cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blaker kirke
Byggverket er i tre og har 450 plasser. Arkitekt for kirken var Otto Schønheyder.
Ermenegildo Pellegrinetti
Kardinal
Han deltok ved konklavet i 1939 som valgte pave Pius XII. Han døde den 29. mars 1943 i Roma, 67 år gammel.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
«Bjørnefjord»
Skip med navnet «Bjørnefjord»:
20. etappe i Tour de France 2009
20. etappe i Tour de France 2009 ble kjørt lørdag 25. juli 2009, og var den siste avgjørende etappen. Juan Manuel Gárate og Tony Martin var de eneste fra dagens utbrudd som klarte å holde unna for favorittene opp stigningen til Mont Ventoux. Det ble ingen store endringer på sammenlagtlista etter etappen.
1. sprint (Les Pilles)
Etter 48 km
2. sprint (Mormoiron)
Etter 138,5 km
1. klatring (Côte de Citelle)
3. kategori stigning etter 14 km
2. klatring (Col d'Ey)
3. kategori stigning etter 65,5 km
3. klatring (Col de Fontaube)
4. kategori stigning etter 87 km
5. klatring (Mont Ventoux)
HC kategori stigning ved målgang etter 167 km
Nagqu
Nagqu (kinesisk: 那曲; pinyin: Nàqū; Wade-Giles: Nà-ch'ū; tibetansk: ནག་ཆུ་; Wylie: Nag-chu) er et prefektur i Den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Administrative enheter
Prefekturet Nagqu har jurisdiksjon over 11 fylker (县 xiàn).
Jernbane
Qingzangbanen passerer gjennom Nagqi.
Nick Hysong
Nick Hysong (født 12. desember 1971 i Winslow i Arizona) er en amerikansk stavhopper.
Han vant gull i stavsprang med et hopp på 5,90 m i OL 2000 i Sydney. Resultatet var også ny personlig rekord. Året etter tok han bronse i verdensmesterskapet i Edmonton.
Parmaskinke
Parmaskinke (prosciutto di Parma) er en spekeskinke av svin fra Parmadistriktet i det nordlige Italia. Den kan markedsføres under en rekke navn, så lenge kravspesifikasjonene opprettholdes.
Å produsere en parmaskinken kan ta alt fra tolv til atten måneder, avhengig av skinkens størrelse. Først vaskes skinken, så saltes den og lagres i to måneder. Etter saltingen vaskes skinken flere ganger for å fjerne saltet. Skinken henges så til tørk på et solrikt, luftig sted. Luften er viktig for den endelige kvaliteten på skinken. Tørketiden på hver skinke varierer etter klimaet og størrelsen på skinken. Når skinken er fullstendig tørr, henges den igjen på et luftig sted i romtemperatur i opp til atten måneder.
Vanligvis serveres parmaskinken crudo, det vil si rå, men tørket, skåret i papirtynne skiver og rullet rundt grissini (brødpinner) eller melon.
Beskyttet geografisk betegnelse
Ifølge jordbrukspolitikken i EU har noen veletablerte produkter, inkludert enkelte lokale parmaskinketyper, et navn som regnes som beskyttet geografisk betegnelse (på engelsk: Protected designation of origin) og andre, men mindre strenge, beskyttelsestyper basert på geografisk opprinnelse av tradisjonsrike spesialiteter.
Det er tre berømte typer av spekeskinke som eksporteres:
Andre geografisk beskyttede spekeskinker har forskjeller i farge, smak og konsistens:
Ludiinae
Utseende
Ludiinae har uregelemessig øyeflekker og halv- gjenomsiktige flekker på vingene. De er forholdsvis små, brune påfuglspinnere som vanligvis har tydelig sigdformede forvinger. Larvene forpupper seg i en spunnet kokong.
Utbredelse
Gruppen lever i tropisk Afrika.
Christian H. Grosch
Christian Heinrich Grosch (født 21. januar 1801 i København, død 4. mai 1865 i Christiania) var en norsk arkitekt. Han ble Norges fremste og mest produktive arkitekt i første del av 1800-årene, og han tegnet flesteparten av de offentlige bygningene i den nye hovedstaden Christiania. Han var stadskonduktør i Christiania.
Liv og arbeid
Faren var kobberstikker Heinrich August Grosch, lærer ved Den kgl. Tegneskole i Christiania. Christian H. Grosch fikk sin grunnleggende utdannelse ved Tegneskolen, hvor han også selv underviste, for så i 1824 å fullføre studiene ved Akademiet i København. Tilbake i Norge ble han assistent for arkitekt Hans Ditlev Franciscus von Linstow under prosjekteringen av Det kongelige slott.
I 1827 ble han stadskonduktør i Christiania og satt i stillingen til sin død. Denne kommunale stillingen forente det som senere var bygningssjef, oppmålingssjef, byplansjef og byarkitekt. Samtidig kunne han drive en utstrakt privat praksis. I 1833 fikk han i tillegg den statlige stillingen som inspektør for statens bygninger i Christiania og omegn.
Blant hans viktigste arbeider som arkitekt er Børsen fra 1828, Norges Banks Christiania-avdeling 1830, Observatoriet 1834, Christiania Theater 1837, Universitetsbygningen 1838–1854, Basarene og Brannvakten ved Vår Frelsers kirke 1840–1859, og Krohgstøtten sykehus 1859 (gjenværende bygning nå del av Oslo legevakt). I tillegg til disse og andre offentlige bygninger i hovedstaden tegnet han en lang rekke bygårder, landsteder og industribygg. Utenfor Oslo har han blant annet tegnet Latinskolen og Søylegården i Halden og Tollboden i Stavanger. Som kirkearkitekt satte han spor etter seg over hele landet – omkring 80 kirker fra Halden til Kirkenes. Omkring ti åttekantede kirker ble oppført etter tegning av Grosch, blant annet Hval kirke og Rogne kirke.
