cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Labour Party
Thatcher-årene
Labour gikk i 1983 til valg med forslag om mer sosialisering, fornya makt til fagbevegelsen, og ensidig atomnedrustning. Dette slo ikke an hos velgerne, noe som sammen med konkurranse fra sosialdemokratene bidrar til å forklare at Labour i 1983 gjorde et katastrofevalg. Nederlaget i 1983 viste at Labour var fullstendig i utakt med hovedtyngden av velgerskaren. Et eksempel på hvor lite kontakt Labour hadde med folket, var at de konservative gikk så langt at de ikke bare argumenterte mot manifestet, men også faktisk delte ut Labours «sjølmordsbrev» til velgerne for å vise hvor radikale deres motstandere var. Skulle partiet komme seg tilbake til regjeringstaburettene, syntes det nødvendig å bevege seg i retning av det politiske sentrum. Dette var ikke minst nødvendig for å forhindre at alliansen av de liberale og sosialdemokratene skulle skyve Labour ned til å bli landets tredje største parti. Labour måtte altså bli mer valgbart. Dette var et av hovedmålene for Neil Kinnock, som blei valgt som ny leder høsten 1983. Kinnock tilhørte i utgangspunktet den moderate venstresida, men var den som fikk ansvaret for «moderniseringa», i praksis å ta partiet mot høyre i det politiske landskapet. Hans nestleder, Roy Hattersley var en av de gjenværende fra partiets høyrefløy. Labour gikk bare svakt fram ved valget i 1987. I perioden mellom 1987 og 1992 gjennomgikk partiet store endringer i sin politikk. Blant annet avviste man muligheten for store skatteskjerpelser og nasjonaliseringer. Partiet skifta også over til en positiv holdning til Det europeiske fellesskap, på et tidspunkt da de konservative under Thatcher i økende grad blei euro-skeptikere. I forsvarspolitikken fjerna man seg fra kravet om ensidig atomnedrustning.
Ved valget i 1992 hadde partiet reformert seg såpass at det blei ansett for å være et troverdig regjeringsalternativ. De fleste meningsmålinger viste at partiet leda over de konservative, men sjelden så mye at de ville ha fått flertall i Underhuset. De konservative vant imidlertid på innspurten, og Labour fikk omtrent samme oppslutning som i 1979. Etter Labours fjerde valgnederlag på rad, trakk Kinnock og Hattersley seg fra ledelsen. John Smith blei valgt som ny leder. Ved landsmøtet i 1993 lyktes Smith i å endre reglene for valg av kandidater til parlamentsvalg, slik at fagforeningene skulle få mindre innflytelse over partiet. Kandidatene skulle nå velges av partiets medlemmer etter prinsippet «ett medlem, én stemme». Man håpet at dette ville redusere makta til aktivistene på venstresida, da det jevne medlem blei ansett for å være mer moderat.
New Labour
Etter Smiths plutselige død i 1994 tok Tony Blair over. Blair fortsatte partiets dreining mot høyre, og fikk partiet med på å akseptere store deler av de reformer Thatcher hadde gjennomført. Mens «Old Labour» blei brukt som betegnelse på eldre, mer venstreorienterte medlemmer av partiet, eller de med forbindelse til fagforeningene, kom «New Labour» til å bli assosiert med det Labour som utvikla seg etter 1994. Paragraf 4, som fastslo målet om offentlig eierskap, blei omskrevet, over 30 år etter at Hugh Gaitskell først hadde foreslått en slik endring. Peter Mandelson var sentral i denne prosessen, og var en innflytelsesrik person i partiet. Sammen med Blair, Gordon Brown og Alastair Campbell er han ansett som en av hovedarkitektene bak New Labour. Et uttrykk som «ingen rettigheter uten forpliktelser» var ment å karakterisere New Labours verdisyn. Begrepet «den tredje vei», et begrep blant annet knytta til sosiologen Anthony Giddens, blir ofte brukt som betegnelse for New Labours ideologi, men det har også blitt kritisert for å mangle en klar mening.
Tony Blairs regjering
En av de første handlingene til den nye Labour-regjeringa var å gi Bank of England full frihet til å fastsette rentene. Labour holdt løftet om å holde seg til den konservative regjeringas utgiftsplaner, noe som skapte misnøye på venstresida, som hadde håpet på en mer radikal politikk, og 47 av partiets parlamentsmedlemmer stemte mot regjeringa da den gjennomførte den tidligere administrasjonens planer om å kutte i overføringene til aleineforeldre.
Labour-regjeringa innførte av Storbritannias første lov om nasjonal minstelønn. Det har også vært forskjellige programmer retta mot spesielle grupper av befolkninga, som for eksempel husløse.
Ved valget i 2001 gikk Labour svakt tilbake i forhold til 1997, mens de konservative vant ett mandat. I denne perioden var det økninger i offentlige utgifter, blant annet innen helse- og utdanningssektoren.
Når det gjaldt utenrikspolitikk, blei det uttrykt ønske om et godt forhold både til EU og USA. Under Robin Cooks tid som utenriksminister blei det lagt særlig vekt på en «etisk utenrikspolitikk», mens hans etterfølger, Jack Straw, tonte dette noe ned. Partiet ga likevel uttrykk for at kampen for demokrati og menneskerettigheter, samt kampen mot terrorisme, sto i sentrum for utenrikspolitikken. Dette ga seg blant annet uttrykk i en intervensjon i Sierra Leone våren 2000 for å stoppe massakrene der. Blair overtalte dessuten USAs daværende president, Bill Clinton til å ta en mer aktiv rolle i Kosovo i 1999. Britiske tropper deltok også seinere i den internasjonale koalisjonen som i 2001 gikk til angrep på Taliban-regimet i Afghanistan, etter at det nekta å overlevere Osama bin Laden, og kaste al-Qaida ut av landet i kjølvannet av terrorangrepet på World Trade Center i New York den 11. September 2001.
Blair-regjeringas beslutning om å delta i invasjonen av Irak i 2003 møtte kritikk både i offentligheten og innad i Labour. Den 17. mars, tre dager før sjølve invasjonen, sa tidligere utenriksminister Robin Cook fra seg vervet som partiets parlamentariske leder, og han blei den 12. mai fulgt av utviklingsminister Clare Short, som hele tida hadde kritisert beslutninga.
