cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lockheed Martin F-35 Lightning II
Partnerland og utviklingskostnad
I tillegg er Israel og Singapore med som Security Cooperative Participants.
Tyrkia ble utestengt fra F-35-programmet i 2019.
Utskiftninger
Mange forskjellige fly i de åtte nasjonene var planlagt skiftet ut da man startet prosjektet. Enkelte av flytypene nevnt her kan bli / har blitt vraket allerede før de mottar sine F-35.
USA
Storbritannia
Italia
De Breuckbreen
Breen er kartlagt og navngitt av Norsk Polarinstitutt. Den er oppkalt etter den belgiske glasiologen William De Breuck som deltok på rekognoseringsflygninger i området under den belgiske antarktisekspedisjonen i 1960.
Lockheed Martin F-35 Lightning II
Utskiftninger
Nederland
Tyrkia
Australia
Danmark
Canada
Polen
Tyskland
Planlagte innkjøp
Singapore, Hellas, Spania og Finland er også potensielle kunder. Disse landene har som utviklerlandene F-16 eller F-18 i dag.
USA har utestengt Tyrkia fra F-35-programmet etter at Erdogan kjøpte luftvernmissilet S-400 fra Russland.
Danske forhold
Tre aktstykker fra Folketingets finanskomité beskriver Danmarks involvering i F-35-programmet:
1997: Ved aktstykke 342 9/9 1997 tiltrådte finanskomiteen at Danmark inntrådte i programmets kravspesifikasjonsfase med en bevilgning på 70 millioner kroner.
2002: Ved aktstykke 142 22/5 2002 tiltrådte finanskomiteen at Danmark kunne anvende 892,5 millioner kroner i programmets utviklings- og demonstrasjonsfase. 110 millioner kroner av disse utgiftene var forventet å bli dekket av forleggelsen av et dansk F-16 til testflyvninger i F-35-programmet. Dansk industri aksepterte etter avtale med regjeringen å bidra med 74 millioner kroner av utgiftene.
2007: Ved aktstykke 79 8/2 2007 tiltrådte finanskomiteen at Danmark inntrådte i prosjektets produksjons-, vedlikeholds- og videreutviklingsfase med en bevilgning over 45 år på tilsammen ca. 2 milliarder kroner, tilsvarende ca. 1,5 prosent av de samlede utgiftene i denne fasen.
Danmarks deltagelse i F-35-programmet forpliktet ikke Danmark til å kjøpe flyene.
Norske forhold
Den konvensjonelle F-35A-varianten er valgt til å erstatte Norges F-16-fly. Regjeringen foreslo opprinnelig å kjøpe 48 fly, men dette tallet er nå 52 fordi USA ikke kommer til å ha kapasitet til å låne/leie bort treningsfly til Norge. 48 av disse skal være operative, mens fire skal bli brukt utelukkende til trening og utdannelse.
Forsvaret har beregnet at disse vil koste 69,7 milliarder 2016-kroner i innkjøp. Levetidsomkostningene for flyene, som dekker innkjøp og driftsomkostninger i 30 år, samt utbygging av basen på Ørland, beregner Forsvaret nå til å bli på 261,3 milliarder kroner eller drøyt fem milliarder kroner pr. fly. Utbygging av Evenes, som fremskutt base, kommer på toppen av dette.
Fra 10. november 2015 til 29. juni 2017 ble Luftforsvarets første syv fly levert til Luke Air Force Base i Arizona for opplæring og trening av norske piloter.
10. november 2017 foregikk den offisielle overleveringen av de tre første flyene levert direkte til Norge. Disse flyene landet på Ørland hovedflystasjon 3. november 2017 rett før kl. 16.00 (norsk tid) mens det fremdeles var dagslys. De tok av i mørke fra Fort Worth i Texas kl. 06.35 (norsk tid, kl. 23.35 lokal tid dagen før), (9 timer og 24 minutter flytid, 7569 km i direkte luftlinje, gjennomsnittsfart: 815 km/t) og fløy non-stop med flere lufttankinger underveis. Flyene hadde amerikanske merker og ble fløyet av amerikanske piloter. De tre flyene var nummer 5148, 5149 og 5150.
På Evenes flystasjon er to F-35 fly til enhver tid på Quick Reaction Alert for å identifisere, og eventuelt avskjære, ukjente luftfartøy som nærmer seg norsk luftrom.
Pris
Prisen på hvert enkelt fly synes uavklart, den norske avtalen har ikke vært klar på dette. Kilder som Dagbladet og Aftenposten har tidligere meldt at sjefen for utviklingen av kampflyet JSF tror prislappen per fly vil bli på USD 80 millioner, rundt 460 millioner norske kroner eller rundt en halv milliard norske kroner per fly, alt etter dollarkurs, og vist til at dette er 50 prosent mer enn norske myndigheters anslag. Til sammenligning lå prisen på hvert F16 kampfly på rundt 120 millioner norske kroner, dog i datidens verdi (ca. 1980.)
Den amerikanske Government Accountability Office estimerte i 2011 utviklings- og innkjøpskostnadene for de 2 457 flyene USA har planlagt å anskaffe til USD 382 milliarder. Dette gir en gjennomsnittspris på USD 156 millioner for ett fly.
Pris er åpenbart et politisk spørsmål. "Kostnadsestimatene for anskaffelsesfasen er nå beregnet til 61,2 milliarder kroner, opplyste Anders Melheim", som da var programdirektør i det norske Kampflyprogrammet, i desember 2012. Dette skulle således tilsvare 1 093 millioner kroner for hvert av de 56 flyene Norge skal skaffe, bortimot 3 ganger mer enn norske myndigheters anslag i 2009.
Ingolf
Ingolf er et nordisk og tysk mannsnavn med opprinnelse i det norrøne navnet Ingulf R , dannet av det urgermanske gudenavnet *Ingwaz, og norrøne ulfr, «ulv». Ingulf var den gammeldanske og Ingolf den gammelsvenske formen av navnet.