Grosch' tidlige arbeider viser sterk innflytelse fra dansk klassisisme og læreren C.F. Hansen. Etter at han begynte arbeidet med Universitetsbygningene, ble han sterkt påvirket av den prøyssiske arkitekt Schinkel, som korrigerte fasadetegningene til dette hovedverket av Grosch. Etter 1840 begynte Grosch å arbeide i nyromansk og nygotisk stil, med fasader vesentlig i upusset tegl. Grosch tegnet også en rekke boliger og kirkebygg i tre, i sveitserstil med innslag av nygotikk og elementer fra norske stavkirker. Blant annet den tidligere Kirkenes kirke (brant i 1944) hadde detaljer inspirert av stavkirker. De gotiske stilelementene forsøkt han å overføre fra stein til treverk. Tromsø domkirke er eksempel på kirkebygg i nygotikk. Kirker utgjorde en stor del av hans virke senere i karrieren. Grosch' var tidlig ute med en pluralisme der ulike stiler ble kombinert. I første del av 1800-tallet var J.C. Dahls verk om stavkirkene (1837) den eneste dokumentasjonen Grosch hadde tilgjengelig. Ifølge Eldal hadde ikke Grosch kjennskap til stavkirkenes konstruksjon og antok det var bindingsverk, han kjente heller ikke til at stavkirkene som regel var oppført med åpne sperrebind og ikke flat himling, slik J.C. Dahl tegnet Heddal stavkirke. Grosch laget i 1847 utkastene til nye kirker i Ulstein og i Nordfjordeid, og Grosch' utkast brukte markante stavkirkeformer. Grosch' utkast hadde høye, slanke takryttere etter mønster av Borgund og Heddal stavkirker. Grosch' tegninger ble ikke brukt.
Naumburg
Naumburg, eller Naumburg an der Saale er en by i delstaten Sachsen-Anhalt i det østre Tyskland, beliggende omtrent 60 km sørvest for Leipzig. Byen er administrasjonssenter i Burgenlandkreis.
I byen finnes den kjente Naumburg domkirke.
Maurice Roy
Han var erkebiskop av Québec 1947–1981, og senere overlappende president for Den pavelige kommisjon for rettferdighet og fred og Den pavelige kommisjon for familien 1967–1976.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1965.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Carmen Amaya
Carmen Amaya (født 2. november 1913, død 19. november 1969) var en flamencoartist fra Barcelona i Spania. Amaya startet å danse da hun var syv år gammel. I 1929 debuterte hun i Paris. Hun mottok svært god kritikk og ble beundret for sine danseferdigheter. Amaya flyttet til Amerika i 1936, hvor hun startet å spille i filmer (hvorav flere satte rekorder hva seertall angikk), blant annet Los Tarantos og kortfilmen Danzas Gitanas (Sigøyerdanser).
Hun ble invitert av Franklin D. Roosevelt til å danse i Det hvite hus i 1944 og igjen av Harry S. Truman i 1953.
Shewa
Shewa (ge'ez: ሽዋ, šawā eller šewā) er en historisk region og et tidligere kongedømme i Etiopia. Her ligger i dag hovedstaden i Etiopia Addis Abeba. I keisertiden ble Shewa styrt av en egen konge, negus, og regionen hadde en viss autonomi. Etter keiserdømmets fall i 1930 var Shewa en administrativ provins under militærstyret fram til begynnelsen av 1990-tallet. Provinsen er nå delt mellom regionene Amhara, Oromia og Addis Abeba
Shewa ble trolig grunnlagt 896, og ble oppslukt av sultanatet Ifat omkring 1285.
Byene Debre Berhan, Antsokia, Ankober, Entoto og Addis Abeba har alle vært hovedsteder i Shewa.
Nordre delen av Shewa bebos hovedsakelig av kristne amharer og oromo, mens de sørlige og østlige delene domineres av muslimske grupper.
Nicholas Lens
Nicholas Lens Noorenbergh (født 1957) er en belgisk komponist av samtidsmusikk, spesielt kjent for sine operaer. Hans verk er utgitt av Schott Music International (Mainz / New York) og Mute Song (London) og distribuert av Sony BMG International.
Han bor vekselvis i Lens i Brussel og Venezia.
Verk
Lens har blant annet komponert The Accacha Chronicles som er en samling av tre verk som ble utgitt i perioden 1994 – 2005.
The Accacha Chronicles består av følgende verk:
Askias grav
Askias grav i Gao i Mali, er bygget på 1490-tallet, og er det antatte gravstedet til den første keiseren i songhairiket, Askia Mohammad I. Stedet omfatter det pyramideformede gravminnet, to moskéer med flate tak, en gravplass og et forsamlingsområde.
Pyramiden, som er 17 m høy, er det høyeste byggverket i regionen fra førindustriell tid. Området og anlegget er et utmerket eksempel på sahelregionens tradisjonelle leirebyggeteknikk, og er også det eldste eksempelet på en islamsk arkitektur som etter hvert spredte seg i regionen.
Anlegget er vernet med hjemmel i lov, og er fremdeles i levende bruk, både som moské og som byen Gaos kultursenter.
Bygningene vedlikeholdes og videreutvikles. Moskeene ble utvidet på 1960- og 1970-tallet, og i 1999 ble det oppført et gjerde rundt området. Pyramiden fikk innlagt elektrisitet rundt 2000 for å betjene vifter, lys og en høyttaler på taket.
Narsarsuaq lufthavn
Narsarsuaq Airport er en flyplass i Narsarsuaq på Grønland.
Askias grav
Askia Mohammed
Keiser Askia Mohammad I (1442–1538) var den første i sitt dynasti. Han var opprinnelig offiser, og tok makten i 1493 etter at Sonni Ali Bers sønn Sonni Baru nekter å erklære seg som muslim. Askia Mohammed var en dyktig militær strateg, og utvidet Songhais grenser og forsvarsevne. Han var en from muslim, og reiste på pilegrimsreise til Mekka i 1496. Der ble han også utnevnt til Kalif over Sudan av den siste abbasid-kalifen, noe som ga Askia en sterkere legitimitet.
Han ble avsatt av sin sønn Askia Musa i 1528. Da var han over 80 år gammel. Da han døde i 1538 ble han muligens gravlagt i Askias grav, muligens ikke. Gravpyramiden inneholder uansett ingen andre graver, men flere fra samme dynasti hviler på gravplassen på området.
Arne Roar Lund
Arne Roar Lund (født 19. august 1950) er en norsk karikaturtegner og illustratør.
Lund har utdannelse fra tegnelinja ved Stavanger Yrkeskole der han var elev fra 1969 til 1970, og fra grafisk avdeling ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo fra 1972 til 1976. Han tegnet fast for Ny Tid i 1977 og 1978, siden blant annet for Samtiden og Vår Framtid. Som frilans tegner har han siden levert en mengde karikaturportretter til en rekke aviser og tidsskrifter i Norge og Sverige, blant andre Aftenposten, Dagens Nyheter og Expressen. Han har også illustrert flere bøker. Lund har deltatt på Høstutstillinga i 1982 og 1983 og på Barnebokbiennalen i Bratislava i 1981. I 2002 ble det utgitt en serie frimerker med karikaturer av folkekjære skuespillere portrettert av ham.
