cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mandsjuinvasjonen av Kina
1644: Li Zicheng og Wu Sangui - Nord-Kina erobres
I Nord-Kina hadde Li Zicheng, en tidligere lavere embedsmann under Ming som, startet et bondeopprør og opprettet Shun-dynastiet med seg selv som keiser og med som Xi'an som sin hovedstad. Lĭ hadde startet å samle bøndene i Shǎnxī til opprør i 1630, først under Gao Yingxiangs ledelse og siden ledet av Lĭ, og i løpet av tre år hadde han en hær på 20 000 mann, som tok livet av embedsmenn i Henan, Shanxi og Shǎnxī. Lĭs opprørere utkjempet en rekke slag mot Míng-soldatene i årene før mandsjuene brøt gjennom Muren, men siden de fleste Míng-soldatene kjempet mot mandsjuene i Nord, klarte de ikke å beseire opprøret. I 1642 hadde en flom i den beleirede byen Kaifeng drept 300 000 av byeng 378 000 innbyggere. I april 1644 ble Míng-hovedstaden Beijing inntatt av Lĭs soldater. Den siste Míng-keiseren, Míng Chóngzhēn, begikk selvmord da byen falt, og dette blir ofte regnet for å være den offisielle slutten på hans dynasti. Etter dette hadde Míng-dynastiets forsvar blitt betydelig svekket.
General Wu Sangui i Mandsjuria hadde opprinnelig tenkt å slutte seg til Lis opprørsstyrker, men etter at han hørte at Li hadde drept hans far Wu Xiang og tatt hans konkubine Chen Yuanyuan ble han rasende, og bestemte for å heller forhandle med mandsjuene under Dorgon. Dette førte til at Wu slapp den mandsjuiske hæren gjennom muren ved Shanhaiguan, og 28. mai beseiret Dorgon og Wus kombinerte styrker Li Zicheng i slaget om Shanhaiguan, noe som gjorde at Dorgons styrker 6. juni kunne innta Beijing. Mandsjuene erobret deretter fort store deler av Nord-Kina, og keiser Shùnzhì ble så den første mandsjuiske herskeren til å styre over (mesteparten av) det egentlige Kina.
To mandsjuprinser og general Wu Sangui forfulgte opprørslederen Li Zicheng til Hunan, der han ble slått ihjel av bøndene i oktober 1645. Andre hevder at hen begikk selvmord, og noen folkefortellinger hevder at han ble en munk, men dette er ikke sannsynlig. På grunn av sin beslutning om å støtte mandsjuene, har general Wu blitt regnet som en landsforræder i Kina. Mandsjuene gjorde Beijing til sin egen hovedstad, noe som var uvanlig i kinesisk tradisjon, siden nye dynastier pleide å flytte hovedstaden. Dette kan ha vært for at overgangen ikke skal ha virket alt for stor for kineserne.
Det muslimske opprøret i Nordvest
I slutten av 1646 gjorde styrkene samlet under den muslimske lederen som i kinesiske kilder er kjent som Mi Layin opprør mot Qing i Ganzhou i dagens Gansu, kjent som Mi Layin-opprøret. Opprøret ble raskt støttet av en annen muslimsk leder med navnet Ding Guodong. Sammen erklærte disse at de ønsket å gjenopprette det beseirede Míng, og okkuperte en rekke byer i Gansu, inkludert provinshovedstaden Lanzhou. Opprørerens vilje til å samarbeide med ikkemuslimske kinesere antyder at de ikke var religiøst motivert, og ikke hadde opprettelsen av en islamistisk stat som sitt mål. Qing-regjeringen sendte fort Shǎnxīs guvernør Meng Qiaofang, en tidligere Míng-embetsmann som hadde gått over til Qing i 1631, for å slå ned opprøret. Både Mi Layin og Ding Guodong ble fanget og drept i 1648, og fram til 1650 ble de muslimske opprørene knust i militære felttog som førte til store tap.
Motstand i Sør-Kina
I det sørlige og det sørøstlige Kina, i blant annet Jiangsu, Fujian, Guangdong, Shanxi og Yunnan, var det fremdeles sterk motstand mot mandsjuene, og her fortsatte Míng-dynastiet (Zhu-familien) å styre i det som har blitt kjent som Nánmíng, Det sørlige Míng. Míng-lojalistene brukte ofte kampropet Motstå Qing, gjenopprett Míng (反清復明). Fire Míng-priser erklærte seg til keisere for Míng etter at Beijing hadde falt; de var Zhu Yousong, Zhu Yujian, Zhu Yuyue og Zhu Youlang.
Opprørslederen Zhang Xianzhong, Den gule tiger, erobret i 1644 Sichuan og opprettet der Daxi-dynastiet (大西 – Store Vest) med seg selv som keiser. Han skal ha massakrert embedsmenn som satte seg imot styret hans, som kom til å bli en katastrofe for Sichuan. Deretter fikk han massakrert resten av embedsmennene og mange av de sivile, og så fikk han soldatene sine til å drepe hverandre. Befolkningen skal ha gått ned fra 3.102.073 i 1578 til 18 090 i 1685, og befolkningen i Chengdu skal ha gått ned fra 400 000 til bare tjue. Det er ikke sannsynlig at så mange ble drept, men Qing-dynastiets folkeflyttingsprogram Huguang til Sichuan for å gjenbefolke provinsen varte i mer enn hundre år. Zhang, som ifølge Lu Xun skal ha innsett at han ville bli overvunnet, ble i 1646 (året før hans død) etterfulgt av Zhang Kěwàng, som styrte en liten stund før Dàxī ble inntatt av Qing. Andre steder i Kina etablerte andre opprørsledere seg før de ble beseiret av mandsjuene, og også noen av disse satte i gang massakrer.
20. mai 1645 erobret mandsjuiske styrker under Prins Dodo byen Yangzhou i Jiangsu fra Nánmíng. Dodo ga sine soldater lov til å gjøre som de ville med innbyggerne i byen, og det førte til den ti dager lange Yangzhoumassakren. Ifølge kinesiske kilder døde så mange som 800.000 i denne massakren, inkludert forsvarernes kommandant Shi Kefa, siden han nektet å overgi seg til mandsjuene. Lignende massakrer fant sted andre steder i Kina, som i Jiading, Songjiang og Jiangyin alle i Jiangnan, i sistnevnte skal hele befolkningen på 74-100.000 mennesker ha blitt drept, og i Guangzhou i 1650, hvor så mange som 70.000 skal ha blitt drept, men massakren i Yangzhou har blitt særlig mye brukt som et eksempel på mandsjuenes villskap i antimandsjuisme.
