cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tjensvolls historie
1600-tallet
I 1653 ble Ole på Nedre Tjensvoll, Ole og Salomon på Øvre Tjensvoll stevnet til ting av lensmannen. De hadde ikke betalt arbeidspenger til jordeieren. Alle tre var leilendinger som leide hver sin gard på Tjensvoll. Bøndene betalte en rekke avgifter til jordeieren. En avgift når bonden leide jorda første gang – førstebykselen. Det ble så betalt en avgift hvert år – landskyld. Landskylden ble på Tjensvoll betalt i korn, som var det viktigste jordbruksproduktet på garden. Hvert tredje år måtte leiekontrakten fornyes. Bonden betalte da tredjeårsbygsel. De fleste avgiftene var lovregulert, men det var en del avgifter som var gjenstand for forhandlinger mellom partene. Bonden kunne ha plikt til å arbeide på garden til jordeieren eller å fø dyr for jordeieren. I 1653 var arbeidsplikten i mange tilfeller erstattet av en avgift – arbeidspenger. Det var altså denne avgiften til jordeieren, bøndene på Tjensvoll ikke hadde betalt.
Folk var ikke mer stedbundne enn de er i dag, og de flyttet når de giftet seg, eller til steder der de kunne få arbeid, men de fleste flyttet ikke så langt vekk. Få flyttet lengre enn til naboprestegjeldet.
Perioden 1700-1865
I 1701 var Tjensvoll fortsatt delt i Øvre og Nedre Tjensvoll. Kvinnene ble ikke tatt med i tellingen, men med seks menn har folketallet på Tjensvoll ved århundreskiftet trolig vært omkring 12-15 personer. I 1754 bodde sju personer på Tjensvoll. I 1801 var det var tre gardsbruk på Tjensvoll. I alt var det 22 personer. Folketallet hadde altså blitt omtrent doblet på Tjensvoll i løpet av 1700-tallet.
I 1865 var det på Tjensvoll seks gardsbruk. På fem av gardene var det selveiere og på den sjette var det en forpakter. Bøndene hadde altså nå i hovedsak kjøpt gardene sine. Til sammen bodde det 35 personer på Tjensvoll. Vi finner for første gang en som hadde et yrke, som ikke var knyttet til gardsdrift. Det var Hans Mauritssen som var smed. Vi kan se for oss at han hadde smie på Tjensvoll. Ser vi på husdyrholdet hadde bøndene ni hester, 35 storfe og noen ganske få sauer. Det var åkerbruket som var det viktigste grunnlag for inntekter. Vi ser at det ble dyrket bygg, rug, havre og poteter. De største avlingene kom det fra potetene, men korndyrkingen var også viktig.
De fleste som bodde på Tjensvoll i 1865 var som i dag ikke født på Tjensvoll, men var innflyttere. Det var folk født i Lom i Gudbrandsdalen, Bryne, Klepp, Sandnes, Stavanger, Sola, Hå, Egersund og Høgsfjord. Den kraftige folketallsøkningen på 1800-tallet førte til at mange flyttet, noen til Amerika, andre bosatte seg i byer og i nærheten av byene – som på Tjensvoll. I 1865 hadde de vært i en periode der folketallet på Tjensvoll økte, men fortsatt var innvirkningen av byen beskjeden.
På slutten av 1800-tallet begynte Stavanger by å vokse for alvor. Det fikk også stor innvirkning på Tjensvoll hvor en etter hvert fikk mange som bosatte seg og som jobbet i byen.
Tolga
Idrett
Sætergårds stadion er hjemmebane for TVFK og er også langrennsarena om vinteren. NM del 2 med blant annet femmil og tremil ble arrangert på stadionet i 2010 og skal igjen være sted for NM del 2 i 2023. På slutten av 1950- og starten av 1960-tallet var det en rekke internasjonale skøyteløp på arenaen. Svenske Jonny Nilsson satte 23. mars 1963 verdensrekord på 3000 meter på banen.
På Tolga ligger også hopp- og skilekanlegget Hamran med bakker med k-punkt opp til 60 meter.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er Tolgen Hytteplass. Røros Kobberverk anla i 1660-åra ei smeltehytte her, Tolgen smeltehytte, som var i drift fram til 1. januar 1871.
Walther Wever
Walther Wever (født 11. november 1887 i Wilhelmsort, Landkreis Bromberg, død 3. juni 1936 i Dresden-Klotzsche) var en tysk offiser og senere kommandant for Luftwaffe i perioden like før andre verdenskrig. Han ble senere generalløytnant og sjef for Luftwaffes generalstab i Det tredje riket.
Tidlig liv
Walther Wever ble født 11. november 1887 i Wilhelmsort i fylket Bromberg (nå i nord-sentrale Polen). Han var sønn av Arnold Wever, som en gang var direktør i en bank i Berlin, og barnebarn av den prøyssiske riksadvokaten dr. Carl George Wever. Etter fullført videregående utdanning bosatte han seg i Świdnica hvor han utdannet seg som offiser.
Wever tjenestegjorde som offiser i 21. infanteribrigade og etterhvert i hærkommandoen under første verdenskrig. Han ble belønnet med Jernkorset i begge klasser.
Trengereid stasjon
Trengereid stasjon ble opprettet 1883 som Trængereid stoppested på Vossebanen på Trengereid i Arna bydel i Bergen (den gang lå Trengereid i Haus kommune). Siden 1894 brukes dagens skrivemåte. Rundt 1910 ble stoppestedet oppgradert til stasjon og var betjent til 28. mai 1979 da den ble fjernstyrt.
Walther Wever
Karriere i Luftwaffe
Den 1. september 1933 ble han kommandant i Reichsluftfahrtministerium og senere ble han stabssjef for Luftwaffe, en stilling han hadde frem til sin død. Wever var tilhenger av det strategiske bombeflyet og anerkjente dets betydning så tidlig som i 1934. Han støttet flyprodusenter som Junkers og Dornier i sine respektive prosjekter for å produsere Ju 89 og Dornier Do 19 Ural Bomber. Wever kom med fem sentrale punkter om luftstrategi og hva strategiske bombefly kunne brukes til: "1. Ødelegge fiendens luftforsvar ved bombing av dens baser og flyfabrikker, og slå fiendtlige luftstyrker som angriper tyske mål. 2. Hindre flytting av store fiendtlige bakkestyrker til avgjørende områder ved ødeleggelse av jernbaner og veier, spesielt broer og tunneler som er uunnværlig for bevegelse og transport av styrker. 3. Støtte operasjonene til arméens enheter uavhengig av jernbane, men f.eks. ved hjelp av pansrede og motoriserte styrker. Dette vil skje ved å hindre fiendens fremrykning og delta direkte i bakkeoperasjoner. 4. Støtte sjømilitære operasjoner ved å angripe marinebaser, beskytte Tysklands marinebaser og delta direkte i sjøslag. 5. Svekke fiendens hær ved å stoppe produksjonen i våpenfabrikkene."