Lockheed Martin F-35 Lightning II
Pris
Det norske Kampflyprogrammet på sin side viser til at prisen på rundt 80 millioner er stykkprisen en forventer når flyet er i full produksjon rundt 2019. Inntil da vil prisen synke gradvis år for år ettersom produksjonen øker. Norge har heller ikke tegnet en enkelt kontrakt for F-35, og er del av de årlige kontraktsforhandlingene mellom det flernasjonale programkontoret JPO (Joint Program Office) og Lockheed Martin og Pratt & Whitney. Den amerikanske snittprisen for flyene er heller ikke representativ for Norge, da denne regnes ut basert på produksjonen av fly for USA produsert mellom 2010 og sent på 2030-tallet, og inkluderer også alle utviklingskostnadene. Norge skal på sin side kun anskaffe fly i en 8-års periode, og betaler da prisen for flyene disse årene, og dekker bare en mindre del av utviklingskostnadene. Den norske snittprisen vil derfor være en annen enn for USA. De norske kostnadsestimatene for F-35, som i 2015-verdi (oppdatert for inflasjon) er på 67,9 milliarder kroner, omfatter også mye mer enn bare 52 fly, og skal også dekke utvikling og anskaffelse av våpen, simulatorer, deler og innledende trening for F-35. Av de norske kostnadene utgjøres derfor bare rundt 60% selve flykostnaden.
Ingolf
Ingolf har norsk navnedag 10. juni og finlandssvensk navnedag 18. juni.
Lockheed Martin F-35 Lightning II
Pris
Endringene siden 2009 må også sees i lys av at programmet den gang oppgav kostnadene i såkalt "nåverdi", mens senere estimater er oppgitt i reelle kroner. Kampflyprogrammet hevder at om alle kostnadene regnes om i sammenlignbare verdier så er de bare økt med i underkant av 6%, og da grunnet en ny norsk tidsplan, og nye kostnader for JSM.
Ingolf
Utbredelse
Ingulf var et vanlig navn i England på 1100-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Eksterne lenker
Ingólfur
Vårsildavgiftsfondet
Vårsildavgiftsfondet var et statlig medisinalfond for sildefiskere på Vestlandet. Fondet ble dannet i 1864 etter stortingsvedtak året før. Det besto med visse endringer til det ble inndradd i 1960. Avgiften på saltet vårsild tilfalt fondet bare fram til 1935. Fra 1864 til 1933 beløp den seg til ca. 2,9 millioner kroner.
Oppgaver
Inntektene til Vårsildavgiftsfondet skulle i første rekke brukes til bedre helsestell under sildefisket, og var særlig ment som et middel i kampen mot epidemiske og smittsomme sykdommer. Det ble reist sykehus, gitt fri kur og pleie til syke fiskere, og betalt lønn til spesielle fiskerileger. Allerede i 1866 ble det under fisket drevet et sykehus i Florø for fondsmidlene, og det ble bygd og drevet sykehus i Florø og Haugesund (fra 1868), senere også sykestuer andre steder. Fondet fikk etter hvert et visst preg av å være både et helse- og velferdsfond for sildefiskerne og fiskevær. Således ble det gitt bidrag også til leseværelser og bad for fiskerne.
På slutten av 1800-tallet ble det brukt fondsmidler til å bygge og vedlikeholde rundt 50 brønner og vannforsyningsanlegg, de aller fleste sør for Stad. Havnedirektoratet (Statens Havnevesen) trukket inn i administrasjonen av fondet, slik at det ble et samarbeid mellom helse- og fiskeri- og havnemyndigheter. Overingeniør Michael Leegaard hadde den tekniske ledelsen av dette arbeidet fra 1902 og 1935, også etter at han ble pensjonert fra Havnevesenet i 1931.
Organisering
Fondet sorterte opprinnelig helt under helsemyndighetene. Det ble administrert av overlegen for den spedalske sykdom i Bergen (G.H. Armauer Hansen, senere Hans Peter Lie) og Justisdepartementet, senere Sosialdepartementet, etter at dette ble opprettet i 1913.
Fiskeridirektoratet overtok forvaltningen etter overlegen i 1921, og det ble således styrt fra direktoratet fra 1921 til 1936. Det ser imidlertid ut til at Sosialdepartementet fremdeles var overordnet myndighet. Fiskeridirektøren var da også formann i fondsstyret, med fiskerikonsulent Thor Iversen som stedfortreder. Direktøren fortsatte som styreformann også etter reorganiseringen i 1937. Avgiften fulgte opprinnelig vårsildoppsynet, slik at den bare skulle svares der hvor oppsyn var satt. På den måten ble fondet stort sett begrenset til deltakere i fisket sør for Stad, ettersom det bare var sporadisk vårsildfiske og enda sjeldnere særskilt oppsyn på Sunnmøre. Fondet hadde liten betydning i tidsrommet mellom ca. 1870 og 1900, da det omtrent ikke forekom vårsildfiske.
Da det utover på 1900-tallet ble en viss geografisk overlapping mellom storsildfisket og vårsildfisket, ble det i 1928 bestemt at det skulle svares avgift av både stor- og vårsild ilandført sør for Stad, fra 1. januar og fram til oppsynet ble hevet. Da vintersildfisket hadde tatt seg opp igjen omkring århundreskiftet, var det til å begynne med delt i to atskilte fiskerier, både geografisk og i tid, ettersom storsildfisket først og fremst ble drevet om høsten utenfor Møre og Trøndelag.
Arkiv
Arkivet etter Vårsildavgiftsfondet inngår i Fiskeridirektoratets arkiv, avlevert til Statsarkivet i Bergen.
Ragnhild Magerøy
Ragnhild Elbjørg Magerøy (født 9. juli 1920 i Fræna, død 16. november 2010) var en norsk forfatter, ved sin død bosatt i Tønsberg.
Magerøy debuterte litterært i 1957 med romanen Gunhild, og gav senere ut en rekke romaner. Hun skrev også noveller, dikt og essays. Hun er særlig kjent for sine historiske romaner.
I 1975 ble hun tildelt Doblougprisen.
Metanastes
Metanastes er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Denne slekten blir regnet til underfamilien hornbiller (Dynastinae).
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), blankt svarte hornbiller. Disse artene mangler horn på hodet og pronotum. Dekkvingene har markerte punktrader.
Opprøret til de fem barbarer
Opprøret til de fem barbarer (tradisjonell kinesisk: 五胡亂華, forenklet kinesisk: 五胡乱华, pinyin: Wǔhú luànhuá), ordrett «fem barbarer kaster Kina inn i kaos»), er et kinesisk uttrykk som refererer til en serie opprør mellom 304 og 316 av ikke-Han kinesiske folk som bodde i nordøst-Asia mot det kinesiske Jindynastiet. Opprøret hjalp til med å styrte Jin Huaidi i Luoyang og avsluttet det vestlige Jindynastiet.
