cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ruth Maier
Biografi
Ruth Maier ble født i en assimilert jødisk familie i Wien. Faren var Ludwig Maier (1882–1933), og moren het Irma (1895–1964). Faren var generalsekretær i den internasjonale post- og telegrafunion. Den yngre søsteren Judith var viktig for hennes oppvekst. Til henne skrev hun mange brev fra Norge til England, hvortil Judith var emigrert sammen med moren og bestemoren.
Ruth Maier kom som flyktning til Norge i januar 1939 og bodde hos familien Strøm på Lillestrøm. Ruth Maiers far kjente telegrafbetjent Arne Strøm fra sitt arbeid. Maier var svært begavet og kunnskapsrik. Hennes dagbøker spenner fra 1933 til 1942. Hun studerte i Norge, og emigrerte ikke til England, selv om hun hadde visum - hun ville først ta eksamen artium. Da tyskerne invaderte Norge i april 1940 kom hun likesom de øvrige jøder Norge i faresonen. Da hun senere ville komme seg unna, var hennes visum til England allerede utløpt. Etter artium begynt hun å arbeide på en gård på Biristrand der det var organisert frivillig arbeidstjeneste. Maier ble der kjent med Gunvor Hofmo. I 1941 reiste de to til Trøndelag på gårdsarbeid. Høsten 1941 flyttet hun tilbake til Oslo der hun blant annet gikk kurs i språk, stenografi og handelsfag, samt kurs i tegning ved Kunst- og håndverksskolen. Til tross fra at flere av forsøkte å gå i bresjen for henne ble hun ikke invilget visum til USA (som ikke ble med i annen verdenskrig før i desember 1941).
Hennes siste tilholdssted i Norge var et jente-internat i Dalsbergstien 3 i Oslo der hun ble hentet av politiet 26. november 1942 for transport ut av Norge med skipet DS «Donau». Da hun ble ført ned trappen i Dalsbergstien av politiet spurte hennes venninner om skulle ta vare på klokken hennes til hun kom tilbake. «Jeg kommer aldri tilbake», svarte hun. Gunvor Hofmo var tilstede på kaia da «Donau» ble lastet opp.
Maier ble sammen med andre kvinner og barn drept av tyskerne ved ankomst i et av Auschwitz' gasskamre.
Dagbok, snublestein, skulptur
Ruth Maiers dagbøker og brev ble tatt vare på av dikteren Gunvor Hofmo. I 2007 ble de utgitt i bokform, redigert av Jan Erik Vold. Boken er senere oversatt til flere språk, deriblant engelsk og tysk. Vold utga i 2012 Maiers dikt i en egen samling En lys sommers usigelige smerte: dikt og prosaskisser 1939-1942. Vold oppsporet søsteren Judith som hadde overlevd. I dagbøkene og brevene er mange skarpe observasjoner og refleksjoner. I august 1939 noterte hun at Knut Hamsun «er fascist» og samtidig at Sult på norsk «er virkelig herlig». Maier skrev at i Hamsuns Redaktør Lynge (1893) fornemmer man allerede der «den kommende nazist».
En «snublestein» ble 30. august 2010 satt ned til minne om Ruth Maier i fortauet foran det tidligere pensjonatet for jenter og unge kvinner Englehjemmet i Dalsbergstien 3 i Oslo. Det var en av de første norske «snublesteinene» som ble satt ned av den tyske kunstneren Gunter Demnig i rammen av et internasjonalt prosjekt. Statsminister Jens Stoltenberg nevnte Ruth Maier spesielt i talen på minnemarkeringen på holocaustdagen 27. januar 2012.
Ruth Maier sto modell for Gustav Vigelands skulptur «Overrasket» (1942) som har stått i Vigelandanlegget siden 2002. Ansiktet på skulpturen forestiller imidlertid Inga Syvertsen som sto modell da Vigeland påbegynte skulpturen nesten 40 år tidligere. Skulpturen sto i gips på Vigelandmuseets lager inntil den ble støpt i bronse i 2002. Ruth Maier var også portrettmodell for maleren Åsmund Esval.
Raketter til frokost
Raketter til frokost (originaltittel: Deal of the Century) er en amerikansk filmkomedie fra 1983 regissert av William Friedkin. Filmen handler om en våpenhandler som selger våpen til alle som kan betale. Ved en tilfeldighet blandes han inn i kampen om en kjempekontrakt til et Sør-Amerikansk land. Hovedrollene spilles av Chevy Chase, Gregory Hines og Sigourney Weaver.
Ruth Maier
Dagbok, snublestein, skulptur
Ruth Maiers gate på Strømmen og Ruth Maiers plass på St. Hanshaugen i Oslo (krysset Dovregata, Krumgata og Glückstads gate) er kalt opp etter henne.
Raketter til frokost
Filmen er en satire over våpenindustrien og internasjonal våpenhandel.
Den ble dårlig mottatt av filmanmelderne og ble en moderat suksess på kino.
Handling
Eddie Muntz er en veltalende mann med et stort salgstalent. Han selger våpen – små våpen som kan stoppe små opprør, og store våpen som kan sette i gang en verdenskrig. Han selger ikke til hvem som helst – bare de har penger nok. Ved en tilfeldighet blandes han inn i en kjempekontrakt mellom våpenfabrikantene Luckup og Cordosa fra det søramerikanske landet San Miguel. For å sikre seg kontrakten ber han sin venninne Catherine å ligge med landets diktator. Hans planer blir imidlertid forstyrret av Frank Stryker, som selv har planet om å sikre seg kontrakten.
Om filmen
Den ble dårlig mottatt hos anmelderne, noe som gjenspeiles i at den kun har fått 13 % på Rotten Tomatoes. Både Leonard Maltin og Roger Ebert gav den 2 av 4 stjerner.
Beijing Nanyuan lufthavn
Beijing Nanyuan lufthavn (kinesisk: 北京南苑机场, pinyin: Běijīng Nányuàn jīchǎng) er en flyplass i Beijing, Folkerepublikken Kina. Den erv landets eldste flyplass, fra 1910.
Flyplassen er primært til militær bruk, men har også en terminal som kan betjene opptil 1,2 millioner passasjerer i året og huser China United Airlines. All Nippon Airways har uttrykt ønske om å ha chartertrafikk hit fra Tokyo-Haneda under Sommer-OL 2008.
D’oh!
