cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arctia villica
Levevis
Arctia villica tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning. Puppen klekkes etter tre til fire uker.
Utbredelse
Arctia villica er utbredt i nordlige Afrika, Europa, østover til Iran. Den finnes videre nord til Polen og østover mot Ukraina og Russland.
Ikke i Norge. Men er funnet noen få ganger i Sverige.
Århundrets nordmann
Århundrets nordmann er en norsk kåring som ble ledet av NRK i 2005. Kåringen var SMS-basert og over 400 000 nordmenn stemte i løpet av året på den personen de mente var «århundrets nordmann». De nominerte måtte ha hatt sin levetid innen tidsrommet 1905 – 2005. Alle nordmenn kunne bli nominert, og det ble til slutt 600 personer på listen. En komité plukket så ut 50 personer, og resten av avstemningen, her igjen SMS-basert folkeavstemning gikk på direktesendt TV på NRK1 17. desember 2005 med Claus Wiese som programleder. Vinneren av stemmegivningen ble Norges tidligere konge Olav 5 som fikk 41 % av stemmene. På andreplass kom Einar Gerhardsen og like etter fikk Erik Bye en tredjeplass.
Nedenfor er en liste over de 50 etter plassering fra TV-avstemningen.
Chlamydia trachomatis
Chlamydia trachomatis er en bakterie-art innenfor gruppen chlamydiae, som er obligate intracellulære parasitter. Den forårsaker genital klamydia-infeksjon og trakom, en øyeinfeksjon som kan lede til blindhet. C. trachomatis er en meget liten bakterie, med diameter ca. 500 nm, som gjør den ikke stort større enn et virus.
Gunnar Brunvoll
Gunnar Arne Brunvoll (født 6. juni 1924, død 27. april 1999) var impresario for opera og ballett, kjent som Den Norske Operas far.
I 1950 stiftet han sammen med broren Norsk Operaselskap, der han var direktør i årene 1950-58. Norsk Operaselskap var en forløper for Den Norske Opera, der han var i ledelsen under Lars Runsten (1969–73) og selv leder (1973–77). Senere var han leder for Teatersentralen (1982–86).
Av verv nevnes styreformann i Nordisk Teaterlederråd (1969–72), nestleder i Norsk Film (1965–72), styreformann i Statens Operahøgskole (1988–92). Han var tilknyttet Kultur- og vitenskapsdepartementet i en periode fram til 1991.
Gunnar Brunvoll var ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden, kommandør av Kungl. Nordstjerneordenen og ridder av 1. grad av Dannebrogordenen
Norgesmesterskapet i boksing 1915
Norgesmesterskapet i boksing 1915 ble arrangert av Sportsklubben Brage 11.–12. desember i Cirkus, Trondhjem.
Det var påmeldt 21 deltakere, 11 fra Kristiania, 4 fra Bergen og 6 fra Trondhjem. To av de påmeldte møtte ikke, bl.a. Brauer fra Kristiania. 3 deltok i bantamvekt, 4 i fjærvekt, 5 i lettvekt, 3 i mellomvekt og 4 i tungvekt.
Kongepokalen var satt opp i lettvekt og vunnet av Edvard Andersen. Trondhjems kommunes premie ble vunnet av Johan Johansen. A. F. Valbys pokal for stiligste bokser ble vunnet av Georg Antonius Brustad.
Gary Ross
Gary Ross (født 3. november 1956 i Los Angeles i California) er en amerikansk filmregissør, produsent og manusforfatter.
Ross begynte karrieren som manusforfatter, og ble sammen med Anne Spielberg Oscar-nominert for beste originale manus for Big (1988) med Tom Hanks. Han fulgte opp med nok en Oscar-nominasjon for beste originale manus for Dave i 1993.
Suksessen fortsatte i 2003, da han regisserte, skrev og produserte Seabiscuit, også det med Tobey Maguire i hovedrollen. Han mottok nok en Oscar-nominasjon, denne gang for beste bearbeidede manus, og filmen ble også nominert til beste film under Den 76. Oscar-utdelingen i 2004.
Etter det har han tatt en pause fra regissørstolen, men han skrev manuset til animasjonsfilmen Historien om Desperaux (2008). I 2012 returnerer han som regissør, med den mye omtalte The Hunger Games. Han har også skrevet manuset selv, sammen med Billy Ray og Suzanne Collins (som også skrev romanen Dødslekene).
Livmorhals
Livmorhals (llatin cervix uteri eller collum uteri) er i anatomi forbindelsen mellom vagina og livmoren.
Livmorhalsen består av samme muskelmasse som, og er den nederste delen av livmoren. Vaginalveggen er festet rundt livmorhalsen. Ved gynekologisk undersøkelse, GU, kan livmorhalsen undersøkes ved at undersøkeren har en eller to fingre i vagina, eller pekefinger i vagina og langfinger i endetarmen. Tidlige graviditeter kan sannsynliggjøres ved at livmorhalsen blir mykere i de første ukene av svangerskapet. På slutten av graviditeten kan livmorhalsens form med utsletting og eventuell åpning av uterinkanalen gi indikasjoner på hvor lenge det er igjen til fødselen. For gravide som må reise langt for å føde er denne undersøkelsen viktig for å bestemme avreisetidspunkt.
Det anbefales at alle kvinner over ca. 22 år tar slik prøve hvert 3. år, eller oftere om de har plager fra underlivet.
Ved lokale kreftforandringer i livmorhalsen gjøres ofte et inngrep som kalles «konisering». Det vil si at det fjernes en kremmerhusformet bit med spissen nesten inne i uterinhulen og den runde grunnflaten av kremmerhuset som en sirkel rundt mormunnen/ åpningen i livmorhalsen. Dette fjerner en del muskelvev i livmorhalsen og øker fare for spontanabort og tidlig fødsel senere.
Glommen
Glommen er et tettsted i Falkenberg kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 761 innbyggere.
Nina Rotsjeva
Nina Rotsjeva (russisk: Нина Рочева; født Nina Seljunina (russisk: Нина Селюнина) 13. oktober 1948, død 8. januar 2022) er en tidligere sovjetisk langrennsløper som konkurrerte internasjonalt fra 1974 til 1980. Hun gikk andreetappen på det sovjetiske laget som tok sølvmedaljene på 4 x 5 km stafett under OL 1980 i Lake Placid.
Hun er gift med OL-vinneren Vasilij Rotsjev og mor til Vasilij jr., som også er OL-medaljør i langrenn.