Metanastes
Levevis
Larvene lever i jorda der de spiser råtnende plantemateriale.
Opprøret til de fem barbarer
Regenter fra fem etniske grupper, Xiongnu, Xianbei, Jie, Qiang og Di, etablerte deretter uavhengige kongedømmer i det nordlige Kina. Denne perioden i kinesisk historie, kjent som sekstenkongerikene (五胡十六國) varte frem til det nordlige Kine ble forent under det nordlige Weidynasti i det 4. århundre.
Metanastes
Utbredelse
Slekten har fem arter i Australia og én som også forekommer i Sørøst-Asia.
Arne Juland
Arne Johansen Juland (født 17. august 1877 på Juland i Lom, død 27. januar 1957) var en norsk lærer og stortingspolitiker for Arbeiderpartiet og senere for Nasjonal Samling.
Han var sønn av gårdbruker Johan Johansen Juland (1847–1923) og Eldri Hansdotter (1836–1925). Han ble uteksaminert fra Elverum lærerhøgskole i 1900 og arbeidet siden i henholdsvis Lom, Vågå, Elverum, Stange (fra 1908 til 1923) og Vang (fra 1923 til 1936). Han var deretter deltidslærer ved Hamar lærerhøgskole i perioden 1923 til 1936, og siden skoledirektør for Hamar bispedømme fra 1936 til januar 1944.
Juland var medlem av Stange kommunestyre fra 1910 til 1923, hvor han i sistnevnte år fungerte som kommunens ordfører. Han fungerte også som kommunerevisor og som formann i skolestyret i Stange. Juland ble valgt inn på Stortinget ved valget i 1918 fra Søndre Hedemarken valgkrets og var medlem av Landbrukskomiteen for én periode. Han fungerte deretter som ordfører ved Vang i perioden fra 1928 til 1931. Juland var også medlem av fylkesskolestyret i Hedmark fra 1924 til 1936, hvor han var formann i de siste seks år.
Han var formann av Sør-Hedmark krinsparti i Arbeiderpartiet fra 1912 til 1920, og formann av Vang herredsparti for samme parti i perioden 1926 til 1928. Fra 1920 til 1923 var han varastyremedlem hos NSB. Under okkupasjonen av Norge ble Juland medlem av Nasjonal Samling, og som en del av det norske landssvikoppgjøret ble han i 1947 dømt til seks måneder betinget fengsel.
Juland døde i 1957, 79 år gammel.
Brun mauremåler
Brun mauremåler (Epirrhoe pupillata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den er bare funnet i de sørøstligste delene av Norge, og er listet som direkte truet (EN) i Norsk rødliste for arter fra 2021.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 21 – 24 mm), slank, brun og hvit måler. Kroppen er gråbrun, antennene ganske smalt fjærformede hos hannen, trådformede hos hunnen. Forvingen er brun, i midten med et bredt, brunt tverrbånd av samme farge som vingens grunnfarge. Dette båndet har en markert knekk midt på og er kantet med doble, hvite bånd både på inner- og yttersiden. Nær vingespissen er det gjerne et par hvite flekker. Begge vingepar er kantet med lange hårfrynser som er vekselvis brune og hvite, de brune og hvite segmentene omtrent like brede. Bakvingen er hvit med roten, brun i den ytterste halvdelen, med et dobbelt, hvitt tverrbånd i den brune delen. Larven er brunspraglete, naken bortsett fra noen korte, oppstående børster. Langs ryggen har den noen V-formede (spissen framover), hvite flekker.
Levevis
Larven lever på gulmaure (Galium verum). De voksne målerne flyr i skumringen i juni – juli.
Nazlı Çağla Dönertaş
Nazlı Çağla Dönertaş (født 1. mars 1991) er en tyrkisk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 29.
Douglas Fairbanks
Douglas ble født i Denver i Colorado, sønn av Hezekiah Charles Ullman (født 1833) og Ella Adelaide Marsh (født 1850). Hans halvbror var John Fairbanks (født 1873); og hans bror var Robert Payne Ullman (13. mars 1882 – 22. februar 1948).
Fairbanks' sønn var Douglas Fairbanks jr. (9. desember 1909 – 7. mai 2000), også en amerikansk skuespiller. Han var gift med skuespilleren Mary Pickford (1892–1979) 1920–1936. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Jon Grunde Vegard
Jon Grunde Vegard (født 15. november 1957 i Tønsberg) er en tidligere norsk stuper og trener. Han har i alt 68 NM-titler, og er dermed den stuperen i Norge som har flest NM-titler (per 2007). Han ble nummer 11 i 10 m tårnstup i OL i Los Angeles i 1984. Han konkurrerte for Tønsberg Svømmeklubb og Hamar Idrettslag.
Little Band of Gold
I begynnelsen av 1963 den utgitt på single av Statue Records i Tupelo, Mississippi. Gilreath sang på platen og ble akkompagnert av John Mihelic og andre musikere. Den ble arrangert og produsert av Hurshel Wiginton. B-siden var «I'll Walk With You».
Jon Grunde Vegard
Bakgrunn
Jon Grunde Vegard er sønn av stuperen og treneren Grunde Vegard. Han vokste opp i Tønsberg i Vestfold, der han stupte for Stupklubben Spinn, og Tønsberg Svømmeklubb fram til 1986. Da byttet han til Hamar Idrettslag (HIL) og stupte for den klubben til han ga seg i 1992.
Etter fire år med studier i computer science ved University of Texas i Austin i USA og ett år i militæret, flyttet Jon Grunde Vegard til Hamar der han trente frem blant annet Iren Dahl, Kamilla Gamme, Kim Toril Kristiansen, Siri Hafnor, Cathrine Nordli og Evy Nergård. Sterke stupnavn blant guttene er Tom Inge Jensen og Halvor Hirkjølen.
Little Band of Gold
Svensk versjon
Den svenske tittelen er «Ett gyllene band på din hand».
Quinn Direct British Masters
Quinn Direct British Masters er en golfturnering på Europatouren som arrangeres hvert år i mai, som sesongens første turnering i Storbritannia. Den ble første gang spilt i 1946 og har vært en fast del av Europatouren siden starten i 1972 (med unntak av 1984), og har gjennomgått en rekke navneendringer. På 1980-tallet var det et av de mest lukrative mesterskapene på Europatouren med en premiepott blant de tre største, men turneringens status, eller i hvert fall premiepottens relative størrelse, har falt de seneste årene.