D'oh! er et fast uttrykk som er benyttet av den fiktive animasjonsfiguren Homer Simpson fra den langvarige amerikanske animerte situasjonskomedien Simpsons (1989–fortsatt). Det er vanligvis benyttet når Homer skader seg selv, innser at han har gjort noe særdeles dumt, eller når noe fryktelig holder på å skje. Alle hans slektninger, Bart, døtrene Lisa og Maggie, hans far, hans mor, og hans halvbror, har også blitt hørt å ha benyttet det i tilsvarende omstendigheter. Ved noe få tilfeller har også Homer ektefelle Marge og selv mer perifere figurer som herr Burns og Sideshow Bob benyttet frasen.
I 2006 ble «d'oh!» listet som nummer seks på fjernsynskanalen TV Lands liste over de 100 fremste uttrykk fra fjernsynsunderholdning. Den uttalte frasen «d'oh» er som lyd blitt registrert som et varemerke av selskapet 20th Century Fox. Siden 2001 har ordet «doh» kommet i den engelske ordboken Oxford English Dictionary, men uten apostrofen. Den eldste dokumenterte bruken av lyden og frasen «d'oh» er i tallrike episoder av BBCs radioprogram It's That Man Again fra mellom 1945 og 1949, men OxfordWords blogg slår fast at «Homer var ansvarlig for popularisere det som et utbrudd av frustrasjon».
Dan Castellaneta er skuespilleren som framfører stemmen til Homer Simpson og den som har fått «d'oh!» til å lyde som det gjør.
Eksterne lenker
Die Simpsons Homer Simpson
Vasilij Surikov
Vasilij Ivanovitsj Surikov (russisk: Василий Иванович Суриков, født i Krasnojarsk, død  i Moskva) var en russisk billedkunstner og medlem av Peredvizjniki-bevegelsen. Han er kanskje Russlands fremste representant for historiemaleriet.
Liv og studier
Surikov var fra Krasnojarsk og stammet fra sibirske kosakker. Etter at han hadde fullført utdannelse i hjembyen, studerte han malerkunst i perioden 1869–1871. En av lærerne hans ved Det keiserlige kunstakademiet i St. Petersburg var Pavel Tsjistjakov. I 1877 flyttet Surikov til Moskva og slo seg ned der. Her arbeidet han den første tiden med fresker.
I 1881 ble han med i Peredvizjniki-bevegelsen. Etter at han hadde fått solgt et par historiemalerier, fikk han råd til å legge ut på studietur til Tyskland, Italia, Frankrike og Østerrike. I 1893 ble han fullverdig medlem av St. Petersburg Kunstakademi.
Historie-maler
Vasilij Surikov blir ansett som Russlands fremste maler når det gjelder historie-maleri i storformat. Hovedverkene hans er blant de mest kjente malerier i russisk malerkunst, selv om han kun laget ni store historie-malerier. Han utførte mer enn hundre portretter og mindre studier.
Trivia
Moskvas kunstinstitutt samt en gate i Moskva er oppkalt etter Surikov. I fødebyen Krasnojarsk er det reist et minnesmerke. I 1948 ble barndomshjemmet gjort om til museum til ære for kunstneren, der er også noen av verkene er utstilt. De viktigste verkene finnes allikevel utstilt i Moskva, en del i Tretjakovgalleriet mens andre er i Russlands Museum.
Truck driving country
Truck driving country er en blanding av honky tonk, country-rock og Bakersfield country, med en takt tatt rett fra country-rock og følelsen av honky-tonk. Ofte handler disse sangene om å kjøre lastebiler og om kjærlighetssorg.
Dick Curless og Red Simpson er de mest kjente artistene innen denne sjangeren.
Innsprøytingsmotor
Innsprøytingsmotor er en forbrenningsmotor som suger inn luft i sylindere og drivstoffet blir sprøyta inn gjennom ei dyse. Det fins ulike typer innsprøytingsmotorer:
Færøyske frimerker 1986
Færøyske frimerker 1986. Det ble utgitt i alt femten frimerker av Postverk Føroya i 1986. Det var tolvte året som Færøyene utga egne frimerker. I 1986 var det fem utgivelser, 3. februar en serie på fire merker med motiv fra en folkevise, 7. april to Europa/CEPT-merker med tema havforuresningen, 2. juni tre merker Amnesty International 25 år, 29. august miniark med tre merker i forbindelse med frimerkeutstillingen Hafnia-87 og 13. oktober tre merker med motiv av gamle broer. Siste utgivelsen, gamle broer (FR 136 – FR 138) tegnet av Ingálvur av Reyni og gravert av Czesław Słania.
René Araou
René Araou (født 18. oktober 1902 i Narbonne, død 8. januar 1955) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Araou vant en olympisk sølvmedalje i rugby union under OL 1924 i Paris. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i rugbyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Frankrike vant første kampen med 59-3 over Romania men tapte siste kampen mot USA med 3-17.
Giorgio Vasari
Giorgio Vasari (født 30. juli 1511 i Arezzo i Toscana nord i Italia, død 27. juni 1574 i Firenze) var en italiensk maler, arkitekt og en av verdens første kunsthistorikere, kjent for sine berømte biografier av italienske kunstnere.
I sine beskrivelser av italienske kunstnere benyttet Vasari i 1550 som del aller første begrepet rinascita i betydningen renessansen som kunstretning.
Bakgrunn
Vasari var fra Arezzo i Toscana. Etter en anbefaling fra hans søskenbarn Luca Signorelli, ble han i en tidlig alder elev av Guglielmo da Marsiglia, en dyktig maler av farget glass. Da han var 16, sendte kardinal Silvio Passerini ham til å studere i Firenze, i omgang rundt Andrea del Sarto og hans elever Rosso Fiorentino og Jacopo Pontormo. Hans utdannelse som humanist ble ikke glemt, og han møtte og kjente Michelangelo, hvis malerstil påvirket Vasari. I 1529 besøkte han Roma og studerte verkene til Rafael og andre fra den italienske høyrenessanse.
Malerkunst
Vasaris egne manieristiske malerier ble mer beundret i hans levetid enn i ettertiden. Han var konsekvent ansatt av beskyttere i Medici-familien i Firenze og Roma, og han arbeidet i Napoli, Arezzo og andre steder.
Mange av hans bilder eksisterer fremdeles, den viktigste er veggen og takmaleriene i det store Sala di Cosimo I i Palazzo Vecchio i Firenze, hvor han og hans assistenter arbeidet fra 1555, og hans ufullførte fresker på innsiden av den kolossale kuppelen i Duomo, fullført av Federico Zuccari og med hjelp av Giovanni Balducci. Han hjalp også med å organisere dekorasjonen av Studiolo, nå remontert i Palazzo Vecchio. Han var i all vesentlighet en av renessansens fremste skikkelser, en leder i kunstverdenen, selv om han er mer berømt som kunsthistoriker enn som kunstner.