Lunds tegninger er kjennetegnet ved presis penneskravering og sikkert tegnerhåndverk påvirket av den amerikanske MAD-tegneren Mort Drucker, den amerikanske karikaturtegneren David Levine og Dagbladet-tegneren Finn Graff.
Asbjørn Osnes
Asbjørn Osnes (født 21. april 1932 i Hønefoss, død 22. september 2011) var en norsk skihopper. Osnes hoppet for Jevnaker Idrettsforening. I ski-VM i 1958 ble Osnes nummer fem i normalbakken. Han deltok også i vinter-OL i 1956, og ble nummer 18. I 1958 satte Osnes bakkerekord i Vikersund med 108,5 meter.
Den blandete norsk-russiske fiskerikommisjon
Den blandete norsk-russiske fiskerikommisjon ble oppretta 11. april 1975 som et bilateralt forvaltningsorgan mellom Norge og Russland (Sovjetunionen).
På et årlig møte i kommisjonen fastsettes totalkvoter for fangst på felles fiskebestander i Barentshavet, og fordeler kvotene mellom Norge, Russland og tredjeland. Partene avtaler også gjensidig fiskeadgang i hverandres økonomiske soner og bytter kvoter både innenfor fellesbestander og nasjonale bestander. Totalkvotene som Norge og Russland fastsetter i Den blandete norsk-russiske fiskerikommisjon er basert på anbefalinger om beskatningsnivå utarbeidet av Det internasjonale havforskningsrådet (ICES), hvor både norske og russiske forskere er representert.
Gjennom de årlige kvoteavtalene fastsettes også viktige reguleringstiltak som skal sikre en bærekraftig og forsvarlig ressursforvaltning, for eksempel kriterier for stenging av områder pga. for stor innblanding av ungfisk og bruk av sorteringsrist i trålfisket.
Den klart viktigste felles bestanden er torsken; deretter følger hyse, lodde og i seinere år kongekrabbe.
Sebastiano Baggio
Sebastiano Baggio (født 16. mai 1913 i Rosà nær Vicenza i Italia, død 21. mars 1993 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Baggio var lenge tilknyttet det pavelige diplomati. Han tjenestegjorde til sist som nuntius i Brasil. Baggio var erkebiskop av Cagliari 1969–1973 og ble deretter kalt til Vatikanet der han ble prefekt for Kongregasjonen for biskopene 1973–1984 og president for Den pavelige kommisjon for Vatikanstaten 1984–1990. Baggio var camerlengo 1985–1993.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1969, først med Santi Angeli Custodi a Città Giardino, så med San Sebastiano alle Catacombe som tittelkirke.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Perkusjon (medisin)
Perkusjon er en medisinsk undersøkelse hvor en finger holdes på huden og en annen finger slåes mot fingeren. Avhengig av tettheten på vevet innenfor høres forskjellig reflektert lyd. Friskt lungevev er luftfylt og gir et hult ekko. Ved lungebetennelse er vevet tettere og gir et annet fastere og dempet ekko. Tarmluft gir hul ekkolyd mens leveren er fast vev som gir dempet ekko. Dette gir mulighet for å lokalisere nedre kant av leveren.
Perkusjon kan på samme måte være nyttig til å finne bjelker og stendere bak panel og veggplater ved snekring og behov for å feste noe på en vegg.
Obersalzberg
Obersalzberg er en fjellskråning nær Berchtesgaden i Bayern, Tyskland. Området er mest kjent for Adolf Hitlers feriested og embetsbolig Berghof (= Fjellgård).
På 1600-tallet bodde rundt 500 fjellbønder og gruvearbeidere på dette saltfjellet. Det lå snø i fem av årets måneder. På 1800-tallet ble stedet populært som feriested. Caspar David Friedrich malte fjellet Der Watzmann 1824/25. Clara Schumann, Johannes Brahms og den bayerske kongefamilien ferierte i det naturskjønne området. I august 1922 losjerte Sigmund Freud her. I 1923 gikk Dietrich Eckart i dekning på «Pension Moritz», og Hitlers første møte med Obersalzberg var hans besøk hos Eckart.
Global Geo Services
Global Geo Services ose: GGS er et norsk seismikk selskap med fokus mot Midtøsten og virksomhet utenfor kysten av Iran. Selskapet ble børsnotert desember 2000.
Obersalzberg
Hitler ble så begeistret for området at han i 1928 leide «Haus Wachenfeld» som han i 1933 kjøpte, og lot ombygge og omdøpe til Berghof. Nazistene mente at omgivelsene her skapte et bedre inntrykk av Hitler enn de forhatte demokratiske institusjonene som Weimarrepublikken hadde etterlatt seg i Berlin. Men det ble slitsomt da hans tilhengere valfartet til «Haus Wachenfeld», opp til fem tusen personer daglig som blokkerte Hitlers innkjørsel og veiene i området. Av sikkerhetsgrunner ble det sperret av i en såkalt Führersperrgebiet («Førersperresone»). Hitler og Eva Braun tilbrakte mye tid i Berghof på Obersalzberg.
Global Geo Services
Selskapet har etablert et datterselskap, Nescos, som produserer smarte brønnløsninger og en ventil (BOP) for stigerør og rørledninger.
Tryvann Opp
Tryvann Opp er et motbakkeløp i Nordmarka som arrangeres av SK Vidar.
Løypa starter på Midtstuen på 225 meters høyde, og har målgang på Tryvannshøgda på 529 meter. Løypa er 5,4 km lang og går vekselvis på grusvei og skogssti. På veien passeres både Holmenkollen kapell og Frognerseteren. Løyperekordene for herrer innhas av kenyanske Moses Tirban på 18:41, mens Guro Flatekval har rekorden på kvinnesiden på 22:19.
Global Geo Services
I andre kvartal 2008 hadde selskapet driftsinntekter på 21,6 millioner kroner og et driftsoverskudd før avskrivninger på 0,9 millioner kroner. Selskapet foretok imidlertid nye nedskrivninger av de eldre delene av seismikkbiblioteket på 23 millioner kroner i perioden. Selskapets ordrebok for resten av året utgjorde ved utgangen av juni 86,5 millioner kroner.