I 2005 vant Labour sin tredje seier på rad, dog med redusert oppslutning, noe som blant annet skyldtes misnøye med Irak-krigen. Tony Blairs tredje termin som statsminister blei i enda større grad enn de andre prega av kampen mot terrorisme. Kort tid etter valget, den 7. juli 2005, blei tre undergrunnsbaner og en buss ramma av bomber i London. To uker seinere blei det gjort ytterligere, mislykka, bombeforsøk. Dette førte til mottiltak, tiltak som kritikere har ment at underminerer sivile rettigheter og rettsstatlige prinsipper. Som følge av dette var det en økende tendens til opprør innen Labours parlamentsgruppe. Regjeringa gikk på et nederlag i Underhuset angående hvor lenge personer mistenkt for terrorisme kunne sitte innesperra uten rettssak.
Foran valget i 2005 blei det klart at Blair fortsatt ville lede en Labour-regjering dersom partiet vant valget, men at han ikke ville lede partiet etter en eventuell fjerde valgseier. Det blei i utgangspunktet lagt opp til at han ville holde fram som statsminister ut den tredje parlamentsperioden. Etter sterkt press innad i partiet, annonserte imidlertid Blair den 7. september 2006 at han ville gå av som statsminister innen ett år. Brown var hele tida klar favoritt til å overta etter Blair, og flere av de som blei ansett som potensielle rivaler gjorde det klart at deres kandidatur ikke var aktuelt. En av disse var daværende miljøvernminister David Miliband, som snarere uttrykte sin støtte til Brown. Den 10. mai 2007 kunngjorde Blair at han ville gå av som leder for Labour den 24. juni samme år, og som Storbritannias statsminister tre dager seinere, altså den 27. juni. Blair uttrykte at han regna med at Brown ville overta, og han var sjøl blant den overveldende andelen av Labours representanter i Underhuset som støtta Browns kandidatur. Opprinnelig skal Blair ha tenkt å la Brown overta som statsminister allerede før valget i 2005, fordi han trodde hans kandidatur kunne skade partiet (på grunn av Irak-krigen). Siden Blair tvilte på om Brown kom til å overksette en del reformer som Blair mente var essensielle for Storbritannia, valgte han heller å fortsette som statsminister inntil disse reformene var gjennomført, enn å la Brown overta for at det hele så skulle legges på is.
Brown blei helt fra begynnelsen ansett som en favoritt og hans eneste utfordrer, venstresidas John McDonnell klarte ikke å sikre tilstrekkelig mange nominasjoner til at det i det hele tatt blei avstemning, da kravet var at man måtte ha minst 12,5 % av partiets representanter i Underhuset bak seg, det vil si minst 45 representanter, iberegna en sjøl. På et ekstraordinært møte den 24. juni blei Brown derfor valgt til ny Labour-leder uten motkandidater.
Noter
<references group='lower-alpha'/>
University of Surrey
University of Surrey (UniS) ble opprettet 9. september 1966. Det lå opprinnelig ved Battersea i det sørvestlige London. Før det fikk status som universitet het det Battersea College of Technology. Historien går tilbake til 1891, da det ble opprettet som Battersea Polytechnic Institute for å tilby høyere utdanning til den fattigere del av Londons befolkning.
I 1968 flyttet det til sentrum av Guildford i Surrey, ved siden av Guildfordkatedralen. Det bruker bare 0,3 km² av en tomt på 1,2 km², og det er planer om å utvide universitetet. Opprinnelig var det planlagt at det skulle ha 5 000 studenter, men det er nå omkring 10 000.
Det utgjorde mellom 2000 og 2004 sammen med Roehampton University en enhet som kaltes Federal University of Surrey. Sent i 2003 ble det foreslått at Roehampton, som den gang het University of Surrey Roehampton, skulle få status som selvstendig universitet, noe som ble innvilget av regjeringen i juni 2004.
Rangeringer
University of Surrey ble rangert som nummer 8 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 4 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
I QS World University Rankings for 2014 rangerte University of Surrey som nummer 314 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 som nummer 401-500 av verdens universiteter. Universitetet var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015.
Byasa polyeuctes
Byasa polyeuctes er en sommerfugl i familiegruppen svalestjerter. Den lever sørøst i Asia.
Utseende
Kroppen har et ytre skjelett (hudplater) som holder de bløte indre organer på plass. Det ytre hudskjelettet er bygd opp for det meste av kitin. Bakkroppens indre organer består av fordøyelsesorganer, forplantningsorganer og åndedrett. Åndedrettet hos sommerfugler foregår ikke ved lunger, men ved at luft hentes inn og ut av kroppen gjennom små hull i hudskjelettet (spirakler). I kroppen er det et svært finmasket system av trakéer som leder oksygenet til kroppens vitale deler. En blodvæske som sirkulerer i kroppen, pumpes rundt av et avlangt rørformet hjerte.
Brystpartiet består for det meste av vingenes muskulatur. Sanseorganer, for syn, smak og lukt er stort sett plassert i hodet. Nervesystemet består av en bukmarg med to nervestrenger og én nerveknute (ganglion) i hvert kroppssegment. Den første nerveknuten, som ligger foran munnåpningen, er spesielt stor og omtales som hjerne.
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Levevis
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Eggene legges direkte på næringsplanten. Larven lever som plantespiser og er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning.
Byasa polyeuctes tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til en puppe med et hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) sommerfuglen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen.
Systematisk inndeling
Atrophaneura polyeuctes Papilio polyeuctes Papilio philoxenus Tros philoxenus Parides philoxenus B. p. philoxenus Gray B. p. lama Oberthür B. p. termessus Fruhstorfer
In My Mind 1997–2007 – Best of Bertine Zetlitz
My Mind 1997 – 2007 – Best of Bertine Zetlitz er en CD med de beste sangene av Bertine Zetlitz. Albumet er en feiring av 10-årsjubileet for karrieren hennes som startet i 1997 og fortsatt holder på.
Guantanamo Bay Naval Station
Guantanamo Bay Naval Station (offisiell forkortelse NAVSTA GTMO, på folkemunne ofte kalt Gitmo) er en amerikansk marinebase i Guantánamobukta på Cuba. Marinebasen har eksistert siden 1898, som følge av den spansk-amerikanske krig da Cuba ble et protektorat under USA og oppnådde nasjonal selvstendighet i 1902. Siden 2001 er basen blant annet blitt benyttet som leir for fanger pågrepet under krigen mot terrorisme.