Pelagio Antonio de Labastida y Dávalos
Pelagio Antonio de Labastida y Dávalos (født 21. mars 1816, død 4. februar 1891) var en meksikansk biskop og politiker. I begynnelsen av 1863 besøkte han pave Pius IX som utnevnte han til erkebiskop.
Svjatoslav II av Kyiv
Svjatoslav Jaroslavitsj (født 1027, død 27. desember 1076 i Kyiv) var fyrste (Knjaz) av Tsjernigov fra 1054 til 1073 og storfyrste av Kyiv fra 1073 til sin død. Han var sønn av Jaroslav den vise.
Etter farens død i 1054 styrte Jaroslav Kievriket i et slags triumvirat sammen med brødrene Vsevolod og Iziaslav. I 1067 slo de Vseslav av Polotsk i slaget ved Nemiga og tok ham til fange. Året etter tapte de et slag mot kiptsjakene, men etter en stud gikk Svjatoslav til motangrep og vant i slaget ved Snov. I 1073 brøt triumviratet opp, da Svjatoslav sammen med Vsevolod kastet Iziaslav fra makten.
Andre del av lovboken Russkaja pravda tilskrives Svjatoslav og brødrene.
Hypercompe scribonia
Hypercompe scribonia  er en bjørnespinner (Arctiidae).
Utseende
Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea. Men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller orange med mørke flekker. Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.
Levevis
Hypercompe scribonia tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.
Utbredelse
Hypercompe scribonia finnes ikke i Norden.
Ulrik Fredrik Rosing
Ulrik Fredrik Rosing (født 17. desember 1776 i Fredrikstad, død 1841 i Horsens) var en norsk prest. Han ble kjent for sin innsats for de norske og danske fangene som satt i engelsk fangenskap (prisonen) under Napoleonskrigene.
Ulrik måtte gå på Christiania katedralskole frem til 1796, og i 1799 hadde han endog en teologisk embetseksamen. Han ble ansatt som prest i den dansk-norske lutherske kirken i London i 1801 og virket der til han fikk innvilget avskjed i 1811 og virket som prest i Horsens frem til sin død i 1841. Den 28. januar 1811 ble han utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.
I Londontiden var Ulrik en viktig støtte for de nær syv tusen danske og norske fangene som satt i engelske fengsel etter å ha tatt del i Napoleonskrigen på fransk side. Han holdt gudstjenester ombord i fangeskipene, formidlet brev hjem, samlet inn penger som han omsatte i gaver til fangene (såpe, tobakk, klær, bøker). Han besørget endog fem tusen nytestamenter og ei salmebok. Rosing opprettet en konfirmasjonsskole for de yngste fangene. Efter krigen belønnet de hjemvendte fangene Ulrik med en medalje av gull.
Familie
Han var sønn av toller Hans Rosing og Hedevig Rothenburg. Faren var av Rosing (slekt), og oldebarn av Christianiabispen Hans Rosing. Ulrik var oppkalt etter sin bestefar som igjen var oppkalt etter sin tippoldefar Hans Rosings nære venn, stattholder Ulrik Frederik Gyldenløve. Rosings datter Hedevig Rosing (1825–1913) ble en aktet lærer for døvstumme og kvinnesaksforkjemper i Kristiania og publiserte en beretning om Ulrik i Folkevennen i 1875 («Prisonlivet 1807–14»).
Potalapalasset
Potalapalasset ligger i Lhasa, Tibets hovedstad. Bygningen var vinterresidens for Tibets åndelige og verdslige leder, Dalai Lama, og regjeringskanselli for Tibet fram til 1959, da den nåværende Dalai Lama flyktet til India. Bygningen har over tusen rom, og er nå museum, og er bevart slik det var da Dalai Lama bodde der. Det er 13 etasjer høyt og ligger på klippen Marpori («den røde klippe»), omkring 3 700 meter over havet. Navnet Potala kommer fra det guddommelige fjellet Potalaka, der boddhisattvaen Chenresig skal ha sin bolig. Palasset er også kjent som Tse Podrang, «palasset på fjelltoppen».
Det første palasset ble påbegynt i 631 av keiser Songtsän Gampo. Det nåværende palasset, som er av dzong-typen, består av to deler: det hvite palass som ble påbegynt i 1645 på ordre av den femte Dalai Lama, og det røde palass, som stod ferdig 1693.
Det hvite palasset var både Dalai Lamas vinterresidens og kanselli for den tibetanske regjering, mens det røde palasset utelukkende har sakrale funksjoner. I det røde palassets vestre kapell finnes fem gullbekledte chörten, der fem inkarnasjoner av Dalai Lama er begravd.
Rüdiger Gamm
Rüdiger Gamm (født 10. juli 1971) er en tysk, «menneskelig kalkulator». Han lærte seg teknikken for å kalkulere (også som regel å huske) komplekse matematiske setninger i hodet som 21-åring. Han kan også snakke hele setninger baklengs, og regne ut ukedager for historiske datoer – alt ved hjelp av denne spesielle metoden for hoderegning. Han ble for alvor kjent gjennom Discovery Channels program The Real Superhumans, hvilket handlet om mennesker med spesielle evner. I programmet ble han undersøkt av forsker Allan Snyder, som konkluderte med at Gamms evner ikke er et resultat av Savant-fenomenet, men heller knyttet til genetikk.
NM i bandy 1961
'''Det 44. Norgesmesterskapet i bandy – 1961'''
Beste lag i hver pulje til finale
Heberg
Heberg er et tettsted i Falkenberg kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 449 innbyggere.
Jan Ellertsen
Jan Sigurd Castberg Ellertsen (født 19. mars 1955) er spesialrådgiver i Kunnskapsdepartementet.
Han var tidligere direktør i Vox, nasjonalt fagorgan for kompetansepolitikk fra 2009 til 2014.
Ellertsen tok juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo våren 1982. Fra 1982 til 1987 var han ansatt i Helseavdelingen i Sosialdepartementet. Fra 1987 til 1993 jobbet han i Finansavdelingen i Finansdepartementet og senere Helseavdelingen i Sosial- og helsedepartementet. Fra 1994 til 2008 jobbet han i Avdeling for videregående opplæring (senere omdøpt Opplæringsavdelingen) i Kunnskapsdepartementet. I perioden 1. januar 2009 til 31. desember 2014 var han direktør i Vox, nasjonalt fagorgan for kompetansepolitikk.
