forskning
Den 1. november 2016 klarte Folkehelseinstituttet i Oslo å isolere DNA fra de gamle vevsprøvene etter Isdalskvinnen. Av 26 markører som skulle testes, manglet bare to eller tre. Materialet ble sendt til Rettsmedisinsk institutt ved Universitetet i Innsbruck, der Walther Parson og hans team jobbet med det siden januar 2017. I mai 2017 kom teamet frem sin konklusjon: DNA-materialet passet ikke til folk fra Asia, Midtøsten, Afrika eller Sør-Amerika. Prøven stammer høyst sannsynlig fra en person med europeisk bakgrunn og foreldre fra Europa.
Kriminalteknisk avdeling ved KRIPOS, seksjon for brann og kjemi iverksatte ulike undersøkelser av tennene fra kjeven til Isdalskvinnen, som var oppbevart på Haukeland sykehus. Hensikten med undersøkelsen var å fastslå hennes geografiske opprinnelse. De undersøkelsene som viste seg å få størst betydning var isotopsammensetningen i tennenes emalje. Universitetet i Bergen foresto analysene av strontiumisotopene og oksygenisotopene på vegne av KRIPOS. Sammensetningen av de ulike strontiumisotopene varierer med hvor i verden man har vært, og hva man har spist, mens oksygenisotopene forteller mer om drikkevannet der man kommer fra. Resultatene fra analysene ble tolket ved University of Canberra i Australia. Der ble isotopsammensetningen i en tann som stammet fra tidlig barndom, og to tenner som stammet fra tenårene analysert. Konklusjonen var at kvinnen kan ha tilbragt sine første leveår sørøst i Tyskland. Deretter kan hun ha flyttet vestover, og tilbragte tenårene i regionen Lorraine i det nordøstlige Frankrike, på grensen til Luxembourg og Vest-Tyskland. Den sistnevnte konklusjonen stemmer overens med håndskriftsanalyser som er utført av KRIPOS, og som peker mot at Isdalskvinnen fikk skriveopplæringen sin i Frankrike, Belgia eller et annet fransktalende land.
Saken foreldet
Politirapporten beskrev aldri kvinnens gjøremål i Bergen, fjerningen av merker og logoer som kunne spores på klær og annet løsøre, hennes identiteter eller reisemønster. Det ble heller ikke klart hvorfor hun ikke ble meldt savnet noen gang.
Isdalskvinnen ble begravet 5. februar 1971 på Møllendal i Bergen i en anonym grav. Kisten var sinkforet slik at eventuelle pårørende lettere skal kunne identifisere kvinnen. Muligheten for å spore DNA til gjenlevende slektninger vil også være mulig.
I 1995 hadde saken vært uoppklart i 25 år og ble foreldet, slik at en eventuell gjerningsperson kan ikke lenger bli straffet for forbrytelsen.
Media
Dødsfallet ble dekket i stor skala av dagspressen som spekulerte i hva som hadde skjedd, og hvem kvinnen kunne være.
Historien om Isdalskvinnen er også av sentral betydning i tegneserieutgaven av Gunnar Staalesens historier om Varg Veum.
Bergens Tidende kjørte i påsken 1991 en artikkelserie på den uidentifiserte Isdalskvinnen, og fant ut at flere tips aldri ble sjekket ut av politiet. Flere nye vitner meldte seg som følge av at saken igjen var i søkelyset. Vitnene kom med så interessante opplysninger at statsadvokaten tok initiativ til å gjennomføre flere nye avhør. Blant annet meldte en drosjesjåfør seg, som mente han hadde hentet Isdalskvinnen og en mannsperson med østeuropeisk signalement på Hordaheimen. Beskrivelsene ble omgjort til fantomtegninger av bergenstegneren Audun Hetland, og flere tips kom inn. En dame mente hun hadde sett Isdalskvinnen på besøk i nabolaget hos en tysk mannsperson. Andre vitner kunne forklare at de to var observert gående sammen i retning Ulriken. Bergens Tidende beskrev vitnene med høy troverdighet.
