cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Verdensmesterskapet på ski, nordiske grener
Medaljevinnere
Oversikter over medaljevinnerne finnes i de utfyllende artiklene
Mike Wengren
Mike Wengren (født 3. september 1971) er en amerikansk trommeslager som spiller i heavy metal-bandet Disturbed, hvor han har vært med siden bandet ble grunnlagt i 1996.
Han er født og oppvokst i Evergreen Park i Illinois. Han har spilt trommer siden han tok noen leksjoner da han var 10 år gammel, men begynte først å ta trommingen alvorlig da han var 15.
Gardiners Island
Gardiners Island er en liten øy i det østlige Suffolk County i East Hampton i delstaten i New York. Den ligger i Gardiners Bay, mellom de to halvøyene på østsiden av Long Island. De er 9,7 kilometer lang og 4,8 kilometer bred og ligger 43 kilometer fra kysten. Øya har vært eid av Gardiner-familien og deres etterkommere i nesten 400 år, og det er den eneste amerikanske eiendommen som var opprinnelig var en del gave fra den engelske kronen som fortsatt er intakt. Gardiners Island er, med et areal på 16 hektar, blant de største av de privateide øyene i USA, noe mindre enn Naushon-ya i Massachusetts som er eid av Forbes-familien.
Av arealet utgjør mer enn 400 hektar gammel skog og 405 hektar enger og åkrer. Mange av bygningene kan dateres tilbake til det 17. århundre. I 1989 hadde øya en verdi på 125 millioner dollar.
Øya har den største bestanden av hvit eik i det nordøstlige Amerika. Blant andre typer trær fins der myrlønn, romhegg og bjørk. Øya er tilholdsted for delstaten New Yorks største koloni av fiskeørn og den er en av de få steder i verden hvor de bygger sine reir rett på bakken, da ørnene ikke har noen naturlige fiender på øya.
Øya har den eldste overlevende trebygning i staten New York, en snekkerbu bygd i 1639. Det er det en privat flystripe på sørsiden av øya.
Første engelsk bosetting i New York
Etter et dekret utstedt av Kong Charles fikk Lion Gardiner anlegge en koloni i 1639. Det var den første engelske bebyggelsen i kolonitiden i det som senere ble delstaten New York. Øya hadde opprinnelig sin egen jurisdiksjon, var ikke er en del av Connecticut eller Rhode Island lenge før staten New York ble etablert. Den har vært privateid av Gardiners etterkommere i over 175 år, og er den eneste eiendommen i USA som er gitt ved kongelig bevilgning fra den engelske kronen.
Lion Gardiner kjøpte angivelig øya lokalt i 1639 fra montaukett-indianere for «en stor, svart hund, noe krutt og et gevær samt et par nederlandske tepper» Indianerne kalte øya Manchonake, mens Gardiner i utgangspunktet kalte den Isle of Wight fordi det minnet ham på Isle of Wight i England. Montaukett-indianerne ga Gardiner eiendommen, i hvert fall delvis på grunn av at han støttet dem i pequotkrigen.
Det opprinnelige kongelige skjøtet fra 1639 ga Gardiner «retten til å bo i landet for alltid» Lion Gardiner fikk tittelen lord of the Manor, og fikk dermed retten til å styre øya.
Den 2. april 1636 etablerte kongen kolonien Plymouth som hadde lagt beslag på øya, men de hadde ikke bosatt seg der. De viket sitt krav til William Alexander, den fremtidige earl of Stirling. Alexander solgte mye av Long Island til New Haven og Connecticut-koloniene, men landet forble ubebodd. Den 5. oktober 1665, etter at det hadde blitt bestemt at englenderne, snarere enn nederlenderne skulle regjere Long Island, og at den ikke skulle være en del av Connecticut, utstedte Richard Nicolls, den første guvernøren i Provinsen New York, et nytt skjøte til Lion Gardiners sønn, David Gardiner.
I 1688, da guvernør Thomas Dongan utstedte et formelt skjøte, forsøkte East Hampton-regjeringen å anlegge øya som et anneks til East Hampton. men Gardiners motsatte seg, og Dongan bekreftet øyas spesielle status. . Øyas spesielle status var å fortsette som etter den amerikanske revolusjonen, da den formelt ble lagt til East Hampton.
Gardiner anla en plantasje på øya for dyrking av mais, hvete, frukt og tobakk samt for å holde husdyr.
Kaptein Kidd
Piraten William Kidd gjemte skatter på øya i juni 1699, etter å ha stanset der da han seilte til Boston for å svare på anklager om piratvirksomhet. Med tillatelse fra øyas eier begravde han en kiste, en boks med gull og to bokser sølv (om boksen med gull fortalte Kidd Gardiner at den var ment for lord Bellomont). Han ga fru Gardiner en sekk sukker og et stykke av gullklede for de problemene hun hadde hatt og sa det var tatt fra et maurisk skip utenfor Madagaskar (det befinner seg på biblioteket i East Hampto). Det er sagt at Kidd advarte om at hvis skatten ikke var der da han kom tilbake ville han drepe Gardiners, selv om forklaringen John Gardiner ga i rettssaken i juli 1699 ikke omtalte noen trusler og Kidds oppførsel synes å ha vært ganske fredelige. Kidd ble dømt i Boston og Gardiner ble bedt av guvernør Bellomont å fremlegge skatten som bevis. Boksen inneholdt gullstøv, barrer av sølv, spanske dollar, rubiner, diamanter, lysestaker og porringer. Gardiner beholdt en av diamantene som han senere ga til sin datter. En plakett på øya markerer stedet der skatten ble begravd.
Den amerikanske revolusjonen
Gardiners støttet kolonistene under den amerikanske revolusjonen. En flåte på tretten britiske skip seilte inn til Cherry Harbor og begynte å ta seg til rette på øya og dens bebyggelse og planla å gjøre den til privat jaktmark. Blant disse britene var Henry Clinton og John André. Nathaniel Gardiner var kirurg for New Hampshires kontinentale infanteri. Han var den amerikanske kirurgen som senere besøkte André før han ble henrettet for anklagelser for å spionere mot Benedict Arnold. Etter revolusjonen ble øya formelt lagt under East Hamptons jurisdiksjon.
Krigen i 1812
Under krigen i 1812 ankret en britisk flåte bestående av sju linjeskip og flere mindre fregatter opp i Cherry Harbor og gjennomførte et raid mot  amerikansk skipsfart gjennom Long Island Sound. Mannskaper kom i land for forsyninger som ble kjøpt til markedepriser. Under en av de britiske utflukter tok amerikanere noen av det britiske mannskapet. Da brititene kom for å arrestere så de en forsvarsløs svak mann i det «grønne rommet» der han lå i en seng med grønne gardiner omgitt av medisiner for å se syk ut.Britene ønsket ikke en syk mann ombord og lot ham være.
