cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rover P5
Mark III
Den mer moderne Mark III ble introdusert i 1965. Den var igjen tilgjengelig i to forskjellige firedørs karosserivarianter – coupé og sedan. Mark III var utstyrt med samme motor som sine forgjengere, men den utviklet nå 134 hk. 3 919 sedanutgaver og 2 501 coupéutgaver ble bygget før modellen gikk ut av produksjon i 1967.
P5B
Den siste generasjonen P5 ble introdusert i 1967. Den var utstyrt med en 3,5 liters (3528 cm³) V8-motor, som også ble brukt i Rover P6, og bilen ble raskt kjent som 3½ Litre. Den siste bokstaven i navnet P5B er forkortelse for Buick, som var opprinnelsen til motoren (Rover hadde verken penger, tid eller kompetanse til å utvikle en sofistikert motor). Automatgirkasse og servostyring var nå standardutstyr. Eksteriøret var stort sett det samme, bortsett fra nye «3.5 Litre»-merker og nye lykter under hovedlysene. P5B ble bygget både som firedørs coupé og sedan i hele produksjonsperioden. 9 099 coupémodeller og 11 501 sedaner ble bygget da den gikk ut av produksjon i 1973.
Løkkeveien (Oslo)
Løkkeveien (1–15, 4A–10) er en vei på Ruseløkka i bydel Frogner. Veien går fra krysset Parkveien/Henrik Ibsens gate til Ruseløkkveien, hvor den fortsetter som Dronning Mauds gate.
Løkkeveien ble navngitt i 1864 og er oppkalt etter løkkene i området.
HMS «Prince of Wales»
HMS «Prince of Wales» er brukt som navn på flere skip i den britiske marinen.
Energikrisen på 2000-tallet
Energikrisen på 2000-tallet omhandler store økonomiske konsekvenser som følge av energimangel og derpå svingende råvarepriser.
Fra midten på 1980-tallet til september 2003 var prisen på et fat råolje på NYMEX under $25/fat. I 2003 steg prisen over $30, nådde $60 11. august 2005, og toppet på $147.30 i juli 2008. Prisstigningen skyldtes at United States Department of Energy rapporterte nedgang i petroleumsreserver, worries over peak oil, Middle East tension, and oil price speculation.
Andre hendelser på den tiden var 2006 North Korean missile test, the 2006 conflict between Israel and Lebanon, worries over Iranian nuclear plans in 2006, Hurricane Katrina, and various other factors. Global resesjon. In December 2008, oil prices fell to below $40 per barrel.
Referanser
Subida del precio del petróleo desde 2004 עליית מחירי הנפט מאז שנת 2003
Kirsten Rita Arnesen
Kirsten Rita Arnesen (født 5. mai 1933 i Bergen) er en bridgespiller og -spaltist, ingeniør, økonom og forsker.
Forsking
Arnesen var Havforskningsinstituttets første miljøsaksbehandler (1971) for konsesjonssøknader om utslipp til sjø (lov om vannforurensing av 1970).
Hun var prosjektkoordinator for IWC/NFRs telletokt av vågehvalbestanden 1989-90 og Norwegian Independent Linetransect Survey i 1995 (NILS-95): simultantokt hvor 11 fartøyer dekket Nordsjøen, Norskehavet og Barentshavet.
1996-97 var hun fagsekretær for Norskehavsprogrammet (Mare Cognitum).
Bridge
Sammen med Gerd Hantveit vant hun det uoffisielle NM damer i 1976. I Helsingør året etter representerte de Norge i EM damer. I senere tid er hennes beste resultater sølv fra NM mix par 2002 og bronse fra NM mix lag 2004 – begge ganger med Jon Sveindal som makker.
Hun var bridgeskribent i Morgenavisen og Bergens Arbeiderblad 1982 – 1988 og jobbet på 1980-tallet også for utvikling av turneringer for Norsk Bridgeforbund og klubber og for rekruttering med juniorbridge. Forbundets innsats har resultert i at Norge har vært og er i verdenstoppen innen bridgeidretten. Norge ble verdensmestere i bridge i Bermuda Bowl, Shanghai 2007.
Arnesen har også som pensjonist deltatt aktivt i turnerings- og forbundsarbeid, blant annet som leder av forbundets valgkomite. I 25 år har hun også vært primus motor for å bygge opp turneringsnivå; resultat er årlig Internasjonal Storturnering i Bergen med Bergen Akademiske Bridgeklubb som ansvarlig arrangør.
Utmerkelser
I 1987 ble hun for velforeningsarbeid (Nøstet, Verftet og Klosteret Velforening) tildelt Venstres miljøpris, som ble utdelt for første gang.
Hun er også æresmedlem av Bergen Akademiske Bridgeklubb.
Hun ble tildelt Norsk Bridgeforbunds Fortjenstmerke i 2010.
Hun ble æresmedlem av Bulgarske Bridgeforbund i 2015 og av BCC Radkov, Haskovo, Bulgaria.
Laser Radial
Laser Radial er en modell av Laser Standard. Den har samme skroget som Standard, men kortere bunnmast og 18 % mindre seil. Ror, kjøl og annet utstyr er det samme. Klassen har vært olympisk klasse for kvinner siden 2008. Båten er anerkjent av Det internasjonale seilforbundet.
Laser Radial seiles stort sett av kvinner, da menn går over til Laser Standard, som er deres OL-klasse og som det konkurreres oftest i internasjonalt. Barn og unge seiler også Laser Radial eller Laser 4.7, som et alternativ til standarden fordi man er for lett til å mestre båten når det blåser mye. I Norge er det omtrent 30-40 barn og unge som seiler Laser Radial (2015).
En av de synlige forskjellene på Radial- og Standardseil er, utenom at førstnevnte er radialsydd, at Radialen har blå hjørner og det bredeste partiet av vinduet i seilet lengst forut, mens vinduet i Standarden er smalt forut.
Liste over kommuner i Las Palmas
Dette er en liste over kommunene i provinsen Las Palmas i den spanske autonome enheten Kanariøyene.
Referanser
Provincia di Las Palmas
Skjoldborg
Skjoldborg eller skjaldborgr er fra norrøn tid generelt oppfattet som en defensiv fylking der skjoldet var viktigst.
Skjoldborg er ikke en formasjon i seg selv, men et improviserte vern eller en borg av overlappende skjold - enten for en fylking eller for mindre taktiske enheter som en flokk ned til tretti mann om gang. Når en skjoldborg ble stilt opp, gikk forrest rekke ned på kne, deretter holdt neste rekke skjoldene ut foran seg og bakeste rekke holdt skjoldene over hodene på mennene foran seg. En skjoldborg var derfor statisk.