I 2002 utga Tore Osland en roman, Isdalskvinnen: Operasjon Isotopsy, om saken på eget forlag. Osland er sønn av Bergen politikammers hovedetterforsker på saken og hevdet å ha fått opplysninger som ikke lå i saken og at han hadde hatt tilgang på etterforskningsdokumenter. Romanen ble kritisert for dårlig språk og mange skrivefeil, til å bli veldig god, men anmelderen mente at boken holdt i massevis til spennende tidtrøyte for bergenskjennere. Boka solgte i løpet av to-tre uker 3500 eksemplarer i Bergen.
I 2003 henvendte en mann seg til Bergens Arbeiderblad med et nytt tips. Han hevdet å ha møtt Isdalskvinnen på Fløyen, forfulgt av to menn. Kvinnen skulle ha virket svært nervøs og sett sydlandsk ut. Vitnet hadde reagert på at kvinnen var svært tynt kledd på en kald novemberdag midt på fjellet. Ifølge vitnet meldte han seg på politikammeret, men fikk beskjed av betjenten om å glemme det han hadde sett, og at saken aldri ville bli oppklart.
Politimester Oskar Hordnes nektet for at overvåkingspolitiet hadde vært innblandet i saken, slik noen hadde antydet. Dette utsagnet møtte sterk motstand, helst av anonyme kilder. Likevel, under fjernsynsprogrammet Fornemmelse for mord på TVNorge i 2002, innrømmet for første gang representanten for politiet at overvåkingspolitiet (POT) hadde vært innblandet i saken.
Saken var også oppe i TV 2-programmet Øyenvitne på midten av nittitallet.
NRK viser i 2016 en miniserie med ti korte episoder (2-8 minutter) kalt "Gåten i Isdalen".
BBC World Service og NRK lanserte i 2018 en podkastserie om saken kalt "Death in Ice Valley".
I 2018 planla Óskar Jónasson å lage en TV-serie basert på det uløste mysteriet.
Overflateteknikk
Overflateteknikk er et fagområde innen fag- og yrkesopplæringa.
På vg1 Bygg- og anleggsteknikk får elevene en grunnleggende opplæring innen overflateteknikk, på linje med de andre byggfagene. På vg2 Overflateteknikk, som bygger videre på vg1 Bygg- og anleggsteknikk (eller tilsvarende skole/praksis), gis en videregående opplæring og fordypning i fagområdet. Fra vg2 Overflateteknikk kan elevene gå videre som lærling i malerfaget, industrimalerfaget eller renholdsoperatørfaget. Etter to års læretid i et av fagene kan vedkommende ta fagbrev/svennebrev og bli fagarbeider/svenn. Mulighetene er også til stede for å ta videre utdanning etter noen år med praktisk erfaring. Da er noen aktuelle valg: fagskoletekniker innen overflateteknikk eller byggteknikk, malermester, byggtapetsermester, diplommaler eller ingeniør.
De ulike håndverksfagene innen overflateteknikk har det til felles at de arbeider med overflater. Maleren og byggtapetsereren beskytter, dekorerer og vedlikeholder nye og gamle bygningers overflater med sine materialer og spesialverktøy. Industrimaleren beskytter, dekorerer og vedlikeholder overflatene på industrikonstruksjoner som blant annet broer, båter og skip, samt olje- og gassinstallasjoner.
Strandebarm skule
Strandebarm skule er en skole i Strandebarm i Kvam. Skolen har rundt 150 elever og er en 1-10 skole. I 2019 vant skolen NRK-konkurransen Klassequizen med laget Tove Haslum, Torstein Måge og Sander Eide Aase] Skolen slo Tranby skole i den avgjørende finalen.
