cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den anglo-sovjetiske invasjonen av Iran
Invasjon
Sovjetiske styrker krysset grensen ved Kaukasus og rykket frem mot Tabriz. Sovjetiske skip på Det kaspiske hav landsatte styrker i byene ved kysten uten å møte motstand. Den iranske regjeringen under Ali Mansur gikk av 27. august, den nye regjeringen under Mohamed Ali Furughi bestemte seg for å innstille motstanden og 29. august informerte en iransk utsending de britiske styrkene om at motstanden var innstilt. Britiske styrker tok kontroll over en sørlig sone, sovjetiske en nordlig sone og områdene i midten ble ansett som nøytrale. Britiske og sovjetiske styrker møttes ved Qazvin. USA opparbeidet under okkupasjonen forbindelser til landets myndigheter og bisto blant annet til opplæring av politi og militære styrker. Iran inngikk 28. desember 1941 en allianse med de allierte. Amerikanske styrker kom inn i 1942. Storbritannia, Sovjetunionen og Iran inngikk 29. januar 1942 en traktat som garanterte oljeforsyninger til de allierte og som anerkjente Irans suverenitet.
Få dager etter at okkupasjon var fullført ble Reza Pahlavi presset til å abbdisere til fordel for sin britiskvennlige sønn Muhammed Reza Pahlavi. I 1942 avbrøt Iran alle forbindelser med aksemaktene og utviste borgere fra aksemaktene.
Den iranske statsministeren meldte 10. september at regjeringen gikk med på de britisk-sovjetiske kravene: (1) tyske, italienske og rumenske ambassader skulle stenges, (2) statsborgere fra aksemaktene skulle utleveres til de allierte, (3) iranske styrkere skulle trekkes ut av områder besatt av de allierte, (4) jernbane og veier skulle stilles til fri disposisjon for frakt av krigsmateriell til Sovjetunionen. De allierte ville selv ta omkostningene ved okkupasjonen og Storbritannia var villig til å betale avgift for bruk av iranske oljefelt.
Etterspill
I september 1941 begynte de allierte å internere tyske borgere i leirer blant annet i Ahvaz. Hitler ville som hevnaksjon for internering av tyske borgere i Iran deportere britiske borgere på Kanaløyene. Diplomater og ansatte ved ambassaden fikk fritt leide til Tyrkia. Den tyske overkommandoen og det tyske utenriksdepartementet fikk utsatt denne aksjonen til 1942.
Innen 1943 var allierte styrker formelt trukket ut av Teheran, men det var fortsatt et stort antall allierte soldater i byen. Den sovjetiske ambassaden i byen ble ansett som et trygt sted å avholde møte mellom de allierte topplederne. Roosevelt og Stalin bodde i den sovjetiske ambassaden, mens Churchill bodde i den britiske legasjonens lokaler i nærheten. Teheran-konferansen mellom de allierte under verdenskrig ble avholdt i slutten av november 1943. USA opparbeidet under okkupasjonen forbindelser til landets myndigheter og bisto blant annet til opplæring av politi og militære styrker.
I september 1943 erklærte Iran krig mot Tyskland. Okkupasjonen varte til 1946: britiske og amerikanske styrker trakk seg ut i januar 1946 og etter internasjonalt press trakk sovjetiske styrker seg ut i mai 1946. Ved Teherankonferansen i 1943 bekreftet Storbritannias Winston Churchill, USAs Franklin D. Roosevelt og Sovjetunionens Josef Stalin Irans territorielle integritet, og tilbød landet økonomisk hjelp til å reise seg fra krigens skader. Involvering i andre verdenskrig hadde negative økonomiske konsekvenser for Iran, landet tok mot mange europeiske flyktninger og landets nøytralitet og suverenitet ble ignorert.
Invasjonen og involveringen i andre verdenskrig truet den iranske statsdannelsen og var en av de største krisene i landets moderne historie. Okkupasjonen medførte ny politisk frihet innad i landet med fagforeninger, fri presse og opposisjonspartier. Mot slutten av krigen ble det med sovjetisk støtte etablert egne administrasjoner i de kurdiske og de aserbajdsjanske områdene. USA hadde militære stasjonert i landet fra 1942 og Pahlavi-regimet gjenvant såvidt kontrollen på grunn av den internasjonale situasjonen etter krigen. USA støttet landet militært, politisk og økonomisk blant annet for å demme opp for sovjetisk innflytelse. I mars 1946 trakk Sovjetunionen sine styrker ut av kurdiske og aserbajdsjanske områder, og overlot kontrollen til sjahens hær.
Dedikasjon
Dedikasjon (fra latin: dedicare, «tilegne», «hellige»; ved de- «borte, unna» + dicare «utrope») er en setning fra en forfatter eller annen kunstner der en annen person blir tilegnet verket. Dedikasjonen uttrykker en hyllest til en bestemt person, levende eller avdød, som regnes som inspirator til det utgitte verket, ved at en i takknemlighet formelig overgir verket til denne, dog i overført betydning.
Dedikasjonen kan være enkel, som «Til min mor» eller slik Henrik Wergeland gjorde med sitt store dikt Mennesket, Skabelsen og Messias ved å gi hele første del tittelen «Til Henrik Steffens».
I eldre tider kunne en forfatter tilegne et verk til sin beskytter, en konge eller en særskilt adelsmann. Andre former for takk til personer som har gjort sitt for at verket skulle bli slik det ble, finnes også, gjerne i form av lister med navn, med eller uten beskrivelse av hva de har hjulpet med.
Dedikasjon er substantivet til å dedisere. En bok dediseres til en annen person, boken blir ikke dedikert.
Hospitalkirken i Stavanger
Hospitalkirken er en tidligere kirke i Stavanger. Den var plassert nær Hospitalet like øst for dagens Klubbgate, i det som nå er kjøpesenteret Arkaden.
Hospitalkirken var trolig bygd omkring år 1600–1612 og ble revet i 1815.
Hospitalkirken var en liten enetasjes bygning med klokketårn. Størrelsen var 8,8*5 meter (44m2) og det var plass for om lag 30 personer.
Kirken hadde ikke egne inntekter, men ble holdt i stand av hospitalforstanderen sammen med de andre hospitalhusene.