Britene begravde flere av sine på øya i løpet av krigen. Noen fra den britiske flåten som var samlet i havnen satte fyr på Washington i 1814.
Gardiners forsyningsskip var bemannet med slaver under krigen, og dette gjorde det lettere for dem å passere gjennom de britiske linjene. Mange av Gardiners slaver bodde i Freetown, like nord for East Hampton Village.
Førstedame Julia Gardiner Tylers fødested
Julia Gardiner som senere skulle bli president John Tylers andre kone og USAs førstedame i 1844 var født på øya i 1820.
Inter Press Service
Inter Press Service er et nyhetsbyrå med det spesifikke formål å «støtte produksjonen og utbredelsen av informasjon om nasjonale og internasjonale realiteter med særlig fokus på utviklingsland.»
Gardiners Island
1947 til i dag
Den nåværende herregård ble bygd etter 1947 av Sarah Diodati Gardiner som stammet fra Lion Gardiner den Første. Den tidligere herregården ble bygget av David Gardiner i 1774 og brant til grunnen i 1947. Det ble antatt at en gjest hadde sovnet mens han røkte. Verdifulle antikviteter ble ødelagt i denne brannen, mens vaktmesteren reddet sitt eget liv ved å hoppe fra et vindu. Sarah Gardiner bygde  en ny 28-roms herregård i georgiansk stil. Hun døde i 1953, fortsatt ugift, i en alder av nitti. Fra 1955 til 1963 leide Sperry Rand øya for topp-gruppe møter. Sarah Gardiner var mangemillionær og etterlot øya til sin nevø, Robert David Lion Gardiner og hans søster, Alexandra Gardiner Creel. De tok besittelse av øya da ved utløpet Sperry Rands leieforhold utløp i 1963.
Inter Press Service
Byrået ble opprinnelig startet i 1964 som et profittløst, internasjonalt samarbeid blant journalister. I 1994 endret virksomheten status til «organisasjon for offentlig nytte for utviklingssamarbeid.»
Rune Almenning Jarstein
Rune Almenning Jarstein (født 29. september 1984 i Skien) er en norsk fotballspiller som fra den 30. juni 2023 er klubbløs. Han har tidligere spilt for Odd, Rosenborg og Viking. Han har også i lange perioder vært fast førstekeeper på landslaget.
Gardiners Island
1947 til i dag
Robert David Lion Gardiner, den 16. Lord of the Manor, arvet tre Gardiner-formuer fra sin far, sin onkel og hans tante Sarah.
Rune Almenning Jarstein
Han mottok Gullballen (Kniksenprisen) som Norges beste fotballspiller i 2018 og ble samme år rangert som den beste keeperen i tysk Bundesliga.
Jarstein er gift med tidligere håndballspilleren for Gjerpen, Hanne-Stine Bratli. Sammen har de to døtre (født 2009 og 2014) og en sønn (født 2020).
Spillestil
Som keeper er han kjent han for sin store rekkevidde i feltet, sin dyktighet med beina og sin raske igangsetting av spillet. I en InStat-oversikt fra 2018 var Jarstein den keeperen i de fem største europeiske ligaene med størst «playmaker-evne som hjelper laget med å starte angrep». Han hadde et snitt på 31,24 «offensive pasninger» per kamp og 19 vellykkede langpasninger per kamp.
2002–2007: Odd Grenland
11. november 2006 scoret Jarstein sitt første mål for Odd Grenland, da han laget 7–1 -målet på straffespark borte mot Bryne i kvalifiseringskampen om Tippeligastatus 2007. Odd Grenland vant 10–1 sammenlagt.
Odd rykket ned fra Eliteserien etter 2007-sesongen. Jarstein ønsket da å skifte klubb. Han ble linket til både Vålerenga og Rosenborg. Til slutt var det trønderne som trakk det lengste strådet. Kontrakten ble signert rett før nyttår.
2008–2010: Rosenborg
I Rosenborg ble Jarstein umiddelbart satset på som førstekeeper våren 2008. Han imponerte både på klubblaget og på landslaget den våren. Både Jarstein og de andre keeperne var tidvis skadet fra sommeren 2008 og utover 2009. Det var hard kamp om keeperplassen i Rosenborg, og da trener Erik Hamrén hentet Daniel Örlund som ny førstekeeper, ønsket ikke Jarstein forlenge kontrakten.
Med Rosenborg ble Jarstein seriemester i 2009-sesongen.
2010–2013: Viking
I forkant av 2010-sesongen flyttet Jarstein til Stavangerklubben Viking under ledelse av Åge Hareide. Han signerte en 4-årskontrakt og fikk mye spilletid i hele kontraktsperioden. I perioden 2010 til 2013 spilte Jarstein 150 kamper for Viking, fordelt på 116 i Eliteserien, 14 i cupen og 20 treningskamper. I perioden var han en av de beste spillerne i klubben og ble etter hvert også fast keeper på landslaget. Etter 2013-sesongen ble han tatt ut på "årets lag" av NRK. Da kontrakten med Viking utløp etter fire år, var han fortsatt populær i klubben, og det var ikke klart hvor han skulle spille neste sesong. Han var ønsket av klubber i flere land.
2014–: Hertha Berlin i Bundesliga
Fra januar 2014 har Jarstein vært keeper i den tyske bundesligaklubben Hertha Berlin. Det første halvannet året var han reservekeeper. Sommeren 2015 fikk han beskjed om at han kunne forlate klubben dersom han ønsket, og ble blant annet koblet til Celtic. Jarstein valgte å bli værende. Da den tidligere førstekeeperen Thomas Kraft ble skadet i september 2015, ble Jarstein etter kort tid førstekeeper i klubben.
Gardiners Island
Utfordringer ved privat eierskap
På grunn av den høye kostnaden for vedlikehold ble øya i 1937 ble lagt ut for salg, men ble kjøpt i siste liten av en slektning, Sarah Diodati Gardiner for om lag 400 000 dollar. Ved hennes død i 1953, gikk øya som et fond til nevøen, Robert David Lion Gardiner, og hans søster, Alexandra Gardiner Creel. Hans tante hadde også satt av et fond for vedlikehold av øya, men det var tømt på 1970-tallet. De Creel døde, gikk hennes rettigheter til hennes datter, Alexandra Creel Goelet. Robert Gardiner og Mrs. Goelet var å ha et sterkt publiserte tvist om eierskap og ledelse av øya.
Rune Almenning Jarstein
2014–: Hertha Berlin i Bundesliga
Den tyske storavisen Bild rangerte Jarstein som årets beste keeper i Bundesliga sesongen 2016/2017. Sesongen 2018 ble han blant annet i media rangert som den beste keeperen i tysk Bundesliga. Jarstein har kontrakt med den tyske klubben til 2021.
Gardiners Island
Utfordringer ved privat eierskap
Gardiner anklaget Alexandra for ikke å selge og utvikle øya. Hun anklaget ham for ikke å betale sin andel av den estimerte $2 millioner per år for vedlikehold og skatter på øya. Gardiner sa at han ikke ville motsette seg staten eierskap eller et privat  gruppe som kunne bevare. saken gikk til retten i 1980 og Gardiner var i utgangspunktet utelukket fra å besøke øya, men i 1992, domstolene avgjorde at han kunne besøke øya (selv om den Goelets og Gardiner var ikke på øya på samme tid).
Gardiner, som hevdet at tittelen «16. Lord of the Manor av Gardiner 's Island», og bodde i East Hampton, giftet seg i 1961, men hadde ingen barn, og etterlot ham med ingen direkte arvinger. I 1989 forsøkte Mr. Gardiner uten hell å aksept for at en middelaldrende Mississippi forretningsmann, George Gardiner Green, Jr, som skulle være han «sønn». Green var en etterkommer av Lion Gardiner. Da Gardiner døde i 2004, gikk hele eierskap til Alexandra. Kort tid før Gardiners død sa han: Vi har alltid giftet oss til rikdom. Vi har dekket alle våre utgifter. Vi var på begge sider av Revolusjonen, og begge sider av Borgerkrigen. Gardinerfamilien var alltid på toppen.
Rune Almenning Jarstein
U16, U17 og U18
Jarstein spilte fire kamper på U16-laget, fem kamper på U17-laget og åtte kamper på U18-laget for Norge.
U19 og U21
Jarstein spilte seks kamper for det norske U19-laget, blant annet var han med i troppene som spilte EM i 2002 under ledelse av Bjørn Hansen og senere i 2003 under ledelse av Egil Drillo Olsen.
Jarstein fortsatte karrieren på u-landslagene med 13 kamper på U21-landslaget i årene 2005-2006. Han fikk også bære kapteinsbindet for Norge. Han fikk også være med på landslagssamlinger med A-landslaget i denne perioden.
A-landslaget
Selv om Jarsteins klubb Odd slet i bunnstriden av Eliteserien i 2007, imponerte U21-keeperen så mye at han fikk debutere på A-landslaget 22. august 2007. Han spilte de siste 45 minuttene i vennskapskampen på Ullevaal da Norge vant 2–1 mot.
Etter debuten har Jarstein i lengre perioder vært fast landslagskeeper, både som første- og andrevalg.
Inter Press Service
IPS ble etablert i Norge i 1983, men ble nedlagt i 2002, på grunn av redusert støtte fra Utenriksdepartementet.
Den sentralafrikanske republikk under Sommer-OL for ungdom 2010
Den sentralafrikanske republikk deltok under Sommer-OL for ungdom 2010 fra 14. til 26. august 2010 i Singapore. Troppen bestod av fem utøvere.
Per A.D. Jynge
Per Anton Ditleif Jynge (født 1. august 1971) er en norsk programleder, tekstforfatter og TV-produsent. Han debuterte som programleder for U på NRK i 1991, og har etter dette blant annet vært med i Min By på TVNorge (1998), Nautilus på NRK2 (1999) og Sportrettet på TV3 (1998). Jynge hadde også regi på den nye utgaven av programserien "Skjult Kamera" på TVNorge (1998–99), der blant annet skuespiller Ivar Nergaard spilte nervøs reporter som intervjuet kjente nordmenn, – uten å stille et eneste forståelig spørsmål.
Jynge gründet medieselskapet Klipp og Lim fra 2000 til 2007, og var fra 2007 til 2013 gründer, tekstforfatter og daglig leder i medieselskapet Massive Rhino i Trondheim.
Home Fleet
Home Fleet («Hjemmeflåten») var en flåte i det britiske marinen (Royal Navy) som opererte i Storbritannias territorialfarvann fra 1902 med intervaller til fram til 1967. I 1967 ble den slått sammen med Middelhavsflåten og dannet den nye vestlige flåten. Home Fleet var Royal Navys viktigste våpen mot aksemaktene i europeisk farvann under den andre verdenskrig.
Før den første verdenskrig besto hjemmeflåten av kun fire havnevaktskip. I 1905 ble det avviklet, og fra 1905 til 1907 ble gjenværende skip i mindre beredskap delt inn i reservedivisjonene (Devonport-divisjonen, Nore-divisjonen), og Portsmouth Division). Under første verdenskrig omfattet det noen av de eldre skipene til Royal Navy. Under den andre verdenskrig var hjemmeflåten Royal Navys viktigste kampstyrke i europeiske farvann.
De to mest overraskende tapene til hjemmeflåten i den tidligere delen av andre verdenskrig var senkingen av den gamle slagskipet HMS «Royal Oak» av den tyske ubåten «U-47». «Royal Oak» ble senket mens den lå for anker i basen i Scapa Flow på Orknøyene. Det britiske flåtens stolthet HMS «Hood» var hjemmeflåtens største tap da hun ble senket av det tyske slagskipet «Bismarck» på mindre enn tre minutter da «Bismarck» fikk satt inn en fulltreffer i ammunisjonslageret til HMS «Hood».
Før første verdenskrig (1902-1912)
I de første årene av 1900-tallet hadde Royal Navy fire havnevaktskipene stasjonert i de store marinebasene, delvis for å fungere som flaggskip for admiralene som kommanderte ved disse havnene. Disse fartøyene ser ut til å ha vært stasjonert ved Nore, Portsmouth og Plymouth, samt en annen stor base.
1. oktober 1902 fikk admiral og anleggssjef for flåtereservene, daværende viseadmiral Gerard Noel, i tillegg utnevnelsen som øverstkommanderende for hjemmeflåten, og tildelt en kontreadmiral til å tjene under ham som sjef for hjemmeskvadronen. «... kjernen til hjemmeflåten ville bestå av de fire havnevaktskipene, som ville bli trukket tilbake fra deres forskjellige spredte verft og omgjort til en enhetlig og permanent sjøgående kommando – Hjemmeskvadronen – basert på Portland. Også under ledelse av den øverstkommanderende for hjemmeflåten ville kystvaktskipene være, som fortsatt for det meste ville ligge til kai i deres respektive distriktshavner for å utføre sine lokale oppgaver, men som ville slutte seg til Hjemmeskvadronen for sjøarbeid minst tre ganger per år, på hvilket tidspunkt den samlede styrken – Hjemmeskvadronen og kystvaktfartøyene – vil bli kjent samlet som hjemmeflåten.» Kontreadmiral George Atkinson-Willes ble på dette tidspunktet andrekommanderende for hjemmeflåten med sitt flagg i slagskipet HMS «Empress of India». I mai 1903 ble Noel etterfulgt som øverstkommanderende av viseadmiral Arthur Wilson.
