cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vietnamesisk
Substantiver
Mange flertallsmarkører kan brukes på uspesifiserte substantiv også. Vanligst er kanskje  «hele gruppa» eller «alle eller så godt som alle». For eksempel:  – «hestene (stort sett hele flokken)».
Pronomen
I vietnamesisk brukes et stort antall ord som tilsvarer europeiske språks pronomen. Hvilket ord man velger har blant annet å gjøre med alder, rang relativt de talende, og kjønn. Selv grammatisk person (første, andre eller tredje) kan ha betydning, men de fleste av disse ordene kan brukes i alle tre personer.
Det er også vanlig at man gjentar selve substantivet, i stedet for å erstatte det med et pronomen; i europeiske språk unngår man i det lengste å gjenta et substantiv i samme periode, mens man i vietnamesisk har langt høyere terskel for å oppfatte gjentagelse av samme ord som dårlig språkfølelse.
Vietnamesisk bruker tre typer ord som tilsvarer personlige pronomen:
Slektskapsord som pronomen
Slektskapstermer er en veldig vanlig måte å referere til seg selv og andre på. De brukes ikke bare innen slekta, men også utenfor, og da velger man ordet for en slektrelasjon som minner om relasjonen til personen det gjelder. For eksempel er den vanlige frasen for «Jeg elsker deg»
Ettersom slektskapsordene ikke angir grammatisk person kan begge betydningene likevel bety «Du elsker meg», men da må det være den andre personen som snakker, ettersom ' kun betegner menn og ' hovedsakelig kvinner.
Om det anses som nødvendig legger man til demonstrativen  (som betyr «nevnte») for å vise at man mener tredje person. Altså kan for eksempel ' bety både «jeg», «du» og «han», men betydninga «han» kan man tydeliggjøre ved å si '. De fleste av disse ordene brukes sjelden i første person utenfor slekta.
Alle slektskapstermer (utenom ' gjøres til flertall ved hjelp av forstavelsen '. Altså kan «dere» hete for eksempel ', «de» kan hete for eksempel ' eller '. I første person bruker man i stedet forstavelsen '.
Her følger en (ufullstendig) tabell over slektskapsord og hvordan de brukes utenfor slekta:
Øvrige substantiver brukt som pronomen
I prinsippet kan alle ord som betegner personer brukes på pronomenlignende måte, for eksempel egennavn og titler. Spesielt kan man legge merke til
Ekte pronomen
En håndfull ord forekommer kun som personlige pronomen. Disse ordene angir en bestemt grammatisk person, til forskjell fra vietnamesiskens øvrige pronomenlignende ord. De danner flertall ved hjelp av forstavelsen '; altså heter for eksempel «dere» '. ' betegner «eksklusivt vi», det vil si at den som det snakkes til ikke inngår; ' betegner «inklusivt vi», det vil si at den som det snakkes til inngår.
Tid og aspekt
Vietnamesisk har ikke bøyninger, og ofte avstår man helt enkelt fra å angi tid og aspekt. Ofte holder det med et slags tidsuttrykk («i morgen», «tidligere»). Men det finnes også fire spesialord som man bruker når man mener det er nødvendig for tydelighetens skyld. De er:
Av disse settes ', ' og  foran verbet. er egentlig et verb som betyr «avslutte», og det er når '' plasseres som siste verbet i en verbserie at det gir perfektbetydelse.
Passivum
Vietnamesisk skiller egentlig ikke mellom aktivum og passivum. Normalt sett har verbene aktiv betydning, slev om det hender at man støter på setninger der verbet må tolkes passivt.
Likevel finnes det noen konstruksjoner der det vietnamesiske verbet faktisk har aktiv betydning, men der det pleier å passe best å oversette setningen med norsk passivum. De vanligste av disse konstruksjonene bruker verbet ' «å oppnå» eller ' «å utsettes for».
Et eksempel:
Ordrett betyr setningen «Hunden oppnår at Dinh passer på den», men det er naturlig å oversette den til en passiv setning på norsk. Enda mer likt norsk passivum blir det om den vietnamesiske setningen mangler subjekt – vietnamesisk har jo ingen subjektstvang. Da får man: ' «Hunden passes på.» Her er det nesten som om ' hadde vært en ren passivmarkør.
brukes på lignende måte:
Som eksemplene viser brukes ' om den «passive» setningen uttrykker noe trivelig, ' om den uttrykker noe utrivelig. Utover ' og 'finnes det ytterligere noen verb som kan brukes på lignende måte.
Ordforråd og orddannelse
Vietnamesisk er et enstavelsesspråk, i likhet med mange andre østasiatiske språk. Det betyr ikke at alle ord har én stavelse, men at de flerstavelsesordene som finnes er sammensatte ord der hvert sammensetningsledd er en stavelse langt. Det betyr også at grammatiske funksjoner, som for eksempel flertallsdanning eller substantivering, uttrykkes med funksjonsord på én stavelse. Det finnes ingen endelser som bare omfatter en enkelt konsonant, ei heller noen bøyningsforandringer midt i et ord, men alle morfemer er enstavige, mer eller mindre frittstående ord.
Sammensetninger
Sammensatte ord kan dannes på ulike måter, for eksempel:
Duplisering innebærer at man legger en nonsensstavelse til et enstavelsesord og på denne måten skaper et nytt tostavelsesord (duplikat) som har omtrent samme betydning som grunnordet på en stavelse, men i mange tilfeller er litt mer avgrensa og presist. Mange duplikater oppfattes som ekstra uttrykksfulle og livlige og er derfor vanligere i talespråk og skjønnlitteratur enn i sakprosa. Spesielt av tilstandsverb (som tilsvarer norskens adjektiver) har man dannet mange duplikater. Mange duplikater er gamle og etablerte, men det skapes også nye. Dupliseringa følger nesten alltid tre regler: Eksempel:
Lånord og nydanninger
Det aller største lånegiverspråket til vietnamesisk er kinesisk. De kinesiske lånordene pleier man på norsk å kalle sinovietnamesiske ord. Mange av dem forekommer mest i sammensetninger som har blitt lånt fra kinesisk. Da beholder man den kinesiske ordstillinga, hvilket blant annet innebærer at et substantiv skal plasseres på plassen etter ordet som definerer substantivet nærmere. Ellers i vietnamesisk er det motsatt. Det finnes ganske mange synonympar der det ene ordet er sinovietnamesisk og det andre er rent vietnamesisk. Ett eksempel er synonymparet for betegnelsen på språket vietnamesisk:
Mange av de sinovietnamesiske ordene har en litterær eller teknisk klang, ikke ulikt de latinske og greske lånordene i norsk, og nå som kinesisk ikke lenger er utdanningsspråket i Vietnam oppfattes en del av dem som umoderne eller vanskelige å forstå. Mange sinovietnamesiske ord forsvinner derfor langsomt ut av språket.