Podopholis
Podopholis er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Arten lever i den Den demokratiske republikken Kongo.
Jernbane i Syria
Historie
Det første jernbaneanlegget i dagens Syria ble åpnet mens landet var en del av Det osmanske rike. En smalsporet bane (1 050 mm) ble anlagt mellom Damaskus og havnebyen Beirut i dagens Libanon og linjen ble trafikkert fra 1895.
Den berømte Hejaz-banen mellom Damaskus og Medina i dagens Saudi-Arabia ble åpnet i 1908. Også på denne jernbanen var smalsporet, mens senere anlegg er bygd med standard sporvidde, inkludert Bagdad-banen.
Franskmennene ønsket en forlengelse med standard sporvidde til Libya for å få forbindelse med den palestinske jernbanen og det ble oppnådd enighet om å bygge et sidespor til Tripoli i Libanon. Banen ble drevet av Société ottomane du Chemin de fer Damas-Hama et prolongements, også kjent under forkortelsen DHP. I 1912 var Bagdad-banen drevet frem til Aleppo, linjen til Tripoli var klar da første verdenskrig startet og strekningen videre til Nusaybin var fullført i oktober 1918. Tyrkerne som stod på samme side som Tyskland og sentralmaktene besluttet å forsterke infrastrukturen sør for Aleppo til Libanon i 1917. Bagdad-banen gav både muligheter og problemer for begge sider; den var uferdig med en trasé som gikk noe sør for det som dengang var definert som grensen mellom Syria og Tyrkia.
Den neste, større utbyggingen av de syriske jernbaneanleggene kom som en følge av de politiske manøvreringene som ledet opp til og som skjedde gjennom andre verdenskrig. Siden Tyrkia hadde valgt å stå ved Tysklands side i første verdenskrig, var de allierte under andre verdenskrig bekymret over de dårlige transportmulighetene i området og dermed eventuell forflytting av tropper og forsyninger til bruk mot tyrkerne. De allierte hadde forlenget jernbaneanlegg både i østlige og vestlige ørkenområder i Egypt, og hadde tidlig en forbindelse via Hejaz-banen, men sporbruddet og behovet for omlastning førte til frustrasjoner. En mulig trasé fra Haifa til Ryak ble synfart i 1941, men man konkluderte med at bygging ville medføre alt for store utfordringer. Strekningen fra Beirut til Haifa ble i løpet av krigen bygd med normalspor av ingeniørtropper fra Sør-Afrika og Oseania. Materialer og skinnegang ble delvis transportert på en temporær bane med sporvidde på 1 050 mm. Tyrkia valgte nøytralitet i krigen, og nektet de allierte tilgang til de deler av Bagdad-banen som var under felles kontroll, selv om de allierte da hadde bygd Palestina-banen frem til Al Akkari, Homs, Hamma og videre frem til Aleppo hvor den ble koblet sammen med Bagdad-banen.
Under krigen brukte de allierte blant annet britiske lokomotiver av typen R.A. Riddles, WD Austerity 2-10-0. Fire av disse gikk etter krigen inn i den syriske jernbanedriften som CFS-klasse 150.6.
I 1956 ble alle syriske jernbaner nasjonalisert og reorganisert i selskapet Chemins de fer syriens (CFS) fra 1. januar 1965 etter at de var videreutviklet med økonomisk og annen hjelp fra USSR. Avtalen mellom de to landene omfattet også samarbeid om utvikling av andre sektorer og havnene i Tartus og Latakia ble bygd ut og fikk forbindelse med nye jernbanelinjer til Al Akkari og Aleppo i henholdsvis 1968 og 1975.
En vanningsprosjekt ved Eufrat førte til av byggingen av Tabqa-dammen og en ny jernbane fra Aleppo til Al-Thawrah i 1968, Ar-Raqqah i 1972, Deir ez Zor i 1973 og som ble forbundet med den gamle Bagdad-banen ved Al Qamishli i 1976.
Dagens status
Hele nettverket med standard sporvidde samt togdriften opereres av CFS. Lokomotivene er dieselelektriske. De viktigste strekningene er:
Drift
Jernbanetrafikken drives utelukkende med dieselelektriske lokomotiver. CFS er delt i tre driftsregioner; Sentral, Østlig og Nordlig. Ved slutten av 2004 hadde selskapet 12 400 ansatte.
J.O. Ljungdahl
J.O. Ljungdahl (født 9. april 1843 i Skåne, død 11. mai 1935 i Katrineholm) var en svenskfødt møbelsnekker og agitator.
Musikk fra Hybridene
Musikk fra Hybridene er et musikkalbum utgitt av den norske jazzgruppa Farmers Market i 1997 på plateselskapet Kirkelig Kulturverksted.
J.O. Ljungdahl
Han kom til Kristiania i 1873 og fikk blant annet kontakt med salmakersvennen Marius Jantzen og var med på å etablere det første arbeiderlaget, Den norske Arbeiderforening, der også Olaus Fjørtoft var sentral. Ljungdahl hadde også en fremtredende rolle i Den socialdemokratiske Forening i organisasjonens første år.
Jernbane i Syria
Drift
Jernbanen er veldrevet, men ettersom vedlikeholdsnivået er lavt, er maksimalhastigheten begrenset. På en oppgradert seksjon av banen mellom Damaskus og Aleppo på 30 km, kan togene nå en hastighet på 120 km/t, men det meste av denne strekningen har fartsgrense på 110 km/t. Øvrige baner har i hovedsak en grense på 80 km/t. Hastighetene begrenses også av mangel på moderne signalsystem; de fleste strekninger styres fortsatt med tegn. For tiden er sentralstasjonen Damaskus al-Hijaz stengt og forbindelsene med andre byer finner sted på forstadsstasjonen Kadam.
J.O. Ljungdahl
Han skrev også for Social-Demokraten.
Jernbane i Syria
Drift
Passasjertog er stort sett satt opp med vogner som har klimaanlegg, men det er godstrafikken som dominerer driften. I 2005 tok CFS i bruk sørkoreanske lokomotiver og føreropplæringen foregikk på simulator. På strekningen mellom Damaskus og Aleppo og den sterkt trafikkbelastede strekningen mellom Aleppo og Latakia hvor togene ikke stopper på mellomliggende stasjoner, har man fått høy etterspørsel og utnyttelse.