Det var også en kirkegård. Det er ved senere gravinger funnet mange skjeletter mellom kryssene for Hospitalgata og Asylgata/Smedgata, som nok er der kirkegården lå.
Inventar
Hospitalkirken hadde omkring 1620 en kalk og disk av hvitt sølv som var en gave fra Peder Claussøn Friis (død 1614), en kalkduk, et gammelt alterklede, en alterduk, en messehagel (klesplagg brukt av presten under messer) av «klosterverk», en messeserk og to lysestaker som var en gave fra lensherren Jørgen Kaas på Kongsgård trolig omkring 1610-1620. Av disse er messehagelen av klosterverk i dag trolig eid av Bergen Museum og lysestakene av Stavanger Museum.
William Henry Pickering
William Henry Pickering (født 15. februar 1858 i Boston, død 17. januar 1938) var en amerikansk astronom og bror til Edward Charles Pickering. I 1880 ble han assistent i fysikk ved det teknologiske instituttet i Boston og i 1890 ble han professor i astronomi ved Harvard University i Cambridge, Massachusetts.
Hospitalkirken i Stavanger
Inventar
I tillegg er prekestolen overflyttet til Hareid kirke på Sunnmøre. Altertavlen er fra ca. 1660 og var laget av Anders Lauritsen Smith.
William Henry Pickering
I 1898 oppdaget han Saturns niende måne, Phoebe. I 1904 mente Pickering også å ha oppdaget en tiende måne, som ble kalt Themis, men dette funnet har aldri blitt bekreftet og Themis regnes ikke idag med som en av Saturns måner.
Ealing Common undergrunnsstasjon
Ealing Common undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den betjener District-linjens Broadway-gren og Piccadilly-linjens Uxbridge-gren, og ligger i kollektivsone 3.
Stasjonen ble åpnet 1. juli 1879. Fra 1886 til 1910 het den Ealing Common and West Acton.
Rafał Kurmański
Rafał Kurmański (født 22. august 1982 i Polen, død 30. mai 2004 i Zielona Góra i Polen) var en polsk speedwaykjører som vant 2.-plass i 2001 individuelle speedway junior-EM.
Under begravelsen hans var det mange som stilte opp både familie og fans. begravelsen var stor og det ble ropt Rafal Kurmanski, og speedway sykkelen hans ble startet opp og gikk så lenge begravelsen foregikk.
Osloposten
Osloposten var en gratisavis som ble utgitt av det danske aviskonsernet Søndagsavisen AS i Oslo, via sitt norske datterselskap Norsk Avisdrift. Den ble etablert i 1997. I 2002 ble det meldt om sviktende annonseinntekter og utgivelsen opphørte 1. august 2002. Osloposten ble distribuert i 234 000 eksemplarer før nedleggelsen. Avisa klarte ikke å hamle opp med konkurrenten Avis 1 som ble etablert av Schibsted, for å forsvare Schibsteds andel av Oslos annonsemarked. Avis 1 ble lagt ned ved årsskiftet 2005/2006.
Superior
Superior kan være:
Mesterbrev
Mesterbrev gis til håndverkere som er medlem i mesterregisteret.
Det er Mesterbrevnemnda som har ansvar for forvaltning og utvikling av mesterbrevordningen i Norge. Mesterbrev reguleres av Lov om mesterbrev i håndverk og annen næring (mesterbrevloven), som er underlagt Nærings- og fiskeridepartementet. Det er kun registrerte, aktive mestere som har rett til å benytte merket i næringsvirksomhet. .
Lake Toba
Lake Toba er et musikkalbum med Lukestar. Albumet ble utgitt i 2008.
Mesterbrev
Formelt sett er mesterbrev en kvalifikasjon og ikke en utdanning. Kursene bedriftsledelse, faglig ledelse og faglig fordypning kvalifiserer til medlemskap i mesterregisteret.
Mesterbrevnemnda har ansvar for det offentlige mesterregisteret, et register over alle gyldige (betalende) mestere og mesterbedrifter i Norge.
Per mai 2023 var det over 14 500 medlemmer i mesterregisteret fordelt på over 70 ulike fag.
Mesterbrev innen byggfag
Innen byggfag utgjør mesterkursene utdanningsnivå 2 av 5, og utvidet ansvarsrett innen planlegging (prosjektering), byggesak, utførelse og uavhengig kontroll. Det stilles ikke krav om medlemskap i mesterregisteret for å erklære ansvarsrett innen byggetekniske fag.
Eksterne lenker
Meister
Freestyle under Vinter-OL for ungdom 2016
Freestyle under Vinter-OL for ungdom 2016 ble arrangert med halfpipe i Oslo Vinterpark, samt skicross og slopestyle på Hafjell Alpinsenter.
Malthodes brevicollis
Malthodes brevicollis (Paykull, 1798) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).
Utbredelse
Malthodes brevicollis finnes i Europa, østover i Asia. Finnes vanlig i Norge.
Utseende
Malthodes brevicollis er mellom 2-2,8 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er like langt eller knapt lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes. .
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring.
Levevis
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.
Den store avsløringen
Den skildrer jusstudenten Erik Ponti, som også har en birolle i Guillous bøker om Carl Hamilton, som ender opp som journalist i mannfolktabloiden Aktuellt for män, og opplever en subtil form for sensur: Hver gang han vil skrive samfunnskritisk eller «venstrevridd» artikkel er det tilfeldigvis ikke plass til akkurat den artikkelen. Ponti oppdager også at på overflaten bejubles de gravende, dype journalistene, men strukturelt saboteres de ved at direktørene vil ha flere og flere saker å velge mellom slik at det skal bli lettere å droppe «tunge» saker. Boka spår at journalistikken beveger seg mot mer og mer kjendisstoff og fokus på salgstall, og at lange saker bare vil eksistere i blader som kun når ut til sin faste krets abonnenter, og dermed allerede er omvendte.
Romanen er oversatt til radikalt nynorsk av Ingolf Håkon Teigene.
Maran ata (sangbok)
Thomas Ball Barratt har skrevet eller oversatt flere hundre sangtekster og komponert melodier til flere av sine tekster. I 1911 fikk Barratt utgitt sangboken Maran ata. Den var den norske pinsebevegelsens første sangbok og innholdt 110 sanger av Barratt, samt 130 oversettelser (av Barratt) til norsk.