Etter Wevers død ble en fløy tilhørende Luftwaffes bombeflyavdeling, Kampfgeschwader 4 General Wever, oppkalt etter ham. Hans sønn hadde også Walther Wever som navn. Han var en dyktig jagerpilot som ble drept i aksjon i april 1945.
Japan under Vinter-OL 1952
Japan under Vinter-OL 1952. Tretten sportsutøvere fra Japan, alle menn, deltok i fem sporter under Vinter-OL 1952 i Oslo. De deltok i alpint, langrenn, skøyter, skihopping og kombinert. Japan, som ikke fikk lov å delta under forrige OL 1948 i St. Moritz, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en sjetteplass på 500 meter skøyter.
Rune Hatlen
Rune Hatlen (født 1. juni 1963 i Molde) er en norsk billedkunstner, oppvokst i Molde i Møre og Romsdal, men bosatt i Oslo. Han er tegner og maler landskapsskildringer og portretter. Rune Hatlen er barnebarn av kunstmaler Halvard Hatlen (1899-1957) og bror til billedkunstner Halvard Hatlen (1962).
Hatlen er utdannet ved Vestlandets Kunstakademi i Bergen (1981-83 og 1984-85) og Kunstakademiet i Trondheim (1983-1984). Hans tidligste arbeider i ungdommen var naturalistiske naturskildringer i mer impresjonistisk stil. I studietiden eksprimenterte han med et modernistisk uttrykk, innen nyekpresjonistisk og transavantgardistisk retning. Han har senere valgt en helt annen retning og arbeider mot en større fotorealisme i sin arbeider. Hans motiver har hele tiden vært landskapsmalerier og mennesker, særlig portretter. Etter akademiet hadde han en lite produktiv periode, men har i perioder arbeidet særlig med maleriet.
Hatlen er innkjøpt av Fylkessykehuset i Haugesund (1987), med ett bilde. Han har malt to portrettmalerier av lektorer ved Gjermundnes Landbruksskole, Vestnes (1985 og 1997).
Gomal Zam-demningen
Demningen er en enkel betong bue-gravitasjonsdam av typen RCC. Dammen er 133 meter høy og 231 meter lang. Reservoaret som dannes kan romme inntil 1.450 millioner m³ vannmasser.
Eier er vannkraftmyndigheten til staten, WAPDA.
Cimarron (elv)
Cimarron er ei elv i delstatene Oklahoma, Kansas, Colorado og New Mexico i USA. Den har utspring ved Raton Pass lengst nordøst i New Mexico, og munner ut i elva Arkansas ved Tulsa i Oklahoma. Navnet stammer fra et spanske ord som betyr vill, som i villsau. Elva er 1 123 km lang, med et nedbørfelt på 46 565 km².
Fra utspringet i New Mexico renner Cimarron, som her kalles Dry Cimmarron, mot øst og inn i Oklahomas panhandle. Den svinger mot nordvest og inn i Colorado, men bare 15 km senere passerer den grensa til Kansas, hvor den renner gjennom Cimarron National Grassland og deretter Cimarron-ørkenen. På denne strekningen tørker elva ofte helt ut i sommermånedene. Elva snur tilbake mot Oklahoma, og krysser deretter fram og tilbake over grensa mellom de to delstatene, før den vender mot sørøst og inn i Oklahoma. Ved Tulsa munner elva ut i reservoaret Keystone Lake i Arkansas-elva. På grunn av den lave vannføringen er elva ikke seilbar for skip, og det er heller ikke bygget demninger langs elva.
Karl Weyprecht
Karl Weyprecht (født 8. september 1838 i Darmstadt i storhertugdømmet Hessen i Det tyske rike, død 3. mars 1881 i Michelstadt) var offiser (Linienschiffsleutnant) i den østerriksk-ungarske marinen. Han er mest kjent som utforsker av de arktiske områdene og som talsmann for internasjonalt samarbeid om polarforskning. Han var en av initiativtakerne til det første internasjonale polaråret, men døde før det blei realisert i 1882-1883.
Weyprecht gikk inn i marinen i 1856, og han var blant annet med i den andre italienske frigjøringskrig og i slaget ved Lissa under Den tredje italienske frigjøringskrig.
I 1868 skulle han lede den første tyske polarekspedisjonen, men sjukdom forhindra dette. I 1871 gjennomførte han en ekspedisjon til Novaja Semlja sammen med Julius von Payer. I 1872-74 var så disse to ledere for den østerriksk-ungarske nordpolekspedisjonen med skipet Admiral Tegetthoff, oppkalt etter Wilhelm von Tegetthoff. Dette regnes offisielt som oppdagelsen av Frans Josefs land.
Admiral Tegetthoff blei låst inne i pakkisen og måtte forlates. Ekspedisjonen fortsatte nordover med sleder og videre med båt til Novaja Semlja, der de omsider fikk kontakt med et russisk skip, som tok dem til Vardø.
18. september 1875 holdt Weyprecht et foredrag på en vitenskapskongress i Graz i Østerrike. Her foreslo han å etablere faste observasjonsstasjoner i Arktis. Forslaget blei gjentatt på den andre internasjonale meteorologkongressen i Roma i 1879.
Weyprecht døde av tuberkulose i 1881. Han var tysker av fødsel, men fikk statsborgerskap i Østerrike-Ungarn i 1872.
Jialing
Jialing (kinesisk: 嘉陵江, pinyin: Jīalíng Jiāng – «Jialing-elva», tidligere også kalt Langshui (阆水 – làngshǔi) og Yushui (渝水 – yúshǔi) er ei elv i provinsene Gansu, Shaanxi, Sichuan og Chongqing i Kina. Den er ei sideelv til Chang Jiang (Yangtze). Den er 1 119 km lang, med et nedbørfelt på 160 000 km² og en middelvannføring på 2 130 m³/s.
Elveløp
Elva har sine kilder i de vestligste utløperne av Qin Ling-fjellene i de sørlige delene av provinsene Gansu og Shaanxi. Den får navnet Jialing i fylket Feng i Shaanxi, og herfra går Jialingdalen sørvestover gjennom grenseområdene mellom de to provinsene, hvor den også løper sammen med flere sideelver fra vest, hvorav den største er Xihan. Elva snur etter hvert mot sør og renner gjennom Dabafjellene og inn i den nordlige delen av provinsen Sichuan, hvor den ved Zhaohua sør for byen Guangyuan løper sammen med sideelva Bailong fra vest.