Tyrkvisjonens sangkonkurranse 2016
Tyrkvisjonens sangkonkurranse 2016, eller Türkvizyon Şarkı Yarışması 2016, skulle bli den fjerde utgaven av Tyrkvisjonens sangkonkurranse. Konkurransen skulle, ifølge Türk Müzik Birliği (TMB TV), avholdes i Istanbul i desember. Av ukjente årsaker ble ikke konkurransen avholdt.
Bakgrunn
Den 25. november offentliggjorde TÜRKSOY at Şəki i Aserbajdsjan skulle være kulturhovedstad i 2016, og det skulle dermed, etter reglene, også bli arrangørbyen for Tyrkvisjonens sangkonkurranse 2016.
Den 18. april offentliggjorde TMB TV på sin nettside at konkurransen ville bli avholdt i Tyrkia og 23. april offentliggjorde konkurransens koordinator, Ayşe Kerimova, at vertsbyen skal være Istanbul. Konkurransen var ment å skulle bli avholdt i Yahya Kemal Beyatlı kultursenter, som også var arenaen i 2015.
Meldingene i april var den siste kommunikasjonen som ble offentliggjort fra TMB TV angående konkurransen. I tiden frem mot desember ble det valgt representanter i flere regioner. Den 1. juli ble det bekreftet at også deltakerregioner fra Russland ville delta, etter ett år uten deltakelse, ettersom Tyrkia hadde tatt initiativ til å bedre det politiske forholdet mellom landene.
Rundt midten av desember hadde 19 land og regioner, i tillegg til vertslandet, bekreftet at de ville delta i Tyrkvisjonens sangkonkurranse 2016. 17 land og regioner hadde offentliggjort deres representant i konkurransen. Blant de russiske regionene ble det i noen tilfeller bestemt at representanten som ble valgt til å delta i 2015 skulle delta, mens andre regioner valgte en ny representant. Krajet Stavropol og republikken Dagestan var ment å skulle debutere som russiske regioner, og skulle bli representert av henholdsvis nogai- og kumyk-befolkningene. Latvia, Moldova, Nederland, Polen og Sverige var også ment å skulle delta i konkurransen for første gang.
I november kom det indikasjoner på at Tyrkvisjonens sangkonkurranse ville bli avholdt i midten av desember, men etter hvert som desember gikk kom det ingen offentlige uttalelser fra TMB TV. Fra enkelte land og regioners deltakere og delegasjonsmedlemmer kom det motstridende meldinger på ulike sosiale medier som kunne indikere at disse heller ikke fikk oppdatering på situasjonen og hvorvidt konkurransen ville bli avholdt eller ikke. Ved utløpet av 2016 hadde ikke TMB TV offentliggjort noen forklaring på hvorfor konkurransen ble avlyst eller om Tyrkvisjonens sangkonkurranse vil bli arrangert ved senere anledninger.
Nanxi
Nanxi kan sikte til:
Jimmy Dixon
Jimmy Dixon (født 10. oktober 1981 i Tubmanburg) er en liberisk fotballspiller. Dixon, som er forsvarsspiller, spiller for den tyrkiske klubben Boluspor.
Klubbkarriere
Dixon, som er født i Tubmanburg, startet karrieren i Mark Professionals, før han gikk til svenske Floda BoIF i 2007. Etter to sesonger gikk Dixon til BK Häcken, hvor han ble i fem sesonger. Dixon gikk til Malmö FF i 2007, hvor han signerte en treårskontrakt. I 2009 gikk Dixon til tyrkiske Manisaspor. Etter et kort opphold i BK Häcken, dro Dixon i 2013 igjen til Tyrkia, denne gangen til Boluspor.
Karriere på landslaget
Dixon, som spilte første landslagskamp for Liberia i 1999, står notert med 25 kamper, og ingen scoringer.
Johan M. Platou
Johan Michael Stoud Platou (født 4. juni 1858 på Hamar, død 7. august 1937 i Oslo) var en norsk skolemann, kjent for sine mange skolebøker.