Olsen Brothers
Olsen Brothers, i Danmark kjent som Brødrene Olsen, er en dansk popduo som er mest kjent for å ha vunnet Eurovision Song Contest 2000 med sangen «Fly on the Wings of Love». Duoen består av brødrene Jørgen (født 15. mars 1950) og «Noller» (Niels, født 13. april 1954) Olsen. Deres første album kom ut i 1972, og brødrene har totalt gitt ut tolv album.
Bakgrunn
Brødrene ble født i Odense, men familien flyttet til København i 1962. Tre år senere startet de to brødrene sitt første band, The Kids, i 1965. The Kids var oppvarmingsband for The Kinks i K.B. Hallen samme år, og duoen ga ut sin første singel i 1967.
Både Jørgen og Niels Olsen bidro i musikalen Hair i Cirkusbygningen i København i mars 1971 og dro etterpå på turné i Danmark, Sverige og Norge.
De største hitsangene deres omfatter «Angelina» (1972), «Julie» (1977), «San Francisco» (1978), «Dans Dans Dans» (1979), «Marie, Marie» (1982) og «Neon Madonna» (1985). Den største kom imidlertid i 2000, da brødrene vant Dansk Melodi Grand Prix med «Smuk som et stjerneskud». Til den internasjonale finalen i Stockholm var sangen oversatt til engelsk med tittelen «Fly on the Wings of Love». På et tidspunkt solgte de 100,000 eksemplarer av sangen på én dag i hjemlandet.
Duoen sto for åpningsnummeret under Eurovision Song Contest 2001 i København, hvor de framførte vinnersangen sin samt en fremøføring av singelen «Walk Right Back».
I 2005 deltok de på nytt i Dansk Melodi Grand Prix med sangen «Little Yellow Radio». De ble til slutt henvist til andreplass bak Jakob Sveistrup og «Tænder på dig».
Vokskabinettet
Vokskabinettet (orig.: House of Wax) er en amerikansk skrekkfilm fra 1953, med Vincent Price i hovedrollen. Filmen ble regissert av André De Toth, og er en nyinnspilling av Et vokskabinett fra 1933. Den er en av verdens aller første 3-D-filmer.
Handling
Professor Henry Jarrod (Vincent Price) er en dedikert voksskulptør for sitt voksmuseum i New York i 1910. Da hans finansielle partner Matthew Burke (Roy Roberts) krever mer sensasjonelle utstillinger for å heve profitten, nekter Jarrod. Burke setter dermed fyr på museet for å kreve inn forsikringspengene, og etterlater seg Jarrod i flammehavet for å dø. Mirakuløst nok overlever Jarrod (selv om hans hender og føtter blir så ødelagt at de er ubrukelige etterpå), og han bygger et nytt voksmuseum sammen med den truende døvstumme skulptøren Igor (Charles Bronson).
Museets populære «skrekkammer» viser fram både berømte kriminelle og nyere kriminelle, som for eksempel morderen til Jarrods tidligere kollega, en vanskapt drapsmann som er dekket av en frakk. Burkes forlovede, Cathy Gray (Carolyn Jones), blir også angrepet. Da Cathys venn, Sue Allen (Phyllis Kirk), besøker museet, oppdager hun imidlertid noe som fører til den forferdelige sannheten bak voksmuseet; museet er fullt av myrdede personer dekket med voks.
3-D
Stereoskopisk 3-D var en alternativ teknologi (som Cinemascope og Cinerama) brukt av en del filmstudio på 1950-tallet for å kunne konkurrere mot den nye TV-en. Like over 50 titler ble lansert som 3-D-film i løpet av de 2,5 årene teknikken var i bruk. Blant 3-D-scenene som er vist i filmen er brannen ved museet, en mann som slo paddleballer og can-can-dansere. Ironisk nok var regissøren De Toth blind på det ene øyet, og dermed ikke i stand til å oppleve 3-D-effektene.
Tommy Franks
Tommy Franks (født 17. juni 1945) er en amerikansk general. Franks var øverste militære sjef for den amerikanske invasjonen av Irak og Afghanistan. Franks pensjonerte seg 7. juli 2003, like etter Irak invasjonen var gjennomført.
Franks var sjef for US Central Command fra år 2000 og ble sjef for all amerikansk militær aktivitet i 25 land, primært i midtøsten. Det var dette som førte til at han måtte lede invasjonene av Irak og Afghanistan, invasjoner som var ganske utenkelig da han tiltrådte.
Norgesmesterskapet i boksing 1917
Norgesmesterskapet i boksing 1917 ble arrangert av Christiania Turnforening 12.–13. mai i Turnhallen, Kristiania.
Kongepokalen ble satt opp i tungvekt og ble vunnet av Georg Antonius Brustad.
Zi Jiang
Zi Jiang (kinesisk: 资江; pinyin: Zī Jiāng; Wade-Giles: Tzu-chiang, også kalt Zi Shui, 资水) er en av de fire største elvene i provinsen Hunan i Kina, og en av de viktigste sideelvene til Chang Jiang. Den er 653 km lang og har et bekken på 28.214 km², hvorav 26.728 km² i Hunan.
Zi Jiang har to kilder, en sørlig og en vestlig. Den sørlige kildeelven, Daxishui-elven, har sitt utspring på nordsiden av Yuechengkoufjellene i Ziyuan fylke i Guangxi, og renner så gjennom Xinning fylke i byprefekturet Shaoyang. Den vestlige kildeelven, Heshi-elven, kommer fra Huangmajie i det autonome fylke Chengbu Miao, og flyter gjennom byen Wugang og fylket Longhui.
De to kildeelvene møtes ved Shuangjiangkou i Shaoyang fylke og forenes der med Zijiang. Så løper Zijiang til Dongtingsjøen ved Ganxikou i Yìyáng.
De fire største elvene i Hunan er: Xiang Jiang, Yuan Jiang, Zijiang og Lishui.
Etniske grupper i Eritrea
Eritrea har ni offisielt anerkjente etniske grupper. Hver etniske gruppe har sitt eget språk, vanligvis oppkalt etter gruppen. Den største er Tigrinya, som utgjør ca. 50 % av befolkningen i Eritrea. Tigrinja, sammen med Tigre utgjør ca. 80 % av befolkningen. Den totale befolkningen i Eritrea er på ca 5 934 000.