In My Mind 1997–2007 – Best of Bertine Zetlitz
Sporliste
Disk 1
Disk 2
Guantanamo Bay Naval Station
Historie
Marinebasen kom i kjølvannet av Paris-avtalen mellom USA og Spania i 1898 og ble forankret i det såkalte Platt-tillegget. Det ble foreslått av senator Orville Platt i februar 1901 og undertegnet av president William McKinley samme år. Platt-tillegget satte vilkårene for at USAs okkupasjonstropper skulle trekke seg ut av Cuba etter den spansk-amerikanske krig. Et av flere vilkår var at Cuba skulle leie ut Guantanamo til amerikansk marinebase. Leiekontrakt ble inngått i 1903 på ubestemt tid.
President Fidel Castro og dagens cubanske regjering har forkastet avtalen på bakgrunn av artikkel 52 i Wien-konvensjonen om traktatretten av 1969. Konvensjonen går blant annet ut på at avtaler mellom stater ikke kan inngås under tvang eller trusler om tvang. Dagens cubanske myndigheter mener at USA brukte trusler i 1903 mens USAs myndigheter hevder det motsatte. Likevel er det kommet sterke signaler fra latinamerikanske statsledere og amerikanske eksperter, at USAs avtale med Cuba ikke kan anses som gyldig. I praksis blir derved Guantanamo et okkupert område. Derimot, er kontrakten av 1903 eldre enn Wien-konvensjonen av 1969, og det kan antaes at Wien-konvensjonen er irreversibel.
Camp X-Ray og Camp Delta
Siden 2001 er basen blitt benyttet som leir for fanger pågrepet under krigen mot terrorisme. Den 20. januar 2002 publiseres bilder fra Camp X-Ray som opprører folk over hele verden, og fører til anklager om at USA benytter grove forhørsmetoder og tortur ved denne leiren. Amnesty International sier at forholdene i leirene faller langt under internasjonale - og amerikanske - minimums-standarder for behandling av fanger, og at fangene blir utsatt for tortur og mishandling. FN sier i en uttalelse at USAs behandling av fanger som er tatt i Afghanistan og brakt til Guantánamo bryter med folkeretten.
Siden januar 2002 har kun Den internasjonale Røde Kors-komiteen fått lov til å besøke fangene og kartlegge forholdene der. For å få tilgang til leiren inngikk Røde Kors en avtale med USAs myndigheter om ikke å uttale seg offentlig om det de eventuelt avdekker av brudd på internasjonale konvensjoner for fangebehandling. Eventuelle brudd skulle kun rapporteres internt til USAs myndigheter. I 2003 brøt imidlertid lederen for Røde Kors sin Washington-avdeling, Christophe Girod, denne avtalen, og gikk offentlig ut og kritiserte behandlingen av fangene.
På det meste i 2003 ble det holdt 680 fanger fra rundt 40 ulike land, inklusive 9 personer fra Storbritannia. I en rapport fra desember 2006 rapporterte Global security at det var 395 fanger på Guantanamo-basen.
Mark Zonder
Mark Zonder (født 16. april 1958 i Detroit, Michigan USA) er trommeslager i det amerikanske heavy metal bandet Warlord.
Bakgrunn
Mark ble født i Detroit og flyttet som 6 åring til Los Angeles. Han hadde sin første time med trommeundervisning som 7-åring. Foreldrene hørte på plater med Herb Alpert and the Tijuana Brass, og det ble en favoritt for Mark. Etter hvert ble han interessert i sport, noe som tok en del av tiden bort ifra trommene.
Han var med i skoleband opp igjennom skoletiden, og som 12-åring fikk han jobb i en musikkbutikk i San Jose. Han spilte i diverse coverband, og mens han var i et lokalt band traff han Bill Tsamis og ble da med i Warlord.
Band
I tillegg til Warlord har han også sitt eget band; Slavior. Han var med i progressiv metal bandet Fates Warning i en periode hvor Warlord hadde pause. Han har også spilt i Chroma Key og deltatt på Jim Matheos sitt soloprosjekt.
Kukes
Kukes (albansk: Kukës) er en by nordøst i Albania med 10 816 innbyggere (2005). Byen er administrasjonssenteret til prefekturet med samme navn.
Albert Johansen
Albert Constantin Johansen (født 25. mai 1871 i Sem, død 6. november 1933) var en norsk populærforfatter, typograf, boktrykker og forlagsmann. Han skrev også under psevdonymene Aadne Jansson, Ådne Jansson og Aadne Janson.
Johansen flyttet som ung mann til Kristiania og ble typograflærling hos Brødrene Hanche. Han tok svennebrev i 1890 og ble ansatt i Norske Intelligenssedler. Han var sosialist på sin hals og ivrig forkjemper for målsaken (selv om han skrev på bokmål). I 1901 startet han så Johansen & Nielsens boktrykkeri sammen med Rudolf Nielsen (Nielsen gikk ut av kompaniskapet i 1917, men navnet ble beholdt). Fra en meget beskjeden start skulle denne bedriften bli bygd opp til et av landets største trykkerier, som i en periode beskjeftiget 90 personer og hadde 13 trykkpresser i drift.
Johansen var i mange år med i styret for typograflaget og redigerte en tid Typografiske meddelelser.
I 1915 startet Johansen & Nielsens trykkeri sitt eget ukeblad, Tidsfordriv. Den 2. september 1915 stiftet Johansen sammen med Rudolf Nielsen og bokhandler Jon Aas forlaget Bladkompaniet A/S.
Johansen skrev i alt seks Knut Gribb-fortellinger i Tidsfordriv i 1915 og ytterligere fire i årene 1916–1918. To av dem ble utgitt på nytt i Detektiv-magasinet i 1928.
Nova Era
Nova Era er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Deer Lodge County
Deer Lodge County er et fylke i den amerikanske delstaten Montana. Det ligger i den vestlige delen av staten og det har grense mot Granite County i nordvest, Powell County i nord, Jefferson County i øst, Silver Bow County i sørøst, Beaverhead County i sør og mot Ravalli County i vest.
Deer Lodge Countys totale areal er 1,920 km² hvorav 11 km² er vann. I 2000 hadde fylket 9,417 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Anaconda som også er fylkets største by.
Geir Halnes
Geir Halnes (født 21. april 1976) er en norsk poet som debuterte med diktsamlingen Hils hvis du ser meg på Oktober forlag i 2007. Han har utdannelse i matematisk biologi og er bosatt i Oslo.