Obersalzberg
Andre nasjonalsosialistiske ledere som Hermann Göring, Martin Bormann og Albert Speer kjøpte eiendommer i området, og i løpet av årene 1935–36 ble alle andre beboere enten kjøpt eller tvunget ut mens området ble voldsomt utbygget. De som motsatte seg utkastelse, ble utsatt for Bormanns hensynsløshet. Om vinteren ble takene revet av hus der folk fremdeles bodde, så kulden tvang dem bort. Andre ble truet med fengsel. Johann Brandner som i mars 1937 støtte på Hitler og klaget til ham direkte over tapet av sin fotobutikk, ble arrestert natten etter og sendt til Dachau konsentrasjonsleir. Under krigen ble han sendt ut som soldat og falt 28. januar 1945.
I årevis fortsatte den nazistiske propagandaen å idyllisere området og befolkningens levevis, mens de systematisk raserte begge deler. Hitlers siste kjente besøk på stedet var i juli 1944. Da de allierte luftangrepene på Tyskland tiltok i 1943, ble Obersalzberg utbygd med et nettverk av bunkere som ga de allierte et feilaktig inntrykk av en kjempemessig alpefestning, nazistenes siste tilfluktssted. Derfor bombet RAF hele Obersalzberg den 25. april 1945, og det meste ble lagt i ruiner. Restene av Berghof og SS-kasernen ble sprengt i luften i 1952 for å hindre valfarter av gammelnazister.
Frem til 1949 var området avsperret for tyskere. Etter gjenåpningen utviklet det seg en masseturisme, innbefattet en blomstrende handel med Hitler-suvenirer. I 1999 åpnet Institut für Zeitgeschichte München et dokumentasjonssentrum for Obersalzberg som belyser områdets tilknytning til nazismen.
Frogner gamle kirke
Frogner gamle kirke er en langkirke fra ca. 1180 i Lillestrøm kommune i Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nedre Romerike prosti i Borg bispedømme. Byggverket er i stein og har 90 plasser.
Kirken brant i 1918. Frogner nye kirke ble først bygd til erstatning for den lille middelalderkirken, men etterhvert besluttet man å restaurere gamlekirken. Murene ble reparert 1936, gulv og tak i 1948. Restaureringen ble ferdigstilt i 1977.
På en stein i muren like vest for sørportalen ble det etter brannen funnet en runeinnskrift. Den er tolket til: Gud signe den mann som gjorde, og den som lot gjøre, det er Erling Loftssøn. Innskriften tolkes som at kirken opprinnelig var en privat gårdskirke.
Adkomst til stedet er via Rv171.
Psykologiforbundet
Psykologiforbundet er en norsk faglig forening for personer med høyere utdanning i psykologi. Den ble etablert i 1994 som en forening for personer utdannet ved Institutt for psykologi i Trondheim, som da bare hadde et seksårig hovedfagsstudium (cand.polit. i psykologi) men ikke profesjonsstudium, og ble etter Bologna-prosessen en interesseorganisasjon for alle personer med utdanning i psykologi; i tråd med foreningens utspring ved NTNU var den opprinnelig knyttet først og fremst til NTNU, men fikk en mer landsdekkende profil da også Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen etablerte mastergrader i psykologi som del av Bologna-prosessen. Foreningen er den eneste som er åpen for alle med en høyere psykologiutdanning i Norge, noe også Norsk Psykologforening opprinnelig var frem til 1972. Studenter tilbys eget medlemskap. Forbundet utgir det norske nettstedet og tidsskriftet Psykologisk.no og det engelskspråklige vitenskapelige tidsskriftet Scandinavian Psychologist. Psykologiforbundet jobber for å fremme anvendelsen og integrasjonen av psykologisk fagkunnskap i samfunnet. Foreningens internasjonale navn er Norwegian Society for Psychological Science.
Historie
Foreningen ble stiftet 1. april 1994 og var opprinnelig den eneste foreningen som representerte personer utdannet ved Institutt for psykologi ved Universitetet i Trondheim (fra 1996 NTNU), som helt siden 1976 hadde hatt seksårig hovedfag (cand.polit.) i psykologi, men først innførte profesjonsstudium i tillegg 19 år senere. I tråd med at gradsbetegnelsen for psykologiutdannede ved NTNU var cand.polit. var foreningens opprinnelige navn Norsk Forening for Psykologiske Samfunnsvitere. Som del av Kvalitetsreformen i 2003, den norske implementeringen av Bologna-prosessen for standardisering av høyere utdanning i Europa, ble cand.polit.-studiet erstattet av mastergrad i psykologi, og i tillegg til NTNU innførte også Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen mastergrader i psykologi. Fra 1990-årene hadde psykologifaget både internasjonalt og i Norge vært preget av sterk utvikling, blant annet med stor vekst i nevropsykologisk/nevrovitenskapelig forskning, og flere av mastergradene i psykologi hadde et mer naturvitenskapelig og helsevitenskapelig enn samfunnsvitenskapelig fokus. Foreningen endret derfor navn til Masterforeningen i Psykologi i 2006, da den ble åpnet for alle med mastergrader i psykologi. Under landsmøtet i februar 2013 endret foreningen både navn, vedtekter og formålsparagrafer, og Psykologiforbundet ble offisielt opprettet som en breddeorganisasjon for alle fagpersoner og utdannede i psykologi, slik også Norsk Psykologforening opprinnelig var frem til 1972.
Formål
Psykologiforbundet ble opprettet for å representere bredden av fagpsykologien, og vurderer profesjonsutdanningen og bachelor–masterutdanningen i psykologi som likeverdige. Forbundet arbeider for å skape muligheter for alle fagpersoner i psykologi, og for å fremme, anvende og dele psykologisk kunnskap. Foreningen er opptatt av å styrke medlemmenes felles identitet gjennom nettverksbygging og en kontinuerlig faglig debatt. Forbundet har observatørstatus i Nasjonalt Profesjonsråd for Psykologiutdanning (NPP).
Internasjonalt samarbeid
Forbundet inngikk i 2014 en eksklusiv medlemsavtale med den internasjonale psykologi-organisasjonen Association for Psychological Science (APS). Avtalen inkluderer en rekke fordeler, som tidsskriftet Psychological Science.