Pusjkinprisen
Pusjkinprisen (russisk Пушкинская премия) ble etablert i 1881 av Det russiske vitenskapsakademi til ære for en av de største russiske poeter, Aleksandr Pusjkin (1799–1837). Prisen ble tildelt den russiske forfatter som nådde høyest litterært nivå. Utdelingen av prisen opphørte i perioden med sovjetstyre, men utdelingen ble gjenopptatt på 1990-tallet.
Rick Fox
Ulrich Alexander «Rick» Fox (født 24. juli 1969) er en canadisk fjernsynsskuespiller og pensjonert basketballspiller fra NBA.
Førkolonial tid
Førkolonial tid er et relativt tidsbegrep som brukes i forbindelse med geografiske områder som har vært kolonisert, først og fremst under europeiske nasjoner samt USA. For slike områder gir det mening å diskutere historien gjennom tre tidsperioder: Førkolonial tid som ble fulgt av kolonitiden som igjen avløses av postkolonial tid.
For å fastslå når førkolonial tid tok slutt må en bestemme når kolonitiden begynte. Den første europeiske virksomhet i Afrika var ikke basert på kolonistyre, men samarbeid med lokale makthavere. Etablerte handelsforbindelser, f.eks. i form av handelsfort, er ikke tilstrekkelig, og det blir feilaktig å omtale de ulike handelsfort fra europeiske nasjoner som kolonier. Danmark, Sverige, Holland og Tyskland hadde ikke kolonier på Gullkysten.
Magyar Demokrata Fórum
Magyar Demokrata Fórum (på norsk: «Ungarns demokratiske forum», MDF) er et nykonservativt og kristeligdemokratisk ungarsk parti, ledet av Ibolya Dávid.
Partiet vant det første post-kommunistiske valget i 1990 og partiets leder, József Antall, ble statsminister. Under Antalls ledelse utviklet MDF seg i retning mot en tradisjonell konservatisme, bygd på religion og nasjon. Denne typen konservatisme innebar også et forsøk på å finne en egen ungarsk løsning på den økonomiske overgangen. Regjeringen holdt seg unna den typen sjokkterapi som mange i Vesten anbefalte og som Polen valgte. Etter parlamentsvalget i 1998 kom partiet tilbake i regjering, nå i allianse med det større Fidesz. Etter at partiet igjen forlot regjeringskontorene, har det beveget seg i en mer nykonservativ retning, noe som har ført til en del splittelser i partiet.
Ved Parlamentsvalget i Ungarn 2010 falt partiet ut av nasjonalforsamlingen.
Parlamentarisk representasjon
NB: I 2002 stilte partiet felles liste med Fidesz. Antall plasser vunnet av MDF er vist i parentes.
Rita Endestad
Rita Endestad (født 27. desember 1965 ) er en norsk illustratør og grafisk designer.
Endestad er opprinnelig fra Nordfjord. Hun er utdannet ved Institutt for visuell kommunikasjon ved SHKS i Oslo, der hun tok hovedfag i 1996. Hun har illustrert flere bøker for barn og voksne, blant andre Kaffe – en drikk, en historie, en livsstil (1997) av Tom Stalsberg og Bordet Fanger av Andreas Viestad (1999, ny utgave i 2009), begge om mat og kultur. Hun har også illustrert barnebøkene Sets sang av Kari Sverdrup (2003) og Norge rundt for første gang av Kirsten Halvorsen (2005). Bokillustrasjonene hennes er ofte malerier eller collager. I 1996 ga Endestad ut billedboka Det er så langt sammen med Berit Groven.
Stour (Dorset)
Stour er ei elv i Dorset og Wiltshire i det sørlige England. Den kalles også Dorset Stour, for å skille den fra andre elver med samme navn. Elva, som er 97 km lang, renner fra det sørvestlige Wiltshire gjennom Dorset, og munner ut i Den engelske kanal øst for Bournemouth.
Elvas løp
Elva har sitt utspring ved Stourhead i Wiltshire, hvor den danner en rekke kunstige innsjøer som inngår i Stourhead-godset som tilhører National Trust. Den renner så mot sørvest og inn i Dorset gjennom Blackmore Vale og passerer byen Gillingham. Den møter sideelvene Cale, fra nordvest, og Lydden fra sørvest, og snur deretter mot sørøst og renner gjennom byen Sturminster Newton. Ved Blandford Forum renner elva gjennom de lave krittåsene i Dorset Downs, og fortsetter videre mot sørøst gjennom hedelandskapet i det sørøstlige Dorset.
Ved Wimborne Minster møter den sideelva Allen, som kommer inn fra nord, renner videre forbi de nordlige forstedene i Bournemouth og løper sammen med sideelva Moors, også den fra nord. Ved Christchurch renner den ut i det nordvestre hjørnet av estuaret Christchurch Harbour, som den har dannet sammen med naboelva Avon, som kommer fra nord og munner ut i estuaret like ved Stour. Christchurch Harbour munner ut i Den engelske kanal ved Hengistbury Head, rundt 2 kilometer lenger øst.
Severdigheter
En lang vandrervei, kalt Stour Valley Way, følger nesten hele løpet til elva, fra Stourton nord for Gillingham til munningen ved Hengistbury Head. Parallelt med deler av elva går også den nå nedlagte Somerset and Dorset Joint Railway, som på grunn av Stours krokete løp krysset elva hele fem ganger.
Flere byer og landsbyer i Dorset har sine navn etter elva, så som Stourton, East Stour, West Stour, Stourpaine, Stourton Caundle, Stour Row, Stour Provost, Sturminster Newton og Sturminster Marshall.
Sturminster Newton er spesielt kjent for sin godt bevarte vannmølle og for bybrua, hvor det fortsatt står et nå berømt skilt om at den som vandaliserer brua vil bli straffet med transportering.
Økologi
Ettersom elvebunnen i stor grad består av leire varierer vannføringen i elva sterkt. På sommeren er vannføringen lav, noe som bidrar til artsrike og viktige habitater, med en lang rekke sjeldne planter. På vinteren renner elva ofte over sine bredder, og den er derfor omgitt av brede og fruktbare elvesletter.
John Neville, 1. marki av Montagu
'''John Neville, 1. marki av Montagu''' (født ca. 1431, død 14. april 1471) var en betydningsfull adelsmann på 1400-tallets England. Han var den yngre sønn av Richard Neville, 5. jarl av Salisbury og Alice Montagu, grevinne av Salisbury, og den yngre bror av Richard Neville, 16. jarl av Warwick, som fikk tilnavnet «kongemakeren» etter å ha plassert Edvard IV og Henrik VI på tronen. Han var den første og siste marki av Montagu og en av huset Yorks kommandanter under rosekrigene. Han er spesielt kjent for å ha knust den gjenværende lancastrianske motstanden i det nordlige England i begynnelsen av Edvard IVs regjeringstid.