Den norske Odd Fellow-orden
Den uavhængige norske Odd Fellow Ordenen av I.O.O.F ble stiftet i 1920. Odd Fellow Ordenen ble grunnlagt i Baltimore, USA, den 26. april 1819. Ordenens symbol er tre kjedeledd som symboliserer vennskap, kjærlighet og sannhet. Ordenen er åpen for kvinner og menn, men har separte møter og loger. Logene for kvinnene kalles Rebekka-loger. Logene for menn kaller seg Odd Fellow. Ordenen baserer sin lære og virksomhet på medmenneskelige verdier, og søker å gi medlemmene gode etiske holdninger. En god Odd Fellow skal kjennes på sine holdninger i dagliglivet, og vise at Ordenens etikk er mer enn teori. Målet kommer også til uttrykk i det påbud Ordenen har gitt medlemmene helt fra starten i 1819; budordene er: å besøke de syke, å hjelpe de trengende, begrave de døde og oppdra de foreldreløse.
Odd Fellow Ordenen er altså en internasjonal sammenslutning av mennesker som har forpliktet seg til å følge visse regler og ordninger gjennom sitt medlemskap, og baserer sin lære og virksomhet på medmenneskelige verdier og søker å gi medlemmene gode etiske holdninger.
Mange av de oppgavene som Ordenen påla seg for 200 år siden, er nå overtatt av samfunnet i Norge. Men selv en moderne velferdsstat overkommer ikke alt. Ordenen bidrar med en betydelig humanitær innsats. Det jobbes på mange fronter, både lokalt og sentralt. Det gis derfor god anledning til å arbeide i det godes tjeneste; å omsette Ordenens etikk i praktisk handling.
Mannlige medlemmer er organiserte i Odd Fellow loger og leirer. Kvinnelige medlemmer er organiserte i Rebekkaloger og Rebekkaleirer. Enhetene for begge kjønn er integrerte og likestilte deler av Ordenen, og har en felles, nasjonal ledelse. Ordenen er inndelt i grader, og innvielsene i gradene skjer gjennom ritualer som ikke er tilgjengelige for utenforstående. Medlemmer av de fire første gradene møtes i loger, mens medlemmer av høyere grader møtes i leirer. Medlemmene omtaler hverandre som brødre og søstre, eller ordenssøsken.
For å bli medlem må man være fylt 21 år og anerkjenne et høyeste vesen. Ordenen baserer sin lære på et monotoistisk livssyn. Det stilles ikke krav til tilhørighet til en bestemt religion. Odd Fellow Ordenen er ikke en religion eller et trossamfunn.
Ordenen kom til Norge i 1898 da den første Odd Fellow loge ble grunnlagt i Stavanger. Den ble senere flyttet til Christiania. Den første Rebekkaloge ble grunnlagt i Christiania i 1909. Pr. 7. november 2019 hadde Den norske Odd Fellow Ordenen 21.748 medlemmer – 11.375 brødre og 10.373 søstre, fordelt på 286 Odd Fellow- og Rebekkaloger. Innenfor en geografisk region danner flere loger en leir, Odd Fellow leirer og Rebekkaleirer.
Den norske Odd Fellow Ordenen er i dag underlagt Den Europeiske Storloge, som har det overordnede ansvar for Ordenens drift og utvikling i Europa.
EISCAT
EISCAT (European Incoherent SCATter) er en vitenskapelig organisasjon som driver tre radaranlegg fordelt på fire stasjoner, tre i nordlige Skandinavia og én på Svalbard. Anleggene ligger på Ramfjordmoen i Tromsø (Norge), i Kiruna (Sverige), i Sodankylä (Finland), og oppå Gruve 7-fjellet utenfor Longyearbyen på Svalbard.
Teknikken som brukes kalles inkoherent spredning, og det er ca. ti radarer i verden som er i stand til å bruke denne teknikken.
Organisasjonen eies av forskningsråd og institutter i medlemslandene Finland, Japan, Kina, Norge, Storbritannia, Sverige, og Tyskland. Hovedkvarteret ligger i Kiruna.
Vitenskap
Formålet med EISCAT er å forstå de forskjellige former for vekselvirkning mellom sola, det interplanetære rom, jordas magnetosfære, ionosfære og atmosfære på høye breddegrader, naturlig og menneskeskapt påvirkning og tilhørende plasmafysikk og -dynamikk, og å oppnå tilstrekkelig kunnskap, forståelse og teknikk for at menneskeheten skal kunne overvåke, forutse og begrense skadevirkningene av slike prosesser innen de neste 30 år.
EISCAT ønsker derfor å bygge opp de nødvendige instrumenter, teknikker og metoder, og i samarbeid med andre radarer støtte opp om og gjennomføre forskning av høy kvalitet på disse feltene, spesielt rettet mot
Hvert annet år organiseres det en internasjonal workshop hvor forskere både fra medlemslandene og andre land møtes og presenterer sine siste resultater. Det blir vanligvis utgitt et spesialnummer av et vitenskapelig tidsskrift med artikler basert på disse presentasjonene i etterkant av et slikt møte. Medlemslandene bytter på å organisere møtene. De siste møtene har hatt i overkant av 100 deltakere. Siden 1995 har det også vært vanlig å arrangere en radarskole for studenter og andre som nettopp har begynt i feltet i forbindelse med disse møtene.
EISCAT deler årlig ut en forskningspris, Beynonmedaljen, til en forsker som har utmerket seg innen ionosfærefysikk.
Historie
EISCAT ble opprettet som organisasjon i desember 1975, med Tor Hagfors som direktør.
De opprinnelige medlemslandene i organisasjonen var:
Murray Baron overtok som direktør i 1982.
Sommeren 1985 ble VHF-radaren, organisasjonens andre radar, innviet. Den befinner seg også på Ramfjordmoen.
Prof. Jürgen Röttger overtok som direktør i 1987. Under hans ledelse ble EISCATs tredje radar — EISCAT Svalbard Radar (ESR) — planlagt og bygget utenfor Longyearbyen på Svalbard.