I elvas midtre løp, mellom Zhaohua og Hechuan, renner den gjennom et åslandskap med terrasserte rismarker. Elveløpet er her svært svingete, og selv om avstanden i luftlinje bare er 200 km lang så tilbakelegger elva 600 km på denne strekningen. Langs denne delen av elva ligger byene Cangxi, Langzhong, Nanbu og Nanchong.
Jialings nedre løp begynner ved Hechuan, hvor den løper sammen med de to store sideelvene Qu (fra øst) og Fu (fra vest). Mellom Hechuan og Chongqing skjærer elva gjennom de opptil 1000 meter høye fjellene i Huaying Shan. Elva danner her tre kløfter, Libi, Wentang and Guanyin, som også kalles «De mindre Tre Kløfter i Jialing», som motsats til de store «Tre Kløfter» langs Yangtze-elva. Jialing munner ut i Yangtze i sentrum av Chongqing.
Transport
De midtre og nedre delene av elva er seilbar for djunker, og den er spesielt mye brukt til vanntransport på den nedre strekningene nær Chongqing.
De øvre delene av Jialing-dalen er en viktig transportvei mellom Weidalen i nord og byene i Sichuan-bekkenet i sør, og hovedveier og jernbaner går mer eller mindre parallelt med elva.
Vincent Curatola
Vincent Curatola (født 1953) er en amerikansk sanger og skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Curatola studerte film ved New York University og hadde en allsidig karriere før han ble skuespiller, blant annet arbeidet han som murer. Han startet skuespillerkarrieren sent i livet. Han startet på teater, deretter film og TV.
Han filmdebuterte i kortfilmen Dearly Beloved (1995) og har siden dette hatt mindre biroller i relativt ukjente filmer. Unntakene er Killing Them Softly (2012) og Patriots Day - Jakten på maratonbomberne (2016).
Han tv-debuterte i 1991 i en gjesteopptreden i kriminalserien Law & Order og har siden hatt gjesteopptredener i flere serier. Han medvirket i flere episoder i Den tredje vakten (2004) og The Good Wife (2013–2014). Fra 1999 til 2007 hadde han rollen som Johnny Sack i Sopranos, hvor han spilte underboss for New York-mafiaen, og etterhvert dens boss. Han medvirket i alle sesongene av serien, men var mest fremtredende i siste halvdel.
Curatola er også kjent som en habil sanger og har stått på scenen flere ganger med pop-rock-gruppa Chicago.
Soraberget
Soraberget er et lite fjell på 205 moh på Nordaustlandet, Svalbard. Soraberget ligger på den østlige delen av Nordaustlandets nordkyst, nordvest for Bjørnvika på Orvin Land.
Soraberget har sitt navn etter den italienske kapteinen Gennaro Sora, som deltok i redningsaksjonen etter forliset til Luftskipet «Italia» nord for Nordaustlandet i 1928.
Isaac Titsingh
Titsingh samarbeidet med sin motpart, Charles Cornwallis, som var generalguvernør for Det britiske ostindiske kompani (British East India Company). I 1795 representerte han VOCs og Nederlands interesser i Kina, hvorved mottagelsen av ham ved Qianlong-keiserens hoff var meget bedre enn den reserverte mottagelse som Storbritannias ambassadør George Macartney fikk da han besøkte hoffet rett forut for feiringen av keiserens seksti år på tronen. Titsingh fungerte i praksis som sitt lands ambassadør og VOCs handelsombud.
Japan (1779–1784)
Titsingh var Opperhoofd (overhode) eller generalagent for handel i Japan 1779–1780, 1781–1783, og 1784. Som sjef for VOC i Japan i denne perioden var han veldig betydningsfull på grunn av shogunatets isoleringspolitikk. Egentlig fikk verken europeere eller japanere besøke henholdsvis forlate Japan. Det eneste unntaket var VOCs faktori eller handelsstasjon på øya Dejima ved Nagasaki på den sørlige japanske øya Kyūshū. I denne nøye kontrollerte sammenheng ble VOC-kjøpmennene den eneste offisielle kanal for handel og vitenskapelig-kulturell kontakt. VOCs Opperhoofd fikk nominelt samme rang som de japanske daimyoer under de obligatoriske årlige høflighetsvisitter hos shogunen i Edo. Ved disse sjeldne anledninger kan Titsinghs uformelle kontakter med bakfu-embetsmenn og rangaku-lærde i Edo ha vært betydningsfulle for hans formelle audienser hos shogunen Tokugawa Ieharu.
India (1785–1792)
Titsingh ble i 1785 utnevnt til direktør for VOCs handelsstasjon i Chinsura i Bengal. Chinsura ligger oppstrøms fra Calcutta ved Huglifloden, en av Ganges' deltaarmer. Han synes å ha nytt av det europeiske kolonisamfunnets intellektuelle liv. Titsingh ble kalt mandarinen i Chinsura og vitenskapsmann-byråkrat av William Jones, en filolog og jurist i Bengal.
Batavia (1792–1793)
Titsinghs tilbakekomst til Batavia (nåværende Jakarta i Indonesia) førte til nye stillinger som Ontvanger-General (skattemester) og senere Commissaris ter Zee (sjøkommisjonær).
Kina (1794–1795)
Titsingh ble utsett til Nederlands sendemann til det keiserlige hoff i Kina under markeringen av Qianlong-keiserens 60-årige regjering, som hadde inntruffet et par år tidigere. I Titsinghs delegasjon i Beijing inngikk Andreas Everardus van Braam Houckgeest og Chrétien-Louis-Joseph de Guignes, hvis kompletterende redegjørelser fra sendeferden etterpå ble publisert i USA og Europa.
Under den strabasiøse reisen som Titsingh midt på vinteren foretok mellom Kanton og Beijing fikk han se deler av Kinas innland som tidligere ikke var alment tilgjengelige for europeere. Hans selskap ankom Beijing tidsnok til feiringen av det kinesiske nyttår. Titsinghs delegasjon ble mottatt med uvanlig aktelse i Den forbudte by og senere i Yuang ming yuan (det gamle sommerpalasset). I kontrast til den britiske ambassadøren lord George Macartneys avvisning av å utføre koutou foran keiseren, gjorde Titsingh seg store bestrebelser for å utføre den kompliserte hoffetikettens krav, men uten å oppnå noen flere konsesjoner enn Macartney to år tidligere. Dette var siste gang før opiumkrigens slutt at en europeisk sendemann hadde audiens hos det mandsjiske keiserhoffet under da rådende hoffprotokoll.
Hjemkomsten til Europa (1796–1812)
Titsingh kom tilbake til Europa der han ble den første til å innføre (blant annet) den unike Wasan-euklidiske sangaku-matematikken i Vesten.