Årets Nyvinning
Psykologiforbundet har siden 2014 delt ut prisen Årets Nyvinning (Innovation of the Year in Psychological Science) til en enkeltperson, gruppe, organisasjon eller institusjon som har utviklet eller tatt i bruk psykologisk kunnskap på en ny og lovende måte. Prisen skal bidra til å skape blest om nyvinningen, og personene som står bak. Den første prisvinneren, klimastiftelsen GreeNudge, ble offentliggjort under Psykologiforbundets nyttårfeiring og prisutdeling den 18. januar 2014 på Chateau Neuf i Oslo. Vinneren for 2015 ble OCD-teamet ved Helse Bergen, for deres innovative behandling av tvangslidelser.
Juryen bak Årets Nyvinning 2014-2015 bestod av Håvar Brendryen, Fanny Duckert og Jan-Ole Hesselberg.
Komiteen for 2016 består av Ellinor Major, Geir Kaufmann, og Nicolas Lemyre.
Styret
Styret velges inn under landsmøtet for ett år av gangen. Det nåværende styret i Psykologiforbundet består av Nicklas Poulsen Viki (styreleder), Inger-Lise Bråthen, Alexander Hvaring, Suzan Tsegai, Reidulf Gerhard Watten, Tim Brennen, Tord Skagestad Wold og Sondre Torgrimsen.
Tidligere ledere:
Grefsenkollen Opp
Grefsenkollen Opp er et motbakkeløp i Oslo som arrangeres av Nydalens Skiklub.
Løypa starter på Muselunden ved Sinsenkrysset på 110 meters høyde, og har målgang på toppen av Grefsenkollen på 380 meter. Løypa er 4,5 km lang og går i starten gjennom bygatene på Grefsen før den svinger opp den bratte Grefsenkollveien. Dette løpet skiller seg fra de fleste andre motbakkeløp ved at det har asfalt som underlag hele veien.
Celleånding
Energien lagres som ATP-molekyler. Andre energirike molekyler som brytes ned til energi er fett, proteiner og andre karbohydrater i tillegg til glukose. Nedbrytning av glukose/karbohydrater kalles glykolyse, av fett "beta-oksidasjon", og av proteiner "protein-katabolisme". Endepunktet for alle disse nedbrytningene er Acetyl-CoA som så går inn i neste trinn av energi-produksjonen.
Glykolyse
Glykolysen er grunnlaget for all energiproduksjon med utgangspunkt i glukose. Selve glykolysen krever ikke oksygen. Gjennom spalting av de kjemiske bindingene i glukose-molekylet dannes to pyruvat-molekyler, samtidig som det dannes to ATP-molekyler. Strengt tatt dannes det fire ATP for hvert glukosemolekyl, men to av disse går med i pyrruvat-produksjonen, slik at nettogevinsten er to ATP-molekyler. Pyruvat kan så oksideres til acetyl-CoA.
Sitronsyre-syklus
Sitronsyresyklus foregår i cellenes mitokondrier. Acetyl-CoA er utgangspunktet for sitronsyresyklusen, hvor en kjede av kjemiske reaksjoner omdanner Acetyl-CoA til CO2 og vann samtidig som det dannes energi i form av molekylene GTP, NADH og FADH2. I den første reaksjonen går Acetyl-CoA sammen med oksaloacetat, og danner sitrat. Sitrat omdannes så, gjennom flere trinn, tilbake til oksaloacetat. En slik runde produserer 1 GTP, 3 NADH, 2 FADH2 og 2 CO2. Sitronsyresyklus må gå to runder for hvert glukosemolekyl som gjennomgår glykolysen.
Oksidativ fosforylering
Oksidativ fosforylering er siste trinn i den cellulære respirasjonen. Denne prosessen kalles også elektrontransportkjeden, siden elektroner overføres fra NADH og FADH2 via en kjede med molekyler til molekylært oksygen. Hvert molekyl i denne kjeden vil, når elektronet passerer, kunne pumpe et proton (H+) ut fra den mitrokondrielle matrix og inn i mitrokondrie-membranen. Dette skaper en pH-gradient, som så kan drive det ATP-produserende molekylet ATP-syntase som også ligger i membranen, slik at ADP omdannes til ATP.
BFG Fana
Friidrettsklubben BFG Fana (FIK BFG Fana) er en overbygningsklubb for junior- og seniorutøverne i friidrettsgruppene i idrettslagene IL Bjarg, Fana IL og IL Gneist.
Klubben har hatt flere gode plasseringer på Holmenkollstafetten, der kvinnelaget vant stafetten i 1998. Maratonløperne Stine Larsen og Kirsten Marathon Melkevik er blant de som utmerker seg som klubbens store profiler.
Ammianus Marcellinus
Ammianus Marcellinus (født 325/330, død etter 391) var romersk historiker på 300-tallet. Han skrev den nest siste betydelige historiske redegjørelse som overlevde fra antikken (den siste var ved Prokopios). Hans latinske verk Res Gestae nedtegnet historien til Romerriket som en krønike fra 96 til 379, skjønt kun seksjonene fra perioden 353–378 er bevart. Verket blir i høy grad regnet som en pålitelig kilde. Ammianus er den siste hedenske (ikkekristne) historiker.
Biografi
Ammianus ble født en gang mellom 325 og 330 i det gresktalende østlige delen av Romerriket, muligens ved Antiokia ved Orontes. De bevarte bøkene av hans historieverk, Res Gestae, dekker årene 353 til 378. Ammianus tjenestegjorde som soldat i hæren til Konstantius II (og muligens også Julian) i Gallia og Persia.
Han var «en tidligere soldat og greker» (miles quondam et graecus), forteller han selv, og hans innskriving blant protectores domestici (husholdningsstyrkene), en eliteavdeling, viser at han var av edel bakgrunn. Han gikk inn i hæren i ung alder da Konstantius II var keiser i Østromerriket, og ble sendt for tjenestegjøre under Ursicinus, guvernør av Nisibis i Mesopotamia (i dag en by i sørlige Tyrkia), og magister militum (general).
