cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barndomshjemmet
Den norske versjonen er innspilt på platen Frem fra Glemselen kap. 5 med Helge Borglund, og på Frem fra Glemselen kap.20 med Anne Nørdsti. Sissel Kyrkjebø sang Barndomshjemmet i TV-programmet Husker du? på NRK i 1984, og sangen er også å finne på hennes cd De beste, 1986–2006 fra 2006.
David Crane (produsent)
David Crane (født i Philadelphia) er en amerikansk manusforfatter og produsent. Han er mest kjent som skaperen av TV-serien Venner for livet sammen med Marta Kauffman. Han er også skaper av TV-serien Episodes. Den hadde premiere på amerikansk TV i 2011, og Matt LeBlanc, som spilte Joey i Venner for Livet, har en stor rolle i denne også.
Bonus
Bonus refererer vanligvis til en ekstra utbetaling av overskudd for eksempel til arbeidstakere, aksjeeiere eller forsikringstakere. . I arbeidsliv er bonus tillegg i lønn som ofte ikke er knyttet til bestemte arbeidsoppgaver, og der utbetalingene kommer ujevnt med hensyn til perioden de er opptjent i eller gjelder for. I kjøretøy- og bilforsikring kan bonus bety premiering for skadefri kjøring.
I kortspill er bonus ekstrapoeng for vunnet spill.
Ifølge Statistisk sentralbyrås definisjon omfatter bonus provisjon, overskuddsdeling, produksjonstillegg, gratialer og tantieme, og gis som et beregnet gjennomsnitt per måned for perioden fra og med 4. kvartal året før til tellingstidspunktet.
Matti Mäki
Matti Mäki (født 17. mars 1982) er en finsk svømmer.
Han representerte Finland under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter rygg.
Skala-uavhengig piksel
Skala-uavhengig piksel (engelsk scale-independent pixel) er en pikselvariant brukt i tekststørrelse i Android-utvikling. Den ligner på density-independent pixel, men den er også skalert etter brukerens fontstørrelseinnstilling. Det er anbefalt av Android-utviklernes retningslinjer at skala-uavhengig piksel brukes i stedet for piksler i tekststørrelse slik at tekststørrelsen blir stilt etter skjermtettheten og brukerens tekststørrelsepreferanse.
Bjørn Lind
Bjørn Lind er navnet til flere personer:
Liste over kulturminner i Bindal
Liste over kulturminner i Bindal er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Bindal. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
SimCity 2000
SimCity 2000 er en bybyggesimulator fra 1993. Som oppfølger til SimCity (1989) er spillet det andre i SimCity-serien.
Som i sin forgjenger går spillet ut på å bygge din egen by. Jo mer du bygger og legger til i byen din, jo mer er den verdt. Nye bygninger er skole, bibliotek, museum, sykehus, fengsel, marine. Spilleren kan i tillegg bygge motorvei, bilvei, busslommer, fjell, foss, vann, jernbane, t-bane, båthavne og flyplasser. Totalt er det ni varianter av ulike kraftverk; kull- olje-, naturgass-, kjernefysisk, vindmøller, vannkraft (som du kan plassere ved foss), solpanel og satellittmikrobølgeanlegg. De fleste kraftverk har en begrenset levetid og må gjennoppbygges periodisk. Spilleren kan bygge veier til andre nære byer for å få økt populasjon.
Norgesmesterskapet i boksing 2001
Norgesmesterskapet i boksing 2001 ble arrangert 3.–4. februar i Tønsberg (kvinner) og 30. mars–1.april i Gran/Raufoss (menn).
Kongepokalen ble vunnet av Kay Tverberg. Forbundspokalen ble vunnet av Robert Paulsbyen. Beste klubb ble Sentrum Bokseklubb.
Marta Kauffman
Marta Kauffman (født 21. september 1956) er en amerikansk TV-produsent, mest kjent for å ha skapt TV-serien Venner for livet sammen med David Crane.
Den grønne lunden
Teksten
småfugler kvitrede og blomster duftede, det var så herlig en sommerkveld. med øyne brune med lokker sorte, med røde kinner, ja hun var skjønn. og tilgi meg om jeg deg spørger om du vil følge meg i skogen grønn. og nå jeg venter han min hjertens kjære at han skal være hos meg i kveld. et skudd fra skogen og den skjønne terne hun segnet død ved min side om. og døden fant han i den samme stunden i den grønne lunden hos sin hjertens kjær. men vokt da deg du min lille venn at du ikke gir samme ja igjen.
Opplysningskontoret for egg og kjøtt
Opplysningskontoret for egg og kjøtt, forkortet OEK, er et norsk markedsføringsorgan som driver produsentfinansiert informasjons- og reklamevirksomhet for produkter av egg, kylling, kalkun, storfe, svin, lam og rein. OEK fungerer også som et verktøy i markedsreguleringen av norske landbruksprodukter ved å skape balanse mellom tilbud og etterspørsel av bøndenes råvarer. Det vil si at OEK markedsfører de råvarene som til en hver tid bøndene leverer overskudd på.
Bakgrunn
Driften finansieres av en omsetningsavgift som bøndene blir trukket i oppgjøret hver gang de leverer slakt eller egg. Denne avgiften er hjemlet i Lov til å fremja umsetnaden av jordbruksvaror av 1936 og Forskrift om innkreving av omsetningsavgift og overproduksjonsavgift fra 1996. Det er Omsetningsrådet som administrerer og fordeler midler til blant annet informasjons- og reklamevirksomheten på vegne av bøndene. Landbruksdirektoratet er sekretariat for rådet. Opplysningskontoret for kjøtt og egg får mest av de opplysningskontorene som får midler av Omsetningsfondet. Det er i tråd med matvareproduksjonen i Norge. Helsedirektoratet ønsker at midlene skal avspeile de offentlige kostholdsanbefalingene. Det vil si at fordelingen endres i favør av frukt og grønt.
Organisering
Opplysningskontoret er organisatorisk en enhet i Nortura. Matprat er Opplysningskontoret for egg og kjøtt's navn i kommunikasjon mot forbruker. Nettstedet Matprat.no er opplysningskontorets kommunikasjonsplattform.
Dag Henning Reksnes er direktør for enheten.
Det har vært en utbredt oppfatning at OEK er en statlig organisasjon. Dette kan skyldes navnet «Opplysningskontoret», finansieringsformen, som går gjennom det offentlig oppnevnte Omsetningsrådet og at markedsføringen er uavhengig av merkevarer.