Dan Donegan
Dan Donegan (født 1. august 1968 i Oak Lawn, Illinois) er en amerikansk gitarist i heavy-metal-bandet Disturbed, hvor han har vært med siden starten.
Home Fleet
Før første verdenskrig (1902-1912)
Den 14. desember 1904 ble kanalflåten endret til Atlanterhavsflåten og hjemmeflåten ble til Channel Fleet («kanalflåten», for å vokte Den engelske kanal). I 1907 ble hjemmeflåten reformert med viseadmiral Francis Bridgeman i kommando, etterfulgt av admiral William May i 1909. Bridgeman tok kommandoen igjen i 1911, og ble samme år etterfulgt av admiral George Callaghan. Den 29. mars 1912 ble en ny struktur for flåten kunngjort, som trådte i kraft 1. mai 1912. Den tidligere hjemmeflåten, som var organisert i fire divisjoner, ble delt inn i den første, andre og tredje flåten som hjemmeflåte. Hjemmeflåtene var marinens enhetlige hjemmekommandoer i britisk farvann fra 1912 til 1914. Den 4. august 1914, da den første verdenskrig brøt ut, ble John Jellicoe beordret til å ta kommandoen over flåten, som etter hans utnevnelsesordre ble omdøpt til Grand Fleet.
Første verdenskrig
Den 8. august 1914 ble enheter av hjemmeflåtene distribuert i samsvar med admiralitets flåteordre, de fleste elementene dannet den nye Grand Fleet, andre ble tildelt følgende enheter: Channel Fleet, Northern Patrol, 7. krysserskvadron, 11. krysserskvadron, Dover Patrol, Harwich-flotilje, 7. jagerflotilje, 8. jagerflotilje, 9. jagerflotilje, 5. ubåtflotilje, 6. ubåtflotilje, 7. jagerflotilje og 8. ubåtflotilje.
Mellomkrigsperioden
Da Grand Fleet ble oppløst i april 1919, ble de kraftigere skipene gruppert i Atlanterhavsflåten og de eldre skipene ble hjemmeflåten; denne ordningen varte til slutten av 1919, da hjemmeflåtens skip ble til reserveflåten.
Navnet «Hjemmeflåten» gjenoppsto i mars 1932, som det nye navnet på Atlanterhavsflåten, etter Invergordon-mytteriet, hvor rundt 1000 sjømenn i den britiske Atlanterhavsflåten som utspant seg 15.–16. september 1931. I to dager var skip fra Royal Navy ved Invergordon i åpent mytteri, i en av få militære angrep i britisk historie.
Den øverstkommanderende for hjemmeflåten i 1933 var admiral John Kelly. Hjemmeflåten besto av flaggskipet HMS «Nelson» som ledet en styrke som inkluderte 2. stridsskvadron (ytterligere fem slagskip), slagkrysserskvadronen (HMS «Hood» og «Renown»), 2. krysserskvadron (viseadmiral Edward Astley-Rushton) ombord på HMS «Dorsetshire» (tre kryssere), tre jagerflotiljer (27), en ubåtflotilje (seks), to hangarskip og tilhørende fartøyer.
Andre verdenskrig
Hjemmeflåten var Royal Navys viktigste kampstyrke i europeiske farvann under andre verdenskrig. Den 3. september 1939, under admiral Forbes under flagget sitt i «Nelson» ved Scapa Flow, besto det av 2. slagskvadronen, slagkrysserskvadronen, 18. krysserskvadron, kontreadmiral, jagere, kontreadmiral, ubåter (2. ubåtfloilje, Dundee, 6. ubåtflottilje, Blyth, Northumberland), viseadmiral, hangarskip (viseadmiral L.V. Wells, med «Ark Royal», «Furious» og «Pegasus»), og styrkene på Orknøyene og Shetland. Dens hovedansvar var å hindre Nazi-Tysklands Kriegsmarine fra å bryte ut av Nordsjøen. For dette formålet ble første verdenskrigsbase ved Scapa Flow reaktivert da den var godt plassert for avskjæringer av skip som prøvde å kjøre blokaden.
De to mest overraskende tapene for hjemmeflåten under den tidlige delen av krigen var senkingen av det gamle slagskipet «Royal Oak» av den tyske ubåten «U 47» mens det visstnok var trygt i Scapa Flow, og tapet av stoltheten til marinen, slagkrysseren «Hood», til det tyske slagskipet «Bismarck». 2. slagskvadron under Admiral Blagrove ble effektivt avviklet da han døde i forliset til «Royal Oak».
Driftsområdene til hjemmeflåten var ikke avgrenset, og enheter ble løsrevet til andre soner ganske fritt. Imidlertid ble de sørlige delene av Nordsjøen og Den engelske kanal gjort til adskilte kommandoer for lette styrker, og den økende intensiteten i slaget om Atlanterhavet førte til opprettelsen av Western Approaches Command, som hadde ansvaret for britiske skips sikkerhet på konvoiruterne mellom Storbritannia og Nord-Amerika. Først med ødeleggelsen av det tyske slagskipet «Tirpitz» i 1944 fikk hjemmeflåten en lavere prioritet, og de fleste av dens tunge enheter ble trukket tilbake for å bli sendt til Øst-Asia.
Etter andre verdenskrig
Da den kalde krigen begynte, ble det lagt større vekt på å beskytte de nordatlantiske sjøveiene fra Sovjetunionen i samarbeid med andre vestlige land. Admiral Rhoderick McGrigor overvåket kombinerte øvelser til Vestunionen (forsvarsallianse mellom Frankrike, Storbritannia, Belgia, Luxembourg og Nederland mellom 1948 og 1954) som involverte skip fra den britiske, franske og nederlandske marinen i juni–juli 1949. Admiral McGrigor flagget fra hangarskipet «Implacable». «Victorious» og «Anson» deltok også i øvelsene, sammen med kryssere og jagere. Under øvelsen besøkte den kombinerte styrken Mount's Bay i Cornwall fra 30. juni – 4. juli 1949.