Kongedømmet Romania
Kongedømmet Romania (rumensk: Regatul României) var et konstitusjonelt monarki i Romania som eksisterte i perioden 1881 til monarkiet ble avskaffet i 1947 i forbindelse med at Romania etter press fra Sovjetunionen ble omdannet til en kommunistisk folkerepublikk.
Fra 1859 til 1877 utviklet Romania seg fra å være en personalunion mellom de to vasallfyrstedømmene Moldavia og Valakia under en enkelt fyrste, til et helt selvstendig kongedømme med et Hohenzollern-monarki. Etter første verdenskrig i 1918 ble Transilvania, Øst-Moldova (Bessarabia) og Bukovina slått sammen med kongedømmet Romania. Dette store kongedømmet ble også kalt «Stor-Romania». På begynnelsen av andre verdenskrig i 1940 ble Nord-Transilvania, Bessarabia og det sørlige Dobrudsja avstått til respektivt Ungarn, Sovjetunionen og Bulgaria. Bare Nord-Transilvania ble gikk tilbake til Romania etter krigen.
Bakgrunn
I revolusjonsåret 1848 kom det også til opprør mot den bestående orden i Romania, etter at den rumenske nasjonalfølelsen var blitt vekket av et mislykket opprør ledet av Tudor Vladimirescu 27 år tidligere. Revolusjonen var mislykket, men ideen om uavhengighet ble ikke lagt død. I 1859 valgte både Valakia og Moldavia Alexandru Ioan Cuza til fyrste, og Donaufyrstedømmene ble dermed forent i en personalunion.
Etablering
Den tyske prinsen Karl av Hohenzollern-Sigmaringen ble i 1866 utpekt til fyrste i det forente fyrstedømmet Romania. I 1877 erklærte Romania full uavhengighet fra Det osmanske rike, og dette første til Den rumenske uavhengighetskrigen. Den 16. april 1877 signerte Romania og Det russiske keiserdømmet en avtale i București som innebar at russiske tropper kunne passere gjennom de rumenske landområdene, mot at Russland respekterte Romanias integritet. Mobiliseringen startet, og om lag 120 000 soldater ble samlet sammen sør i landet for å forsvare seg mot eventuelle fremrykninger fra osmanske styrker fra sørsiden av Donau. Den 24. april 1877 erklærte Russland krig mot Det osmanske riket, og troppene gikk så inn i Romania.
Rolf Losnegård
Rolf Losnegård (født 28. januar 1946 i Hyllestad i Ytre Sogn) er en norsk forfatter som særlig har skrevet historiske skuespill. Mest kjent av disse er Kinnaspelet, men han har også skrevet andre historiske spill, teaterstykker og en komedie for NRK i tillegg til bøker. Stykkene hans er spilt på Sogn og Fjordane Teater, Riksteatret, Agder teater og Hordaland Teater.
Kongedømmet Romania
Etablering
Det osmanske riket ba om våpenhvile 19. januar 1878, og gjennom traktaten i Berlin Ble det uavhengige Romania internasjonalt anerkjent. Bessarabia tilfalt imidlertid Russland, og Transilvania var fortsatt en del av Østerrike-Ungarn. I 1881 ble Karl utropt til konge av Romania under navnet Carol I.
Rolf Losnegård
Blant teaterstykkene til Losnegård finner man oppsetninger om Jakob Sande og Gjest Baardsen, en versjon av Gilgamesj-eposet, Gaularspelet, Dragseidspelet, Herøyspelet og Mostraspelet. Blant bøkene hans finner man noveller og historiske romaner og faktabøker som en biografi om Peter Andreas Blix.
I 1987 ble Losnegård tildelt Fylkeskulturprisen av Sogn og Fjordane fylkeskommune.
Iason Abramasjvili
Iason Abramashvili (georgisk: იასონ აბრამაშვილი; født 26. april 1988 i Bakuriani) er en georgisk alpinist.
Kongedømmet Romania
Mellomkrigstiden
Mellomkrigstidens Romania er kjent som România Mare (Stor-Romania), siden alle etniske rumenere nå var samlet i ett rike. Samtidig hadde landet store minoriteter, da 28% av befolkningen besto av tyskere, ungarere, jøder og ukrainere. Frem til 1938 var Romania et liberalt, konstitusjonelt monarki, men landet ble så et diktatur. Kong Carol II ble diktator, men konsekvensene av Molotov–Ribbentrop-pakten gjorde at han måtte abdisere til fordel for sønnen Michael I. General Ion Antonescu grep imidlertid makten og innførte et autoritært tyskvennlig styre med støtte fra den ultra-nasjonalistiske og antisemittiske, fascistiske bevegelsen og politiske partiet Jerngarden. Under tysk press ble den nordlige delen av Transilvania, med en stor ungarsk minoritet, avstått til Ungarn i 1940.
Iason Abramasjvili
Han har deltatt i fire olympiader og under Vinter-OL 2010 var han også flaggbærer for det georgiske laget. Hans beste plassering i OL-sammenheng er en 22. plass fra slalåmrennet i Sotsji 2014.
Kongedømmet Romania
Andre verdenskrig
Under andre verdenskrig var Romania alliert med Tyskland, men i 1944 gjorde Mikael med støtte fra anti-fascistiske kretser statskupp og førte Romania over på de alliertes side. Den nærmest allierte makten Sovjetunionen rykket frem gjennom Romania i 1944 under slaget om Romania og beholdt okkupasjonsstyrker i landet også etter fredsslutningen. Andre verdenskrig førte til territoriale tap for Romania, som måtte avstå Bukovina og Bessarabia til Sovjetunionen (det senere uavhengige landet Moldova) og det Sør-Dobrudsja til Bulgaria. Men Ungarn måtte i 1944 gi tilbake det nordlige Transilvania til Romania.
Oseania
Oseania er en verdensdel som består av Australia og grupper med øyer hovedsakelig beliggende i det sørvestlige Stillehavet. Etnologisk blir de mindre øygruppene i regionen delt inn i Melanesia, Mikronesia og Polynesia. Begrepet «Oseania» ble første gang tatt i bruk av den franske oppdageren Jules Dumont d'Urville.
Oseanias grenser blir definert på flere ulike måter, men vanligvis blir deler av Australasia, slik som Australia, New Zealand og Ny-Guinea, også regnet som en del av verdensdelen i tillegg til de mindre øyene og øygruppene. Begrepet er i dag i bruk på en rekke språk for å omtale Australia og øygruppene rundt. Mange tror at Indonesia er en del av Oseania, men Indonesia tilhører Asia. Det er likevel rådende oppfatning at Vest-Papua, som er den indonesiske delen av øya Ny-Guinea, er en del av Oseania rent geofysisk.
Stater og territorier i Oseania
Ashmore og Cartierøyene, Christmasøya, Heard- og McDonaldøyene, Kokosøyene, Korallhavøyene og Norfolkøya er innlemmet i Australia.