21. juli 1645 hadde det meste av motstanden i Jiangnan-regionen blitt beseiret. Hangzhou falt 6. juli samme år, med Det sørlige Míng var likevel ikke endelig beseiret; Zhu Yujian, Prinsen av Tang, en etterkommer i niende generasjon etter dynastiets grunnlegger Zhu Yuanzhang, klarte å unnslippe landeveien til Fujian, hvor han 18. august i Fuzhou ble erklært keiser.
Av de fire prinsene hadde alle bortsett fra Youlang dødd innen 1647. At flere ulike Míng-prinser konkurrerte om makten gjorde at Míng-lojalistene ble splittet i ulike grupper. Nánmíng ble stadig presset av mandsjuene, og hadde kontrollen over et stadig krympende område. Skiftet av hovedstad vitner om dette, fra Nanjing i 1644-5 til Fuzhou i 1645-6 og til slutt Zhaoqing i Guangdong fra 1646 til 1649. Youlang ble til slutt nødt til å flykte til Kunming i Yunnan i 1656, og deretter videre til Burma under Taungoo-dynastiet i 1659, hvor han fikk tillatelse til å bosette seg i Sagaing av Taungoo-kongen Pindale. Qing sendte først den tidligere Míng-generalen Hong Chengchou til Burma for å fange Youlang, men han mislyktes. Deretter sendte de en større styrke under Wu Sangui, og siden den burmesiske kong Pye Min fryktet at Youlang skulle overta for mye av hans egen makt i Burma, ga han Wus styrker lov til å dra inn i Burma for å arrestere Youlang, som 25. april ble kvelt til døde av Wu, etter at han skal ha provosert Wu ved å ha kalt ham en forræder.
Wu Sangui hadde blitt belønnet med blant annet tittelen Prins av Pingxi (平西王) for sitt arbeid for Qing, og det innebar at han ble guvernør i Yunnan. Da den fjerde Qing-keiseren, Kangxi, i 1673 bestemte at Wu sammen med Geng Jingzhong, en annen tidligere Míng-offiser som hadde støttet mandsjuene og derfor hadde blitt gjort til guvernør for Fujian og Shang Zhixin, Qing guvernør for Guangdong og sønnen til Shang Kexi, en annen tidligere Míng-offiser som hadde gått over til Qing, skulle flytte fra sine land for å bosette seg i Mandsjuria, gjorde disse tre opprør og startet en åtte år lang anti-mandsjuisk borgerkrig som har blitt kjent som de tre føydalherrers opprør ( 三藩之亂). Opprøret kom til å omfatte mange sørkinesiske provinser, og i 1678 erklærte Wu seg som keiser for Zhou-dynastiet med Hengzhou (i dag Hengyang i Hunan) som hovedstad. Slik forrådte Wu også Qing-dynastiet før han døde samme år. Wu ble etterfulgt av sin sønnesønn Wu Shifan, som begikk selvmord da opprøret ble slått ned i 1681. Dette opprøret har blitt regnet som den siste alvorlige trusselen for det mandsjuiske styret i Kina før de omfattende opprørene i det attende århundre.
En av de viktigste og mest suksessrike lederne for Míng-lojalistene var Zheng Chenggong, også kjent som Koxinga (國姓爺; Guóxìngyé; hokkien: Kok-sèng-iâ/Kok-sìⁿ-iâ), sønnen til den kinesiske sjørøveren og marineoffiseren Zheng Zhilong og hans japanske kone Tagawa Matsu. Zheng Zhilong, som tidligere hadde beseiret nederlenderne og deres allierte pirater i 1633 (og igjen i 1645), hadde først vært lojal mot Míng etter Beijings fall i 1644, og etter Nanjings fall godtok han å bli utnevnt som øverstkommanderende for lojaliststyrkene av Zhu Youjian. Keiser Zhu Yujian i Fuzhou var også avhengig av Zheng Zhilongs beskyttelse, og den barnløse keiseren adopterte hans sønn Zheng Sen. Han ble beordret å forsvare den nye hovedstaden Fuzhou, en by kontrollert av Zheng-familien og beskyttet av de naturlige forsvarverkene som skyldtes Fujians ulendte terreng, i 1646 bestemte han seg for heller å overgi seg til Qing-styrkene, noe han ble rikt belønnet for. I 1661 ble han riktignok henrettet for sin sønns fortsatte motstandskamp.
I 1646 startet Zheng Sen (den senere Koxinga) sin motstand, som kom til å vare i seksten år. Han imponerte Zhu Yujian (Longwu-keiseren) etter å ha beseiret mandsjuiske styrker det året, og ble belønnet med navnet Chenggong og tittelen Guóxìngyé av keiseren, som kort tid senere døde etter at mandsjuene inntok Fuzhou. I løpet av de første månedene etter hans fars overgivelse etablerte Koxinga seg på Xiamen og bygde opp sin styrke. Takket være hans overlegne marinestyrker kunne han angripe de mandsjuiske styrkene i Fujian fra havet, og i begynnelsen av 1646 inntok han Tong'an og Quanzhou, men han hadde ikke styrke til å forsvare de besatte områdene. Deretter gikk mandsjuene til motangrep, og inntok Zheng-familiens hjemby Anping, hvor Koxingas mor Tagawa begikk selvmord etter å ha nektet å overgi seg.
Fram til 1650 hadde Koxinga bygd opp sin styrke, og han var nå mektig nok til å erklære seg som Zheng-familiens overhode. Han erklærte seg som lojal mot den siste Míng-pretenderen, Zhu Youlang, keiser Yongli. I Sørvest-Kina ble Yongli presset av mandsjuene, men Koxinga var ikke i stand til å hjelpe ham, og konsentrerte seg heller om å befeste sin stilling langs den sørøstlige kysten. I 1651 og 1652 beseiret Koxinga Qing-styrkene en rekke ganger. Hans far, som hevdet å handle på vegne av Shunzhi-keiseren, forsøkte å overbevise ham til å forhandle med mandsjuene. Etter at forhandlingene brøt sammen i november 1654 sende Qing Prins Jidu (Jirgalangs sønn) for å angripe Koxingas territorier.
9. mai 1656 angrep Jidus styrker Jīnmén, en øy nær Xiamen som Koxinga hadde brukt til å trene soldater, men delvis på grunn av en omfattende storm ble flesteparten av mandsjuenes skip ødelagte. Før dette angrepet hadde Koxinga sendt en av sine offiserer for å innta Zhoushan-øyene, og nå som mandsjuene var uten en effektiv marine i Fujian kunne Koxinga sende en stor hær til Zhoushan, som han planla å bruke som en base for å innta Nanjing. I 1659 forsøkte Zheng og Zhang Huangyan å innta Nanjing med en hær på 170 000 soldater, men til tross for hard motstand i det som kan regnes som hans viktigste slag, ble Koxinga slått tilbake. I 1660 forsøkte Qing å angripe Koxingas base i slaget ved Xiamen, men ble slått tilbake. Zheng begynte nå å rette sin oppmerksomhet mot Taiwan, hvor han tenke å opprette en ny anti-mandsjuisk base.