Historie
Opplysningskontoret for egg og kjøtt (OEK) ble resultatet da Opplysningskontoret for kjøtt (OFK) og Opplysningskontoret for egg og hvitt kjøtt (OEH) ble slått sammen til ett kontor fra og med 1. januar 2010. Etter at markedsregulatorene Gilde Norsk Kjøtt BA (kjøtt) og Prior Norge BA (fjørfe) i 2006 fusjonerte til selskapet Nortura BA fikk dette rollen som markedsregulator både for kjøtt og eggsektoren. De to opplysningskontorene, som virkemidler i markedsreguleringen, lå følgelig begge under Nortura i perioden 2006-2009. Opplysningskontoret for kjøtt ble etablert i 1973, da det ble utskilt fra Landbrukets sentralforbund.
Johannes Falkenberg
Johannes Falkenberg (født 1. april 1911, død 3. juni 2004 i Oslo) var en norsk etnograf (sosialantropolog). Han var det meste av sitt liv knyttet til Universitetets Etnografiske Museum, hvor han fra 1953 var førstekonservator.
Falkenberg studerte ved Universitetet i Oslo og tok hovedfag i «geografi med etnografi» under professor Ole Solberg ved Etnografisk Museum. På oppdrag for Solberg reiste Falkenberg i 1938 til indre Laksefjord og foretok undersøkelser av samiske bosetninger, noe som resulterte i publikasjonen Bosetningen ved indre Laksefjord i Finnmark (1941). Han gjorde deretter i flere år feltarbeid blant sørsamene i Rørosdistriktet.
Som reserveoffiser kom Falkenberg i krigsfangenskap i Tyskland, noe som via en medfange fra den australske «outback» resulterte i en fascinasjon av urbefolkningen, og Falkenberg bestemte seg for at han ville gjøre forskning blant Australias innfødte. Ved hjemkomsten i 1945 ble han konservator ved Etnografisk Museum, og skrev boka Et steinalderfolk i vår tid (1948). Falkenberg valgte så murinbata-folket i Port Keats i Nord-Australia for sitt feltarbeid i 1950. Denne resulterte i hans doktoravhandling fra 1962, Kin and Totem. For dette arbeidet ble han i 1975 innvalgt som medlem av Det norske Videnskaps-Akademi.
Kort før pensjonsalderen ble Johs Falkenberg 1978 kalt til stillingen som bestyrer av den samiske avdelingen ved Norsk Folkemuseum. Han tok her opp sitt sørsamiske feltmateriale fra 1940-årene og skrev flere artikler bygd på dette materialet.
Johs Falkenberg testamenterte sin etterlatte formue til et fond til støtte for etnografiske feltstudier over masternivå.
Tidsskrift
Tidsskrift eller fagblad er en type periodikum, det vil si en publikasjon som kommer ut med regelmessige mellomrom. Begrepet dekker flere ulike typer publikasjoner.
Vitenskapelig tidsskrift
Et vitenskapelig tidsskrift omtales ofte bare som et tidsskrift, men i noen sammenhenger vil man føye til vitenskapelig eller akademisk for å understreke forskjellen fra andre typer periodika som også omtales som tidsskrifter.
Tidsskrift
Uttrykket tidsskrift brukes alene om en type periodikum som gjerne holder et visst intellektuelt nivå eller har en intellektuell ambisjon, uten å være et akademisk tidsskrift. Eksempler på denne type tidsskrifter er Samtiden og Prosa. Slike tidsskrifter har gjerne en bredere leserkrets enn et akademisk tidsskrift. Artiklene er adskillig kortere, beregnet på et allment publikum og oppfyller ikke vitenskapelige krav. Tidsskriftene har gjerne en mer leservennlig innpakning enn vitenskapelige tidsskrifter.
Fagblad eller magasin
Formatet er mindre enn tabloid som er vanlig for avis, mens kvaliteten på papiret ofte er bedre. Noen fagblad trykker alle sider i farger. Fagblad utgis av forlag, bedrifter eller organisasjoner. Fagblader ses noen ganger omtalt som tidsskrifter, men denne betegnelsen er strengt tatt ikke korrekt.
Overgangen til publikasjoner som minner mer om reklame (f.eks. NæringsEiendom) kan være flytende; en del slike publikasjoner består for en stor del av reklame, med enkelte intervjuer, kortere nyhetssaker eller featureartikler.
Historie
Det første norske tidsskriftet antas å være Aggerhusiske Acter i 1644 (et slags utenrikspolitisk skrift), etterfulgt av Ridende Mercurius i 1721, som ble forbudt etter kort tid fordi det var et rent ettertrykk av det danske Extraordinaire Relationer. Først med Ugentlige Afhandlinger i 1760 og Trondhiemske Samlinger 1761 startet utviklingen av en ubrutt tidsskrifttradisjon i Norge. I femtiårsperioden 1820-70 kom det om lag femti nye tidsskrifter i Norge, mens det i femtiårsperioden 1870-1920 dukket opp om lag fem hundre. I 1870 fantes det 87 norske tidsskrifter. I 1880 ble det utgitt 152, og tallet var steget til 314 i 1900.
Tidsskriftene var å regne som en medierevolusjon i samtiden. De minnet mye om det vi i dag kaller ukeblader, og kunne etableres uten spesiell tillatelse fra kongen, slik man måtte ha for å starte aviser. I prinsippet kunne hvem som helst få sine meninger på trykk, og akademisk utdannelse var ikke lenger et kriterium. Tidsskriftene ble derfor møtt med mye kritikk fra eliten og de etablerte forfatterne. I komedien Den politiske kannestøper gjør Ludvig Holberg narr av vanlige folk som diskuterer politikk.
I dag
Det finnes et stort antall tidsskrifter i Norge. Nasjonalbibliotekets database over norske aviser og tidsskrifter på internett inneholder over 2 700 titler, hvorav et par hundre er aviser.
Qeqertarsuaq
Qeqertarsuaq er navnet på flere øyer og byer på Grønland:
Lowiaceae
Lowiaceae er en plantefamilie i ordenen Zingiberales. Den omfatter 10-15 arter i bare én planteslekt – Orchidantha  – som vokser naturlig fra Kina via Filippinene og Sørøst-Asia til Borneo.
Lefda
Lefda er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Levevis
Disse små billene er tett knyttet til termitter.
Sung Min
Sung Min (født 15. oktober 1982) er en sørkoreansk svømmer.
Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter rygg.