Han dro tilbake til Italia med Ursicinus da han ble tilkalt av Konstantius II, og fulgte ham på hærtokt mot den romersk general Claudius Silvanus i Gallia som hadde blitt tvunget ved etter sigende urettferdige beskyldninger fra sine fiender til proklamere seg selv til keiser. Med Ursicinus dro Ammianus to ganger i krigen i øst. Ved en anledning ble han skilt fra Ursicinus og søkte tilflukt i Amida under beleiringen av byen i 359 som da den var under angrep fra sasanidenes konge i Irak, Sjahpur II. Ammianus klarte så vidt å berge livet. Da Ursicinus tapte sin posisjon og Konstantius' gunst, synes det som om Ammianus fulgte hans fall, men under Julian, etterfølger av Konstantius, fikk Ammianus tilbake sin posisjon. Han fulgte denne keiseren, som uttrykte entusiastisk beundring for, i hans kriger mot alamannerne og sasanidene. Etter den ulykksalige døden til keiseren deltok han i tilbaketrekningen av den nye keiseren Jovian så langt som til Antiokia. Han bodde fortsatt i Antiokia i 372 da en Theodorus ble antatt å ha blitt identifisert ved guddommelig inngripen som en ny keiser, etterfølger av Valens. Marcellinus dokumenterte at Theodorus var, så mange andre, innblandet i bruken av tortur og grusomt straffet.
Marcellinus var selv hedning og ikke-kristen, men så mange hedenske intellektuelle var han hovedsakelig tolerant overfor kristne. Han priser den religiøse toleranse som ble praktisert av den kristne keiser Valentinian I, og nevner selv «den enkle og oppriktige troen til de kristne» som praktiserer «kun rettferdighet og nåde», men merker seg at kristne er nådeløse mot hverandre: «ingen ville dyr er slike farlige fiender til mennesker som kristne er til hverandre.» Han har også blitt omtalt som «den ensomme historiker», en hedensk gresk historiker som skrev på latin mot slutten av 300-tallet i en offisiell kristen verden. Mellom ham og Tacitus tre århundrer tidligere strekker det seg «en historiegrafisk ørken».
Forfatterskap
Hans tallrike beskrivelser av slagscener er en merkelig blanding av episke klisjeer hvor elver renner med blod og piler formørker himmelen. Han er også glad i å sammenligne med dyr: Gallus måtte trekke seg tilbake «som en slange såret av et spyd...», skriver han et sted, og et annet sted er Gallus «som en løve som har smakt menneskekjøtt...»
Kritikk og vurdering
Edward Gibbon bedømte Ammianus som «en nøyaktig og pålitelig veileder som skrev historien om hans egen tid uten å hengi seg til fordommer og lidenskap som vanligvis påvirker sinnet til en samtidig.» Men han fordømte også Ammianus for mangel på litterær teft: «Den grove og ukjennelige pennen til Ammianus har skissert hans blodige figurer med langtekkelige og avskyelig nøyaktighet.» Den østerrikske historikeren Ernst Stein lovpriste derimot Ammianus som «det største litterære geni som verden har frambrakt [i tiden] mellom Tacitus og Dante.»
I henhold til den amerikanske militærhistorikeren Kimberly Kagan framhever hans redegjørelser av slag soldatenes erfaring, men på kostnad av at han taper av syne det større bildet. Som et resultat er det vanskelig for leseren å forstå hvorfor de slagene han beskriver får det resultat som de fikk.
Forskere har ofte antatt at Ammianus' verk hadde til hensikt for offentlig resitasjon av to årsaker: den overveldende tilstedeværelsen av nøyaktige clausulæ (retorisk virkemiddel), noe som antyder at den hadde til hensikt å bli lest høyt; og epistel 1062 av Libanios til en Marcellinus i Roma som viser til offentlige resitasjoner. Imidlertid hadde bortimot alle betydelige gresk og latinsk prosa slike clausulæ, og en del forskere har avvist identifiseringen av Libanios' «Marcellinus» med Ammianus Marcellinus ettersom Marcellinus i seg selv var et ganske vanlig navn, og tonen i brevet antyder at Libanius adresserte en langt yngre mann enn seg selv (Ammianus var hans samtidige). Det er et påfallende faktum at Ammianus, selv om han var en profesjonell soldat, gir et utmerket bilde av sosiale og økonomiske problemer og hans holdning overfor ikke-romerske folk i riket, er han langt mer vidsynt og tolerant enn forfattere som eksempelvis Titus Livius og Tacitus. Hans mange digresjoner om de ulike land som han besøkte, om enn sidespor i store fortelling, er i seg selv av særlig interesse.
Ammianus' verk inneholder en detaljert beskrivelse av tsunamien i Alexandria grunnet et jordskjelv utenfor Kreta som ødela storbyen og kystene langs den østlige delen av Middelhavet den 21. juli 365. Hans rapport beskriver med stor nøyaktighet de karakteristiske sekvensene av et jordskjelv, havet som trekker seg tilbake og deretter buldrer opp i en voldsom flodbølge.
Langt til Hollywood med hurtigruta
Langt til Hollywood med hurtigruta er et musikkalbum utgitt av Unit Five i 2004. Dette er bandets første plate på 22 år.
Havneløbet
Havneløbet er navnet på den armen av Øresund som løper gjennom København – mellom Sjælland og Amager.
Tom Gundersen
Tom Gundersen (født 3. april 1951 i Skien) er en norsk bildekunstner, grafiker og tegner.
Tom Gundersen har utdannelse fra Statens Håndverks- og Kunstindustriskole og Statens kunstakademi. Han debuterte i UKS i 1981 og har siden hatt en rekke separatutstillinger. Av kollektivutstillinger kan særlig nevnes Høstutstillinga der Tom Gundersen har deltatt åtte ganger. Tom Gundersen er innkjøpt av blant andre Kunst på arbeidsplassen, Norsk kulturråd, Museet for samtidskunst, Stortinget og Nasjonalgalleriet og har mottatt en rekke stipend som kunstner. Han er også kjent for en flere treffsikre, stiliserte karikaturportretter. Tom Gundersen har også arbeidet som illustratør og avistegner.
Samisk ortografi
Samisk ortografi er rettskrivninga til de åtte samiske språka som har egne skriftspråk: sørsamisk, umesamisk, pitesamisk, lulesamisk, nordsamisk, enaresamisk, skoltesamisk og kildinsamisk.
Det er mulig å identifisere tre ulike retninger i utviklinga av skriftspråk for samisk. Den eldste har som utgangspunkt at de ortografiske prinsippa skal være de samme for samisk som for majoritetsspråket. Dette går tilbake til tradisjonen i det landet hvor samisk først ble tatt i bruk som skriftspråk, i Sverige. Skriftspråka som følger i denne tradisjonen er det gamle umesamiske skriftspråket fra 1700-tallet, og til dels de moderne sørsamiske og lulesamiske skriftspråka. Også den eldste ortografien for nordsamisk i Norge, Leems rettskrivning, står i denne tradisjonen. Den andre tradisjonen går tilbake til Rasmus Rasks revisjon av Leem, og bygger på det fonematiske prinsippet. Nord-, enare og skoltesamisk følger denne tradisjonen. Den tredje tradisjonen representeres av kildinsamisk, som har fått ny rettskrivning tre ganger: først av russiske misjonærer, så på 1920- og 30-tallet som del av Stalins språkpolitikk, med det latinske alfabetet, og til slutt på 1970-tallet, med det kyrilliske alfabetet.