Han ble cand.theol. 1883. I sine tidlige lærerår var han ved Otto Anderssens skole i Kristiania. Han var kjent som adjunkt I.M.S. Platou i flere av skolebøkene som han skrev tidlig på 1900-tallet. Også da han i 1900 overtok frøknene Rings skole i Birkelandsgata, Stavanger. Denne eide og drev han som en privat middelskole for gutter såvel som jenter frem til 1910, da han ble avløst av Carl Knap. Skolen ble drevet frem til St. Svithun skole ble startet i 1918. Platou flyttet i 1910 til ny jobb som skoleinspektør i Vestre Aker. Platou var formann i Riksmålsforbundet 1916–1918 og pensjonerte seg i 1928 og mottok Kongens fortjenstmedalje i gull for dette.
Han var sønn av Johannes Anders Lysgård Platou (1826–1882) og Karine Karoline Mariana Hagerup (1830–1912) fra Ålesund. Faren var kjøpmann i Hamar. I 1884 giftet han seg i Skien med Maren Krogh (1860–1945) fra København. Deres sønn Finn Stoud Platou (1888–1952) var landets generalkonsul til Petrograd i 1936 og gikk til Sydney i 1938 og London i 1950.
Olga Commandeur
Olga Commandeur (født 30. oktober 1958) er en nederlandsk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i hekkeløp.
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble utslått i semifinalen på 400 meter hekk. Hun har senere gjort karriere innen TV.
Qataban
Qataban, eller Kataban, var et kongerike sør på Den arabiske halvøy fra ni- eller tihundretallet f.Kr. til omkring 300-tallet e.Kr. da det forsvant som selvstendig stat.
Riket lå i området rundt Wadi Bayhan som ligger vest for Hadramaut og sør for Marib i nåværende Jemen. Hovedstaden var Timna, ved Krydderveien som strakk seg fra Sør-Arabia nordover til Middelhavet. Wadi Bayhan var en av fire wadier som på den tiden dannet sentrum for større politiske enheter, nemlig Saba (riket i Marib), Qataban, Hadramaut og Main (det mineiske rike).
EM i moderne femkamp 2015
EM i moderne femkamp 2015 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Bath i Storbritannia i 2015.
Académica do Mindelo
Académica do Mindelo er en fotballklubb fra Mindelo på Kapp Verde som spiller i toppserien São Vicente Island League. De har vunnet serien 4 ganger og cupen 2 ganger.
Liste over kulturminner i Vinje
Liste over kulturminner i Vinje er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Vinje. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Husspissmus
Husspissmus (Crocidura russula) er et lite terrestriskt pattedyr i spissmusfamilien, der den tilhører gruppen av hvittannspissmus. Arten finnes i Vest-Europa og Nord-Afrika. Den har en lignende, men mindre slektning, hagespissmus, som foreløpig ikke er funnet i Norge.
Beskrivelse
Husspissmus veier cirka 7–15 g. Hodet og kroppens lengde uten halen utgjør cirka 63–93 mm, mens halen måler cirka 32–45 mm.
Husspissmus kan skilles fra de mer vanlige Sorex-artene på flere kjennetegn:
Habitat
Husspissmus er glad i tempererte områder med stort utvalg av insekter. De er vanligvis funnet i habitater som gressletter, skog, hekker og hovedsakelig landbruksområder. Om vinteren kan de trekke inn til gårder og hager. Reiret kan finnes under steiner, stokker, og i forlatte bol fra andre arter. De foretrekker lavlandet opp til 3—400 meter, sjelden opp til 680 meter.
Atferd
Husspissmus er klassifisert som semi-sosiale pattedyr. I løpet av vinteren kan de dele reir. Par kan vokte sitt territorie sammen. Husspissmus er svært monogame, og viser et spredningsmønster hvor hunnene søker ut mens hannene blir der de er født, noe som er svært uvanlig for pattedyr. Dette spredningsmønsteret er et forebyggende tiltak mot innavl.