Japan, representert ved det nasjonale polarforskningsinstituttet NIPR, sluttet seg til organisasjonen i 1996, og det samme året ble ESR innviet. I første omgang hadde denne radaren kun den styrbare 32 m antennen, og en sender som kunne levere en maksimal effekt på ca. 0.5 MW. Japans inntreden i organisasjonen gjorde det mulig å utvide anlegget på Svalbard med ytterligere én antenne, samt å oppgradere senderen til sin maksimale effekt på ca. 1 MW, som ble oppnådd 1. februar 1998. Den nye antenna ble først tatt i bruk 8.–9. oktober 1999, og ble formelt innviet under et møte i EISCAT Council i mai 2000.
Fra 1. januar 1998 overtok Prof. Tauno Turunen fra Sodankylä Geofysiske Observatorium som direktør.
Perioden 1998–2001 var ellers preget av omfattende oppgraderinger og ombygging av anleggene på fastlandet. I slutten av 1998 måtte senderen til UHF-radaren erstattes, og i løpet av første halvår i 2000 ble senderen fullstendig ombygget, og utstyrt med to nye klystroner, som ga en maksimal sendereffekt på over 2 MW.
Prof. Anthony (Tony) van Eyken overtok som direktør fra 1. januar 2003. Ettersom den opprinnelige EISCAT-avtalen ville utløpe i 2007 har en av hans viktigste oppgaver vært å sørge for en fornyet avtale slik at organisasjonen skulle fortsette å virke. Under Prof. van Eykens periode ble prosjektet EISCAT 3D igangsatt med støtte fra EU, for å designe en neste generasjons inkoherent spredningsradar for det nordlige Skandinavia.
Frankrike kunngjorde i 2005 at de ville trekke seg fra organisasjonen. Tyskland ville fortsatt delta, med et redusert bidrag, og Deutsche Forschungsgemeinschaft (DFG) overtok som medlemsorganisasjon idet Max Planck-instituttet ikke lenger har noen aktivitet innen atmosfæreforskning. Til gjengjeld har de nordiske landene mer enn doblet sine bidrag til EISCAT.
Kina, representert ved «China Research Institute of Radio Wave Propagation» (CRIRP), ble formelt medlem i til EISCAT i 2007, men har bidratt til organisasjonen siden 2006.
Japan er siden 1997 også representert ved «Solar Terrestrial Environment Laboratory» (STEL) ved Nagoya universitet.
Ukraina, representert ved det Ukrainske vitenskapsakademiet, underskrev høsten 2005 en intensjonsavtale om å slutte seg til EISCAT fra 2008. Landet vil bli representert av «Institutt for radioastronomi».
Storbritannia annonserte i 2008 at de akter å trekke seg fra samarbeidet, etter en nedskjæringsrunde i det sammenslåtte Science and Technology Facilities Council hvor alt av bakkebaserte anlegg for romfysikk ble skåret vekk for å dekke opp et underskudd på nær 80 millioner pund i forbindelse med byggingen av Diamond-synkrotronen i England.
Dr. Esa Turunen overtok som direktør i EISCAT 1. januar 2009.
UHF-radaren
[[Fil:EISCAT dish Kiruna.JPG|thumb|right|250px|Mottakerantenna i Kiruna
Foto: Thpheiska ]] UHF-radaren er en tristatisk radar, med sender- og mottakerstasjon på Ramfjordmoen utenfor Tromsø, og med ytterligere to mottakerstasjoner i Kiruna, Sverige og Sodankylä, Finland. Ved å ha tre mottakerstasjoner er denne radaren, som den eneste av sitt slag i verden, i stand til å måle den tredimensjonale hastigheten til plasmaet i ionosfæren. UHF-radarens antenner er parabolantenner med en diameter på 32 meter. Antennene kan pekes i alle retninger, og når alle antennene er i bruk peker de vanligvis inn i et felles volum i en høyde mellom 200 og 300 km.
Senderen bruker to klystroner (oppgradert fra én i år 2000) som tilsammen kan levere en maksimal teoretisk effekt på over 2 MW. Radaren opererte opprinnelig ved 933 MHz, men ble senere modifisert til å operere på 931 MHz, for å unngå forstyrrelser fra mobiltelefonsystemet NMT-900. Frekvensområdet for denne radaren ligger svært nær det som brukes til GSM (mobiltelefoni), og frekvenstildelingen er under press, spesielt gjelder dette stasjonen i Finland. I 2015 ble mottakerstasjonene i Sverige og Finland bygd om til å motta signal fra VHF-radaren (se nedenfor) isteden.
VHF-radaren
Både senderen og mottakeren har to uavhengige deler, så det er mulig å operere denne radaren med to ulike pekeretninger. Utsendte pulser og signalbehandling på mottakersida må imidlertid være identisk i de to delene.
EISCAT Svalbard Radar (ESR)
[[Fil:EISCAT Svalbard Radar.jpg|right|thumb|250px|EISCAT Svalbard Radar
Foto: Tom Grydeland]] ESR befinner seg på det såkalte Gruve 7-fjellet (Breinosa), ca. 8 km øst for Longyearbyen på Svalbard. Radaren ligger bokstavelig talt rett over Gruve 7. Den har to parabolantenner. Den minste av disse har en diameter på 32 m og er fullt styrbar, mens den største har en diameter på 42 m og peker fast i samme retning som jordas magnetfelt.
ESR opererer ved 500 MHz, en frekvens som dekkes av kanal 17 for UHF TV. De fleste steder på jorda ville det derfor være umulig å operere et følsomt radioinstrument på denne frekvensen. På Svalbard er det forholdsvis få kringkastere, og den lokale TV-stasjonen har flyttet til en frekvens som ikke forstyrrer målingene som gjøres ved EISCAT.
I tillegg betyr dette valget av frekvens at man kunne utstyre denne radaren med en sender av samme type som benyttes av ordinære TV-sendere. Dette er en stor fordel, da disse har vist seg å være svært pålitelige. ESR bruker 8 slike sendere, hver med to små klystroner. Hver sender kan levere 125 kW, som tilsammen gir ESR en maksimal sendereffekt på 1 MW.
Organisasjon
EISCATs øverste organ er rådet (EISCAT Council). Det består av representanter for medlemsorganisasjonene (EISCAT Associates), og møtes vanligvis to ganger per år.
Organisasjonen hadde fra begynnelsen to rådgivende komiteer: vitenskapskomiteen (Scientific Advisory Committee — SAC) og administrasjons- og finanskomiteen (Administrative and Finance Committee — AFC). Disse komiteene ble nedlagt i 2006, og en ny komité ble opprettet: Scientific Oversight Committee (SOC). Disse komiteene har også vanligvis to, iblant tre, møter per år.