Míng-lojalister under Koxinga trakk seg tilbake til Taiwan, som da ikke ble regnet som en del av Kina (selv om den hadde en delvis kinesisk befolkning), men hadde siden 1624 vært en nederlandsk koloni, i 1661, etter at Koxingas styrker hadde beseiret nederlandske styrker i beleiringen av Fort Zeelandia. Der opprettet de kongeriket Dōngníng, som etter Koxingas død av malaria i 1662 ble styrt av hans sønn Zheng Jing og deretter av hans sønnesønn Zheng Keshuang. De forsøkte også å gjøre seg gjeldende i kystnære områder på fastlandet, men noen pretensjon om å gjenetablere noe Qing-styre hadde de ikke lenger. Dōngníng ble erobret av Qing etter at Qing-styrker under admiral Shi Lang hadde beseiret rikets styrker i sjøslaget ved Penghu i 1683.
Etterspill
Mandsjuene etablerte Qing-dynastiet som et kinesisk dynasti, men I 1645 ble det berømte ”kø-ordren” innført, som tvang han-kineserne til å overta mandsjuenes hårfrisyre og klesdrakt som et tegn på underkastelse under mandsjuisk styre. For mennene innebar det den «grisehalen» («køen») som ble til ved at hele fremre del av hodet ble glattbarbert, og håret på bakhodet samlet i en eneste lang grisehale. Ordren stred mot kinesisk skikk og konfusiansk etikk, som var at håret ikke skulle klippes. Men kineserne hadde intet reelt valg; enten ble håret eller hodet skåret av.
Medak (distrikt)
Medak (telugu: మెదక్ జిల్లా ) er et distrikt i den indiske delstaten Telangana. Distriktets hovedstad er Sangareddi.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 3,031,877 innbyggere i distriktet, mot 2,670,097 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 24,02 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 11,50 % i 2011 mot 15,08 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 954 i 2011 mot 964 i 2001.
Mandaler
I Telangana er mandal det tredje administrative nivået, under staten og distriktene. Medak distrikt har 45 mandaler.
La storia di una donna
La storia di una donna er en italiensk drama-stumfilm fra 1920 regissert av Eugenio Perego og med Pina Menichelli i hovedrollen.
DNT Gjøvik og Omegn
DNT Gjøvik og Omegn (tidligere Gjøvik og Toten Turlag) er en medlemsforening av Den Norske Turistforening (DNT). Gjøvik og Toten Turlag var tidligere et frittstående turlag med fjellsport som hovedinteresse, men ble i august 2000 en del av DNT. DNT Gjøvik og Omegn dekker de tre kommunene Gjøvik, Østre Toten og Vestre Toten.
A Woman’s Business
A Woman's Business er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av B. A. Rolfe. Manus er basert på Charles Belmont Davis roman Nothing a Year fra 1915.
Handling
Lei av den kjedelige tilværelsen sin i en liten by, gifter Barbara seg med Johnny Lester - som arbeider som sekretær for den velstående Mr. Ellis. Barbara tror at dette giftermålet kan gi henne rikdom, og høyere sosial status. Planen hennes slår imidlertid tilbake på henne selv etter at Ellis gir Johnny sparken.
Jelena Despotović
Jelena Despotović (født 30. april 1994 i Podgorica) er en montenegrinsk håndballspiller. Hun spiller på Montenegros landslag og for den montenegrinske klubben ŽRK Budućnost.
Căușeni (distrikt)
Căușeni er ett av Moldovas 32 distrikter. Distriktets areal er 1 163 km². I 2012 hadde Căușeni 92 000 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Căușeni.
Geografi
Distriktet ligger sør i landet og grenser til distriktene Ialoveni og Anenii Noi i nord, Transnistria i øst, distriktet Ștefan Vodă i sørøst, til Ukraina i sør og til distriktet Cimișlia i vest.
Storyboardtegner
En storyboardtegner bistår regissør med å planlegge bilder og scener i en film. All planlegging av komposisjon og dramaturgi gjøres ut fra regissørens visjon og veiledning. Denne instruksjonen tegnes ned i storyboard med instruksjoner og grafiske piler som refererer til bevegelser av kamera, subjekter og objekter. Disse tegningene kan minne om tegneserieruter. Storyboardet fungerer deretter som en veileder for alle involverte i en produksjon. Å tegne et storyboard er å regissere på papir.
Bridget Jones – På randen
Bridget Jones – På randen (originaltittel: Bridget Jones: The Edge of Reason) er en romantisk komedie fra 2004 regissert av Beeban Kidron, etter et manus av Adam Brooks, Richard Curtis og Andrew Davies. Filmen er basert på Helen Fieldings roman med samme navn fra 1999. Hovedrollene spilles av Renée Zellweger som Bridget Jones, Colin Firth som Mark Darcy, og Hugh Grant som Daniel Cleaver.
Friidrett under Sommer-OL 2016 – Sleggekast kvinner
Sleggekast kvinner under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro ble avholdt på Olympiastadion 12. – 15. august.
Protoplesius
Protoplesius er en av i alt minst 88 slekter innenfor familien av spøkelseskreps, en type amfipoder som er maritime krepsdyr.
Bridget Jones – På randen
Filmen er en oppfølger til Bridget Jones’ dagbok (fra 2001) og hadde premiere i Storbritannia den 12. november 2004. En tredje film i serien, Bridget Jones' Baby: Alle gode ting er tre, ble sluppet i 2016.
Friidrett under Sommer-OL 2016 – Sleggekast kvinner
Norge var ikke representert ved noen utøvere.
Protoplesius
Larvene er planktoniske. Voksne individer er ofte små - de har to store antenner og to små antenner. Denne slekten tilhører muligens underfamilien Phtisicinae (Vassilenko, 1968), selv om en slik gruppering er omstridt og lite sikker. Det er flere måter å fremstille fylogenien over denne gruppen, som kan defineres inn i enten en overfamilie eller familie.
Bridget Jones – På randen
Handling
Bridget Jones er ekstatisk over sitt nye forhold til Mark Darcy (spilt av Colin Firth) men hennes selvtillit blir imidlertid ødelagt når hun møter Marks assistent, den attraktive og slanke, kvikke Rebecca Gillies (spilt av Jacinda Barrett). På jobben sin for TV-programmet Sit-Up Britain, møter Bridget sin tidligere kjæreste Daniel Cleaver (spilt av Hugh Grant) og blir tilbudt en stilling sammen med ham i en ny TV-serie. Først nekter hun å være med, men takker etter hvert ja til tilbudet - til tross for vennenes bekymringer.