Bakerøya, Howlandøya, Jarvisøya, Johnston Atoll, Kingman Reef, Midwayøyene, Palmyra Atoll og Wake Island er ubebodde småøyer i Stillehavet tilhørende USA.
Demografi
Tabellene under viser FNs prognose i 2022 for befolkningsutviklingen i Oseania og verden: I FNs statistikk er hele Russland lagt til Europa, mens hele Tyrkia og Kypros er lagt til Asia. Vest-Papua (Indonesia) som er en del av Melanesia er lagt til Asia, mens Hawaii (USA) og Påskeøya (Chile) som er deler av Polynesia er lagt til Amerika.
Newgrounds
Newgrounds er en amerikansk nettside hvor man kan legge ut animasjonsfilmer og spill laget i Adobe Flash, musikk og tegnekunst slik at andre kan se på, høre på eller spille arbeidet ditt og gi tilbakemeldinger og eventuelt stemme på hvor bra arbeidet ditt var. Newgrounds ble grunnlagt i 1995 av Tom Fulp, og har i dag sitt hovedkvarter i Glenside, Pennsylvania. Siden kan defineres som verdens første og ledende Flash-portal.
Historie
Newgrounds startet som en fanside i 1991, da Tom Fulp var 13 år, til spillet Neo-Geo. Siden het "New Ground", for å etterlikne spillets tittel. Siden utviklet seg og fikk flere tilhengere og et bredere innhold. Tom Fulp lagde blant annet "Club a Seal" og "Assasin" i 1996, og "Pico's School" i 1999. I 1998 fikk siden domenenavnet den har i dag (newgrounds.com). Selve Flash-portalen startet med at brukere av siden sendte Tom Fulp sitt arbeid laget i Flash slik at Tom skulle avgjøre hva som var bra nok til å vises på siden. Det kom inn flere og flere Flash-kreasjoner, og til slutt ble det for mange til å gå gjennom alle forslagene manuelt. Slik ble den automatiserte Flash-portalen satt i gang. Tom Fulp fikk hjelp (og har i dag en egen stab) av mange venner med å opprettholde, utvikle og forbedre siden. Blant annet sin bror, Wade Fulp.
Brukere
På Newgrounds må du registrere deg som bruker for å legge ut arbeidet ditt eller kommentere og stemme på filmer, spill og musikk. Alle brukere har sin egen, personlige brukerside hvor de kan fortelle om seg selv og laste opp nyhetsinnlegg om deg selv, også kalt blogg. På Newgrounds finnes det også et forum, der man kan snakke med andre artister, diskutere saker, eller organisere filmer sammen.
Colt Python
Colt Python er en revolver i kaliber .357 Magnum, produsert av Colt's Manufacturing Company.
Revolveren ble introdusert i 1955 som produsentens toppmodell, men i 1999 kom det beskjed om at produksjonen skulle stanses. Kun revolvere i begrenset antall på spesialordre ble produsert etter dette, frem til 2005.
Revolveren er double action og er laget på Colts store L-ramme. Den kom først i nikkel og blånert utgave, men førstnevnte ble etter hvert erstattet av en versjon i rustfritt stål. De kom i 2 1/2, 4, 6, og 8 tommers versjon, og en 3 tommers versjon ble også laget i begrenset antall. 6 tommers versjonen var mest populær, og 8 tommers var beregnet for jakt.
Symfoni nr. 35 (Mozart)
'''Symfoni nr. 35 i D-dur, K. 385, ble komponert av Wolfgang Amadeus Mozart i 1782 og blir også kalt Haffnersymfonien'''. Den ble bestilt av familien Haffner, en fremstående familie i Salzburg, da Sigmund Haffner ble adlet. Haffnersymfonien må ikke forveksles med den åtte satser lange Haffnerserenaden, et annet stykke Mozart skrev på bestilling fra samme familie i 1776.
Bakgrunn
Mot slutten av desember 1782 valgte Mozart å presentere musikken fra den nye Haffner-serenaden på en konsert. Han ba faren sende ham partituret for serenaden tilbake, og ble selv imponert over kvaliteten, trass i at den ble skrevet på så kort tid. Han gjorde flere endringer for å omgjøre serenaden til en symfoni. Blant annet fjernet han en marsj i starten (K. 385a) og en av menuettene. I tillegg ble repeteringen mot slutten av den første satsen fjernet. Mozart ga også Haffner-symfonien mer fylde med å legge til to fløyter og to klarinetter i blåserseksjonen i første og siste sats.
Haffner-symfonien slik vi kjenner den i dag ble første gang fremført den 23. mars 1783 ved Wien Burgtheater.
Instrumentering og satser
Symfoni er skrevet for 2 fløyter, 2 oboer, 2 klarinetter i A, 2 fagotter, 2 horn i D og G, 2 trompeter i D, pauke og strykere.
Symfonien er i fire satser:
Karl Mörner
Karl Axel Hampus Mörner (født 4. september 1854 i Ljusnarsberg i Örebro län, død 30. mars 1917 i Stockholm ) var en svensk greve, lege og professor.
Mörner tok studenteksamen i Uppsala i 1872, cand.med. fra 1880, med.lic. fra 1884, samt dr.med. fra 1886. I 1886 ble han også utnevnt til professor i kjemi og farmasi ved Karolinska Institutet, hvor han var rektor fra 1898. Mörner var medlem av Kungliga Vetenskapsakademien fra 1897, Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund fra 1900 og av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala fra 1908. Han ble æresdoktor ved Universitetet i Oslo i 1911.
Etter å ha vært en av Karolinska Institutets representanter i komiteen for utarbeidelse av retningslinjer for Nobelstiftelsen, var Mörner formann i Nobelkomiteen for medisin.
Pauline
Pauline er et opprinnelig fransk og tysk kvinnenavn dannet av de romerske familienavnene Paulinus eller Paulus, som betyr «liten». Navnet er vanlig i mange fransk- og tysk-talende land i Europa og Afrika.
Etymologi
Pauline har flere opprinnelser. Det er:
Utbredelse
Pauline er kjent brukt i Norge og Sverige første gang på 1700-tallet. I Norge var navnet populært på jentebarn født på midten av 1800-tallet. I Sverige var navnet mest populært i perioden 1980-1999.
I Norge har navnet tradisjonelt vært mest brukt i Hedmark, Oppland, Møre og Romsdal, Trøndelag og Nordland.
Formen Paulina er kjent brukt i Sverige fra 1727, og var mest brukt i Sverige i perioden 1885–1909.
Pauline var et populært navn i USA på begynnelsen av 1900-tallet.
I England var Pauline et populært navn fra 1930-årene til 1950-årene.