Direktøren er organisasjonens daglige leder, og assisteres av en visedirektør (frem til 2003 var det to visedirektører, med spesielt ansvar for henholdsvis tekniske og vitenskapelige problemstillinger).
EISCATs hovedkvarter ligger i Kiruna (Sverige). Hovedtyngden av anleggene på fastlandet ligger imidlertid utenfor Tromsø, og denne stasjonen har hatt de fleste av organisasjonens ansatte.
Per i dag (Juni 2007) er medlemsorganisasjonene CRIRP (Kina), Deutsche Forschungsgemeinschaft (Tyskland), National Institute of Polar Research og STEL (Japan), Norges forskningsråd (Norge), Science and Technology Facilities Council (Storbritannia), Suomen Akatemia (Finland), og Vetenskapsrådet (Sverige).
EISCAT er registrert som en svensk ideell organisasjon.
Rådsledere
Denne lista er ufullstendig.
EISCAT_3D
EISCAT, med samarbeidspartnere i Sverige (Luleå tekniska universitet), Norge (UiT) og Storbritannia (Rutherford Appleton Laboratory), fikk tildelt en kontrakt under EUs 7. rammeprogram for utvikling og design av en neste generasjons radar i Nord-Skandinavia. Prosjektet har blitt kalt EISCAT_3D og løper over 4 år fra 1. mai 2005.
I desember 2008 ble EISCAT_3D, som ett av totalt 9 prosjekter, innlemmet i EUs rammeverk for strategisk forskningsinfrastruktur ESFRI i tillegg til de 35 prosjektene som allerede var del av dette programmet.
EISCAT_3D skal bli en neste generasjons radar for å undersøke fenomener i ionosfæren. Det som er nytt med EISCAT_3D er at den ikke består av ei enkelt parabolantenne, men av sett med doble dipolantenner, et såkalt fasestyrt antennefelt. I første omgang skal radaren ha tre lokasjoner: En sender- og mottakerstasjon et stykke sør for Skibotn, og to reine mottakerstasjoner i Kaaresuvanto i Finland og Kaiseniemi ved Torneträsk i Sverige. På hver av lokasjonene til radaren skal det installeres rundt 10.000 antenner som til sammen kan fungere som ei enkelt antenne gjennom apertursyntese.
Grunnarbeidet i Skibotn begynte sommeren 2019, senere også i Kaaresuvanto, og fullført i 2020. I 2021 begynte arbeidet med å sette opp bygninger på begge stedene. I Kaiseniemi har grunnarbeidet begynt. Radaren forventes per 2021 å kunne tas i bruk i 2022 eller 2023.
Sankt Olof
Sankt Olof er et tettsted i Simrishamn kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet innbyggere. Tettstedet har fått sitt navn etter Olav den hellige.
Riddarna kring runda bordet
Riddarna kring runda bordet er et musikkalbum av Björn Afzelius, utgitt i 1987.
Mark Olson
Mark Olson (født 18. september 1961 i Minneapolis) er en amerikansk sanger, gitarist og låtskriver. Han er hovedsakelig kjent som mannen bak Jayhawks, et amerikansk countryrockband i 1990-årene. Det fikk kultstatus etter utgivelsene av albumene Hollywood Town Hall (1992) og Tomorrow the Green Grass (1995). Olson har utgitt tolv album: Fire som medlem av Jayhawks, syv som medlem av The Original Harmony Ridge Creekdippers (sammen med Victoria Williams) samt det kritikerrose soloalbumet Salvation Blues (2007). I 2008 utga Olson et nytt album sammen med Gary Louris fra the Jayhawks: Ready for the flood.
Siden 2006 har han foretatt turnéer i Europa og USA sammen med norske Ingunn Ringvold, artisten Sailorine.
Kivik
Kivik (tidligere dansk: Kivig) er et tettsted i Simrishamn kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 960 innbyggere.
Kivik er opprinnelig et fiskevær, der hovednæringene i dag er fiske og turisme. Kivik er kommunens nest største tettsted etter Simrishamn.
Markeder og epleproduksjon
Kivik er i dag mest kjent for sine ulike markeder, blant annet Kiviks marknad og Äppelmarknaden i Kivik, og har de siste årene blitt utviklet til et eksklusivt feriemål. Kivik er det sentrale stedet for epledyrkingen i området. Kiviks musteri driver produksjon av eplemost i Karakås.
Fornminner
Kivik er spesielt kjent for en gravrøys fra bronsealderen, den 3 000 år gamle «kungagraven». Det er det største gravminnet i sitt slag i Sverige og måler 75 meter i diameter.
Administrativt
Kivik ble municipalsamhälle i 1890. Senere ble Kivik administrasjonssenter i den tidligere Kivik kommune, som i dag inngår i Simrishamn kommune.
Burroughs stormaskiner
Borroughs stormaskiner var en gruppe stormaskiner som ble lansert av Burroughs Corporation i 1961. Uttrykket «stormaskin» (mainframe) ble tatt i bruk av selskapet rundt 1970 for å skille mellom de tradisjonelle store «hovedmaskinene», maskiner i mellomskiktet og de nye mindre og billigere minidatamaskinene. Tre avdelinger med hver sin produktlinje ble opprettet, og baserte seg alle på idéene til Robert S. Barton om å optimalisere en datamaskins instruksjonssett for spesifikke programmeringsspråk. Burroughs Large Systems Group konstruerte stormaskiner, kjent som stakkmaskiner, med 12-bit instruksjoner og 48-bit dataord. Den første maskinen var B5000 i 1961, som var optimalisert for å kjøre ALGOL 60. Den ble etterfulgt av B5500 i 1964 og B6500 i 1969.
Ålands skärgård
thumb|200px|Ålands skärgård Ålands skärgård er en økonomisk region i landskapet Åland i Finland. Regionens areal er 537 km², og i 2011 var folketallet 2,219. Ålands skärgård ligger i Skjærgårdshavet mellom Ålands hovedøy og det finske fastlandet og består av følgende kommuner:
Auvers-sur-Oise
Auvers-sur-Oise er en kommune i departementet Val-d'Oise i regionen Île-de-France, den ligger 27,2 km fra sentrum i Paris. Kommunen er assosiert med en rekke kjente artister, den mest prominente er Vincent van Gogh.
Foza
Foza er en italiensk kommune i provinsen Vicenza i Veneto. Kommunen har 715 innbyggere.