Fra sjøslag og landslag vet vi om skjoldborg som interessant nok handler om mindre enheter eller kretsen rundt personer av høyere rang som konger og høvdinger. Når et sjøslag startet, beskytter en mann hans kamerat som rorer eller en tropp var stilt opp forrest i skipet når man angripe så de skape en skjoldborg.
Fra slaget ved Stamford Bridge i 1066 vet man at skjoldborg kunne brukes av mennene på en fylking, men opplysninger som Snorre Sturlason formidler, var bevist å være feil eller i uovenstemmelse med mer eldre kilder. Skjoldborg var defensivt ment som ikke tillatt aktiv forsvar med spyd, øks og sverd, mer mot pil og bue som kastespyd. Når nærkamp skjer, måtte de forrest reiser seg for å unngå å få deres skjolder knust og deretter forsvare seg.
Chester Terrace
Chester Terrace er ei boliggate inntil Regent's Park i London. Gata er kjent for sin verneverdige bebyggelse, tegna av John Nash i 1825.
Alle de 42 husene – de fleste eneboliger – er freda med høyeste fredningsgrad (grade I). I hver ende av gata er en arkade med korintiske søyler.
Dalaradia
Dalaradia eller Dál nAraidi (ikke til å bli forvekslet med kongedømmet Dalriada (Dál Riata) var et kongedømme til et delvis mytiske folk kalt cruithin (irsk cruithni) i nordøstlige delen av Irland en gang i tiden rundt midten av 1000-tallet og tidlig middelalder. Landområdene til Dalaradia synes å tilsvare Robogdii som nevnes i den greske geografen Klaudios Ptolemaios’ verk Geografike hyfegesis, et område delt med Dalriada. Fiachu Araide var den eponymiske grunnleggeren av Dalaradia.
Området var sentrert på de nordlige kystene av Lough Neagh i sørlige Antrim. Dalaradia var det andre kongedømmet i Ulster, og dens konger utfordret Dál Fiatach for overkongedømmet i noen århundrer. Det er dog tvilsomt om et Dalaradia-kongedømme noen gang har eksistert, unntatt kanskje som en løs sammenslutning av mindre småkongedømmer, før på 700-tallet, lenge etter at cruthin-konger hadde sluttet å ha noen virkelig kontroll over overkongedømmet i Ulster.
Blant de mest betydningsfulle kongene av Dalaradia, av de som forutdaterer en dannelse av et kongedømme, er:
Forskaling
Forskaling er en midlertidig konstruksjon som former den ferske betongen og holder den på plass til den har hardnet.
Betegnelsene form og forskaling har lett for å bli brukt om hverandre. Med form menes selve flatene som former betongen, altså overflaten til forskalingen. Med forskaling menes både formen og de støttende og avstivende konstruksjonene som holder formen på plass.
Forskaling deles inn i flere typer:
Det hender ofte at former krever en kombinasjon av de to prinsipp-forskalingene. Det er her en forskalingssnekker har noe å bryne seg på.
Noen konstruksjoner er så avanserte at vi trenger et stort antall detaljtegninger for å forstå hvordan formen skal se ut. Brukonstruksjoner, svingtrapper og buer, er typiske eksempler på der vi trenger mange tegninger for å få formen til å stemme, da målene endrer seg mye. Det finnes flere nye typer forskalinger, blant annet grunnmur man støper av isoporklosser.
Geithornet
Geithornet er et fjell i Ørsta kommune i Møre og Romsdal. Det har en høyde på 1 460 meter over havet. Fjellet ligger nord for fjelldalen Langesæterdalen og sør for Gullmorbreen.
Turistføreren og båtbyggeren Lars Jansen fra Olden i Nordfjord var sammen med britene C. og E. Hopkinson de første som besteg fjellet den 27. august i 1888.
Svinefylking
Svinefylking var en angrepsformasjon ment for gjennombrudd som hadde eksistert under middelalderen, som senere blir oversatt til en kile-formasjon som spesielt kavaleri tydde til helt fram til moderne tider.
En vanlig misforståelse er at svinefylking var eneste form for formasjon hos skandinavere og vikinger, hvilket ikke stemmer. Det er fra den danske historikeren Saxo (ca. 1200) man vet at denne type taktikk var brukt av vikingene og skandinavene selv om det er få henvisninger i sagaene. Taktikken var ikke bare forbeholdt hedenske hærer fra nord, det var kristne makter i sentrale og vestlige Europa som fram til 900-tallet eller lengre hadde brukt denne i få slag.
Opprinnelsen bak svinefylking skal være senromersk fra de siste århundrer av Romerrikets eksistens som så borgerkrig og invasjonsforsvar for et ord på latin var funnet. Porcinum capet betyr grisehode, og på engelsk dukket likheten med et svin opp som swine array på 300-tallet. Det skyldes at en svinefylking som trekantet formasjon hadde to mann forrest i første rekke som med deres skjold kunne minne om trynet på en gris. Dessuten kunne formasjonens aggressivitet og slagkraftighet også minne om et villsvin som angriper hodeløst, noe som ikke var tapt for disse som beskriver formasjonen. En slik formasjon vant seg stor popularitet i germanske folkestammer som goterne og lombardene der kompliserte formasjonsstrid var vanskelig å tilpasse en aggressiv ånd. Allerede under slaget ved Castilinum i 554 på Italia var en svinefylking brukt av lombardene også kalt boar's head på engelsk eller bjørnhodet der bysantinerne vant ved å beherske en mer komplisert taktikk.
Når svinefylking ble introdusert Nord-Europa er ikke kjent, selv om det er sagt at det var dødsguden Odin som hadde oppfunnet dette etter Saxos nedskrivelser mange århundrer senere. Svinefylking hadde merkelig nok ikke blitt omtalt i mange av de islandske sagaenene inkludert Heimkringla og fra 1200-tallet har vi Kongespeilet som skulle omtale en slik svinefylking som islandske kilder.
En svinefylking er lik en kile med 15 mann i dybden, mindre blir den ikke. Fremst står to mann, deretter tre, så 5, siden 7, deretter 9 – to mer for hver rekke. Men den var en angrepsformasjon for gjennombrudd og måtte ha stort nok moment til å kunne slå seg inn for å bryte motstanderens rekker og deretter dominere kampene ved å splitte og herske. Den kunne ikke brukes i stigende terreng eller på myk grunn, og egnet seg bare på flat, fast mark og i nedoverbakke mot fienden. Fra borgerkrigsperioden var det skildret slag der den som hadde høyere posisjon i terrenget, kunne angripe med stort håp om å vinne uten at det vites om det var svinefylking eller fylking.