Admiral Philip Vian, øverstkommanderende fra 1950 til 1952, hadde flagget sitt på HMS «Vanguard». På slutten av 1951 ble «Theseus» med i flåten som flaggskipet til 3. hangarskipskvadron.
Fra 1947 til 1957 ble overflødige slagskip og hangarskip tildelt Home Fleets Treningsskvadron med hovedkvarter i Portland for å gi grunnleggende opplæring. Hangarskipene som var stasjonert her ble mobilisert som helikopterskip for Suez-operasjonen i 1956. I desember 1951 godkjente Admiralitetet opprettelsen av en ny Heavy Squadron, «tungskvadron», som skulle tildeles hjemmeflåten, bestående av slagskipet «Vanguard», hangarskip og kryssere. Dens kommandant var kjent som flaggoffiser (Flag Officer, Carriers and Amphibious Ships (FOCAS)), og som hadde administrativt ansvar for alle de operative hangarskip; skvadronen ble oppløst i oktober 1954. Etter andre verdenskrig ble Royal Navys geografiske kommandoer gradvis slått sammen til færre, men større formasjoner (1954 til 1971). Etter 1951 gjaldt begrepet flotilje den høyere kommandoorganisasjonen av skvadroner i hjemme- og middelhavsflåtene. Skvadronene til hjemmeflåten ble gruppert under en flaggoffiser for hjemmeflåtens flotiljer, som ble den viktigste sjøgående flaggoffiseren. I økende grad ble begrepet «Ubåtflotilje» brukt for å beskrive skvadronene under kommando av flaggoffiser for undervannsbåter.
Den øverstkommanderende for hjemmeflåten fikk et ekstra NATO-ansvar som øverstkommanderende av Østlige Atlanerhav (CINCEASTLANT), som en del av den allierte kommando Supreme Allied Commander Atlantic (SACLANT) da NATOs militære kommandostruktur ble etablert i 1953. CINCEASTLANT ble opprettet ved Northwood-hovedkvarteret nordvest i London. Den øverstkommanderende hjemmeflåten flagget likevel i Tyne ved Portsmouth. Under øvelse «Mainbrace» i 1952 kom NATOs marinestyrker for første gang sammen for å øve på forsvaret av Nord-Europa, Danmark og Norge. De resulterende vanskelighetene med Atomenergiloven av 1946 (også referert til som «McMahon Act») forårsaket av potensiell britisk kontroll over den amerikanske marinens angrepsvåpen bevæpnet med atomvåpen førte til innen utgangen av 1952 av opprettelsen av en egen angripsflåte for Atlanterhavet (Striking Fleet Atlantic), direkte ansvarlig overfor sjefen for den amerikanske marinens Atlanterhavsflåte, i hans NATO-posisjon som SACLANT. HMS «Maidstone», et depotskip for ubåter, var flåtens flaggskip i 1956.
Våren 1960 flyttet øverstkommanderende for hjemmeflåten permanent i land til Northwood, mens flaggoffieren for flotiljer, beholdt effektiv kontroll til sjøs som øverstkommanderendes stedfortreder. Cecil Hampshire har skrevet at skipene med flåten i 1960 inkluderte flaggskipet «Tyne», et depotskip for jagere som da var mer enn 20 år gammelt; hangarskipene HMS «Victorious» og HMS«Albion»; den raske mineleggeren HMS «Apollo»; sytten jagere og fregatter; og seksten ubåter. Et annet hangarskip, krysserne «Lion» og «Blake»; de fire første jagere med guidede missiler og andre skip var under bygging.
I februar 1963 ble alle gjenværende fregatt- og jagerskvadroner i hjemme-, middelhavs- og fjernøstenflåtene slått sammen til nye eskorteskvadroner. I april 1963 ble marineenheten ved Northwood-hovedkvarteret, nordvest i London, tatt i bruk som HMS «Warrior» under kommando av daværende flaggkapten for flåten.
I desember 1966 ble alle gjenværende skvadroner i hjemmeflåten oppløst. I 1967 ble hjemmeflåten slått sammen med middelhavsflåten. Med et sterkt økende ansvarsområde, ble den sammenslåtte formasjonen omformet til den vestlige flåten.
La Trobe University
La Trobe University er et fler-campus universitet i Victoria i Australia. Det ble etablert som Victorias tredje universitet i 1964. La Trobes hovedcampus ligger i Melbourne-bydelen Bundoora. Universitetet har også større campuser i Bendigo og Albury-Wodonga. I tillegg har universitetet mindre campuser i Mildura, Shepparton og Beechworth, i tillegg til en campus i Melbourne sentrum.
La Trobe tilbyr både bachelor og mastergradsstudier på fem fakulteter. Universitetet har særlig fokus på humaniora.
Universitetet er oppkalt etter Charles La Trobe, Victorias første guvernør.
Marupiara
Marupiara er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
En middelsstor, lange og tynn, rødbrun trebukk. Kroppsformen er nokså sylindrisk med korte bein. Antennene er noe kraftige, litt kortere enn kroppen. Pronotum er tønneformet, lengre enn bredt, dekkvingene jevnbrede, rundet i spissen.
Utbredelse
Arten lever i Bolivia.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Asylum (Disturbed-album)
Sporliste
Total lengde – 52:46
Herr Nilsen
Stedet arrangerer konserter innen de fleste sjangre, selv om det i oppstarten var en ren jazzklubb. Oslo Jazzforum har avholdt konserter i lokalet siden 1996. Østkanten Bluesklubb, New Orleans Workshop Jazzklubb og Norsk Americana Forum har også faste arrangementer her. En periode på 2000-tallet var Herr Nilsen en del av prosjektet Nasjonal jazzscene. Jazzklubben New Orleans har også hatt sin base her. I 2015 fikk Espen Nilsen, som driver stedet, Ella-prisen, Oslo Jazzfestivals hederspris.
Herr Nilsen startet opp i 1993, og fikk navnet sitt fra initiativtakeren Espen Nilsen, som ønsket å erstatte Club 7, som ble nedlagt i 1985.
Girl in Oslo
«Girl in Oslo» er en låt av det norske rockebandet BigBang, skrevet av bandets vokalist og gitarist, Øystein Greni. Den ble først utgitt på EP-en Girl In Oslo EP 14. februar 2000, men senere også på studioalbumet Clouds Rolling By 21. august 2000. EP-en lå inne på VG-lista i tretten uker med nummer tre som beste plassering, mens Clouds Rolling By lå på lista i åtte uker med to som beste plassering. Bandet spilte låten på Spellemannprisen 2000.