Liv og virke
Fra tidlig år var han involvert i kampene til sin slekt, huset York, særskilt i striden som kom på 1450-tallet med Neville-familiens betydelige regionale rivaler, Percy-familien. John Neville var personlig ansvarlig for mye av volden fram til han sammen emd sine brødre beseiret og fengslet sine fiender. Det skjedd mot bakteppet av krisen i regjeringen. Kongen, Henrik VI, allerede kjent som en svak hersker, fikk et metanlt sammenbrudd som førte til et protektorat ledet av Johns onkel, Richard Plantagenet, 3. hertug av York. I løpet av to år hadde en bevæpnet konflikt brutt ut hvor hertugen av York gikk åpent ut i et opprør mot kongen, og hans Neville-fettere støttet ham. John kjempet med sin far og broren Warwick mot kongen i det første slaget ved St. Albans i 1455 hvor de seiret.
John Neville framsto snart, sammen med Warwick, som representanter av kongens makt i nord, som var fortsatt politisk urolig da det var fortsatt et stort antall lancastere som forsøkte å samle et opprør mot det nye regimet. Da hans bror Warwick ble mer involvert i regjeringen og den nasjonale politikken var det John som til sist beseiret de siste levningene huset Lancaster i 1464. Som følge av disse seirene ble Montagu, som han nå ble tiltalt som, gitt tittelen jarl av Northumberland. På omtrent samme tid ble hans bror Warwick i økende grad misfornøyd med sitt forhold til kongen, og begynte å planlegge opprør mot Edvard IV i nord, til sist tok han til fange i 1469, og forsøkte deretter å styre gjennom kongen, noe som ble vanskelig. Montagu var den som oppmuntret Warwick å slippe kongen fri. Til sist ble Warwick tvunget til flykte fra landet og dro til Frankrike i mars 1470 sammen med kongens misfornøyde bror, George, hertug av Clarence.
Mens Warwick var i landflyktighet fratok kong Edvard IV jarldømmet Northumberland fra Montagu, og gjorde ham til marki av Montagu isteden. Montagu hadde ikke lenger tillit til å trygge de kongelige interesse i nord. Jarldømmet Northumberland med dens store besittelser ble isteden gitt til Henry Percy. Denne ydmykelsen økte Montagus krenkelse og da nyheten kom at Warwick og Clarence hadde invadert England i nord, ble han beordret av kongen til å slå dette ned. Montagu hadde imidlertid samlet en liten hær, rundt 6 000 menn ved Pontefract, og deserterte kongen. Han klarte nesten å ta kongen til fange ved Olney i Buckinghamshire. Kong Edvard sammen med sin andre bror, Rikard, hertug av Gloucester, flyktet til Burgund.
Mens Warwick var i landflyktighet hadde han alliert seg med den gamle kongen, Henrik VI og hans dronning, Margaret av Anjou, og Henrik ble gjeninnsatt på tronen samtidig som Warwick igjen var den effektive herskeren av kongeriket. Lancaster-styret varte ikke lenge; i løpet av et år hadde Edvard og Gloucester kommet tilbake. De gikk i land ikke langt fra Montagu i Yorkshire, som gjorde ingenting for å stoppe dem. Yorkistene marsjerte sørover mens Montagu fulgte etter, og slo seg sammen med sine bror ved Coventry. De konfronterte Edvard på slagmarken i slaget ved Barnet. John Neville ble slått ned og drept i kampen, Warwick ble drept kort tid etter, og i løpet av en måned hadde Edvard gjenvunnet Englands trone.
Johan Jönson
Johan Jönson (født 1966) er en svensk forfatter og poet.
Han har gitt ut et titalls bøker, den siste Efter arbetsschema i. Nominert til Nordisk råds litteraturpris fra Sverige for.
Tanel Padar
Tanel Padar (født 27. oktober 1980 i Haljala i Lääne-Viru fylke) er en estisk sanger. Han er best kjent for å vinne Eurovision Song Contest 2001 for Estland sammen med Dave Benton og guttegruppen 2XL med sangen «Everybody». Padars søster, Geril Padar, er også en berømt sanger i Estland.
Norgesmesterskapet i boksing 1918
Norgesmesterskapet i boksing 1918 ble arrangert av Fredrikstad Idrettsforening 9.–10. mars i Arbeiderforeningens store sal, Fredrikstad.
Slaget ved Åsle
Slaget ved Åsle (også kjent som slaget på Falan) mellom Albrekt av Mecklenburg og Margrete Valdemarsdatters styrker 24. februar 1389 avgjorde striden om Sverige.
Norgesmesterskapet i boksing 1918
Kongepokalen ble satt opp i bantamvekt og vunnet av Arthur Theodor Olsen.
Slaget ved Åsle
Forspillet
Kong Albrekt var kommet tilbake til Sverige ved nyttårskiftet 1388-1389 med sine vervede styrker som ble landsatt formodentlig i Kalmar som ble holdt av Vikke von Vitzen, en av kongens lojale følgesvenner. Sammen med von Vitzen og hans styrker beveget kongen seg nordover mot Jönköping. Øst for byen lå festningen Rumlaborg som fremdeles var kontrollert av kongen. Derfra fortsatte kongen videre til Axvall for å unnsette den viktige festningen og dens besetning, men ved ankomsten var beleiringstrenet borte.
Han fikk vite at en sterk hær hadde marsjert oppover Nissastigen og at den befant seg ved Jönköping. Under ledelse av Henrik Parow fra Mecklenburg (i dansk tjeneste) vendte hæren nordover og gikk etter den kongelige hæren som like etterpå vendte om mot sør. Den nordiske hæren på cirka 1 500 mann bestod av dansker, nordmenn, svensker og tyskere, hovedsakelig stormenn med sine væpnede følger fra hele Norden. Kong Albrekt hadde samlet seg en krigsvant og godt utrustet hær på cirka 1 000 mann beståehde av både nordtyske stormenn med følger og leiestyrker som for det meste var oppsatt i rytteravdelinger.