En slik formasjon var sårbar for angrep på flanker eller i rygg. Det kan bety at en svinefylking ikke var så ofte brukt som fylking som later til å være det mest foretrukne valget. Det krevde rom for å kunne angripe og hvis fienden var kommet nært nok, trenges det en defensiv formasjon som kunne avansere om enn i lav hastighet. I andre tilfeller skulle svinefylking ha blitt brukt som et gjennombruddsvåpen med øks og med de beste menn i ringbrynje forrest.
Det er ikke kjent når svinefylkingen falt ut av bruk, men mest sannsynlig på 1200-tallet og var til tross for å være så kjent i moderne dager, ikke så ofte brukt som fylking som også kalles shield wall på engelsk. Kile som formasjon blir mer eller mindre overtatt av kavaleri i ettertiden.
Phragmataecia castaneae
Phragmataecia castaneae er en sommerfugl som tilhører familien tredrepere (Cossidae). Den er ikke funnet i Norge, men forekommer i det sørligste Sverige.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 27–50 mm, hunnen større enn hannen) og  middels kraftig, grågul sommerfugl. Hannens antenner er fjærformede i den indre halvdelen, trådformede i den ytre, mens hunnens antenner er trådformede. Arten har påfallende lang bakkropp som stikker ut langt bak vingene når sommerfuglen hviler. Kroppen og vingene er ensfarget grågule.
Levevis
Arten lever i takrørsumper. Larvene utvikler seg inne i stråene til takrør (Phragmites australis). De voksne sommerfuglene flyr i mai–juli.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa nord til det sørligste Sverige.
Ruseløkkveien (Oslo)
Ruseløkkveien (3–61, 6–60) er en vei i Oslo. Begynnelsen av veien (3–5, 6–38) ligger i Sentrum, resten ligger i bydel Frogner. Veien starter i krysset med Stortingsgata og Henrik Ibsens gate, der den kan betraktes som en forlengelse av Frederiks gate. Den ender i Munkedamsveien der Aker Brygge går over i Filipstad. Et kort gateløp (delvis med trapper) utgjør en fortsettelse ned mot Tjuvholmen. Ruseløkkveien danner grensen mellom strøkene Vika i sørøst og Ruseløkka i nordvest.
Øst for Cort Adelers gate
Den østre delen av veien (mellom Storingsgata og Cort Adelers gate) har endret karakter fullstendig siden midten av 1900-tallet. Ved saneringen av Vikaområdet i 1960-årene ble i praksis all bebyggelse øst for Cort Adelers gate og sør for Ruseløkkveien revet, med unntak av Vestbanestasjonen. Mellom Victoria terrasse og Ruseløkkveien er det en høydeforskjell som tilsvarer to etasjer. Her gikk Ruseløkkbasarene helt bort til Ruseløkka skole i vest før saneringen. Basarene ble revet i to etapper (de østligste først), og Dronning Mauds gate ble anlagt for å takle høydeforskjellen fra Løkkeveien til Rådhusplassen. Deler av den tidligere Engens gate (eller Enga), som hadde gått helt opp til Ruseløkkveien, forsvant.
Vest for Cort Adelers gate
Vest for Cort Adelers gate er mye av bebyggelsen som på slutten av 1800-tallet. Stedet har imidlertid endret karakter. Veien krysset i sin tid Drammenbanen på en bro som fortsatt finnes, selv om den er funksjonelt overflødig. Langs den tidligere jernbanetraseen er det oppført flere boliger vest for Ruseløkkveien (Løkkegangen), mens det er en park på østsiden (Sommerfrydparken). Det store komplekset i Vika atrium er fra etterkrigstiden.
Hardin kullkraftverk
Hardin kullkraftverk er et varmekraftverk utenfor byen Hardin i Big Horn County, delstaten Montana i USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 116 MW fordelt på 1 enhet. Brenselkilden er kull. Utbyggingen skjedde 2002–2006. Operatør og hovedeier er energiselskapet Montana-Dakota Utilities Co.
Parkinsons sykdom
Parkinsons sykdom eller parkinsonisme er en nevrodegenerativ sykdom som rammer substantia nigra (et område i basalgangliene). Sykdommen ble først oppdaget og dens symptomer dokumentert i 1817 (Essay on the Shaking Palsy) av den britiske legen James Parkinson; de biokjemiske forandringer i hjernen hos de pasienter som rammes av sykdommen ble identifisert i 1960-årene.
Sykdommen er en progredierende bevegelsessykdom som rammer det ekstrapyramidale system, som kontrollerer bevegelser og tilpasser kommunikasjonen mellom nevroner i hjerne og musklene i kroppen.
Epidemiologi
I USA er prevalensen av Parkinsons sykdom 160 per 100 000, hyppigheten av sykdommen stiger med alderen, gjennomsnittlig debutalder er 55 år. Prevalensen i Norge er beregnet til ca. 1 % i gruppen 50–70 år, økende til drøye 3 % ved alder over 85 år. Ifølge professor i nevrologi ved Oslo universitetssykehus og Universitetet i Oslo, Espen Dietrichs, lider om lag 8 000 nordmenn av Parkinsons sykdom. Prevalensundersøkelser antyder at sykdommen forekommer litt oftere hos menn enn kvinner.
Årsaker
Cellene i substantia nigra hemmer vanligvis en annen del av basalgangliene: corpus striatum, som igjen skal hemme Globus Pallidus. Dette fører til at basalgangliene gir for kraftig hemming av thalamus, som vanligvis skal sørge for at det kommer flere bevegelsesimpulser fra hjernebarken (skjematisk fremstilling av hva som faktisk skjer i basalgangliene). Resultatet blir at pasienten får redusert evne til å starte, stoppe og utføre myke bevegelser (se symptomer under). Ved Huntingtons sykdom er årsaken det motsatte: at basalgangliene utøver for lite hemming av thalamus.
Per idag kjenner en ikke fullt ut årsaken(e) til at de dopaminproduserende celler i substantia nigra degenereres, men flere teorier peker på ulike kjemiske giftstoffer som kan ha en medvirkende årsak. Også infeksjoner, og da fortrinnsvis virusinfeksjoner, anses som mulig utløsende årsak, enten ved direkte skade av cellene, eller gjennom en autoimmun mekanisme.
Det er også funnet en viss arvelighet av sykdommen, en regner med at opptil 20 % av alle pasienter med Parkinsons sykdom har nære slektninger med sykdommen. Som ved mange sykdommer som har en genetisk komponent, regner en med at genene gir en viss predisponering for å utvikle sykdommen, mens gener alene ikke gir tilstanden.
