cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Islam i Norge
Likestilling
Likevel, kvinner befinner seg i periferien av moskéene, og kjønnsrelasjonene i muslimske menigheter er fortsatt patriarkalske («patriarchal gender regime»), ifølge Predelli, hvor «kvinner er avhengig av viljen til menn til å inkludere dem». I tillegg aksepterte majoriteten av innvandrerkvinnene, som ble intervjuet av Predelli, idéen om at kjønnene har komplementerende roller, noe som forhindrer likestilling. Perdelli (2008) mener videre at andregenerasjons muslimer vil sannsynligvis «fortsette å støtte endringer i retning av økt likhet mellom kvinner og menn innad i religiøse menigheter».
Dialog og konfrontasjon
Meningsmålinger indikerer stor motstand mot moskébygging og hijabbruk i offentligheten. Den europeiske kommisjonen mot rasisme og intoleranse oppfordret Norge «til å iverksette tiltak mot økende islamofobi», og PST «advarte mot potensielt voldelige konsekvenser av fiendebildene skapt av anti-islamske elementer som formelt sett tar avstand fra voldshandlinger» i 2012. Ifølge Leirvik fremme Fremskrittspartiet konfrontasjonslinja med sine uttalelser om «snikislamisering» og har i utpekt «islam» som en fiende av norske samfunnet og kristendommen. Norges Kristne Råd har offentlig advart mot fiendebilder skapt av populistiske politikere, og kirkeledere har forsvart muslimer og beskyttet deres integritet mot populistiske angrep.
Professor Ulrika Mårtensson analyserer den norske offentlige diskursen med utgangspunkt i Jürgen Habermas' teser. Habermas hevder at «offentlig diskurs gjenspeiler maktforhold i samfunnet», og at konstitusjonelle demokratiers «legitimitet er skapt og utfordret i den offentlige sfære». Habermas hevder også at «offentlig diskurs er avhengig av privat massemedia i en slik grad at politikk er blitt kommersialisert».
Ifølge Mårtensson kommer dette til uttrykk når den norske, radikale høyresiden og høyreekstreme utfordrer muslimer offentlig. Agendaen er å forsøke å vise at «islam er fremmed for nasjonale verdier og at regjeringen ødelegger det norske samfunnet ved å prøve å integrere muslimer». Mårtensson fremhever den kristen-muslimske dialogen, som viser «felles forpliktelse til menneskerettigheter og integrering», som et virkemiddel mot beskyldningene.
En studie av høyreekstreme partier av Ami Pedahzur og Leonard Weinberg viser at «radikale høyresidepartier i parlament ytrer synspunktene til (...) høyreekstreme bevegelser som er i mot liberalt demokrati». Pedahzur og Winberg viser til blant annet til Bergen FrPs støtte til rasistisk radiostasjon, og Øystein Hedstrøms deltagelse i et Den Norske Forenings-møte.
Et nyere eksempel, ifølge Mårtensson, er Fremskrittspartiets Kent Andersen som, i likhet med Norwegian Defence League, sammenlignet islam med nazisme i et blogginnlegg. Mårtensson hevder at «FrP-politikere dermed gir uttrykk for synspynktene til ytre høyre, og i egenskap av å være parlamentarikere og demokrater, bidrar til at disse synspunktene virker mindre ekstreme for allmennheten». Analogt med Professor Jens Rydberg, ved Universitetet i Stockholm, sin analyse av Dansk Folkepartis fremvekst, hevder Mårtensson at når FrP-politikere bruker kulturelle forskjeller som forklaringsmodell på hvorfor «muslimer er fremmede for Norge» så oppildner de til «anti-muslimske og xenofobiske synspunkter i befolkningen».
Karikaturstriden
Ifølge Leirvik er det ikke et universelt forbud i den islamske verden mot avbildning av Muhammad og derfor handlet karikaturdiskursen egentlig om karikeringa av Muhammad. Leirvik og andre mener at noen av tegningene reflekterer stereotypiene av islam som en patriarkalsk, undertrykkende og voldelig religion, og disse stereotypiene er nå like vanlige som tidligere stereotypier av jøder.
Leirvik anser Magazinets karikaturpubliseringer en provokasjon og en prøve fra norsk høyreside. Formålet var, ifølge Mårtensson, å «avsløre» at muslimer er fremmed for «norske» verdier. Horsfjord (2013) hevder at karikaturene var en bevisst provokasjon med en forventning om voldelige reaksjoner fra norske muslimer. Muslimske ledere i Islamsk råd uttalte karikaturene var sårende, men at saken burde gå over av seg selv.
Ifølge Horsfjord utviklet karikatursaken seg til en krise i Norge som et resultat av internasjonale hendelser hvor blant annet vold forekom, og norske næringsinteresser ble truet, noen uker etter Magazinets publiseringer. Kari Vogt påpeker at dialog kom til nytte under krisa om Muhammed-karikaturene, og kristen-muslimsk dialog ble brukt som et preventivt tiltak mot eskalering av situasjonen.
I motsetning til Danmark tok den norske regjeringa i bruk «etablerte strukturer for kristen-muslimsk dialog». «Hovedstrømmen av muslimske og kristne ledere» fant sammen og gikk ut mot Magazinets konfliktskapende fremferd, og med «sterk politisk majoritet» i ryggen satte fokus på «respektfull dialog» og «etisk ansvarlighet» istedenfor «rettslige skritt». En rekke biskoper, kristne menighetsledere og andre la fram en felleserklæring sammen med Islamsk Råd som stadfestet retten til ytringsfrihet under ansvar, og tok avstand fra voldsbruk. De fordømte også publiseringa av karikaturene. Felleserklæringen viste det internasjonale samfunnet, ifølge Horsfjord, at «muslimske ledere stilte opp til forsvar for det norske samfunnet», noe som var i kontrast til danmarks muslimske ledere som hadde arbeidet i mot danmarks interesser.
Blant islamkritiske krefter som ikke tillater «kompromiss mellom ytringsfrihet og andre hensyn» eksisterer det, ifølge Leirvik (2011), en feilaktig oppfatning om at man «støtter muslimske dissidenter» eller undertrykte «muslimske kvinner» ved å «angripe islam». Mange muslimer anså karikaturene som nok et «islamofobisk angrep». Bortsett hos selverkærte eksmuslimer ble den muslimske identiteten, ifølge Leirvik, styrket blant muslimer fra hele det politiske mangfoldet: fra det «liberale» til «konservative», fra «feministiske» til «patriarkalske».