Blant samer er det en sterk følelse av at det er ett samisk folk. Nå og da har det gitt seg utslag i framlegg til et samla samisk skriftspråk, men til det er de språklige forskjellene for store.
Verbier
Verbier er en by sørvest i Sveits i kantonen Wallis. Byen ligger på ca. 1500 moh og er et kjent vintersportssted.
Fjellet har blitt brukt i flere sykkelritt. Den 15. etappen av Tour de France 2009 hadde målgang på fjellet og både den 8. etappen i 2005 og den 6. etappen i 2008 av Sveits rundt var innom fjellet.
Den svenske filmen Selskapsreisen 2 fra 1985 ble spilt inn her.
Hans-Valentin Hube
Hube omkom i en flyulykke i 1944.
Bakgrunn
Hube gikk på grunnskolen i Naumburg, for øvrig sammen med den senere kollegaen Walter Model.
Han gikk inn i Den keiserlige tyske hæren 27. februar 1909 som fahnenjunker i infanteriregiment Fürst Leopold von Anhalt-Dessau, nr 26 i Magdeburg. Etter offisersutdannelse ved Kriegsschule ble han 11. august 1910 utnevnt til løytnant og han tjenestegjorde som kompanioffiser ved regimentet.
Første verdenskrig
Han var fortsatt løytnant og troppsfører da første verdenskrig brøt ut, og ble sendt til Vestfronten hvor han ble skadet om mistet venstre arm allerede 20. september 1914. Etter rekonvalesens, ble han 25. februar 1915 utnevnt til oberleutnant sendt tilbake til fronten som kompanisjef for 7. kompani i sitt gamle regiment i januar 1916. I juli samme år ble han forflyttet som ordinansoffiser ved overkommandoen ved IV armékorps og i november ble han regimentsadjutant i sitt gamle regiment. I løpet av 1916 ble han også tildelt Jernkorset. I juni 1917 fikk han kommando over en bataljon i regimentet og fra 20. januar 1918 var han brigadeadjutant og ble utnevnt til hauptmann.
Under et engelsk panserangrep i april 1918 ble han utsatt for et gassangrep og var innlagt på feltlasarett fram til krigen var over.
Mellomkrigstiden
Umiddelbart etter krigens avslutning, ble han kompanisjef for et frivillige forsvarskorps. Fra 1. oktober 1919 ble han utnevnt til hauptmann i det nyopprettede Reichswehr og kompanisjef for Reichswehr-Infanterie-Regiment 17. Etter styrkereduksjonene til de 100 000 som Versaillestraktaten bestemte som tak for styrkene, ble han kompanisjef for 11. kompani i 12. infanteriregiment i Halberstadt, og fra 1. april 1925 i staben til 10. saksiske infanteriregiment. Fra denne stillingen ble han ansatt som lærer ved offisersutdannelsen på infanteriskolen i Dresden. 1. april 1928 ble han ansatt i gruppekommando 2 og gjennomførte her en lengre tjenestereise til USA. Fra oktober 1928 var han taktikklærer ved offiserskolen i Dresden, og ble i oktober 1932 utnevnt til major og bataljonssjef i infanteriregiment nr 3 i Osterode. Fra oktober underviste han om tunge infanterivåpen i Döberitz og ble 1. juni 1934 utnevnt til oberstløytnant og overtok fra 1. oktober samme år som bataljonssjef i III bataljon som ble omdannet til infanteriregiment Deutsch-Eylau. Fra 1. januar 1935 ble Hube sjef for infanteriutdannelsen i Döberitz og ble 1. august 1936 utnevnt til oberst.
Andre verdenskrig
Da andre verdenskrig brøt ut, deltok han både i Felttoget i Polen i 1939 hvor han fra 18. oktober var sjef for sitt tidligere infanteriregiment nr 3 og slaget om Frankrike i 1940.
Hube var øverstkommanderende for 16. panserdivisjonen i perioden august 1940 – september 1942, XIV. panserkorps september 1942 – august 1943 og oktober 1943 – april 1944.
Hube døde i en flyulykke, og ble gravlagt i Invalidenfriedhof i Berlin.
Lucretius
Lucretius eller Lucrets, egentlig Titus Lucretius Carus (født ca. 95 f.Kr., død ca. 55 f.Kr. ) var en romersk poet og filosof. Hans eneste kjente verk er det episk-filosofiske De Rerum Natura, Om verdensaltet eller Om tingenes natur: verdensaltets tilblivelse, naturfenomenene, menneskets sjel og ånd som dør med legemet, sanseiakttagelsens vesen, samfunnets opprinnelse og kulturens utvikling.
Lucretius skiller seg fra sine samtidige med at han levde så avsondret at ettertiden vet stort sett ingenting om ham annet enn hans posthume dikt. Tradisjonen vil ha det til at hans isolasjon skyldes lettere tilstander av sinnssykdom og at han begikk selvmord. Hans store dikt Om verdensaltet vitner derimot ikke om sinnssykdom, men er tvertimot et viktig og langt læredikt på heksameter, rundt 7400 linjer i alt, som med ekstatisk henførelse forkynner Epikurs materialistiske lære. Budskapet er at Epikur gir trøst til menneskene og at gudene og døden er ikke noe som man bør frykte.
Lucretius' liv
En sannsynligvis upålitelig kilde til Lucretius’ liv er kirkefaderen og teologen Hieronymus som nevner ham i sin Chronica Eusebii: «Poeten Titus Lucretius er født. Senere ble han drevet til galskap av en kjærlighetsdrikk, og i løpet av den tiden han var sinnssyk hadde han skrevet en rekke bøker som ble senere forgylt av Cicero. Han drepte seg selv da han var 44 år gammel.» I de fleste manuskripter er denne notisen oppført under året 84 f.Kr., men i andre under år 93 eller år 96. Det gir alternative datoer for hans liv og død: 9653, 94-51/50, og 93-50/49.