Miguel Ángel Álvarez
Miguel Ángel Álvarez (født 25. august 1928 i San Juan, Puerto Rico, død 16. januar 2011) var en komiker og skuespiller fra Puerto Rico.
Álvarez begynte sin karriere som hallomann på radio. Han arbeidet for radiostasjonen WENA og opptrådte i flere radioprogrammer.
Da Álvarez var på høyden av sin karriere var han med i flere filmproduksjoner i mange forskjellige land. Blant de landene han gjennomførte filming i, foruten i hjemlandet, var i Spania, Mexico, Venezuela, Colombia, Den dominikanske republikk og i USA.
I 1965 fikk Álvarez en av de ledende rollene i den meksikanske filmen "El Señor Doctor" (Mr. Doctor), sammen med skuespillere som Cantinflas og Marta Romero. Etter at han returnerte til Puerto Rico hadde Álvarez en rolle i en komedie som fikk navnet Johnny the Man. Álvarez regisserte fire filmer for det amerikanske filmstudioet Columbia Pictures. Disse var: Arocho y Clemente, Dos Contra el Destino (Two Against Destiny), Natas es Satan og El Alcalde Machuchal.
Grill
En grill er et stekeredskap som brukes for å grille mat over sterk varme. Det finnes flere ulike griller, men den vanligste er den typen som bruker kull eller briketter til oppvarming.
Kullgrill
En kullgrill er den vanligste typen grill og blir oppvarmet ved hjelp av grillkull eller grillbriketter som må antennes ved hjelp av tennvæske. Slike griller må få brenne en viss tid, slik at grillen oppnår riktig temperatur før man begynner å grille. En bieffekt av at man fyrer med grillkull eller grillbriketter er at det lett setter røyksmak på maten som grilles.
Gassgrill
En gassgrill er en grill som varmes opp ved hjelp av gass. Grillen er enklere i bruk enn kullgrillen, og tennes ved å trykke på en knapp. Gassgriller setter ikke røyksmak på maten, slik kullgriller kan gjøre.
Elektrisk grill
En elektrisk grill varmes opp av et varmeelement som drives av elektrisitet. Denne grillen oppnår ikke like høy varme som de andre typene, og det anbefales kun å grille pølser eller mindre kjøttstykker på den. Det finnes også elektriske bordgriller som kan brukes inne. Bordgriller kan også drives av gass som Weber Q120, men disse bør benyttes på bord utendørs.
Kvartsgrill
En kvartsgrill er den nyeste typen grill på markedet og bruker kvarts-halogen-elementer til oppvarming. Ideen til grillproduktet er det en nordmann som står bak.
Engangsgrill
En engangsgrill består av en liten aluminiumskasse med rist på toppen og grillkull eller briketter inni, som antennes med en fyrstikk. Denne brenner kun kort tid og kan ikke etterfylles eller tennes på nytt etter slukking. Grillen er perfekt til å steke pølser og andre små ting på, men egner seg ikke til store kjøttstykker. Grillen er mye brukt på strender og i parker. Bruk av engangsgrill er dog noe omdiskutert. Den er av enkelte ansett som et potensielt miljøproblem, da den dessverre ofte etterlates ute i naturen etter bruk. Dessuten finnes det eksempler på at bruk av slike griller har vært årsak til skogbrann.
Engangsgriller plassert direkte på svaberg forårsaker skjemmende ikke-reparerbare skader på fjellet.
Denis Buntić
Denis Buntić (født 13. november 1982) er en kroatisk håndballspiller som spiller for klubben Vive Targi Kielce. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse med det kroatiske landslaget.
Eliteserien i futsal 2016/17
Eliteserien i futsal 2016/17 var det øverste nivået i norsk herrefutsal sesongen 2016/17. ble seriemestere, mens, og Krohnsminde rykket ned.
Målscorere
Kilde: fotball.no
Carlo Molfetta
Carlo Molfetta (født 15. februar 1984) er en italiensk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse +80 kilo. Han vant gull under sommer-OL i London i 2012.
Ole N. Strømme
Ole Nikolai Ingebrigtson Strømme (født 23. februar 1876 i Sykkylven, død 17. februar 1936) var en norsk politiker (V). Han var statsråd og sjef for Sosialdepartementet i Mowinckels tredje regjering.
Albania under EM i friidrett 2006
Albania deltok under EM i friidrett 2006 som ble arrangert 7.–13. august 2006 i Göteborg. Utøvere fra Albania tok ingen medaljer under mesterskapet.
Anthony Obame Mylann
Anthony Obame Mylann (født 10. september 1988) er en gabonsk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse +80 kilo. Han vil representere Gabon under Sommer-OL 2012, etter å ha kvalifisert seg til lekene ved å ha blitt nummer 1 i afrikakvalifiseringen.
Obame vant en olympisk sølvmedalje i taekwondo under OL 2012 i London. Han kom på andreplass i den tyngste vektklassen, tungvekt +80 kg for menn bak Carlo Molfetta fra Italia. Det var den første olympiske medaljen for Gabon noensinne.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo ble han utslått i første runde.
G. F. Henriksens vei (Bærum)
G. F. Henriksens vei (20–98, 23–99) på Valler i Bærum er en kommunal vei som går fra Solbergveien til Solbergbekken.
Andorra under EM i friidrett 2006
Andorra deltok utøvere under EM i friidrett 2006 som ble arrangert 7.–13. august 2006 i Göteborg. Utøvere fra Andorra tok ingen medaljer under mesterskapet.
Malthodes crassicornis
Malthodes crassicornis (Maeklin 1846) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).
Utbredelse
Malthodes crassicornis finnes i Europa og østover i Asia. Finnes sør i Norge, men er ikke vanlig.
Utseende
Malthodes crassicornis er mellom 2,3-2,8 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er like langt eller knapt lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes.
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring.
Levevis
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.
Taiga (album)
Taiga er et musikkalbum med Lukestar. Albumet ble utgitt i 2011.
Méribel
Méribel er et vintersportssted i kommunen Les Allues i Savoie i Frankrike.
Under vinter-OL 1992 ble ishockey og alpint for kvinner arrangert i Méribel. Verdenscupen i alpint 2014/15 ble avsluttet med verdenscupfinalen i Méribel.