Ifølge Leirvik må Magazinets motiver også ses på bakgrunn av innflytelsesveksten til det «nye kristne høyre». Denne kjennetegnes av sine anti-islamske og israelstøttende holdninger, og sine allianser med FrP og sekulære og/eller nykonservative islamkritiske stemmer, som for eksempel Human Rights Service og Document.no. I det hele tatt var disse aktørene fullstendig blottet for en «etisk refleksjon om forholdet mellom de juridiske og moralske aspekter av ytringsfriheten». Deres konfrontasjonslinje finner sitt motstykke hos radikale islamister som ønsker hardere retorisk linje mot «kristne vesten» Ifølge både Horsfjord (2013) og Leirvik (2011) er disse grupperingene gjensidig avhengig av hverandre.
Muslimers motmæle mot hatytringer fra «radikale og ytre høyre», muliggjort av den kristen-muslimske dialogen, ble forsterket «av deres engasjement for ytringsfriheten». Med andre ord; den kristen-muslimske dialogen ekspanderte «disse muslimenes muligheter offentlig til å identifisere seg med menneskerettighetene».
Ifølge Horsfjord, kan karikaturkrisen analyseres ut ifra to «motstridende diskurser»; «ytringsfrihetdiskurs» og «toleransediskurs» som formulert av Carl Stage (2011) ved Aarhus Universitet. Horsfjord forklarer:
"Der man innenfor ytringsfrihetsdiskursen talte om rettigheter og juss, talte man innenfor toleransediskursen om etikk og maktforhold. Der ytringsfrihetsdiskursen advarte mot selvsensur, snakket toleransediskursen om ansvar og folkeskikk."
Ifølge «ytringsfrihetdiskursen», ledet av Vebjørn Selbekk og hans støttepartnere, var «det klart at vestlige verdier var utsatt for en trussel fra islam eller islamisme». Kirkelige ledere derimot igangsatte «toleransediskursen» som anså norske muslimer som «den utsatte part», i lys av «en stadig økende» muslimhets.
Toleransediskursen ga også uttrykk for fellesinteresser og fellesskap mellom muslimer og kristne, blant annet gjennom utsagnet til «Bispemøtes preses og Mellomkirkelig råds generalsekretær» om at «trusler mot Islamsk Råd Norge er trusler mot oss alle». Den kristen-muslimske dialogen ble forsterket av krisa. Samtidig kritiserer Horsfjord «toleransediskursen» for å skapt for «sterk identifisering av muslimske interesser med kristne».
Media
Mårtensson viser til funnene i Retrievers medieanalyse for Integrerings- og mangfoldsdirektoratet, utgitt i årsrapporten fra 2009,  Medieskapt islamfrykt og usynlig hverdagsliv . Denne stadfestet at temaet «islam/muslimer» fikk mer mediadekning enn «de største mediesakene i 2009», med unntak av dekninga av Jens Stoltenberg. Muslimer var «fremstilt nesten utelukkende» negativt. Media er også hovedkilden til de som trur at det er stor forskjell i verdigrunnlaget til «muslimer og ikke-muslimer». Mårtensson konkluderer at «radikale og ytre-høyres» mantra om «kulturforskjeller» i media har virket. Mårtensson hevder at dette bekrefter Habermas sin tese hvor «massemedia former offentlig diskurs, og dermed kommersialiserer politikken».
Professor i medievitenskap Knut Lundby har analysert mediedekningen og viser for eksempel at VG i 2015 (et toppår for omtale i Norge) hadde ti ganger så mange saker om islam som om kristendom. I 1970 ble islam nesten ikke nevnt i norsk presse, i 2000 hadde omtrent hver tiende artikkel om religion med ordet «islam», mens i 2020 var i norske presse under ett flere oppslag om enn om kristendom. Lundy konkluderer med at dekningen er helt ute proporsjoner i lys av antallet muslimer i Norge. Omtaler av religion dreide seg siden 2001 stort sett om islam, særlig når temaet er religionsrelaterte konflikter. Norske aviser har hatt mer negativ vinkling av saker om islam sammenlignet med kristendom. Analyser av medieoppslag i 2009 viser at innvandrere og muslimer sjelden var kilder i oppslagene.
Ottar Brox skriver (2009) at debatten om islam i Norge er polarisert. Brox mener at debattanter snakker forbi hverandre ved å ikke gjengi motpartens argumenter og standpunkt riktig. Brox mener også at det er vanlig å blande sammen religion og etnisitet (kulturell bakgrunn) for eksempel ved at kulturell praksis med omskjæring knyttes til religion.
Moralpolitiet
Debatten om det såkalte moralpolitiet begynte med at Aftenposten publiserte en serie artikler i 2010 der det fremkom at ikke-hijab-bærende kvinner med innvandrerbakgrunn og unge homoseksuelle menn ble trakassert av et selverklært «moralpoliti» på Grønland i Oslo. Ifølge reportasjene gikk det særlig utover unge kvinner i vestlige klær. Komiker Zahid Ali uttalte at han hadde blitt drapstruet. Kommentatorer, politikere og akademikere reagerte skarpt. Politikere med innvandrerbakgrunn, blant annet Hadia Tajik, og flere imamer uttalte at det var en misforstått omtanke for trosfeller. Inkluderingsminister Audun Lysbakken karakteriserte moralpolitiet som helt uakseptabelt. Senaid Kobilica, leder i Islamsk Råd, uttalte at moralpoliti var uakseptabelt og burde tas opp i moskeene. Aftenposten ble kritisert for å være upresise om moralpolitiet var et organisert nettverk eller om det var tilfeldige kommentarer fra enkeltpersoner. Ifølge sosialantropolog Sindre Bangstad var debatten et resultat av Aftenpostens og andre avisers kampanjejournalistikk («campaigning reports»). Bangstad påpeker at det er ironisk at populistiske høyresidepartier benytter seg av saker som angår kvinne- og homorettigheter i sin anti-muslimske politikk samtidig som disse partiene har historisk sett vært negative til kjønnslikestilling og homorettigheter. Debatten forsterket ifølge Bangstad redselen om at «muslimske innvandrermenn» utgjør en trussel mot rettighetene til kvinner og homofile i Norge. Ifølge Moery & Yaqin (2011) blir muslimer fremstilt i media på en måte at selve ordet 'muslim' betegner et politisk problem som må løses. Ifølge Bangstad finnes det patriarkalske holdninger blant i en del muslimske familier i Norge, men det er problematisk at i moralpolitidebatten skjæres alle over samme kam og forsterker fordommer mot minoriteter.