Den eneste internasjonale togforbindelsen går for tiden til Tyrkia. Sporet til Irak ble ødelagt under krigen i 2003, gjenoppbygd, men siden stengt igjen. Den er planlagt gjenåpnet i juni 2009. I 2008 ble det fremlagt et forslag om å bygge en fabrikk for rullende materiell i samarbeid med de tyrkiske statsbanene i Aleppo
Den eneste, gjenværende, smalsporede strekningen går fra utkanten av Damaskus og inn i Jordan. Den drives av det jordanske selskapet Jordan Hejaz Railways.
Jernbaneforbindelser til naboland
22. april 2005 ratifiserte Syria Avtalen om internasjonale jernbaner i arabiske land som legger grunnlag for å implementere en rekke nord/sør- og øst/vestforbindelser mellom landene i regionen, inkludert gjenopprettelsen av direkteforbindelsen mellom Syria, Libanon og Irak.
Lokomotiver
I 2007 disponerte CFS følgende trekkraft:
Selskapets vognmateriell:
Passasjervogner er kjøpt fra Deutsche Reichsbahn, jernbaneselskapet i tidligere DDR. Noen nyere er kjøpt fra Căile Ferate Române i Romania og polske statsbaner. Beholdningen på 483 vogner omfatter 19 restaurantvogner, 45 sovevogner og 33 bagasjevogner. I 2001 renoverte det iranske selskapet Wagon Pars en del materiell som fremdeles er i bruk, mens resten står på sidespor og forfaller.
Godstog organiseres etter godstyper: Olje, naturgass, fosfat, hvete, sement, containere, bygningsmaterialer og annet. De fleste av de 4 319 godsvognene er bygd mellom 1960 og 1975. De nyeste er vognene for korntransport kjøpt fra Iran tidlig på 1990-tallet.
Omtrentlig beholdningstall:
Fremtidsplaner og -visjoner
Moderniseringsbehovet i den syriske jernbanen er erkjent av regjeringen som en prioritert oppgave. I 2003 ble det planlagt å investere 9 milliarder euro i jernbanenettet, med en årlig oppfølgningsbevilgning på 12 milliarder de kommende år. Med bistand fra det japanske konsulentselskapet Jaika er det gjennomført studier for den langsiktige utviklingen av jernbanenettet frem til 2020. Blant de forslagene som er lagt frem er nyanlegg for hastigheter opp til 250 km/t til Irak, Libanon, Jordan og Tyrkia. Man ser også for seg en restrukturering og deling av statsselskapet slik at infrastrukturen og driften plasseres i adskilte, uavhengige forretningsenheter.
FK Dinamo Moskva
FK Dinamo Moskva (russisk: Футбольный Клуб Динамо Москва) er en russisk fotballklubb fra byen Moskva. Klubben ble grunnlagt i 1923, og spiller sine hjemmekamper på Dinamo stadion. I sesongen 2011 og noen år framover spiller de hjemmekampene på Arena Khimki mens Dinamo Stadion renoveres. Dinamo Stadion vil i 2016 gjenoppstå som VTB Arena – Dinamo Central Stadium. Det vil bli et topp moderne sportskompleks som vil inneholde basketballarene, ishockeyarena med mere. Klubben spiller i Russisk toppserie i fotball. Klubben er fotballaget til Sportsklubben Dinamo Moskva, og som alle andre dinamoklubber i den tidligere Sovjetunionen har den sitt utspring som en av KGBs klubber.
Historie
Deres beste resultat i Europa er utvilsomt prestasjonen i Cupvinnercupen 1971/72, hvor de ble nummer to, slått 3–2 i finalen av Celtic. Dette var den største prestasjonen i Europa av et russisk lag inntil CSKA Moskva vant UEFA-cupen i 2005. Dinamo Moskva vant sitt foreløpig siste seriegull i 1976, og sitt siste cupgull i 1995. På 1990-tallet tok klubben tre bronsemedaljer i serien og 3 cupmedaljer, men starten på dette århundre ble til sammenligning en ny skuffelse.
Klubben greide ikke å ta medalje i serien før tredjeplassen i 2008, og da fikk de samtidig delta i mesterligaen for første gang. I første kamp mot Celtic i tredje kvalifiseringsrunde vant de noe overraskende 1–0, men det skotske laget vant 2–0 i den andre kampen. Dermed gikk Dinamo i stedet inn i Europaligaens playoffrunde, hvor de tapte 2–1 sammenlagt for bulgarske CSKA Sofia.
Spillerstall
Oppdatert 16. mai 2022.
Konge av Roma
Konge av Roma (latin: Rex Romae) var øverste myndighet i myteomspunnede romerske kongedømme. Ifølge sagnene var den første kongen av Roma Romulus, som skal ha grunnlagt byen i 753 f.Kr. på Palatinerhøyden. Syv sagnkonger skal ha regjert Roma fram til 509 f.Kr., da den siste kongen ble kastet. Kongene skal i snitt ha regjert i 35 år.
Kongene etter Romulus var ikke kjent som dynaster, og det blir ikke referert til noe arveprinsipp før etter den femte kongen Tarquinius Priscus. Dermed har noen postulert at tarquinerne forsøkte å innføre et arvekongedømme over det tidligere valgmonarkiet, og at dette skal ha ført til grunnleggelsen av republikken.
Noter
<references group='note'/>
Panafrolepta
Panafrolepta er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Allalderlitteratur
Allalderlitteratur, også skrevet all-alder-litteratur og kalt allalderbøker, er litteratur som henvender seg både til barn og voksne. Teksten, og eventuelt illustrasjonene i ei bok, har en dobbelt betydning eller en dobbelt stemme.
Begrepet
Forfatteren og dramatikeren Jon Fosse var en av de første til å navngi og peke på fordelene ved en sjanger som ikke bare var for barn, men som kunne leses på flere plan av voksne også. I en kronikk i Dagbladet 2. oktober 1997 skrev han blant annet: «Skal barnelitteraturen bli seriøs litteratur, må den så å seie oppheve seg sjølv som barnelitteratur og bli til litteratur. Det vil blant anna seie at den ikkje må vere skriven med vekt på tilpassinga til barn, men med vekt på den estetiske autonomien, og i så fall endrar barnelitteraturen karakter frå å vere skriven utelukkande for barn til å vere skriven også for barn, og dermed blir den til det ein i seinare tid har snakka om som all-alder-litteratur.»
