cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Honda F1
Honda som motorleverandør i Formel 1
Denne tabellen viser hvilke team, utenom Hondas' eget fabrikksteam, som har brukt Honda-motorer i hver enkelt Formel 1-sesong. For detaljerte resultattabeller se artiklene for hvert enkelt team.
Pinzhai-demningen
Pinzhai-demningen er en demning med vannkraftverk i Guizhou-provinsen i det sentrale Kina, anlagt i elva Pinzhai. Effekten er på 140 MW.
Demningen er såkalt betongdekket steinfyllingsdam (CFRD). Dammen er 163 meter høy og 363 meter lang.
Haga (Viken)
Haga er et tettsted i Nes kommune i Viken. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger 11,5 kilometer sørvest for kommunesenteret Årnes og omtrent 14 kilometer nordøst for Sørumsand i nabokommunen Sørum. Tettstedet Aulifeltet ligger fire kilometer sør for Haga. Haga stasjon er stoppested på Kongsvingerbanen. På Haga har de en kiosk (Haga nærbutikk), en stadion (Haga stadion), to barnehager (Haga barnehage og læringsverkstedet), en barneskole (Framtun skole) og mange turløyper tilpasset skiløpere og syklister, samt til ferdsel til fots. Det er gangvei fra Framtun skole til Auli.
Stedet
Stedet ligger ved Glomma og var i flere hundre år det største sundstedet på Romerike. Haga er under sterk utbygging som pendlersted til Oslo. Her fantes det også inntil nylig Statoil bensinstasjon som nå drives videre som dagligvarebutikk. Tidligere hadde Haga mange dagligvarebutikker, postkontor og frisørsalong. Haga har også noe industri: Alna teglverk, plastvarefabrikk og trevarefabrikk. På Haga ligger også Framtun skole.
Haga idrettsforening har fotballag i 8. divisjon. Haga IF har også et kretsmesteskap i Akershus, tatt i 2006 i gutteklassen 15 år av Hagas gutter født i 1991.
Betel Haga er en frikirkelig menighet tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Menigheten ble stiftet i 1920.
St. Olga kirke i Łódź
Kirken er enskipet og har en rektangulær grunnplan med presbyterium. Hovedinngangen finnes i kirketårnet, som ender i en løkformet kuppel. Denne er det eneste elementet i bygningen som knytter an til russisk-bysantinsk arkitektur. Kirken befinner seg i noen hundre meters avstand fra St. Aleksander Nevskij-katedralen.
Jan van Riebeeck
Johan Jan Anthoniszoon van Riebeeck (født 21. april 1619 i Culemborg i Nederlandene, død 18. januar 1677 i Batavia, Indonesia) var en nederlandsk skipslege og senere kjøpmann som på oppdrag fra Det nederlandske ostindiske kompani (VOC) grunnla den første europeiske kolonien i det sørlige Afrika. Handels- og forsyningsposten som ble stiftet ved foten av Tafelberget på Kapp det gode håp vokste etterhvert til Kappkolonien og er i egenskap av dette et av de viktigste grunnlagene for statsdannelsen Sør-Afrika.
Jan var Anthony Janszoon van Riebeeck (1589–1639) og Elisabeth (Lysbeth) Govertsdochter van Gaesbeecks (1599–1629) eldste sønn. Da han var tre år gammel flyttet familien til Schiedam i Zuid-Holland der hans far arbeidet som skipslege (den nederlandske tittelen var chirurg, noe som på den tiden tilsvarte våre dagers lege), et yrke som Jan van Riebeeck selv kom til å utøve. Ti år gammel mistet han moren, og flyttet da til besteforeldrene i Culemborg.
28. mars 1649 giftet han seg i Schiedam med datteren til den waalske predikanten i Rotterdam, Maria de la Quellerie, og de slo seg ned i Eglantiersgracht 98 i Amsterdam. Huset ble beskrevet som det som har en samaritan i gavlen (ned.: de Samaritaen in de gevel staet). Ikke lenge etterpå reiste han til Svalbard for å besøke trankokerier og til De vestindiske øyer. I alt fikk de ni barn, to sønner i Nederland, to sønner og tre døtre i Sør-Afrika og en sønn og en datter i Batavia. Deres første sønn, Anthonij, fødtes 13. mars 1650 og døde 9. september 1651 – ikke lenge etter at de hadde fått deres andre sønn, Lambertus.
Av van Riebeeck og hans kone finnes det flere portretter, de i Rijksmuseum i Amsterdam ble malt av Dirck Craey i 1650, mens de i Cape Town og Batavia er udaterte og utført av ukjente kunstnere.
Kaap det gode håp-kolonien
I 1651 tilbød han på nytt sine tjenester til VOC, og fikk stillingen som kjøpmann og øverstkommanderende i en forsyningsstasjon som han skulle etablere for dem i Sør-Afrika. Stasjonen skulle ligge på VOC's rute mellom Nederland og dagens Indonesia. Det som kom til å bli Nederlands første bosetning i Sør-Afrika, ble grunnlagt ved Kapp det gode håp. 24. desember 1651 forlot van Riebeeck Texel i Nederland ombord på skipet Dromedaris. Sammen med ham reiste konen og sønnen Lambertus, og dessuten niesene hans, Sebastiana og Elizabeth van Opdorp. Samtidig med Dromedaris forlot også skipene Reijger og Goede Hoop Nederland. Senere ble de fulgt av Oliphant og Walvisch som var for tungt lastet til at de greide å holde følge med de andre. 6. april 1652 ankommer van Riebeeck Table Bay ved Kapp det gode håp der han oppretter Fort Duijnhoop ved foten av Table Mountain. I dette fortet måtte det være plass til åtti mennesker.
Flere problemer måtte løses det første året, for eksempel var tømmeret de har brakt med seg for å bygge hus av, lastet helt nederst i skipene. Det tok to uker før hyttene var bygget og alle bodde på land istedenfor i skipene. De enkle husene holdt ikke vinterregnet ute, og flere i kolonien ble syke. Fortets fire bolverk ble ferdige ett etter ett, Reijger 3. august, Dromedaris 14. april 1653, Walvis i mai 1653 og «Witte Olifant» i juni 1653. 31. desember 1653 meldte van Riebeeck til VOC at fortet var ferdig og kunne forsvares.