Slaget
Det svenske beleiringstrenet og den nordiske hæren gikk sammen og marsjert om mot Åsle kyrkby en mil øst for Falköping der de inntok en god posisjon der flankene beskyttes på den ene siden av et myrlende, den andre siden av Mösseberg. Parkow grupperte styrkene på åssiden mot Gerumsberget som sank nedover mot dalsbunnen ved Åsle. Etter de fleste beretningene bestod dalbunnen foran den nordiske hæren av strekninger med hard og myk jord side om side, tradisjonen beretter at de tyske rytternes hester sank ned og satte seg fast på marken. Kong Albrekt på Falans-høysletten oppdaget og angrep den nordiske hæren tross råd om å ikke angripe før de hadde rekognosert terrenget.
Men detaljerte beskrivninger av kampene utover detaljer om forløpet er ikke bevart for ettertiden. En gruppe på cirka seksti pansrede rytterne anført av ridderen Gerhard von Snakenborg sammen med sin bror Heine, nådde sine motstanderne, men ble jaget på flukt etter hard strid. Under resten av slaget var kampene brutale og harde, og de nordiske styrkene som hadde vært kraftig presset av rytterangrepene, vant initiativet. Tross at hærføreren Parow falt, trolig dødelig såret i nærstrid, ble kong Albrekt og kjernen av de tyske styrkene omringet.
Kongen måtte overgi seg sammen med sin sønn hertug Erik, hans fetter Rudolf, biskop i Skara, greven av Reppin og et tjuetall riddere og like mange væpnere samt et ukjent antall andre som var verd løsepenger på grunn av deres adelige herkomst. Opptil tjue tyske riddere samt borgherre von Vitzen i Kalmar var drept, mens det på den andre siden kun var et tap på 8 danske og svenske riddere. Bare disse som døde under kampene, er tatt med i krønikene for ettertiden. Tapene blant væpnere, soldater og følgesvenner er ukjente, men kan være i hundretall. Flere nordmenn som deltok i kampene, ble enten drept eller såret.
Etterspillet
Da Margrete fikk vite om slaget befant hun seg i Varbergs festning og beordret at krigsfangene skulle føres til Båhus festning, dit hun selv begav seg. Biskopen av Skara ble løslatt sammen med flere mens de øvrige krigsfangene fikk betale seg fri mot løsepenger, men på dronningens ordre får ikke kong Albrekt og hans sønn Erik denne muligheten. De ble holdt i fengsel fram til 1395, først på Båhus festning, deretter på Lindholmen. Tross dette nektet borgerne i Stockholm å overgi seg til regenten av Sverige og det svenske rådsaristokratiet besluttet at krigen skulle fortsette til sjøs fra Mecklenburg som startet sjørøveri til stor irritasjon for alle parter.
Først i juni 1395 var en fredsavtale klar. Kong Albrekt og hans sønn ble løslatt, men Margrete presset gjennom en løsesum på ufattelige 60 000 mark sølv, tilsvarende over tolv tonn sølv. Om Albrekt ikke kunne betale denne løsesummen måtte de 7 hansabyene deriblant Danzig overleveres i Stockholm til regenten av Sverige om tre år. Albrekt maktet aldri å tilveiebringe denne løsesummen som også var pant for Stockholm som var satt utenfor mecklenburgsk kontroll av hanseatene fram til 1398. Med overrekkelsen til Margrete i 1398 var striden om Sverige over.
Den 5. juli 1896 ble en minnesten over slaget reist ved Åsle kirke.
Serafim av Sliven
Serafim av Sliven (bulgarsk: Серафим Сливенски, født Zlatan Gruev Kinov (Златан Груев Кинов) 14. oktober 1819 i Pirdop, død 11. august 1896 i Sliven), var en bulgarsk biskop i Den bulgarske ortodokse kirke.
Serafim var den første metropolitten av Sliven, fra 1873 og til sin død i 1896.
Tillie Olsen
Tillie Lerner Olsen (1912–2007) var en amerikansk forfatter og feminist.
Liv og virke
Olsen ble født den 14. januar 1912 i Wahoo i delstaten Nebraska i USA, og vokste opp i Omaha. Hennes foreldre var jødiske innvandrere fra Russland. Hun hoppet av gymnaset og arbeidet blant annet som servitrise og tjenstejente. Olsen var også en fag organisator og politisk aktivist, i 1930-årene var hun en kort tid medlem av USAs kommunistiske parti. I 1934 ble hun fengslet for en kort tid da hun opprettet en fagforening. Hun skrev om erfaringen i The Nation og i Partisan Review.
I 1961 ble hun belønnet med O. Henry-prisen for årets beste amerikanske novelle for tittelnovellen i Tell Me A Riddle. Novellsamlingen, som består av fire noveller, er nå på pensum i litteraturundervisningen ved amerikanske universitet.
Silences er en faktabok som blant annet handle om skrivesperre, spesielt de problemer som arbeiderforfattere og spesielt kvinner har med å kunne konsentrere seg om forfatterskapet.
Hun døde den 1. januar 2007 i Oakland i delstaten California i USA i en alder av 94 år.
Demidov (by)
Demidov (russisk: Деми́дов) er en by i Smolensk oblast i Russland. Den ligger ved elva Kasplja, rundt 65 km nordvest for Smolensk.
Verdensmesterskapet i banesykling
Verdensmesterskapet i banesykling ble arrangert første gang i 1893 i Chicago (1946 for kvinner), og arrangeres hvert år. Per 2017 konkurreres det i sprint, individuell forfølgelse, poengritt, keirin, 1 km tempo (500 meter for kvinner), scratch og omnium, samt lagøvelsene, lagforfølgelse, madison, lagsprint.
Demidov (by)
Demidov ble grunnlagt i 1499 som bosetningen Poretsje (russisk: Поре́чье), og fikk byrettigheter i 1776. I 1918 ble navnet endret til Demidov etter den lokale bolsjeviken Jakov Demidov (1889–1918).
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Svetla Dimitrova
Svetla Stefanova Dimitrova (bulgarsk: Светла Стефанова Димитрова) (født 27. januar 1970 i Burgas, Bulgaria), er en tidligere bulgarsk friidrettsutøver, som på 90-tallet ble to ganger europamester på 100 meter hekk. Tidlig i karrieren konkurrerte hun i syvkamp, men konsentrerte seg senere kun om 100 meter hekk.