Guðbjörg Jóna Bjarnadóttir
Guðbjörg Jóna Bjarnadóttir (født 24. desember 2001) er en islandsk friidrettsutøver som konkurrerer for Íþróttafélag Reykjavíkur (IR). Hun konkurrerer hovedsakelig i sprintløp, og vant 100 meter under U18-EM i friidrett 2018, og fikk sølv på 200 meter under Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett 2018. Hun ble islandsk mester på 200 meter i 2017 og 2018.
Før 2015
Bjarnadóttir har mange nasjonale seire i aldersbestemte klasser. Hun vant 60 meter og 800 meter i 11-årsklassen i 2012, og hun vant 60 meter og lengdehopp i 12-årsklassen i 2013. I 2014 vant hun 100 meter og 800 meter i 13-årsklassen, og hun deltok også i Islandsk mesterskap i friidrett 2014, der hun fikk femteplass på 400 meter som beste resultat. I Världsungdomsspelen 2014 kom hun på tredjeplass på 200 meter og fjerdeplass i lengdehopp i 13-årsklassen, og hun kom på sjetteplass i tresteg, tiendeplass på 600 meter, 13.-plass på 60 meter og 18.-plass i høydehopp.
2015
Hun deltok i innendørsstevnet Reykjavík International Games 2015, og kom der på sjuendeplass på 60 meter og tredjeplass på 600 meter. Hun deltok i 14-årsklassen i det islandske mesterskapet innendørs for aldersklassene 11 til 14 år, og vant der 800 meter, lengdehopp, 60 meter og 4 x 200 meter stafett.
Hun fikk sølv på 400 meter hekk under Islandsk mesterskap i friidrett 2015, kun slått av Arna Stefanía Guðmundsdóttir, og hun kom på femteplass på 100 meter og sjetteplass i lengdehopp. ÍR fikk også sølv på 4 x 100 meter stafett.
2016
I januar deltok hun i Reykjavík International Games 2016, og fikk der bronse på 60 meter og 400 meter. Hun satte flere personlige rekorder i Stórmót ÍR 2016, med 7,89 på 60 meter, 25,38 på 200 meter, 5,32 i lengdehopp og 11,15 i tresteg. I Islandsk mesterskap i friidrett innendørs 2016 fikk hun bronse på 60 meter og 400 meter, og hun kom på fjerdeplass i lengdehopp. Hun deltok i 15-årsklassen i det islandske mesterskapet innendørs for aldersgruppene 15 til 23 år, og vant der 60 meter, lengdehopp, 60 meter hekk, 200 meter og 400 meter, og fikk sølv i tresteg. Laget hennes, ÍR, vant også 4 x 200 meter stafett.
Utendørs deltok hun i Världsungdomsspelen, der hun kom på andreplass på 80 meter og 300 meter. Hun vant 400 meter hekk under Islandsk mesterskap i friidrett 2016, og hun fikk sølv på 400 meter og bronse på 200 meter, samt sølv på 4 x 100 meter stafett. Tiden hennes på 200 meter, 24,72 sekunder, var ny islandsk U16- og U18-rekord.
Nordisk juniormesterskap i friidrett 2016 ble arrangert i Reykjavík, og Bjarnadóttir kom der på sjetteplass på 400 meter hekk, med ny personlig rekord på 1:02,28, og sjuendeplass på 200 meter. Island kom på andreplass på 4 x 100 meter og femteplass på 4 x 400 meter stafett.
2017
I Islandsk mesterskap i friidrett innendørs 2017 kom hun på fjerdeplass på 60 meter, én hundredel bak Andrea Torfadóttir og María Rún Gunnlaugsdóttir, som delte andreplassen. Hun deltok i 16-17-årsklassen i det islandske mesterskapet innendørs for aldersklassene 15 til 22 år, og fikk der sølv på 60 meter og gull på 200 meter og på 4 x 200 meter stafett, der ÍR satte ny islandsk U18-, U20- og U23-rekord med tiden 1:40,25. Hun deltok igjen i Reykjavík International Games 2017, og fikk der sølv på 400 meter, bak Arna Stefanía Guðmundsdóttir.
Hun ble tatt ut til å representere Island under De europeiske småstatslekene 2017 i San Marino. Individuelt kom hun på andreplass på 200 og 400 meter, og Island vant både 4 x 100 meter og 4 x 400 meter stafett med Bjarnadóttir på laget. Hun satte der personlig rekord på 200 meter med tiden 24,13 og på 400 meter med tiden 55,72. I Islandsk mesterskap i friidrett 2017 vant hun 200 meter, og fikk bronse på 100 meter, og ÍR vant begge stafettene. Hun representerte også Island under European Youth Summer Olympic Festival 2017, der hun kom på femteplass på 100 og 200 meter. Hun satte personlig rekord på 100 meter med tiden 11,99 i dette mesterskapet, og hun løp på 11,78 i finalen, men dette var med 6,6 m/s medvind, så det teller ikke som personlig rekord.
I august deltok hun i Nordisk juniormesterskap i friidrett 2017, der hun fikk sølv på 200 meter, bak Ingvild Meinseth, og hun kom på sjetteplass på 100 meter og femteplass på 400 meter. Island fikk her sølv på 4 x 100 meter stafett, men stilte ikke til start på 4 x 400 meter stafett. Hun deltok i 16-17-årsklassen i det islandske mesterskapet utendørs for aldersklassene 15 til 22 år, og vant der 100 meter, 200 meter, 400 meter, lengdehopp og 4 x 100 meter stafett.
2018
Den 30. mai satte hun ny personlig rekord på 100 meter under et stevne i Selfors, med 11,68 sekunder, i 1,8 m/s medvind. Hun deltok i Det europeiske småstatsmesterskapet i friidrett 2018, som ble arrangert i Schaan i Liechtenstein. Hun fikk der sølv på 200 meter, bak Zakiyya Hasanova, og kom på fjerdeplass på 100 meter. Der forbedret hun sin personlige rekord på 200 meter til 23,61 sekunder. Island delte der førsteplassen på 1000 meter medleystafett med Kypros.
I U18-EM i friidrett 2018 vant hun 100 meter, og fikk bronse på 200 meter. Hun vant 200 meter under Islandsk mesterskap i friidrett 2018, og forsvarte med det tittelen sin fra 2017, og hun fikk sølv på 100 meter. ÍR vant også 4 x 100 meter og 4 x 400 meter stafett. I august vant hun 100 meter under Nordisk juniormesterskap i friidrett 2018, foran Tiana Ósk Whitworth og Ingvild Meinseth.
Hun deltok i Sommer-OL for ungdom 2018 i Argentina, og vant der 200 meter med ny personlig rekord på 23,47 sekunder.