Auvers-sur-Oise
Historie
På 1800-tallet bodde en rekke kjente malere i Auvers-sur-Oise, deriblant Paul Cézanne, Charles-François Daubigny, Camille Pissarro, Jean-Baptiste Camille Corot og, selvfølgelig – Vincent van Gogh. Daubignys hus er nå et museum, der man kan se verker malt av ham, hans venner og venner, som f.eks. Honoré Daumier.
Hvis man går langs elven fra Auvers mot Pontoise, kan man se en rekke landskaper som figurerer i maleriene til Pissarro.
På 1900-tallet fortsatte kunstnere å flokkes til Auvers, som f.eks. Henri Rousseau (Douanier Rousseau) og Otto Freundlich.
1. august 1948 ble 17% av territoriet til Auvers-sur-Oise avgitt til kommunen Butry-sur-Oise.
Transport
Auvers-sur-Oise har to jernbanestasjoner langs lokaltoglinjen Transilien Paris – Nord: Chaponval og Auvers-sur-Oise.
Bryter
Bryter kan vise til:
Amedeo Modigliani
Amedeo Modigliani (født 12. juli 1884 i Livorno i Italia, død 24. januar 1920 i Paris i Frankrike, var en italiensk kunstmaler, skulptør og tegner.
Bakgrunn
Amedeo Modigliani var det fjerde barnet til Flaminio Modigliani og den franskfødte kona, Eugénie Garsin. Hjembyen hadde en stor jødisk befolkning, og han ble født inn i en velstående sefardisk familie. Broren Giuseppe Emanuele Modigliani var en sosialistisk politiker.
Maler, kunstner
Modigliani studerte siden ved kunstakademiet i Venezia og Firenze og kom i 1906 til Paris. Uten å slutte seg til noen spesiell gruppe eller bevegelse, tok Modigliani det han ville fra Toulouse-Lautrecs og Cézannes malerier, den afrikanske skulpturen, fauvistene, kubismen og eksperimentelle arbeider av Picasso og Braque. Desto mer avgjørende var møtet med den rumenske skulptøren Constantin Brancusi; mellom 1910 og 1913 la han all sin energi på skulptering.
De allerede svekkede lungene hans tålte ikke steinstøv, og han måtte gi seg med skulptur i stein. Som maler utnyttet han sin kunnskap om skulpturelle effekter i portretter og akter, spesielt med langstrakte konturer som ble hans «varemerke». I juli 1917 møtte han kvinnen i sitt liv – den unge kunststudenten Jeanne Hébuterne (født 6. april 1898). De flyttet sammen og 29. november 1918 ble datteren Jeanne født. I januar 1920 ble Modigliani syk, med nyrebetennelse og tuberkuløs meningitt, og han ble innlagt på Hôpital de la Charité i Paris, der han døde natten mellom den 24. og 25. januar 1920. Et par dagar senere begikk Jeanne (som var gravid i niende måned) selvmord ved å kaste seg ut fra et vindu i sjette etasje.
Myten om Modigliani som en «Montparnasseeksentriker» – stilig, fattig, stolt og dopet eller full – ble skapt av forfattervennene hans, særskilt etter hans bortgang bare 35 år gammel. Myten glemmer den intensive konsentrasjonen om malingen de siste årene av livet hans.
Bomull
Bomull (Gossypium) er en planteslekt i kattostfamilien. Den er mest kjent for den opprinnelig mexicanske planten Gossypium hirsutum (såkalt innlandsbomull) som brukes i produksjonen av tøystoffer. I tillegg til arten G. hirsutum finnes også flere andre arter i denne slekten, men disse er ikke like aktuelle som råstoffer for tøyproduksjon. Av flere utvinnes imidlertid olje av frøene, og noen brukes til dyrefor. Frøene inneholder giftstoffet gossypol som må fjernes før det kan brukes som dyremat.
Om bomull
Bomull er et mykt fiber som vokser rundt frøene på bomullsplanten. Fibrene brukes som råstoff i tekstilindustrien. De spinnes vanligvis til tråd og brukes til å lage myke, pustende tekstiler og er blant verdens mest brukte naturfibertekstiler i bekledning. Bomullsplantene blir dyrket på rundt 5 % av jordbruksarealene i verden og ca. 25 % av insekticidene (sprøytemidler mot insektangrep) og ca. 11 % av herbicidene (sprøytemidler mot plantesykdommer) brukes på bomull. Det verserer udokumenterbare historier om at bomull er en av de verste vekstene i landbruket på verdensbasis, når man ser på vannforbruk og andre miljøkonsekvenser av produksjonen, men forskning viser at dette er påstander presentert av selgere av polyester og andre fibere som konkurrerer med bomull.
Bomullsplanten har blitt dyrket og brukt i klær i mange tusen år. Bomullsplanten er generelt en tørketålende plante, og ofte velges bomull i vannfattige områder nettopp på grunn av bomullplantens motstandsdyktighet mot tørke, i motsetning til for eksempel mais. Men bomullsplanten trenger mye vann i vekstperioden. I områder med rikelig nedbør er vanning ikke nødvendig. Omkring 45 prosent av bomull i verden vannes ikke, fordi det regner nok der den dyrkes. Siden bomull er ett-årig, må plantene fjernes før nye frø kan sås. Bomullsplantene fôres ofte til dyrene og utgjør derfor en viktig kilde til næring i områder hvor andre planter har vanskelig for å gro.
Når fibrene er prosessert (det vil si at frøene fjernes og eventuelt presses til bomullsfrøolje, og alle rester av voks og proteiner med mer er fjernet) består fibrene av nesten ren cellulose, et naturlig polymer.
Kvalitetsforskjellen på bomullfibrer ligger først og fremst i fiberlengden: Jo lengre fibrer, desto bedre kvalitet og lettere er den å gjøre ren.
Egenskaper
Den ujevne overflaten på fibrene (nyreformen i tverrsnitt) gjør at bomull lett absorberer smuss og krever kraftig vask for å bli ren (høy vasketemperatur), men takket være den gode vaskemotstanden blir den ikke skadet av hard behandling.
Styrke, strekkfasthet og elastisitet
miniatyr | Bomullsgarn.
Motstandskraft
Ved vanlig vask i vaskemaskin eller gryte med lokk, har bomull svært høy motstand mot mekanisk bearbeiding og kjemisk påvirkning. Bleking senker bomullens holdbarhet ubetydelig, men øker materialets evne til å absorbere fuktighet. Svært lav motstandskraft mot syrer.