Frem til bosetningen fikk dyrket nok til at de var selvforsynte, måtte ris innføres fra Nederlandsk-India. Kolonien drev byttehandel med den innfødte befolkningen for å skaffe seg fe og kjøtt. Senere eksperimenterte van Riebeeck blant annet med vinranker som ble innført fra Brasil, St. Helena, Ambon, Spania og flere land i Europa. Dette ble begynnelsen til den sørafrikanske vinindustrien. Opprinnelig var det ikke VOC's mening å opprette en koloni i Sør-Afrika, men behovet for en regelmessig tilførsel av landbruksprodukter gjorde at de i 1657 tillot enkelte VOC-ansatte å bosette seg og drive landbruk/husdyrhold utenfor fortet. Rundt tyve vrij burghers (no.: frie borgere) grep denne muligheten og anla en gård i Rondebosch, øst for Table Mountain. Fra disse frie borgerne oppstod en egen klasse av uavhengige bønder, fra disse stammer folket som senere ble kjent som boerne eller afrikaaners. For å få gode arbeidere til disse gårdene ble slaver importert med VOC-skip som returfrakt fra Madagaskar og Nederlandsk-India.
Under hans styre ble omgivelsene undersøkt, i 1655 sendte han Jan Wintervogel og Wilhelm Müller ut for å undersøke landet nord og øst for kolonien og i 1657 oppdaget Abraham Gabbema Bergrivier (Bergelven). Andre oppdagelser som ble gjort var i 1658 Roodezandskloof (Jan van Harwaerden) og i 1660 Olifantsrivier nord for kolonien (Jan Danckaert) og Namakwas (Pieter Cruijthoff).
Under oppholdet i Sør-Afrika fikk familien van Riebeeck to sønner og tre døtre til, Abraham (18. oktober 1653), Anthonij (8. desember 1655 – 20. februar 1656), Maria (17. juni 1657), Elizabeth (25. september 1659) og Joanna (januar 1662 – 21. juli 1665). Lambertus (død før 1679) og Abraham levde opp og i 1660 ble de sendt med skipperen Douwe Aukes til Nederland som et ledd i oppdragelsen. Senere ble Abraham governeur-generaal av Nederlandsk-India. Døtrene forlot Sør-Afrika sammen med foreldrene 7. mai 1662 ombord på skipet Mars til Batavia.
Dagens Cape Town Castle er ikke identisk med Fort Duijnhoop som ble oppført av leire og tømmer og hadde fire bastioner. Cape Town Castle ble bygget senere, mellom 1666 og -79, etter at van Riebeeck forlot kolonien. Det har dessuten fem bastioner og er bygget av mursten, sten og sement. Et element fra den opprinnelige kolonien kan fremdeles sees i Kirstenbosch botaniske hage i Cape Town, en hekk av ville mandeltrær.
Jan van Riebeeck rapporterte 17. desember 1652 at han hadde sett kometen C/1652 Y1. Dette var den første observasjonen gjort av en komet fra sørafrikansk område. I mai 1662 ble van Riebeeck forflyttet til Batavia i Nederlandsk-India (en del av dagens Indonesia), der nye utfordringer i karrieren ventet. Han forlot et landbrukssamfunn som hadde vokst fra åtti til rundt 130 personer.
Karrieren i Nederlandsk-India
I Batavia var han medlem av Justisrådet (Raad van Justitie) som undersøkte om grunnen til Formosas undergang lå hos bestyrerne av stasjonen. VOC ga ham i 1662 posisjonen som kommandør og president i Malakka (Malaysia). Denne stasjonen hadde ikke vært lønnsom og skulle oppheves, men under van Riebeeck ble stasjonen lønnsommere og i 1668 fikk stasjonen en fast status innen VOC.
6. november 1663 ble Jan van Riebeecks fjerde datter, Antonia, født. Et år senere, en uke etter å ha født den femte sønnen som døde etter få timer (2. november 1664), dør Maria van Riebeeck av kopper. Hun blir begravet dagen etter, i St. Pauli kirke.
Jan van Riebeeck ba deretter om å bli overflyttet til Nederland, noe som ble innvilget. Han reiste via Batavia som han ankom på slutten av 1665. Ved ankomst ble han forfremmet til «sekretær for guvernør-generalen og de indiske rådene» (ned.: secretaris van de gouverneur-generaal en de raden van Indië) i Batavia. Dette er en av de mest ærerike posisjonene noen kan inneha i kompaniets tjeneste. Denne posisjonen bekledde han frem til han døde 18. januar 1677. 10. mars 1667 giftet han seg med Maria Scipio, i januar 1670 får de sønnen Joan.
Jan van Riebeeck ble begravet med egars på den portugisiske kirkegården i Batavia.
Olsen-banden (Danmark)
Olsen-banden er en serie av danske kriminalkomedier som handler om Egon Olsen, Benny Frandsen og Kjeld Jensen og deres utrettelige bestrebelser på å stjele millioner. Serien består av 14 filmer og er produsert av Nordisk Film fra 1968 til 1998. De er blant de mest sette filmer på danske kinoer.
De danske Olsen-banden-filmene ble spilt inn i egne versjoner i Norge, under navnet Olsenbanden, og i Sverige, under navnet Jönssonligan.
Rollefigurer og handling
De fleste filmene slutter med at Egon havner i fengsel. Noen ganger fordi politiet ikke kan komme til den riktige bakmannen og tar hva de kan finne. Som kriminalbetjent Jensen uttrykker det: «Det eneste politiet kan gjøre når de virkelig store forbrytere kommer forbi, er å tilby dem sin beskyttelse.» Når politiet kommer, lykkes det dessuten alltid for Benny og Kjeld å stikke av, som oftest gjennom bakdøren som politiet i Olsen-banden morsomt nok aldri har tenkt på å dekke.
Kjeld er gift med den lettere virkelighetsfjerne og alvorlig feministiske Yvonne, og de har sønnen Børge. En (især i de første filmene) knapp så veloppdragen gutt med langt hår og tykke briller. Børge er dog ikke dum, medvirker nå og da også ved Olsen-bandens kupp, og utfører alltid sin del av oppgaven upåklagelig.
Bennys kjøretøy er en viktig rekvisitt i Olsen-banden. Modellen skifter ganske visst i løpet av de 13 filmene, men i de fleste av filmene er det tale om en lettere rusten 1950-talls Chevrolet Impala eller Bel Air. Dertil kommer Bennys aldri sviktende evne til å kjøre alt som går på hjul, betjene ethvert apparat, fifle med enhver maskin eller automat, samt åpne enhver dør – alt sammen som oftest ved bruk av sitt spesielt tildannede stykke messing, kalt «dimsen».
Olsen-banden-filmenes spesielle blanding av folkekomedie, sosialrealisme (bandens planer gjennomgås alltid i Kjelds lille leilighet i Valbys arbeiderkvarter) og kriminalhistorie har gjort dem til noen av de mest elskede danske filmer.