På den andre siden dannes termer for mange nye begreper ved at man låner inn ord fra kinesisk. Noen eksempler:
Men langt ifra alle sinovietnamesiske ord er litterære, mange er helt innlemmet i hverdagsspråket og oppfattes overhodet ikke som fremmede.
Andre nydannete ord er sammensatte av vietnamesiske ord, blant annet i form av oversettingslån:
Direkte lånord fra andre språk enn kinesisk er uvanlig. De finnes en håndfull franske ord fra kolonitiden:
Det finnes også noen få nye lånord fra engelsk:
Skriftsystem
Tre ulike skriftsystemer brukes eller har blitt brukt i Vietnam: kinesisk skrift, nôm-skrift og det latinske alfabetet.
Kinesisk tegn
' av kinesisk kinesisk eller ' av kinesisk  konfutsiansk.
Kinesisk kultur var tonegivende i Vietnam i lang tid. Vietnam tilhørte Kina i løpet av tusen år fra 207 f.Kr. til 938 e.Kr. Etter at landet ble selvstendig innretta man etter kinesisk forbilde et statlig eksaminasjonssystem for blivende statstjenestemenn; der ble grunnlaget lagt på de konfutsianske klassikerne, på kinesisk. Helt fram til kolonitida ble offentlige dokumenter skrevet på kinesisk. En stor del kinesiske ord ble lånt inn i vietnamesisk, og disse ord skrev man naturligvis med deres kinesiske tegn.
Den vietnamesiske måten å uttale de kinesiske tegnene er baserte på sørkinesiske dialekter og skiller seg en hel del fra mandarin, altså fra den nordkinesiske dialekten som nå fungerer som riksspråk i Folkrepublikken Kina. Også i dag pleier man å angi kinesiske navn, både geografiske navn og personnavn, på denne tradisjonelle uttalen, selv om vietnamesere i dag vanligvis verken kan snakke eller lese kinesisk. Det blir litt forvirrende for dem som er vant med å se navnene skrevet på norsk:
Nôm
, ordrett sørlig skrift.
Med den kinesiske skriften kunne man kun skrive kinesiske ord; for arveordene måtte man finne på nye tegn. Disse ble ofte danna på kinesisk vis; man lagde et nytt tegn av to gamle, et som antydet betydninga, og et som antydet uttalen. Disse tegnene kalles  og ser akkurat ut som kinesiske tegn. Når de første nôm-tegnene ble skapt vet man ikke; de eldste tilfellene er allerede fra slutten av den kinesiske tiden, men det tok tid å finne på tegn for alle ord i språket, og det sies at nôm-skriften ikke var fullendt før på 1700-tallet. I offisielle skrifter ble ofte klassisk kinesisk brukt, men innen litteratur, vitenskap og andre områder ble mye skrevet på vietnamesisk, i nôm-skrift. I løpet av det korte Tây Sơn-dynastiet fra 1788 til 1802 ble vietnamesisk brukt, skrevet med nôm for arveordene og hán for de kinesiske lånordene (), som offisielt språk i stedet for kinesisk. I dag er nôm-skriften trengt helt unna av ; det oppgis at færre enn hundre personer i verden i dag kan lese nôm.
Romanisering
av kinesisk riksspråk. De katolske misjoner skapte allerede på 1600-tallet en måte å skrive vietnamesisk med latinske bokstaver. Det ble utviklet av den franske jesuitten pater Alexandre de Rhodes, som publiserte det i sitt det store verk Dictionnarium Annamiticvm Lusitanvm, et Latinvm ope Sacrae Congregationis de Propaganda Fide in lucem editum (Vietnamesisk, portugisisk og latinsk ordbok ...) (1651).
Systemet var naturligvis mye lettere å lære seg enn den vanskelige nôm-skriften, og ble først brukt innen kristne grupper, men spredde seg senere rundt om i samfunnet. I løpet av de første tiårene av 1900-tallet erstatta  helt de eldre skriftsystemene.
Napen
Napen er et fjell i Suldal kommune i Rogaland. Det har en høyde på 1 350 meter over havet.
Fjellet er et populært dagsturmål både sommer og vinter. Napen nås med utgangspunkt fra Suldalsosen, Kvilldal, Nedre Moen og Øvre Moen, samt via Stavanger Turistforenings hytter på Sandsa og i Stranddalen. Fra toppen er det utsikt over store deler av Ryfylkeheiene og Blåsjø.
Sugarcane Hanover
Sugarcane Hanover startet karrieren i USA, og kom til Norge da den ble kjøpt av Helmer Strømbo og plassert hos Gunnar Eggens stall som femåring i 1988. Med Gunnar Eggen i sulkyen vant hesten Oslo Grand Prix i 1988 med kilometertiden 1,12,5a over 2100 meter som var verdensrekord på den tiden. Hesten kom på andreplass i Elitloppet samme år. Hesten ble kjøpt av Erikssunds säteri i Sverige før den deltok i sitt siste og mest kjente løp, «March of Dimes Trot» på Garden State Park i Camden County, New Jersey også i 1988. De beste hestene fra USA og Europa deltok i løpet som var hausset stort opp. Gunnar Eggen tøylet Sugarcane Hanover inn til førsteplass med et hestehodes margin, og eierne kunne innkassere 270 000 dollar. Hesten ble deretter satt i avl i Sverige og Italia. Blant avkommet er Good As Gold som igjen er far til Steinlager. Sugarcane falt plutselig død om på Erikssunds säteri ved Mälaren 2. november 2009, og hadde på det tidspunkt flere hundre avkom, 63 av dem hadde hver travet inn mer enn én million svenske kroner.
Cham
Cham er en by i Regierungsbezirk Oberpfalz i den tyske delstaten Bayern, ca. 20 km fra grensen til Tsjekkia. Den ligger ved elven Regen, rundt 60 km nordøst for Regensburg, og betegnes som «porten» til skog- og fjellområdet Bayerischer Wald. Alternativt, ettersom elven Regen (=regn) går i en bue ved Cham, blir byen med et ordspill også betegnet som «byen ved regnbuen» (Stadt am Regenbogen).