Verdensproduksjon
I Norge eksisterte det et forbud mot import av bomull helt frem til 1813. I England var det forbudt med eksport av bomull til andre land helt frem til 1824. Da det først ble lov å importere bomull til Norge, fantes det verken maskiner eller kunnskap om spinning av bomull i Norge, derfor ble det nødvendig å lære om bomull og spinning av mer erfarne folk fra blant annet Danmark.
Økologisk bomull
Økologisk bomull produseres uten bruk av kjemisk-syntetiske sprøytemidler, kunstgjødsel eller genmodifiserte frø. Dersom bomullen er sertifisert får bøndene en merpris for bomullen, noe som enkelte anser som mer rettferdig med tanke på at økologisk produksjon gjerne har høyere produksjonskostnader enn ved konvensjonell produksjon.
Stig Hareide
Stig Hareide (født 4. desember 1951) er en norsk professor i Filosofi ved Universitetet i Oslo. Disputerte til doktorgraden over avhandlingen ''Der Erfahrungsbegriff Kants. Seine Begründung der Wissenschaftsphilosophie'' i 2006. Medredaktør på Samlagets Lærebok i filosofihistorie som utkom 1996.
Bladan
Bladan er et insektmiddel, utviklet av Bayer AG i 1948 som handelsnavn (registrert varemerke) for parathion (bruttoformel: C10 H14 NO5 PS) – CAS-nummer: 56-38-2, og methylparathion (Bladan M, CAS-nummer: 298-00-0).
Det er en brunaktig væske med lukt av hvitløk og råtne egg.
Bladan er et svært effektivt insektmiddel, og var meget populært blant gartnere og fruktdyrkere på 1950-, 1960- og 1970-tallet.
Bladan brytes meget hurtig ned i naturen, men på grunn av at det kan forårsake livstruende forgiftninger hos mennesker mens stoffet er aktivt, er det ikke lenger tillatt brukt i Norge.
Ved forgiftning blir behandling foretatt bl.a. med store doser atropin.
Kuriosa
Våren 2000 ringte en 51 år gammel mann alarmsentralen i Odense i Danmark, og meddelte at han var i ferd med å begå selvmord ved både å helle over seg, og å drikke Bladan.
Etter behandling på Odense Universitetshospital ble han tvangsinnlagt på en intensivavdeling for psykiatrisk behandling, men overlevde forgiftningen.
Björn Afzelius Bästa, vol. 1
Björn Afzelius Bästa, vol. 1 er et samlealbum av Björn Afzelius, utgitt i 1987.
Tel Aviv-distriktet
Tel Aviv-distriktet er et av seks administrative distrikter i Israel med en befolkning på 1 204 000 innbyggere. Distriktet er 99 % jødisk og 1 % arabisk (0,7 % muslimer, 0,3 % kristne). Distriktshovedstaden er Tel Aviv. Byområdet som er skapt ved Tel Aviv-distriktet og dets nærliggende byer kalles Gush Dan.
Granite County
Granite Countys totale areal er 4,489 km² hvorav 15 km² er vann. I 2000 hadde fylket 2,830 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Philipsburg som også er fylkets største by.
William de Tracy
William de Tracy (død ca. 1189) var en illegitim sønn av Henrik I av England og hans elskerinne Gieva de Tracy. Han var herre av landgods Toddington i Gloucestershire, føydal baron av Bradninch i nærheten av Exeter, og herre av Moretonhampstead i Devon. Han er spesielt kjent som en av de fire ridderne som myrdet Thomas Becket, erkebiskop av Canterbury, i desember 1170.
Familie
William de Tracys bakgrunn er uklart, men det hevdes at han er et illegitimt sønn av kong Henrik I av England med hans elskerinne Gieva de Tracy.
Han opptrer i et charter sammen med sin eldre bror Ralph de Sudeley (død 1192) hvor de tildeler herskapsgodset Yanworth i nærheten av Cirencester til munkene ved klosteret Gloucester Abbey. To av vitnene til charteret levde på eiendommen eid av familien Tracy i Normandie, og to av de engelske vitnene sto også på et tidligere charter for Henry de Tracy til priorinneklosteret Barnstaple Priory i 1146. I 1166 holdt William et len av sin bror Ralph.
William de Tracy ga velgjerninger i Frankrike, bygde og skjenket et hus for spedalske ved et sted kalt Coismas. I tillegg ga han gaver til priorinneklosteret for Sankt Stefanus i Le Plessis-Grimoult, landområder eid av familien før alle kom til England.
Mordet på Thomas Becket
Det følgende er en opptegnelse fra sent på 1800-tallet om mordet på Thomas Beckett:
Det hvite klosteret
«Det hvite klosteret» (Deyr el-Abiad) er et koptisk kristent kloster som ble grunnlagt i 442, og som er oppkalt etter dets andre leder, arkimandritten (abbeden) sankt Shenoute (347-466).
William de Tracy
Mordet på Thomas Becket
Kong Henrik II unnlot å arrestere ridderne, rådet dem til å flykte til Skottland, og det er klart at han hadde konfiskert deres land for en kort tid. De ble en kort tid i Skottland, dro deretter tilbake til festningen i Knaresborough i Yorkshire, eid av Hugh de Morville, en av morderne
Det hvite klosteret
Klosteret ligger i det Øvre Egypt, nær byen Sohag, fire kilometer sørøst for søsterklosteret Det røde klosteret. Det har sitt navn etter fagen på kalksteinen som det er bygget av.
Klosteret er kjent for sitt omfattende bibliotek, hvorav 300 kodekser er bevart. Om lag 100 av disse er skrevet av Shenoute.
William de Tracy
Velgjerninger
Navnet på byen Bovey Tracey er avledet fra elven Bovey som går igjennom byen, og fra familien Tracey som bosatte seg i området etter den normanniske erobringen i 1066. William bygde byens kirke for sankt Peter, Paulus og Thomas etter 1170 som en del av botsøving for hans andel i mordet på erkebiskopen. I tillegg la han til et tårn, og en portal til kirken i Lapford i Devon som var dedikert Becket.
Bannlysing og landflyktighet
Velgjerningene mislyktes å imponere pave Alexander III og han bannlyste Tracy og de andre morderne på skjærtorsdag den 25. mars 1171.