Protoplesius
Slekten består (2013) av bare 2 anerkjente arter. De lever bare i havet.
Bridget Jones – På randen
Handling
Bridget er henrykt når Mark inviterer henne til en sammenkomst, og hun tror at han kommer til å fri til henne etterpå. En rekke uhell gjør imidlertid kvelden langt mer problematisk for henne, og kulminerer i en trivia-quiz: Bridget gjør en kritisk feil på et spørsmål om Madonna, som Rebecca Gillies vinner - og etterlater Bridget trist etter den mislykkede kvelden. Etter middagen krangler Mark og Bridget, og hun går sin vei i sinne. Men senere samme kveld inviterer han henne på skiferie til Lech i Østerrike. Men der oppdager Bridget snart at Rebecca også er der, sammen med noen få andre kollegaer.
Friidrett under Sommer-OL 2016 – Sleggekast kvinner
Rekoder
Gjeldende verdens- og olymisk rekord før konkurransen var som følger:
Protoplesius
Taksonomi
Gruppens systematikk er beskrevet på ny i 2003. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Bridget Jones – På randen
Handling
Bridget tror at hun kan være gravid. Men etter en krangel om oppdragelsen og utdannelsen til deres hypotetiske barn, viser graviditetstesten seg å være negativ. Når de kommer hjem, deltar Bridget og Mark på en lunsj sammen med foreldrene, hvor Bridget blir såret av hvor negativ Mark er til å gifte seg. Bridget overhører en melding fra Rebecca på Marks telefonsvarer, og vennene hennes råder henne til å konfrontere ham. Men etter en krangel slår hun opp med ham. Hun reiser deretter til Thailand sammen med Shazza (spilt av Sally Phillips) og Daniel Cleaver for å filme et program. Hun og Daniel besøker forskjellige eksotiske områder. Etter at Bridget ved et uhell konsumerer Psilocybin-sopp, begynner hun å flørte med Daniel igjen.
Friidrett under Sommer-OL 2016 – Sleggekast kvinner
Rekoder
Følgende rekorder ble satt under øvelsen:
Kvalifisering
Kvalifiseringskrav: Utøverne som klarte direktekvalifiseringskravet på 72,00 m (Q) eller var blant de tolv beste (q) kvalifiserte seg til finalen.
Bridget Jones – På randen
Handling
Mark konfronterer Daniel i Storbritannia for å ha etterlatt Bridget i Thailand, og de begynner å slåss utenfor et kunstgalleri ved Kensington Gardens. Det kommer snart frem at Bridget ikke var ansvarlig for kokainet, og kommer tilbake til Heathrow flyplass. Hjemme blir Bridget overrasket når vennene hennes forteller at Mark personlig hadde sporet opp narkotika-smugleren Jed, sørget for at han ble arrestert og utlevert før Mark tvang ham til å innrømme at Bridget var uskyldig. Med håp om at Mark fremdeles elsker henne, skynder Bridget seg hjem til ham.
Borgan og Frelsøy naturreservat og dyrelivsfredning
Borgan og Frelsøy naturreservat og dyrelivsfredning er et naturreservat og et tilgrensende biotopvernområde som sammen også er ramsarområde i Nærøysund kommune i Trøndelag. Området ble vernet for å «opprettholde et harmonisk sammensatt dyreliv i området», som del av en større verneplan i 2003.
Naturreservatet består av Kalvøya og Sandvær med skjærgård og holmer, mens biotopvernområdet ligger på Borgan og Frelsøya øst og nord for naturreservatet. Verneområdet Kvaløy og Raudøy ligger i nordøst.
Området er hekkeplass for sjøfugler som grågås, ærfugl, steinvender, tyvjo, gråmåke, svartbak, rødnebbterne og teist. Det er også en viktig myteplass for grågås. Her finnes også havørn, smålom, heilo, småspove, storspove, rødstilk, lirype, skjærpiplerke og steinskvett. Sjøfuglarter som overvintrer i de store gruntvannsområdene i området er gulnebblom, islom, gråstrupedykker og praktærfugl.
Området ble i 2013 utpekt til ramsarområde som to av ti delområder i Vest-Vikna kystlandskap.
Kenosha (Wisconsin)
Kenosha er en by og fylkessete i Kenosha County i delstaten Wisconsin i USA. Byen hadde et innbyggertall på 100 150 i 2012, noe som gjorde byen til den fjerde største byen i Wisconsin. Kenosha er også den fjerde største byen som ligger langs vestkysten av Lake Michigan, bak Chicago, Milwaukee og Green Bay. Kenosha ligger på den sørvestlige delen av kysten til Lake Michigan, 56 kilometer sør for Milwaukee og 80 kilometer nord for Chicago. Kenosha er en del av Chicago-Naperville-Joliet Metropolitan Statistical Area.
Pseudoproto
Pseudoproto er en av i alt minst 88 slekter innenfor familien av spøkelseskreps, en type amfipoder som er maritime krepsdyr.
Larvene er planktoniske. Voksne individer er ofte små - de har to store antenner og to små antenner. Denne slekten tilhører muligens underfamilien Phtisicinae (Vassilenko, 1968), selv om en slik gruppering er omstridt og lite sikker. Det er flere måter å fremstille fylogenien over denne gruppen, som kan defineres inn i enten en overfamilie eller familie.
Slekten består (2013) av bare 2 anerkjente arter. De lever bare i havet.
Frantz Anton Ulfeldt
Frantz Anton Ulfeldt (1711–1741 eller 1743) var en østerriksk offiser, bror til diplomaten Anton Corfitz Ulfeldt.
Han fødtes i Barcelona som sønn av Leo Ulfeldt og Anna Maria, født komtesse von Sinzendorf. Ulfeldt ble keiserlig-kongelig kæmmerer (regnskapsfører ved et hof) og avanserte til geheimeråd i 1736. I 1740 fulgte han broren på en reise til Konstantinopel, hvor denne var ambassadør.
Pseudoproto
Taksonomi
Gruppens systematikk er beskrevet på ny i 2003. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
Frantz Anton Ulfeldt
Under en kampanje mot innvaderende tropper fra Bayern i det sydlige Bøhmen i 1741, døde han av sykdom. Danmarks Adels Aarbog hevder dog at han døde to år senere.
Ulfeldt er begravet i České Budějovice i byens dominikanerkirke, Kostel Obětování Panny Marie.
Agustín Roberto Radrizzani
Agustín Roberto Radrizzani (født 22. september 1944 i Avellaneda i Argentina, død 2. september 2020 i Junín) var en argentinsk katolsk prelat. Han var erkebiskop av Mercedes-Luján fra 2007 til 2019.