Eksempler
Allalderbøker kan for eksempel være bildebøker med et ytre handlingsplan beregnet på barnet, og et annet, ofte symbolsk plan beregnet på den voksne. Det kan også være ungdomsbøker og fantasylitteratur der for eksempel illustrasjonene og strukturen passer for barn, men der teksten inneholder ironi, parodier og ordspill som er myntet på de voksne. Allalderbøker brukes særlig om moderne bildebøker som tradisjonelt henvender seg til barn, men som også snakker til den voksne. I Norge har blant andre Gro Dahle og Svein Nyhus arbeidet med sjangeren. Ragnar Aalbu, Reidar Kjelsen og en rekke andre nye barnebokforfattere og - illustratører lager tilsynelatende barnslige bildebøker som mer eller mindre bevisst henvender seg direkte til ungdom og voksne.
På engelsk blir fenomenet gjerne kalt crossover books eller crosswriting. Det har vært tema i barnelitteraturen siden 1990-tallet. Selv om begrepet er forholdsvis nytt, kan alle skriftlige og muntlige fortellinger uten aldersbestemte målgrupper i prinsippet betraktes som allalderlitteratur. Det gjelder en stod del av folkediktninga, særlig fablene og eventyrene, men også moderne kunsteventyr og fortellinger, for eksempel Frithjof Sælens anti-nazistiske bildebøker der det politiske budskapet var skjult i søte småbarnshistorier. Sælens kult-bok Snorre Sel, som kom i 1941, men ble forbudt av sensuren under krigen, har til og med undertittelen «en fabel i farger for voksne og barn». Eksempler på all-alder-bøker i engelsk litteratur er blant annet bøkene om «Ole Brumm» og «Harry Potter». Blant bildebøker kan nevnes flere titler av Anthony Browne.
Kroatia under Sommer-OL 2000
Kroatia under Sommer-OL 2000. Åttiåtte sportsutøvere, sekstitre menn og tjuefem kvinner fra Kroatia deltok i tolv sporter under Sommer-OL 2000 i Sydney. Det var tredje gangen Kroatia deltok i et sommer-OL. De kom på delt 49.-plass med en gull- og en bronsemedalje. Bordtennisspilleren Zoran Primorac var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Franziska Goltz
Franziska Goltz (født 19. februar 1985) er en tysk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 26.
Flykollisjonen over Grand Canyon i 1956
Flykollisjonen over Grand Canyon fant sted lørdag 30. juni 1956 da en United Airlines Douglas DC-7 kolliderte med en Trans World Airlines Lockheed L-1049 Super Constellation over Grand Canyon nasjonalpark i Grand Canyon. Kollisjonen førte til at begge flyene havarerte. Alle de 128 som var om bord i begge flyene omkom. Dette var den første ulykken med flere enn 100 omkomne, og den førte til omfattende endringer i flykontrollen i USA. Stedet hvor ulykken skjedde er blitt oppført på listen over nasjonale historiske landemerker i USA.
Øivind Strøm
Øivind Aage Strøm (født 27. august 1922 i Oslo, død 20. desember 1991 samme sted) var en norsk pressemann.
Victor Leemans
Victor Leemans (født 29. juli 1901 i Stekene, Belgia, død 3. mars 1971 i Leuven) var en belgisk sosiolog og politiker. Han var Europaparlamentets president fra 1965 til 1966, og representerte kristendemokratene i Europaparlamentet.
Øivind Strøm
Han gikk reallinjen ved Ris skole og Wangs handelsskole. Han var redaksjonssekretær i Ringerikes Blad, og fungerte i redaktørstillingen fra Kaare Filseth ble skutt under unntakstilstanden på Hønefoss i 1944 og frem til mars 1945. Strøm ble deretter redaksjonssekretær i Smaalenenes Amtstidende.
Victor Leemans
Bakgrunn
Leemans ble født som sønn av en møller; også mor kom fra en møllerfamilie. Victor gikk på skole i Sint-Niklaas. Som ung ble han journalist og redaktør av avisen Jong Dietschland. Den redaksjonelle retningen var flamsk-nasjonal, og negativ til parlamentarisk demokrati og solidaritet. Leemans skrev ofte under pseudonymet V. Van Waas.
Karrière
I 1940 arbeidet Leemans i det offentlige og endte som øverste embetsmann («secretaris-generaal van het ministerie van Economische Zaken en Middenstand») i Belgias næringsdepartement. Leemans fulgte som embetsmann under andre verdenskrig, en samarbeidslinje med den tyske okkupasjonsmakten, og ble etter krigen kritisert for dette. En militær domstol kom til at han ikke hadde handlet «ondsinnet» («kwaadwillig»).
Øivind Strøm
I 1968 flyttet han tilbake til Oslo, hvor han ble journalist ved nattdesken i Aftenposten. Fra 1970 til han avgikk med pensjon i 1989, var han siderevisor for morgenutgaven, og således et bindeledd mellom trykkeriet og redaksjonen.
Øivind Strøm var bror av skuespillerinnen Eva Strøm Aastorp.
Torstein Kvamme
Torstein Kvamme (født 14. mars 1893 på Vossestrand i Hordaland, død 26. juni 1985) var en norsk bygningsingeniør og politiker (KrF). Han var stortingsrepresentant for Hordaland fra 1954 til 1965.
Han vokste opp på morsslektens gård Kvamme ved Oppheimsvatnet på Voss som sønn av lærer og gårdbruker Brynjulf Seim og hustru Sigvor Kvamme. Han hadde tolv søsken og vokste opp i en religiøs familie med sterkt engasjement for misjonssaken. Som voksen ble Kvamme selv formann i indremisjons- og santalmisjonslagene og sognerådet på Voss.
Han gikk Bergen Kunsthåndverksskole før han tok artium og studerte til ingeniør ved bygningslinjen ved NTH. Han arbeidet med elektrisitetsforsyning og jernbaneanlegg før han ble kommuneingeniør på Voss i 1926, noe han var frem til han avgikk med pensjon i 1963. I etterkrigstiden var han sjef for gjenoppbyggingen av brannområdene på Vossevangen, som ble bombet i 1940, samt sjef for planleggingen og utbyggingen av Hodnaberg kraftverk.