En annen biografisk notis er funnet i Donatus’ Livet til Vergil. Utsagnet er som følgende: «De første årene av sin liv tilbrakte Vergil i Cremona, rett til antagelse om hans toga virilis som han aksepterte på sin 17. fødselsdag da de to menn holdt konsulatet, akkurat som da han ble født, og det som skjedde at på den nøyaktige samme dagen døde poeten Lucretius.» Denne informasjonen er innholdsmessig selvmotsigende. Vergil ble født i år 70 f.Kr., og han var således 17 år i år 53 f.Kr. Videre, de to konsulater Pompeius og Marcus Crassus sto sammen i år 55 og ikke i 53. Det gir uklar informasjon om Lucretius’ død.
En tredje informasjon er funnet i et brev som Cicero skrev til sin bror Quintus i februar 54 f.Kr.: «Diktene til Lucretius er som du skrev: de fremviser mange glimt av geni, og viser stort mesterskap.» Tilsynelatende hadde både Cicero og hans bror lest Om verdensaltet før februar 54. Imidlertid antyder lesningen av diktet at det ble utgitt uten en siste revisjon, muligens ved forfatterens altfor tidlige død. Om dette er riktig må Lucretius ha vært død ved februar 54. Derfor, om en datoen skal velges fra de nevnt overfor, er år 55 den mest sannsynlig for hans død, og om Hieronymus er korrekt for hans alder (43 år gammel) vil de si at han var født i år 99 eller 98 f.Kr. Det er mange omtrentligheter i denne beviskjeden, og de fleste forskere nøyer seg derfor med å slå fast at han ble født på midten av 90-tallet og døde på 50-tallet. Det står godt til diktets mange hentydninger til den opprivende tilstanden i Romas politiske liv.
Hieronymus hevdet at Cicero «forgyllet» Lucretius' verk må også bli møtt med skepsis. Den uformelle bemerkningen i Ciceros brev til sin bror tyder på en førstegangsleser, og ikke en redaktør. Det kan selvfølgelig argumenteres at Cicero og hans bror hadde blitt gitt tilgang til Lucretius' uutgitte manuskript, og senere, etter at brevet ble skrevet, hadde Cicero tatt på seg oppgaven av å redigere og korrigere verket. Det er dog ikke i henhold til hva vi ellers vet om Cicero og hans karaktertrekk, og det er ingen andre indikasjoner på at han hadde noen personlig forbindelse med Lucretius.
Hva Hieronymus ellers har nevnt om Lucretius i sin opptegnelse er ikke i alminnelighet akseptert som korrekt ettersom:
Om diktets hensikt
Frykten for gudene er avvist ved å vise til at hva som griper inn i verden kan bli tilskrevet helt og holdent de regelmessige men hensiktsløse bevegelsene til de minste atomer og agglomerasjonen av atomer i tomrom og ikke på grunn guddommelig innblanding. Frykten for døden er avvist ved å vise til at døden er en spredning av et vesens legemlige tilstand, og er således en ganske enkelt opphørelse av å være-til: døden er verken godt eller ondt for dette vesen. Som kroppen består sjelen av materie som løses opp og forsvinner når man dør. Verdien av livet for et vesen er noe som kun angår det i løpet av dets livsløp. Et belønnende eller straffende dødsrike vil således ikke eksistere. Frykten for døden er projeksjon eller overføring av den skrekk man har opplevd i livet, eller den smerte som kun et levende (intakt) sinnelag kan føle.
Lucretius fremmet også «symmetriargumentet» mot frykten for døden: De mennesker, sier han, som frykter utsikten til en evig ikke-eksistens etter døden skal tenke tilbake på den evige ikke-eksistensen fra før fødselen som de ikke frykter.
Om diktets struktur
Strukturen til Om verdensaltet på seks bøker er delt i to deler. De første tre bøkene skaffer en grunnleggende opptegnelse av væren og intethet, materie og rom, atomer og deres bevegelser, universets uendelighet både i henhold til tid og rom, det regelmessige i formeringen (intet er vidunderlig, alt er i deres rette miljø), alle tings vesen (animus / hensikt, tankenes styring) og ånd (anima / sjel, evnen til å føle) som kroppslige berettigelser, og deres dødelighet ettersom de og deres funksjoner (bevissthet, smerte) avsluttes sammen med deres kropper som oppbevarer dem og som påvirker hverandre gjensidig.
De siste tre bøkene behandler læren om verdensaltets tilblivelse, den menneskelige kulturens utvikling, fra den primitive naturtilstand fram til et kultursamfunn bestående av kunst, diktning og musikk. Det vil si en atomisk og materialistisk forklaring på fenomen som angår menneskelig refleksjon, slik som synsevne og sanser, seksuelt samvær og forplanting, naturlige krefter og landbruk, himmelen og sykdom. Denne utviklingen blir ikke drevet fram av gudene, men av menneskenes egen vilje til fullkommenhet.
Om diktets stil
Lucretius sammenligner sitt verk slik en poet forholder seg til en lege: akkurat slik en lege kan legge honning på kanten av en kopp som inneholder bitter, men helsebringende medisin, slik dekker forfatteren harde filosofiske sannheter i søte vers slik at de går lettere ned. Om verdensaltet viderebringer oppriktig den epikureiske fysisk og psykologi. Lucretius var en av de første epikureere som skrev på latin.
Stilistisk, de fleste forskere tilskriver oppblomstringen av det latinske heksameter til Vergil. Imidlertid er Om verdensaltet av en ubestridelig betydning for dens andel i å naturalisere greske filosofiske ideer og diskurs i det latinske språket og dets påvirkning på Vergil og senere poeter. Lucretius’ heksameter er meget individualistisk og robust forskjellig fra den polerte urbaniserte lyrikk til Vergil eller Ovid. Hans bruk av heterodyner, klanglikhet, og energisk forkortede latinske former skaper en hard akustikk i mange ører, skjønt det er sannsynligvis alene et inntrykk som blir skapt av kontrasten til senere poeter og en generell fremmedartethet med latinsk poesi deklamert av øvete lesere. John Donne hadde et tilsvarende rykte i engelsk poesi på grunn av hans mektige og tankemettede diskurs. Den vedvarende energi i Lucretius' poesi (selv når den behandler meget kompliserte tekniske eiendommeligheter, som atomenes bevegelser gjennom rom) er praktisk talt uten dens like i latinsk litteratur, med de mulige unntak i deler av Tacitus' Annaler, og kanskje Bok II og IV av Æneiden. De seks bøkene inneholder også mange formalistiske elementer som bevisst gjentatte liner og jevnlige følelsesmessige topper.