Forfatter. Le Vite de' più eccellenti pittori, scultori, ed architettori
Le Vite er også bemerkelsesverdig i det at Vasari tar for seg både malere, skulptører og arkitekter innenfor samme bind - tradisjonen fra middelalderen var å skille tydelig mellom de ulike kunstartene som vesensforskjellige. I den andre, utvidete versjonen av Le Vite (1568) begrunner Vasari valget ved å forklare at disse kunstnerne alle kan defineres som arti del disegno, som noe unøyaktig kan oversettes som "linjens kunster".
Thomas Jacobsen (seiler)
Thomas Jacobsen (født 13. september 1972) er en dansk seiler som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney. Jacobsen ble olympisk mester i seiling under Sommer-OL 2000 i Sydney. Sammen med Jesper Bank og Henrik Blakskjaer vant han solingklassen foran Tyskland og Norge.
Kaare N. Selvig
Kaare Norman Selvig (født 17. juli 1918 i Glasgow, død 20. desember 2015) var en norsk høyesterettsadvokat. Han ble cand.jur. i 1946 og høyesterettsadvokat i 1963. Fra 1969 til 1979 var han administrerende direktør i Norsk Arbeidsgiverforening, hvor han siden arbeidet med spesialoppdrag til 1993. Han bodde i Sandvika.
Han startet sin karriere som dommerfullmektig på Elverum og var deretter advokatfullmektig i Larvik. Så ble han ansatt som jurist og forhandler i Mekaniske Verksteders Landsforening. Derfra kom han til Norsk Arbeidsgiverforenings juridiske avdeling, hvor han etter hvert ble leder. Som pensjonist påtok han seg også vervet som valgt styreleder i NAFs landsforening for offshoreindustrien.
«Av særlig betydning for Næringslivets Hovedorganisasjon var det omfattende arbeidet han utførte forut for etableringen i 1989. Det var viktig å sørge for at de gamle organisasjonene ble oppløst på en riktig måte og å legge de formelle rammene for etableringen. Her kom hans sterke juridiske kompetanse og årelange erfaring fra organisasjonslivet til sin fulle rett.»
Utmerkelser
Selvig var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, og kommandør av Dannebrogordenen, av Finlands hvite roses orden og av Nordstjerneordenen.
Evil Dead II
Evil Dead II er oppfølgeren til filmen The Evil Dead fra 1981, og skrevet og regissert av Sam Raimi med Bruce Campbell i hovedrollen.
Handling
Ash tar med kjæresten Linda på hyttetur. På hytten finner de en lydopptaker med opptak av en professor som leser fra Necronomicon (de dødes bok). Ash spiller av opptaket, som frigir en ond kraft som først dreper og siden besetter Linda. Mens Ash kjemper mot kraften kommer professorens datter, kjæresten hennes og to lokale personer til hytten. De hjelper Ash å kjempe, men blir drept en etter en. Til slutt får Ash den nå professordatteren til å lese noen linjer fra boken som skal sende den onde kraften tilbake til der den kom fram. Men dette åpner en portal til det 13-århundre, og sender Ash, som den eneste overlevende, tilbake dit sammen med kraften.
Liste over BMW-modeller
Liste over BMW-modeller er en liste over modeller fra BMW.
Evil Dead II
Bakgrunn
The Evil Dead ble en langsom suksess, som ga Raimi og co mulighet til å spille inn en oppfølger. FIlmen ble bygd over samme lest som forløperen, men med et budsjett som var nesten ti ganger så stort ($375 000 mot $3 500 000) ble denne filmen mer lik Raimis opprinnelige visjon. Filmen skulle begynne med klipp fra forgjengeren, men siden rettigheten til disse klippene var delt mellom veldig mange aktører, valgte Raimi å filme innledningen på nytt. Dermed forsvant tre av personene fra originalen fra historien. på grunn av dette, tror mange at det er snakk om en nyinnspilling av hele filmen fremfor en oppfølger.
Filmen har mye mer humor og slapstick enn forgjengeren, mye takket være Raimis fasinasjon med The Three Stooges. Filmen ble sluppet i 1987, men uten kontroversene originalen hadde skapt. I Storbritannia, der forgjengeren ble forbudt, ble filmen bare klippet med et sekund før den ble sluppet. Filmen ble aldri noen stor suksess (i USA spilte den inn bare rundt $5,9 millioner), men den har oppnådd stor kultstatus på video og DVD.
Betania Bjerke
Betania Bjerke er en kristen frikirkelig menighet på Bjerke i Nannestad, tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Menigheten ble stiftet i 1930.
Historie
I 1914 startet noen venner med kristne husmøter som etterhvert ble drevet som en fri forsamling («frikirkelig») på stedet. Ole Molstad regnes for å være grunnleggeren av menigheten Betania på Nannestad. Han stod også i spissen for virksomheten. Den første tiden var forsamlingen inspirert av Erik A. Nordquelle og De Frie Evangeliske Forsamlinger. Husmøtene ble holdt rundt om i bygdene, på Molstad, Rudstad, Kringlerenga, og Bråten på Bjørke. Menigheten vokste og flere ble døpt, noen i Leirelva, noen i Lillestrøm (? Zion Lillestrøm), men mange reiste til Oslo, for å bli døpt av Thomas Ball Barratt.
I 1930 kom Hans Pedersen til Nannestad og holdt møter. Det ble bestemt å danne en pinsemenighet med eget eldsteråd. I et møte hos Hans Ruud på Rustad i Maura ble det ble valgt 4 eldstebrødre, Ole Molstad, Martin Slemdal, Hans Ruud og Jakob Bråten. Ole Molstad var menighetens første forstander.
Martin Slemdal var i perioden 1943-1955 og medlem av eldsterådet fra 1930 til han døde i 1979. Det er sagt om Slemdal at … han ikke var den store taler på prekestolen, men en respektert sjelesørger og hadde en spesiell tjeneste blant syke og sørgende mennesker.
Judith og Kåre Wiik var forstanderpar (pastor) i 14 år, mellom 1955-1969. Kåre hadde tidligere reist som evangelist, og hadde vært pastor i Tromsø under den andre verdenskrig. De var også aktive i misjonens tjeneste. Kåre hadde vært i Kenya og bygget både en kirke og en misjonærerbolig. Fra 1968 og fremover opplevde menigheten en ungdomsvekkelse, i ett møte ble 21 ungdommer døpt. Det ble startet ungdomsmusikk (kor), som etter hvert ble brukt i møter over store deler av Sør-Norge. Martin Skjenum var leder for koret inntil Arnold Ruud og Steinar Skjennum tok over. Levi Eik var da ungdomsleder og representerte ungdommene i eldsterådet. I ungdomsmusikken var det med ungdommer fra flere menigheter på Øvre Romerike, blant annet Evangeliehuset Åsgreina og Håpet Eidsvoll Verk.