Karriere
Svetla Dimitrova ble i 1986 og 1988 juniorverdensmester i syvkamp. I 1989 satte hun opprinnelig ny junior-verdensrekord med 6534 peong, i et europacup-stevne i mangekamp, men ble dopingtatt og utestengt i 2 år. Etter suspensjonen kom Dimitrova sterkt tilbake, og hun vant et mangekampstevne i Götzis, med poengsummen 6658, som også skulle vise seg å bli karrierens høyeste. Under OL 1992 i Barcelona fikk hun 5.-plass med summen 6464.
Fra og med 1994 satset hun utelukkende på 100 meter hekk. Dimitrova ble både europamester i 1994 og 1998. I VM 1997 klarte hun sølvmedalje med tiden 12,58 sekunder, etter Ludmila Engquist, som hadde 12,50 sekunder, men foran Jordanka Donkova, fortsatt verdensrekordholder på distansen.
Hoplitt
En hoplitt var en infanterist som var det sentrale fokuset i antikkens greske hærer. Det greske hoplitēs (ὁπλίτης) stammer fra hoplon (ὅπλον), flertall hopla (ὅπλα), som er en del av beskyttelsen eller utstyret og etter hvert dekket ordet hele utstyret til hoplitten, med unntak av det sirkulære skjoldet som noen ganger feilaktig kalles en hoplon, selv om det faktisk ble kalt en aspis.
Disse soldatene dukket først opp sent i det 7. århundre f.Kr. De var en borgermilits og var bevæpnet som spydmenn som er relativt enkle å utruste og opprettholde. De var primært hentet fra middelklassen som hadde råd til utgiftene til utrustningen. Nesten alle kjente menn fra antikkens Hellas, selv filosofene og skuespillforfatterne, kjempet som hoplitter på et tidspunkt i sitt liv.
Siden hoplittene var en militsstyrke og ikke fikk fast lønn, var felttogene korte og hovedsakelig begrenset til sommeren. Hærene marsjerte direkte til sitt mål. Der kunne forsvarerne gjemme seg bak bymurene. I slike tilfeller måtte angriperne vanligvis nøye seg med å plyndre landsbygda (siden beleiringsmaskiner ikke var utviklet). Forsvarerne kunne også velge å møte dem på slagmarken. Slagene var vanligvis oppstilte og ment å være avgjørende. Disse slagene var korte, blodige og brutale og krevde derfor en høy grad av disiplin. Begge styrker stilte opp på en flat mark, vanligvis i en røff falanks rundt åtte rekker dype, selv om dette varierte. Andre styrker var mindre viktige, hippeis (kavaleri) beskyttet vanligvis flankene, da de i det hele var til stede. Både lette infanterister og missilstyrker ble neglisjert. Et eksempel på noen av de mest kjente hoplittene var spartanerne. De ble trent fra fødselen av gjennom agogen til å bli fremragende krigere.
Våpen
Hoplitter bevæpnet seg vanligvis kort tid før slaget siden utstyret var så tungt. Den totale vekten av hoplittenes utrustning var rundt 22-27 kg. Hver mann skaffet sitt eget utstyr og var ofte nokså forskjellig kledd. Resultatet av dette var at vennligsinnede styrker ofte ikke kjente hverandre igjen. En hoplitt var vanligvis utstyrt med et brystpanser i lær (spolas), og bena ble beskyttet av bronseskinner kalt knemides. I tillegg hadde de en hjelm med kinnplater (Korintisk hjelm) og et aspis, et bolleformet skjold kallet Hoplon. Dette skjoldet ble båret på venstre side, og var såpass stort at det også dekket sidemannens høyre side. Det viktigste våpenet for en hoplitt var et spyd på rundt 2,7 meter med jernspiss. Siden spydet ofte brakk, hadde de i tillegg ofte et sverd, typisk av typen xifos, som var ca. 60 cm langt og tveegget. Spydet, som er relativt langt utviklet seg senere til det ofte 5 meter lange spydet Sarissa som ble brukt av den Makedonske hæren under Aleksander den store sine erobringer.
Andre samtidige infanterister hadde en tendens til å bære relativt lett brystning og var bevæpnet med kortere spyd, kastespyd eller buer. Skjoldene var vanligvis små, eller store nok til å dekke hele kroppen, men som stod på bakken. Det mellomstore skjoldet til hoplittene var mulige delvis gjennom sin form som gjorde at det kunne hviles på skulderen. I formasjon var skjoldene låst sammen slik at hvert skjold forsvarte den venstre siden på soldaten som bar det og høyre siden på hans nabo. Mens den vanlige antagelsen er at spydet ble holdt med overgrep, har andre hevdet at det ble holdt på undersiden.
Taktikk
Styrken til hoplittene lå i sjokkamp. To arméer ville krasje inn i hverandre i håp om å bryte eller omringe fiendens linje. Dersom dette ikke lyktes, ble slaget en skyvekamp der mennene bakerst forsøkte å skyve frontlinjene gjennom fiendens linjer. Denne manøveren var kjent som othismos. Slagene varte sjelden lenger enn en time. Når en av linjene ble brutt, ville styrkene vanligvis flykte fra slagmarken, men de drepte inkluderte ofte de mest innflytelsesrike borgerne og generalene som ledet slaget fra fronten. Dermed kunne krigen bli avgjort med et enkelt slag. Seieren ble sikret ved å kreve løsepenger for de falne av de beseirede, kalt «grekernes tradisjon».
Oppkomst og forfall
Fremveksten og fallet til hoplittenes krigføring var tett knyttet til fremveksten og fallet til bystatene. Under perserkrigene ble hoplitter ofte tvunget til å løpe mot bueskyttere for å møte dem i en kamp hvor de hadde overtaket, og under peloponneserkrigen ble lette styrker kjent som peltast i økende grad vanlig. Som et resultat begynte de å bære mindre beskyttelse, kortere sverd og tilpasset seg større mobilitet.
Hoplittenes krigføring var nedadgående. Der var tre betydelige slag i peloponneserkrigen, og ingen av dem var avgjørende. I stedet var der økende vektlegging på mariner, trefningsstyrker, leiesoldater, bymurer, beleiringsmaskiner og annen taktikk enn den oppstilte. Disse reformene gjorde utmattelseskriger mulige og økte i stor grad antall døde og sårede i slagene. Mange av dem ble kombinert av den briljante generalen Epaminondas viss taktikk dannet grunnlaget for den makedonske falanksen til Filip II av Makedonia, brukt som en støtte for sitt kavaleri. Disse styrkene beseiret den siste store hoplitthæren i slaget ved Chaeronea (338 f.Kr.). Etter dette sluttet Athen og deres allierte seg til det hellenistiske imperiet. Disse utviklingene førte til fremveksten av de mer fleksible taktikkene av kombinerte styrker til makedonerne.