Radrizzani avla sine ordensløfter som medlem av salesianerordenen den 5. januar 1968 og ble presteviet den 25. mars 1972.
Den 14. mai 1991 ble han utnevnt til biskop av Neuquén av pave Johannes Paul II. Radrizzani ble bispeviet den 20. juli av biskop Argimiro Moure Piñeiro med biskopene Jaime de Nevares og Jorge Meinvielle som medkonsekrerende. Han ble installert i embedet den 17. august samme år.
Han ble senere utnevnt til biskop av Lomas de Zamora den 24. april 2001, og ble installert den påfølgende 23. juni. Etter seks år i bispedømmet ble han promovert av pave Benedikt XVI til erkebiskop av Mercedes-Luján den 27. desember 2007.
Han døde 2. september 2020 av covid-19.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Thelo Aasgaard
Thelonious Gerard Aasgaard (født 5. februar 2002) er en engelskfødt norsk fotballspiller som spiller for Wigan Athletic FC.
Den 21. juli 2023 skrev han under en ny femårskontrakt med til 30. juni 2028.
Landslaget
Den 15. juni 2023 fikk han sin første U21-landskamp for Norge mot Skottland.
The Wonder Man
The Wonder Man er en amerikansk stum eventyrdramafilm fra 1920, regissert av John G. Adolfi og med Georges Carpentier i hovedrollen.
Handling
Et medlem av de franske hemmelige tjenestene, og bokseren Henri D'Alour, avdekker et komplott for å narre myndighetene ut av millioner av franske franc - ved kjøp av maskiner.
Andrea Klikovac
Andrea Klikovac (født 5. mai 1991 i Titograd) er en montenegrinsk håndballspiller. Hun spiller på Montenegros landslag og for den makedonske klubben.
Hircella
Hircella er en av i alt minst 88 slekter innenfor familien av spøkelseskreps, en type amfipoder som er maritime krepsdyr.
Larvene er planktoniske. Voksne individer er ofte små - de har to store antenner og to små antenner. Denne slekten tilhører muligens underfamilien Phtisicinae (Vassilenko, 1968), selv om en slik gruppering er omstridt og lite sikker. Det er flere måter å fremstille fylogenien over denne gruppen, som kan defineres inn i enten en overfamilie eller familie.
Slekten består (2013) av bare 3 anerkjente arter. De lever bare i havet.
Taksonomi
Gruppens systematikk er beskrevet på ny i 2003. En moderne oppdatering av systematikken gis nedenfor i lys av 2013-revisjonen med basis i WoRMS-databasen.
John Lundstram
John David Lundstram (født 18. februar 1994 i Liverpool) er en engelsk fotballspiller som fra juli 2021 spiller for den skotske klubben Rangers.
Navnet Lundstram er fra hans norske oldefar.
Isadora Williams
Isadora Williams (født 8. februar 1996 i Marietta i Georgia) er en amerikansk-brasiliansk kunstløper. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hun ble nummer 30 i den individuelle konkurransen.
Rottene (film)
Rottene (originaltittel: Die Ratten) er en vesttysk dramafilm fra 1955 regissert av Robert Siodmak, basert på Gerhart Hauptmanns teaterstykke av samme navn. Stykket hadde tidligere blitt filmatisert i Tyskland som stumfilmen Rottene i 1921 med Emil Jannings og Lucie Höflich. Handlingen foregår i Berlin, under de allierte makters okkupasjon av byen etter andre verdenskrig.
Das Frauenhaus von Brescia
Das Frauenhaus von Brescia er en tysk historisk drama-stumfilm fra 1920, regissert av Hubert Moest.
Handling
I 1311 finner kroningen av kong Henrik VII av Det tysk-romerske rike sted. Etter å ha blitt konge fører han krig mot Italia og Brescia (kontrollert av Francesco de Barbiano). Han sender også bud etter sin dronning, Margaret (spilt av Gertrude Welcker) som blir tatt til fange og fengslet av Barbiano, sammen med tjenerne hennes. Barbiano beordrer kvinnene til å bli sendt til House of Pilory. En av dronningens tjenestepiker Roswitha (spilt av Hedda Vernon) etterligner dronningen, og ber ham om å la de andre kvinnene være trygge og bare holde henne fanget. Som et resultat holder folk en falsk kroning med en krone av strå for å ydmyke henne. Hun blir deretter tvunget til prostitusjon.
Rottene (film)
Handling
Tidlig på 1950-tallet kommer Pauline Karka (spilt av Maria Schell) til Berlin. Hun er gravid, men sliter økonomisk. Hun møter Anna John (spilt av Heidemarie Hatheyer) som alltid har lengtet etter å bli mor, men hun har aldri klart å bli gravid. Paulines barn blir født, og de to kvinnene er enige om at Anna burde beholde den nyfødte som sin egen baby. Når Pauline skal flytte til Vest-Tyskland, ønsker hun se barnet sitt igjen for siste gang, men Anna nekter å gå med på dette.
Pauline får deretter panikk, og kidnapper ved en feiltakelse den dødssyke ungen til kvinnen i nabo-huset. I mellomtiden instruerer Anna broren sin Bruno (spilt av Curd Jürgens) om å kvitte seg med Pauline. Men Bruno snubler, og ved et uhell dreper han seg selv med sin egen kniv, før han rekker å finne Pauline.
Wu Lengxi
Wu Lengxi (kinesisk: 吴冷西, pinyin: Wú Lěngxī; født 14. desember 1919, død 16. juni 2002 i Beijing) var en ledende kinesisk maoistisk kommunist med en rekke verv i kommunistpartiets medier og propagandaapparat, blant annet som leder av nyhetsbyrået Xinhua (Det nye Kina). Wu var også sjefredaktør for Partiets vittigste avis, Folkets dagblad, og viseminister for propaganda.
Das Frauenhaus von Brescia
Handling
Men to andre fanger, Gottwald (dronningens eskorte) og Herbolo (Roswithas forlovede) klarer å flykte, og informerer Henry om hva som har skjedd. Han blir opprørt, og lover å angripe Brescia for å ta hevn. I mellomtiden, i Brescia, får Roswitha raskt popularitet blant de lokale mennene for sin skjønnhet. Men dette får også konene deres til å bli veldig misunnelige på henne. Kvinnene krever at Roswitha skal utleveres til dem. Men før noe kan skje med henne kommer adelsmannen Alessandro, som kjenner hennes virkelige identitet og er forelsket i henne, for å redde henne. Henry angriper byen, og Alessandro blir drept av Herbolo. Når de lokale kvinnene får vite om hennes virkelige identitet, ber de om Roswithas tilgivelse.