Produksjon
Olsen-banden-filmene er regissert av Erik Balling. Han og Henning Bahs skrev manuskript til de første 13 filmene. I den 14. filmen var Tom Hedegaard og Morten Arnfred regissører. Denne filmen skulle etter manges mening aldri ha vært laget. Dels kom den etter 17 års pause, dels var Kjeld og Yvonnes hus revet ned. Og først og fremst var noen av de faste skuespillerne døde, og adskillige av de øvrige var blitt meget gamle. Poul Bundgaard (Kjeld) døde midt under opptakene, og Tommy Kenter måtte spille Kjeld i de resterende scenene, filmet med ryggen til. Bjørn Watt Boolsen døde senere samme år og nådde kun akkurat å fullføre den 14. Olsen-banden-filmen. Og endelig var det et totalt brudd på tradisjonene å gå bort fra Balling og Bahs som regissører. Mange Olsen-banden-fans mener at resultatet av den 14. filmen ble deretter.
Det kjente Olsen-banden-temaet er skrevet av Bent Fabricius-Bjerre og spilt av Papa Bues Viking Jazzband.
Popularitet
Olsen-banden-filmene er noen av de mest sette på kinoene i Danmark. En rapport fra Danmarks Statistik pr. 2005 viser at tre Olsen-banden-filmer er de mest sette og nr. 1, 2 og 3:
De originale filmene var populære i DDR og Øst-Europa, fordi de kunne slippe igjennom den kommunistiske sensuren da styret mente at Olsen-banden gjorde ap med de kapitalistiske autoritetene. Olsen-bandenfilmene er gjeninnspilt i Sverige under navnet Jönssonligan og i Norge under navnet Olsenbanden.
Trivia
Olsen-banden-filmene – og især Ove Sprogøe – er blitt hedret på ganske særlig vis. Et fellestrekk for alle filmene er at Egon Olsen blir løslatt fra Vridsløselille Statsfængsel og går ned den gamle Fængselsvej i Albertslund, hvor Benny og Kjeld henter ham. Da Ove Sprogøe døde i 2004, 84 år gammel, ble det foreslått at veien skulle ha navn etter hele Danmarks småforbryter, Egon. Og etter litt motvilje bøyet Albertslund kommune seg i desember 2004. Den 21. desember 2004 (på Ove Sprogøes fødselsdag) endret kommunen veiens navn til Egon Olsens Vej.
Den røde tråd
I de første fire Olsen-banden-filmene (og især i de første to) er der ikke helt den samme røde tråd som i de senere filmer: I film nr. 2 har Egon tenkt seg å arbeide ærlig og redelig. Han vil stoppe med forbrydelsene, så her er det ikke tale om et kupp. I film nr. 1 har Kjeld og Yvonne ikke mindre enn tre barn, og Benny er forlovet og skal også være far. Kjeld og Yvonne får først deres faste bopel på Asta Nielsen Stræde i Valby fra og med film nr. 4. De to faste politimennene, kriminalførstebetjent Jensen og hans kriminalbetjent Holm, kommer også først til i film nr. 5. Inntil da har det vært betjent Mortensen som var på nakken av Olsen-banden. Og endelig oppstår den faste, kapitalistiske skurken (Holm-Hansen, Bang-Johansen eller Hallandsen) også først i film nr. 5. Det samme gjelder også Olsen-bandens evige fysiske trussel, Bøffen.
Den røde tråd gjennom mange av filmene er at de starter med et lite røveri som skal bane veien for et større røveri ved for eksempel å skaffe penger eller remedier til det. Det lille røveriet går stort sett alltid godt, mens det store røveriet ofte slår feil, og sender Egon tilbake i fengselet. Nå og da lykkes det dog å gjennomføre det store røveriet, men så er der til gjengjeld alltid en annen faktor som sørger for at Egon blir buret inne igjen (skattevesenet kommer på besøk etc. (Olsen-banden på sporet).
En annen rød tråd i filmene er at de pengeskap som Olsen-banden bryter inn i, nesten alle er fra firmaet Franz Jäger i Berlin. Selv togvognen som inneholder de kostbare gullbarrer i Olsen-banden på sporet, er pussig nok laget av Franz Jäger. Nettopp dette merket ser ikke ut til å volde banden nevneverdige problemer, da det alltid lykkes den å åpne dem ved bruk av simple hjelpemidler; stetoskop, talkum og gummihandsker. En liten finurlighet: i en av filmene opptrer det et skap fra Francis Hunter i Birmingham og i en annen film et skap fra Francois Chasseur, den engelske og franske oversettelsen av Franz Jæger.
Filmene
Det var meningen at det kun skulle lages seks filmer: Olsen-banden film nr. 6 bærer tydelig preg av at Balling opprinnelig hadde tenkt seg at det skulle være den siste. Dels er det tittelen Olsen-bandens sidste bedrifter, dels lykkes kuppet, og dels avsluttes filmen med noen avskjedsritualer. Men allerede året etter var Olsen-banden i gang med de folkekjære filmene. Film nr. 13 var også tenkt som den siste i rekken. Egons kupp lykkes delvis, Kjeld og Benny får i hvert fall fingre i millionene, mens Egon havner på Vridsløse fengsels psykiatriske avdeling. Og endelig avsluttes denne filmen også med en «avskjed» med de fire hovedpersonene.
Bandens bil
Olsen-banden befordrer seg stort sett alltid rundt i et stort «flak» fra USA, og denne bilen har nesten likeså stor legendestatus som banden selv, men faktisk ble bilen skiftet ut adskillige ganger.
Hundekjøring under Vinter-OL 1932
Under Vinter-OL 1932 i Lake Placid ble hundekjøring arrangert som demonstrasjonsgren, i tillegg til hurtigløp på skøyter for kvinner og curling.
Det var bare to nasjoner som deltok, USA og Canada. Til sammen 13 førere var påmeldt, men bare 12 fullførte konkurransen. Eneste kvinne i konkurransen var Milton Seeley fra USA. Hun endte sist, men var bare 50 sekunder bak Norman Vaughan på nest siste plass.
Løypen var på ca. 40,5 km, og samme løype ble kjørt begge løpsdagene. Den som fullførte begge dagene på kortest tid sammenlagt ble kåret til vinner. Startrekkefølgen ble trukket før dag 1, og startlisten ble snudd på dag to for å utjevne fordeler og ulemper med tidlig eller sent startnummer. De startet med 3 minutters intervall.
Hver ekvipasje hadde 7 hunder – 6 spent i par og en lederhund. På grunn av mildværet som vanskeliggjorde deler av disse olympiske lekene var ikke hele løypen dekt av snø, og forholdene var svært tunge for førere og hunder. Regelverket sier at alle hunder som starter også må fullføre løpet, enten for egen maskin eller på sleden. Mange hunder måtte gi tapt og returnere på sleden. Roger Haines kollapset av utmattelse like etter målgang, til tross for at han var en meget erfaren hundefører.