Husspissmus kan bruke stemmen svært aktivt og kan finne veien rundt omkring i reviret ved å bruke en primitiv form av ekkolokalisering der de lager høyfrekvente lyder for å tolke sine omgivelser. Ved å bruke disse skrikene og ved å bruke værhår til å kjenne omgivelsene i tillegg til synet, hjelper det dem å finne veien der de bor.
Reproduksjon
Husspissmus rekker vanligvis bare å oppleve én avlsesong i hele sin levetid, hovedsakelig fra mars til september. I den tiden har de vanligvis fire kull hvor befruktning skjer rett etter hver fødsel. De fire kullene kan inneholde alt fra 2—10 unger. Nyfødte unger veier mellom 0,7—1,4 gram. De åpner øynene etter 4—14 dager og dier cirka tre uker. Ungdyr lager i blant karavaner ved å bite seg fast i hverandres halerot. Ungene blir kjønnsmodne ganske raskt, unger som fødes om våren er kjønnsmodne allerede samme sommer. Kullene forblir i sine foreldres territorium til neste hekkesesong.
Føde
Husspissmus spiser mest insekter og deres larver, skrukketroll, edderkopper, snegler og litt plantekost. De kan av og til ta små gnagere, øgler og små amfibier.
Levetid
Husspissmus har en levetid på 18 måneder i naturen, men kan overleve i 30 måneder i fangenskap under laboratorieforhold.
Predasjon
Ugler, slanger og andre små rovpattedyr som røyskatt og snømus er de viktigste rovdyr. De oppholder seg gjerne under vegetasjonen for å unngå å bli tatt. Katter kan drepe spissmus, men spiser dem oftest ikke. Høy bestand av husspissmus kan føre til en nedgang i andre små pattedyr.
Utbredelse
Arten finnes i: Algerie, Belgia, Frankrike, Liechtenstein, Luxembourg, Marokko, Nederland, Portugal, Spania, Sveits, Tyskland og Østerrike.
I 2017 ble husspissmus oppdaget i Rogaland for første gang, der den er blitt registrert ved noen anledninger i Stavanger-området (Randaberg, Stavanger, Vaulen og Gausel) og i ett tilfelle i Varhaug sør for Bryne. Jeroen van der Kooij hevder det er en sensasjon at arten har klart å etablere seg her. Det er ukjent når og hvordan den har tatt seg til Norge, og hvor stor og hvor utbredt bestanden her eventuelt er. Teoriene er at arten kan ha kommet hit som blindpassasjer på frakteskip, eller til og med ha blitt utsatt her. . Arten kan også ha kommet til Norge med varetransport fra Mellom-Europa.
ASC Imraguens
ASC Imraguens er en fotballklubb fra Atar i Mauritania som spiller i toppserien Ligue 1 Mauritania. De har ikke vunnet vunnet serien, men vunnet cupen 1 gang.
NORSOL
NORSOL, forkortelse for Norwegian Solution, var fellesbegrepet for luftvern som det norske Luftforsvaret hadde fra slutten av 1980-tallet og frem til iallfall 2002
Det bestod av tre forskjellige våpensystemer:
Alle tre systemene var integrerte gjennom ARCS via wire og radio. Nikebataljonen var ikke en del av systemet.
ARCS
Utviklingen av Norwegian Adapted Hawk førte til ny programvare og noen mindre endringer i maskinvaren, sammenlignet med I-Hawk som missilsystemet var basert på. NOAH fikk en ny, tredimensjonal radar og et nettverksbasert kommando- og kontrollsystem kjent som ARCS (Acquisition Radar and Control System), en enhet som erstattet tre ulike radarsystemer, sentralen for informasjonskoordinering og sentralen for batterikontroll. ARCS ble også anskaffet for å lede Bofors L-70-lufvernskanonene. En ARCS-enhet besto av en FDC (Fire Distribution Center) og en LASR (Low Altitude Surveillance Radar).