I forbindelse med låtas 10-årsjubileum fortalte Greni til Lydverket at låta ikke handlet om en jente han kjente, men kjæresten til en bygningsarbeider på Blindern. I samme intervju forteller han at «Jeg tror låta handler om alt det jeg trodde kjærlighet skulle handle om. Det er kanskje mer enn noe annet en låt om forventningens glede, som ofte er det største. I kjærligheten også, dessverre.»
I 2010 hadde bandet, frem til da, fremført låten 1500 ganger.
Mottakelse
Stein Østbø i VG kalte låten for en klassisk signaturlåt, etter å ha vært på utgivelseskonserten til Clouds Rolling By. Han sammenlignet låta andre bands signaturlåter, og trekker frem DumDum Boys' «Splitter Pine», The September Whens «Bullet Me», Seigmens «Metropolis» og deLillos' «Hjernen er alene» eller «Kokken Tor». Videre forteller han at låta har vært en konsertfavoritt de stedene han har sett bandet spille.
Musikksjef i NRK P3, Mats Borch Bugge, sammenlignet låta med The Temptations låt «Cloud Nine» og at låtas oppbygning er veldig god, med et strippende og drivende komp som forløses perfekt. I tillegg har den dette mystiske aspektet festet ved seg – hvem er egentlig låta skrevet til?».
BigBang-utgivelser med låten
Etter utgivelsen av låta har den etablert seg som en av de mest kjente låtene til BigBang, og den er fast inventar på konserter. Låta har vært med på en rekke av BigBangs utgivelser.
Falsotrachystola
Falsotrachystola er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, kraftige, nokså knudrete trebukker. Antennene er omtrent så lange som kroppen. Pronotum er omtrent så langt som bredt, innsnevret i den bakerste delen med rundede sider og en tann midt på hver sidekant. Oversiden er ganske ujevn. Dekkvingene er parallellsidige, tvert avkuttede bak slik at de ikke dekker hele bakkroppen, med en buet rad av opphøyde knøler.
Utbredelse
Slekten er bare kjent fra Yunnan-provinsen i Kina.
Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk for junior 2018
Nordisk mesterskap i troppsgymnastikk for junior 2018 blir arrangert 14. april 2018 i Joensuu i Finland. Dette mesterskapet er for klubblag, ikke for landslag.
Konkurranseformen er TeamGym, slik at det konkurreres sammenlagt i trampett, tumbling og frittstående.
Femme Fatale
Femme Fatale er det syvende studioalbumet til den amerikanske pop-sangeren Britney Spears.
Albumet ble lansert over hele verden 25. mars 2011.
Morettus
Utseende
En middelsstor, lang og tynn, blank, rødbrun trebukk. Kroppsformen er nokså sylindrisk med korte bein. Antennene er tynne og mindre enn halvparten så lange som kroppen. Hodet har litt utstående fasettøyne, pronotum er tønneformet og lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede med avrundet spiss, og når ikke helt til bakkroppsspissen.
Utbredelse
Arten er bare kjent fra Elfenbeinskysten.
Honoratus
Honoratus (Saint Honorat eller Saint Honoré; født ca. 350, død 6. januar 429) var en tidlig erkebiskop av Arles som også var abbed av abbediet Lérins. Han æres som hellig i den katolske kirke.
Bakgrunn
Det er en uavklart uenighet om hans fødested, og dødsdatoen kan det også være litt strid om. Det antas at han ble født i det nordlige Gallia og at han stammet fra en romersk konsulfamilie. Honoratus fikk en fremragende utdannelse.
Kristen
Han konverterte til kristendommen sammen med sin bror Venantius, og seilte med ham fra Marseille rundt år 368, under ledelse av en hellig mann ved navn Caprasius, for å besøke de hellige steder i Palestina og dessuten lauræ i Syria og Egypt. Men så døde Venantius plutselig i Methone i provinsen Achaia, og dermed kunne de ikke reise videre. De vendte tilbake til Gallia via Italia, og etter et opphold i Roma på veien, dro Honoratus til Provence.
Eneboer
Mange disipler flokket seg snart om ham, blant dem Lupus av Troyes, Eucherius av Lyon og Hilarius av Arles. slik oppstod abbediet Lérins, som skulle bli så berømt, og på 400- og 500-tallet var inkubasjonsstedet for mange fremstående biskoper og bemerkelsesverdige kirkelige forfattere. Hans Regel var for det meste bygget på St. Pachomius' regel. Det antas at St. Patrick fikk opplæring her for sitt misjonsarbeid i Irland.
Erkebiskop
Honoratus' ry for stor hellighet var så stor i det sørøstlige Gallia at han i 426, etter mordet på erkebiskop Patroclus av Arles, ble kalt ut av sitt eneboerliv og gjort til hans etterfølger på erkebispestolen, som var blitt alvorlig rokket av ariansk og manikeistisk tankegods. Hsn synes å ha lyktes med å gjenopprette orden og ortodoksi, og samtidig utøve ledelsen fra anstand over munkene i Lérins. Imidlertid er det ikke blitt bevart noe skriftlig fra hans styre.
Brooklands
Historie
Banen som ble bygget etter forslag fra en motorsportsentusiast i bilismens barndom, (Hugh Locke-King), ble åpnet den 17. juni 1907 som den første spesialbygde bane med doserte svinger. Kravene til fart og hensynet til utsyn fra publikumsplassene førte til at den ble bygget som en 30 meter bred bane i en 4,4 km lang oval med tre svinger, alle med 30° dosering. I sin glanstid kunne den romme opp til 287 000 tilskuere.
Honoratus
Erkebiskop
Han døde i Hilarius' armer. Dette var en av hans disipler og sannsynligvis en slektning, som så etterfulgte ham på erkebispestolen i Arles. Hilarius skrev Sermo de Vita Sancti Honorati sannsynligvis rundt år 430.
Brooklands
Historie
Elleve dager etter at den ble åpnet ble verdens første 24-timers billøp arrangert med deltakelse av tre spesialbygde Napier-biler. Mer enn tre hundre lanterner fra jernbanen ble brukt til å lyse opp banen om natten og det var plassert fakler i svingene på toppen av de doserte kurvene for å markere svingens øverste grense. Den ene av konkurrentene kjørte uavbrutt i 24 timer, bare avbrutt av service-stopp mens de to andre tok pauser.
Audrey Le Corguille
Audrey Le Corguille (født 29. juni 1986) er en fransk terrengsyklist.
Brooklands
Historie
Verdensrekorden for den første som kunne kjøre 100 miles i løpet av en time ble satt den 15. februar 1913 av Percy E. Lambert med sin 4.5 liter sideventilerte Talbot. Han gjorde nesten 104 miles, dvs. 167 km/t.