Kvamme var medlem av Voss kommunesyre fra 1932 og frem til okkupasjonen i 1940, fra 1938 som medlem av formannskapet, og tillitsmann i Voss Sparebank. Han var formann i Voss KrF fra partilaget ble stiftet i 1933 og frem til han ble stortingsmann i 1954; og formann i Hordaland KrF fra 1945 til 1958, så han fikk nyttiggjort sine administrative evner til å gjenreise partiapparatet etter krigen. Kvamme var innvalgt på Stortinget fra Hordaland fra 1954 til 1965, etter å ha vært vararepresentant siden 1945. Han var hele tiden sekretær i Stortingets skog-, vassdrags- og industrikomité, hvor elektrisitetsutbygging ble hans fanesak.
Kvamme ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1962.
Tyholt
Tyholt er en bydel i Trondheim som grenser til Berg og Singsaker i vest, Valentinlyst i øst, Strindheim og Persaunet i nord, og Moholt i sør. Bydelen ligger i høyden med utsikt over Trondheim sentrum og Byåsen på den ene siden, og til Lade og Strinda de andre veiene.
I middelalderen var Tyholt kirkegods, og etter reformasjonen krongods. Tyholt var opprinnelig et gårdsnavn av norrønt þý = trellkvinne (jfr «tyende» ), stavet Tyholtt i 1559, Thyholtt i 1590, Thyeholt i 1626 og Tyeholt i 1723.
Tyholt består for det meste av villabebyggelse, men er kjent for sitt karakteristiske tårn, Tyholttårnet, som ble bygget på 1980-tallet og inneholder en restaurant. Norges største radiokanal NRK P1 har sitt hovedkontor på Tyholt. Tyholt er hovedsete for vitenskapsredaksjonen i NRK, som lager programmene Newton, Schrödingers katt og Verdt å vite. Også ungdomssatsingen P3 ledes delvis fra NRK Tyholt og har en rekke medarbeidere der. I 2012 etablerte også TV 2 seg med kontorer på Tyholt, som er blitt et senter for media i Midt-Norge.
Før kommunesammenslåingen i 1964 var Tyholt en del av Strinda kommune.
Et av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitets universitetsområder, campus NTNU Tyholt, med Havlaboratoriet, Kavitasjonslaboratoriet, Marinteknisk senter og Skipsmodelltanken, ligger på Tyholt.
Fremkommelighet
Tyholt trafikkeres av busslinje 22 og 13. For enkel framkomst til Tyholttårnet kjører linje 22 direkte fra Sentrum. Linje 13 binder Tyholt og Persaunet med Berg, Lerkendal, Lade, St. Olavs Hospital og Byåsen, mens linje 22 binder sammen Tyholt med Sentrum, Risvollan/Vestlia og Othilienborg.
Referanser
<References />
Ultimate
Ultimate (noen ganger kalt Ultimate Frisbee) er et ikkekontakt-lagspill som spilles med en flygende disk, det vil si en frisbee. Spillet foregår ved at to lag konkurrerer om å score flest mulig poeng. Lagene får poeng ved at en spiller mottar disken inne i motstanderens målsone; dette minner litt om hvordan man scorer mål i amerikansk fotball. Spillerne kan ikke løpe eller gå mens de holder disken, men de kan pivotere som i basketball.
Idretten organiseres i Norge av Disksport Norge under Norges Amerikanske Idretters Forbund og internasjonalt av World Flying Disc Federation.
Lagene
To lag, hver bestående av sju spillere, spiller mot hverandre. For innendørs spill eller beachultimate består lagene av fem spillere hver.
Det ene laget er i angrep, og skal forsøke å lage poeng i målsonen. Det andre laget skal forsøke å forhindre angriperne i å lage poeng, og blir dermed kalt forsvarere. Forsvarernes oppgave går ut på å vanskeliggjøre angrepsspillet, enten ved å klare å snappe opp disken mens den er i luften, slå den bort, eller ved å stille seg slik at det angripende laget gjør en feil og kaster bort disken.
Banen
Ultimate spilles utendørs, på en gressbane, etter målene på tegningen (beachultimate spilles på sand, med litt kortere og smalere bane). Noen ganger er det hensiktsmessig å lage mindre baner. I Norge spiller man ofte ultimate innendørs. For innendørs spill er gjerne banen tilpasset den hallen man spiller i, skjønt i Norge er spill på håndballbane (40x20 m) normen på grunn av god tilgjengelighet i haller. Det viktige med banen er at underlaget er trygt å spille på, samt at det er satt av nok plass til å spille på, inkludert en god målsone i hver ende av banen.
Spillets start
Begge lag starter spillet ved å stå bak sin egen mållinje (i hver sin målsone). Det forsvarende laget kaster disken så langt som mulig over mot angriperne, og mens disken flyter i luften løper spillerne inn på banen. Man kan i stor grad plassere seg som man selv ønsker; én mulig taktikk er at det angripende laget stiller seg opp i en gitt formasjon og at det forsvarende laget tar hver sin angrepsspiller (mann-mann-forsvar).
Hvis disken går utenfor banen uten å ha vært i bakken først, kan det angripende laget velge om de ønsker å ta den der den gikk ut av midtsonen, eller til det såkalte «brick»-merket, et markert punkt et stykke foran egen målsone. Ellers skal den tas fra der den stoppet, eller rullet ut av banen. (Disse reglene er noe forskjellig innendørs.)
Den av angriperne som tar imot disken, eller henter disken, skal så kaste disken til en medspiller (som beskrevet i neste avsnitt).
Progresjon og poeng
Når en spiller har disken i hendene, må ett av denne spillers ben være fiksert på et fast punkt på banen, dvs., spilleren som tar imot eller har disken kan ikke løpe (eller gå) med disken (dette minner mye om basketball). Denne spilleren skal nå kaste disken til en medspiller, som griper disken og stopper løpet, for selv å stå stille. Nå er det denne nye spilleren sin tur til å kaste disken videre til neste medspiller, osv. Om en av spillerne klarer å motta disken inne i målsonen i den motsatte enden av banen uten at det først skjer en turnover (se under), får dette laget ett poeng.
Det laget som fikk poeng beholder disken, og samles i den målsonen de lagde poenget. Dette laget går nå også over til å være forsvarere, og et nytt spill settes i gang (som beskrevet under Spillets start). Merk at dette betyr at lagene nå har byttet målsoner, slik at man over tid får lik fordel/ulempe av eventuell vind og andre lokale forhold.
Turnover
Om disken derimot går i bakken (uavhengig av hvem som var sist nær den), utenfor banen eller blir fanget opp av andre laget, overtar det forsvarende laget disken og blir dermed angripere. Dette skjer uten stans i spillet, unntatt det som er nødvendig for å hente disken og/eller bringe den tilbake inn på banen om den har gått ut. Det er viktig å bemerke at dette er en ikkekontaktsport, så det er ikke tillatt å berøre en motspiller på en slik måte at det endrer spillets gang.