Edith og Asbjørn Fjeldbergs var forstanderpar i 11 år, frem til 1980. I denne perioden var det mye aktivitet i menigheten. Blant annet et samarbeid med rehabelitetssenteret, Ten Senter på Grindaker. I 1977 tok Betania initiativet til å starte fellesmøter i Nannestad.
Menighetslokalet
Det første lokalet ble bygd i 1935. Men femten år senere, i 1950, ble det andre menighetslokalet ble bygget. Martin Slemdal ledet arbeidet og Kåre Wiik var sjef for selve byggeprosessen. Det meste av byggearbeidet ble utført av menighetens medlemmer på dugnad. På slutten av 1970-tallet fikk lokalet et tilbygg med kjøkken og peisestue i kjelleren. Også her ledet Kåre Wiik byggearbeidet.
Misjon
Betania Bjerke har vært engasjert i misjonsarbeide i mange år, og har støttet Karl Eriksen i Kongo. De har vært utsendermenighet for Kiss Andresen i Kongo, og senere Nora Tjærvaag i Kenya. I 1976 sende menigheten misjonær Øyvår Skjennum til Peru.
De støtter Berit og Frantz Johansen sitt arbeide for gatebarn i Romania.
Vladimir Dubrovsjtsjik
Vladimir Vladimirovitsj Dubrovsjtsjik, belarusisk Уладзімір Дуброўшчык - Uladzimir Dubrowsjtsjyk (russisk Владимир Владимирович Дубровщик, født 7. januar 1972 i Grodno) er en tidligere belarusisk diskoskaster som vant olympisk sølvmedalje i 1996. Han er også europamester fra 1994 og sølvmedaljør fra VM i 1995. I 1997 tok han fjerdeplass i VM. Det lengste kastet hans er på 69,28 fra 2000. Han la opp etter 2001-sesongen.
Adam og Eva
Adam og Eva er i de abrahamittiske religionene navnet på de første menneskene som Gud skapte. Alle mennesker er dermed etterkommere av dem.
I Bibelen
I Bibelen er Adam (hebraisk: – ʾĀḏām; gresk:  – Adám) navnet på den første mann og det første menneske som Gud skapte. Hans hustru Eva (hebraisk: – Ḥawwâ; gresk:  – Heúa) ble skapt etter ham av et av hans ribben.
Adam er et semittisk mannsnavn og kan rett og slett bety «menneske» eller «mann». Eva forbindes med verbet ḥyw (= å leve), et vanlig semittisk adjektiv *ḥayy‑ (= levende, i live). På hebraisk ḥawwâ (= levende, liv ) av ḥāyâ (= å leve), jfr Ea fra akkadisk Ea, gammelakkadisk *ḥayy‑ (= levende)
Adam og Eva fikk først sønnene Kain og Abel. Etter Kains drap på Abel ble sønnen Set født, som erstatning for Abel. Kainitter og setitter nedstammer herfra. Adam og Eva fikk siden «andre sønner og døtre».
Adam skal ha blitt 930 år. Han var alt 130 da han ble far til Set.
I islam
Adam (arabisk: آدَم – ʾĀdam) er den første profeten i islam og ifølge islam det første mennesket på jorden, skapt av Gud. Ifølge hadith-tradisjonen het hans hustru حَوَّاء ‎ (Ḥawwāʾ). De fikk to sønner sammen, som omtales som Qabil og Habil i islamsk tradisjon.
St. Olavs gate (Hønefoss)
St. Olavs gate løper vestover fra Søndre torv i Hønefoss, til den møter Holmboes gate og Askveien i veikrysset på oversiden av Kuben. Gaten preges av tildels moderne bygårder og (i vest/øvre del) gammel trehusbebyggelse. Kvartalet inn mot Søndre torv er gågate. På oversiden av gågata krysser gata Flattums gate/Norderhovsgata.
St. Olavs gate het opprinnelig Teglværksgaden og ble inntegnet av N. S. Krum på et gammelt bykart fra 1888.
Iranske språk
De iranske språkene utgjør en undergruppe av den indoiranske språkgrenen innenfor de indoeuropeiske språkene.
Vestiranske språk
Inndeles i en nordvestlig og en sørvestlig gruppe :
Østiranske språk
Inndeles i en nordøstlig og en sørøstlig gruppe :
Ruby on Rails
Historie
Ruby on Rails er utviklet av den danske programmereren David Heinemeier Hansson, og koden var opprinnelig del av det nettbaserte planleggingsverktøyet Basecamp. Den første versjonen av Ruby on Rails ble utgitt under MIT-lisensen i juli 2004.
Teenpop
Teenpop (fra eng. Teen pop) en sub-sjanger av popmusikk som er laget, markedsført og orientert mot barn og tenåringer (aldersgruppen 10 til 20 år). Teenpop kopierer sjangre og stiler slik som pop-, danse-, elektronisk musikk, R&B, hiphop, country og rock.
Trollkrem
Trollkrem er en dessert som er laget av tyttebær, sukker og piskede eggehviter. Enkelte bruker også noe vaniljesukker. Desserten serveres av og til med vaniljesaus. Trollkrem er mest vanlig brukt på høsten når man får tak i friske tyttebær.
Vasilij Kaptjukh
Vasilij Borisovitsj Kaptjukh, belarusisk Васіль Капцюх - Vasil Kaptsiukh (russisk Василий Борисович Каптюх, født 27. juni 1967 i Maladzietsjna) er en belarusisk tidligere diskoskaster. Han har olympisk bronse fra 1996 og to bronsemedaljer fra VM i 1995 og i 2003.
Ossetisk
Ossetisk (' eller ') er et iransk språk talt i Ossetia, et område i fjellkjeden Store Kaukasus på grensen mellom Russland og Georgia. Det finnes omkring 500 000 brukere av språket.
Studenten
Studenten er et arrangementslokale i Steinkjer, drevet og bestyrt av Stiftelsen Studentenes Hus. Studenten ligger i det som i 1952 var Norges første samfunnshus. Huset er bygd i funkisstil, og er lokalisert midt i sentrum av byen. Norgesnettet hadde en scene i dette lokalet, men avtalen ble sagt opp i 2008. Hovedsalen rommer ca. 450 personer.
I kjelleretasjen ligger studentpuben Bodegan, med en kapasitet på ca. 100 personer.