Ulysses-kvartalet
Nabolaget Ulysses er et kvartal i Gamla stan, Stockholm. Bydelen er omgitt av Yxsmedsgränd i nord, og Stora Nygatan i vest, Kåkbrinken i sør og Västerlånggatan i øst. Kvartalet består av fem eiendommer hvor Ulysses 1 tilsvarer Stora Nygatan 21. I den sørvestlige delen (Store Nygatan 21) ligger derLoheska hus, oppkalt etter Johan Lohe som var eieren av eiendommen etter1690-tallet. Blant de senere eiere legger en merke til grossisten og avisenmannen, Lars Johan Hierta, og hans svigersønn, professor Gustaf Retzius
Navnet
Nesten alle kvartalsnavn i Gamla stan kom til i løpet av 1600-tallet og senere, de er oppkalt etter hendelser og personer (hovedsakelig guder) i gresk og romersk mytologi. Ulysses er den latinske formen av den greske sagnhelten Odyssevs. Han er hovedpersonen i Homers heltedikt som han bærer navnet etter, Odysseen.
Kvartalet
På begynnelsen av 1600-tallet var-området delt med en smal gate. Området ble delvis ødelagt i den store brannen i 1625. Branden herjet i kvartalet og dets utvidelse mot vest og ned til innsjøen Mälaren og parallelt med Västerlånggatan mot syd.
Ulysses 5 (mellom Västerlånggatan 30 og 32) grenser mot den overbygde, tilstøtende blokkepn igenia. I henhold til Björn Hasselblad (stockholm kvartal), bør være her at Göran Øksesmed bodde og virket tidlig på 1600-tallet, og det er han som ga navn til Yxsmedsgränden. Når smuget ble overbygget er imidlertid uklart. På tomtekartet fra 1693 det er ikke beskrevet
Ulysses 4 hadde et lignende overbygg over smuget som opprinnelig delte kvartalet. En liten del av den tidligere allé ekeksisterer fortsatt i form av en trang bakgård mellom Ulysses 4 og 5. Overbygningen stammer trolig fra 1500-tallet. I et rom hvor det ble funnet et mangefarget veggmaleri som kan dateres tilbake til 1500-tallet. Motivet er roser og frukt som har mange likhetstrekk med et lignende maleri er funnet i et av tårnrommene i slottet i Åbo.
Loheska huset
Nesten hele blokken av Ulysses var på 1690-tallet eiet av brukseieren Johan Lohe. Han kom fra Tyskland, og har gjort en formue med omsetning av eiendommer, frakt-og banktjenester. Det Loheska huset opptar hele sørvestkvartalet mellom Yxsmedsgränd og Store Nygatan og Kåkbrinken. På tomtkartet fra 1693, det er avmermet som en direkte uren Mr Loos Huus. Etter Johan Lohes død i 1704 kjøpte hans hustru Anna Blome også huset i nabolaget, Tritonia, Lilla Nygatan 5, der den berømte Loheskatten ble oppdaget i 1937 av to bygningsarbeidere.
Av tomtkartet fra 1748 og plantegninger fra 1762 viser at Ulysses 1 besto av flere separate, selvstendige hus med sine egne trapper, gruppert rundt en gårdsplass som var en rest av det opprinnelige smug. Inngangen var fra Stire Nygatan gjennom en gangvei og fra Västerlånggatan av en, nå blokkert buegang. På gården var det en stall oppført i Stein, som eier er angitt, både Lohes arvinger og Johan Lohes sønn, kammerherre Conrad Lohe (1685-1763).
Husets videre skjebne
Fra 1800-tallet var det eiet av eiendomsmegler, grossist og avisutgiver, Lars Johan Hierta. Han hadde sitt forlag og engroshandel hvor han var agent for Liljeholmens stearinfabrik, R. T. Gullberg Svavelsyrafabrik og Munksjö Papirfabrikk. Blant leieboerne var den svenske dikteren Carl Jonas Love Almqvist. Leieboer fra 1839, og som ble en bidragsyter i Hiertas Aftonbladet, og deretter nesten utelukkende for å jobbe som var journalist og forfatter. Herfra rømte han fra sine bekymringer i Sverige den1. juni 1851 og reiste til USA.
Sardinmysteriet
Sardinmysteriet (originaltittel: Love Happy) var en amerikansk komedie fra 1949 og den 13. filmen og i realiteten den siste fra Brødrene Marx.
Filmen har tre av brødrene på rollelisten: Groucho Marx, Chico Marx, og Harpo Marx, pluss Raymond Burr, Eric Blore, og noe kuriøst – en forbispaserende Marilyn Monroe. Den ble regissert av David Miller og skrevet av Frank Tashlin og Mac Benoff, basert på en historie Harpo Marx.
Filmen ble produsert av en tidligere stumfilmstjerne, Mary Pickford, skjønt produksjonen løp tørr for penger midtveis, men kom opp med en unik form for produktplassering for å skaffe inntekter: en jakt oppå et hustak rundt store reklameplakater.
Harpo driver på med sine vanlige narrestreker når han stjeler en hermetikkboks med sardiner og tilfeldigvis pakker ned Romanoff-diamantene.
Filmen har musikk og sangtekster av Ann Ronnell.
Det er flere minneverdige sitater fra filmen:
Ulysses-kvartalet
Endringer
Dagens high fashion forretninger i fasaden mot Stora Nygatan 21 (Ulysses 1) med støpjernspilaster mellom butikkene ble laget i 1894, henholdsvis, 1904, og ble designet av arkitekt E. Ericksson. På samme tid ble butikkfasaden mot Västerlånggatan 32 anlagt (Ulysses 5) etter tegninger av arkitekt Dorph & Höög. Også i dette tilfellet er det brukt støpejern i fasaden, noe som var et populært innslag på slutten av 1800-tallet.
Av en total av 36 støpjersnsfasader inkludert i en piltastene lagret i Stockholms bymuseum lå 25 langs Västerlånggatan, som var inntil begynnelsen av 1900-tallet Stockholms viktigste handlegate. Den første støpjernskolonner kom i bruk i 1863 i nærheten av Cephalus-kvartalet og den siste i 1904, i nærheten av Ulysses-kvartalet.
Ulysses 1 ble modernisert i 1928 av byggmester Erik Brolin, det ble nå installert blant annet toaletter i hver leilighet. Ytterligere modernisering og sammenslåing av leiligheter fulgte i 1972, 1980 og 1984.