Méribel var startsted for 18. etappe av Tour de France 2020.
VM i alpint 2023 er tildelt Courchevel og Méribel.
Sergej Kirdjapkin
Sergej Aleksandrovitsj Kirdjapkin (russisk: Сергей Александрович Кирдяпкин; født 1980) er en russisk friidrettsutøver som konkurrerer i kappgang.
Kirdjapkins fremste meritter er to VM-titler og ett OL-gull på den lengste distansen, 50 km kappgang. Han gikk til topps under VM 2005 i Helsingfors og fire år senere under VM 2009 i Berlin. Han tok gull på 50 kilometer kappgang under Sommer-OL 2012 i London. Han ble imidlertid fratatt de to siste gullmedaljene da han ble tatt for doping.
Han er gift med Anisia Kirdjapkina, som også er utøver i kappgang.
Ivan Trajković
Ivan Trajković (født 1. september 1991) er en slovensk taekwondoutøver som konkurrerer i klasse +80 kilo. Han vil representere Slovenia under Sommer-OL 2012, etter å ha kvalifisert seg til lekene ved å ha blitt nummer 3 i europakvalifiseringen.
Abbaside-arkitektur
Abbaside-arkitekturen ble utviklet under det abbasidiske kalifat mellom 750 og 945, fremfor alt i Mesopotamias kjerneområder. Abbasidene arvet persiske arkitektoniske tradisjoner i Mesopotamia, og de ble senere influert av sentralasiatisk stiltrekk. De utviklet egne distinktive stiltrekk, særlig ved utsmykking av bygningene.
Selv om abbasidene mistet makten i store deler av sitt rike etter 850, ble den arkitektoniske stilen videreført ved at den ble kopiert av etterfølgerstater i Iran, Egypt og Nord-Afrika.
Arkitekturens høyalder
Abbasidene gjorde i 750 opprør mot umajjadene og flyttet hovedstaden til Bagdad. Kalif Al-Mansur (754–775) anla byen med en rund byplan, med en radius på to kilometer. Byen vokste raskt ut over denne rammen, og ble en av de største byene verden til da hadde sett. 500 år senere ble imidlertid alle spor etter denne byen jevnet med jorden av mongolene. Indre splid førte til at al-Ma'mun (813–833) opprettet en livgarde av tyrkiske mamelukker. Dette styrket hans stilling på kort sikt, men var også begynnelsen på sluttet for Abbaside-dynastiet. Hans etterfølger al-Mu'tasim (833–842) flyttet rikets hovedstad til Samarra nord for Bagdad. De abbasidiske kalifene residerte der 836–892. Al-Mu'tasim oppførte palasset Jawsaq al-Khaqani. Dette store muromgitte komplekset var organisert rundt en sentral akse som strakk seg med fasade mot floden i vest med sine tre hvelv, iwaner, passerte flere gårder og hager omgitt av boligkomplekser og badeanlegg, for så munne ut i en stor allé. Palasset var bygd i tegl og rommet påkostede stucco- og snekkerarbeider, en helt ny type palass uten tidligere forbilder i den islamske verden.
Al-Mutawakkils palass Balkuwara (849-59) omfattet tre store gårdsrom, ni søylehaller og flere moskéer. Det ble omhegnet av en kvadratisk mur med mer enn én kilometers lengde. Palasset ble dominert av en sentralakse mellom hovedentréen med sine kjempesøyler og den høyt plasserte tronsalen. Langs aksen lå en sentralhall omgitt av fire audienshaller, et arrangement med persiske forbilder. Palasset ble bygget i tegl med portaler av tre, hvelvede tak og med mange rikt dekorerte nisjer: fresker, stukkatur og vinduer med farget glass.
I Samarra lot Al-Mutawakkils etterfølger Al-Muntasir (861–862) oppføre det første monumentale islamske mausoleet: Qubbat al-Sulaibiyya (862).
Både umayyadene og abbasidene fikk bygget flere palasser i ar-Raqqa i Syria. Stilforskjellene mellom de to dynastienes palasser synes tydelig i ar-Raqqa. Hishams (724-743) palass er sentrert rundt et stort gårdsrom, omgitt av en tykk mur med fire runde tårn i hjørnene. Harun al-Rashid (786-809) fikk oppført et 10 km² stort palass i tegl nord for byen, med en sentral gårdsplass omgitt på alle fire sider av iwaner. Ryktene om prakten ved hoffet i ar-Raqqah rakk langt utover den islamske verden.
I dag finnes det nesten bare fragmenter og ruiner tilbake av den abbasidiske arkitektur.
Jacques Amir
Jacques Amir (født 15. mars 1933 i Essaouira i Marokko, død 30. mars 2011) var en israelsk politiker og medlem av den israelske nasjonalforsamlingen Knesset i flere perioder.
Biografi
I 1965 ble Amir utnevnt til varaordfører i Dimona, og han satt i denne posisjonen frem til 1968, og for andre gang fra 1973 til 1976. Amir ble innsatt i Knesset den 10. juni 1974 som en erstatning for tidligere statsminister Golda Meir. Amir ble gjenvalgt til Knesset i 1977, og året etter ble han utnevnt til ordfører i Dimona, et verv han hadde frem til 1984. Amir ble gjenvalgt til Knesset for tredje gang i 1981.
John Lennon/Plastic Ono Band
John Lennon/Plastic Ono Band er det andre albumet til Plastic Ono Band, en tilfelig sammensatt gruppe mennesker sentrert rundt John Lennon og Yoko Ono. Det omtales også som det første solo-studioalbumet til John Lennon, da de tre første var samarbeidsplater med Yoko Ono og det fjerde var en live-plate. Dette var også det første kommersielle albumet med nye tekster John Lennon ga ut etter at The Beatles offisielt brøt opp. Samtidig som dette albumet ble innspilt, spilte Yoko Ono inn sitt album  Yoko Ono/Plastic Ono Band.