Dombås Senter
Dombås Senter består av bygningene Dombås Senter, Coop Senter og Frichgården. Det ligger ved foten av Dovre. Senteret er forvaltet av Alti Forvaltning AS og eies av Dombås Eiendomsutvikling AS.
Melodi Grand Prix 2005
Melodi Grand Prix 2005 var den 43. utgaven av Melodi Grand Prix, Norges nasjonale uttaking til Eurovision Song Contest. Åtte finalister deltok i finalen 5. mars 2005 som ble arrangert i Oslo Spektrum i Oslo. Vinnerlåten ble «In My Dreams», framført av Wig Wam. Vinnerlåten er skrevet av Trond «Teeny» Holter. Wig Wam representerte Norge i Eurovision Song Contest i Kyiv, der de først måtte gjennom semifinalen. «In My Dreams» kom på sjetteplass i semifinalen og kvalifiserte seg dermed til finalen. I finalen kom Norge på delt niendeplass med 125 poeng.
Sendingen
NRK droppet en åpen konkurranse dette året, men inviterte i stedet utvalgte artister og låtskrivere til å sende inn bidrag. Åtte ble plukket ut til å delta i finalen i Oslo Spektrum lørdag 5. mars 2005. Ivar Dyrhaug var tilbake som programleder for fjerde gang.
Før finalen ble de åtte finalistene presentert hver fredag i underholdningsprogrammet Memo på NRK1. Målet var å promotere konkurransen og artistene mest mulig før finalen.
Dette årets Eurovision Song Contest var den 50. i rekken, og det var 45 år siden den første Melodi Grand Prix-finalen. NRK markerte jubileene med å invitere en rekke tidligere artister som Arne Bendiksen, Nora Brockstedt, Ketil Stokkan, Kirsti Sparboe og Bobbysocks. NRK sendte også et eget jubileumsprogram mellom første runde og gullfinalen med intervjuer med de tidligere artistene. Dette programmet var ledet av Jostein Pedersen.
Blant deltakerne var det to veteraner: Tor Endresen deltok for tiende gang, mens Jahn Teigen deltok i sin 14. og siste finale. Ellers var Jorun Erdal og Wig Wam tilbake. Det samme var gruppa Cheezy Keys som sto for det omstridte pausenummeret i Melodi Grand Prix 2003.
Resultatet ble avgjort av folkets telefon- og SMS-stemmer. Først ble de åtte finalemelodiene spilt én gang, før publikum fikk mulighet til å stemme. Etter en halvtimes sendepause begynte del to med resultatene fra første runde. De fire mest populære sangene gikk videre til en gullfinale, der de ble framført på nytt. Publikum stemte deretter på nytt, og etter en spennende avstemning, vant til slutt «In My Dreams» med litt over 11 500 stemmers overvekt.
Avstemning
De fire mest populære låtene fra første runde gikk videre til gullfinalen. Her ble låtene framført om igjen, og tv-seerne stemte på nytt. Hver stemme telte ett poeng. Poengene under tilsvarer dermed antall mottatte telefon- og SMS-stemmer. Resultatet fra første runde ble aldri offentliggjort, og gullfinalistene ble offentliggjort i tilfeldig rekkefølge.
Hendelser
Både vinneren og sendingen ble store suksesser. Sendingen ble fulgt av 1 352 000 seere, det høyeste seertallet siden 1996. Wig Wams frontfigur Åge Sten Nilsen, alias Glam, proklamerte etter seieren at «rock is the new slager». Han fikk på flere måter rett, for singelen «In My Dreams» ble revet bort fra platehyllene i løpet av noen timer. Sangen lå hele 19 uker på VG-lista, hvorav tre uker som nummer én. Dette var den største suksessen for en norsk Melodi Grand Prix-vinner siden Jahn Teigens «Mil etter mil» i 1978. Det var også første gang siden «La det swinge» at en vinner ble nummer én på VG-lista. Tross suksessen nektet en rekke radiostasjoner å spille «In My Dreams», fordi de mente låten var for «harry».
Likevel seilte Wig Wam opp som store favoritter i Eurovision Song Contest 2005. De kvalifiserte seg til finalen og endte til slutt på en delt niendeplass med Danmark. Det norske bidraget fikk 12 poeng fra Island, Danmark og Finland.
Ahmed Hussein
Ahmed Hussein (født 25. mai 1983) er en egyptisk svømmer.
Han representerte Egypt under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter rygg.
Simeon av Sachsen-Coburg-Gotha
Simeon av Sachsen-Coburg-Gotha besteg tronen i 1943 etter farens plutselige død, men ble tvunget i eksil i 1946, ni år gammel, som følge av et sovjetstøttet kupp. Han flyktet først til Egypt med sin søster Maria-Luisa og sin mor, og fikk i 1951 asyl i Francos Spania. Her levde han som forretningsmann, frem til han i 1996 vendte tilbake til Bulgaria. I perioden 24. juli 2001 til august 2005 var han Bulgarias statsminister, etter at partiet han grunnla vant en stor valgseier.
Lions Gate Films
Lion Gate Films er et kanadisk filmproduksjons- og distribusjonsselskap. Selskapet er en del av Lions Gate Entertainment, og er den største og mest suksessrike distributøren av uavhengig film i Nord-Amerika, og er det største filmproduksjonsselskapet utenfor USA. Selskapet fokuserer hovedsakelig på ikke-amerikansk og uavhengig film, og er best kjent for å distribuere filmer (som Fahrenheit 9/11, American Psycho og Dogma) som er for kontroversielle for de største amerikanske selskapene.
Selskapet ble dannet i 1970 av regissør Robert Altman, som ga det navn etter broen Lions' Gate Bridge i Vancouver. Den første filmen de produserte var Altmans egen Brewster McCloud, og frem til Altman solgte selskapet til Jonathan Taplin i 1981, var det stort sett bare Altman-filmer de produserte.
Selskapet hadde en liten omsetning frem til midten av 90-tallet, da filmindustrien i Canada begynte å vokse ettersom flere og flere produksjoner ble flyttet fra USA av kostnadshensyn. I 1997 ble firmaet kjøpt av investoren Frank Giustra, sammen med en rekke produksjonsfasiliteter og distributører. Deres første suksess etter dette ble American Psycho fra 2000, som startet en trend med å produsere og distribuere filmer med innhold for kontroversielt for de store studioene i Hollywood. Michael Moores dokumentarer Farenheit 9/11 er deres største suksess, og har spilt inn over $220 millioner.