Ragnar Jansson
Jansson vant en olympisk sølvmedalje i seiling i OL 1952 i Helsingfors. Han var med på den finske båten «Raila» som kom på tredjeplass i 6-metersklassen bak «Llanoria» fra USA og den norske båten «Elisabeth X». Seilingene ble avviklet i perioden 20. til 23. juli. Mannskapet på «Raila» var Rolf Turkka, Paul Sjöberg, Adolf Konto, Ernst Westerlund og Ragnar Jansson.
Rolf Reed
Rolf Kåre Reed (født 19. juni 1953) er en norsk medisinprofessor.
Han ble dr.med. 1982 ved Universitetet i Bergen og så førsteamanuensis. I sin forskning har han forklart den normale regulering av væskebalansen i bindevev, og endringene ved brannskader og enkelte allergier.
Reed ble i 1991 professor ved Universitetet i Bergen og var prodekanus 1992-98 og dekan siden 1999. Ved University of British Columbia holdt han en adjunktprofessorstilling 1992-2001. For Norges forskningsråd var han områdestyrer for medisinsk og helse fra 2001.
Fra 2003 var han ekspedisjonssjef for Utdannings- og forskningsdepartementet sin forskningsavdeling, inntil han i 2005 overtok som leder ved Institutt for biomedisin ved Universitetet i Bergen.
Purple Haze
«Purple Haze» er en sang av Jimi Hendrix. Den ble spilt inn i 1967 og gitt ut som singel både i Storbritannia og USA. Den blir ofte sagt å være en av hans største sanger og den første internasjonale hit. For mange er det hans signaturverk. Den nådde nummer tre på hitlista i Storbritannia, men bare nummer 65 i USA. I mars 2005 kåret magasinet Q sangen som nummer 1 på sin liste over de 100 største gitarspor, og magasinet Rolling Stone satte sangen som nr. 17 over de 500 største sanger til alle tider.
Sangen blir hevdet å referere til Jimi Hendrix sine erfaringer med et psykedelisk middel som lignet på LSD. Men i intervjuer tok han avstand fra alle illegale rusmidler og sa at sangen var hentet fra en drøm han hadde hatt hvor han gikk under havet, omgitt av «purple haze». En annen gang sa han at han tok bildet fra romanen Night of Light av Philip José Farmer som han leste på den tiden. Hendrix hevdet at sangen var om kjærlighet og forklarte at linja «whatever it is, that girl put a spell on me» var nøkkelen til betydningen av teksten.
«Purple Haze» i andre media
På grunn av populariteten og gjenkjennelsesfaktoren har «Purple Haze» blitt sunget av en rekke andre artister, fra Ozzy Osbourne til Kronos Quartet til Quebecartisten Carole Laure. Den har også blitt brukt i mange filmer, fjernsynsprogrammer og reklamefilmer. Noen av disse er:
Volumfestivalen
Volumfestivalen var en kulturfestival i Elverum som rommet musikk, litteratur, kunst, scenekunst og film. Festivalen var en arena for både studerende, nyetablerte og profesjonelle kunstnere og kulturformidlere med tilknytning til Hedmark. Festivalen ble først arrangert i 2003 og i 2009 ble den et årlig arrangement. I 2019 ble det annonsert at festivalen ikke ville bli arrangert igjen fordi det ikke lenger var interesse for arrangementet.
Festivalen ble drevet på frivillig basis av unge folk fra rundt om i Hedmark. Volumfestivalen mottok i 2010 Elverum kommunes kulturpris.
Arrangement
Volumfestivalen ble første gang arrangert i Elvarheimsparken og rundt ti andre arenaer i Elverum sentrum i 2003. Festivalen ble startet opp i 2003, og ble arrangert annenhvert år fram til 2009, hvor det ble en årlig festival. I 2011 hadde festivalen om lag 1 600 besøkende, og i 2012 passerte besøkstallet 2 000.
Festivalen rommet også seminarer, handelsmarked og et eget segment for barn, Lavt Volum.
Volumstipendet
I samarbeid med Sparebank1 Østlandet, delte festivalen ut Volumstipendet til kulturaktører fra Hedmark som festivalen har tro på. Stipendet ble utdelt til:
Valsad
Valsad, også kjent som Bulsar er en by i distriktet Valsad i den indiske delstaten Gujarat.
Ærverdig (katolisisme)
Ærverdig, latin: menn: Venerabilis Dei servus, kvinner: Venerabilis Dei serva («Ærverdig Guds tjener») er en ærestittel som gis til avdøde personer innen Den katolske kirke, hvor en biskop tidligere har erklært vedkommende som Guds tjener og da blitt foreslått overfor Kongregasjonen for helligkåringer at det åpnes en helligkårigsprosess.
Valsad
Navnet Valsad kommer fra de Gurajatiske ordene Vad-saad som er et sammensatt ord som betyr «hemmet (saal) av Banyan trær (Vad)». Indias tidligere statsminister, Morarji Desai var fra Valsad. Det var også foreldrene til den avdøde rockeren Freddy Mercury (født Farrokh Bulsara). Forutenom dette, var også den indiske frihetsforkjemperen Bhulabhai Desai fra Valsad.
Geografi
Valsad ligger ved Indias vestkyst, om lag 10 km fra Arabiahavet. Byen ligger i snitt 13 moh.
Demografi
Ifølge den indiske folketellingen fra 2001, bor det 68 825 innbyggere i byen. Av dette utgjør 51% menn og 49% kvinner. 84% av mennene kan lese og skrive, mens 77% av kvinnene kan lese og skrive.
Ærverdig (katolisisme)
克肖者
Key lime pie
Key lime pie er en amerikansk pai som lages på keylimesaft, eggeplommer og kondensert melk i et paiskall. Den opprinnelige bahamanske versjonen består av eggehviter og har et marengslokk på oversiden. Retten er navngitt etter de små keylimefruktene som gror naturlig i hele Florida Keys. Mens deres tagger gjør dem mindre ettertraktede, og deres tynne, gule skall mer sarte, er de surere og mer aromatiske enn den vanlige persiske limen som selges andre steder.
Paien lages på kondensert melk på boks, da fersk melk ikke var vanlig i Florida Keys før moderne kjølemetoder. Keylimesaften, til forskjell fra andre limesafter, er blekgul. Fyllet i paien er gult likeså, til stor del på grunn av eggeplommene. En del kokker legger til matfargestoff for å gi paien en grønn farge, hvilket dog ikke verdsettes av de som lager tradisjonelle paier.
Christoffer Karlsen
Christoffer Karlsen (født 20. februar 1998 i Sarpsborg) er en norsk ishockeyspiller som spiller løper for Fjordligaen-klubben og moderklubben Sparta Warriors. Har også spilt for HV71.