Symptomer
Demensrelaterte symptomer ses hos 40–70 % av Parkinson-pasientene. Årsaken til demens ved Parkinsons sykdom er ikke kjent. En mulig årsak kan være forstyrrelsen i acetylkolinsystemet. Demens som debuterer senere enn to år etter diagnostisering kalles Parkinson-demens. Demens som inntrer tidligere enn to år etter diagnostisering kalles diffus lewylegemesykdom.
Diagnose
Det er ingen laboratorietest som med sikkerhet kan gi diagnosen Parkinsons sykdom. Pasientens medisinske historie og en grundig fysisk undersøkelse er sentral ved diagnostikken. En systematisk nevrologisk undersøkelse vil inkludere testing av reflekser, og observasjon av muskelstyrke i armer og bein, koordinasjon, balanse og andre bevegelsesrelaterte observasjoner.
Levodopa
Den mest utbredte form for medikamentell behandling er levodopa (forkortet L-dopa) i forskjellige former, selv om preparatene på grunn av feedback-hemming fører til nedsatt endogen dannelse av L-dopa. L-dopa ble oppdaget som behandlingspreparat for Parkinsons sykdom av Arvid Carlsson. L-dopa er en dopamin prekursor som blir omdannet til dopamin av enzymet dopa-decarboxylase, som man finner i de presynaptiske terminalene i dopaminerge nevroner beliggende i basalgangliene. Imidlertid når kun 1–5 % av L-dopa frem til målområdet, i det de øvrige 95 % omdannes til dopamin i periferien av enzymer og hurtig blir absorbert i blodet der dopamin forårsaker bivirkninger som kvalme og svimmelhet. L-dopas (ønskede) virkninger og (uønskede) bivirkninger oppstår ved at stoffet omdannes til dopamin.
Behandling for Parkinsons sykdom krever typisk kombinasjonsbehandling med flere forskjellige medisiner. Medisinering for å dempe bivirkninger fra andre medisiner bidrar til polyfarmasi. For å behandle bivirkningene fra L-dopa i plasma, er det nødvendig å gi et preparat som kan hemme dopa decarboxylase-enzymet utenfor sentralnervesystemet. Slike preparater bør være hydrofile og ha en høy molekylærvekt, slik at de ikke krysser blod-hjerne-barrieren. Preparatet carbidopa innehar disse egenskapene og reduserer den nødvendige effektive dosen med ca. 75 %. Et kombinasjonspreparat med L-dopa og carbidopa markedsføres som Sinemet.
Preparatet Talcopone (Tasmar) ble utviklet for å komplementere Sinemet. Talcopone hemmer COMT-enzymet, og forlenger derfor virketiden til L-dopa. Dette har også sine bivirkninger. Tolcapone er blitt knyttet til muligheten av leversvikt og har derfor blitt trukket fra markedet i flere land, deriblant Norge og Canada, men er fortsatt tilgjengelig i USA.
Matvarer som inneholder mye proteiner kan redusere opptaket, fordi enkelte aminosyrer binder seg til samme reseptor i celleveggen som levodopa. Dette kan vanligvis unngås ved å tidfeste inntak av medisiner utenom måltider; å konsumere størstedelen av proteiner mot kvelden gjør at man kan ta dopamin-medikamenter om morgenen og tidlig på dagen, når dette vanligvis er av størst betydning.
Dopamin-agonister
Andre behandlingsformer, som f.eks. dopamin-agonister bromokriptin (Parlodel), pergolide (Permax), pramipexol (Mirapex) og ropinirole (Requip), eksisterer og har moderat effekt. Disse har sine egne bivirkninger, inklusive de angitt ovenfor, og i tillegg trøtthet, hallusinasjoner og insomni. Det er enkelte rapporter om narkolepsi knyttet til bruk av denne type medisin.
MAO-B-hemmere
Selegiline (Eldepryl) reduserer symptomene ved å inhiberere enzymt monoamine oxidase-B (MAO-B), som hemmer nedbrytningen av dopamin utskilt av de gjenværende dopaminerge nevronene i basalgangliene.
SiRI- og SSNRI-preparater
Dopamin-mangel er sentralt i patogenesen, men mangel på serotonin, norepinefrin og acetylcholin er også typisk.
Kirurgisk behandling
Kirurgisk behandling av Parkinsons sykdom er et område hvor det pågår mye forskning, og i tiltagende omfang tilbys pasienter denne form for behandling, hvor såkalt dyp hjernestimulasjon for tiden er den mest populære og best dokumenterte behandlingsform. I fremtiden vil implantasjon av celler, som er genetisk modifisert til å produsere dopamin eller stamceller som transformeres til dopamin-produserende celler kunne bli en mulig behandlingsmulighet. Dette vil imidlertid heller ikke utgjøre en kurativ behandling, i det denne behandlingsformen ikke vil påvirke den underliggende prosess, som innebærer utbredt tap av aktivitet i forskjellige cellepopulasjoner i hjernen – og for de dopaminerge nevroners vedkommende, vil disse ikke kunne reetablere alle de opprinnelige nervebanenen i hjernen som er gått tapt.
Stamcellebehandling
Det populærvitenskapelige nettmagasinet Live Science meldte 9. november 2018 om en ny, eksperimentell behandling av Parkinsons sykdom som omhandler injisering av millioner av spesielle stamceller i hjernen på en pasient. Den kliniske studien startet i oktober og blir gjennomført av forskere ved Universitetet i Kyoto i Japan. Så langt har forskerne injisert 2,4 millioner stamceller i venstre hjernehalvdel på en mann i 50-årene. Dersom dette forløper uten bivirkninger, er planen å injisere et tilsvarende antall i den andre hjernehalvdelen. Stamcellene er ikke tradisjonelle stamceller fra embryo, men induserte pluripotente stamceller (iPSCs). Dette er «voksne» stamceller fra blod og hud som har blitt reprogrammert slik at de likner celler fra embryo. Denne typen stamceller har faktisk potensial til å danne alle typer celler i kroppen, gjennom reprogrammering. Selve inngrepet tok tre timer, og pasienten overvåkes for bivirkninger fram mot neste injisering. Det foreligger også planer om å inkludere sju nye pasienter, dersom forsøket blir vellykket.
Ernæring
Næringsstoffer er blitt brukt i kliniske studier og er brukes av personer med Parkinsons sykdom for å delvis kontrollere sykdommen eller hemme progresjonen av sykdommen.
Levodopa har enkelte bivirkninger. Det er fordi man påvirker dopaminmengden i hele hjernen, ikke bare i striatum. Dopamin er nemlig svært utbredt i hele hjernen. Forstyrrelser av dopaminmengden i hypothalamus kan medføre bivirkninger som kvalme, mangel på appetitt og forstyrrelser av blodtrykksreguleringen. Søvnforstyrrelser og endring av stemningsleie kan forekomme. Psykoser kan også utløses.