Daniel Ortega
Jose Daniel Ortega Saavedra (født 11. november 1945 i La Libertad i departementet Chontales i Nicaragua) er en nicaraguansk politiker (FSLN), som har vært president i Nicaragua siden 10. januar 2007. Han var tidligere medlem av «Juntaen for nasjonal gjenoppbygning», som styrte Nicaragua fra 1979 til 1985, og, etter å ha vunnet det første frie og demokratiske valget i landet på flere tiår, president fra 1985 til 1990. Ortega leder det sosialistiske partiet Den sandinistiske nasjonale frigjøringsfront (Frente Sandinista de Liberación Nacional, FSLN). Han ble gjenvalgt som president ved valgene i 2006, 2011, 2016 og 2021.
Bakgrunn
Daniel Ortegas far var læreren Daniel Simeón Ortega Cerda (født i 1905 i Los Rincones i Masatepe, død 21. april 1975), moren var grafikeren Lidia Albertina Saavedra Rivas (født 8. august 1908 i La Libertad). Hans farfar var læreren Marco Antononio Ortega, som på 1920-tallet var medlem av Det konservative parti og underviste ved Instituto Nacional de Oriente i Granada.
I 1934 ble Ortegas far arrestert og mishandlet av Guardia Nacional de Nicaragua (GN) på grunn av et offentliggjort brev om omstendighetene rundt mordet på Augusto César Sandino og kritiserte Somozas rolle. Han skulle egentlig ha blitt skutt, men appeller fra slektninger med kontakter til GN førte til at han ble løslatt igjen. I 1950-årene ble han handelsrepresentant for utenlandske selskaper, fremfor alt tyske selskaper.
Politisk opposisjon, gerilja
Som ung universitetsstudent ble Ortega medlem av FSLN, som var en ny politisk og opposisjonell undergrunnsorganisasjon. Få år etter, i 1967, var han leder av bygeriljaen, men ble arrestert og først løslatt i 1974.
Politiker
Et opprør i Nicaragua i 1979 resulterte i at den USA-støttede diktator Anastasio Somoza Debayle ble styrtet og sendt i eksil. Ortega ble på dette tidspunkt med i juntaen som styrte landet og ble i 1985 valgt til president. Hans presidentperiode kjennetegnes av sosialistisk politikk. Det ble satt i gang alfabetiseringsprogrammer som førte til at analfabetismen sank drastisk. Det ble også igangsatt omfattende nasjonalisering og omfordeling, som førte til at de fattige fikk bedre levekår. Samtidig ble det ikke noe fred under Ortegas styre. Høyreekstreme opprørere kjent som Contras kjempet mot sandinistenes regjering med amerikansk støtte fra 1981.
Ortega stilte som kandidat i presidentvalget i 1990, men ble slått av en koalisjon bestående av 14 partier, ledet av Violeta Chamorro. Han forble likevel en viktig politisk figur i landet. Han var tapende kandidat i presidentvalgene både i 1996 og 2001 før han vant valget i 2006. Ortegas andre regjering er regnet som en del av en «den rosa bølgen» i Latin-Amerika, sammen med blant andre Hugo Chávez i Venezuela og Evo Morales i Bolivia. Ortega har i denne perioden blandet mer kristendom inn i sin politikk enn han gjorde første gang han var president, blant annet ved å forby abort, selv om han støttet retten til fri abort på 1980-tallet. Nicaraguas abortforbud har vært svært kontroversielt, og Amnesty International har kritisert forbudet som et brudd på menneskerettighetene.
I januar 2009 ble det gjort kjent av Ortega led av en alvorlig hjertesykdom. Det ble videre opplyst at han ikke tåler mer enn en times sollys per dag og at de fleste av presidentens møter og andre aktiviteter foregår på kvelds- og nattetid. Han skal også vært helt avhengig av sin kone Rosario Murillo, for å klare å komme seg gjennom dagene.
Ortega ble i 2011 gjenvalgt som president i sin tredje, og i 2016 som for sin fjerde periode. Den siste gangen med 71 % av stemmene. Han tiltrådte sitt embete for fjerde gang 10. januar 2017.
I november 2021 ble Daniel Ortega gjenvalgt for en fjerde femårsperiode med 75% av stemmene, ifølge de første delvise offisielle resultatene utgitt av det øverste valgrådet.
Rutog
Rutog (kinesisk: 日土县; pinyin: Rìtǔ Xiàn) er et fylke i prefekturet Ngari i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 7,140 innbyggere i 1999.
Saltvannssjøen Banggong Co ligger i området.
Administrative enheter
Storkommuner: Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 219 løper gjennom området. Den fører fra Kargilik i den autonome region Xinjiang til Lhazê i Tibet.
Nasireer
Nasireer (hebraisk נזיר, nazîr, «utskilt»; gresk nazoraios) refererer i den hebraiske Bibelen (Det gamle testamente) til en som tok et asketisk løfte som er beskrevet i Fjerde Mosebok 6:1-21
Dette løftet til Gud krevde at en mann eller kvinne måtte avstå fra å drikke eller konsumere «vin og annen sterk drikk», herunder også alkohol, inkludert vindruer og rosiner. Man måtte også avstå fra å klippe håret på hodet, «la håret på hodet vokse og henge fritt», foruten å unngå lik og gravsteder, selv til familiemedlemmer. Etter å ha fulgt disse påbudene for en bestemt tidsperiode, som ble spesifisert i den enkeltes løfte, og aldri mindre enn 30 dager, ville personen bli senket i Mikvé (et jødisk rituelt bad) og gjøre tre ofringer: et lam som brennoffer (olah), hunnsau som offer for synd (hatat), og en sauebukk som fredsoffer (shelamim). I tillegg til en kurv med usyret brød, også offergaver bestående av korn og drikke, fulgt av fredsofringer. Noen var imidlertid nasireere på livstid.
En kjent bibelsk person som var påkrevd nasireerløftet var Samson. Profeten Samuel ble innviet til det samme løftet av sin mor. Døperen Johannes var også nasireer.
Danmarks Jernbanemuseum
Danmarks Jernbanemuseum ligger i Odense. I museet er det utstilt togvogner, lokomotiver, rutebiler og fergemodeller. Det utstilte materiell gir et inntrykk av Danmarks jernbanehistorie.
Kill Bill: Volume 2
Filmen har 15 års aldersgrense i Norge.