I 2000 forlot Guistra firmaet, og styringen ble tatt over av Jon Feltheimer og Michael Burns. De bestemte seg for å satse mot det voksende DVD-markedet, og kjøpte opp flere økonomisk skakkjørte distributører med store filmbibliotek. De to største var Trimark og Artisan Entertainment. Dette har gjort Lions Gate til innehaveren av verdens største filmbibliotek, med alle sjangre fra De hensynsløse til It's A Wonderful Life.
Gullsnitt (tobakk)
Gullsnitt er en tobakk som utgis av tobakksprodusenten Conrad Langaard, den har tallet 3 øverst til høyre på pakken.
Tømmerelva
Tømmerelva kan vise til flere elver i Norge:
Operation Cresset
Operation Cresset var en serie på 23 atomprøvesprengninger utført ved Nevada Test Site i 1977 og 1978. Denne operasjonen var etterfølgeren til Operation Fulcrum og forgjengeren til Operation Quicksilver.
Svømming under EM i svømmesport 2014 – 200 meter fri menn
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens-, europa- og mesterskapsrekord som følger.
Forsøksheat
Forsøksheatene ble avholdt kl. 09.30.
Semifinaler
Semifinalene ble avholdt i kl. 19.15.
Finale
Finalen ble avholdt kl. 18.52.
Serrognathus costatus
Serrognathus costatus (også kjent som Dorcus costatus) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor til stor (hannen ca. 30-55 millimeter), svart, kraftig bygd hjortebille, hannens kjever krafrige, nokså rette. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er svært stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Arten utmerker seg ved at dekkvingene har opphøyde, brede lengderibber. Hos store hanner har kjevene en tann omtrent to tredjedeler ut, utenfor denne er kjeven sagtakket, mens små hanner mangler både tenner og sagtakking. Forkroppen er nokså kraftig punktert og litt matt. Hunnen er mindre enn hannen, forkroppen grovt og tett punktert.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i nokså harde, døde trestammer med hvitråte.
Utbredelse
Arten er utbredt i Japan.
Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.
Pileordensbånd
Pileordensbånd (Catocala nupta) er en sommerfugl som tilhører familien praktfly (Erebidae). Denne store artens utbredelse i Norge har variert mye, trolig avhengig av sommerværet. I gode perioder har den funnes langs hele Oslofjorden og den østlige Sørlandskysten, og også i indre Telemark. Det ser ut til at de eneste noenlunde stabile bestandene i Norge er på Hvaler i Østfold. Arten blir derfor regnet som direkte truet i Norge.
Utseende
Et stort (vingespenn 73 – 80 mm), brungrått nattfly ved røde bakvinger. Antennene er trådformede, kroppen kledt med brungrå hår. Forvingen er brungrått spraglete med to siksak-tverrbånd som er tofargete (svarte inn mot midten, hvite ut fra midten). Mellom disse er det to, ofte utydelige, runde merker. Bakvingen er oransjeaktig rød med hvite vingefrynser og en bred, svart ytterkant. Innenfor denne har den et svart tverrbånd av sterkt varierende bredde med én knekk (en vinkel på yttersiden), dette når vanligvis ikke til innerkanten. Larven er brun, lang og tynn, og ligner en tørr kvist.
Levevis
Pileordensbånd er knyttet til ulike arter av pil og selje (Salix spp.) og poppel (Populus spp.). Biotopen er lett fuktige skogbryn der vertstrærne vokser. Den er godt tilpasset parker og beplantninger med piletrær i urbane strøk. En kjent, stabil norsk bestand på Asmaløy er knyttet til gamle hvitpil (Salix alba)-trær. De voksne sommerfuglene flyr om natten i august – september. Arten overvintrer som egg.
Utbredelse
Den finnes i Europa, utenom de nordligste delene, videre østover til Kina, Korea og Japan.
Tusenbeinfluer
Tusenbeinfluer (Phaeomyiidae) er en liten familie av fluer, de er gjerne brunlige på farge. Kroppen er noe smal og lang, beina er kraftige og litt lange. Bare tre arter i Norge.
Pileordensbånd
Utbredelse
I Norge er arten først og fremst utbredt rundt Oslofjorden der den opptrer svært ustabilt i de fleste områdene. Den kan være til stede på en lokalitet noen år, for så å forsvinne igjen. På den måten viser artens opptreden og forekomster store fluktuasjoner. I aller seneste år har den hatt en positiv utvikling og er påvist på mange lokaliteter ved Oslofjorden og på Sørlandet. Funn fra Lista og Rogaland i 2013, 2014, 2016 og 2020 dreier seg mest trolig om individer på trekk. Det samme gjelder funn fra Elverum i 2019. Det som først og fremst er en trussel mot arten, er fjerning av piletrærne som larven utvikler seg på. I Norge har den blitt funnet en del steder på den sørlige delen av Østlandet, men arten er her trolig helt på grensen av hva den kan klare klimamessig. Det ser ut til at de eneste noenlunde stabile bestandene i Norge finnes på Asmaløy, Hvaler i Østfold. I Sverige er arten mer utbredt, dog ikke vanlig, den er der funnet nord til Dalarna.
Tusenbeinfluer
Utseende
Tusenbeinfluer er små til middelsstore fluer (3-11 mm), med ganske slank kropp og forholdsvis lange, kraftige bein.
Pileordensbånd
Rødlistevurdering
Pileordensbånd er regnet som er sterkt truet art i Norge. Den eneste kjente bestanden, nær ved grensen mot Sverige, er helt avhengig av at et bestand av gamle piletrær får stå i fred. Arten rødlistes i 2021 som sårbar VU.
JAXA
JAXA (av det engelske navnet Japan Aerospace Exploration Agency som brukes internasjonalt, på japansk 宇宙航空研究開発機構) er Japans nasjonale romforskningsorganisasjon.
Tusenbeinfluer
Utseende
Hodet er ganske stort med forholdsvis små fasettøyne. Det sitter flere kraftige børster langs innerkanten av fasettøynene. Antennene er festet høyt oppe på hodet, nær pannen. De består av tre ledd med en fjærgrenet antennebørste (arista) på oversiden av det ytterste leddet. Det ytterste leddet er forlenget, mer eller mindre kjegleformet. Ansiktet under antennene er flatt, nesten innhult, hårløst og oftest dekket av lys bestøvning. Kroppen er ofte brunlig, men kan også være noe mørk. Det er oftest noen mørkere lengdestriper på oversiden av ryggen (thorax). Vingene er store, middels brede med en iøynfallende, langstrakt trekantet celle midt i vingen.