Kolinesterasehemmere kan lindre demensrelaterte symptomer.
Parkinsonisme
Begrepet parkinsonisme brukes når en pasient har symptomer like de som sees ved Parkinsons sykdom. En pasient som har sykdommen Parkinson vil nødvendigvis ha parkinsonisme, men en rekke andre årsaker kan gi de samme symptomene (f.eks. kortikobasal degenerasjon, og dermed gjøre en pasient parkinsonistisk.
En rekke medikamenter kan gi en, ofte reversibel, mangel på dopamin, og dermed medføre parkinsonisme. Særlig gjelder dette medisiner som brukes i psykiatrien, men også medisiner mot epilepsi og enkelte kvalmedempende medikamenter. Parkinsonisme som skyldes et legemiddel sees oftest hos eldre, og symptomene vil vanligvis forsvinne raskt når medikamentet ikke lenger brukes.
Ennin
Ennin (japansk: 圓仁 / 円仁; født ca 793 i provinsen Shimotsuke; død 24. februar 864, i Japan bedre kjent ved sitt by posthume navn, Jikaku Daishi 慈覺大師) var en buddhistisk prestemunk av retningen Tendai-shū.
Bakgrunn
Ennin kom fra slekten Mibu (壬生) i det som i dag er prefekturet Tochigi i Japan, og ble buddhistprest i Enryaku-ji på Hieifjellet (Hieizan) nær Kyoto i en alder av 14 år.
Kina
I 838 var Ennin med i det følge som ledsaget Fujiwara no Tsunetsugus diplomatiske sendeferd til Tang-dynastiets keiserlige hoff i Kina. Dette ble en begivenhetsrik og strapsiøs rundreise.
Til å begynne med studerte han under to læremestre og var så i en tid på Wutaishan ({五臺山; japansk: Godaisan), et fjellparti kjent for sine mange buddhistiske klostre, i provinsen Shanxi. Senere dro han til Chang'an (japansk: Chōan), som den gang var Kinas hovedstad. De ble han ordinert inn til begge mandala ritualer (kongôkai og taïzôkai). Han skrev også om sine reiser mens han seilte på Keiserkanalen.
Japan
I 854 ble han den tredje tendai-abbeden i Enryakuji, der han reiste bygninger for trygg oppbevaring av sutraer og religiøse hjelpemidler som han hadde bragt med seg til hjemlandet fra Kina. Han arbeidet iherdig med å utbygge munkeanlegget her, og kursarbeidet her sikret tendai-skolen en enestående fremstående stilling i Japan.
Selv om hans hovedsiktemål var å styrke den tantriske tendai-buddhistiske tradisjon, skulle resitasjonspraksisene knyttet til rene-land-tradisjonen (nenbutsu) som han introduserte, bidra til på legge grunnlaget for selvstendige Rene Land-bevegelser under den påfølgende Kamakuraperioden (1185–1333).
Ennin grunnla dessuten klosteret Ryushakuji i Yamadera.
Verker
Han forfattet mer enn hundre bøker. Hans dagbok om sine reiser i Kina, Nittō Guhō Junrei Kōki (入唐求法巡礼行記), er blitt ovresatt til engelsk av professor Edwin O. Reischauer under navnet Ennin's Diary: The Record of a Pilgrimage to China in Search of the Law. Den er en fremragende reiseskildring, som er blitt en nøkkelkilde til informasjon om livet i Tang-Kina og Silla-Korea, og gir et sjeldent godt innblikk i Silla-personligheten Jang Bogo.
Landkjenning
Landkjenning betyr at en etter en sjøreise ser de første kjente merkene i landet, i landtoningen. Landet var, når en kom inn fra havet, lave, disige profiler hvor der etterhvert ble klarere hvor en egentlig var i forhold til planlagt rute. Landkjenning kunne også dreie seg om at havet skiftet farge, eller bølgene fikk et annet og karakteristisk mønster før noe var synlig. For den som fulgte med i fuglelivet var det også mulig å se at en nærmet seg en kyst.
Landkjenning er også et dikt av Bjørnstjerne Bjørnson, til musikk av Edvard Grieg (Op.31). Musikken blir også brukt til tradisjonelle oppsetninger av Peer Gynt ved hjemkomsten i siste akt.
Pakistans føderalt administrerte stammeområder
Pakistans Føderalt administrerte stammeområder (en Federally Administered Tribal Areas, forkortet FATA) var en delvis selvstyrt region vest i Pakistan som hadde en status forskjellig fra resten av landet som er delt opp i fire provinser. Den ble slått sammen med Khyber Pakhtunkhwa i 2018.
Stammeområdet grenset i vest mot Afghanistan, i nord og øst mot Khyber Pakhtunkhwa, og Balutsjistan i sør.
Ubaidperioden
Ubaidperioden eller Obedperioden er en mye utbredt benevnelse på perioden fra omkring 4000 f.Kr. til 3500 f.Kr i Midtøsten, ikke minst Mesopotamia. Her benevner Ubaidperioden den perioden med utviklet jordbruk, skrivekunst og bruk av hest og hjul, men uten store, sentraliserte imperiestater utover forstørrede bystater. Perioden opplevde ulike konkurrerende bysentra som ble avløst av den første staten som fra 3500 f.Kr. rådde over hele slettelandet – Uruk.
Pakistans føderalt administrerte stammeområder
Etter Talibanregimets fall rømte talibanledere og -medlemmer inn i FATA, trolig gjaldt det også al-Qaeda medlemmer, og det gikk rykter om at Osama bin Laden og andre al-Qaeda ledere ble og blir skjult hos vennligsinnede stammer der. I 2002 fikk pakistanske og amerikanske tropper tillatelse fra stammelederne (maliks) til å gå inn i området for å finne terrorister. I 2004 var det 70 000 soldater i området, og etter diverse hendelser utviklet det seg et opprør blant en del av stammene, særlig i Waziristan distriktet. Denne uerklærte krigen foregår ennå.
Ubaidperioden
Omkring år 4000 f.Kr ble det gjort to innovasjoner som endret regionens og verdens historie dramatisk. Skrivekunsten oppsto i de mindre bystatene i det nordlige Mesopotamia, mens kunsten å utvinne herdet kobber og etterhvert bronse oppstod i fjellregionene i randsonen hvor slike metaller var tilgjengelige.
Også den sivile og militære bruken av hest ble introdusert fra Sentral-Asia via randsonene. Trolig ble også villesel tatt i bruk sammen med okser for å trekke ploger og vogner med hjul.