Studenten benyttes også som scene for Steinkjerfestivalen.
Historikk
Ferdigstilt i 1952, med en grunnflate på 1 398 kvadratmeter og samlet bruksareal på 3 191 kvadratmeter. Arkitekt var Sverre Olsen, Steinkjer. Innredningen ble gjennomført etappevis. Kommunens kontorer ble ferdig i juli 1951, og bystyresalen og formannskapsalen i oktober samme år. Fest og forsamlingsavdelingen sto ferdig i november 1951. Innredningen av kino- og teatersalen og hovedvestibylen var et omfattende arbeid. Kinosalen hadde 514 sitteplasser og ble innviet 7. mars 1953 med Henrik Ibsens «En folkefiende» fremført av Riksteatret. Folkeboksamlingen med lesesal sto ferdig i oktober 1952. Siste byggeetappe var badeavdelingen, som var ferdig i november 1952.
Meteorologiåret 1931
Meteorologiåret 1931 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til meteorologi i 1931.
Mongo Norway (a guide to nightlife in Oslo)
Mongo Norway (a guide to nightlife in Oslo) er en singel fra det norske heavy metal-bandet Black Debbath. Singelen ble utgitt på Duplex Records i 2001 og inneholder fire spor.
Murray Burnett
Murray Burnett (født 23. desember 1910, død 23. september 1997) var en høyskolelærer og manusforfatter fra New York. Burnett og Joan Alison skrev teaterstykket Everybody Comes to Rick's, som er grunnlaget for manuskriptet til filmklassikeren Casablanca med Humphrey Bogart og Ingrid Bergman.
Eksterne lenker
Everybody Comes to Rick's
Separations
Separations er et album av Pulp, deres tredje studioalbum. Plata ble innspilt i 1989, sterkt inspirert av acid house-musikk. Den ble ikke gitt ut før Pulp hadde skiftet plateselskap og så smått begynt å få litt oppmerksomhet. Singelen «My Legendary Girlfriend» ble NMEs single of the week i 1991.
Sporliste
Alle sanger er skrevet av Pulp.
Viktjernhøgda
Viktjernhøgda er en ås i Trøgstad i Østfold. Den er det høyeste punktet i Indre Østfold kommune, og i hele Østfold fylke.
Ria Stalman
Maria Geertruida Stalman (født 11. desember 1951 i Delft, Zuid-Holland) er en nederlandsk tidligere diskoskaster som vant OL-gullet i Los Angeles i 1984. Hennes bestenotering på 71,22 fra juli 1984 er fortsatt nederlandsk rekord.
Martin Schanke (singel)
Martin Schanke er en singel fra det norske heavy metal-bandet Black Debbath. Singelen ble utgitt på Duplex Records i 2001 og inneholder fire spor.
Pedro Roberto Silva Botelho
I juli 2007, etter en avtale mellom Arsenal og Figueirense, ble Pedro solgt til Emirates Stadium. Han ble deretter umiddelbart utlånt av Arsenal til UD Salamanca i spansk andredivisjon for resten av 2007/2008-sesongen. Dette var på grunn av at han trengte arbeidstillatelse for å spille i England. I 2008 returnerte Pedro til Arsenal for trening, for deretter å bli lånt ut til klubbene Celta de Vigo (2009–2010), FC Cartagena (2010–2011), Rayo Vallecano (2011–2012) og Levante UD (2012). Sommeren 2012 returnerte han til hjemlandet, hvor han skrev under på en kontrakt med Clube Atlético Paranaense.
Martiza Martén
Maritza Martén (født 17. august 1963 i Havanna) er en tidligere cubansk diskoskaster. Hun ble olympisk mester i 1992 i Barcelona, og hun vant også de De panamerikanske leker i 1987. Hennes personlige rekord er på 70,68, og den ble oppnådd i 1992.
DS «Imperator»
DS «Imperator» var et lasteskip som ble bygget av Stavanger Støberi & Dok med byggenummer 48. Skipet ble overlevert til rederiet Holdt & Isachsen i Stavanger i februar 1905. Chartret til United Fruit Company. Skipet hadde flere eiere før det ble hugget i 1952
Neon Bible
Neon Bible er det andre albumet fra det canadiske indierockbandet Arcade Fire, som ble utgitt i mars 2007 via Merge Records. Albumet ble først annonserte den 16. desember 2006 gjennom bandets hjemmeside. Majoriteten av albumet ble spilt inn i en kirke som bandet kjøpte og pusset opp.
Neon Bible debuterte som nummer to på Billboard 200, og ble Arcade Fires beste album på topplisten. Da det ble gitt ut samme måneden som andre suksessrike album av The Shins (Wincing the Night Away) og Modest Mouse (We Were Dead Before the Ship Even Sank), og ble vist frem som et eksempel på at indierocken var blitt mer populær. Kritikere gav det selvproduserte Neon Bible stort sett gode anmeldelser. NME og IGN priset albumet for dets grandiøse natur, mens Rolling Stone og Uncut sa at det resulterte i en distant og overblåst lyd.
Produksjon
Etter utgivelsen av Funeral, som hadde blitt spilt inn i et loftstudio kjent som Hotel2Tango, bestemte Arcade Fire at det var nødvendig med et spesifikt innspillingssted. Etter de var ferdige med støtteturnéen for Funeral, kjøpte bandet Petite Église i Farnham, Quebec. Da det ble kjøpt ble det brukt til en café, men hadde før vært en kirke og et frimurertempel. Etter at oppussingen av kirken var ferdigstilt, brukte bandet den andre halvdelen av 2006 på å spille in størsteparten av albumet der. De spilte også inn i Budapest, hvor et ungarsk orkester og et militært mannskor hjalp til. Bandet spilte også inn deler langs Hudsonelva i New York, fordi de ville være i nærheten av vann.
Etter å ha spilt inn så mange forskjellige idéer, som ofte koliderte, for hver sang, ble det bestemt at man skulle få noen helt andre til å mikse albumet for dem. Bandet sendte spor til flere kjente miksere/produsenter, for at de skulle eksperimentere med det, og bestemte seg for at Nick Launay var det beste valget. Han ble invitert til studioet for å jobbe mer med sangene. Launer jobbet sammen med albumets lydtekniker og medprodusent, Marcus Strauss, på miksingen av hver sang, mens bandet ofte kjørte fra Montreal for å se hvor langt de hadde komt. I et intervju med HitQuarters beskrev Launay mikseprosessen som «leken».