JAXA
Organisasjonen ble etablert 1. oktober 2003 etter sammenslåingen av de tidligere uavhengige organene kjent på engelsk som Institute of Space and Astronautical Science (ISAS), National Aerospace Laboratory of Japan (NAL) og National Space Development Agency of Japan (NASDA).
Tusenbeinfluer
Utseende
Beina er ganske lange og temmelig kraftige, og lårene har ofte torner eller pigger på undersiden. De skiller seg fra de nært beslektede kjerrfluene, blant annet ved at de har noen torner (kraftige børster) på mellom og den bakerste leggen (tibia).
Diarcuipenna
Diarcuipenna er en gruppe utdødde, primitive biller.
Tusenbeinfluer
Utseende
Larvene er pølseformet, tilspisset i forenden. De har ingen tydelig hodekapsel, men munndelene stikker ut som et par kroker. Det bakerste leddet har ofte to eller flere lange utvekster.
Diarcuipenna
Utseende
Artene er beskrevet på grunnlag av løsrevne dekkvinger. Disse er små, 1,5-4,8 millimeter lange.
Tusenbeinfluer
Levevis
Larvene til denne familien er parasitoider på tusenbein.
Diarcuipenna
Historie
Arten er kjent fra trias, mellom 221-205 millioner år før nåtid fra lokaliteter i Østerrike og Kina.
Tusenbeinfluer
Systematisk inndeling / norske arter
Denne oversikten har fokus på norske arter. Tidligere var denne familien systematisk plassert i kjerrfluer, som en av underfamiliene der. Den er skilt ut på grunn av genetiske forskjeller og fordi larvene lever på tusenbein og ikke i muslinger og snegler slik som hos kjerrfluene.
Ørland prestegjeld
Ørland prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Fosen prosti. Det omfattet sogn i Ørland kommune i Sør-Trøndelag fylke, og hovedkirken var Ørland kirke.
Ørlands kirkesogn er nå en del av Ørland kirkelige fellesråd, og underlagt Fosen prosti i Nidaros bispedømme i Den norske kirke.
Historikk
Yrjar sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Ørland prestegjeld går tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden.
Ørlandet prestegjeld dannet grunnlaget for Ørlandet formannskapsdistrikt, som ble opprettet i 1837.
Ved kgl.res. av 21. juli 1852 ble Nes kirkesogn sammen med Bjugn og Skjørn av hovedsognet utskilt som Bjugn prestegjeld. Samtidig ble det tillatt å bygge kirke på Værnes for Sør- og Vassbygda i Agdenes, og Værnes ble eget sogn, og ved kgl.res. av 17. mai 1897 ble sognenavnet endret til Agdenes. Ved kgl.res. av 4. april 1913 ble det tillatt å bygge Storfosna kirke til bruk for befolkningen på Storfosna og Kråkvåg. Ved kgl.res. av 30. juni 1967 ble Agdenes sogn, sammen med Lensvik sogn og Ingdalen fra Stadsbygd prestegjeld opprettet som et nytt Agdenes prestegjeld. Ørland prestegjeld ble ved kgl.res. av 25. juni 1971 overført fra Sør-Fosen til Nord-Fosen prosti, gjeldende fra 1. januar 1972.
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Menigheter
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende menigheter:
Christoph Wolff
Christoph Wolff (1940–) er en tysk musikkviter.
Wolff er direktør ved Bach-Archivet i Leipzig, underviser ved Harvard University i Cambridge, Massachusetts og innehar et æresprofessorat ved Albert-Ludwigs-Universität Freiburg.
Wolff er særlig kjent for sine verk om Johann Sebastian Bachs liv og musikk. Han gjenoppdaget enkelte av Bachs verker (framfor alt Neumeister-koralene) som har vært helt ukjente eller regnet som tapt, og bidro i stor grad til at Sing-Akademie zu Berlins arkiver som forsvant på slutten av den andre verdenskrig ble gjenfunnet i Kiev i 1999, og at de i 2001 ble levert tilbake til Berlin.
Europatouren i landeveissykling
Europatouren i landeveissykling (UCI Europe Tour) er en årlig serie med landeveissyklingskonkurranser i Europa. Den har vært en del av kontinentaltourene i landeveissykling siden 2005.
Jaxa
Jaxa eller JAXA kan sikte til:
Liste over kulturminner i Sømna
Liste over kulturminner i Sømna er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Sømna. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Lakselva (Gisundet i Lenvik)
Lakselva er ei elv på øya Senja i Senja kommune i Troms og Finnmark fylke. Den har utspring fra østenden av Grasmyrskogvatnet og renner mot nordøst til den munner ut i Lakselvbukta i Gisundet, rundt 7 kilometer nord-nordvest for Silsand. Lakselva er 2,86 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 73,36 km². Middelvannføringen ved munningen er 3,87 m³/s. Hovedtilløpet er Tømmerelva, som renner inn i Grasmyrskogvatnet fra vest.
Etter utløpet fra Grasmyrskogvatnet renner elva stille og rolig gjennom flate myrområder, som gradvis går over i skogkledte lier. Storparten av fallet i elva er på den siste halve kilometeren før munningen, hvor den går i slake stryk. Fylkesvei 86 krysser elva ved utløpet. Elveløpet er ellers relativt lite berørt av tekniske inngrep.
Lakselvvassdraget ble vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag i 1980. Våtmarksområdene øverst i elva ligger innenfor Grasmyrskogvatn naturreservat.
Pseudosemiris
Pseudosemiris er en slekt av biller som hører til den store underfamilien småkortvinger (Aleocharinae) i familien kortvinger (Staphylinidae).
Utseende
Små til middelsstore (3-6 millimeter), brunlige kortvinger. I forhold til beslektede grupper er disse arten nokså avlange og slanke. Beina er slanke og ikke spesielt lange, føttene har fire ledd på frambeina, fem på mellom- og bakbeina. Artene er til dels svært vanskelige å skille på ytre utseende, men det finnes gode artsforskjeller i kjønnsorganene.
Levevis
Som andre kortvinger er de rovdyr som lever av andre små leddyr. I likhet med mange andre småkortvinger kan de finnes på skogbunnen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Palearktis.
Hobbiten: Smaugs ødemark
Hobbiten: Smaugs ødemark (orig. The Hobbit: The Desolation of Smaug) er en amerikansk-newzealandsk episk fantasyfilm fra 2013 regissert av Peter Jackson. Smaugs ødemark er den andre filmen i trilogien om Hobitten, der de andre to andre er En uventet reise (2012) og Femhærerslaget (2014). Alle er basert på J.R.R. Tolkiens roman Hobbiten.