Wu Lengxi
Til tross for sin troskap til Mao Zedong ble han drevet fra sine stillinger i 1966 ved begynnelsen av kulturrevolusjonen. Han dukket opp igjen i 1972, og ble etter en tid gjort til ærespresident for det regjeringskontrollerte all-kinesiske journalistforbund, statskringkastingen og fjernsynsinstituttet.
Michael Haukås
Michael Enge Haukås (født 21. november 1986 i Haugesund) er en norsk fotballspiller. Han har tidligere spilt for Stavanger, Vard Haugesund, FK Bodø/Glimt, FK Haugesund og Viking FK. Haukås gikk til Viking FK foran 2016-sesongen.
Transocean-saken
Transocean-saken var en straffesak mot to Transocean-selskaper og tre rådgivere som ble kalt «Norgeshistoriens største skattestraffesak». Tiltalen hadde 5 tiltaleposter knyttet til ulike skattesaker, og Økokrim hevdet at det var unndratt skatt på ca. 11 milliarder i skattepliktig inntekt. Skatteregningene med skatt, tilleggsskatt og renter var til sammen ca. 7 milliarder kroner. Oslo tingrett frifant samtlige tiltalte ved dom 2. juli 2014 med begrunnelsen at det ikke var unndratt skatt. Økokrim påanket frifinnelsen for tre tiltaleposter.
Michael Haukås
Haukås har hatt lang fartstid i rogalandsfotballen, hvor han først gjorde seg bemerket i fotballklubben SK Vard Haugesund som spiss. Senere har Haukås bekledd flere posisjoner på banen, og har både blitt brukt som kant- og midtbanespiller.
The Wonderful Chance
The Wonderful Chance er en amerikansk stum kriminaldramafilm fra 1920, regissert av George Archainbaud og med Eugene O'Brien i hovedrollen. Rudolph Valentino har en sentral birolle.
Jean Fontaine
Jean Fontaine (født 2. desember 1936 i Saint-André-lez-Lille i Frankrike, død 1. mai 2021) var en fransk forfatter, katolsk misjonær og teolog. Han var kjent som spesialist på tunisisk litteratur.
Michael Haukås
Karriere
Han blir beskrevet som en fysisk sterk indreløper med stor løpskapasitet, et godt skuddbein og et fint driv.
The Wonderful Chance
Handling
Når han forlater fengselet, lover en tidligere kjeltring å endelig bli lovlydig, men omstendighetene tvinger ham snart til å vende tilbake til kriminalitet.
Michael Haukås
Karriere
Etter lenge å ha vært en profil i Vard Haugesund, ble han i 2008 invitert på prøvespill i IK Start. Etter sesongen begynte flere klubber i Rogaland-distriktet å vise interesse for Haukås. I 2009 ble derimot Stavanger IF hans neste klubb, og han tilbrakte én sesong der og fikk med seg 21 kamper samt toppscorertittelen fra sin indreløperposisjon. Sommeren 2009 ble han også invitert på prøvespill i Aalborg. Etter en god sesong med Stavanger IF viste Bodø Glimt interesse, og Haukås signerte for Glimt i 2010. Etter å ha tilbrakt 2010-11-sesongene i Glimt, returnerte han eliteserieklubben FK Haugesund i november 2011.
The Wonderful Chance
Handling
I mellomtiden kidnapper noen kriminelle en britisk aristokrat som er på besøk i området. Men kjeltringen ligner veldig mye på denne velstående engelskmannen, og blir snart involvert i kidnappingen.
Michael Haukås
Utdanning
Michael Haukås er utdannet lektor og tar en profesjonsutdanning som klinisk psykolog ved Universitetet i Bergen.
Jean Fontaine
Biografi
I 1953 fullførte Fontaine en bachelorgrad i matematikk. Den 15. september 1955 dro han som novise i den katolske kongregasjonen De hvite fedre til Fransk Algerie. Fra 1956 til 1957 studerte han teologi ved Saint-Joseph de Thibar i Det franske protektorat Tunisia, og ble deretter lærer i Algerie. Han studerte så i tre år teologi i Kartago, og så arabisk i Manouba fra 1962 til 1964. Fra 1964 til 1965 fullførte han sine arabiskstudier ved Pontificio Istituto di Studi Arabi e d'Islamistica i Roma. I 1968 tok han slisensiatgraden i arabisk ved Universitetet i Tunis.
Fra 1968 til 1977 var han bibliotekar ved Institut des belles lettres arabes og var leder for tidsskriftet Ibla fra 1977 til 1999. Han tok doktorgrad ved Université de Provence i 1977.
Jean Fontaine døde 1. mai 2021 av covid-19 i en alder av 84 år.
Transocean-saken
Spesialenheten for politisaker og Riksadvokaten vurderte om påtaleansvarlig aktor hadde begått «grov uforstand i tjenesten», etter at påtaleansvarlig var blitt kritisert for å fremme private synspunkter heller enn gjeldende rett i saken.
Økokrim trakk anken 13. januar 2016. Dermed ble alle frifinnelser endelige. Økokrim ble etter dette utsatt for sterk kritikk. Økokrim-sjef Trond Eirik Schea har offentlig beklaget til de tiltalte. Riksadvokaten har nedsatt et utvalg for å gjennomgå Økokrims håndtering av saken, og medlemmer av Stortingets justiskomite har tatt til orde for at Økokrims fremtid bør vurderes.
Konsernbidragssaken
I konsernbidragssaken hevdet Skatt vest at et konsernbidrag fra Transocean AS til morselskapet Transhav AS var ulovlig, fordi utbyttegrunnlaget var redusert ved et konserninternt lån. Transocean AS fikk skattepliktig inntekt økt med 5,6 milliarder, og med økt skatt, tilleggsskatt og renter ble skatteregningen i 2009 ca. 3,4 milliarder kroner. Transocean AS ble imidlertid avviklet i 2002, og Skattedirektoratet fremmet erstatningskrav mot andre Transocean-selskaper og mot rådgiverne for et angivelig tap på 1,8 milliarder kroner. Oslo tingrett kom til at konsernbidraget var lovlig etter aksjeloven, fordi lånet ble tilbakebetalt ved utdelingen av konsernbidraget og fordi selskapet var under avvikling og avviklingen var kommet så lang at all egenkapital var fri og kunne deles ut. Konsernbidraget var derfor fradragsberettiget og det skulle ikke betales noen skatt. Tingrettens dom ble ikke påanket.