Det må nevnes her at hvis en angriper har grep om disken og den har sluttet å spinne, og både vedkommende og disken går i bakken uten at vedkommende mister grepet om disken, er dette ikke en turnover. Spilleren som har disken kan reise seg opp og fortsette spillet på vanlig måte.
Det er vesentlig enklere å spille angrep enn forsvar, så ved spill på høyt nivå er det vanlig at det laget som starter i angrep scorer, uten noen turnover (lignende håndball). På lavere nivå gjøres det imidlertid ofte mange turnovers, så spillets retning kan snus mange ganger i løpet av spillet.
Feil
Ultimate er et vennskapelig spill der «spirit of the game» (SOTG) holdes høyt, og det er ingen dommer tilstede under spillet. I stedet står spillerne selv ansvarlig for å varsle feil av forskjellig type (f.eks. at noen har spilt videre selv om disken gikk ut, eller at noen har hindret en motspiller på ulovlig måte). Regelsettet er i stor grad laget slik at målet ikke er å straffe spilleren som har gjort feil, men heller prøve å rette feilen som har skjedd i størst mulig grad. Laget som får en slik «call» mot seg kan velge å erklære seg enig («accepted») eller uenig («contested») i at det aktuelle regelbruddet har skjedd, med forskjellig effekt.
Som regel stopper spillet opp noen sekunder, feilen blir rettet, og spillet fortsetter. Man har også muligheten til å diskutere forholdet og/eller spørre tilskuere, men det er kun spillerne som faktisk er på banen som har lov til å gjøre slike «calls». Det vanligste om man ikke blir enige er at man går tilbake til spillets tilstand slik den var før forseelsen skjedde.
Forsvar
Under spillet er det mye fokus på angriperne. Forsvarerne har den sekundære rollen under spillet, men er naturlig nok like viktige. Den vanligste forsvarstaktikken er av hver forsvarer konsentrerer seg om én angriper under hele poenget, og følger denne person som et frimerke. I de fleste tilfeller vil forsvareren prøve å ta blokkere kun én av sidene (f.eks. umuliggjøre backhandkast, såkalt «force forehand» eller «force flick»), da forsøk på å blokkere begge sider er svært utfordrende og heller vil ende opp med at begge er åpne. De andre forsvarerne vet hvilken side som er «åpen» og hvilken side som er «lukket» (eller «break») og kan plassere seg tilsvarende i forhold til sine spillere.
Boeing 787
Boeing 787 «Dreamliner» er et tomotors, mellomstort bredbuks, langdistansefly som er utviklet ved Boeing Commercial Airplanes (BCA). Flyet tar mellom 210 og 310 passasjerer, avhengig av setekonfigurasjon, og har et lavere drivstofforbruk enn tidligere modeller. Hele 20% mindre drivstoff enn 767, som har noe lik størrelse. Det er også det første passasjerflyet som har blitt konstruert hovedsakelig med komposittmaterialer. Boeing 787 er Boeings nye storsatsing.
Ultimate
Telling
Når en forsvarer er innenfor tre meter fra sin angriper (det er ikke lov å være to på én, såkalt «double team»), kan han/hun begynne å telle sekunder. Telling må foregå høyt, slik at spillerne i nærheten kan høre det. Angriperen er da nødt til å kaste disken før forsvareren er kommet til 10 (utendørs) eller til 8 (innendørs).
Boeing 787
Boeing 787 var kjent som Boeing 7E7 frem til slutten av januar 2005. Ifølge Boeing hadde ikke bokstaven E noen spesiell betydning, men kunne stå for en rekke positive egenskaper som Effektivitet eller Eksepsjonell. Boeing har hevdet at den viktigste betydningen er Elektronisk, siden hele flyet vil få kabler som gjør det mulig å kontrollere alle funksjoner i flyet via Ethernet-systemer. Flyet skiller seg ut med sitt fire-panels frontrute, lyddempende deler på flymotorens naceller, og mykere neseparti. Flyet har samme type rangering som den større 777, som gjør at kvalifiserte piloter kan fly begge flyene, ettersom de har beslektet design.
Ultimate
Den norske ultimateserien
I tillegg til NM, som er en enkeltstående turnering, arrangeres det en serie offisielle turneringer i norsk ultimate (som regel tre eller fire hvert år) som til sammen danner den norske ultimateserien. Plasseringer i slike turneringer gir poeng, som danner grunnlaget for hvilket lag som blir seriemester. Utenlandske og ikke-klubb-lag (for eksempel lag satt sammen av spillere fra flere klubber) kan delta, men får ikke US-poeng.
Disse lagene har vunnet den norske ultimateserien:
Boeing 787
En nyhet med Boeing 787 er at Boeing vil konsentrere seg om å montere flyet, og at de har satt bort store deler av komponentproduksjonen til eksterne partnere. Dette gjør at om lag 2/3 av komponentene vil være produsert av selskap utenfor Boeing. Blant annet har Fuji Heavy Industries, Mitsubishi Heavy Industries og Kawasaki Heavy Industries fått store kontrakter på produksjon av viktige deler av flykroppen og vingene. Flyet skulle etter planen settes inn i trafikk i 2008, men leveringene ble forsinket og Boeing satset først på å få flyet i trafikk i tredje kvartal 2011. Flyet hadde sin jomfrutur 15. desember 2009 og fikk godkjenning av Federal Aviation Administration og Det europeiske luftfartssikkerhetsbyrå i august 2011. Det første flyet ble omsider levert til All Nippon Airways i september 2011 og satt i trafikk 26. oktober.
Bakgrunn
Det globale flymarkedet ble snudd på hodet etter Terrorangrepene 11. september 2001 og økte petroleumpriser gjorde flyselskaper mer interessert i effektivitet enn fart. De mest berørte flyselskapene, de i USA, ble ansett som de største kundene til Sonic Cruiser, og derfor avsluttet Boeing programmet 20. desember 2002. De endret retning, og annonserte et alternativt produkt med Sonic Cruiser-teknologi i en mer tradisjonell konfigurasjon, 7E7, 29. januar 2003. Trykket på mindre mellomstore twinjetter i stedet for et fly på 747-størrelse representerte et skifte fra hub-filosofien til point-til-point-filosofien, i respons til analysen av fokusgrupper.