Filmen ble en stor publikumssuksess og ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne.
Handling
Filmen fortsetter der forløperen sluttet. Bilbo og dvergene må søke hjelp fra en mektig fremmed før de tar for seg farene som lurer i Mirkwood-skogen. Trollmannen Gandalf har andre ting å ta seg av og kan derfor ikke hjelpe. Målet er å nå menneskebyen Lake-town, for så å deretter ta fatt på Lonely Mountain, dvergenes egentlige hjem der Thorin skal innta sin rettmessige plass som konge. Nå får Bilbo endelig gjennomføre sin del av kontrakten med dvergene. Men han møter en stor utfordring i den enorme dragen Smaug, som holder vakt i skattekammeret.
Popularitet og økonomi
Smaugs ødemark ble meget populær. Den innbrakte drøyt $958 millioner på verdensbasis, hvorav $258 millioner i USA, $88 millioner i Tyskland, $74,7 millioner i Kina, $70,3 millioner i Storbritannia, $45 millioner i Russland, $44,7 i Frankrike, $34,6 millioner i Australia og $11,4 millioner i Norge. Den ble den fjerde mest innbringende filmen på verdensbasis i 2013 og innbrakte omtrent like mye som den tredje filmen ($956 millioner), men en del mindre en den første ($1,021 mrd).
Produksjonskostnadene er estimert til $260 millioner.
Anmelderne
Den ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har oppnådd 74 % på Rotten Tomatoes, noe som er bedre en En uventet reise (64 %) og Femhærslaget (59 %). Leonard Maltin gav den 2,5 av 4 stjerner.
Den ble også godt mottatt av de norske anmelderne. Blant annet finn den terningkast seks av Dagsavisen, terningkast fem av VG, Adressa, Aftenposten, BA og Klassekampen, mens Dagbladet gav den fire.
Annet
Originalversjonen har en lengde på 2 timer og 41 minutter, men det ble også utgitt en utvidet versjon på over 3 timer.
Corinna Schwab
Corinna Schwab (født 5. april 1999) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
I 2021 deltok hun på Tysklands lag som ble slått ut i forsøksheatet på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
Are-Jostein Norheim
Are-Jostein Norheim (født 14. oktober 1949 i Vestvågøy) er en norsk tidligere diplomat.
Han er utdannet cand.polit.
I 1981 ble han ansatt i Utenriksdepartementet. Han har blant annet vært utstasjonert som generalkonsul i San Francisco fra 2003 til 2008. Fra 2014 til 2017 var han ambassadør i Rabat.
Kanadagullris
Kanadagullris (Solidago canadensis) er en høyvokst plante i kurvplantefamilien.
Kanadagullris er en høyreist korgplante som kan bli 150 cm høy. Stengelen er besatt med avlange, lansettforma blader. Øverst på stengelen sitter blomsterstanden. Den består av mange små greiner tett besatt med små, kraftig gule korger.
Kanadagullris er nært beslektet med vår hjemlige gullris, men de ligner ikke nevneverdig på hverandre verken i utseende eller voksemåte. Kanadagullris opptrer ofte i store bestand som kan kvele annen vegetasjon.
Kanadagullris kom til Norge fra Nord-Amerika, og har lenge vært dyrket i mange norske hager. Den er hardfør og har de siste tiårene spredt seg kraftig over det nedre Østlandet. På tross av evnen til å fortrenge annen vegetasjon vokser kanadagullris som regel bare på forstyrra kulturmark.
Art er naturalisert mange steder i Norge og er relativt vanlig på Østlandet til Lillehammer og spredt eller sjelden i kyststrøk til Trondheim. I Fremmedartslista 2018 er kanadagullris vurdert til svært høy risiko på grunn av stort invasjonspotensial og store negative økologiske effekter.
Et annet takson som ligner svært er kjempegullris (S. gigantea ssp. serotina) som også har vært brukt som prydplante og som i seinere tid har begynt å spre seg ved Oslofjorden og vestover langs kysten til Farsund og noen steder videre.
Yan Fang
Yan Fang (, født 26. juli 1969, død 2. februar 2020), kinesisk softballspiller som deltok i de olympiske leker 1996 i Atlanta og 2000 i Sydney. Yan vant en olympisk sølvmedalje i softball i sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det kinesiske laget som kom på andreplass i den første olympiske softballturneringen bak USA. Kina tapte finalen mot USA med 1 – 3. Yan spilte alle ti kampene i turneringen.
Fire år senere, i sommer-OL 2000 i Sydney, spilte Yan alle åtte kampene for Kina i softballturneringen, de kom på fjerdeplass.
Jerngress
Per Haddal fra Aftenposten var kritisk til filmen: «Babenco selv virker noe bundet av respekten for materialet. [...] Regien kunne ha vært strammere, men gloriøse øyeblikk finnes her nede på bunnen, ikke minst takket være Nicholson, som opponerer selv i glassaktigheten. Som evig og alltid.»
Handling
Francis Phelan (Jack Nicholson) plages stadig av fortiden. Etter å ha vært sammen med Helen (Meryl Streep) i ni år, er de nå på vei tilbake til byen der Francis' liv brøt sammen for 22 år siden. Han som pleide å være en dyktig og aktiv mann, er nå blitt alkoholiker. Helen, som var i gang med sangerkarrieren, har nå blitt som mannen. Sammen prøver de å finne et gnist av liv på en plass som fremdeles lar seg prege av den store depresjonen.
Helga Dernesch
Helga Dernesch (født 3. februar 1939) er en østerriksk sopran og mezzosopran. Karrieren hennes har tatt henne gjennom fire påfølgende faser: fra mezzosopran til lyrisk sopran til dramatisk sopran, og etter omtrent 1980 tilbake til mezzo igjen. "Stemmen hennes hadde stor rikdom og kraft, og hennes påfallende sjarmerende sceneopptreden og intense skuespill gjorde henne til en overbevisende utøver."
Liv og karriere
Dernesch ble født i Wien og studerte ved Wien Hochschule für Musik før hun debuterte i 1961 og sang Marina i Boris Godunov i Bern. Hun fortsatte å synge i Bern fra 1961 til 1963, i Wiesbaden 1963–1965 og ved Köln-operaen fra 1965 til 1968. Hun gjorde sin første opptreden i Bayreuth (som Wellgunde i Der Ring des Nibelungen) i 1965. To år senere sang hun Elisabeth i Tannhäuser der, og Sieglinde med Bayreuth-festivalen på turné i Osaka. Hun gjorde sin første opptreden ved påskefestivalen i Salzburg i 1969. Med Scottish Opera fremførte hun Gutrune (1968), sin første Leonore (1970), Marschallin (1971), Brünnhilde, Isolde, Ariadne og Cassandra.