Sammendrag
Fire år tidligere i Kill Bill: Volume 1 planlegger den gravide bruden og brudgommen hennes bryllupet deres. Bill, brudens tidligere kjæreste, er faren til barnet hennes. Han er leder for Deadly Viper Assassination Squad, og beordrer leiemorderne hans til å drepe alle i bryllupet. Bill skyter bruden i hodet, men hun overlever og sverger hevn. I nåtiden har bruden allerede myrdet O-Ren Ishii og Vernita Green. Hun går hjem til Bills bror og Deadly Viper-medlem Budd, som ble advart av Bill om bruden er underveis. Budd tar kontakt med Elle Driver, en annen tidligere Deadly Viper, og planlegger å selge brudens unike sverd for en million dollar. Budd plasserer bruden i en kiste, og begraver henne levende.
Flere år tidligere forteller Bill den unge bruden om den legendariske kampsport-mesteren Pai Mei og hans metoder for å drepe folk. En metode som Pai Mei nekter å lære til studentene sine, en teknikk som visstnok kan drepe enhver motstander etter at de har tatt fem skritt. Bill tar bruden hans med til Pai Mei sitt tempel for trening, hvor Mei latterliggjør henne og tvinger henne til intens trening. Men bruden vinner etterhvert mesterens respekt. I nåtiden bruker bruden Mies teknikker for å komme seg ut av kisten og grave seg gjennom jorden opp til overflaten igjen. Elle Driver ankommer Budds hjem, og dreper ham med hjelp fra en svart mamba. Hun kontakter Bill, og forteller at bruden har drept Budd - og at hun har drept bruden.
I det Elle forlater Budds hjem, angriper bruden henne og de slåss. Elle Driver, som også ble lært opp av Mei, avslører at hun drepte Mei ved å forgifte ham til gjengjeldelse for at han fjernet det ene øyet hennes. Den rasende bruden fjerner Elles gjenværende øye, og låser henne inne sammen med en svart mamba. I Acuña, Mexico, møter bruden en pensjonert hallik, Esteban Vihaio, som hjelper henne å finne Bill. Bruden sporer ham opp til et hotell, og oppdager at datteren deres fremdeles lever. Nå er barnet fire år gammel, og bruden tilbringer kvelden sammen med dem. Etter at hun legger barnet i sengen, skyter Bill henne med en pil som inneholder sannhetsserum og forhører henne. Bruden forteller om et tidligere oppdrag hvor hun oppdaget at hun var gravid. Hun forklarer at hun ønsket å forlate Deadly Vipers for å gi datteren hennes ett langt bedre liv. Bruden kvitter seg med Bill med Pai Meis drapsmetode. Bruden reiser deretter sammen med datteren sin for å begynne et nytt liv.
Løten
Løten er en kommune på Hedmarken i Innlandet fylke. Kommunen grenser til Hamar i vest, Åmot i nord, Elverum i øst, Våler i sørøst og Stange i sørvest.
Navnet kommer fra gammelnorsk Lautin. Ordet er en kombinasjon av laut og vin, hvor laut betyr en fordypning i bakken og vin betyr eng. Navnet ble skrevet Løten fra begynnelsen av 1800-tallet.
Geografi og klima
Kommunen er nokså langstrakt i nord-sydretning. Riksvei 25 og riksvei 3 samt jernbanen mellom Hamar og Elverum krysser kommunen omtrent midt på. Kommunens største innsjø Rokosjøen ligger i skogområdet sørøst for kommunesenteret. Mot nord strekker Løiten allmenning seg innover Hedmarksvidda. Her finner vi utfartsstedet Budor med gjestegård, hyttegrend og alpinanlegg. Kommunens høyeste topp Gitvola (852 moh.) finnes helt i nord på grensa mot Åmot kommune.
Løten har innlandsklima med relativt lite nedbør, kalde vintrer, varme somrer og betydelige forskjeller mellom dag- og nattetemperaturen i sommerhalvåret. Normalverdier for perioden 1961−1990 er gitt i tabellen nedenfor.
Tettsteder
Folketall per.
Historie
Arkeologiske funn går tilbake til yngre steinalder, og merovingertiden. Løten kirke er fra 1200-tallet.
Da jernbanen ble åpnet i 1862 ble Løten stasjon det nye senteret for handel og administrasjon.
Sammenslåing med Hamar
I desember 1989 foreslo Buvik-utvalget at Løten skulle slås sammen med Hamar, Vang i Hedmark og en del av Ringsaker. I en folkeavstemning avholdt i april 1990 sa 97,4% av de fremmøtte nei til storkommune. 72% av kommunens innbyggere møtte opp. I et folkemøte 8. januar 1991 med Stortingets kommunalkomite i Løtenhallen møtte 3 000 opp for å si sin mening. Det var til slutt Stortinget som avgjorde. Det var en stor intern drakamp i Høyre, som endte med at partiet fristilte sine representanter. 14. februar 1991 ble det klart at Løten ikke ble inkludert i storkommunen, med 72 stemmer mot 70. 20 av Høyres representanter stemte mot regjeringens forslag.
Haggai
Haggai (hebraisk: – Ḥaggay; gresk: ) var en av de tolv små profeter og forfatter av Haggais bok.
Han var den første av de tre profetene som opptrådte etter det babylonske fangenskapet. Sammen med Sakarja har han en viktig oppgave under gjenreisingen av templet i Jerusalem. Av Esras og Nehemjas bøker fremgår det at dette var en vanskelig tid. Haggai virket i de fire første månedene av kong Darius andre regjeringsår, 520 f.Kr. På denne korte tiden fikk han bære fram fire spesielle budskap fra Gud til stattholderen og til folket som bygde templet. Arbeidet på templet hadde begynt i Kyros' andre regjeringsår, men stoppet senere opp, noe som Esr 4ff forteller om. På Haggais og Sakarjas oppfordring begynte arbeidet på nytt. Det ble ferdig i det sjette året i Darejaves' regjering, 516 f. Kr.
James Michael Harvey
liv og virke
Harvey ble presteviet i Milwaukee den 29. juni 1975. I 1998 ble han utnevnt til titulærbiskop av Memphis. Han ble konsekrert av pave Johannes Paul II. I 2003 ble han forfremmet til titulær erkebiskop.
Som prefekt for Det pavelige hushold hadde erkebiskop Harvey formidlet til pave Benedikt XVI den kammertjener, Paolo Gabriele, som ved sin fjerning og videreformidling av dokumenter fra pavens bolig utløste den første Vatileaks-affæren i 2012. Benedikt XVI skiftet deretter ut Harvey med sin betrodde privatsekretær Georg Gänswein og utnevnte Harvey selv den 23. november 2012 til erkeprest ved patriarkalbasilikaeb San Paolo fuori le mure.