Halafperioden
Det dreier seg for det meste om en distinkt kultur i det nordlige Mesopotamia, Syria, deler av Tyrkia frem til grensen mot Iran. Navnegivende funnsted er Tell Halaf i Syria. Andre viktige funnsteder er Tell Arpachiyah (Irak) og Yarim Tepe. Det er også en rekke andre funnsteder over et vidstrakt område, men de arkeologiske studier av disse er så langt (2012) rudimentære.
Det skjelnes mellom fire perioder: Tidlig, midtre, sen og en Halaf-Obed-overgangsfase. Kulturen blir gjennom disse fasene stadig mer utbredt, men kjerneområdet var langs Tigris i det nordlige Irak og det østlige Syria.
For det andre ble kunsten å brenne keramikk oppfunnet spontant i Midtøsten etter 6900 f.Kr, riktignok senere enn tilsvarende oppfinnelser i bl.a Egypt og Japan. Keramikken muliggjorde bedre lagringsmetoder, og når vi kommer til 6000 f.Kr har denne muligheten for koking av mat og lagring av korn over tid gjort det mulig å introdusere jordbruk i stor skala også i de tidligere risikable sumpområdene i Egypt og Mesopotamia, hvor elvene ble drenert for dyrking.
Endoxyla leucomochla
Endoxyla leucomochla er en sommerfugl som tilhører familien tredrepere (Cossidae). Den finnes i Australia. Slekten Endoxyla har tallrike, store arter i Australia. Larvene av denne slekten er kjent som «witchetty grubs» og har tradisjonelt blitt spist av Australias aboriginer. Denne arten er den som er mest brukt til dette.
Utseende
En stor (vingespenn ca. 160 mm) og kraftig, gråbrun sommerfugl. Hannens antenner er fjærformede i den innerste halvdelen, trådformede ytterst, hunnens trådformede. Forkroppen og vingene er mørkt brunlige, forkroppen lys på sidene, forvingen med små, svarte flekker og noen lyse felter i midten. Bakvingen er hvitaktig hos hannen, brun og brunrød ved roten hos hunnen. Larven er opptil 7 cm lang og kremhvit.
Levevis
Denne arten har larver som utvikler seg på røttene av akasie-artene Acacia kempeana og Acacia ligulata. Larvene bruker mer enn ett år på utviklingen. De blir svært fete, og har derfor vært en viktig matressurs for mennesker i de tørre områdene av Australia. Som vanlig for tredrepere har de voksne sommerfuglene reduserte munndeler, og det tar ikke næring til seg.
Utbredelse
Den er utbredt i Australia.
Wojciech Maciejewski
Wojciech Maciejewski er en polsk gitarist som spiller sammen med gruppa Kilersi. Han er også kjent for å spille sammen med punk-rock bandet Sedes.
Eugen Olsen
Eugen Olsen er navnet til flere personer:
Løkkeveien
Løkkeveien finnes flere steder i Norge:
Stig Tokesson Hvitaled
Stig Tokesson Hvitaled (fra norrønt Hvitaleð) (død 1151 i Viborg, Danmark) var en stormann i Skåne. Hans foreldre var Toke Skjalmsen (død 1145) og Gyda.
Stig Hvitaled var gift med Margareta av Danmark (død 1131), ikke til å forveksle med andre dansker med tilsvarende navn, som var søster av den danske kongen Valdemar den store. De fikk et barn, nemlig Christine Stigsdatter som ble gift med Karl Sverkersson som ble konge av Sverige fra ca. 1161 til 1167 da han ble myrdet som de to foregående, svenske kongene.
Einar Oscar Schou
Einar Oscar Schou (født 4. juni 1877 i Kristiania, død 28. desember 1966 i Bergen) studerte ved Den kgl. Tegneskole under Herman Major Schirmer årene 1898–1901 og ved kunstakademiet i Stockholm under Claes Grundström mellom 1901-1903. Schou var assistent under slottsarkitekt Agi Liljekvist og avdelingsarkitekt Fredrik Lilljekvist under oppføringen av Kungliga Dramatiska Teatern (1903 – 1906). I Stockholm (1904–1905) tegnet Schou den Den Nationale Scene i Bergen. Schou flyttet til Bergen og teaterbygningen ble oppført i årene 1906 – 1909. Bygningen fikk et enhetlig preg av tysk-østerriksk jugendstil med ornamentikk preget av den norske fauna.
Schou fikk oppført en rekke bygninger i Bergen i de følgende årene: villaer, forretningsgårder og industribygg. Et fellestrekk ved bygningene er bruken av okergule farger og en enkel geometrisk ornamentering. Bygården Kong Oscars gate 70 og villaen i Kalfarlien 18 (1909), fredet av Riksantikvaren i 1996, er gode eksempler på dette. Fasaden til Bergens Telefonkompagni, Store Markevei 1, 1912, gjenoppført 1918, er preget av sen jugendstil og nybarokke elementer. Schous Nedre Fløibanestasjon (1912–1918) er et tidlig eksempel på inspirasjon fra eldre bergensarkitektur som Stadsporten. Fløien Folkerestaurant (1925) i klassiserende stil er hans mest kjente bygg fra den senere produksjon. I 1930-årene tegnet han også en del hus i moderat funksjonalisme hvor det viktigste er Bergen Arbeiderblads bygning.
Schou satt som formann i Bergen Huseierforening i to perioder 1925-1932 og 1934-1939. Han var også formann i Norges Huseierforbund fra 1929 -1932 og likeledes en periode formann i Det nordiske Huseierforbund. Schou var i perioden 1935 – 1951 direktør for Bergens kunsthåndverksskole.
Etter krigen ble Schou fratatt retten til medlemskap i Norske arkitekters landsforbund i 1 år, frem til 1. januar 1947. Tilsvarende straff ble gitt til arkitekter som var medlem i det nazifiserte arkitektforbund eller som hadde utført særlig graverende tilfelle av arbeid for okkupasjonsmakten.
Den Nationale Scene i Bergen regnes som hans hovedverk: Schou fikk Houens fonds diplom for teateret i 1912 og i 1993 ble bygget fredet av Riksantikvaren. Arkivet etter arkitekten oppbevares på Bergen byarkiv.
Schou ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 1909.
Rover P6
Rover P6-serien (modellene 2000, 2200 og 3500 etter motorvolumet) var en serie sedanmodeller fra den britiske bilprodusenten Rover, som ble produsert mellom 1963 og 1977. Modellen ble kåret til Årets bil i Europa i 1964.