Komponering
Da han begynte på arbeide med Neon Bible, like etter å ha avsluttet en støtteturné i Nord-Amerika for bandets første album, Funeral, sa låtskriveren Win Butler, født i USA, men som har tilbrakt store deler av sitt liv i Canada, at han følte han observerte sitt hjemland fra utsiden. Albumet bærer sterke preg av americana, og Bob Dylan, Bruce Springsteen og Elvis Presley har blitt nevnt som viktige innflytelser.
Arcade Fire begynte å spille inn med det som skulle bli «Black Mirror» og en ny innspilling av «No Cars Go» fra EP-en. Da de hadde bestemt seg for tittelen på albumet, ble bandet videre inspirert av, ifølge Win Butler, «watched a lot of TV preachers, get-rich-quick schemes on YouTube.» Bandet valgte også å bruke havet og fjernsyn som viktige konsepter på albumet, da Win Butler sa at havet symboliserte mangel på kontroll. Butler sa følgende om fjernsyn:
Denne tankegangen reflekteres i arrangementet og albumets komposisjon, som fører til en lyd som virker skremmende og uharmonisk. Bandet brukte flere mindre vanlige instrumenter for å oppnå denne lyden. I tillegg til et orkester og et kor, kan man finne blant annet dreielire, mandolin, trekkspill og pipeorgel på albumet. Win Butler har sagt at han, under innspillingen, hadde håpet at albumet skulle ha en slags naken lyd, men at alle sangene trengte flere instrumenter.
Plateomslag
Albumets plateomslag er et bilde av et seks fot høyt neonskilt som bandet bestilte for bruk under turné. I bildet brukt på fremsiden av albumet, blas det i den opplyste bibelen. Rolling Stone sa at kunstbilaget på albumet var et av de fem beste det året. AOL Music brukte omslaget som et eksempel på en kunstner som «kept artwork alive.» Tracy Maurice og François Miron vant også en Juno Award for beste CD/DVD design i 2008. Win Butler sa i et intervju at navnet på albumet kom fra at han likte det bildet veldig godt, og ikke fra romanen av John Kennedy Toole, The Neon Bible.
Markedsføring
Den 28. desember 2006 lot bandet tilhengere få høre den første singelen, «Black Mirror», ved å ringe inn til (866) NEON-BIBLE. Sangen kunne også høres på bandets nettside fra 6. januar 2007. Den neste dagen gav bandet ut mye informasjon om det kommende albumet via en video som ble lagt ut på YouTube. I videoen ble flere lydklipp fra det kommende albumet lagt ut, mens «Den Juno-vinnende gitaristen Richard Reed Perry» avslørte albumets sporliste, utgivelsesdato, og plateselskap.
Den 2. februar 2007 ble alle tekstene til Neon Bible lagt ut på bandets nettside. I tillegg la bandet ut teksten til og et lydklipp av en unge som leste «Ulven og reven», en fransk fabel som visstnok ble skrevet av den franske poeten Jean La Fontaine på 1700-tallet, en referanse til «The Well and the Lighthouse», som er løst basert på fabelen. Dette ble fulgt opp av en reklame som ble lagt ut som et JPEG-bilde på bandet hjemmesiden den 5. februar 2007, med bilder som relaterte til albumet og både den franske og engelske teksten til «Reven og Ulven».
I oktober 2007 opprettet Arcade Fire nettstedet beonlineb.com, som kun inneholdt datoen «6. oktober». Etter spekulasjoner om hva hjemmesiden handlet om, inkludert rykter om nytt materiale eller en visning avn en konsert, ble det avslørt at det var en video for «Neon Bible», med Win Butlers ansikt og hender, som lytteren kan interagere med mens sangen spilles. «Neon Bible» var den første sangen fra det nye albumet med en musikkvideo.
thumb|Arcade Fire spiller konsert til støtte for Neon Bible på [[United Palace Theater den 7. mai 2007]]
Turné
Arcade Fire begynte på støtteturnéen for albumet i januar og februar 2007, hvor de spilte konserter i kirker og andre mindre lokaler i Ottawa, Montreal, London og New York. Dette ble oppfulgt av en 23 dager lang turné i Europa i mars og tidlig april, hvor de siste 9 datoene ble kansellert på grunn av sykdom. Turnéen kom først til Nord-Amerika den 26. april, i San Diego, og den 28. april, på Coachella Valley Music and Arts Festival, og bestod totalt av 26 konserter. I løpet av turnéen i Nord-Amerika var flere kjente band åpnere, blant annet The National, St. Vincent og Electrelane. Bandet gikk så videre til en turné i Europa som varte i 11 dager og begynte på Glastonbury Festival den 22. juni, før de returnerte til Nord-Amerika for 10 ny dager med konserter sammen med LCD Soundsystem, som begynte den 15. september på Austin City Limits. Neon Bible-turnéen fortsette med 14 konserter i Europa mellom 25. oktober og 19. november, og senere seks konserter som startet den 18. januar 2008 i Australia og New Zealand, som en del av Big Day Out-festivalen. Turnéen ble avsluttet etter tre konserter fra den 7. februar i Japan.
Mottagelse
I forhold til bandets debutalbum, Funeral, ble Neon Bible en stor kommersiell suksess. I løpet av deen første uken debuterte albumet på toppen av listene i både Canada og Irland, mens den havnet på andreplass i USA, Storbritannia og Portugal. I USA havnet Notorious B.I.G.s Greatest Hits på første, mens Kaiser Chiefs Yours Truly, Angry Mob havnet på første i Storbritannia. Albumet ble sertifisert til gull av CRIA i Canada i mars 2007.
Da det ble gitt ut fikk Neon Bible stort sett positiv kritikk, med den syvende høyeste poengsummen i 2007 på Metacritic. Mark Beaumont fra NME sa at albumet «is a climactic monolith of a record in the grand tradition of melodic transatlantic clamour rock.» Kyle Ryan fra The A.V. Club tolket albumet som en kommentar på den amerikanske verden etter 11. september, og sa at «the band is seemingly sending a beacon to other reasonable people forced underground by the world's insanity.» Derek Miller fra Stylus Magazine tolket albumet på lignende måte, sa at mens albumet berørte temaer som «violence, paranoia, the falsity of simple labor, the war-call of organized religion—a what's what of indie turmoil after 2003», gikk bandet videre til et punkt hvor de «thematic threads bind the songs.»