Albumet kom kort tid etter at John Lennon hadde hatt stor suksess med sin tredje single, «Instant Karma!». Mellom The Beatles' brudd og albumet hadde Lennon jobbet seg gjennom såkalt primalteori, der han hadde bearbeidet sine indre demoner, deriblant forholdet til foreldrene, The Beatles og åndelighet. Denne teknikken er særlig merkbar i sangene «Mother», «Isolation» og «Remember». «I Found Out» handler om avgudsdyrkelsen han holdt på med på 60-tallet, og en bekreftelse at han var fri for illusjoner. «Working Class Hero» var oppgjøret mot arbeiderklassen som ble presset inn i middelklasseverdier. Det er blitt kommentert at av de fire beatlene, var Lennon den eneste som kunne plasseres trygt i en middelklassebakgrunn. «Look at Me» var opprinnelig skrevet under The Beatles' opphold i Rishikesh, men ble også bruke i en bearbeidelse av situasjonen han hadde havnet i etter oppløsningen av The Beatles. Sangen «God» er en mer komplisert sang. Den begynner med at han kommenterer sin forståelse av den katolske gudsforståelsen: «God is a concept by which we can measure our pain», en forlengelse av en kommentar fra Beatles-sangen «Girl», der han synger at «Was she told when she was young that pain would lead to pleasure?». Etter dette synger Lennon om det han ikke lenger tror på, som inkluderer Elvis Presley, I Ching, Bibelen, Adolf Hitler, Buddha, mantra, Bhagavadgita, Bob Dylan (han sier Zimmerman, Dylans egentlige etternavn) og til slutt The Beatles. Fra nå av er det bare Yoko og han. I andre vers fortsetter han å distansere seg fra The Beatles ved å opplyse at han ikke lenger er en drømmevever eller en «hvalross», han er bare seg selv. De tre sangene som er mer optimistiske i natur er «Hold on» (om ikke å gi opp), «Love» (om kjærligheten til Yoko) og «Well Well Well» en spøkefull observasjon om den seksuelle revolusjonen.
Albumet nådde ellevteplass i Storbritannia og sjette i USA.
British Museum undergrunnsstasjon
British Museum undergrunnsstasjon er en nedlagt stasjon i Londons undergrunnsbane. Den betjente Central-linjen, og ligger mellom Holborn og Tottenham Court Road.
Stasjonen ble åpnet 30. juli 1900, med inngangen i krysset mellom High Holborn og New Oxford Street, like ved British Museum. I desember 1906 ble Holborn åpnet som en ny stasjon på Piccadilly-linjen, mindre enn hundre meter unna. Dette skyldtes at det var forskjellige selskaper som drev linjene. Etter at de ble slått sammen virket det langt mer fornuftig å slå dem sammen, slik at passasjerer kunne bytte linje uten å måtte gå til en annen stasjon.
Det var først tanker om å anlegge en underjordisk tunnel for passasjerene, men dette ville dels være teknisk komplisert, og dels ville bety lang gangavstand i tunnelen – dette var lenge før man fikk rullebånd. Man valgte derfor å bygge en ny plattform på Holborn, og 24. september 1933 ble British Museum undergrunnsstasjon stengt.
Stasjonen ble en periode brukt som militært administrasjonskontor og nødkommandopost, men den er nå ikke i bruk i det hele tatt. Etter at stasjonsbygningen på overflaten ble revet i 1989 er det ikke lenger adgang til den, men den kan sees fra togene som kjører forbi.
Stasjonen har blitt brukt i flere filmer og minst ett videospill, og har i flere slike tilfeller vært knyttet til British Museum med en hemmelig gang.
Odense Staalskibsværft
Odense Staalskibsværft (ofte kalt Lindøværftet) var et skipsverft på Lindø ved Munkebo på Fyn. Verftet omsatte for omtrent 7 milliarder danske kroner i 2005 og beskjeftiget 3200 medarbeidere, noe som gjorde det til Fyns største privateide arbeidsplass.
Historie
Verftet ble grunnlagt av skipsreder A.P. Møller i 1917/1918 og lå dengang nærmere Odense, derav verftets navn. Verftet ved Munkebo ble innviet i 1959. Familiens eierskap ble videreført gjennom A.P. Møller-Mærsk Gruppen. Det var et av verdens mest moderne verft som leverte mange ulike skipstyper til internasjonal skipsfart.
Tigoda
Den er 143 km lang, og er ei venstre sideelv til Volkhov. Elva har sine kilder i myrområdene (på 55 moh) nordvest for Velikij Novgorod, og løper sammen med Volkhov rundt 12 km sørvest for byen Kirisji, på 17 moh. Byen Ljuban ligger ved Tigoda. Største sideelver er Ravan, Tsjagoda og Kusinka.
Odense Staalskibsværft
Oppkjøp og nedsalg
Odense Staalskibsværft kjøpte i 1994 Loksa Shipyard og i 1997 Balti ES i Estland, i 1997 kjøpte man også Shipbuilding Yard Baltija i Litauen og i 1998 kjøpte man Volkswerft Stralsund i Tyskland. I 2007 ble Volkswerft Stralsund solgt til Hegemann Gruppen i Tyskland og Balti ES solgt til Cargotec Corporation. Samlet hadde Odense Staalskibsværft-konsernet omtrent 5500 medarbeidere i 2007.
I august 2006 leverte verftet det som da var verdens største containerskip, Emma Mærsk.
Stengning
Ifølge en pressemelding fra A.P. Møller-Mærsk, trykket i Fyens Stiftstidende den 10. august 2009, ville Odense Staalskibsværft stenge i 2012 når de inneværende ordrer er bygget ferdig.
A.P. Møller-Mærsk annonserte et forsøk på å omdanne området til en industripark. Området ville senere bli forsøkt solgt, da det ikke hadde strategisk betydning for konsernet.
Fredsinitiativet mot angrepskrig
Fredsinitiativet mot angrepskrig er en norsk antikrigsorganisjon stiftet den 15. februar 2005 i Oslo som etterfølger etter Fredsinitiativet Ingen krig mot Irak, to år etter de store verdensomspennende demonstrasjonene mot den USA-ledede invasjonen i Irak. Organisasjonen er en paraplyorganisasjon for en rekke andre organisasjoner. Organisasjonens plattform består i beskyttelse av FN-pakten og dens forbud mot angrepskrig.
6.–8. mai 2011 arrangerte organisasjonen en fredsmarsj fra Eidsvoll til Eidsvolls plass i Oslo, der de krevde full uttrekning av norske soldater fra krigen i Afghanistan.