2000
P6 var den sjette og siste modellen fra Rover i P-serien (modellene P7 og P8 ble aldri serieprodusert som en del av Rover-porteføljen). Bilen ble først markedsført under navnet Rover 2000, og var en helt ny modell designet for å appellere til en større kjøpergruppe enn tidligere modeller som den var en erstatter for. P5 ble produsert samtidig med P6 frem til 1973.
Den første P6-modellen var utstyrt med en 2,0 liter (1978 ccm) motor utviklet spesielt for P6. Opprinnelige ytelser var 104 hestekrefter (SAE). Rover utviklet senere motoren videre, blant annet med doble SU-forgassere og en redesignet sylindertopp, og markedsførte modellene med den nye modellen som 2000 TC (twin carburettors). Ytelsene fra 2000 TC-motoren var omkring 124 hk (SAE). Den opprinnelige motoren fortsatte i produksjon, i modellene med navnet 2000 SC (single carburettor). Disse var utstyrt med den opprinnelige, enkle SU-forgasseren.
P6 var svært avansert for sin tid, med semiuavhengig hjuloppheng, skivebremser på alle fire hjul og en helsynkronisert girkasse. Den sto også i fremste rekke når det gjaldt sikkerhet, og den vant flere priser for dette da den ble lansert. Bilen hadde setebelter på alle passasjerplasser og et godt gjennomtenkt sikkerhetsinteriør. En av de innovative løsningene var glassprismen øverst på lyktene foran, som gjorde det mulig for sjåføren å se bilens hjørne i mørket. Det var imidlertid skjelett-konstruksjonen som var revolusjonerende nytt, og som også gjorde bilen svært brukervennlig. Alle karosserideler kunne enkelt skrus av og på. Og når det gjaldt kjøreegenskaper og komfort var bilen fullstendig overlegen.
Alle P6-varianter ble oppgradert i 1970 (Series II), med eksteriørmodifikasjoner som luftinntak i plast foran (i stedet for aluminium, som til da hadde blitt brukt), nytt panser (med en forhøyning) og nye baklykter. Interiøret i 3500 og 2000 TC ble oppdatert med nye instrumenter. 2000 SC-utgaven beholdt de gamle instrumentene. Alle Series II-utgaver fikk batteriet flyttet fra motorrommet til bagasjerommet. Dette for å bedre vektfordelingen.
3500
Det viste seg etterhvert at to-literen av mange ble ansett for å være noe snau for denne tunge bilen. Rover kjøpte derfor rettighetene til GM Buicks kompakte 3.5 liters (3528 ccm) V8-motor, for å gjøre Roveren raskere. Den firesylindrede 2000-motoren sto seg godt i forhold til den sekssylindrede 2000-motoren til Triumph, men V8-motoren fra GM viste seg å dekke behovet for raskere akselrasjon og bedre ytelser. De kjøpte rettighetene til den innovative aluminiumsmotoren, gav den doble SU-forgassere, og den ble umiddelbart en suksess. Rover V8, som motoren ble kjent som, ble først brukt i modellen P5B (B for Buick), og fortsatte i P6. Rover P6B fikk raskt kjælenavnet «the jag-catcher» hos det britiske trafikkpolitiet, fordi den viste seg særdeles godt egnet til å innhente Jaguarer som kjørte for fort. Motoren regnes i dag som den mest kurante og kompakte V8-motoren man kan sette inn i en, nær sagt, hvilken som helst annen bil.
3500 ble produsert fra 1968 (ett år etter at Rover ble kjøpt av Triumphs eier, British Leyland) til 1977. Eneste tilgjengelige girkasse var automatisk frem til 1971, da modellen 3500S med manuell girkasse ble lansert.
Den sosialdemokratiske britiske regjeringen ville samle all bilproduksjon i British Leyland, der Jaguar skulle utgjøre flaggskipet, og med Rover (herunder Range Rover) og Triumph på henholdsvis andre- og tredjeplass i statushierarkiet. Denne tankegangen førte blant annet til at Rover ikke fikk den nødvendige aksept for innovasjon og utvikling av nye modeller. Allerede i 1971 hadde Rover klar en P8, som skulle erstatte P5, men Rover møtte motstand hos Jaguar-representanten i BLs styre, som ikke kunne se for seg at Rover skulle konkurrere med Jaguar. Rover gjorde det med sin P5B, som ble ansett for å være bedre enn Jaguars 420. Nå var imidlertid Rover blitt en del av BL, og Rover hadde på dette tidspunkt ingen representant i BL-styret.
2200
2200 SC og 2200 TC erstattet 2000 og 2000 TC. Den ble produsert fra 1973 til 1977, og var utstyrt med en 2,2 liters (2205 ccm) versjon av 2000s motor. Den siste 2200 rullet av produksjonsbåndet den 19. mars 1977, og var en venstrestyrt modell for eksport, som ble konvertert tilbake til høyrestyring og plassert i museet Tourist Trophy Garage i Farnham, England.
NADA-modeller
Rover gjorde flere forsøk på å slå gjennom på det amerikanske markedet. En versjon av P6 var NADA (North American Dollar Area), som hadde mer utstyr enn de britiske modellene. Blant eksteriørforskjellene var større støtfangere og tre luftinntak øverst på panseret. Bilene solgte dårlig i USA, og ble i stedet solgt i Europa, da de allerede var bygget om til venstrestyring.
Siste produksjonsmodell
VVC 700S var den siste Rover P6 som rullet av produksjonsbåndet den 19. mars 1977.
Denne bilen ble først sendt til Leyland Historic Vehicle Collection, hvor den var utstilt frem til 1990, da den ble plassert på et lager, hvor den sto frem til 1993. I 1993 flyttet samlingen til sitt nye hjem, The British Motor Industry Heritage Trust i Gaydon, nå kalt Heritage Motor Centre. VVC 700S var utstilt frem til 2003, da den ble solgt på en auksjon.
Stasjonsvognutgaver
Det ble også bygget en stasjonsvognutgave av Rover P6, under navnet Estoura, som var en konvertert utgave av sedanmodellen. Den ble produsert i mellom 160 og 170 eksemplarer.
Konverteringene ble utført av H.R. Owen og Crayford, og brukte karosseriplater fra FLM Panelcraft. Konverteringen kunne gjøres når som helst i løpet av en bils liv, og de fleste konverteringene ble utført da bilene var omkring ett år eller eldre, på grunn av at også konverteringen måtte skattlegges hvis den ble gjort da bilen var ny.
På grunn av kostnadene ved konvertering (omkring 800 britiske pund) ble det konvertert flest av den dyrere 3500-modellen.