IGN, som gav albumet 8.9 av 10, sa at «the playing overall seems tighter and more cohesive» og at albumet er et «grandiose project, one teeming with jubilant enthusiasm and reverent abundance.» Andre anmeldelser var enige, men så på dette som negativt. David Fricke fra Rolling Stone sa at han var oversaket av et så stort band kunne «sound so distant here so often,», og sa at «the result is a huge sound that only sparkles on the edges, leaving Butler alone in the middle.» Rolling Stone plasserte allikevel albumet på fjerdeplass på sin liste over årets beste albumer i 2007. Uncuts anmelder gav albumet 3 av 5 stjerner, og sa «at its overblown worst Neon Bible is one of those records that takes itself too seriously to be taken seriously.»
Neon Bible var nominert til Polaris Music Prize 2007, men havnet bak Patrick Watsons Clvse to Paradise. Neon Bible ble nominert til en Grammy for beste alternative album i 2008. NME og Rolling Stone plasserte albumet på fjerdeplass på deres lister over årets album, mens Q valgte albumet til årets beste i desember 2007. Albumet vant en Juno i 2008 for årets alternative album.
Utgaver
Det ble gitt ut tre forskjellige versjoner av Neon Bible. De inkluderte:
Personell
Arcade Fire (miksing, produksjon, arrangering):
Annet personell:
Beg, Steal or Borrow
«Beg, Steal or Borrow» (norsk oversettelse: tigge, stjele eller låne) er en britisk popsang som var Storbritannias bidrag i Eurovision Song Contest 1972. Den ble fremført på engelsk av popgruppen The New Seekers. Melodi og tekst var skrevet av Tony Cole, Steve Wolfe og Graeme Hall. Sangen endte på andreplass i konkurransen, og ble en hit i deler av Europa etter konkurransen. I Norge toppet den VG-lista i åtte uker og er blant de mest suksessrike Eurovision-bidragene i Norge, målt ut fra VG-lista.
Om sangen
Sangen henvender seg til en tidligere kjæreste. De to elskende skulle være sammen og at det kunne bli nødvendig å «bønnfalle, stjele eller låne» («beg, steal or borrow») for «Jeg bringer deg kjærlighet» («I'll bring you love»). Det er en kjærlighetssang.
I konkurransen ble den fremført som femte bidrag om kvelden 23. mars 1972 etter Spanias Jaime Morey med «Amanece», og før Norges Grethe Kausland og Benny Borg med «Småting».
Da avstemningen var ferdig, hadde den fått 114 poeng og fikk en andreplass blant atten deltakere.
The New Seekers spilte også inn «Beg, Steal or Borrow» på single. Produsent var David Mackay.
Zolotoj Rog
Zolotoj Rog-bukta (russisk: Золотой Рог) er ei beskyttet hornformet bukt i Primorskij kraj i Russland. Den ligger på sørspissen av Muravjov-Amurskijhalvøya i Peter den stores bukt i Japanhavet. Den avgrenses i vest av Sjkota-halvøya og mot sør og øst av Kapp Goldobina. Bukta er sju kilometer lang og rundt kilometer bred, med en dybde på 20 til 27 meter. Bukta er helt omsluttet av byen Vladivostok, som ble grunnlagt her på grunn av den gode naturlige havna.
Fram til midten av 1800-tallet hadde bukta vært kjent av kineserne, som kalte den «Sjøpølse bukta». Det første europeiske skipet her var et fransk hvalfangstskip i 1852. Under Krimkrigen besøkte det britiske skipet Winchester bukta mens de lette etter Vasilij Zavojkos skvadron. Britene kalte den Port May. I 1859 ga grev Nikolaj Muravjov-Amurskij bukta sitt nåværende navn, som er russisk for «Gyldne Horn», og henspiller på en lignende formet bukt i Konstantinopel.
Café Tacvba
Café Tacvba (også omtalt som Café Tacuba) er en meksikansk musikkgruppe fra Ciudad Satélite i kommunen Naucalpan like i utkanten av Mexico by. Rockegruppen ble dannet i 1989. Den er oppkalt etter en kafé i Calle Tacuba i Mexico by.
Café Tacvba er en av de mest berømte gruppene innen spansk rock. Musikken deres er påvirket av de musikalske tradisjonene til den meksikanske urbefolkningen blandet med punk og elektronisk musikk.
Gruppens medlemmer består av:
Album
Cavé Tacvba har også levert musikk til filmene Elskede kjøtere, Og mora di også, Piedras Verdes og Vivir Mata.
Sandbiller
Sandbiller (Anthicidae) er en familie av små biller som ofte ligner på maur. De lever på bakken der de løper omkring, og er sannsynligvis altetende.
Utseende
Små til middelsstore (1,2–7 mm) biller, kroppen tydelig oppdelt i hode, bryst og bakkropp med markerte innskjæringer mellom. På farge er de oftest brunlige eller svarte, dekkvingene har ofte lysere flekker eller tverrbånd. Oversiden er fint og sparsomt hårete. Hodet er stort og gjerne mer eller mindre firkantet. Fasettøynene er ganske små og runde. Antennene er 11-leddete, ganske lange og mer eller mindre trådformede. De ytterste leddene kan være sterkt forlengede. Bakerst er hodet kraftig innsnevret, og disse billene har en tydelig, smal «hals», noe som er karakteristisk for familien. Brystskjoldet (pronotum) er temmelig lite, høyst så bredt som hodet og minst så langt som bredt. Ofte er det timeglass-formet sett ovenfra. Hos slekten Notoxus har pronotums fremkant en skjeformet utvekst som nesten dekker hodet sett ovenfra. Dekkvingene er mye bredere enn pronotum, parallellsidige eller ovale, tydelig punkterte, men vanligvis uten markerte punktrekker. Beina er temmelig lange og slanke, men lårene er ofte fortykkede. For- og mellomføttene har fem ledd, bakføttene fire. På alle beina er det nest ytterste fotleddet tolappet.
Levevis
Sandbillene ser ut til å være altetere som kan leve på mange ulike slags føde. De spiser blant annet små leddyr, sopp og pollen. Det antas at noen kan leve av andre insekters egg. De er særlig vanlige mellom råtnende plantedeler som komposter eller lignende, og på varme, soleksponerte steder. De løper omkring med kvikke, brå bevegelser og man tar dem gjerne ved første øyekast for små maur. Det er vist at sandbiller blir tiltrukket til giftstoffet cantharidin, som visse andre biller produserer. Man tror at de spiser dette for selv å bli usmakelige for rovdyr.
Eleanor Holmes Norton
Eleanor Holmes Norton (født 13. juni 1937) er en amerikansk jurist og politiker og representerer District of Columbia (DC) som delegat uten stemmerett i den føderale Kongressen.
Norton studerte jus ved Yale University og var aktiv i borgerrettighetsbevegelsen som student. Hun ble utnevnt av president Jimmy Carter som den første kvinnelige leder i Equal Employment Opportunity Commission.
I 1990 ble Norton valgt til delegat for DC i Kongressen, og hun har blitt gjenvalgt hvert annet år siden. Hun representerer Det demokratiske parti. Som delegat for DC har hun ikke stemmerett i Kongressen, men kan delta og stemme i komiteer.
Macabebe-speiderne
Macabebe-speiderne (engelsk Macabebe Scouts) var en avdeling på omkring 5 000 mann alliert med den amerikanske hær under den filippinsk-amerikanske krig (1899 –1913). Da de tok den filippinske general Emilio Aguinaldo til fange i 1901 var krigen i det alt vesentligste over, selv om det var spredt geriljavirksomhet i over ti år til. I 1901 ble de organisert som en avdeling i selve den amerikanske hær og ble fra da kalt Philippine Scouts. De kjempet tappert under den annen verdenskrig.
Hvem var «macabebene»?
Macabebene beskrives av og til som en filippinsk «stamme». Det som er korrekt, er at de var, og er, en gruppe kapampangantalende filippinere (såkalte «pampangeños», i motsetning til f.eks. tagalogene) med sine geografiske røtter i den delen av dagens provins Pampanga som ligger i og rundt Macabebe, som var deres gamle hovedstad.
Selv om historien om Macabebe-speiderne i strikt forstand kunne avgrenses til første fase av den filippinsk-amerikanske krig, gir det mer mening å gå gjennom denne gruppens og i videre forstand pampangeñoenes militære historie helt fra begynnelsen av den spanske erobring av Filippinene.
Selv om macabebene var er en distinkt undergruppe av pampangeñoene, er det i noen perioder av historien slik at macabebene må leses som synonymt med alle pampangeñoer. Da de ble kalt «Macabebe-speidere», var de aller fleste av dem fra Macabebe, hvis befolkning i 1910 ble oppgitt til ca. 21 000.
Kamp mot Spania
Macabebene dukker først opp i nedtegnet historie i 1571. Etter kortvarig motstand mot den spanske generalguvernør Miguel Lopez de Legazpis styrker, hadde tagalogene i og rundt Maynilad, under høvdingene under Lakandula av Tondo og Rajah Soliman (eller Sulayman) av Maynilad underkastet seg det spanske styre. Men pampangeñoene under Tarik Soliman av Macabebe, som både hadde et annet språk enn tagalogene og hadde en distinkt identitet og kultur) ville ikke underkaste seg.
Kamp mot kinesiske sjørøvere
Noen år senere, i 1574, hjalp macabebene spanjolene med å slå tilbake angrep fra den kinesiske sjørøveren Limahong herjet langs pampangeñoenes kyster og som prøvde å erobre Manila og senere prøvde å etablere seg i Lingayenbukta i Pangasinan. Denne alliansen innvarslet et vennskap mellom spanjoler og pampangeñoer som varte helt til det spanske koloniveldes sammenbrudd i 1898.
Det som var av motstand mot spanjolene i det sentrale Luzon, var gjerne knyttet til tagalogene. Ettersom pampangeñoene ikke hadde noe til overs for tagalogene, falt de det også av den grunn det naturlig å kjempe på spansk side.
Spanjolenes støttespillere
Macabebene hjalp spanjolene med å kolonisere resten av de filippinske øyer. De var også støttetropper under Spanias koloniseringsekspedisjoner til land som Vietnam, Kina, Siam og Malaccahalvøya.
I 1603 tok tropper fra Pampanga del i en militæroperasjon mot kinesere som gjorde opprør. Det endte med at spanjolene massakrerte store deler av den kinesiske befolkning i og rundt Manila. Noen pampangeñoer ble på grunn av sin innsats deretter utnevnt til kapteiner i den spanske hær.
Fra da av og frem til spanskeveldets avslutning, var det alltid minst én pampangeñoavdeling tilknyttet de spanske styrker. På 1600-tallet var den med på å bekjempe nederlenderne, og med på den kortvarige spanske okkupasjon av Molukkene. Den var også med på å nedkjempe en oppstand på øya Panay i Visayas.
Uten macabebenes militære innsats ville muligens spanjolene ikke klart å stå i mot angrepene fra sine nordeuropeiske protestantiske kolonistrivaler, nederlenderne og engelskmennene. Minnet om seieren ved La Naval feires i dag ikke bare i Manila, men også i Pampanga.
Et kongelig dekret av 1636 beordret en «pasifisering» av Mindanao. To store kompanier bestående for det meste av filippinere fra Pampanga og Cebu inngikk de en styrken som dro avsted under ledelse av generalguvernør Sebastian Hurtado de Corcuera. Styrken seilte avsted i elleve store skip med 760 spanske infanterister fordelt på syv kompanier. De benyttet Zamboanga som base og fikk grundig trening, og ble rettledet om forholdene av to høvdinger, Datu Suksukan av Zamboanga og Datu Piatong for lutaosene.
I 1640 deltok pampangeñoene i nok en operasjon mot kineserne. Under ledelse av Francisco Laksamana (en etterkommer av Lakan Duka) nedkjempet 4 000 pampangatropper i spansk tjeneste de kinesiske opprørere i åsene ved Antipolo, og berget dermed Manila. Som anerkjennelse for sine bragder ble han gjort til kommandør for Fort Santiago i Manila – for 24 timer. Denne gesten var den største militære heder spanjolene noensinne skulle gi en filippiner i hele koloniperioden.
På 1700-tallet kjempet pampangeñoene til stadighet mot muslimer som herjet kystene i Visayas og annet steds, og gjorde også en stor innsats mot de invaderende britiske styrker. Særlig kjent er de for et raid bak de britiske linjer, under Francisco Manalastas, som var viden kjent for sitt vågemot. Selv om de ikke nådde sitt mål å ta livet av den britiske general William Draper, fikk de med bare pil og bue og lanser utrettet stor skade der de angrep briter bevæpnet med musketter og bajonetter.
Macabebene og den filippinske revolusjon
Da den filippinske revolusjon brøt ut i august 1896, stilte macabebene seg på spanjolenes side, selv om de øvrige pampangeños i det store og hele sluttet seg til revolusjonen. Macabebene beskyttet retirerende spanske tropper, reddet spanske prester og munker og bragte de spanske offiserers familier i sikkerhet.
Mot slutten av 1897 gjorde macabebetroppene en meget god figur i kampene mot revolusjonære styrker på Arayatfjellet i Pampanga. På grunn av sin sterke troskap til spanjolene søkte provinsialguvernør Jose Canovas den spanske regjering om å gi provinsen Pampanga tittelen «meget lojal» (Muy Leal).