Pauline har navnedag 11. og 26. januar i Frankrike, 10. februar i Latvia og 22. mars i Norge. Paulina har navnedag 22. mars på Færøyene og 22 juni i Sverige og Finland.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Twelve Apostles
Twelve Apostles, også kjent som Inner Circle eller The Squad, var en kontraetterretnignsenhet i IRA, grunnlagt av Michael Collins under den irske uavhengighetskrig. Deres oppgave var å hindre britisk etterretning i å utføre sitt arbeid, noe som for det meste ble utført gjennom mord på britiske agenter og informanter.
Et av hovedmålene var Cairo Gang, en gruppe britiske etterretningsoffiserer som for det meste hadde blitt rekruttert fra Kairo og Midtøsten. Gruppen ble hentet inn i 1920 av Henry Hughes Wilson, med det å eliminere Collins som sin hovedoppgave. Siden 1919 hadde det vært en dusør for Collins, død eller levende, på 10 000 pund, hvilket var en enorm sum, men ingen hadde lykkes i å ramme ham. Wilson gav dem blankofullmakt til å myrde medlemmer av Sinn Féin, selv om de ikke var involvert i væpnet kamp. Dette var ment å skulle tvinge frem lederne av IRA.
Man har aldri formelt identifisert medlemmene av Twelve Apostles. Blant de man mener var medlemmer er:
Seán Lemass og Stephen Behan er også nevnt som mulige medlemmer på noe svakere grunnlag enn de andre i listen. Joe Dolan identifiserte seg selv som medlem i 1950-årene, uten at han hadde figurert på tidligere lister; det er derfor noe usikkert om dette stemmer. Det finnes ikke dokumentasjon på at noen av disse virkelig tilhørte gruppen.
Den mest kjente operasjonen som ble utført av gruppen skjedde på morgenen 21. november 1920, kjent som Bloody Sunday. Fjorten britiske etterretningsagenter og informanter ble skutt på forskjellige steder i Dublin. Som hevn for dette skjøt Black and Tans mot publikum på en gælisk fotball-kamp på Croke Park; tolv sivile ble drept og 68 såret.
Dalston Junction stasjon
Historie
Stasjonen ble først åpnet 1. november 1865 av selskapet North London Railway, på sin City Extension-linje til Broad Street stasjon i City. Louise Masset ble dømt for å ha drept sin unge sønn på stasjonens toalett i 1899, og ble henrettet 9. januar 1900.
Tommy Jackson (musiker)
Tommy Jacksonville, også kjent som Tommy Jackson (født 21. juni 1974) er en musiker, komponist, tekstforfatter, trommeslager og perkusjonist fra Hellemyr i Kristiansand.
Hermesianax
Hermesianax (gresk: Ἑρμησιάναξ) fra Kolofon var en elegisk poet i antikkens Hellas, i den hellenistiske perioden (323-146 f.Kr.). Man vet lite om hans liv og verk, men han skal ha vært en elev av Filitas.
Tommy Jackson (musiker)
Jacksonville er en multitrommeslager innen diverse stilarter. Han har spilt med og i band som Radiojam, Green Carnation, Sordal, Zerozonic, Plutho og Tørst. Med Tørst vant han landsfinalen NM i rock i 1996 på Rockefeller, Oslo.
Hermesianax
Hans viktigste arbeide var et dikt i tre bøker, tilegnet elskerinnen Leontion. Av dette er bare et fragment på ca 100 linjer kjent via Athenaios. Verket lister opp kjente eksempler på kjærlighetens kraft, fra historien og mytologien.
Tommy Jackson (musiker)
Han har arbeidet med blant andre Stein Roger Sordal, Erik Faber, Morten Harket, Henning Stranden, Kjetil Bjerkestrand, Helene Bøksle, Magnus Grønneberg, Askil Holm, Bjøro Håland, Inger Lise Stulien, Circus Maximus, The Magnificent, Henriette Steenstrup, Anne Marie Almedal, Tini Flaat, Ronnie Jacobsen, Kjetil Grande, Senkveld med Thomas & Harald, Tom Hugo Hermansen, Maria Haukaas Mittet, Egil Skram, Johanna Demker, Marte Wulff, Keiino, Alejandro Fuentes, Venke Knutson, Alexandra Rotan, Jorun Stiansen, Terje Formoe, Erlend Gunstveit.
Karl Ziegler
Karl Waldemar Ziegler (født 26. november 1898 i Helsa nær Kassel, død 12. august 1973 i Mülheim an der Ruhr) var en tysk kjemiker. Han ble tildelt Nobelprisen i kjemi sammen med Giulio Natta i 1963. De utviklet Ziegler-Natta-prosessen for polymerisasjon.
Tommy Jackson (musiker)
Han er også fast trommeslager i bandene Sordal, The Revival sammen med Michael Eriksen fra Circus Maximus og Jørn Lofstad fra Pagans Mind, Radiojam og Superbandet. Han spiller også fast i bandet til artisten Erik Faber og Askil Holms Tom Petty Band
Jacksonville har dessuten spilt flere mindre roller som skuespiller i den norske såpeserien Hotel Cæsar.
Tommy Jacksonville har turnert i USA, Canada, Norge, Sverige, Danmark, England, Irland, Nord-Irland, Skottland, Tyskland, Polen, Sveits, Østerrike, Italia, Spania, Portugal, Finland, Nederland og Afghanistan.
Diskografi
2010 - 2020
Freestyle
Freestyle eller freeski eller friski er en gren av skiidretten som omfatter kulekjøring, hopp, halfpipe, slopestyle, big air og skicross. Målet med disiplinen er å fullføre hopp og «stunt», på ski eller snøbrett. Hoppene eller stuntene må være så originale som mulig, og er blitt en meget publikumsvennlig gren.
I 1980-årene da denne idretten ble populær og man begynte å arrangere offisielle mesterskap og verdenscup, var også ballett en gren man konkurrerte i. Denne grenen ble ikke tatt opp som øvelse i olympiske leker, og interessen for varianten avtok. Det arrangeres likevel konkurranser nå og da.
Britannica omtaler det som ekstremsport.
Kevin Shattenkirk
Kevin Shattenkirk (født 29. januar 1989) er en amerikansk ishockeyspiller som spiller for Anaheim Ducks i NHL.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 4.-plass med det amerikanske laget.
Etter syv sesonger i St. Louis Blues ble han tradet til Washington Capitals ved trade deadline 2017. Han imponerte ikke under sluttspillet og Washington ble slått ut i andre runden. 1. juli 2017 ble han unrestricted free agent og signerte en fireårskontrakt med New York Rangers.
Joseph Gannascoli
Joseph R. Gannascoli (født 1959) er en amerikansk kokk og skuespiller, kjent fra tv-serien Sopranos.
Gannascoli har primært arbeidet som kokk og har blant annet drevet en restaurant i Brooklyn.