Opptil fire ARCS (normalt tre for NOAH og en for L-70) kunne kobles sammen slik at hver hadde et konsolidert bilde av luftrommet. Kommunikasjonsutstyret var basert på et digitalt svitsjesystem med fiberoptisk overføring. Dette skal blant annet gjort det mulig å integrere den målsøkende radaren (LASR) med systemer for identifisering av venn og fiende (IFF).
Shiga (prefektur)
Shiga (japansk: 滋賀県 – Shiga-ken) er et prefektur i Kansairegionen på den japanske øya Honshū. Hovedstaden er Ōtsu.
Kenneth Myers
Kenneth Holston Myers (født 10. august 1896, død 22. september 1974) var en amerikansk roer som deltok i flere olympiske leker, 1920 i Antwerpen, 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles.
Myers ble olympisk mester i roing under OL 1932 i Los Angeles. Han vant dobbeltsculler sammen med William Gilmore. Åtte år tidligere, under OL 1924 i Paris kom han på andreplass i singelsculler bak Jack Beresford fra Storbritannia.
Fire år tidligere, under OL 1928 i Amsterdam, kom han på andreplass i singelsculler bak Henry Pearce fra Australia.
Caye Caulker
Caye Caulker har en rekke hoteller, og er et populært turistmål. På øya ligger Caye Caulker flyplass.
Henrik III av Castilla
Henrik III av Castilla (født 4. oktober 1379, død 25. desember 1406), tidvis omtalt som «Henrik den lidende» eller «den syke» (spansk: Enrique el Doliente; galisisk: Henrique o Doente), var en monark av Castilla. Han var sønn til Johan I av Castilla og Eleanora av Aragón, og etterfulgte faren i 1390 som konge av Castilla og León. Hans ekteskap med engelsk Katarina av Lancaster, datter av John av Gaunt, avsluttet en langvarig dynastisk konflikt. Han sponsret spansk kolonisering av Kanariøyene. I 1406 ble han selv etterfulgt av sin sønn Johan II av Castilla da han døde, kun 27 år gammel.
Bakgrunn
Henrik ble født i Burgos, hovedstaden i kongedømmet Castilla. Han var den førstefødte barnet til den nylig kronede kong Johan I av Castilla og hans hustru Eleanora av Aragón. Hans yngre bror Ferdinand vokste opp til å bli konge av Aragón.
Ansvaret for Henriks oppdragelse ble gikk til Inés Lasso de la Vega, hustru til Juan Niño. Som barn fikk han undervisning fra Diego de Anaya Maldonado, biskop av Tui-Vigo, som senere ble erkebiskop av Sevilla. Hans lærer var Juan Hurtado de Mendoza el Limpio og hans skriftefar var dominikanerpresten Alonso de Cusanza, som senere ble biskop av Salamanca og León.
Ekteskap
Kort tid etter hans fødsel ble det inngått løfter om at han skulle bli gift med Beatrix av Portugal, arving til den portugisiske tronen. Det var en del av en fredsavtale mellom Castilla og Portugal som ble signert som følge av en våpenhvile etter de ferdinandske kriger (spansk og portugisisk: Guerras Fernandinas). Dette bryllupet kom til sist ikke i stand da hennes far, Ferdinand I av Portugal, arrangerte og kansellerte sin datters bryllup flere ganger. Isteden ble Beatrix gift med Henriks far Johan, som hadde mistet sin hustru, infanta Eleanora av Aragón året i forvegen. Johan giftet seg den 14. mai 1383 med sin ti år gamle barnebrud den 14. mai 1383 i den portugisiske byen Elvas.
I 1388, som en del av traktaten i Bayonne, ble Henrik isteden gift med Katarina av Lancaster i katedralen i Palencia. Hun var datter av John av Gaunt, hertug av Lancaster, og tredje sønn av kong Edvard III av England. Hennes mor var Costanza av Castilla, datter av Peter I av Castilla (med tilnavnet «den grusomme»). Gaunt hadde egenhendig tatt tittelen «konge av Castilla» jure uxoris («i retten av sin kone») men greide aldri faktisk å ta tronen. Da hans datter Katarina ble gift med Henrik, tronarving til kongeriket Castilla fra huset Trastámara, ble således de to rivaliserende tronkravene forent, og det etablerte fred mellom England og Castilla etter striden som hadde rast etter at Peter I av Castilla døde i 1369.