Episkopalgenealogl
Hans episkopalgenealogi er:
Dongjing-demningen
Dongjing-demningen er en demning med vannkraftverk i Guizhou-provinsen i det sentrale Kina, anlagt i elva Beipanjiang, ei nordlig tilførselselv til Perlefloden. Effekten er på 880 MW.
Demningen er såkalt betongdekket steinfyllingsdam (CFRD). Dammen er 150 meter høy og 679 meter lang.
Kloakkanlegg
Kloakkbehandling, eller behandling av avløpsvann fra husholdning, er prosessen med å fjerne forurensning fra avfallsvann, både avrenning og avløp. Det omfatter fysiske, kjemiske og biologiske prosesser for å fjerne fysiske, kjemiske og biologiske forurensninger. Hensikten er å oppnå en avfallshåndtering (eller behandlet effluent) og faste stoffer av avfall eller sludge som kan kastes eller tilbakeføres til miljøet. Dette materialet er ofte utilsiktet forurenset med giftige organiske og uorganiske stoffer.
Kloakk er produsert fra boliger, institusjoner og kommersielle og industrielle bedrifter. Det kan behandles nær sin opprinnelse (i septiktanker, biofilter eller luftbehandlingssystemer), eller samles og transporteres via et nettverk av rørledninger og pumpestasjoner til et kommunalt behandlingsanlegg. Kloakksamling og transport hører inn under lokale, regionale og nasjonale regler og forskrifter. Industrielle kilder til avløpsvann krever ofte spesialiserte behandlingsprosesser (se Behandling av industriell kloakk).
Kloakkbehandling involverer tre trinn, kalt primær, sekundær og tertiær behandling. Først blir faste stoffer skilt fra avløpsvannstrømmen. Så blir oppløst biologisk materiale gradvis konvertert til en fast masse ved å bruke spesialiserte, vannbårne bakterier. Tilslutt blir biologisk faste stoffer nøytralisert og så kastet eller gjenbrukt, og det behandlede vannet kan bli desinfisert kjemisk eller fysisk (for eksempel i laguner og mikro-filtrering). Det endelige resultatet (effluent) kan slippes ut i en bekk, elv, bukt, lagune eller våtmarksområde, eller det kan brukes til gjødsling av en golfbane, grøntområde eller park. Hvis det er tilstrekkelig rent, kan det også føres tilbake til grunnvannet.
Kildeseparering er en metodikk som splitter avløpet i to, i gråvann og svartvann og egner seg svært godt for reduksjon og gjenbruk av vann og bærekraftig utnyttelse av organisk avfall (inkl svartvann) til råstoff for organisk gjødsel (fosfor, nitrogen og kalium) og biogass.
Kloakkanlegg i Norge
Vestfjorden avløpsselskap (VEAS) ligger på vestsiden av Bjerkås i Røyken. Renset kloakkvann slippes ut i Oslofjorden 900 meter fra land via en avløpstunnel som går opptil 90 meter under havoverflaten. Vanndypet er opptil 40 meter.
NM i friidrett innendørs 2010
Norgesmesterskapet i friidrett innendørs 2010 var en del av NM i friidrett 2010, men ble arrangert som et eget stevne i Stangehallen i Stange fra 20. til 21. februar 2010.
400 meter
Det var først 4 semifinaleheat, der Benedikte Hauge, Line Kloster, Heidi Ann Bruknapp og Randi Kjerstad vant hvert sitt heat. Benedikte Hauge hadde raskeste tid i semifinaleheatene, med 56,45, og hun vant også finalen, over 2,5 sekunder foran Line Kloster som tok sølvet.
800 meter
Det ble løpt to heat, der de enkelte tidene avgjorde den samlete resultatlisten.
60 meter
Det var først fem innledende heat, der Christian Settemsli Mogstad, Tormod Hjortnæs Larsen, Martin Wibe Rypdal, Jarle Hollund og Eirik Tanberg vant hvert sitt heat. Rypdal hadde raskest tid i de to semifinalene, med 6,96, vant også finalen. Fjorårsvinneren Settemsli Mogstad kom på fjerdeplass.
200 meter
Det var først syv innledende heat, deretter tre semifinaler, der Per Magnus Arjun Solli, Øyvind Strømmen Kjerpeset og Tormod Hjortnæs Larsen vant hvert sitt heat. Solli hadde raskest tid i semifinalene, med 22,00, vant også finalen. Fjorårsvinneren Settemsli Mogstad ble kvalifisert til finalen, men valgte å stå over finalen fordi han ikke følte at det stemte for ham i dette mesterskapet.
400 meter
Det var først tre semifinaler, der Mauritz Kåshagen, Lars Eric Sæther og Jonas Andre Grønnhaug vant hvert sitt heat. Kåshagen hadde raskest tid i semifinalen, med 50,38, og han vant også finalen, akkurat som året før, da han løp på 48,54.
800 meter
Det ble løpt to finaleheat, der de enkelte tidene avgjorde den sammenlagte plasseringen.
1500 meter
Det ble løpt to finaleheat, der de enkelte tidene avgjorde den sammenlagte plasseringen.
3000 meter
Det ble løpt to finaleheat, der de enkelte tidene avgjorde den sammenlagte plasseringen.
I’ll Never Love This Way Again
«I'll Never Love This Way Again» er en amerikansk sang med melodi av Richard Kerr og tekst av Will Jennings.
NM i friidrett innendørs 2010
60 meter hekk
Eivind Johan Stavang forsvarte gullet fra året før.
I’ll Never Love This Way Again
Det var Warwicks første singleutgivelse på Arista etter den usuksessfulle kontraktperioden på Warner Bros. Records.
NM i friidrett innendørs 2010
Høyde uten tilløp
Morten Nilssen Haave forsvarte gullet sitt fra året før.
I’ll Never Love This Way Again
Sangen brakte Warwick fornyet popularitet da den nådde en sjetteplass i Canada, en femteplass på den amerikanske Billboard Adult Contemporary-listen, en attendeplass på Billboard Hot Soul Singles-listen og en femteplass på Billboard Hot 100-singlelisten. .
NM i friidrett innendørs 2010
Kulestøt
Stian Andersen forsvarte gullet sitt fra året før.