Første Grand Prix på Brooklands var i 1926 og ble vunnet av Henry Segrave etter at han i vant det franske Grand Prix i 1923 og det påfølgende år det spanske. Dette førte til interesse for motorsport og billøp i England. Dette første engelske Grand Prix ble vunnet av Louis Wagner og Robert Senechal som kjørte en Delage 155B.
Da andre verdenskrig brøt ut i 1939 ble det stopp på all motorsport på grunn av bensinrasjoneringen, og etter krigen i 1945 ble det klart banen ikke kunne tilfredsstille kravene til racerbiler som nå hadde for høy hastighet for denne banen.
Brooklands Airfield
Brooklands ble også en av Englands første flyplasser, så tidlig som i 1908 var den åstedet for den første flyvning utført av en engelsk flyver, Alliott Verdon-Roe (senere kjent som grunnleggeren av Avro.) Sommeren 1910 ble det åpnet en flyskole der da to britiske flyvere (Hilda Hewlett og Gustave Blondeau) startet sin flyskole. I februar 1912 kom det ennå en flyskole til Brookland da Thomas Sopwith åpnet sin «Sopwith School of Flying» og i juni 1912 grunnla Sopwith sammen med flere andre Sopwith Aviation Company Ltd. Såvel Blériot, som Vickers begyndte å bygge fly på Brooklands. Flere andre flyskoler kom til etter hvert før 1914 og flyplassen var det største treningssenter for piloter i mellomkrigstiden.
Under andre verdenskrig, ble plassen igjen tatt i bruk for produksjon av jager- og bombefly, spesielt Vickers Wellington. Hele banen ble godt kamufulert ved at det ble plantet trær inntil sementbanen for å skjule Hawker- og Vickersfabrikkene for eventuelle luftangrep fra Luftwaffe.
Etter krigen var banen i en dårlig forfatning. Den ble solgt til Vickers-Armstrong i 1946 som fortsatte å bygge fly der. Nye fly så dagens lys, inklusive Viking, Varsity, Viscount, Vanguard og VC10 ble alle bygget og levert fra Brooklands. I1960 ble Vickers en del av British Aircraft Corporation og fortsatte med konstruksjon og bygging av BAC TSR.2, One-Eleven og Concorde. På grunn av plassproblemer måtte virksomheten Brooklands reduseres midt på 1970-tallet og til slutt helt nedlegges i 1988-89.
I 1987 ble Brooklands Museum etablert, et museum som er dedikert banens motorsport- og luftfartshistorie.
Brooklands i dag
De gjenværende deler av banen ble i 2001 fredet for å hindre videre ulovlig ødeleggelse av denne. Fra 1990 til 2003 ble det arrangert regelmessige flystevner for småfly i sommerhalvåret som brukte den nordlige delen av den opprinnelige rullebanen. Det sentrale området inklusive den asfalterte rullebane og den gjenværende bilbanen ble solgt til DaimlerChrysler UK Retail tidlig 2004. Et Mercedes-Benz museum og demonstrasjons- og salgssenter  er reist i en av de tidligere svingene. Mercedes-Benz World åpnet for publikum 29. oktober 2006. Det omfatter også en testbane. Videre et konferansesenter og utstillingslokaler. I tillegg har kjente britiske forretningkjeder åpnet utsalg der. De mest kjente;; Tesco, Marks & Spencer, Mothercare, og Currys.
Brooklands museum rommer mange britiske passasjerfly, inklusive British Airways Concorde, (G–BBDG) som var den første pre-produksjonsmodellen som ble bygget og som ble plassert der etter sin siste flyvning 24. desember 1981. Andre som dominerer utstillingen er Vickers Vanguard, Viscount, VC10. Dessuten mange militærfly. Et viktig moment, alle de utstilte flyene, om ikke helt bygget på Brooklands så er viktige kompomenter blitt bygget der. En spesiell; VC10 ble bygget og fløyet fra Brooklands Airfield. Den tjente som offisiell transport for Sultanen av Oman frem til 1987 da den ble gitt til museet av Sultanen.
Kuriosa
Brooklands er blitt benyttet som setting såvel i film som TV programmer. På 1990-tallet ble bl. a en episode av  Agatha Christie's Poirot da  Hercule Poirot etterforsker et mord på en racerbil-kjører.
I 2009 annonserte BBCs Top Gear-programleder James May planer om å gjenskape banen i full lengde med Scalextric spor og biler. Dette ble gjennomført med et team på 350 frivillige som bygde sporet av Scalextric-spor, og fulgte den gamle banen, over dammer og veier. Dette slo Guinness World Record for det lengste Scalextric-spor i verden. Episoden ble vist på BBC2 17. november 2009 som en del av James May Toy Stories. Den ble vist på NRK1 15. september 2012.
Vjatsjeslav Lampejev
Vjatsjeslav Frolovisj Lampejev (russisk: Вячеслав Фролович Лампеев født 3. januar 1952 i Uljanovsk, død 15. november 2003) var en sovjetisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1980 i Moskva.
Lampejev vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak India og Spania. Seks lag deltok og det ble spilt en innledende enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen kom på tredjeplass og fikk møte Polen som ble nummer fire i en bronsefinale. Sovjetunionen vant bronsefinalen med 2-1. Lampejev spilte seks kamper og scoret ni mål i OL-turneringen, han scoret begge målene i bronsefinalen.
Aurea Agostinho
Aurea Agostinho er en portugisisk terrengsyklist.
Judo under Sommer-OL 2012 – 57 kg kvinner
Kvinnenes judo – 57 kg under Sommer-OL 2012 i London vil finne sted den 30. juli på ExCeL London.
Koloradoedelgran
Koloradoedelgran (Abies concolor) er en art av bartrær i edelgranslekten innenfor furufamilien. Den tilhører gruppen Kjempeedelgraner innen sin slekt, og har etter siste redigering ingen underarter. Den tidligere underarten Abies concolor lowiana (Gordon) Hooper er nå en egen art, Abies lowiana.
Treet blir 25–60 meter høyt, og har en diameter nederst på inntil 2 meter. Nålene til koloradoedelgran har butt spiss, og har lyst bånd på undersiden. De er inntil 6 cm lange. Konglene kan bli hele 12 cm lange, er avlange med tykke, og tett skjelldekte med lite frøåpning mellom skjellene. Konglen er mørk brun eller rødbrun.
Dour
Dour er en kommune i provinsen Hainaut i Belgia. Kommunen består av fire delkommuner: Dour, Blaugies, Élouges og Wihéries.