Prins av Asturias
På tiden av sitt bryllup fikk han tittelen som prins av Asturias med godkjennelse av hoffet i Briviesca. Tittelen utpekte ham som tronarving og var den første som holdt denne tittelen. Tidligere arvinger til tronen var kjent som infantes mayores.
I 1390 vurderte hans far å abdisere til hans fordel for å få anerkjennelse av portugiserne, men han ble frarådet fra denne planen av sitt regjeringsråd. Rådet var imot den grunnet den skade kongeriket hadde fått ved tidligere beslutninger av lignende art. Imidlertid døde kong Johan i oktober det samme året i Alcalá de Henares ved å ramle av hesten. Hans sønn Henrik ble da utropt som konge.
Henrik ble konge den 2. august 1393, 13 år gammel, etter en urolig periode.
Monark
Til tross for sitt tilnavn, engasjerte han seg i livlig utenrikspolitikken i de første årene av 1400-tallet. Han klarte å roe ned adelen og restituere den kongelige makt. På hans tid vant den kastiljanske flåte flere seiere mot den engelske flåten. I år 1400 sendte han en flåtestyrke til Nord-Afrika som ødela piratreiret Tétouan.
I 1402 begynte han med koloniseringen av Kanariøyene ved å sende ut den franske oppdageren Jean de Béthencourt. Med et angrep mot Badajoz avverget han han en portugisisk invasjon, og undertegnet i 1402 en fredsavtale med Johan I av Portugal.
Han gjenopptok konflikten med kongedømmet Grenada og vant i 1406 en seier ved Collejares, i nærheten av Úbeda.
Under det vestlige skisma støttet han pave (motpave) Benedikt XIII.
Barn
Med dronning Katarina av Lancaster hadde han følgende barn:
Rissa (andre betydninger)
Rissa har flere betydninger:
Wakayama (prefektur)
Wakayama (japansk: 和歌山県 – Wakayama-ken) er et prefektur i Kansairegionen på den japanske øya Honshū. Hovedstaden er Wakayama.
Arsenal Wanderers
Arsenal Wanderers er en fotballklubb fra Pamplemousses på Mauritius som spiller i Pamplemousses Regional League. De spilte sist i toppdivisjonen i 2006. .
Hans Arnesen Urdahl
Hans Arnesen Urdahl (født 18. juni 1769, død 21. september 1829) var en kontorist, lensmann, gårdbruker og stortingsmann fra Luster i Sogn. Han var far til Sølfest Hansen Urdahl og Hans Hansen Urdahl.
Urdahl var sønn av lensmannen i Luster. I yngre år arbeidet han på kontoret til sorenskriveren i Indre Sogn. Senere drev han gården Bringe i hjembygda, hvor han var gift. Han drev senere en gård på Saude, også det i Luster. I 1807 ble Urdahl lensmann i Luster etter faren, en stilling han hadde til han døde.
Urdahl var valgmann da det i 1814 ble avholdt valg til riksforsamlingen på Eidsvoll. På Stortinget 1815-16 var han 4. representant fra Nordre Bergenhus amt. Han ble permittert fra 19. september 1815 på grunn av sykdom. Til Stortinget 1821-22 var han 1. varamann. Han møtte da i 1822 fra den 30. oktober i stedet for Absalon Olsen Wereide.
Urdahl døde på gården sin Saude i 1829.
2. serierunde i Eliteserien 2023
2. serierunde i Eliteserien 2023 startet med kampen mellom og  på SR-Bank Arena i Stavanger lørdag 15. april, mens de resterende kampene ble spilt søndag 16. april og avsluttet kl. 19:15 med oppgjøret mellom og  på Intility Arena i Oslo.