Møbelindustri
Møbelindustri er en bransje innenfor treforedlingsindustrien, med lange håndverks- og industritradisjoner i både Norge og mange andre land. Møbelindustrien benytter råvarer av trelast til produksjon av møbler, og er en industriell, storskala utvikling av håndverket som i årtusener har vært utøvet av møbelsnekkere.
Land som tradisjonelt har en betydelig møbelindustri har oftest nyttet lokale råvarer – det er bare i etterkrigstiden at produksjon med langveis importerte råvarer, derunder tropisk tømmer, har vært vanlig. Bruk av tropiske treslag som mahogni i møbler har vakt protester av hensyn til utarmingen av de tropiske regnskogenes artsmangfold.
I Norge er møbelindustrien konsentrert til Møre og Romsdal, spesielt fjordene i Sunnmøre, med Ekornes, Hjellegjerde, Brunstad, Formfin, Slettvoll m.fl. Industrien på Østlandet omfatter Norema og Sigdal kjøkken.
Playmate
Playmate er en kvinnelig fotomodell avbildet i magasinet Playboy som «Playmate of the month». Reportasjen med månedens playmate omfatter flere mindre bilder med og uten klær og et stort, utbrettbart midtsidebilde. På baksiden av midtsidebildet er et skjema (Playmate Data sheet) med opplysninger om modellens fødselsdato, fødselssted, strategiske mål etc.
Navnet Playmate ble første gang brukt om Margie Harrison i Playboys andre nummer januar 1954. Marilyn Monroe var midsidepike i det første Playboy-bladet i desember 1953, men nakenbildet av henne ble tatt i 1949. Hun hadde da tittelen «Sweetheart of the Month», men regnes av Playboy som fullverdig playmate.
Playmate-statistikker
Det betyr at det fra desember 1953 til og med april 2006 har vært 629 playmate-reportasjer med centerfolds, og 629 kvinner har vært playmates.
Nedenfor vises noen gjennomsnittsverdier fra data-skjemaene:
Alder: 22 år 5 måneder
Höyde: 1,68 m
Vekt : 52,4 kg
Strategiske mål: 90 – 59 – 88
Playmate of the year
Siden 1960 har Playboy hvert år, som regel i juni-nummeret, kåret en av forrige års 12 playmetes til årets playmate (Playmate Of The Year – PMOY). Nedenfor følger listen over PMOY fra 1960 til 2005:
Kjente Playmates
Kjente navn som har figurert som playmates:
Utenlandske Playmates med norske aner
'''Se forøvrig engelsk versjon av Wikipedia for mer informasjon ang. disse Playmatene og andre.'''
Jane C. Loudon
Jane C. Webb Loudon (født 19. august 1807 i Edgbaston ved Birmingham i England, død 13. juli 1858 i London) var en engelsk forfatter og tidlig pioner i sjangeren science-fiction, framtidsrettet skjønnlitteratur.
Lenge før betegnelsene kom i bruk skrev hun fantastisk litteratur («fantasy») og skrekklitteratur. Sistnevnte var derimot en del av romantikkens dragning til mystikk og middelalder i hva som kalles for gotisk roman. Hennes kvantitative forfatterskap var derimot dominert av botanikk og hagearbeid og hun skrev de første brukerbøker eller manualer for hagearbeid og bidro til arbeidet til sin ektemann John Claudius Loudon, en skotsk botaniker, hagedesigner, og redaktør av et magasin om hager og hageanlegg.
I 1843 døde ektemannen av lungekreft og etterlot sin hustru med eneansvaret for den ti år gammel datteren Agnes. I tillegg å understøtte seg selv med sin skriving, mottok hun en pensjon på hundre pund hver høst. I 1848 var datteren blitt 16 år og kostnadene økte, og i to år arbeidet Jane Webb Loudon som redaktør av et kvinnemagasin, The Ladies Companion at Home and Abroad. Deretter sluttet hun å skrive.
Robert Krawczyk
Robert Krawczyk (født 26. mars 1978) er en polsk judoka.
Han representerte Polen under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 4.
Rita Skjærvik
Rita Skjærvik (født 13. mars 1974) er en norsk Arbeiderparti-politiker fra Stadsbygd i Indre Fosen kommune som var statssekretær for Jens Stoltenberg. Skjærvik var visestabssjef ved statsministerens kontor. Hun har tidligere vært politisk sekretær i Arbeidernes ungdomsfylking, politisk rådgiver for Arbeiderpartiets stortingsgruppe, og personlig rådgiver for Jens Stoltenberg.
Skjærvik representerte Arbeiderpartiet i kommunestyret i Rissa kommune. Hun er gift og har tre barn. Rita Skjærvik er datter av tidligere ordfører i Rissa kommune Per Skjærvik.
Brevechelidonium
Brevechelidonium er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, slanke, grønnlig metallisk fargede trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen, litt fortykkede mot spissen. Hodet er noe snuteformet forlenget. Pronotum er avrundet sekskantet. Dekkvingene er nokså jevnbrede. Beina er lange og tynne, mørkt fargede.
Levevis
Larvene utvikler seg i ved av løvtrær.
Utbredelse
Artene er kjent fra Thailand, Borneo og Vest-Malaysia.
Mustadtomta
Mustadtomta tilhørte den avdelingen av Mustads Fabrikker som lå på Kjelsås. De gamle fabrikkbygningene ned mot Akerselva huser nå Frysja Kunstnersenter, som har tatt i bruk det gamle navnet på Akerselva – Frysja.
Stefan Grossman
Liv og virke
Under innflytelse av musikken til Big Bill Broonzy bestemte Grossman seg for å lære gitarspill da han var rundt fjorten år. Reverend Gary Davis var læremester.
Grossman tok opp de gamle blues-mestrene på lydbånd og transkriberte stykkene til tabulatur, og utviklet deretter en undervisningsmetode som han brukte til å publiserte lærebøker og -innspillinger.
Som attenåring grunnla Grossman Even Dozen Jug Band, han var et kortvarig medlem av The Fugs og spilte inn albumet How to Play Blues Guitar sammen med Rory Block. Fra 1967 opptrådte han stadig mer, reiste gjennom Europa, bodde i Italia, deretter i England og tilslutt i Italia igjen.
I 1973 grunnla Stefan Grossman plateselskapet Kicking Mule Records, som han ledet fram til 1980, da han solgte seg ut. Fra 1976 gav han ut en rekke plater og holdt en mengde konserter sammen med John Renbourn.