Hun har også dukket opp i de fleste av verdens andre store operahus, inkludert i Zürich, Amsterdam, Glyndebourne, London, Paris, San Francisco, New York og Chicago i roller som Leonore, Sieglinde og Brünnhilde i Valkyrien, Isolde, Die Färberin i Die Frau ohne Schatten, Clytemnestra i Elektra, Kabanicha i Káťa Kabanová, grevinnen i Spardame og Larina i Eugen Onegin. Hun fortsatte å synge regelmessig ved den Bayerische Staatsoper hvor hun sang Marschallin i 1979 og skapte rollen som Goneril i premieren av Aribert Reimanns Lear i 1978, en rolle hun også sang i flere andre tyske operahus og, i en engelsk oversettelse, ved San Francisco Opera i 1981. I oktober 2000 skapte hun tittelrollen i en annen Reimann-opera, Bernarda Albas Haus i München.
Hun debuterte ved Metropolitan Opera i 1985 som Marfa i Khovanshchina og sang deretter prins Orlofsky i Die Fledermaus (1986), Herodias i Salome, Fricka i Das Rheingold og Die Walküre, Waltraute i Götterdämmerung og ammen i Die Frau ohne Schatten (alt under sesongen 1989-1990). Hun kom tilbake til Metropolitan i 1994 for forestillinger som Madame de Croissy i Dialogues des Carmélites og Adelaide i Arabella, og i 1995 som Leocadia Begbick i Aufstieg und Fall der Stadt Mahagonny.
I 1998 sang hun Herodias for Los Angeles Opera, og i 2009 dukket hun opp som bestemor Buryjovka i Jenufa ved Bayerische Staatsoper.
Hun er gift med den østerrikske tenoren Werner Krenn (født 1943).
Innspillinger
På slutten av 1960-årene var Dernesch en yndet fortolker av Herbert von Karajan, som hun spilte inn Siegfried, Götterdämmerung, Tristan und Isolde og Fidelio med - i hvert tilfelle sang hun den kvinnelige hovedrollen. Selv om hun kanskje ikke har vært i stand til å demonstrere kraft og stål som sin kollega Birgit Nilsson på disse innspillingene, vises hennes store følelsesmessige uttrykk og hennes gode vokalteknikk fullt ut. Et ytterligere høydepunkt i diskografien hennes er innspillingen av Tannhäuser med Georg Solti. Hun spilte også inn Symfoni nr. 3 av Mahler med Solti og Chicago Symphony Orchestra.
Høydepunkter fra Scottish Operas produksjon av Der Rosenkavalier ble spilt inn i september 1974 for EMIs Classics for Pleasure-etikett, sunget på tysk med Dernesch som Marschallin, Anne Howells som Octavian, Teresa Cahill som Sophie, og Michael Langdon som Baron Ochs, dirigert av Alexander Gibson.
Det finnes et liveopptak av Scottish Operas Rosenkavalier fra 1971 sunget på engelsk, med Dernesch som Marschallin, Janet Baker som Octavian og Elizabeth Harwood som Sophie, fra King’s Theatre, Glasgow, dirigert av Alexander Gibson.
Det er også et liveopptak av Dernesch som synger Sieglinde (med Silja, Adam, Thomas, Hoffmann, Nienstedt, dirigert av Thomas Schippers) laget i 1967 i Osaka med Bayreuth-festivalen på turné, i Wieland Wagners produksjon.
Paulo Machado
Paulo Machado (født 24. juli 1978) er en brasiliansk svømmer.
Han representerte Brasil under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter rygg.
Bundesliga (fotball kvinner) 2006–07
Bundesliga i fotball for kvinner 2006–07 er den syttende sesongen av Bundesliga i fotball for kvinner, Tysklands øverste fotballiga. Sesongen begynte den 10. september 2006 og sluttet den 10. juni 2007. Frankfurt vant sesongen med Duisburg hele ni poeng bak. Det tidligere storlaget FFC Brauweiler Pulheim (også under navnet Grün-Weiß Brauweiler), tidligere vinner av Bundesliga og tre ganger vinner av cupen, ble som andre lag i Bundesligaens historie, og som første etter at de to divisjonene ble slått sammen til en serie, uten poeng.
Sluttabell
K = Kamper spilt; V = Kamper vunnet; U = Kamper endt uavgjort; T = Kamper tapt; + = Scorede mål; - = Inslupne mål; MF = Målforskjell; P = Poeng Vinner er markert i grønt og nedrykkslag i rosa. (N) markerer lag som rykket opp før sesongen, og (M) markerer forrige sesongs seriemester.
Terra typica
Terra typica (lat. betyr typisk landskap) er et begrep innen biologisk systematikk som refererer til det habitatet der en art (altså nominatformen) først beskrives vitenskapelig. Habitatet trenger således ikke å være det mest typiske eller vanlige for arten.
Avling
Faktorer som avgjør størrelse og kvalitet på avling er blant annet jordsmonn, klima, vekstperiodens lengde, samt skadedyr og ugress. Avlinger måles vanligvis i kilogram per dekar (kg/daa).
Ordet er synonymt med grøde og årsvekst.
Hu Jia (aktivist)
Hu Jia konverterte til den tibetanske buddhismen i forbindelse med demonstrasjonene på Den himmelske freds plass i 1989. Hans politiske engasjement startet omkring 1990 og jobbet da i en organisasjon som kjempet for å redde den tibetanske antilopen. I 1996 tok han eksamen i økonomi ved det som nå er Capital University of Economics and Business.
På begynnelsen av 2000-årene engasjerte han seg for hiv-smittedes rettigheter i Henan-provinsen sammen med forfatteren Wang Lixiong og aktivisten Wan Yanhai.
I 2007 satt Hu Jia og hans kone, Zeng Jinyan i husarrest, noe de dokumenterte i en videodokumentar Fanger i Frihetsbyen.
Nes Ski- og Sykkelanlegg
Andre klubber som inngår i stiftelsen inkluderer Fenstad Skiklubb, Fenstad Sportsklubb, Haga Idrettsforening, Halmsås & Omegn Skilag, Hvam Idrettslag, Raumnes & Årnes Idrettslag og Vormsund Skiklubb.