Arcade Drilling AS
I skattesaken mot Arcade Drilling AS (eiet av Transocean-konsernet) hevdet Skatt vest at selskapet hadde unndratt skatt ved utflytting av selskapets virksomhet ut av norsk skattejurisdiksjon i 2002. Fra 2002 var selskapet skattemessig hjemmehørende i Storbritannia. Skatt vest øket skattepliktig inntekt med ca. 2,6 milliarder kroner, hovedsakelig basert på et syn at urealiserte gevinster skulle beskattes i Norge før utflyttingen. Spørsmålet ble forelagt EFTA-domstolen i 2012 og vurdert av Oslo tingrett i 2013. Oslo tingrett kom til at det ikke var grunnlag for skatten, fordi skatteavtalen mellom Norge og Storbritannia ga Storbritannia beskatningsretten. Skatt vest anket avgjørelsen, men trakk anken rett før behandling i Borgarting lagmannsrett.
Polar Pioneer-saken
Riggen Polar Pioneer ble solgt fra et amerikansk selskap til et Cayman Islands-selskap i 1999. Den påfølgende skattesaken gjaldt spørsmålet om norsk beskatning skulle følge regler om uttaksbeskatning eller gevinstbeskatning, og om norsk beskatning var i strid med skatteavtalen med USA. Ett forhold som særlig ble fremhevet, var at riggen ble solgt mens den kort tid var tauet ut fra norsk farvann. Stavanger tingrett la i dom av februar 2005 til grunn at gevinsten skulle beskattes i Norge, og at det var grunnlag for tilleggsskatt med 30 %. I den senere straffesaken kom Oslo tingrett til at det var USA som hadde beskatningsretten etter skatteavtalen, slik at gevinsten ikke kunne beskattes i Norge.
Regnskapstiltalen
Selskapene Transocean Inc og Transocean Offshore Deepwater Drilling Inc ble i tillegg tiltalt for medvirkning til avleggelse av feil årsoppgjør for Transhav AS, ved at goodwill i konsernregnskapet var feil. Frifinnelsen var begrunnet med at avleggelsen av disse årsoppgjørene skjer ved styret i Transhav AS, og ikke på vegne av øvrige konsernselskaper.
Aktoratet
Økokrim leide i tillegg inn fagkyndig ekspertise, blant annet advokat Jack Blum i advokatfirmaet Baker Hostetler, som også er rådgiver for Tax Justice Network, advokat Hugo B. Matre i advokatfirmaet Schjødt, professor Frøystein Gjesdahl, professor Terje Hansen og professor Frederik Zimmer.
Forsvarerne
Det var to Transocean-selskaper som var tiltalt: Transocean Inc og Transocean Offshore Deepwater Drilling Inc. Transocean-selskapenes forsvarer var advokat Erling O. Lyngtveit, med bistand fra et strafferettsteam fra Advokatfirmaet Hjort med Fredrik Berg, Nicolai V. Skjerdal og Pål M. Andreassen. Tranoceans skattefaglige team bestod av advokatene Hanne Skaarberg Holen, Ulf Werner Andersen, Daniel H. Herde og Eyvind Sandvik.
I tillegg var det to rådgivere i Ernst & Young som ble tiltalt: advokat Einar Brask og skatterevisor Klaus Klausen. Disse ble forsvart av advokatene Erik Keiserud, Ann Johnsen, Berit Reiss-Andersen, Petar Sekulic og Siri Ross Wessel. Også advokat Sverre E. Koch ble tiltalt. Hans forsvarer var advokat Anders Brosveet og medforsvarer var advokat Håkon Bodahl-Johansen, mens advokat Sven Eriksrud bistod i erstatningsrettslige spørsmål.
Forsvarerne hentet inn fagkyndig bistand fra blant annet professor David Rosenblum, Q.C. Philip Baker, og regnskapsfaglig ekspertise.
Dommerpanelet
Dommerpanelet i Oslo tingrett bestod av tingrettsdommer Finn Eilertsen (administrator), tingrettsdommer Jannicke Johannessen, fagkyndig meddommer statsautorisert revisor Ragnar Hedenstad, fagkyndig meddommer statsautorisert revisor Bjørn Gunnar Fjellheim og fagkyndig meddommer statsautorisert revisor Bjørn O. Toften, som fratrådte etter hovedforhandlingen som følge av habilitetsinnsigelse fra Økokrim.
Innsynssaker
Spørsmålet om Økokrim kan beslaglegge korrespondanse mellom skattyter og advokaten og overlevere denne til ligningsmyndighetene - uhindret av advokatens taushetsplikt, og ble behandlet av Høyesterett. Høyesterett kom under dissens til at det var adgang til beslag og overlevering av dokumentene når skattyter og hans advokat var mistenkt for medvirkning til samme straffbare forhold. Mindretallet mente at mistanke var en for lav terskel for å fravike advokatens taushetsplikt.
I 2012 tok Høyesterett stilling til hvorvidt Økokrim har adgang til å beslaglegge dokumenter fra arbeidet med å forberede mistenktes forsvar, og kom til at dokumenter innhentet for forsvaret ikke kunne beslaglegges, uavhengig om forsvareren hadde mottatt kopier ennå.
Transoceans datterselskap Arcade Drilling fremmet krav om innsyn i dokumenter knyttet til egen ligningssak før tingrettens behandling av saken. Tingretten ga Arcade Drilling AS medhold, men Skatt vest anket avgjørelsen til lagmannsretten. Høyesterett til at at anken om bevisfremleggelse skulle vært avvist av lagmannsretten fordi hovedforhandlingen for Oslo tingrett ble startet uavhengig av kravet om bevisfremleggelse.
Arcade Drilling fremmet også en selvstendig sak om innsyn i saksdokumenter etter ligningsloven § 3-4. Høyesteretts dom angir en grensegang mellom saksdokumenter som gir krav om innsyn og organinterne dokumenter som ikke kan kreves fremlagt.
Mediedekning
Mediedekningen fokuserte i første omgang på Økokrims mistanke om skatteunndragelser,  og hvilken eksponering dette medførte for konsernet. Saken ble omtalt som en sak om internprising og satt i sammenheng med skatteetatens styrkede innsats mot feil prissetting ved internasjonale transaksjoner.
Idet tiltaler ble tatt ut i juni 2011, var det omfattende omtale,      og saken ble betegnet som «unik» på grunn av omfanget og det forhold at kjente og anerkjente skatteadvokater var tiltalt for medvirkning. Advokat Sverre Koch var regnet som «toppadvokat» og advokat Einar Brask var leder for Ernst & Youngs skatteavdeling.
Saken fikk også omtale i internasjonale medier, og påtaleansvarlig ble rangert som svært innflytelsesrik i internasjonal skattesammenheng grunnet saken.
Rett før straffesaken kom det nye omfattende oppslag. Dagens Næringsliv omtalte innbrudd på skattekontoret der underdirektør Jon Arne Rørosgaards PC ble stjålet. Under sakens gang ble det rapportert om inhabile aktorer, reduserte tiltaler og kommentarer om Økokrims opptreden.