Grossman vendte tilbake til USA i 1987. Han publiserte nye album på Shanachie Records og grunnla et nytt firma som gir ut undervisningsmateriale på kassetter, videoer og CD-er, Stefan Grossman’s Guitar Workshop.
Sigurd Haraldsson Rise
Sigurd Haraldsson Rise (død ca. 950) var sønn av Harald Hårfagre og Snøfrid Svåsedotter.
Snøfrid var, ifølge sagaen, datter av samen Svåse i Dovrefjellområdet. Hun er sannsynligvis en oppdiktet eventyrperson som skal ha forhekset Harald Hårfagre til å forelske seg i henne. De hadde følgende fire barn:
Ifølge Snorre skal Torleiv Spake ha bragt Harald Hårfagre ut av forhekselsen etter Snøfrids død. De fire sønnene ble sendt på oppfostring, Gudrød til Tjodolv den kvinværske i Agder, Sigurd og Halvdan til Ringerike, og Ragnvald til Hadeland.
Halvdan Sigurdsson var sønn av Sigurd Haraldsson Rise. Han regjerte som konge over Hadafylke omkring år 900. Ifølge sagalitteraturen var Halvdan Sigurdsson far til Sigurd Syr, konge på Ringerike, som ble gift med Åsta Gudbrandsdatter og dermed farfar til kong Harald Hardråde. Åsta Gudbrandsdatter hadde sønnen Olav, den senere kong Olav den hellige fra sitt første ekteskap med Harald Grenske.
J.J. Voskuil
Johannes Jacobus (Han) Voskuil (født 1. juli 1926 i Haag, død 1. mai 2008 i Amsterdam) var en nederlandsk etnolog og forfatter. Hans mest kjente verk Het Bureau, regnes som den tykkeste nederlandske romanen noensinne.
Biografi
Voskuil var den eldste sønnen til Klaas Voskuil (1895–1975), som jobbet som redaktør for Het Vrije Volk og var best kjent for sin radiorubrikk Socialistich Commentaar. J.J. Voskuil var oppkalt etter sin bestefar Johannes Jacobus Voskuil, som var baker i Zwolle.
Voskuil var gift med Lousje Haspers. Begge var dyrebeskyttere. I 1997 stiftet Voskuil dyrevernsorganisasjonen Stichting Varkens in Nood (Stiftelsen svin i nød), støttet av blant andre forfatteren Koos van Zomeren. Mange elementer fra ekteparets privatliv, som deres ønske om ikke å eie en bil, det at de hadde kater, at de bodde i Lijnbaansgracht nr. 84-hs (1956–1969) og Herengracht nr. 60 (1969–2008) i Amsterdam, deres vandrerferier i Auvergne, er beskrevet i bøkene hans.
Etter en langvarig sykdomsperiode bestemte Voskuil seg for å benytte seg av eutanasi (assistert selvmord). Han døde hjemme den 1. mai 2008 og ble begravd på Oud Eik en Duinen i Haag.
Bibliografi
En veldig utførlig bibliogrfi, med spredte vitenskapelige og litterære publikasjoner, er å finne i Lam naast leeuw av J. Heymans.
Mehman Azizov
Mehman Azizov (født 1. januar 1976) er en aserbajdsjansk judoka.
Han representerte Aserbajdsjan under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 4.
Jan Wendelborg
Jan Wendelborg (født 26. januar 1967) er en tidligere norsk fotballspiller. Han spilte for klubbene DBK, Strømsgodset og Åssiden. Jan ble norgesmester med Strømsgodset i 1991, og spilte totalt 126 kamper fra 1985 til 1993. I dag er Jan en del av trenerapparatet i utviklingsavdelingen - en rolle han har hatt i flere år.
Wendelborg jobber som lærer på Rødskog skole i Drammen.
Karriere som spiller * (Kun seriekamper)
Ingri Lidén Lande
Ingri Lidén Lande (født 25. oktober 1918 i Sarpsborg, død 31. mars 2018 på Nøtterøy) var en norsk politiker. For sine mange frivillige aktiviteter og engasjement i politikk, kristelig arbeid og skoleverket, ble hun tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv 10. oktober 2000.
Cypariini
Cypariini er en liten gruppe av biller som lever av og på sopp.
Damian de Veuster
Liv og virke
Han kom fra en stor familie, med en far som var landbruker og kjøpmann. Det var meningen at han skulle ta over familiens gård og forretning, da den eldste broren trådte inn Picpuskongregasjonen, men i 1859 fulgte han i brorens fotspor, og trådte inn i kongregasjonens novisiat i Leuven. Han tok da ordensnavnet Damian.
Cypariini
Levevis
Dråpebillene lever i og på sopp av ulike slag, både hattsopp, poresopp og slimsopp. Noen arter finner man gjerne mellom løvstrø der de spiser sopphyfer.
Utbredelse
Gruppen har flest arter i Asia og Amerika, men er også kjent fra Afrika og New Zealand.
Ingri Lidén Lande
Politisk arbeid
1. mars 2003 ble Ingri Lande utnevnt til æresmedlem i Vestfold KrF, for sitt engasjement på lokal-, fylkes- og riksplan i KrF.
Hun har hatt følgende verv i KrF:
Y’s Men
Y's Men i Norge består av 1.696 medlemmer (i 2010) organisert i 68 klubber. Medlemmer er voksne kvinner og menn som ønsker å gjøre en aktiv innsats for det lokale barne- og ungdomsarbeidet tilknyttet Norges KFUK-KFUM eller den lokale menighet (Den norske kirke).
Ingri Lidèn Lande har hatt mange verv i Y's Men International og Region Norge, og hun ble tildelt Y's Men's bevegelsens hedersmerke "Badge og Honour" 24. mai 2006, i takknemlighet for stor innsats i Y's-men lokalt, i distrikt og i region – og ble utnevnt til æresmedlem i Y’s Men.
Menighetsarbeid
Innenfor menighetsarbeidet på Nøtterøy var Ingri Lande en aktiv deltaker, bl.a som medlem i diakoniutvalget, medlem i byggekomité og inventarkomité for Nøtterøy menighetssenter.
Damian de Veuster
Liv og virke
Da broren i 1863 skulle reise til Hawaii, ble han brått syk. Damian ba om å få reise i hans sted, og fikk lov til dette av ordensgeneralen. Han kom til Hawaii 19. mars 1864, og ble presteviet der 21. mai samme år. Han ble så med en gang sendt til øya Oahu for å virke som prest for flere menigheter der.