Han filmdebuterte i kriminalkomedien Money for Nothing (1993) og har siden hatt biroller i filmer som blant annet Ed Wood og Mickey Blue Eyes. Fra 1999 til 2006 hadde han rollen som den overvektige mafialakeien Vito Spatafore i tv-serien Sopranos. Hans rollefigur var lite markant de fire første sesongene. På slutten av sesong fem ble hans karakter mer markant. Han har i tiden etter hatt mindre biroller i mindre kjente filmer.
I 2006 utgav han kriminalromanen A Meal To Die For: A Culinary Novel of Crime.
Pratt & Whitney
Pratt & Whitney er en amerikansk flymotorprodusent som produserer motorprodukter til bruk i sivile og militære flytyper. Selskapet er en av de tre store flymotorprodusentene og konkurrerer mot General Electric og Rolls-Royce. Selskapet har riktignok i nyere tid dannet et «joint venture»-selskap sammen med GE kalt Engine Alliance. I tillegg til flymotorer produserer P&W lokomotivmotorer og rakettmotorer, samt gassturbiner for industri, kraftstasjoner og marineskip.
Historie
Pratt & Whitney ble grunnlagt i 1860 av Francis Pratt og Amos Whitney med hovedkontor i Hartford, Connecticut. I 1861 begynte de å produsere våpen og våpenproduksjonsutstyr til bruk av Unionshæren under den amerikanske borgerkrigen.
I 1925 kontaktet Frederick Brant Rentschler Pratt & Whitney på utkikk etter midler og et egnet lokale for å bygge hans nye flymotor. Pratt & Whitney lånte ham $250.000, bruken av navnet Pratt & Whitney, samt ledig lokale i firmaets fabrikk. Dette var begynnelsen på Pratt & Whitney Aircraft Company. P&Ws første motor ble kalt Pratt & Whitney Wasp, og ble ferdigstilt julaften 1925. Wasp utviklet 425 hestekrefter (317 kW) på dens tredje test. Motoren gikk lett gjennom marinens kvalifikasjonstest i mars 1926, og i oktober hadde den amerikanske marine lagt inn en bestilling på 200 motorer. Wasp revolusjonerte amerikansk luftfart og viste frem god hurtighet, klatrefart, ytelse og pålitelighet.
Pratt & Whitney har produsert en rekke flymotorer til både tidligere og nåværende flytyper. Rundt 800 flyselskaper i mer enn 150 land opererer P&W-motorer og 27 luftforsvar opererer motorer til sine militære fly. Pratt & Whitney er i dag en divisjon under det industrielle konglomeratet United Technologies og er dermed søsterselskap til blant andre Pratt & Whitney Canada, Sikorsky, Hamilton Sundstrand, Otis Elevator og Carrier Corporation. P&WC designer og konstruerer de noe mindre turboprop og turboshaft gassturbinene, mens P&W produserer de større kommersielle og de militære jetmotorene.
Selskapet har hovedkontor i East Hartford, men har fabrikker i Middletown og Cheshire (begge Connecticut), West Palm Beach i Florida og North Berwick i Maine.
Pratt & Whitney har per dags dato også motor-vedlikeholdsverksted i Singapore (TUI), i Sør-Kina (ESA, Eagle Service Asia) og Christchurch på New Zealand
Tidligere ble det i en årrekke driftet et motorverksted på Stavanger lufthavn, Sola, men grunnet økonomi ble verkstedet nedlagt i 2012. Ironisk nok vedlikehold Stavanger-verkstedet kun CFM56- motorer. Ifølge egne ansatte ble verkstedet beskrevet som: "Et Volvo-verksted som vedlikeholdt Ford..."
Tidligere flymotorer
Dette er tidligere flymotorer produsert av Pratt & Whitney og som i stor grad er utdatert sammen med flytypene.
Flymotorer 1925–1930
Flytypene er kun et utvalg av flyene som har brukt motoren:
Flymotorer 1931–1944
Flytypene er kun et utvalg av flyene som har brukt motoren:
Flymotorer 1948–1951
Flytypene er kun et utvalg av flyene som har brukt motoren:
Flymotorer 1954–1963
Flytypene er kun et utvalg av flyene som har brukt motoren:
Flymotorer 1964–1986
Flytypene er kun et utvalg av flyene som har brukt motoren: * Enkelte modeller av JT8D er fortsatt i produksjon eller undergår modifisering.
Sivile flymotorer
* V2500 i samarbeid med International Aero Engines.
Militære flymotorer
Flytypene er kun et utvalg av flyene som bruker motoren:
Kildare (grevskap)
Kildare, som ligger i nærheten av Irlands hovedstad Dublin, er preget av storeslåtte herregårder og hageanlegg. Det er i hjertet av Irlands anlegg for hesteoppdrett og hesteveddeløp. Det er også et sentrum for golf. Det ekstravagante slottet Castletown House, bygget for William Conolly (1662–1729), er lokalisert i grevskapet og er Irlands første og største palladianske herregård, avledet og inspirert av den italienske arkitekten Andrea Palladio. Utstilt i Museum of Style Icons («Museum for stilikoner») i Newbridge er Marilyn Monroes prikkede paraply og den varmrosa cocktailkjolen som ble båret av Audrey Hepburn i filmen Frokost hos Tiffanys (1961).
Geografi
Kildare er det 24. største av Irlands 32 grevskaper i areal og det syvende største i befolkning. Det er det åttende største av Leinsters tolv grevskaper i størrelse, og det nest største i befolkning. Det grenser til fylkene Carlow, Laois, Meath, Offaly, South Dublin og Wicklow. Som et grevskap i innlandet er Kildare generelt en lavlandsregion. Grevskapets høyeste punkter er foten av Wicklowfjellene som grenser mot øst. Det høyeste punktet i Kildare er Cupidstown Hill på 379 moh på grensen til South Dublin, med den mer kjente Hill of Allen på 206 moh sentralt i Kildare. I følge irsk mytologi var denne høyden sete for Fionn mac Cumhaill og krigerbanden Fianna.
Grevskapet har tre store elver som renner gjennom det: Barrow, Liffey og Boyne. Canal Grande krysser grevskapet fra distriktet Lyons Hill i øst til Rathangan og Monasterevin i vest. En sørlig gren slutter seg til Barrow ved Athy. En annen kanal, Royal Canal, strekker seg over nord i grevskapet langs grensen til Meath. Myrområdet Pollardstown Fen er den største gjenværende kalkmyren i Irland, som dekker et område på 220 hektar og er anerkjent som et internasjonalt viktig økosystem med myrteppe med unike og truede plantesamfunn, og ble erklært som et nasjonalt naturreservat i 1986.