Niels Jul-Larsen
Niels Jul-Larsen (født 10. november 1860 i Kristiania, død 11. juli 1940 i Oslo) var en norsk typograf og fagforeniongsmann, utlært hos A. W. Brøgger 1. mai 1880.
han var formann (1895-1896) og forretningsfører i Den Typografiske Forening. Formann for Norsk Centralforening for Boktrykkere 1901. Innvalgt i redaksjonen for Typografiske Meddelelser 1889 og var i flere år formann for denne. Var redaktør for Typografiske Meddelelser fra 1907-1913. Hadde en rekke andre verv innen forening og forbund.
Parlamentærflagg
Et parlamentærflagg er et hvitt flagg som gir beskyttelse mot angrep i visse krigssituasjoner. Flagget er et internasjonalt anerkjent beskyttelsessymbol for våpenhvile og for anmodning om forhandlinger. Det brukes også for å gi tegn om overgivelse (kapitulasjon), siden det gjerne er den svakere militære part som anmoder om forhandlinger.
Flaggets bruk til overgivelse er beskyttet av Haag-konvensjonene av 1899 og 1907. Svikaktig bruk av flagget er forbudt av krigens regler og utgjør en krigsforbrytelse.
Liste over despoter i Despotatet Morea
Liste over despoter i Despotatet Morea inneholder navn på herskerne i Despotatet Morea i tiden 1349-1460 da Morea var en provins i Østromerriket. Herskerne bar tittelen despot (fra gresk: δεσπότης, despótēs, herre, mester) som opprinnelig betegnet en «arving» (sønn, svigersønn eller lignende) til keiserriket. Despoten ble utnevnt av keiseren i Konstantinopel.
Despotatet ble opprettet i områder som var beslaglagt fra det frankiske Fyrstedømmet Achaiai i 1349 og omfattet deler av det som i dag er Peloponnes i Hellas. Størrelsen på provinsen varierte over tid, men var på det største midt på 1450-tallet. I 1460 ble imidlertid hele området, som resten av Østromerriket, okkupert av styrker fra Det osmanske rike.
EM i moderne femkamp 2016
EM i moderne femkamp 2016 (europamesterskapet i moderne femkamp) ble arrangert i Sofia i Bulgaria i 2016.
Falsapolia
Falsapolia er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Saitama (andre betydninger)
Saitama kan vise til:
Falsapolia
Utseende
Middelsstore, avlange, matt brunlige trebukker med lysere lengdestriper. Antennene er nokså tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum har en liten tann litt bak midten av hver sidekant. Dekkvingene er noe tilspissede bak.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Queensland, Australia.
Systematisk inndeling
Artene blir noen ganger plassert i slekten Temnosternus.
Sharrieffa Barksdale
Sharrieffa Barksdale (født 18. februar 1961) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver som spesialiserte seg i hekkeløp.
Revlingen
Revlingen (Store og Lille Revlingen) er en øy av vulkansk opprinnelse i Oslofjorden rett sør for Moss. Revlingen består av lavabergarter fra permtida. Fra samme periode er flere øyer sørover i Oslofjorden, som Jeløya, Kollen, Eldøya, Missingene og Søsterøyene.
Sharrieffa Barksdale
Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 1984 i Los Angeles, der hun ble utslått i semifinalen på 400 meter hekk.
FC Ulaanbaatar
FC Ulaanbaatar er en fotballklubb fra Ulaanbaatar i Mongolia som spiller i toppserien Niislel League. De har vunnet serien 1 gang.
Fukui
Fukui kan vise til:
Cédric Zesiger
Cédric Zesiger (født 24. juni 1998) er en sveitsisk fotballspiller som spiller for den tyske klubben.
Luperocella
Luperocella er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 3 arter.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Noen av artene kan opptre i store mengder og snauspise vertsplantene i enkelte år.