På Hawaii, da kalt Sandwichøyene, slet man på den tiden med spredning av lepra, en sykdom som det enda ikke fantes noen kur mot. Myndighetene bestemte seg for å løse problemet ved å isolere de smittede, og deporterte dem til Molokai, hvor de ble plassert på Kalaupapa-halvøya. Den katolske misjonen var bekymret for dem, og biskop Louis Maigret, som også var fra picpusenes kongregasjon, tok det opp med prestene. I henhold til ordensprestenes lydighetsløfte kunne han beordre noen til å reise dit, men ettersom han anså det for å innebære den sikre død ba han om frivillige. Pater Damian meldte seg, og dro 10. mai 1873, tilfeldigvis samme år som Gerhard Armauer Hansen oppdaget Mycobacterium leprae, bakterien som forårsaker lepra, en oppdagelse som etterhvert skulle lede til en kur mot sykdommen og til en drastisk reduksjon av smitten.
Pater Damian valgte å bli på øya, og arbeidet blant de spedalske i 16 år. Han virket ikke bare som prest, men også som lege, selv om han ikke var utdannet til dette. Mye av det arbeidet besto i stell av de mange sår spedalske får, noe som økte faren for å bli smittet. Han merket i 1884 at han var smittet, da han skulle bade føttene og merket av han ikke hadde følelse i dem. Han klarte allikevel å arbeide i fem år til før han døde av sykdommen den 15. april 1889, 49 år gammel.
I 1936 ble hans legeme overført fra Hawaii til Leuven, og lagt i krypten under picpuspatrenes kirke. Han ble saligkåret av pave Johannes Paul II den 4. juni 1995, og kulten er blant annet godkjent i USA. Han regnes av mange som vernehelgen for spedalske, hiv/aids-smittede og delstaten Hawaii. Hans minnedag var tidligere dødsdagen, 15. april, men ble etter saligkåringen flyttet til 10. mai.
Den 11. oktober 2009 ble pater Damian helligkåret av pave Benedikt XVI. Utenom Marianne Cope er han den eneste saligkårede med tilknytning til Hawaii.
New York Jets i NFL-sesongen 2023
New York Jets spiller i lagets 54. sesong i National Football League, 64. samlet, femte under general manager Joe Douglas og tredje under hovedtrener Robert Saleh. Jets forsøker å ende den lengste aktive sluttspilltørken i de fire store amerikanske idrettene, med siste sluttspillkamp i 2010.
Draft
Noter
Sesongoppkjøring
Jets’ motstandere og terminliste for sesongoppkjøringen blir annonsert i løpet av våren 2023.
Terminliste
Noter <!--
Conference
-->
Fashoda-konflikten
Bakgrunnen
Imperialismen var på sitt høydepunkt fra 1870 til 1914 (kalles også for den nye imperialismen). Ordet betyr at en stat prøver å skaffe seg politiske, økonomiske og militære herredømmer utover sine egne grenser. Maktkamp mellom stormaktene handlet om å skaffe seg råvarer og arbeidskrefter. Tyskland, Storbritannia og Frankrike var noen av landene som deltok i kampen om territorier. Imperialismen gikk verst utover de dårlig utviklede landene i Afrika, Asia, Australia og Latin-Amerika. I 1885 møttes de Europeiske stormaktene på Berlinkonferansen for å bestemme hvordan deling av Afrika skal foregå. Perioden fra 1870 til 1914 i afrikansk historie kalles ofte for Kappløpet om Afrika. Omkring år 1900 hadde de europeiske maktene lagt under seg 90 prosent av det afrikanske kontinentet. De to stormaktene som var mest involvert i denne kampen var Storbritannia og Frankrike.
Frankrikes mål var et koloniområde i Nord-Afrika fra Atlanterhavet østover gjennom den sørlige delen av Sahara, dagens Senegal, Mali, Niger og Tsjad. Frankrike ville ha en sammenhengende kolonibelte mellom elvene Niger og Nilen og dermed kontrollere handelen fra og til Sahel region. Frankrike hadde allerede kontrollen over karavane-rutene gjennom Sahara.
Samtidig ville Storbritannia binde sammen sine kolonier i den sørlige delen av Afrika (dagens Sør-Afrika, Botswana, Zimbabwe, Zambia) med kolonier i Nord-Afrika (dagens Kenya). Storbritannia ville også binde disse to områdene sammen med Nilens basseng. Siden Storbritannia hadde allerede kontroll over Egypt, var det bare Sudan som manglet.
Når den ene staten trekker ei linje fra Cape Town til Kairo, og den andre fra Dakar til Horn, linjene må krysses i den østlige delen av Sudan.
Konflikten
Frankrikes ønske om et kolonibelte fra øst til vest og Storbritannias ønske om et nord-sør-gående belte toppet seg i 1898 da franske og britiske tropper møttes ved Fashoda (dagens Kodok) i Øst-Sudan. Frankrike måtte trekke styrkene tilbake for å unngå krig med Storbritannia, og måtte oppgi sine krav i Sudan og Egypt.
Resultatet
Til tross for interessemotsetningene fikk Storbritannia og Frankrike til en avtale i 1904, kjent som Entente Cordiale. Britene gav visse fordeler til franskmennene i Nordvest- og Vest-Afrika. Frankrike fikk frie hender i Marokko og Storbritannia i Egypt. Tyskland prøvde å spolere dette ved å la en tysk flåte gå inn i Marokko. Men, i stedet for å så splid mellom de to landene, ble tyskerne tvunget til retrett. Det brakte Storbritannia og Frankrike nærmere hverandre.
Det var de felles interessene i Afrika (som tidligere hadde gjort England og Frankrike til fiender) som til slutt var med på å skape en allianse mellom dem. Da den første verdens krigen kom i 1914, var det følgene fra kappløpet i Afrika som var med på å bestemme de to maktene; Sentralmaktene og Vestmaktene.
Høyerestående fluer
De høyerestående fluene (Cyclorrhapha), er en delgruppe av fluene. Den andre delgruppen er de laverestående fluer.
Felles for alle de høyerestående fluer, er at de har en opp-nede, U-formet, spalteåpning i ansiktet, kalt Frontalsuturen. Bak denne spalteåpningen finnes en «pose» eller «ballong» som fluene blåser opp og bruker når de skal ut av puppehylsteret. Mange arter har puppestadiet sitt like under jordoverflaten, og denne «ballongen» er derfor også nyttig for å frigjøre en vei helt fra jorden.
De er små til middels store fluer, med kroppslengde fra 2 mm til ca. 40 mm. Larvene mangler hodekapsel og har høyst ulike levevis, fra planteetere og vedborere til parasitter, rovdyr, blodsugere og gjødseletere.
Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen. Puppens hud er hudskjelettet fra siste larvestadie. Den revner med et O-formet snitt foran, omtrent som et lokk. Litt enkelt forklart skjer dette ved at den blåser opp en «ballong» eller «pose», foran på hodet. Puppeskallet revner og den unge nyklekte fluen kommer krypende ut. Posen faller tilbake etterpå.
Systematisk inndeling
Slektskapsforholdene mellom tovingenes delgrupper er avklart i ulik grad.
De dødes båt
De dødes båt er en roman av Knut Nærum og er en oppfølger til Døde menn går på ski fra 2002. Begge disse romanene regnes som en hyllest til André Bjerke.
Tolkning
De dødes båt blir tolket som en hyllest til Bernhard Borge/André Bjerke der forfatteren kopierer sitt forbildes fortellerstil, spenningskurve og elementer fra hans to mest kjente romaner, De dødes tjern og Døde menn går i land.
The Woman in Black
The Woman in Black er en britisk skrekkfilm fra 2012. Filmen er regissert av James Watkins, og har Daniel Radcliffe, Ciarán Hinds og Janet McTeer i hovedrollene.
Filmen er basert på boken med samme navn av Susan Hill, og en versjon av fjernsynsfilmen med samme navn fra 1989. En oppfølger kalt The Woman in Black: Angels of Death, kom i 2015.
Handling
Den unge advokaten Arthur Kipps (Daniel Radcliffe) sørger fortsatt over kona Stellas bortgang mens hun fødte deres sønn Joseph fire år tidligere. Arbeidsgiveren hans gir ham én siste sjanse til å vise at han fremdeles duger til å gjøre jobben, så han blir sendt til landsbyen Eel Marsh House for å avgjøre verdien på en villa som tilhørte Mrs. Drablow, som nylig døde av sykdom. Imidlertid vil folk bosatt i landsbyen at Arthur skal la dem være i fred for å holde på en dødelig hemmelighet. Da Arthur nekter å forlate landsbyen blir han hjemsøkt av et spøkelse, en hevnlysten kvinne kledd i svart.
Yangjiang kjernekraftverk
Yangjiang kjernekraftverk (阳江核电站) er et kjernekraftverk i Dongping i fylket Yangdong, byprefekturet Yangjiang, vest i provinsen Guangdong i Kina. Installert effekt er på 6 000 MW fordelt på seks reaktorer.
Da byggingen startet i desember 2008 var dette det så langt største kjernekraftverkprosjektet i Folkerepublikken Kinas historie. Det begynte å produsere elektrisitet i mars 2014 og er per 2019 det største kjernekraftverket i Kina.
Óscar Peñas
Óscar Peñas (født 17. november 1974) er en spansk judoka.
Han representerte Spania under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble nummer 4.
Nord-Korea under Vinter-OL 1988
Nord-Korea under Vinter-OL 1988. Seks sportsutøvere, fire menn og to kvinner fra Nord-Korea deltok i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1988 i Calgary i Canada. Nord-Korea, som deltok for fjerde gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var to niendeplasser, på damenes 1 500 meter skøyter og 5 000 meter skøyter for menn.
Nominasjoner til Nordisk råds litteraturpris fra Island
Nominasjoner til Nordisk råds litteraturpris fra Island gjøres av en jury bestående av tre personer.
Sidan 1962 har Nordisk råd årlig delt ut Nordisk råds litteraturpris til et litterært verk skrevet på et av de nordiske språkene. Fra starten i 1962 har det årlig blitt nominert to bøker fra hver av landene Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige.
Den nominerende juryen på tre personer består av Islands to jurymedlemmer, og varamedlem til juryen.
Nominasjonene fra Island
Vinnere er uthevet med fet skrift.
Koekelbergbasilikaen
Historie
Basilikaen ble bygd for å feire Belgias 75-årsjubileum som selvstendig stat. Kong Leopold II la ned den første grunnsteinen i 1905 og i 1971 stod byggverket ferdig.
Symbol
thumb|Religiøse symboler i form av [[grafiske tegn:
Øverste linje (fra venstre): Kristendom (gresk kors), jødedom (Davidstjerne), hinduisme (om), Bahai
Nest øverste linje:Islam, hedenske religioner (solkors), kinesiske religioner, særlig taoisme (yin og yang), shinto (torii)
Nest nederste linje:Buddhisme, sikhisme, jainisme (både svastika og ahimsa-symbolet)
Nederste linje:Ayyavazhi, wicca (Diane de Poitiers' emblem), kristendommen (mantuansk kors), polsk naturreligion (Ręce Boga)]]
thumb|Vanlige [[grafiske symboler for nynazismen (i tillegg til hakekorset som er forbudt i flere europeiske land):
Et symbol er et tegn, en gjenstand, eller en handling som har en dypere mening, det vil si noe som henviser til eller representerer noe annet enn seg selv, og som dette på en konkret måte. Et symbol kan være å nevne en gjenstand som assosieres med en aktivitet, for eksempel en kniv eller en pistol kan bety krig eller vold. I stedet for å nevne selve aktiviteten kan ofte symboler brukes synonymt med sinnbilder som egentlig betyr et bilde som kan oppfattes med sansene.
Etymologi
Ordet symbol på norsk stammer fra det latinske symbolum, som betyr «symbol» eller «trosbekjennelse», et ord som kommer fra det greske symbolon, det vil si kjennetegn. Symbolon er igjen dannet av de greske ordene syn, altså «sammen», og ballein, «å kaste». Opprinnelig betegnet symbolon et kontrollmerke eller gjenkjenningstegn som var laget ved at et stykke tre eller bein ble brukket i to deler for å danne et par som kunne passe sammen ved kontroll.
Betydning
I den kristne tradisjon finnes utstrakt bruk av symboler. På fremstillinger av helgener finner man ofte avbildet torturinstrumenter som ble nyttet ved vedkommendes martyrdød, for eksempel den hellige Laurentius' rist, eller en gjenstand som har spilt en viss rolle i hans liv, som apostelen Peters nøkkel. På samme måte brukes beinrangel og ljå som symboler på døden og lammet som et symbol på Kristus og den uskyldig lidende. De eldste kristne, som var omgitt av fiender, nyttet i utstrakt grad symboler: den gode hyrde og Orfevs var bilder på Kristus, lammet og senere også korset på hans offerdød, mens palmen symboliserte martyrdøden og seieren over fristelsen til å avsverge kristendommen under forfølgelsene.