Arv
Hoplittisk krigføring ble også praktisert rundt Middelhavet. Etruskerne kjempet vanligvis med slike militser, en praksis de adopterte fra de greske koloniene. Fra denne typen krigføring utviklet den romerske legionen seg som skulle dominere vestlig militærhistorie i hundrevis av år.
John Langdon Down
John Langdon Haydon Down (født 18. november 1828, død 7. oktober 1896) var en britisk lege som er best kjent for sin beskrivelse av det som i dag kalles Down syndrom.
Oppvekst
Down ble født i Torpoint i Cornwall. Han var irsk på farssiden, og hans tippoldefar hadde vært biskop i Derry. John Down gikk på skole i området, deriblant Devonport Classical and Mathematical School. Som 14-åring begynte han å jobbe i farens butikk. Det var imidlertid ikke det han ville. Etter å ha fått Arnotts «Physics» av presten, bestemte han seg for en karriere innen naturvitenskapen. Som 18-åring dro han derfor til London hvor han fikk jobb hos en kirurg i Whitechapel Road (i distriktet hvor Jack the Ripper holdt til). Der måtte han trekke tenner, vaske flasker og lage og dele ut medisiner. Senere begynte han å jobbe i et farmasøytisk laboratorium i Bloomsbury Square, og her vant han en pris i organisk kjemi. Han møtte også Michael Faraday og hjalp ham med hans arbeid om gasser. Mer enn en gang dro han tilbake til Torpoint for å hjelpe sin far fram til faren døde i 1853.
Karriere
Down ville kanskje egentlig fortsette en karriere innen kjemi, men på den tiden var mulighetene små. I stedet begynte han med medisin idet han begynte på Royal London Hospital som student i 1853. Der gjorde han det bra og kvalifiserte seg for Royal College of Surgeons i 1856. Han ble medisinsk leder for Earlwood Asylum for Idiots i Surrey i 1858. Folk rundt ham var forskrekket over at han ville gjøre karriere innen dette feltet. Han hadde vært en student som utmerket seg og kunne sikkert ha blitt en av de ansatte på London Hospital. Han var imidlertid bekymret over at barn med utviklingshemming og fysiske funksjonshemminger ble kategorisert som idioter og betraktet som ikke mulig å hjelpe.
Han bestemte seg for å gjøre noe med Earlswood, som var en stor institusjon. Samtidig gjorde han seg ferdig med MRCP og MD (lege) i London. Han fikk jobb som assistentlege på London Hospital, og sammen med dette fortsatte han å bo og praktisere i Earlswood. I 1868 bygde han et hjem for de «mentalt subnormale» i Normansfield, som ligger mellom Hampton Wick og Teddington. Sønnene Reginald og Percival valgte begge medisin og kvalifiserte seg ved London Hospital. De arbeidet sammen med sin far og fortsatte arbeidet etter at han døde i 1896.
Vitenskapelig arbeid
I 1866 publiserte han Observations on the Ethnic Classification of Idiots. Her presenterte han teorien om at de forskjellige tilstandene kunne klassifiseres i henhold til etniske karakteristika. Han listet opp forskjellige typer tilstander, inkludert den etiopiske typen. Hans mest berømte er likevel det han klassifiserte som den mongoloide typen av «idiot», som i dag kalles Down syndrom.
Vinberg
Vinberg er et tettsted i Falkenberg kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 592 innbyggere.
NM i bandy 1962
'''Det 45. Norgesmesterskapet i bandy – 1962'''
Børge Hovedskou
Børge Hovedskou (født 15. januar 1910 i Randers, død 16. mai 1966) var en dansk kunstmaler og skulptør.
Han ble utdannet på Kunstakademiet og hadde utstillinger på Kunstnernes Efterårsudstilling fra 1932 og på Charlottenborg i 1936. Han grunnla Hovedskous Målarskola i Haga ved Göteborg i 1945, som senere skiftet navn til Göteborgs Konstskola, men som i dagligtale ennå går under navnet "Hovedskous". Han hadde en utstilling med ca. 70 verker i Göteborg Konsthall i 1968. Han var kolorist, og mest overbevisende er hans oppstillinger og landskapsbilder.
Under 2. verdenskrig var Børge Hovedskou med i en sabotasjegruppe, som blant annet sprengte jernbanebroene i Langå ved Randers, og han flyktet til Sverige i 1943, hvor han bosatte seg i nærheten av Göteborg. Han laget også et utkast til en skulptur som skulle fungere som et minnesmerke for de sabotasjekameratene han jobbet med under motstandskampen.
Hadassah Ein Kerem-sykehuset
Hadassah Ein Kerem er et stort universitetssykehus i Jerusalem
Bonifacio Ammanati
Bonifacio Ammanati (født i Pistoia i Den florentinske republikk, myrdet 19. juli 1399 i Aigues-Mortes) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal («pseudokardinal») 21. desember 1397 av motpaven Benedikt XIII.
Han ble tatt til fange av innbyggere i Avignon som gikk til opprør mot Benedikt XIII, og ble myrdet i fangenskap i Aigues-Mortes.
Euchaetes egle
Euchaetes egle  er en bjørnespinner (Arctiidae).
Morup
Morup er et tettsted i Falkenberg kommune i Hallands län i Halland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 259 innbyggere.
Euchaetes egle
Utseende
…
Levevis
Euchaetes egle tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning.
Åmene lever på planter i gravmyrtfamilien, helst silkeurt (Asclepias), men også Apocynum. Åmene tar opp giftstoffer fra disse plantene, som bevares i kroppen på voksne individer og gir en viss beskyttelse mot flaggermus og andre predatorer. Den oransje og svarte varselfargen på bakkroppen signaliserer at insektet er giftig.
Utbredelse
Euchaetes egle finnes i Canada, sør til Texas og Florida i Amerika, finnes ikke i Norden.
Juan Negrín
Juan Negrín (født 3. februar 1892, død 12. november 1956) var den siste statsminister i Den andre spanske republikk. Han kom fra en velstående familie, utdannet seg til lege og etablerte seg som forsker. Som politiker representerte sosialistpartiet PSOE. Han var Spanias finansminister, fra september 1936 til mai 1937, i regjeringen til Francisco Largo Caballero, og deretter statsminister fram til Republikken falt i februar 1939.