Bog of Allen er en stor myr som strekker seg over 958 km2 og inn i grevskapene Kildare, Meath, Offaly, Laois og Westmeath. Kildare har 243 km2 med myrområder (nesten 14 % av Kildares landareal) for det meste lokalisert i sør-vest og nordvest, et flertall av dette er nedbørsmyr. Det er et habitat for over 185 plante- og dyrearter.
Det er 8 472 hektar (20 930 dekar) skogkledd land i Kildare, noe som utgjør omtrent 5% av grevskapets totale landareal. 4 056 hektar (10 020 dekar) av dette er bartrær, mens det er 2 963 hektar (7 320 dekar) med løvblad og resten er uklassifiserte arter. Det kommersielle skogselskapet Coillte og det statlige organet Dúchas eier i dag 47% av skogbruket. Coillte driver Donadea Forest Park som ligger i North-Central Kildare. Skogen dekker 259 hektar (640 dekar) med blandet skog (60 % bredblad, 40 % bartrær) og er den største skogsparken i Kildare.
Demografi
Befolkningstallet i grevskapet Kildare har nesten doblet seg til 186 000 fra 1990–2005. Den nordøstlige regionen Kildare hadde den høyeste gjennomsnittlige inntekten per innbygger i Irland utenfor grevskapet Dublin i 2003. Befolkningen i østlige Kildare har økt raskt, og boligmengden i Naas-forstaden Sallins mangedoblet seg siden midten av 1990-tallet. Den var på 783 i 1991, 2922 i 2002 og 6269 i 2022.
Irsk språk
Det er 4491 irsktalende i grevskapet Kildare; 2451 går på de syv Gaelscoils (irskspråklige grunnskoler) og en Gaelcholáiste (irskspråklige ungdomsskole). I følge folketelling for 2006 identifiserte 2040 personer i grevskapet seg som daglige irsktalende utenfor utdanningssystemet.
Historie
Den var et hellig sted ved bygdeborgen på en høyde kalt Dún Áilinne, sørvest for Kilcullen, i førkristen tid. En evig ild brant ved stedet. I løpet av 400-tallet ble de førkristne ritualene undertrykt til fordelen for kristendommen som spredte seg raskt over hele Irland. Mens det ikke lenger er noe synlig på bakkeoverflaten, viser arkeologiske undersøkelser at det en gang var sirkulære tømmerstrukturer (eller ringer av oppreist tømmer) inne i innhegningen under irsk jernalder (ca 400 f.Kr. - 400 e.Kr.). Den tradisjonelle datoen for opprettelsen av klosteret i Cill Dara er rundt 490. Brigid av Kildare skal ha hatt en tilknytning her og døde i 525. Framveksten av klanen Uí Dúnlainge og deres konger i Leinster etter 633 bidro til å fremme kulten av sankt Brigid, ettersom hun var i slekt med det dynastiet, og ga henne status som én av de tre nasjonale helgener i Irland og øke statusen til de to klostrene der de hadde særlig innflytelse, Kildare og Glendalough.
I 833 ble klosteret i Kildare angrepet vikinger, norrøne nordboere som kom nordfra for først gang, men ytterligere femten angrep ble rapportert. Det andre og mest ødeleggende angrepet skjedde i 836. Stridigheter mellom ulike irske småkongedømmer svekket den makten som Uí Dúnlainge tidligere hadde, særlig etter slaget ved Glenn Máma, ved siden av Lyons Hill nord i Kildare i 999. Ytterligere nedgang kom etter det store slaget ved Clontarf i 1014. Etter at den siste Kildare-baserte kongen av Laighin, Murchad Mac Dunlainge, i 1042, gikk kongedømmet til Leinster til Uí Cheinnselaig med base i sørøst.
Den normanniske kronikøren Gerald av Wales besøkte Kildare i 1186 og beskrev stedet som «en engels påbud». Han registrerte også den hellige ilden til Kildare, hvis hedenske natur var gjenstand for ikonoklastisk mistanke så tidlig som i 1220 da den ble slukket av Henry de Londres, erkebiskop av Dublin. I følge lokalt folkeminnet ble den tent på nytt og fortsatte å brenne fram til den protestantiske reformasjonen i 1541.
Som følge av den normanniske erobringen av Dublin og regionene rundt Kildare gjort til et shire etter engelsk mønster i 1297. Området, som var en del av området The Pale i og rundt Dublin. Den mektige Fitzgerald-familien hadde sitt sete i Kildare. Grevskapet overtok sine nåværende grenser i 1832, etter endringer for å fjerne en rekke enklaver og eksklaver.
Orfeus, og tekster fra den orfiske tradisjon
De egenskapene som ble tilskrevet Orfeus forandret seg gjennom den greske antikken. På 600-tallet f.Kr. var han kjent som en traker som var en av argonautene i Jasons følge. På 500-tallet er det fortellingen om Orfeus og Eurydike som preger bildet av ham, men den romantiske kjærligheten som fører ham til dødsriket Hades blir latterliggjort. Aristofanes (450–385 f.Kr.) omtaler Orfeus som en kulturhelt som lærte grekerne å avstå fra dyreofringer. De versjonene av myten om Orfeus og Eurydike som er best kjent i dag er de tragiske versjonene til Vergil og Ovid, skrevet ca 10 f.Kr.; på 300-tallet f.Kr. skrev Hermesianax en versjon som endte med at Orfeus lyktes med å hente sin elskede tilbake. På 500-tallet f.Kr. oppsto det også tekster som ble tilskrevet Orfeus som opphavsmann.
Fra 500-tallet f.Kr. fantes en religiøs kult kalt orfisme. Forskerne er uenige om hvor konsistent denne tradisjonen var, men er enige om at det ikke var noen organisert kultus med presteskap og doktriner. Kulten var inspirert av den eleusinske mysteriekultusen, og var opptatt av å leve et rent liv, slik at sjelen skulle få det godt etter døden. Orfikerne så på menneskets natur som todelt, både guddommelig og ondt.
Tao Lin
I 2005 ble han tildelt Seth Barkas Prize in Creative Writing fra New York University.
Tao er forfatter av romanen Eeeee Eee Eeee og novellesamlingen Bed, som ble utgitt samtidig av Melville House Publishing i mai 2007. Han er også forfatter av en poesisamling, you are a little bit happier than I am, som vant Action Books' December Prize i 2005. Taos andre poesisamling, cognitive-behavioral therapy, ble utgitt i mai 2008 av Melville House Publishing, som også vil utgi hans neste roman.
Tao er medredaktør for poesi i 3:AM Magazine og er sammen med Ellen Kennedy medredaktør for Ass Hi Books. Hans skriverier har stått i Moon, Nerve, Vice Esquire, The Stranger, The Mississippi Review, Bear Parade, The Cincinnati Review Other Woices, Fourteen Hills samt andre magasiner.