Karlsvika plantefredningsområde
Karlsvika plantefredningsområde er en dam som ligger i granskog, en halv kilometer nordvest for Karlsvikodden i Tønsberg kommune.
Den svært sjeldne planten hestekjørvel vokste tidligere i Karlsvika. I 2006 ble et tre dekar stort område fredet for å ta vare på en forekomst av planten og dens leveområde.
Axel Bult
Axel Bult (født 23. oktober 1981) er en nederlandsk terrengsyklist.
Ambala
Ambala er en by i India og den nordlige delstaten Haryana. Byen ligger egentlig på grensen mellom delstatene Punjab og Haryana. Byen ligger 180 km nordvest for Delhi, og hadde i 2001 et innbyggertall på 139 200 innbyggere. Ambala er kjent som et samferdselsknutepunkt og handelssenter med bomullsindustri, kornmøller m.m. Kunsthåndverk er det også mye av i denne byen, med blant annet produksjon av tekstiler og møbler (rotting). Utenfor byen ligger en av Indias største militærgarnisoner.
Flydur og andre tonearter
Flydur og andre tonearter er et musikkalbum av Ole Ivars, utgitt i 1972. Dette var det siste med Ivar Grønsveen som vokalist og den første med Terje Scott på trommer. Albumet ble reutgitt på CD i 2011.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1936 – 10000 meter herrer
10 000 meter hurtigløp på skøyter var en øvelse under Vinter-OL 1936 som ble avholdt fredag, 14. februar 1936.
30 skøyteløpere fra 14 nasjoner deltok i øvelsen.
Rekorder
Dette var gjeldende rekorder verdens og olympisk rekorder (i sekunder) før Vinter-OL i 1936.
(*) Rekorden ble satt på høyfjellsbane (over 1000 meter over havet) og på naturis.
(**) Tiden ble satt i et løp med fellesstart.
Femten løpere gikk under den tolv år gamle olympiske rekorden og følgende nye olympiske rekorder ble satt under konkurransen:
Noli me tangere
Noli me tangere! er den latinske oversettelse av den oppstandne Jesu ord til Maria Magdalena - («Rør meg ikke!»”), fra bibeloversettelsen Vulgata. På norsk oversettes i 2011-oversettelsen passasjen slik fra Det nye testamente, Johannesevangeliet, kapittel 20, vers 17:
Neophaedimus auzouxi
Neophaedimus auzouxi er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Noli me tangere
Den bibelske intensjon av ordene «Rør meg ikke» er omdiskutert.
Neophaedimus auzouxi
Utseende
En middelsstor (opptil 33 millimeter), rødbrun og svart gullbasse. Pronotum er svart med tre brunlige lengdestriper, dekkvingene brunlige med svarte "skuldre" og en smal, svart stripe som rammer inn scutellum og fortsetter langs sømmen (innerkanten). Hannen har et krumt, Y-formet horn i pannen, dette danner en klype mot et rett, spisst horn på pronotum.
Noli me tangere
Ordene som skrevet på koinegresk, Μή μου ἅπτου (mē mou haptou), kunne også oversettes omtrent ''«slutt å holde fast ved meg».
Leonid Pavlovski
Pavlovski vant en olympisk bronsemedalje i landhockey under Sommer-OL 1980 i Moskva. Han var med på det sovjetiske laget som kom på tredjeplass landhockeyturneringen bak India og Spania. Seks lag deltok og det ble spilt en innledende enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen kom på tredjeplass og fikk møte Polen som ble nummer fire i en bronsefinale. Sovjetunionen vant bronsefinalen med 2-1. Pavlovski spilte fem kamper og scoret ett mål i OL-turneringen.
Kvalsundet
Kvalsundet kan vise til:
Yungasveien
Yungasveien (spansk: Camino de Las Yungas, også El Camino de la Muerte, norsk: Dødsveien) er en 64 kilometer lang vei i Bolivia mellom La Paz og Coroico som ligger 56 kilometer nordøst for La Paz i Yungasregionen. Veien er beryktet for å være meget risikabel. I 1995 ble veistrekningen kåret til å være verdens farligste vei av Inter American Development. Hvert år mister mellom to hundre og tre hundre mennesker livet der. Langs veien har en satt opp kors som viser hvor kjøretøyer har kjørt av veien.
Veien ble anlagt av fengslede paraguayanere under Chacokrigen i 1930-årene. Den er en av få veier som binder sammen regionen Yungas i det nordlige Bolivia med hovedstaden.
Veien begynner i La Paz og stiger deretter opp til 4650 meter over havet innen den går utfor og slutter ved 330 meter. Den overgår raskt fra kaldt altiplanoklima til regnskog, mens den slynger seg langs bratte fjellvegger og klipper.
På grunn av at veien er så smal og dessuten mangler rekkverk er den meget farlig. Regn og tåke gjør sikten dårlig og veiene leirfulle samtidig som det faller stein fra fjellveggene. 24. juli 1983 kjørte en buss av veien og ned i en ravine, hvor mer enn hundre passerer omkom i det som blir kalt den verste trafikkulykken i Bolivia.
En av de lokale veireglene sier at den sjåføren som kjører nedover langs veien aldri har forkjørsrett, men må vike ut i veikanten ved møte. Utover dette er det venstrekjøring på veien, til forskjell fra høyrekjøring i det øvrige Bolivia. Dette gir sjåfører i venstrestyrte kjøretøyer mer kontroll over hvor kjøretøyets venstre side befinner seg, og gjør dermed møtene sikrere.
Veien ble på grunn av sin farlighet gjort til en turistattraksjon i 1998. Den har tiltrukket seg om lag 25 000 spenningssøkere, fremfor alt mountainbikesyklister.
Cirka femten aktører arrangerer turer ned Yungasveien.
I 2006 ble en ny vei innviet mellom La Paz og Coroico, noe som gjør at den gamle veien har minsket i betydning.
Elvis 75 – Good Rockin’ Tonight
Elvis 75 – Good Rockin' Tonight er et samlealbum med Elvis Presley, utgitt i 2010 i anledning av «Rockekongen»s 75-årsjubileum. Elvis døde 16. august 1977.
Bayswater undergrunnsstasjon
Stasjonen åpnet 1. oktober 1868. I 1923 skiftet den navn til Bayswater (Queen's Road) & Westbourne Grove, i 1933 til Bayswater (Queen's Road) og i 1946 til Bayswater (Queensway). På et tidspunkt etter dette ble navnet kuttet inn til bare Bayswater; det var uansett ingen annen stasjon som hadde samme navn.