Mirko Alilović
Mirko Alilović (født 15. september 1985) er en kroatisk håndballspiller som spiller for klubben MKB Veszprém KC. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han tok bronse med det kroatiske landslaget.
Jorsa
Jorsa (russisk: Ёрса) er ei elv i republikken Komi i Russland. Den er ei høyre sideelv til Petsjora, og er 206 kilometer lang, med et nedbørfelt på 2 520 km².
Jorsa har sitt utspring i åsene nordøst for Ust-Tsilma, og renner mot vest. Den midtre og nedre delen av elva renner gjennom et svært myrlendt landskap, og er svært slyngete og meanderende. Elva munner ut i Labazskij Sjar, en av Petsjoras sidegreiner.
Hybridflyselskap
Hybridflyselskap er et begrep som oppstod sent på 2000-tallet som en betegnelse for lavprisflyselskap som tilførte elementer fra fullserviceselskapene for å tilpasse seg markedsutviklingen og tiltrekke seg flere forretningsreisende. I 2007 befordret selskapene som karakteriseres som hybrider 64% av alle passasjerene som valgte selskap tradisjonelt tilhørende lavprissegmentet.
Den harde konkurransen i lavprissegmentet ansporet mange rene lavprisselskap til å finne nye måter for å utvikle kundebasen og betalingsviljen for fortsatt å være konkurransedyktige og lønnsomme, og tok opp serviceelementer fra fullserviceselskapene.
Dette inkluderer blant annet langdistanseflyvninger, tilpassede forbindelser videre, flere forskjellige flytyper, samarbeidsavtaler mellom selskaper, rutedeling og flere serviceklasser. Man regner at selskap som innfører mer enn tre av disse elementene fra tradisjonell fullservicedrift, som hybridselskap.
Ut fra denne definisjonen er de amerikanske selskapene Southwest Airlines, JetBlue, WestJet og AirTran nå å betrakte som hybridselskaper. I Europa og Asia gjelder det samme for easyJet, Germanwings, Norwegian Air Shuttle, bmi Baby, KD Avia, Centralwings, Blue Panorama Airlines og Flybaboo samt Virgin Blue og Air Asia.
Hroar Elvenes
Hroar Elvenes (født 2. april 1932 i Hakadal, død 4. desember 2014 i Oslo) var en norsk skøyteløper og idrettsleder. Han representerte Oslo Idrettslag.
Idrettskarriere
Hroar Elvenes begynte å konkurrere i gutteklassene og var blant landets beste juniorløpere. Under NM for junior på Hamar i 1951 kom han på andreplass, bak Knut Bjørnsen. I begynnelsen av skøytekarrieren hadde han ambisjoner om å hevde seg som sammenlagtløper, men det var sprinten han fikk best tak på. Etter at han hadde markert seg positivt på 500 meter under landskampen Norge mot resten av verden på Hamar i februar 1952, ble han tatt ut på 500 meter under OL i Oslo. I et seint par sprintet han fram til delt 6.-plass med Kiyotaka Takabayashi fra Japan med tiden 44,1.
Hroar Elvenes deltok i internasjonale mesterskap i perioden 1952 til 1964. I allroundmesterskapene ble hans beste resultater 5.-plass i EM i Falun i Sverige i 1955 og 6.-plass i VM i Moskva, Sovjetunionen samme år.
Elvenes holdt selv sin seier på 1 500-meter under EM i Falun i -55 som sin beste prestasjon. Seieren delte han med Jevgenij Grisjin. Han gjennomførte også et svært solid skøyteløp under prøve-OL i Squaw Valley i 1960. Da vant han 1 500-meteren med tiden 2.10,3, den raskeste tid noen nordmann til da hadde gått på. Under selve OL-konkurransen var han svært uheldig med vindforholdene under 1 500-meteren og kom langt ned på resultatlisten (39.-plass). Etter hvert prioriterte Hroar Elvenes videre utdanning som ingeniør, og etter 1959-sesongen innså han at det ville bli for krevende å holde oppe allroundtreningen.
Elvenes var med i fire olympiader 1952, 1956, 1960 og 1964 og var også aktuell som deltager på 500 meter i OL i Grenoble i 1968. Så seint som i 1966 vant han 500 meter under NM allround.
Tillitsverv
Elevenes var president i Norges Skøyteforbund (NSF) 1975–77, og styremedlem i forbundet fra 1971 til 1975, visepresident i Norges Idrettsforbund 1980–82, styremedlem fra 1976 til 1980, styremedlem i Norges olympiske komité 1979–84. Han har også hatt flere andre verv i norsk idrett, bl.a. var han leder av Hurtigløpskomitéen i NSF 1973–75, og han var leder av skøyteforbundets appellutvalg fra 1983.
Annet
I anledning Norges skøyteforbunds 100-årsjubileum 27. februar 1993 ble prologen En sirkel is av Jan Erik Vold og urfremført av forfatteren i Oslo rådhus dagen før. Fremføringen var lagt opp som en titusenmeter, med rundeviserapparat og bjelle før siste runde går. Før Vold begynte på diktet, hadde han forøvrig lovet å ikke overskride arrangementskomitéens formann, Hroar Elvenes', bestenotering på mila (17 minutter 41 sekunder og 2/10). En utvida tekst ble utgitt i bokform i 1994.
Familie
Hroar Elvenes' datter, Tone Merete ble norsk juniormester i kunstløp i 1972. Og Stian Elvenes, sønn av Tone Merete, ble tatt ut på Norges skøyteforbunds landslagsgrupper og deltok i verdenscupen i hurtigløp på skøyter i sesongene 2007/08 og 2008/09. Hans sønnedatter, Melinda Elvenes, ble Frøken Norge i 2010.
Step outline
Step outline er å gjengi historien i et filmmanuskript scene for scene, med en kort beskrivelse av hva hver scene skal inneholde. Step outline er altså omrisset av historien med en liste over alle scenene som skribenten planlegger å bruke for å fortelle historien. Når en step outline er ferdig kan man starte med selve manusarbeidet. Dette er bare et utgangspunkt for det første utkastet til manus.
Thomas Kinkade
Thomas Kinkade (født 19. januar 1958 i Sacramento i California, død 6. april 2012 i Monte Sereno i samme delstat) var en amerikansk billedkunstner. Han er kjent for en mengde malerier av idylliske landskap, hus og hytter og for sin markedsføring av bildene i form av trykte reproduksjoner og andre lisensierte produkter og pyntegjenstander rettet mot massemarkedet i USA.