Marius Odne
Marius Odne (født 8. februar 1978) er en norsk tidligere ishockeyspiller. Han spilte blant annet for Lillehammer Ishockeyklubb, Gjøvik Hockey, Stavanger Oilers og Comet Halden. Odne avsluttet ishockeykarrieren i Lillehammer Ishockeyklubb i 2010.
HMS «Royal Oak»
HMS «Royal Oak» er brukt som navn på flere skip i den britiske marinen. Blant annet:
Kulde
Det kaldeste det er teoretisk mulig å oppnå er det absolutte nullpunkt, definert som 0 K på kelvinskalaen, noe som tilsvarer −273,15 ° på celsiusskalaen.
Temperaturen er knyttet til varmeenergi i et objekt eller stoff, som er den kinetiske energien av de tilfeldige bevegelsene stoffet består av. Stoffet har mindre varmeenergi om det er kaldt enn når det er varmt. Hvis det var mulig å avkjøle et system til absolutt nullpunkt, ville alle partiklene i stoffet være i ro. Legemet ville da hatt null varmeenergi. I skildringen i kvantemekanikk ville stoffet likevel ha nullpunktsenergi, selv ved det absolutte nullpunkt, på grunn av usikkerhetsprinsippet.
Kjøling
Kjøling viser til prosessen med å bli kald, eller å redusere temperaturen. Dette kan gjøres ved å fjerne varme fra et system, eller ved å utsette systemet til et miljø med lavere temperatur.
Væsker som benyttes for å kjøle ned objekter blir vanligvis kalt kjølevæsker. Luftkjøling er prosessen med å avkjøle en objekt ved å utsette det for luft. Dette kan bare fungere om luften har lavere temperatur enn objektet, og prosessen kan forsterkes ved å øke overflatearealet eller senke massen til objektet.
En annen vanlig metode for å kjøle ned et objekt er å utsette det for is, tørris eller flytende nitrogen. Dette fungerer ved konveksjon der varmen blir overført fra det relativt varme objektet til det relativt kale kjølemiddelet.
Fysiologi
Pattedyr har en varmblodig fysiologi. De har derfor en oppfatning av varmetrivsel som et resultat av kroppstemperaturen. Varmetrivselen er avhengig av stoffskiftet og miljøet omkring dyret, og blir påvirket av varmeledning, konveksjon, stråling og varmetap ved fordamping. Varmetrivselen blir opprettholdt når varmen skapt av stoffskiftet får lov til å forsvinne, slik at en opprettholder komfortabel kroppstemperatur. Når temperaturen ikke kan opprettholdes på grunn av for stort varmetap, vil man føle at man er for kald.
Kulde har flere fysiologiske og patologiske effekter på menneskekroppen, samt på andre organismer. Kalde miljøer kan føre til visse fysiologiske trekk, samt ha en direkte effekt på evnen til å bevege seg. Ekstremt kalde temperaturer kan føre til frostskade og hypotermi, som igjen kan føre til død.
Klima
Innen klimatologien henger kulden sammen med årstider, graden av solinnstråling, drivhuseffekten, vindavkjøling og den modererende effekten fra havene. Kulden forbindes gjerne med vinteren. Kulden gjør at snøkrystaller kan dannes ved nedbør dersom temperaturen er under 0 ℃.
Kulderekorder
Siden årtusenskiftet er det satt en rekke kulderekorder på jorden. Det kaldeste som noensinne er målt fant sted i Antarktis 2018. Det ble målt temperaturer ned mot 98,6 kuldegrader på isen. Forskerne anslår at det ved 98 kuldegrader på isen er omtrent 94 kuldegrader i hodehøyde. Det finnes en tidligere rekord fra 2013 da en satellitt målte −93,2 ℃ midt i innlandet av Antarktis. Den gamle kulderekorden ble satt i 1983 og var på 89,2 minusgrader. Den målingen ble gjort ved den russiske forskningsstasjonen Vostok.
24. januar 2016 falt temperaturen ved Hong Kong-observatoriet til 3,1 ℃, det kaldeste på 59 år. Hundrevis av mennesker gikk opp Tai Mo Shan for sightseeing, der temperaturene falt til rekordlave −6,0 ℃.
Det ble nesten satt kulderekord i USA sist i 2017. Det var den kaldeste nyttårsaften på 100 år i New York. Temperaturer ned mot 12,7 kuldegrader er det kaldeste som er registrert på nyttårsaften i New York siden 1917.
Juli 2021 ble det satt regionale kulderekorder i Argentina og det første snøfallet på flere tiår i deler av Sør-Brasil.
Antarktis siste seks vintermåneder i 2021 var de kaldeste som er registrert. For den polare mørkeperioden, fra april til september 2021, var gjennomsnittstemperaturen −60,9 ℃ (−77,6 ℉), en rekord for disse månedene," sa National Snow and Ice Data Center (NSIDC).
Rekordkulde i Brasil den 19. mai 2022. I hovedstaden Brasília ble det torsdag registrert 1,4 grader, det kaldeste noensinne, enda det fortsatt er en måned til vinteren offisielt starter. I delstaten Santa Catarina lenger sør har det vært registrert temperaturer på 2 grader i flere dager, og noen steder har det kommet snø, en sjeldenhet i det tropiske landet. Det melder NTB.
Kulderekorder i Norge
Den offisielle kulderekorden i Norge ble satt første nyttårsdag i 1886, da ble det målt −51,4 ℃ i Karasjok. Den tredje laveste temperaturen målt i Karasjok var 28. januar 1999. Da var det like før Karasjok satte en ny norgesrekord med −51,2 ℃.
I november 2010 ble det satt 93 nye kulderekorder i Norge. 58 av rekordene gjelder månedsmiddeltemperatur, altså hvor kald november hadde vært i gjennomsnitt. De resterende rekordene gjelder minimumstemperaturer, som altså er målt på spesielle dager.
Det ble satt 21 nye norske kulderekorder på én natt i februar 2018.
Natt til torsdag 11. februar 2021 ble det satt kulderekorder ved de fleste av Nord-Trøndelags målestasjoner.
I desember 2021 ble det satt kulderekorder i Bardufoss, Bodø og Andøya.
Goiânia
Goiânia er hovedstad og en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil. Byen ligger ca. 200 kilometer fra Brasília og har 1,2 millioner innbyggere (2005). Byen ble grunnlagt i 1933. På samme måte som blant annet Brasília og Belo Horizonte, er dette en planlagt by. Goiânia er kjent for sine art deco-bygninger som ble bygget på 1940- og 50-tallet.
Engelsk 2. divisjon 1899–1900
'''Engelsk 2. divisjon 1899–1900''' var den åttende sesongen i Football Leagues 2. divisjon. vant og rykket opp til 1. divisjon sammen med som kom på 2.-plass.