Jean-Jacques Eydelie
Jean-Jacques Eydelie (født 3. februar 1966) er en tidligere fransk fotballspiller. Han er kanskje mest kjent for å ha vært involvert i kampfiksing då han spilte for Marseille i 1993. I 1992 vant han opprinnelig både Mesterligaen og seriemesterskapet med Marseille, men kort tid etter ble det avslørt at Eydelie hadde forsøkt å bestikke tre spillere på Valenciennes (Jorge Burruchaga, Christophe Robert, og Jacques Glassman ) på vegne av Marseille styret. Marseille måtte slå Valenciennes for å vinne ligagullet, og hadde bedt Valenciennes spillerne om å ta lett på kampen, slik at Marseille kunne lade opp til Champions League finalen. Imidlertid så varslet Glassman om bestikkelsen, det resulterte i at Marseille mistet seriemesterskapet i 1993, ble utestengt fra Champions League det påfølgende år, men de beholdt tittelen, og ble degradert til Ligue 2. FIFA gav Eydelie et års utestengelse. Han måtte sone 17 dager i fengsel, og ble idømt et års betinget fengsel. Medlemmer av styret i Marseille fikk lengre fengselsopphold, og FIFA utestengte Valenciennes spillerne Burruchaga og Robert i en periode.
Cointreau
Cointreau er varmerkenavnet for en type likør smakssatt med appelsin. Den har likhetstrekk med Grand Marnier og blir produsert i Saint-Barthélemy-d'Anjou, en forstad til Angers i Frankrike.
Cointreaubrenneriet ble opprettet i 1849 av Adolphe Cointreau og hans bror Edouard-Jean Cointreau fra Angers. De laget en blanding fra søte og bitre appelsiner og ren alkohol fra sukkerbeter. De første flaskene Cointreau ble solgt i 1875. Rundt år 2000 ble det solgt ca. tretten millioner flasker i året, i mer enn 200 land og territorier.
Cointreau benyttes både som drikke og til matlaging. Likøren har en alkoholprosent på ca. 40. Oppskriften er en familiehemmelighet. Ved omvisninger i brenneriet er det fotoforbud.
Jean-Jacques Eydelie
I 2006 lanserte Eydelie en biografi, hvor han fortalte om korrupsjon og doping fra sin tid i Marseille.
Usta kraftverk
Usta kraftverk er et vannkraftverk ved Kleivi i Ål kommune i Viken fylke.
Kraftstasjonen utnytter fallet i elva Usta på 540 meter fra Ustevatn og Rødungen. I tillegg brukes Finsevatnet, Nygårdsvatn og Ørteren som magasiner. Tilsiget er på 662 millioner m³ og nedslagsfeltet er på 539 km². Magasinkapasiteten er på 476 millioner m³.
Ørteren Kraftverk og Ustekveikja Kraftverk ligger også i det samme vassdraget, men disse kraftverkene har andre eiere.
"Med en midlere årsproduksjon på 780 GWh, senere oppjustert til ca 827 GWh, sto Usta kraftverk ferdig i 1965."
Kraftverket ble oppgradert 2019 - 2021. Turbiner og kuleventiler byttes, generatorer og kontrollanlegg oppgraderes. Investeringen er beregnet til 144 millioner kroner. Effekten skal økes til 208 MW, produksjonen øker med 30 GWh.
Det er installert to francisturbiner hver på 104 MW. Midlere årsproduksjonen er 920 GWh.
I’ll Never Love This Way Again
Sangen gav Warwick en Grammy Award i 1980 for Best Female Pop Vocal Performance.
Singlen ble seritifsert av RIAA til gull for salg av over én million eksemplarer og hjalp hennes debutalbum på Arista, Dionne, å bli sertifisert til platina for albumsalg av over én million eksemplarer.
Cheryl Ladd hadde tidligere spilt inn sangen som «I Know I'll Never Love This Way Again» til hennes første album, som ble utgitt i 1978.
Norsk versjon
Terje Davidsen har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Jeg elsker aldri slik igjen». Hans Petter Hansen har spilt inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Lady (Triola TNLP 79) i 1981.
Morkinskinna
Den morkne boka
Navnet er opprinnelig gitt det håndskriftet som er bevart i Det Kongelige Bibliotek i København (GKS 1009 fol.). Det ble brakt fra Island av Þormóður Torfason (Tormod Torfæus) i 1662, og det var han som ga håndskriftet navnet (Morkinskinna = ‘morkent skinn’), i motsetning til Fagrskinna, som var i bedre stand. Skriftet var en gave til Frederik III.
Morkinskinna begynner med at fyrst Jaroslav og Ingegjerd Olofsdatter i Gardarike får Magnus Olavsson til oppfostring. Dette må ha skjedd kort tid før Magnus' far Olav den hellige døde i 1030. I 1035, som vanligvis regnes som Morkinskinnas begynnelse, kommer Magnus tilbake til Norge og krever tronen. Sagaen forteller deretter om de norske kongene i kronologisk rekkefølge, før den slutter brått av i 1157, da kong Øystein Haraldsson ble drept i Ranrike. Den siste delen av manuskriptet er forsvunnet. Men resten går det an å lese i Snorres kongesagaer (Heimskringla), som bygger på Morkinskinna. Sett i sammenheng med Snorre Sturlasons tekst er det en del andre opplysninger om Einar Tambarskjelve og historiene er også mer omfattende om Harald Hardråde og Magnus den gode. Morkinskinna har også tatt inn større innslag fra verket Ryggjastykke som Eirik Oddsson skrev på slutten av 1100-tallet, og det finnes også innslag fra Ágrip af Nóregs konunga sögum.
Morkinskinna er i motsetningen til de sagaer nevnt overfor mindre tørre, og det eldste oversiktsverket som gir fritt spillerom for fortellerglede og fortellerkunst, og mange skaldekvad blir sitert. «Men det morsomste er anekdotene, og dem kryr det av i fremstillingen, i alt tretti slike þættir. Flere av dem – som fortellingen om skalden Ivar Ingemundsson og om Audun med isbjørnen – hører til det ypperste i norrøn fortellerkunst,» slår Harald og Edvard Beyer fast.
Innhold
Morkinskinna inneholder følgende sagaer:
Problematisert saga
Forskernes interesse for Morkinskinna var lenge på et lavmål ettersom verket ble betraktet som underlegen andre kongesagaer. Finnur Jónsson bemerket ved utgivelsen i 1932 at «De gamle sagaer om de enkelte konger er blitt utvidet med større og mindre þættir, der skal tjene til å belyse kongenes karakter; de står ikke i noe organisk sammenheng med hovedsagaen.» Det belyser at man tidligere mente at teksten i Morkinskinna tilhørte en yngre og dårligere versjon fra en eldre ikke lenger eksisterende, men en opprinnelige ‘første’ utgave av sagaen. Det var spesielt þættir som var problematisk ettersom de ikke syntes å stå i en klar sammenheng med grunnstammen i sagaen. þættir ble gjentatt i andre verker og burde derfor ikke ha vært inkorporert i en kongelig biografi. þættir ble derfor forsøkt trukket ut av strukturen og presentert som en egen litterær genre, som korte fortellinger eller noveller.