Step outline
Eksempel
''- På havnen: Harry går ned til seilbåten sin. Her måter han Fiona. Hun inviterer ham på middag.
Thomas Kinkade
Thomas Kinkades masseproduserte kunst blir solgt via postordre og i butikker, markedsført gjennom TV-reklamer, på nettet og andre steder under merkevarenavnet Thomas Kinkade, Painter of Light, en betegnelse som tidligere særlig har blitt brukt om den engelske maleren J.M.W. Turner (1775–1851). Maleriene skal være svært populære, og det antas at det finnes et bilde av ham i hvert 20. amerikanske hjem.
Step outline
Eksempel
- I banken: Harry går for å ta ut 1000 NOK for å kjøpe en gave til Fiona, men kontoen er sperret. Harry mistenker at noe ulovlig har skjedd.''
Thomas Kinkade
Kinkade skrev også bøker, sammen med medforfattere, og produserte filmen The Christmas Cottage (2008) som handlet om ham selv, i filmen spilt av Jared Padalecki.
Birger Sørensen
Birger Thorvald Sørensen (født 20. desember 1908 i Kristiania, død 11. august 1999) var en norsk fotballspiller og -trener, kjent fra Vålerengens Idrettsforening.
Sørensen hadde hatt tilnavnet «Tuben» siden guttedagene, da han fikk slengt etter seg av en misfornøyd lagkamerat at han «ligna på en Stomatol-tube, breiere over ræva enn over skuldra!». «Tuben» Sørensen spilte for VIF i 14 sesonger fra 1927 til 1940, og ble Oslomester med klubben tre ganger, i 1932, 1933 og 1934. Mange av sesongene var han lagkaptein, og han spilte også de fleste sesongene sammen med de yngre brødrene Ragnar («Ranger'n») og Arne («Lørja»). Etter den aktive karrieren på toppnivå tok slutt ble Ragnar Sørensen lagleder for VIFs juniorlag i fotball, og trente dermed fremtidige VIF-storspillere som Terje «Henger'n» Hellerud, Einar Bruno Larsen og Leif Eriksen.
Sørensen hadde arbeiderbakgrunn, men valgte å forbli i VIF etter at Arbeidernes Idrettsforbund (AIF) brøt med den borgerlige idrettsbevegelsen. Dette var kontroversielt på arbeidsplassen hans, der arbeidskameratene nektet å sitte med ham i matpausene, og slang ord som «klasseforræder» og «sosialfascist» etter ham. Likevel var kjærligheten til Vålerenga såpass stor at han aldri meldte overgang til en av AIF-klubbene i nabolaget. Politikken gjorde imidlertid at Sørensen ble tvunget til å meldte forfall til en turné med Oslos bylag til Nazi-Tyskland i 1934; fagforeningsformannen på Sørensen arbeidsplass gjorde det klart at han ville miste jobben om han dro, og Sørensen hadde ikke annet valg enn å droppe turen.
Birger Sørensen var tildelt Kongens fortjenstmedalje, VIFs medalje, Oslos idrettskrets diplom og Deltagermedaljen.
Malthodes spathifer
Malthodes spathifer (Kiesenwetter 1852) er en av småbløtvingene (Malthininae), en bille som tilhører bløtvingene (Cantharidae).
Utbredelse
Malthodes spathifer finnes i Europa, men mangler helt i sør. Finnes ganske vanlig i Norge.
Utseende
Malthodes spathifer er mellom 2,3-3,3 mm lang og er en langstrakt bille, bakkroppen er jevnt smal bakover. Palpenes (munnføtter) endeledd er smalt og ovalt litt tilspisset, ikke knivformet. Kjevenes innside har flere mindre (korte) tenner. Antennens tredje ledd er like langt eller knapt lengre enn det andre leddet. Antennene er festet nært inntil fasettøynenes innside, hodet generelt langt framover (sett ovenfra) og stikker lengre frem enn fasettøynene. Det vil si at hodeformen er mer sirkelformet, sett ovenfra. Dekkvingene er kortere enn bakkroppen, slik at de siste leddene synes.
Slekten Malthodes har flere arter som er vanskelig å skille fra hverandre, hanner har klare forskjeller i kjønnsorganene, mens flere av hunnene er så like hverandre at de er umulige å skille fra hverandre. Av de nordiske artene er det allikevel karakterer som muliggjør en artsbestemmelse hos de fleste. Her er en ikke fullstendig, men generell forklaring.
Levevis
De voksne (imago) finnes i juni, juli og ut i august. De observeres vanligvis på trær og busker, men oppsøker også blomster. Både larver og voksne er rovdyr og lever av andre mindre dyr.
Haruka Kasai
Haruka Kasai (født 4. februar 2004 i Sapporo) er en japansk skihopper og kombinertutøver.
Kasai deltok på det japanske laget som tok sølv i skihopping under Junior-VM på ski 2022 i Zakopane. I samme mesterskap tok hun sølv i komibinertløpet. Helgen etter følgte hun opp med to andreplasser under verdenscupen i kombinert i Schonach i Tyskland
Under Ski-VM 2023 i Planica tok hun bronse i den individuelle konkurransen.
William Joseph Seymour
William Joseph Seymour (født 2. mai 1870, i Centerville, Louisiana (USA), død av hjerteinfarkt 28. september 1922) var en afroamerikansk kristen pastor i menigheten Apostolic Faith Mission, på norsk kjent som  den Apostoliske Tros Misjon. Menigheten er kjent for Vekkelsen i Azusa street, stedet der pinsevekkelsen oppstod i 1906.
Unge år og oppvekst
Seymour var sønn av tidligere slaver i sørstatene. Hvem som eide (slave) Seymours far, Simon Seymour, er ukjent(?), men hans mor, Phillis Seymour, var eid av plantasjeeieren Adeland Carlin. Det var på Carlins plantasje William Seymour ble født.
Da Seymour var 13 år ble han frelst i en metodistkirke. Seymour fikk tidlig en lengsel etter å tjene Gud med sitt liv. 31 år gammel, i 1901, flyttet han til Cincinnati og begynte på en bibelskole der. Mens han bor der får han kopper, og sykdommen gjør at han mister synet på det ene øyet.