Cham er sentrum for næringslivet i regionen Øvre Bayerischer Wald, og hadde per 31. desember 2007 et innbyggertall på 17 214.
Markslag
Markslag er en offisiell betegnelse på utnyttelsene av landbruksarealene i Norge.
Vietnams folkehær
Historie
Forløperen for folkehæren var Den væpnede propagandaenhet for nasjonal frigjøring, som ble grunnlagt av Hồ Chí Minh 22. desember 1944 for å kjempe mot den franske kolonimakten. Den ble da ofte referert til som Viet Minh.
I fredelige perioder har hæren blitt brukt som en del av landets arbeidsstyrke, dels for å forbedre Vietnams økonomi og infrastruktur, og dels for å styrke totalforsvaret ved å integrere de væpnede styrker og den vanlige arbeidsstyrken. Soldatene brukes særlig innen industri, jordbruk, fiske, skogbruk og telekommunikasjon.
Organisasjon
Den vietnamesiske presidenten er øverstkommanderende for folkehæren, mens ministeren for nasjonalt forsvar fører oppsyn med dens operasjoner og med dens organer som generalstaben og logistikkavdelingen.
Hæren består av en nasjonal hovedstyrke og lokale styrker. Den har både stående styrker og reserver. I fredstid er de stående styrkene på et minimumsnivå, men er kampklare og driver kontinuerlig trening. Reservestyrkene er organisert på samme måte som den stående styrken, slik at de to delene lett kan fungere sammen ved behov.
James Stewart
James Maitland «Jimmy» Stewart (født 20. mai 1908 i Indiana i Pennsylvania, død 2. juli 1997 i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller og offiser i flyvåpenet.
Skuespiller
Stewart var kjent for å personifisere den vanlige mannen som møter motgang, men som alltid forsøker å løse problemet på den beste måten – en framstilling som i mye speilet hans egen personlighet og omdømme som gentleman.
Militærtjeneste
Under den andre verdenskrigen tjenestegjorde Stewart i det amerikanske luftvåpenet. Han var 33 år gammel og filmstjerne da han meldte seg til tjeneste som menig i 1941. Under øving i USA fløy han blant annet B-17 Flying Fortress og han tjenestegjorde delvis som instruktør på tomotors fly for yngre tjenestmenn. I november 1943 ble han overført fra USA til tjeneste for de allierte i Europa. En skvadron på 20 B-24 bombefly fløy fra Iowa via Florida, Puerto Rico, Britisk Guyana, Brasial, Senegal og Marokko til Tibenham i Norfolk. B-24 måtte på grunn av rekkevidden dele opp turen fra Nord-Amerika og fylle drivstoff mange ganger. Han ledet blant annet second combat wing i Eighth Air Force og ble i 1945 dimittert med grade oberst. Han fløy blant annet bombeflyet B-24 stasjonert i East Anglia. Stewart returnerte til USA i september 1945 etter mer en fire år i tjeneste med utmerkelsene distinguished flying cross, air medal og den franske croix de guerre. Han hadde minst 20 bombetokt i Europa under andre verdenskrig, og gikk på fire år fra å være menig til å bli oberst. Stewart var en av svært få i USAs militære historie som gikk fra menig til oberst på fire år. Stewart medvirket julaften 1943 i bombetokt over Berlin. Hardy Krügers hus ble ødelagt i angrepet og da de to senere ble venner uttalte Krüger at han var glad for å bli bombet av en venn. Stewart forble i reservestyrkene etter andre verdenskrig og President Eisenhower utnevnte i 1959 Stewart til brigadegeneral. Han fløy et bombetokt under Vietnamkrigen, og ble pensjonert fra luftforsvaret 1968.
Utmerkelser
Stewart har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame og i 1985 mottok han Presidentens frihetsmedalje i Det hvite hus av president Ronald Reagan. I 1999 ble han kåret til tidenes tredje største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.
Verbal metakommunikasjon
Verbal metakommunikasjon er en samlebetegnelse for alle de måter som man kan snakke om samtalen. Begrepet kan sees på som et forsøk på å utvikle en mer presis beskrivelse av deler av begrepet metakommunikasjon. Her handler det om å verbalisere samtalen man inngår i ved å "ta et steg ut av den". Grovt sett kan man definere begrepet inn i tre underkategorier:
Spørsmålet om HVA man metakommuniserer om kan deles inn i tre undertema. For det første kan man snakke om samtaleinnholdet. Dette må man skille fra det å snakke om et innhold. Alle samtaler har et innhold, men det er ikke alltid vi snakker om samtaleinnholdet i en samtale. Her dreier det seg om å gjøre selve samtaleinnholdet til samtaleemne. Det kan for eksempel være at kona gir beskjed til mannen sin om at hun vil snakke om et annet tema: ”Nå har du snakket så mye om den bilen, kan vi heller snakke litt om hva vi skal gjøre i ferien?”. Her diskuterer de ikke hvilken bil de skal kjøpe eller hvor de skal reise på ferie, men de diskuterer hvilket samtaletema de skal samtale om.
For det tredje kan man snakke om bruk av samtaletiden. Dette kan man også gjøre på mange ulike måter. Det går an å snakke om samtalehyppigheten: ”Kan vi ikke treffe hverandre litt oftere?” Man kan snakke om samtalerekkefølgen: ”Kan jeg få si hva jeg mener først denne gangen?” Eller man kan snakke om samtalelengden: ”Jeg har litt dårlig tid, kan vi gjøre denne samtalen kort?” I tillegg kan man snakke om samtaletempoet: ”Jeg skal i et nytt møte så du må komme til poenget raskt.”
Stikk (knute)
Både stikk og knop er til vanlig brukt som synonymer for knute, men et stikk er egentlig en knute som slås for å feste et tau til et annet eller til en gjenstand, mens en knop er en "knapp", en knute som lager fortykning på ett og samme tau.
FSK
FSK kan vise til:
Kapp Roca
Kapp Roca (portugisisk: Cabo da Roca) er det vestligste punktet på det portugisiske fastlandet, og er dermed også det vestligste punktet på det europeiske fastlandet. Romerne kalte stedet Promontorium Magnum.
Kapp Roca ligger 40 km vest for Portugals hovedstad Lisboa.
Poeten Luís de Camões definerte Kapp Roca som stedet «hvor landet ender og havet starter» (portugisisk: «onde a terra acaba e o mar começa»).
Gåten Jason Bourne (film)
Filmen ble regissert av Paul Greengrass og er oppfølgeren til Hvem var Jason Bourne fra 2002.
Handling
Jason Bourne (Matt Damon) har levd i fred i to år, men nå klarer hans forfølgere å spore ham opp og han blir igjen tvunget til å møte problemer fra sitt tidligere liv. En ukjent mann sender en leiemorder etter Jason, og CIA mistenker ham for å ha myrdet to av deres agenter under et oppdrag i Berlin.
Børglum kloster
Børglum kloster i Danmark er en tidligere kongsgård, kloster og hovedgård som stammer fra begynnelsen av 1100-tallet. Bygningen i sin nåværende form er fra ca. 1220. Klosteret ligger ca. 5 km øst for Løkken i Vendsyssel, Hjørring kommune. Hovedbygningen ble fredet i 1918.
Arkitekt Laurids de Thurah foretok i årene 1750 til 1754 flere endringer på bygningene for sin svigerfar Kiærskjold.
Siden 1835 har klosteret vært i slekten Rottbølls eie. I parken finnes en minnesten over motstandsmannen Christian Michael Rottbøll som ble drept i 1942. Han ligger begravet i parken.
Høymiddelalderen
Børglum var opprinnelig en kongsgård. Her oppholdt kong Knut seg i 1086 da vendelboerne gjorde opprør mot ham.
1139 omtales en biskop Self (Sylvester) som den første biskop av Børglum; hans forgjenger biskop Keld (–1134) kaltes biskop av Vestervig. Børglums historie i denne perioden er i svært usikker; muligens har Børglum i tiden 1134–39 gått fra kronen til bispestolen i forbindelse med en flytting av bispestolen fra Vestervig til Børglum. Likeså usikkert er det når et egentlig kapitel var endelig etablert. Om prestene ved stiftskirken helt fra begynnelsen av har tilhørt augustinerordenen som i Vestervig kloster før premonstratenserne opprettet sine klostre – kanskje så tidlig som i biskop Troels tid i 1180-årene – vites heller ikke.
Rundt 1215 har premonstratenserklostret hatt et fungerende kapitel bestående av prost og konvent; moderstiftelsen var klosteret i Steinfeld i Eiffel ved Rhinen i Kölns stift og Børglum fikk snart stor anseelse. Biskopen av Vendsyssel Stift valgte Børglum kloster til bispesete og flyttet muligens inn i den tidligere kongsgården.
Konventet utgjorde selve domkapitlet som innstillet og valgte biskopen, forrettet gudstjenesten i kirken samt utdannet presteelever. Formelt var biskopen kapitlets øverste leder, men det var prosten som var forstander for munkene og til hjelp hadde han prioren. Munker av premonstratenserordenen var presteviede kanniker og slik var det også i Børglum. Prostene var fornemme prelater og enkelte av dem satt i Riksrådet. Blant de øvrige munkene har atskillige antakelig vært adelige.
Senmiddelalderen
Premonstratenserordenens munker kaltes vanligvis de hvite brødrene; dette skyldes klesdrakten som var laget av hvit ull. Men det tyder på at draktens hvite farge har vært upraktisk i datidens Vendsyssel. I hvert fall gir pave Bonifatius IX den 30. mai 1403 prost og kapitel tillatelse til å endre den hvite ordensdrakten til sort, brun eller en mørk farge. Årsaken er at Børglum «ligger i en egn ved havet og derfor hyppigt er fuld af dynd og oversvømmelser» ). I 1422 tillates de å bære almutium (skulderkrage med hette) og superpellicum (korunderkledning).
Den 20. februar 1407 bekrefter prost Jens Nielsen at kapitlet har mottatt en gullkrone besatt med edelstener fra dronning Margrete I gjennom Bo Mogensen, biskop av Århus ).
Kirken
Børglum klosterkirke er innviet til jomfru Maria. Den er en del av Børglum klosters nordfløy og kan sees på lang avstand. I øst utgjør den restene av et romansk kor og korsskjæringsfag og i vest av et gotisk basilikalt skip, men begge deler er bare rester av det storslåtte opprinnelige eller påtenkte anlegget. Den romanske kirken, hvorav bare korpartiet og korsarmene ble ferdigstilt, er i hovedsak oppført av granittkvadre på profilert sokkel. Det kvadratiske koret har hatt en stor apside som utvendig hadde blendarkader på halvsøyler. I de kvadratiske korsarmene har østveggene i hver side vært gjennombrutt av to bueåpninger som har ført inn til små kapeller med alternisjer, hvor de to kapellene nærmest koret har vært to fag dype. I nedre korsarms nordvestlige hjørne har det vært en vindeltrapp. Denne meget fornemme planen synes å ha vært en videreutvikling av Viborg domkirkes og særlig Vestervigs og i hovedmålene stemmer den overens med Viborg domkirke.
Til tross for de rent romanske stilformene kan denne storslåtte kirken neppe ha blitt påbegynt før rundt 1220 ettersom man ikke kan tenke seg at kirken har stått da en børglummunk ble sendt til paven for å få tillatelse til å flytte klosteret i 1215. Det kan imidlertid ikke sees bort fra at en del av de kvadrene og løse ornamentstenene som er funnet i området kan stamme fra en eldre kirke. En liten søylebase (nå i Nationalmuseet) har stenmesteren signert med sitt navn «Tove» dvs. tilsvarende moderne «Tue». Under de urolige forholdene i midten av 1200-tallet var arbeidet på kirken gått i stå og først mot århundrets slutt fikk man ferdigstilt skipets to fag og de fire fagene i hvert av sideskipene. Fra denne byggeperioden stammer sideskipenes yttermurer og de spissbuede arkadene mellom hovedskipet og sideskip samt søndre sideskips østre og vestre hvelv. Videre virker det som at man har oppført høye spissbuede arkader mellom korsarmene og korsskjæringen for å kunne dekke denne med et hvelv, som rundt 1500 er bygget om da en brann eller en annen katastrofe har nødvendiggjort en fullstendig ombygging av høykirkemurene. Samtidig ble hele kirken overhvelvet, i hovedskipet med store stjernehvelv og kanskje har man først nå oppført vestgavlen og avfunnet seg med tanken om at skipet aldri skulle få den prosjekterte lengde tilsvarende klostergårdens utstrekning.
I reformasjonstiden forfalt kirken mer og mer inntil Godslev Budde fikk Frederik IIs tillatelse til å rive ned korsarmene for å skaffe reparasjonsmateriale til den øvrige kirken. En sten over norddøren med Frederik IVs speilmonogram og årstallet 1722 markerer kanskje bygningens siste større rest. Siden da er den blitt pietetsfullt vedlikeholdt av skiftende eiere. I 1862 gravde Nationalmuseet frem fundamenter av korsarmene og korkapellet. En del er også tilbakeført fra Godslev Buddes gård Rødslet ved Limfjorden, som sannsynligvis stammer fra Børglum. Rødslet gård ble revet av tyskerne under andre verdenskrig.
I dag er klosteret innredet som museum om stedets historie og med skiftende relevante temautstillinger.
Børglum Kloster Gods er på 445 hektar.
Phil Osaer
Phil Osaer (født 10. februar 1980 i Livonia, Michigan i USA) er en ishockeykeeper som har spilt for Sparta Warriors.
I forbindelse med Jürgen Penkers skadefravær, ble han hentet til Lørenskog Ishockeyklubb hvor han debuterte mot Sparta Warriors 2. februar 2013.
Phil Osaer har spilt for 13 klubber:
Obotrittere
Obotrittere eller obodriter (tysk Abodritter, polsk Obodryci) var et vendisk og slavisk folkeslag som på 500-tallet slo seg ned i det nordøstlige Tyskland i det området som i dag heter Mecklenburg og Holstein. På grunn av deres forbindelser til andre slaviske grupper i nærheten blir obotritterne sett på som en undergruppe av polabianske slavere. Øst for dem bodde wilzerne. Historisk sett var obotritterne et folkeslag som gjennom mange år hadde en tett forbindelse med Danmark på godt og ondt.
Obotritterne både slåss med og tidvis skattet til de frankiske kongene og deres etterfølgere i øst. I tider krevde obotritterne skatt fra danskene og sakserne, og stundom drev de herjingstog i stor stil mot Danmark, Sverige og så langt nord som Norge. Til felles med andre slaviske grupper ble de ofte beskrevet av frankiske kilder som vendere, noe som også går igjen i nordiske kilder.
I 1170 aksepterte obotritterne å underkaste seg det tysk-romerske riket. Siden gjennomgikk området en tyskifisering, men så sent som på 1400-tallet snakket allikevel de fleste småbyene i obotritternes område fortsatt en slavisk dialekt inntil tysk ble det dominerende språket.
Den tyske poeten Johann Heinrich Voss (1751–1826) som ble født i Mecklenburg-Strelitz likte å identifisere seg som obotritt for å understreke sin slaviske opprinnelse. Deler av obotrittene migrerte sørover og bosatte seg på Den pannoniske slette, som er et landskap mellom elvene Donau og Sava, hvor området Bács-Bodrog i middelalderens ungarske kongedømme ble oppkalt etter dem.
Panamerikanske leker 1983
Panamerikanske leker 1983 var de niende Panamerikanske leker, de ble arrangert i Caracas i Venezuela i perioden 14. til 29. august 1983. Det var 3 426 utøvere fra trettiseks nasjoner som deltok i tjuetre sporter. USA ble beste nasjon med 137 gullmedaljer foran Cuba med 79.
Margot Frank
Margot Betti Frank (født 16. februar 1926 i Frankfurt am Main, død i mars 1945 i Bergen-Belsen ) var en tysk jente av jødisk opphav og hun var Anne Franks eldre søster. Margot Frank var datter av Edith Frank-Holländer og Otto Frank, og Margot var oppkalt etter morens søster, Bettina Holländer.
Av flere overlevende beskrives Margot som den perfekte datteren. Hun var rolig og høflig og fikk gode karakterer. Etter den andre verdenskrig ville hun emigrere til mandatområdet i Palestina og arbeide som jordmor.
Flukten til Nederland
Frem til 1933, da Adolf Hitler og nasjonalsosialistene overtok makten, bodde familien i Tyskland. Fordi de var såkalte «heljøder», valgte de å flykte til Nederland, der de slo seg ned i Amsterdam. Den første som reiste, var faren Otto på sommeren 1933, og i september samme år fulgte konen Edith etter. Anne og Margot flyttet da midlertidig til bestemoren i Aachen. Da de hadde kommet i orden og funnet et sted å bo, fulgte Margot og to av Ediths brødre tre måneder senere. Den siste som flyktet til Nederland var Anne; hun ankom i februar 1934.
Etter at Nederland hadde blitt invadert, forbød tyskerne jøder å gå på ikke-jødiske skoler, og Margot fortsatte skolegangen sammen med Anne på det Jødiske Lyceum.
Familien går under jorden
5. juli 1942 mottok Margot en innkalling til fra tyskerne. Hun skulle settes i arbeid i en arbeidsleir. Foreldrene Otto og Edith hadde allerede forutsett dette, og hadde satt i gang arbeide med et skjulested. Den opprinnelige planen var at de skulle gå under jorden 16. juli, men på grunn av Margots innkallelse ble de tvunget til å gå under jorden allerede neste dag. På kvelden hjalp Jan og Miep Gies familien med å flytte de siste tingene til stedet som var kjent som «Achterhuis», og før solen stod opp den neste morgenen syklet Miep og Margot til skjulestedet bak Ottos kontor på Prinsengracht 263. Anne, Otto og Edith forlot hjemmet sitt en halv time etter Margot og gikk til fots til Prinsengracht. Senere flyttet tre andre jøder inn i skjulestedet hos dem, familievennene Peter, Auguste og Hermann van Pels. I november 1942 kom husholdningens siste medlem, Fritz Pfeffer.
Inngangen til skjulestedet ble gjemt bak et bokskap som kunne dreies bort, bygget av Johannes Kleiman.
4. august 1944
Etter at familien hadde vært under jorden i mer enn to år, ble familien og menneskene de delte skjulestedet med forrådt. 4. august stormet politiet bygningen etter å ha fått et anonymt tips og arresterte alle beboerne i «Achterhuis» sammen med to av hjelperne, Victor Kugler og Johannes Kleiman. Etter å ha tilbrakt fire dager i fengsel, sattes de åtte jødene på togtransport til Westerbork øst i Nederland 8. august 1944. I Westerbork ble de plassert i straffeblokken fordi de ikke hadde meldt seg frivillig, og satt i arbeid med å demontere batterier. Arbeidet var usunt, men de kunne i det minste snakke sammen mens de gjorde det.
Auschwitz-Birkenau og Bergen-Belsen
Fra Westerbork ble familien sendt videre inn i Tyskland. Etter en tre dager lang og forferdelig togreise ankom de Auschwitz-Birkenau midt på natten. Der skiltes kvinner og menn, og dette var siste gang familien var samlet. Etter 5. september hørte og så Margot ikke mer fra eller om faren, og etter en stund gikk hun, Anne og Edith ut fra at han hadde blitt sendt til gasskamrene og ikke levde lengre.
Som Anne skrev også Margot dagbok, men denne ble aldri funnet igjen.
Eksterne lenker
Luettelo Anne Frankiin liittyvistä henkilöistä
Berchtesgaden
Byen blir ofte assosiert med det berømte fjellet Watzmann som med sine 2713 m er det tredje høyeste fjellet i Tyskland (etter Zugspitze og Hochwanner) som er kjent blant fjellklatrere for sin Ostwand og for den dype innsjøen Königssee (5,2 km²). En annen nevneverdig topp er Kehlstein-fjellet (1835 m) med sitt populære Kehlsteinhaus (Ørneredet) som gir en spektakulær utsikt for besøkende. Kehlsteinhaus var en del av Hitlers Berghofkompleks.
Dikternes fjellandsby
Både Henrik Ibsen og Jonas Lie yndet Berchtesgaden. Begge bodde de til leie hos vaktmester Anton Hasenknopf, ved Die Künl.
Det såkalte Pfieselmesterhuset, hvor de begge bodde, lå i Bahnhofstraße 1. Huset er i dag forsynt med en plakett som forteller at de to norske dikterne hadde tilhold i huset. Teksten forteller (på norsk?) at over en periode på «20 somre bodde to norske poeter her - Henrik Ibsen, den store dramatiker i 1868, 1872, 1880 og 1882, og Jonas Lie i 16 somre fra 1882, hvor flere av hans romaner ble skapt». Det siste stemmer ikke, da Jonas Lie først kom i 1882. John Paulsen har skildret dette møtet med de ukentlige treff over et glass toddy, og har gjort rede for at Jonas og kona Thomasine Lie også var til stede i 1880.
Washington County (Nord-Carolina)
Washington County er et fylke i den amerikanske delstaten Nord-Carolina. Det ligger øst i staten og det grenser mot Chowan County i nord, Perquimans County i nordøst, Tyrrell County i øst, Hyde County i sørøst, Beaufort County i sørvest, Martin County i vest og mot Bertie County i nordvest.
Washington Countys totale areal er 1 009 km² hvorav 197 km² er vann. I år 2000 hadde fylket 13 723 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Plymouth.
Fylket ble grunnlagt i 1799 av land fra Tyrrell County og er oppkalt etter USAs første president George Washington.
Juggel (roman)
Juggel er en roman av Heidi Linde, utkommet på Gyldendal i 2004. Juggel er Lindes andre roman, etter debuten med Under bordet i 2002.
Juggel er en jeg-fortelling, der fortelleren er den unge kvinnen Maj, som nettopp har avslutta et hovedfagsstudium ved Universitetet i Oslo. På nåtidsplanet reiser hun tilbake til stedet der hun vokste opp – en småby på Østlandet – for å delta i en begravelse. Denne reisa blir samtidig ei reise tilbake i tid, og det meste av teksten befatter seg med Majs oppvekst.
Det fortelles bredt om jenter i ungdomsskolealder i en norsk småby på 1980-tallet; om forelskelser, rivalisering, vennskap, og om farer som truer fra de voksnes verden. Majs familie består av tre kvinner; Maj, mor og mormor. Mennene er enten døde eller har forsvunnet ut på annet vis. Mer tradisjonelt familieliv finner Maj hos bestevenninna Anja, selv om det er et etter hvert skrantende forhold mellom Anjas foreldre. Her er det også en storesøster, som ligger et par år foran Maj og Anja i livserfaring.
I ettertid viste det seg at Anja er blitt tilbake i småbyen, at hun fikk den gutten hun drømte om, og at drømmene var litt større en virkeligheten. Maj flytta til storbyen, og har altså brukt de åra som Anja har brukt på etablere seg i et vanemessig ekteskap, på studier. Hun er samboer med Jon, og har nettopp funnet ut at hun er gravid. Jon er en raus og litt skjødesløs type. Han ser ut til å være fast bestemt på et varig forhold med Maj, og enda det er all grunn til å tro at Jon skal bli glad over å høre at de nå blir tre, har ikke Maj fått seg til å fortelle nyheten ennå.
Juggel er en roman som tematiserer kjærlighet og samliv. Tittelen spiller på en ring som Anjas storesøster Helene en gang fikk i gave av sin store ungdomsforelskelse til 16-årsdagen. Anja og Maj sneik seg til å åpne pakka, steinen løsna, og jentene måtte gå til den gullsmeden der ringen etter eska å dømme var kjøpt. Det viser seg da at ringen er juggel, sannsynligvis innkjøpt på et tivoli. Ringen blir et symbol på at den lovpriste kjærligheten sjelden holder hva mytene lover.
Sundstraumlian naturreservat
Sundstraumlian naturreservat ligger på sørsiden av Straumøya i Bodø kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter lia ned mot Sundstraumen og Indre Sundan. Området har et areal på 1 275 dekar, og er vernet for å bevare en variert furu- og blandingsskog med alt naturlig plante- og dyreliv og med alle de naturlige økologiske prosessene.
National Educational Television
National Educational Television, eller National Educational Television Center, forkortet NET, var et TV-nettverk for formidling av pedagogiske programmer i USA fra 1952 til 1970. NET sørget opprinnelig for utveksling av fakta- og skolefjernsynstoff fra lokale TV-stasjoner, men produserte etter hvert også sine egne programmer. Nettverket var organisert under flere navn og med ulik finansiell støtte. På 1960-tallet anklaget konservative krefter nettverket for dets mange kritiske samfunnsdokumentarer, og på grunn av manglende pengestøtte ble NET slått sammen med Public Broadcasting Service som overtok arbeidet fra 1970. NET er i ettertid blant annet kjent for Sesame Street, en pedagogisk fjernsynsserie for barn og internasjonal seersuksess som blant annet det norske Sesam Stasjon bygger på.
Nils Christophersen
Nils Damm Christophersen (født 1946 i Levanger) er en norsk informatiker. Siden 1991 har han vært professor ved Institutt for informatikk ved Universitetet i Oslo.
Christophersen tok hovedfag i fysikk (kybernetikk) i 1972, og doktorgraden i informatikk i 1983. Fra 1972 til 1975 jobbet han ved Forsvarets forskningsinstitutt. Hans forskningsfelt var å utvikle datamodeller av effektene av sur nedbør i jordsmonn og ferskvann. Han har forsket på digital signalbehandling og bildeanalyse.
Han er en av Norges mest siterte forskere, og var i 2010 en av fjorten forskere ved norske institusjoner som er rangert som highly cited i ISI-indeksen
Magnus Lindgren
Magnus Lindgren (født 1974 i Västerås) er en svensk jazzmusiker (saksofon og fløyte) og komponist, utdannet ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm.
Siden 1997 har han spilt og turnert med egen kvartett, som innbefatter Mathias Algotsson piano, Fredrik Jonsson bass, og Jonas Holgersson trommer. Han har utgitt My way out (1999), Paradise open med Radiojazzgruppen til Sveriges Radio (2001) og the Game (2003).
Arne Berge
Arne Berge (født 29. juni 1908 i Stavanger, død 13. august 1988) var en norsk prest som ble hedret for sin innsats for norske krigsfanger.
Berge var sønn av stereotypør Alfred Berge (1878–1962), moren var Albertine Johanne, født Husebø (1879–1956). Han begynte sine studier ved Universitetet i Oslo i 1928 og ble cand.theol. våren 1934, med praktikum høsten 1934. Arne Berge ble i 1948 gift med Ragnhild Røe (født 28. mai 1904). Hun var fra Brevik og datter av skipsreder Cornelius Røe (1856–1910) og Johanne Cathrine Larsen (1867–1944).
Hans første stilling var som personlig hjelpeprest i Modum i 1935, deretter hadde han ulike stillinger som vikarprest i Oslo bispedømme fra 1937 til 1940. Fra 1940 var Berge – sammen med Conrad Vogt-Svendsen – sjømannsprest i Hamburg, og ble der engasjert i hjelpearbeidet for de norske fangene i Tyskland. Lister over fanger som Berge og Vogt-Svendsen utarbeidet, dannet senere grunnlaget for aksjonen med De hvite bussene. Berge tjenestegjorde i Hamburg til 1946.
Fra 1946 var Berge fengselsprest på Ilebu, og fra 1950 residerende kapellan i Horten frem til han ble sokneprest i Horten 1971–75.
Ferjesambandet Valevåg–Skjersholmane
Valevåg–Skjersholmane var et ferjesamband mellom Valevåg i Sveio og Skjersholmane på Stord som ble erstattet i år 2000 da Bømlafjordtunnelen åpnet.
De siste ferjene som trafikkerte ruten Valevåg-Skjersholmane var MF «Bjørnefjord» (1995–2000) (140 Pbe) og MF «Hordaland» (85 Pbe). I 1999, som var det siste fulle året med ferjetrafikk på strekningen, ble det i gjennomsnitt fraktet 1568 ÅDT.
I 2007 gikk det gratis ferjer på strekningen i tre uker på grunn av vedlikeholdsarbeid i Bømlafjordtunnelen. Sambandet ble da betjent av de tre ferjene MF «Bjørnefjord» (140 Pbe), MF «Masfjord» (140 Pbe) Og MF «Sunnhordland» (104 Pbe). Ferjene gikk to ganger i timen om formiddagen og tre ganger i timen på ettermiddagene, da den siste ferjen ble satt inn. Selv med tre ferjer var det til tider lange køer grunnet stor trafikk.
Dillingen an der Donau
Dillingen an der Donau er en by i Regierungsbezirk Schwaben i den vestlige delen av den tyske delstaten Bayern, nær grensen til Baden-Württemberg. Den ligger som navnet sier ved Donau, og er forvaltningssentrum for landkretsen av samme navn.
Dillingen har 18 479 innbyggere (31. des. 2007).
Historie
Byens opprinnelse skriver seg tilbake til en alemannisk bosetning.
De senere grevene av Dillingen slo seg ned i Donaudalen i det 10. århundre, og anla en borg som etter hvert kom til å gi opphav til Dillingens sentrum. I 1258 tilfalt byen Høystiftet Augsburg, og var senest fra det 15. århundre av og fram til sekulariseringen i 1803 residensby for biskopene av Augsburg. I 1551 ble Dillingen universitet grunnlagt av kardinal Otto Truchsess von Waldburg. Universitetet ble senere omgjort til et lyceum for utdanning av katolske teologer, som i sin tur ble til Dillingens Filosofisk-Teologiske Høyskole i 1923.
Deggendorf
Deggendorf er en by i distriktet Niederbayern i den tyske delstaten Bayern, og ligger ved foten av Bayerischer Wald. Byen er forvaltningssentrum for landkretsen av samme navn. Den har et areal på 77,21 km², og har   31 421 innbyggere (2006).
Deggendorf ligger ved Donau, vel 70 km nedstrøms for Regensburg, ca. 60 km oppstrøms for Passau, og like ved sideelven Isars munning.
Historie
Deggendorf er første gang omtalt i en kunngjøring av kong Henrik II vedrørende klosteret Niedermünster i Regensburg. Byen fikk tidlig strategisk betydning, ut fra sin beliggenhet ved et gammelt vadested i Donau. De slektene som har hersket i Bayern gjennom historien la derfor alltid vekt på å hevde sitt nærvær i byen. Deggendorf oppnådde bystatus mellom 1316 og 1320 og begynte da for alvor å tiltrekke seg mer av handelsvirksomheten fra det nærmeste omlandet.
På 1330-tallet ble byens jødiske samfunn utradert som følge av en pogrom.
Fylkesvei 5076
Fylkesveg 5076 går mellom Lunde og Hodnanes i Tysnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 78 (Hordaland).
Ild (andre betydninger)
Ild kan sikte til:
Malcolm Jobling
Malcolm Jobling (født 29. januar 1951 i Middlesbrough, Storbritannia) er en britisk fiskeriforsker. Siden 1985 har han vært professor i akvakultur ved Universitetet i Tromsø.
Han tok doktorgraden i zoologi ved University of Glasgow i 1979, og ble professor ved Norges fiskerihøgskole 34 år gammel. Han er en av verdens mest siterte forskere i sitt fagfelt, og var i 2010 en av fjorten forskere ved norske institusjoner som er rangert som highly cited i ISI-indeksen
Fylkesvei 5080
Fylkesveg 5080 går mellom Gjersvik og Gåsevik kai i Tysnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 80 (Hordaland).
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1916
Norgesmesterskapet i fotball for menn 1916 ble vunnet av Frigg etter finaleseier 2-0 over Ørn den 8. oktober. Målscorere for Frigg var Ragnvald Smedvik, som scoret i det 70. minutt, og David Andersen, som scoret i det 71. minutt. 4,000 tilskuere overvar kampen som ble spilt på Skøitebanen i Trondheim. Dommer var Peder Christian Andersen, Kristiania Ballklub. Dette var andre gang Frigg vant et norgesmesterskap.
Friggs vinnerlag: Arne Wendelborg, Yngvar Kopsland, Georg Waitz, Thorbjørn Damgaard, Georg Hartmann-Hansen, Fritz Semb-Thorstvedt, Einar Hansen, David Andersen, Ragnvald Smedvik, Bjarne Olsen og Trygve Smith.
Mesterskapet var det siste der bare ett lag fra hver krets kunne delta.
2. runde
17. september. Lyn, Gjøvik, fikk walk over.
Semifinaler
3. oktober.
Finale
8. oktober, Skøitebanen i Trondhjem. Dommer: Peder Christian Andersen, Kristiania Ballklub.
Robert Lehmann
Robert Lehmann (født 9. januar 1984 i Erfurt) er en tysk skøyteløper som deltar i internasjonale konkurranser. Han har spesialisert seg på mellomdistanse og langdistanse.
Lehmann tok sølv i junior-VM allround bak nederlenderen Remco Olde Heuvel i Kushiro i 2003. Han debuterte i verdenscupen på Hamar i november 2004. Han deltok i Vinter-OL 2006 hvor han kom på 36.-plass på 1500 meter og 7.-plass i forfølgelse lag. I EM på skøyter 2009 i Heerenveen kom han på 6.-plass.
Kreolspråk
Fra pidgin til kreolspråk
Kjennetegnet på et kreolspråk er at det er blitt befolkningens «førstespråk», altså morsmål. Kreolisering er prosessen som fører til at et ustabilt pidginspråk utvikler seg til et språk med relativt fast grammatikk og syntaks. Alle kreolspråk har utspring i pidginspråk, vanligvis slike som har fått morsmålsstatus. Pidginspråkene oppsto i møtet mellom to eller flere folkegrupper med innbyrdes uforståelige språk som måtte finne nødløsninger for å snakke sammen. Slavesamfunn var typiske arnesteder for pidgin og kreolisering.
Ordet «kreol» kommer fra fransk créole og spansk criollo, avledet av et portugisisk ord med betydningen «å oppdra». Opprinnelig betegnet ordet en europeer født i koloniene i Vestindia, og som derfor snakket annerledes enn nykommere fra kolonimakten i Europa.
En klassisk definisjon av kreolspråk inneholder også den vanligste forklaringen på tilblivelsesprosessen: Et fullt utviklet og relativt stabilt språk som oppstår gjennom «nativisering», det vil si at barn vokser opp med språket. Ifølge en omstridt teori om kreolspråk som forfektes av «universalister» med Derek Bickerton som en ledende talsmann, er det dermed barn som skaper kreolspråk.
Medfødt språkevne
En underliggende teori er at språk bygger på en medfødt biologisk evne og ikke må læres på samme måte som andre ferdigheter. I barnets hjerne finnes et faculté de langage eller «språkorgan» som gjør at det automatisk tilegner seg omgivelsenes språk, til tross for begrenset eller ikke eksplisitt input av språkets regelverk. Vanligvis er det ikke nødvendig å lære et barn å snakke – det skjer av seg selv. Språkevnen (nature) samvirker med det kontekst-spesifikke (nurture) ved at preprogrammerte, åpne systemer innstilles riktig med utgangspunkt i «primære lingvistiske data» eller input. «Universell grammatikk» (UG) er begrepet som brukes av Noam Chomsky, opphavsmannen til teorien om en medfødt språkevne. Universalistene henviser til Chomsky for å forklare hvordan barn som vokste opp i omgivelser med mangelfull input fra foreldre og andre voksne, likevel klarte å «finne opp» et rikt, konsekvent og stabilt språk ved hjelp av sin innebygde universelle grammatikk. Mesterstykket, som de aldri ville ha klart uten medfødt språkevne, var altså å veve løse tråder sammen til et solid system.
Kreolspråks struktur
I kjente kreolspråk, som for eksempel haitisk, er mesteparten av ordforrådet hentet fra de sosialt overlegne, men tallmessig underlegne europeiske språkene som til ulik tid ble talt på øya. Disse opphavspråkene kalles kreolspråkets «superstratum». Slavenes afrikanske språk, kalt «substratum», var viktige kilder til de syntaktiske og semantiske egenskapene ved haitisk. Noen lingvister mener at dette språket er resultatet av en «releksifisering» av afrikanske språk med leksemer hentet fra fransk.
Dekreolisering
Når et kreolspråk sameksisterer med superstratumspråket som har levert mesteparten av ordforrådet, og som vanligvis er skriftspråk i vedkommende samfunn, vil kreolspråket bli utsatt for press. Sosial mobilitet og stadig kontakt kan få de kreoltalende til å restrukturere språket og ta inn stadig flere trekk fra det mer prestisjetunge superstratum-språket. Denne prosessen kalles «dekreolisering».
Språklig og kulturell hybridisering
Pidgin- og kreolspråk oppstår ikke i alle kontaktsituasjoner. Mange lingvister vil reservere disse betegnelsene for språksystemer skapt i tilknytning til drastiske sosiale omveltninger og massive folkevandringer, slik det typisk skjedde under europeernes ekspansive kolonisering av verden. Ut fra en streng definisjon er en rekke andre språkendringer som skyldes kulturell kontakt ikke egentlig kreolisering. Moderne engelsk er eksempelvis en blanding av elementer fra flere språk, særlig angelsaksisk og normannerfransk. Det må ha oppstått pidgin-språk da normanniske erobrere og engelske bønder skulle forhandle om arbeidsplikt og skatt. Men hver av partene fortsatte å snakke sitt eget språk med sine egne standsfeller i noen hundre år, helt til den engelske overklassen ga opp det ikke bæredyktige prosjekt å være franske øyer i et engelsk hav. I mellomtiden slet det hardt på engelsken å være i kontakt med et fremmed, men sosialt overlegent språk. Grammatikken ble radikalt forenklet i forhold til den formrike gammelengelsken. Kjønn, kasus og mange verbalformer ble borte, mens ordforrådet ble gjennomsyret av franske lånord. Noen mener at det engelske tale- og skriftspråket som kom ut av denne prosessen, var et kreolspråk, men denne oppfatningen er omstridt og avvises av mange forskere.