Først i senere år har Morkinskinna blitt sett på med nye øyne og vurdert slik den ble opprinnelig funnet, og at den ikke nødvendigvis er en kompilasjon, men en selvstendig saga som Fagrskinna, skjønt det behøver ikke at å bety at alt i Morkinskinna er forfattet av samme forfatter. Filologen Ármann Jakobsson har argumentert for at þættir er eksempler (exempla) og har bestemt funksjon i sagaen ved at de kaster lys på kongens rolle i samfunnet og de enkelte kongers fremtreden i forhold til kongeidealet. Derfor er de viktige for forståelsen av Morkinskinna som en høvisk kongesaga som retter søkelyset på undersåtter og især islendinger sammen med kongen.
Nyutgivelser
Morkinskinna finnes i Finnur Jónssons utgave fra 1932, og Jón Helgasons utgave 1934, begge på islandsk, og en engelsk oversettelse ved Theodore M. Andersson og Kari Ellen Gade fra 2000. En nynorsk utgave kom i 2001 ved Kåre Flokenes.
I et gavebrev av 13. mai 2005 ble det gjort kjent at den islandske regjering ønsket å forære det norske folk en vitenskapelig utgave av verket. Denne ble utgitt i 2011 av Hið islenzka fornritafélag.
Olav Ekeland
Utdanning og virke som prest
Han ble cand.theol. ved det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo i 1939, og ble ordinert til prest i 1941 i Bergen domkirke av biskop Andreas Fleischer. Han virket som sekretær for biskopen i Bjørgvin bispedømme og senere som hjelperest i St. Olavs menighet i Bergen og i Fana med tjenestested i Storetveit. I 1947 ble han hjelpeprest i Borgund med tjenestested i industristedet Langevåg. I 1954 ble han sokneprest i Hjørundfjord og i 1970 sokneprest i Trefoldighet menighet i Arendal og prost i Arendal prosti. Som pensjonist fra 1978 var han aktiv som vikarprest i lengre perioder på bl.a. Svalbard.
Annen virksomhet
Ekeland hadde tidlig en pasifistisk overbevisning og deltok under andre verdenskrig i det sivile luftvern i Bergen. Ekeland var lokalpolitisk aktiv i skolepolitikk, sosialpolitikk og distriktspolitikk. Han var skolestyreformann og varaordfører i Hjørundfjord da kommunen ble nedlagt og slått sammen med Ørsta i 1964. Etter kommunesammenslåingen var han medlem av Ørsta kommunestyre som representant for Venstre. Han var i flere år timelærer i religion ved Volda lærarhøgskule og ved Volda gymnas. Han var i flere perioder kretstyreformann i Sunnmøre og Aust-Agder kretser av Den norske sjømannsmisjon. Han deltok også aktivt i sosialt arbeid gjennom avholdsorganisasjonen Blå Kors.
Münchener
Münchenerøl eller münchner er et undergjæra øl med en mørkebrun farge og rik maltsmak uten å være søtt.
Navnet stammer fra den stilen som ble utvikla i München i siste halvdel av 1800-tallet, og münchener er en av de klassiske, moderne øltyper. Tidlig på 1900-tallet kom en lysere type, slik at det i dag skilles mellom lys (hell) og mørk (dunkel) münchener. Den lyse er etter hvert blitt dominerende på markedet. Alkoholstyrken var opprinnelig mellom 3,25 og 3,8 % – i dag ligger den mellom 4,5 og 6,0 %.
Utviklinga av münchenerølet kan for en stor del tilskrives bryggermester Gabriel Sedlmayr i München. Han er en av dem som utvikla undergjæringsmetoden for øl i Europa på 1800-tallet, og han innførte en rekke tekniske forbedringer som gjorde brygging til en moderne industri. Med hans vitenskapelige og handverksmessige innsikt og moderne teknikk ble hele bryggeprosessen og det ferdige resultatet mer forutsigbart; bl.a. samarbeida han med Louis Pasteur i studiet av gjæringsprosessen.
Det norske bayerølet er et forholdsvis mørkt münchenerøl.
Zhongba
Zhongba eller Tingkye (kinesisk: 仲巴县; pinyin: Zhòngbā Xiàn) er et fylke i prefekturet Xigazê i den autonome region Tibet i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 17,135 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 219 løper gjennom området. Den fører fra Kargilik i den autonome region Xinjiang til Lhazê i Tibet.
Funnings kirkja
Funnings kirkja er en trekirke fra 1847 i Funningur på Eysturoy på Færøyene.
Navratri
Navratri (Sanskrit: नवरात्रि) er en hinduistisk festival som varer i ni netter og ti dager. Her feires gudinnen Durgas (eller Shakti) sine ni former. Datoen for festivalen bestemmes av månekalenderen, og ikke den vestlige kalender.
Liste over klostre og kirker i Rheingau
Denne listen inneholder klostre og kirker i Rheingau i Hessen. Listen er ikke fullstendig.
Valerij Nitsjusjkin
Valerij Nitsjusjkin (født 4. mars 1995) er en russisk ishockeyspiller som spiller for Dallas Stars i NHL.
Han har tidligere spilt for Colorado Avalanche i NHL och CSKA Moskva i KHL.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 5.-plass med det russiske laget.
Judo under Panamerikanske leker 1963
Judo under Panamerikanske leker 1963 ble arrangert i São Paulo i Brasil fra 20. april til 5. mai 1963. Det var første gangen som judo var med i de Panamerikanske leker. Det var fire klasser, kun for menn. USA ble beste nasjon med tre gullmedaljer foran Brasil med en.
Blender (programvare)
Blender er en fri programvare som brukes til 3D-modellering, 3D- og 2D-animasjon og modellvisualisering. Den kan også brukes til UV-unwrapping, tekstur, rigging, vann-, partikkel- og røyksimuleringer, skinning, ikke-lineær videoredigering, billedredigering, match moving og kameratracking, utvikling av interaktive 3D-applikasjoner inkludert ressurser til videospill, animert film, eller visuelle effekter samt konstruksjon av fysiske 3D-modeller. Det blir utviklet av profesjonelle og frivillige programmerere til alle de største operativsystemene og gis ut under GNU General Public License. Det kan konkurrere med kommersielle pakker som Maya og 3DS Max. Blender har en bred brukerbase, deriblant akademiske institusjoner og profesjonelle studioer, mens hobbybrukere utgjør den kvantitative hovedtyngden. Per juli 2017 var det blitt lastet ned over 500,000 ganger i måneden.