Økokrim tok påtaleansvarlig av saken etter at det var fremmet habilitetsinnsigelse mot ham,  og det ble stillet spørsmål om hans inhabilitet påvirket hele ankesaken. 13. januar kom nyheten at ankesaken var trukket.
Kritikk mot Økokrim
Økokrim ble opprettet etter et tverrpolitisk ønske om å samle spisskompetanse for bekjempelse av økonomisk kriminalitet. Organiseringen fikk det særtrekk at påtaleansvarlig også fungerer som etterforskningsleder, slik at det ikke nødvendigvis skjer noen vurdering av sakens bevis av andre enn etterforskningsteamet.
Medierådgiver Hans Geelmuyden har omtalt Transocean-saken som «Norgeshistoriens største mageplask». Professor Petter Gottschalk uttalte at «Økokrim ligger med brukket rygg».
Straks etter at Transocean-saken ble droppet kom det signaler fra samtlige stortingspartier om behov for evaluering av saksbehandlingen, i lys av 11 års etterforskning, omfattende ressursbruk og store personlige belastninger som det viste seg å ikke være grunnlag for. Økokrim-sjef Trond Eirik Schea uttalte at han ser det er behov for å lære av saken. Justiskomiteens leder Anders Werp krevet en full gjennomgang av saken, med støtte fra Arbeiderpartiet og KrF; samtlige partier på Stortinget ville ha en full gjennomgang av hva som skjedde da anken ble trukket. Riksadvokat Tor Aksel Busch beordret full evaluering av saken og har nedsatt et utvalg med mandat å gjennomgå saken i detalj,  , herunder også egen rolle ved å ikke gripe inn tidligere. Utvalgets leder fratrådte i mars 2017. Utvalgets rapport ble publisert 13. juni 2017, og inneholdt sterk kritikk mot etterforskningen av saken
Kritikk mot Skatteetaten
Skatteetatens internrevisjon har foretatt en intern evaluering, og fant flere læringspunkter. Konklusjonen var at skatteetaten brøt god forvaltningsskikk. En intern kommentar at «Da er det vel bare å gi en viss advokat status som mistenkt sånn utpå høsten en gang?» ble betegnet som lite tillitvekkende, og internrevisjonen fant også andre eksempler på dialog som var egnet til å svekke tilliten til avsenders saklighet.
Sakskostnader for de som var tiltalt og ble frifunnet
Oslo tingrett tilkjente de saksøkte Transocean-selskapene og rådgiverne tilsammen ca. 41 millioner kroner knyttet til erstatningskravet det ble frifunnet for.
Idet Økokrim frafalt anken besluttet Borgarting lagmannsrett å tilkjenne de frifunnede ytterligere ca. 42 millioner kroner til dekning av sakskostnader, hvorav ca. 30 millioner til Transocean-selskapene. Lagmannsrettens kjennelse la til grunn at de faktiske kostnader var vesentlig større, men at straffeprosessloven begrenser hvilken erstatning som kan tilkjennes. Kjennelsen er påanket til Høyesterett, som har henvist saken til behandling 28. og 29. mars 2017.
Erstatningskrav
De frifunnede advokater har varslet erstatningskrav til dekning av sitt tap som følge av uberettiget straffeforfølgelse; det endelige utfallet av disse kravene er ukjent, men det er rapportert om sakskostnader og økonomisk tap på ca 200 millioner kroner.
Økokrims sakskostnader
Økokrim har etterforsket saken fra 2005, tok ut tiltaler i 2011 og frafalt ankesakene først i januar 2016. Kostnadene er ikke gjort kjent for offentligheten.
Antoine César Becquerel
Antoine César Becquerel (1788–1878) var en fransk vitenskapsmann som var en pioner innen studiet av elektriske og luminescerende fenomener.
Han ble født i Châtillon-sur-Loing (i dag Châtillon-Coligny). Etter å ha gått gjennom École polytechnique ble han ingeniør-offiser i 1808, og hadde så aktiv tjeneste med de keiserlige troppene i Spania fra 1810 til 1812, og igjen i Frankrike i 1814. Han trakk seg deretter fra hæren og viet resten av livet til vitenskapelig undersøkelse. I 1820, etter arbeidet til René Just Haüy, fant han ut at trykk kan indusere elektrisitet i hvert materiale, og tilskrev effekten til overflateinteraksjoner (ikke piezoelektrisitet). I 1825 oppfant han et differensialgalvanometer for nøyaktig måling av elektrisk motstand. I 1829 oppfant han en elektrokjemisk celle med konstant strøm, forløperen til Daniellcellen. I 1839 oppdaget han i samarbeid med sønnen A. E. Becquerel, den fotovoltaiske effekten på en elektrode nedsenket i en ledende væske.
Hans tidligste arbeid var av mineralogisk karakter, men han vendte snart oppmerksomheten mot studiet av elektrisitet og spesielt elektrokjemi. I 1837 ble professor i fysikk ved Museum d'Histoire Naturelle i Paris. Samme år ble han fellow i Royal Society, og mottok dens Copley-medalje for sine forskjellige memoarer om elektrisitet, og spesielt for de om produksjon av metalliske svovelretter og svovel ved elektrolyse. Han var den første som tilberedte metalliske elementer fra malmene deres ved denne metoden. Man håpet at dette ville føre til økt kunnskap om rekomposisjonen av krystalliserte legemer, og prosessene som kan ha vært brukt av naturen i produksjonen av slike legemer i mineralriket.
I biokjemi arbeidet han med problemene med dyrevarme og med fenomenene som følger med veksten av planter, og han viet også mye tid til meteorologiske spørsmål og observasjoner. Han var en produktiv forfatter.
Han var far til fysikeren A. E. Becquerel og bestefar til fysikeren Henri Becquerel, som enheten becquerel er oppkalt etter. Han døde i Paris. Navnet hans er et av de 72 navnene som er skrevet på Eiffeltårnet.
Snuff
Snuff er en engelsk betegnelse på snus, en type tobakk i pulverform som i tørr tilstand sniffes som «luktsnus» gjennom nesa eller som i form av dipping tobacco eller moist snuff, «våt snus», legges under leppa.
Tørr snuff er laget av malte tobakksblader, gjerne tilsatt smak av mentol, frukt eller krydder.
Ifølge danske helsemyndigheter er snuff ikke like skadelig som røyketobakk, men ethvert tobakksprodukt har risiko for utvikling av kreft. Snuff inneholder på lik linje med andre tobakksprodukter nikotin som er vanedannende.
EM i skyting 2017
EM i skyting 2017 ble arrangert i Baku i Aserbajdsjan fra 21. juli til 4. august 2017. 38 norske skyttere deltok i mesterskapet