I 1904 flytter han igjen, til Houston i Texas, og i 1905 fikk han begynne på Bethel Bible College drevet av Charles Parham. Han gikk et ti ukers kurs. Seymour var afroamerikansk, og på grunn av raselovene fikk han ikke komme inn i klasserommet sammen med de andre elevene, men måtte sitte på gangen. Seymour utviklet en tro på tungetalen (glossolalia) som en stadfestelse på åndsdåpen (å bli fylt av Den hellige ånd). Seymour skal selv ikke ha vært åndsdøpt med tunger som tegn da han kom til Los Angeles. Selv om han først senere opplevde dette, bad han med mange som «kom gjennom og ble fylt med ånden».
Los Angeles
Selv om han hadde blitt advart, dro den unge predikanten Seymour i februar 1906 til Los Angeles. William J. Seymour begynte som pastor i en nystartet menighet. Denne menigheten var del av hellighetsbevegelsen. Men på grunn av hans radikale tro på og undervisning om tungetale fikk han ikke tjenestegjøre i menigheten mer enn i fem dager. Han kom til låst dør. Han måtte lete etter et annet sted.
No. 312 Azusa street
Den 13. april flyttet de møtene til en nedlagt metodistkirke, «downtown» Los Angeles i 312 Azusa Street. Kirken var 13 ganger 20 meter og bygd i 1888. Etterhvert fikk vekkelsen navnet Apostolic Faith Mission (Apostolisk trosmisjon). Møtene ble kjent i flere verdensdeler, og mennesker kom for å oppleve fylden av Den hellige ånd. Det var møter nesten hele døgnet, og lengtende kristne ropte og bad til Gud om helliggjørelse og åndsdåp.
I andre etasje var rom for åndsdåpen. Dit opp slapp ingen før de hadde opplevd helliggjørelsen. For å motta åndsdåpen mente man at en måtte helt renses fra all synd i sitt liv. I avisene ble det skrevet om møtene som «vanvittig babling». Etablerte kirkesamfunn mente at virksomheten nok ville dø ut etter kort tid.
Vekkelse i tre og et halvt år
Her i det lille gudshuset i Azusa street møttes mennesker med ulik kristen bakgrunn. De hadde også ulik hudfarge. Det var fargede, hvite og latinamerikanere. Den første som ble åndsdøpt, skal ha vært en katolikk fra en kirke i nærheten. Vekkelsen varte i tre og et halvt år. Det var møter sju dager i uken, tre ganger daglig. Tema som helliggjørelse, tungetale og åndsdåp var sentral i møtene.
Splittelsen som ble til spredning
Etter over tre år med vekkelse begynte det etterhvert å bli uenigheter i ledelsen. Menigheten opplevde mange splittelser hos de som stod sentralt i vekkelsen. Dette resulterte i at bevegelsen spredte seg, og nye menigheter ble dannet. Denne uenigheten kunne ha bakgrunn i tolkningen av Guds ord. Et av stridsspørsmålene var hellighetsopplevelsen (helliggjørelse), hvorvidt dette var en engangsopplevelse eller en erfaring som en kunne oppleve stadig nye sider av.
Etter vekkelsen fortsatte Seymour trofast å tjene menigheten som pastor helt til sin død i 1922. Da var han 52 år gammel.
Verdensvid bevegelse
Vekkelsen spredte seg som en løpeild. Før utgangen av 1906 var den etablert i tre verdensdeler. Noen få år senere var den spredt over hele det amerikanske kontinentet. Et hundre år senere har bevegelsen vokst til 600 millioner pinsevenner. De fleste karismatiske kristne grupperinger har sine røtter tilbake til Seymours menighet. Seymour er ifølge enkelte forskere den mest innflytelsesrike fargede religiøse leder noensinne i Amerika.
Film og historisk spill
Filmen Azusa Street, påbegynt i 2006, handler om Vekkelsen i Azusa street. Bak filmmanus og regi er Richard Rossi.
Et historisk spill, Miracle on Azusa Street, settes iblant opp av amerikanske pinsemenigheter for å minnes Seymour og den moderne pinsebevegelsens begynnelse.
Storbritannias postbyer
En postby (engelsk post town) er i Storbritannia en del av alle postadresser. Begrepet brukes fordi postby og faktisk bosted kan avvike; det faktiske bostedet vises av postkoden og eventuelt ellers i adressen. For å sikre at brev blir levert i tide må postbyen alltid inkluderes ved adressering av brev i eller til Storbritannia.
Organisering
Det er pr. 2007 omkring 1500 postbyer. Disse defineres av Royal Mail ut fra postverkets egne kriterier. De fleste postbyer inneholder flere postdistrikter, og de kan dekke flere byer og landsbyer. En postbys grenser overlapper sjelden politiske og administrative grenser, og grupperer også steder som ellers ikke har noe spesielt felles sammen. Årsaken til dette er at det sentrale for Royal Mail er å lage praktiske ruter i forhold til sorteringskontorene, og veiforbindelser og avstand er derfor viktigere enn grensene som er definert for andre formål.
Noen steder tilhører flere postbyer samme postdistrikt, og i noen få tilfeller kan ett enkelt postdistrikt omfatte flere postbyer. I disse tilfellene er det bare de to siste sifrene i postkoden som identifiserer postbyen.
Adressering
Royal Mail ber om at postbyen alltid tas med i adressen. Den skal plasseres rett over postkoden, og helst være skrevet mer kapiteler, for eksempel:
I større postbyer er det vanlig å legge til et mer spesifikt stedsnavn, kalt dependent locality. Dette er i de fleste tilfeller ikke en påkrevet del av adressen, men det er vanlig og anses som fornuftig å legge den til. Dersom det ikke lykkes å sortere brevet automatisk, eller dersom det er feil i en annen del av adressen, vil dette stedsnavnet gjøre det langt enklere å sortere manuelt. Et eksempel er:
Noen steder brukes også en double dependent locality, en ekstra linje med stedsangivelse. Dette gjøres der det er to veier med samme navn i et område.
Tidligere hadde man også en spesiell adresseringsform der postbyen var helt atskilt fra det geografiske stedet brevet skulle til, for eksempel: