cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arne Sveen (sanger)
Karriere
Ved siden av sangerkarrieren arbeidet Sveen han for Sylling ysteri som spesialist på Roquefort. Deretter startet han en elektrisk forretning i Drammen; butikken het «Arne Sveen Elektrisk» og lå i Schwenckegata 6. En rekke ganger var han gjestesanger i revyer på Drammens Teater, siste gang i revyen Hoppla vi lever!, som ble oppført i 1998/1999. I perioden 1973–1984 var han ofte gjest i TV-programmet Husker du? på NRK. Hans medvirket også i programseriens aller siste sending, da han opptrådte sammen med komponisten og orkesterlederen Reidar Thommessen, som for øvrig var en god venn av Sveen.
Motstandsarbeid
Sveen var medlem av Osvald-gruppen under andre verdenskrig, men trakk seg ut av gruppen av politiske grunner. Han arbeidet videre med å hjelpe ettersøkte personer ved Setskog og Rømskog over til svensk side av grensen. Han bidro også som grenselos ved å ro folk over Svinesund til tollstasjonen i Ed.
Runebomma fra Bjørsvik
Beskrivelse
Den bevarte delen består av et trehåndtak og sju deler som tilsammen utgjør en oval ramme.
Amateur Hockey Association of Canada
Oppstart
AHAC ble grunnlagt 8. desember 1886 av representanter fra klubbene Montreal Victorias, Ottawa HC, McGill College, Montreal Crystals og Montreal HC, som møttes i Victoria Skating Rink i Montréal etter invitasjon fra Montreal Victorias.
Naughty Girl
«Naughty Girl» var første single fra musikkalbumet Dangerously in Love fra Beyoncé Knowles.
Amateur Hockey Association of Canada
Oppstart
De ble enige om å danne en liga som skulle spille i perioden 1. januar til 15. mars. Vedtektene for ligaen ble hentet fra en lacrosse-liga.
Lagene hadde god kjenskap til hverandre, og hadde siden 1883 spilte nmot hverandre i ishockeyturneringerne ved Montreal Winter Carnival, hvor ulike lag hadde gått av seieren.
Regler
Løperrekken, med venstre og høyre ving, samt senter hadde lagoppgaver som løpere har i dag. Roveren hadde plassering bak senteren, og bak denne spilleren stå «point» og deretter «coverpoint». Droppene ble tatt ved banens side, som ikke hadde vant, og ikke i sentrum som idag. Banenes størrelse var ikke standardisert, utover at det var bestemt hvor langt ut på banen målene skulle stå, i forhold til hvor den sluttet i bakkant. Pucker som gikk ut av banen, ble droppet på nytt av dommeren (som i dag ved puck over vant).
Målene hadde ikke nett eller tverrligger, men var to stolper eller staver, og en måldommer avgjorde om en skåring var gyldig. Målene var seks fot brede og fire fot høye, som idag (180 cm bred og 120 cm høy).
Lagene byttet side etter hver skåring.
En kamp besto av to omganger av 30 minutter. Mellom omgangene var det ti minutters pause. Ved uavgjort ved full tid, ble det spilt sudden death, slik at en kamp fortsatte til det forelå en avgjørelse.
Alle spillerne spilte normalt i samtlige 60 minutter, men kunne sette inn en reserve ved skader. Troppen besto altså av syv spillere. Kampdommeren (som var i tillegg til de to måldommerne) avgjorde ved tvil om spilleren var skadet nok til at laget kunne sette inn en ny (og uthvilt) spiller. Spilleroverganger under en sesong var ikke tillatt.
Runebomma fra Bjørsvik
Beskrivelse
Runebommer er kjent i fire ulike typer: sveipede spontrommer eller rammetrommer, skåltrommer laget av rirkuler, ringtrommer skåret ut av et helt stykke ved, og vinkelrammetrommer. Spontrommer og skåltrommer er mest utbredt i det materialet som er kjent og dokumentert. Runebomma fra Bjørsvik er en vinkelrammetromme, det vil si at ramma er laget av ett trestykke som er skåret ut fra treet med et vinkelformet snitt. For å kunne bøye trestykket til en oval er det skåret ut kileformede innsnitt både i «bunnen» og «veggen» av trestykket. De sju segmentene av veggen er ulike lange, noe som gir tromma et kantete utseende. En vinkelrammetromme som beskrives hos Manker er mer symmetrisk og harmonisk i utførelsen. Ovalen er 43 cm lang og 40 cm bred. Treslaget er furu; veggene er mellom 1 og 1,3 cm tykke og 9-10 cm høye. Tromma er med dette mindre enn de to finske vinkelrammetrommene som Manker beskriver; størrelsen er derimot mer i samsvar med det som er vanlig for skåltrommer og spontrommer. Håndtaket, som var festet oppå rammebunnen, har et markert gripestykke. Treringen har vært sammenføyd med tæger eller sener. Nederst på sideveggene er det gjennomgående hull som ble brukt til å feste trommeskinnet. I bunnen og på håndtaket er det små hull som man antar at har vært brukt til å feste vedheng og magisk tilbehør.
Krattbærmåler
Krattbærmåler (Eulithis testata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Denne arten, som er svært variabel i fargen, finnes over det meste av Norge.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 25 – 35 mm), slank måler. Forvingenes grunnfarge varierer fra lyst gul til ganske mørkt rødbrun. Forvingen er på lyse eksemplarer er den vanligvis litt mørkere ved roten. I midten har den et bredt tverrbånd (vanligvis litt mørkere på farge enn resten av vingen) som har en markert knekk eller vinkel midt på. Tverrbåndets innerkant er rettlinjet V-formet, ytterkantet noe mer avrundet og litt bølgete. Båndet er omtrent en og en halv gang så bredt ved forkanten som ved bakkanten. Vingespissen har en hvit skråstrek, området bak denne er mørkere enn resten av ytterkanten. Bakvingen er silkeaktig gråhvit. Larven er lang og tynn, naken, blekt brun med en mørkere ryggstripe.
Sienna Miller
Sienna Miller (født 28. desember 1981) er en amerikanskfødt britisk skuespillerinne. Hun har både britisk og amerikansk pass.
Krattbærmåler
Levevis
Krattbærmåleren lever i skog og på heier. Larven kan finnes på mange ulike busker og løvtrær, blant andre selje, osp, bjørk, blåbær, blokkebær og røsslyng. De voksne målerne flyr om natten i juli – august, men skremmes også lett opp om dagen.
Sienna Miller
Før-berømmelsen
Sienna Miller er født i New York av engelsk mor og amerikansk far. Hun flyttet til England da hun var liten og begynte å studere ved Heathfield school i Ascot, Berkshire og senere studerte hun ett år ved Lee Strasberg-instituttet i New York.
Krattbærmåler
Utbredelse
Arten finnes i nesten hele den palearktiske sone og i store deler av Nord-Amerika. I Norge er den funnet i alle fylker bortsett fra Finnmark.
Sienna Miller
Karriere
Før hun begynte som skuespiller jobbet Sienna som fotomodell. Hun har senere hatt oppdrag for blad som Vanity Fair, Vogue, og W.
Holmgang
Holmgang (norrønt og islandsk hólmganga) var en gammelgermansk duelltype eller tvekamp som foregikk ved at de to som skulle slåss, gikk ut på et skjær, en holme eller en annen avgrenset plass og sloss, enten til første blodsdråpe eller døden. Det var også mulig å overgi seg, selv om dette ble ansett som «umandig» etter tidens normer.
Runebomma fra Bjørsvik
Beskrivelse
Treverket ble datert C14-datert i 1977 til 1505 (+/- 85 år).
Holmgang
Holmgang nevnes flere ganger i sagalitteraturen. Skikken var ofte slik at to menn ble sendt med samme skip til en øde øy, satt av på øya og etterlatt der. Et par dager etter kom skipet tilbake, men kun en av mennene får komme tilbake. En av de best kjente skildringene av en holmgang finnes i Gunnlaug Ormstunges saga. Holmgang ble trolig forbudt på Island i 1006; i Norge ble holmgang forbudt ved innføring av eldre Frostatingslova, kap 1-5.
Runebomma fra Bjørsvik
Beskrivelse
Dekoren på ramma består av to parallelle spor på utsiden. Også håndtaket har to parallelle spor i veden, langs kanten. Lignende dekor er kjent fra to skåltrommer som Manker beskriver fra Ranadistriktet eller tilstøtende svenske trakter innenfor de umesamiske områdene.
Sienna Miller
Karriere
Hun har vært med i TV-serien Keen Eddie og spilte i den nyeste versjonen av filmen Alfie og spilte Edie Sedgwick i Factory Girl.
Privatliv
Sienna Miller er kjent for å ha vært sammen med skuespilleren Jude Law. Første juledag 2004 forlovet de seg, men den 18. juli 2005 innrømmet Law til media at han hadde vært utro med barnepiken Daisy Wright og ba om tilgivelse. Etter den tid ble de stadig observert sammen, men i 2006 bekreftet de at de hadde gått fra hverandre for godt.
Runebomma fra Bjørsvik
Funnstedet
Funnstedet ligger på nordsiden av Mørsvikfjorden (lulesamisk Murgosvuodna), en del av Nordfolda. Finneren Per Bjørsvik skal ha opplyst at han fant tromma ved Thomashelleren; andre mener at den ble funnet ved Kirksteinen - et område med steinblokker, ur og hellere. I nærheten er det funnet et beingjømme – et tradisjonelt samisk kulturminne. I området finnes også Lapplægret – som skal ha blitt brukt som overnattingsplass, og Avguden – en markert steinblokk. Tomashelleren skal ha navn etter reindriftssamen Tomas Petersen som eide rein her i området sist på 1800-tallet. I steinlandskapet Kirksteinen er det særlig en stor stein som peker seg ut. Den kalles Altersteinen; det knyttes tradisjoner om samiske offerritualer til den, og det er også er funnet beinrester der.
Området er har flere ulike samiske kulturspor, kjent og dokumentert tilbake til 1600-tallet: reindriftsnomadisme med trekkruter fra Jokkmokk i Sverige, fastboende sjøsamer og noenlunde fastboende bygdesamer. I matrikkelen for 1724 er det oppført 13 «finnejorder» rundt Mørsvikfjorden; boplasser som tidligere ikke var matrikulert. Ola Sæther ved Nordlandsmuseet velger å se en sammenheng mellom runebomma, offersteinen Kirksteinen/Altersteinen og den sjøsamiske befolkningen.
På museet
Finneren Per Bjørsvik (1924–71) hadde hytte og slektstilknytning til Bjørsvika. Da han fant tromma var ramma hel, og et stykke skinn var festet til den. Da tromma ble levert til Nordland fylkesmuseum i juni 1976 var ramma falt fra hverandre, og skinnet var kommet bort.
Høsten 1976 ble gjenstanden undersøkt i samarbeid med Ørnulv Vorren fra Tromsø Museum. Ramma ble forsøkt montert sammen ved restaureringsverkstedet på Tromsø Museum, uten at dette lyktes.
Amateur Hockey Association of Canada
Regler
Spilleren som forsvarte målet hadde ikke anledning til å legge seg ned på isen, knele eller sitte på isen, men holde seg på skøytene.
For øvrig var det detaljerte bestemmelser for hva en spiller kunne gjøre, og ikke gjøre under en kamp, herunder forbud mot mange av de tackingene som er ulovlige idag.
Kilde: Montreal Gazette
Spilleformat
AHAC hadde i sin levetid to ulike spilleformater: utfordrersystemet, hvor et mesterlag måtte møte en ny utfordrer ukentlig for å beholde mestertittelen og pokalen, og seriesystemet, som vi kjenner fra ulike seriespill idag, og hvor mesteren kåres ved sesongslutt. Med unntakelse av 1888 ble utfordrersystemet brukt av AHAC fram til etableringen av Stanley Cup, mens seriesystemet ble gjeldende fra 1893, det første året det ble kjempet om troféet.
Anita Page
Anita Pomares, bedre kjent som Anita Page (født 4. august 1910, død 6. september 2008) var en amerikansk skuespiller. Hun var før sin død en av de få gjenlevende skuespillerne som hadde hatt en voksenrolle i en stumfilm. Blant andre stumfilmskuespillere som fortsatt lever i det 21. århundre er Barbara Kent, Dorothy Janis og Miriam Seegar. Anita Page var også den siste gjenlevende som var til stede på den første Oscarprisutdelingen i 1929.
Amateur Hockey Association of Canada
Spilleformat
AHACs første mesterlag ble Montreal Crystals, som hadde uoffisielt blitt erklært som mestere før AHAC, og tok denne mestertittelen inn i ligaen for å bli utfordret. Det første tittelskiftet skjedde 14. januar 1887, da Montreal Victorias slo mestrene 4–0. Victorias holdt tittelen gjennom resten av sesongen, bortsett fra i aller siste kamp, da Crystals vant 3–2 i deres tredje utfordrerkamp på rad. På grunn av Victorias lange periode som mester, ble det bestemt å gå over til seriesystem i 1888.
Anita Page
Filmkarrieren
Page havnet i filmindustrien via «A Kiss for Cinderella» i 1925. Hun og hennes familie var nære venner med Betty Bronsons familie, og fikk rollen gjennom Betty. Etter noen få og godt mottatte roller ble hun tilbudt en kontrakt med MGM Studios. MGM formet henne til å være deres største stjerne av stumfilmepoken og hun spilte inn filmer med Ramon Navarro og William Haines. Hennes skuespill i «Våre dansende døtre» (1928) med Joan Crawford (hun spilte inn tre filmer med henne) og «The Broadway Melody» (1929) med Bessie Love var noen av periodens største suksesser. Hennes popularitet tillot henne en myk overgang til å bli skuespiller.
Amateur Hockey Association of Canada
Spilleformat
Seriesystemet var sportslig sett vellykket, men serien endte med delt topplassering mellom Victorias og Montreal HC, og en avgjørende omkamp mellom disse to lagene skapte store vanskeligheter da kampen be berammet på en tid da to spillere fra Victorias var skadet, og kampen ble berammet på hjemmebanen til Montreal HC. I tillegg favoriserte seriesystemet lagene fra Montreal, da de andre lagene fikk store reiseutgifter. Dette førte til at AHAC den følgende sesongen gikk tilbake til utfordrersystemet.
Anita Page
Filmkarrieren
Hun var førstedamen til bl.a. Lon Chaney, Buster Keaton, Robert Montgomery og Clark Gable tidlig på 1930-tallet. Hun var en av Hollywoods mest aktive skuespillere. Hun hadde et forhold til Gable i denne perioden. På høyden av sin karriere mottok hun mere post fra fans enn nesten alle andre skuespillerinner, unntaket var Greta Garbo. Hun mottok også flere frierbrev fra Benito Mussolini.
Amateur Hockey Association of Canada
Nedleggelse
Til årsmøtet i desember 1897 hadde Ottawa Capitals søkt om å bli tatt opp i AHAC, men dette ble avvist da det var mistanke om at laget hadde betalte spillere. Capitals søkte igjen på årsmøtet 10. desember 1898, noe som førte til en stor uro. Men denne gangen ble de likevel tatt opp av representanter for ledelsen.
Torontoavisen The Globe satt spørsmålstegn ved om de egentlig var amatører, og viste til betaling av spillere. dette førte til at representanter for Quebec Bulldogs, Montreal Victorias og Ottawa Hockey Club varslet at de ville trekke seg fra foreningen. Representanten for Montreal Hockey Club anmodet om at beslutningen ble gjort om, men trakk Montreal HC fra foreningen da dette ikke ble imøtekommet.
Anita Page
Pensjonstid
Når hennes kontrakt gikk ut i 1933 overrasket hun Hollywood med å annonsere at hun pensjonerte seg i en alder av 26. Hun spilte inn en film til i Storbritannia i 1936 for så å forlate filmlerretet og Hollywoods indre sirkel i 60 år.
Amateur Hockey Association of Canada
Nedleggelse
Lagene som hadde gått ut av ligaen møttes på Windsor Hotel samme dag. 14. desember møttes de igjen og dannet Canadian Amateur Hockey League (CAHL), og tok samtidig med Montreal Shamrocks, og slik omdannet AHAC til CAHL. Den nye ligaen tok opp vedtektene fra AHAC, med unntak av at nye lag bare skulle bli tatt opp dersom det var enstemmighet om dette.
Anita Page
Pensjonstid
Hun giftet seg med komponisten Nacio Herb Brown samme året, men deres ekteskap ble oppløst et år senere fordi at Browns forrige skilsmisse ikke var i gjennomført før de ble viet. Hun giftet seg med US Navy Lieutenant Hershel A. House i 1937 og de flyttet til Coronado i California hvor de levde til hans død i 1991. House ble senere admiral. De hadde 2 døtre, Linda (nå Linda Sterne) og Sandra (som døde før sin mor).
Amateur Hockey Association of Canada
Lag
† Stanley Cup-vinner
Anita Page
Pensjonstid
Hun returnerte til den store skjermen i 1996 etter 60 års pensjonstilværelse og spilte frem til sin død i flere lavbudsjett skrekkfilmer hvorav flere ennå ikke er ferdige og sluppet. Filmveteranen Margaret O'Brien var også med i to av dem. I denne perioden flytten hun inn sammen med hennes co-star og regissør Randal Malone i hans Van Nuys, California hjem.
Amateur Hockey Association of Canada
Lag
Under utfordrersystemet skiftet hvem som var mester gjennom sesongen fram til sesongavslutning. Under seriesystemet ble ligamesteren bare fastlagt ved sesongslutt etter hvem som hadde de beste resultatene eller gjennom et sluttspill.
Anita Page
Pensjonstid
Page satte pris på statusen som «den siste stjernen fra stumfilmepoken» og hun ga flere interjuer og deltok i dokumentarer om epoken. Selv om hennes helse ikke var god nok til å være ute offentlig så sluttet hun aldri med å svare på brev fra fansen.
Anita Page har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame for sin deltagelse i filmindustrien. Stjernen er ved 6116 Hollywood Boulevard.
Død
Page sovnet inn 6. september 2008 i Los Angeles i California.
Gerard Way
Gerard Arthur Way (født 9. april 1977 i Belleville i New Jersey i USA) er en amerikansk musiker og tegneserietegner. Han er vokalist i musikkgruppa My Chemical Romance, som han spilte i fra starten i september 2001. Han har også laget tegneseriene The True Lives of the Fabulous Killjoys, og The Umbrella Academy, som han vant Eisnerprisen med. Han ga ut sitt første soloalbum Hesitant Alien, 30. september 2014.
Oppvekst
Way vokste opp i Belleville i[New Jersey sammen med bror og bassist i My Chemical Romance, Mikey Way. Moren heter Donna Lee Way og kommer fra Italia, mens faren heter Donald James Way og er halvt skotsk.
Da han gikk i fjerde klasse på barneskolen var Way med i stykket Peter Pan, hvor han spilte tittelrollen og sang. Dramalæreren ble imponert over stemmen hans, og ville gjerne ha ham med på alle stykkene som inkluderte sang. Way forteller i Life On The Murder Scene at mormoren Elena sydde kostymet til ham, som blant annet bestod av grønne tights. Mormoren var også den som lærte ham å skrive, synge og opptre. Låten Helena handler om henne.
Tegneserietegner
Før My Chemical Romance ville Way bli kunster, og han har en bachelorgrad i Fine Arts fra School of Visual Arts i New York. I 2001 prøvde Way å selge den animerte TV-serien The Breakfast Monkey til Cartoon Network, men de avslo fordi den ifølge ham selv var for lik en serie som allerede ble produsert på det tidspunktet. Way ga ut tegneserien The Umbrella Academy i seks deler i løpet av høsten 2007.
Musikkarriere
Den 11. september 2001 var Gerard vitne til terroraksjonen mot World Trade Center da han var på vei til jobben sin som tegneserietegner. Dette gikk sterkt inn på ham, og fikk ham til å innse at han virkelig ville gjøre noe meningsfylt med livet sitt. Way fikk med seg Ray Toro og Matt Pelissier (senere erstattet med Bob Bryar), og sammen spilte de inn My Chemical Romances første sang, Skylines and Turnstiles, som handler om terrorangrepet. Senere ble også Frank Iero og Gerards bror Mikey Way med i bandet.
Privatliv
Etter en konsert i Colorado 3. september 2007 giftet Way seg med Lyn-Z, bassisten i bandet Mindless Self Indulgence. Nå bor han i Los Angeles med kona og datteren Bandit Lee Way (født 27. mai 2009).
Engebret Café
Engebret Café er en restaurant på Bankplassen 1 i Oslo. Restauranten har fått navnet etter sin grunnlegger Engebret Christoffersen, som startet restauranten i 1857. Restauranten lå først i Rådhusgata 11, men har holdt til på Bankplassen siden 1863. Engebret Café har i løpet av den tiden den har eksistert, gjennomgått svært få endringer. I 1921 var den utsatt for brann, men allerede året etter åpnet den igjen med sitt gamle utseende. Selve bygningen er fra rundt 1760.
Engebret Café var lenge et samlingsstedet for journalister, og Engebret-bevegelsen, et nettverk av kvinnelige journalister i Oslo, tok sitt navn etter stedet.
Pretorias flagg
Pretorias flagg er flagget som representerer byen Pretoria, den administrative hovedstaden i Sør-Afrika. Flagget har en enkel utforming, da det kun har to farger, rød og gul. Rød er plassert i øvre halvdel, mens gul er i bunn. Disse fargene er offisielle byfarger.
Chiyoda (Tokyo)
Chiyoda (千代田区 -ku) er en av Tokyos 23 bydeler.
Chiyoda-ku ble opprettet den 15. mars 1947.
Valørløse frimerker
I Norge ble valørløse frimerker lansert av Posten Norge 1. september 2005. Andre land hadde da benyttet valørløse frimerker i flere år. I USA ble frimerker uten verdiangivelse lansert i 1975 og i Storbritannia i 1989. Frimerker uten påtrykt verdi kan brukes selv om portotakstene har steget siden kunden kjøpte dem.
Bruk i Norge
Frimerkene som selges i Norge er gyldig for frankering i første vektsats (20 gram) i A- og B-prioritet innenlands eller A-prioritet utenlands. Frimerkene kan også kombineres med andre frimerker for å dekke høyere portotakster.
Norske, valørløse frimerker utgitt før 6. februar 2007 er påtrykt bokstaven A eller B, fordi de kun ble utgitt for innenlands portotakster. Senere utgivelser har i tillegg teksten "INNLAND" (eller "NOREG"), "EUROPA" eller "VERDEN", alt etter hvilken sats de gjelder for. Denne teksten bestemmer salgspris og frankeringsverdi, men alle frimerker er gyldige til porto overalt.
Fra 1. januar 2018 ble skillet mellom A- og B-prioritet opphevet, og valørløse frimerker er ikke lenger merket A eller B.
CS-gass
CS-gass er en alminnelig betegnelse på 2-klorbenzalmalonitril, et kjemisk stoff som brukes til opprørskontroll, til militære øvelser og til personlig forsvar. Ved alminnelig bruk er stoffet lite giftig, men sterkt og akutt irriterende. Effekten går som regel over i løpet av 30 minutter, men store doser kan gi langvarig virkning og i blant permanente skader på hud, øyne, slimhinner og luftveier. Det er kjent at eksponering for CS under visse forhold har fått dødelig utgang.
Bakgrunn
Det finnes i alt om lag 15 ulike typer tåregass. CS er den vanligste av disse. Stoffet ble først syntetisert av amerikanerne Ben Corson og Roger Staughton, i 1928, og fikk navn etter forbokstavene i deres etternavn. Det ble videreutviklet og testet i hemmelighet i Porton Down i Wiltshire, England, i 1950- og 1960-årene, og ble første gang tatt i bruk mot opptøyer i 1958. Stoffet ble først testet på dyr, hvor man fikk liten effekt fordi de fleste dyr har mindre utviklede tårekanaler enn mennesker, og fordi pelsen beskyttet mot gassen. CS ble så testet på frivillige fra British Army.
Kjemi
Ved romtemperatur er CS et hvitt, krystallinsk fast stoff. Stoffet er svært lite løselig i vann og brytes også ned av vann, men dette tar lang tid. Årsaken til at det er kjent som CS-gass er at stoffet aerosoliseres ved bruk, det vil si at det spres i form av svært små partikler. Dette skjer vanligvis ved hjelp av en form for pyroteknisk innretning. 2-klorbenzalmalonitril er et aromatisk cyanokarbon, og er et SN2-alkyleringsmiddel. CS framstilles ved kondenseringsreaksjon av 2-klorbenzaldehyd og malonitril i nærvær av pyridin.
Fysiologisk reaksjon
CS reagerer med sulfhydryl-grupper på organisk materiale det kommer i kontakt med. Dette fører bl.a. til reversibel deaktivering av enzymer der slike grupper spiller en rolle. Dette gir en sterk irriterende effekt som intreffer raskt, men samtidig lav toksisitet. De vanligste reaksjonene er: 4 mg/m3 gir umiddelbar virkning i øynene og i åndedrettssystemet. Dersom eksponeringen blir avsluttet raskt, er symptomene vanligvis over i løpet av 30 minutter.
Mindre vanlige virkninger er allergisk eksem, i noen tilfeller svært alvorlig,, forverring av astma og blodig oppkast er også kjent. Det er ikke påvist alvorlige langtidsvirkninger av eksponering for CS, men det finnes lite forskning på området. Effekten varierer med dosering, men det er også betydelige individuelle forskjeller. Studier har vist at CS kan være mer eller mindre uten effekt på personer som er enten psykisk syke eller beruset av alkohol.
Behandling
Ved eksponering for CS er den beste behandlingen som regel bare å unngå videre eksponering. Symptomene vil da forsvinne i løpet av 30 minutter. For å unngå videre eksponering bør man forlate området der CS blir brukt, og ta av seg klær som har vært eksponert. Vasking frarådes, ettersom det fører til risiko for at CS-partikler kan skylles av gårde og komme i kontakt med nye hudområder eller spesielt øynene. Dersom symptomene vedvarer bør lege oppsøkes.
Natrium metabisulfitt reduserer virkningen til CS-gass.
Bruk
Den fysiologiske virkningen av CS gjør at stoffet er velegnet til å skape en sterk distraksjon og et ønske om å flykte hos dem som blir utsatt. I aerosolform («CS-gass») brukes stoffet av opprørspoliti for å få folkemengder til å spre seg og forlate et område. Ved bruk til personlig forsvar er målet at smerten og ubehaget den man forsvarer seg mot fører til at vedkommende gir opp eller avbryter angrepet, slik at den som forsvarer seg kan unnslippe.
I militær virksomhet brukes CS-gass for å få realistiske øvelser på gassangrep (CBRN-tjeneste) og for å sikre at beskyttelsesutstyr fungerer. Slik bruk er vanlig også i det Norske forsvaret. Personellet får førstehånds kjennskap til CS gjennom den såkalte "sniffetesten" som ofte utføres i forbindelse med gassmaskekontroll.
Regulering
CS-spray omfattes av Våpenlovens §§1b og 3e-f og er ulovlig å kjøpe og eie for privatpersoner. Sprayen brukes i av mange politistyrker, deriblant i Norge, i massetjeneste, det vil si ordenshåndhevelse under demonstrasjoner, opptøyer o.l. Politiets bruk er i Norge hjemlet i våpeninstruksen. I andre land er det tillatt for private å bruke CS til personlig bruk. Det er også et betydelig ulovlig marked for CS-spray både som offensivt og defensivt våpen.
Militær bruk av CS ved utdanning og øving er i Norge regulert i Forsvarets sikkerhetsbestemmelser for landmilitær virksomhet og også underlagt NATO-standarder. Før personell utsettes for CS i feltøvelser skal det være opplyst om at CS kan bli brukt, gassmasker skal være tilpasset og bruken av dem skal være innøvd. Sikkerhetsavstanden til områder med sivil ferdsel er 800 meter.
CS er i konvensjonen om kjemiske våpen forbudt i krig. Årsaken til dette er at bruk av CS-gass kan utløse kjemisk krigføring med mer dødelige, forbudte stoffer.
Bunkyo
Bunkyô (文京区 -ku) er en av Tokyos 23 bydeler. Bunkyô-ku ble opprettet den 15. mars 1947.
Brasil under Panamerikanske leker 1979
Brasil under Panamerikanske leker 1979. Brasil deltok i de 8. Panamerikanske leker som ble arrangert i San Juan i perioden 1. og 15. juli 1979.
Dangerously in Love 2
«Dangerously in Love 2» er en single fra musikkalbumet Dangerously in Love fra Beyoncé Knowles.
David Martín
David Martín (født 2. januar 1977) er en spansk vannpolospiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på sjetteplass med det spanske landslaget.
Selargius
Selargius (sardisk: Ceràxius) er en italiensk kommune i Storbyområdet Cagliari i regionen Sardinia. Den har 28 938 innbyggere og ligger rundt 11 meter over havet.
Riksmarsk (Danmark)
Marsk eller riksmarsk (fra 1536) var tittelen for riket Danmarks øverste hærfører fra begynnelsen av 1200-tallet til innføringen av eneveldet i 1660. Det var det tredjeviktigste embete etter rikshovmesteren og kansleren. Han ble utnevnt av kongen og skulle være en innfødt adelig. I perioder valgte kongen å la embetet stå ubesatt for selv å være øverste leder i krig. Fra 1380/81 til 1440-årene var embetet derfor ubesatt.
Fra starten var marsken en av kongens embetsmenn og Marsk Stig kalte seg også «kongens marsk», Regis Danorum Marscalcus, kort før han i 1287 ved danehoffet i Nyborg ble anklaget og dømt for mordet på Erik Klipping. I løpet av 1400-tallet ble marsken rikets marsk snarere enn kongens, endelig signalisert ved skiftet til tittelen «rikets marsk», Marscalcus Regni i 1536.
De siste riksmarskene i Danmark var Anders Bille, som døde i svensk fangenskap i 1657 kort tid før innføringen av eneveldet i 1660 og Joachim Gersdorff som innehadde embetet i kort tid fra 1660 til sin død i 1661.
Betydning
Marsk (og marskalk) kommer av tysk marschalk, stallmester, rytterianfører, fra eldre germansk marha, hest, og skalk, tjener; altså opprinnelig en stalldreng. Betegnelsen kjennes fra 700-tallet i Lex Alamannorum.
I kongens hird har marsk(alk)en vært den ansvarlige for oppsynet med kongens hester og embetet er en avløser for embetet som staller. Kong Valdemars jordebok fra 1231 nevner i tillegg til marsken (marscalcus) også en undermarsk og det kan muligens bety at marsk-embetet på denne tiden har blitt løsrevet fra arbeidet med stallene, som så er overlatt til en undermarsk, muligens identisk med en såkalt formarsk.
Marskens oppgaver har ikke alltid vært klart avgrenset og de har sikkert også i noen grad vært avhengige av innehaverens status og innflytelse. I tillegg til å være kongens hærs øverste leder synes han i løpet av 1300-tallet også å ha hatt varierende andel i den dømmende myndighet og i finansforvaltningen.
Riksmarskalk eller riksmarsk ble senere en militær tittel for en marskalk over et land og benyttes bl.a. i Sverige, Tyskland, Frankrike og Storbritannia som den høyeste militære grad. I Norge kjenner man ikke embetet.
Tennis under Middelhavslekene 1963
Tennis under Middelhavslekene 1963. Tennis var en av flere sporter under de fjerde Middelhavslekene som ble arrangert i Napoli i Italia i perioden 21. til 29. september 1963. Det var første gangen som tennis var med på programmet under Middelhavslekene. Det var kun for menn. Det ble spilt en single- og en doubleturnering. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer.
Koto (Tokyo)
Kôtô (江東区 -ku) er en av Tokyos 23 bydeler. Kôtô-ku ble opprettet den 15. mars, 1947.
Suginami
Suginami (杉並区 -ku) er en av Tokyos 23 bydeler. Suginami-ku ble opprettet den 15. mars, 1947.
Skottlands viseførsteminister
Skottlands viseførsteminister (engelsk: Deputy First Minister of Scotland, skotsk-gælisk: Leas-Phrìomh Mhinistear na h-Alba, skotsk: Heid Meinister Depute o Scotland) er stedfortreder for Skottlands førsteminister.
Posten er ikke anerkjent ved lov (i motsetning til posten som førsteminister som ble etablert som et resultat av Scotland Act 1998), og dens innehaver er kun et vanlig medlem av Skottlands regjering. Posten har dog allikevel eksistert siden etableringen av Scottish Parliament og Scottish Government i 1999.
Selv om Scottish National Party (SNP) dannet en ett partis minoritetsregjering som et resultat av parlamentsvalget i 2007, ble ikke posten avskaffet, selv om det ikke var noe behov for å anerkjenne statusen til en andre partileder, ble posten i stedet gitt til SNPs nestleder Nicola Sturgeon.
I sykdomsperioden til den første førsteminister, Donald Dewar, fungerte viseførsteministeren som førsteminister.
Stavemåten til titlene til alle viseførsteministre har så langt ikke fulgt skotsk tradisjon, hvor formen «Depute» er foretrukket fremfor «Deputy».
Lophyra
Lophyra er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Midelsstore, slanke og langbeinte sandjegere, ofte brunlige med lyse tegninger. Beina er lange og slanke.
Levevis
Disse artene flyr godt. De lever ofte på sandstrender.
Apies
Apies-elva er en elv som renner gjennom byen Pretoria, Sør-Afrika. Dens kilde er lokalisert rett syd for byen, og den flyter nordover inntil den munner ut i Pienaars-elva.
Elven er kjent som «Apiesrivier» på afrikaans (hvor «Apies» betyr «små aper»), og kalles også tradisjonelt Tshwane-elva av de innfødte. Pretoria selv blir også kalt Tshwane av deler av det afrikanske samfunnet, etter elven.
Mamelodi township har også sitt navn fra elven, da dens fulle navn er «Mamelodi ya Tshwane», et kallenavn som ble gitt Paul Kruger
Aleksander Kwaśniewski
Aleksander Kwaśniewski (født 15. november 1954) er en polsk politiker og tidligere president i Polen. Han vant presidentvalget i 1995 med 52 % av stemmene i andre valgomgang. I 2000 ble han gjenvalgt med 53,9 % av stemmene i første valgomgang. Han representerte partiet Sojusz Lewicy Demokratycznej (SLD – Demokratisk venstreforbund).
Kwaśniewski ble i 1996 tildelt storkors av St. Olavs Orden.
Anoplosiagum
Anoplosiagum er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til underfamilien oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore, avlange, blanke, rødbrune oldenborrer. Denne slekten har ikke skjellkledning på kroppen.
Neue Bachgesellschaft
Neue Bachgesellschaft (NBG) er en forening dedisert pleie, utbredelse og vitenskapelig forskning rundt musikken til Johann Sebastian Bach.
NBG er etterfølgeren til Bach-Gesellschaft, som blant andre Robert Schumann, Franz Liszt, Otto Jahn, Ignaz Moscheles, Carl von Winterfeld, Louis Spohr, Siegfried Wilhelm Dehn, Carl Ferdinand Becker og Moritz Hauptmann stiftet i 1850 med det formålet å publisere en komplett utgave av Johann Sebastian Bachs verk i en Bach-Gesamtausgabe. I henhold til formålsparagrafen oppløste Bach-Gesellschaft seg 27. januar 1900 etter at det siste bindet forelå i 1899.
I det siste bindets avslutningberetning vektla redaktøren Hermann Kretzschmar at det ikke var nok å publisere Bachs verk i kritiske nyutgivelser, men at det måtte arbeides for musikkens utbredelse, og gikk inn for at det ble opprettet en ny forening med dette formålet. I det samme møtet som 27. januar 1900 oppløste den gamle foreningen, konstituerte Kretzschmar, innehaveren av forlaget Breitkopf & Härtel Oskar von Hase, Martin Blumner, Siegfried Ochs, Joseph Joachim, Franz Wüllner og thomaskantor Gustav Schreck Neue Bachgesellschaft.
Sestu
Sestu (sardisk: Sèstu) er en italiensk kommune i Storbyområdet Cagliari i regionen Sardinia. Den har 20 892 innbyggere og ligger rundt 44 meter over havet.
African Window
African Window er et kulturhistorisk museum i Pretoria, Gauteng, Sør-Afrika. Museet ble slått sammen med det Pretoria-baserte Transvaal museum for naturhistorie og Det sørafrikanske nasjonalmuseum for militærhistorie (lokalisert i Johannesburg) den 1. april 1999, for å danne Northern Flagship Institution.
Museets samling består av gjenstander slik som arkeologisk materiale og kunst, historiske dokumenter, arkiver, steinalder-, jernalder- og historiske arkeologiske områder, historiske bygninger og tidlige temmede dyr.
Forsker
En forsker er generelt en person som arbeider med forskning, og brukes ofte som en bred og generisk betegnelse på en rekke typer vitenskapelige stillinger og aktiviteter. Tittelen er i sin videste forstand knyttet til en forskningsaktivitet en utøver uavhengig av formalkompetanse eller ansettelsesform. Forsker brukes både som en samlebetegnelse på personer som arbeider med forskning og som en spesifikk stillingstittel ved offentlige og private vitenskapelige institusjoner, og i bedrifter der forskning inngår i virksomheten, f.eks. legemiddelselskaper.
Mange land har en egen forskerstige ved akademiske institusjoner, med større vekt på forskning enn andre stillinger. I mange land består forskerstigen av tre ordinære faste trinn som tilsvarer vanlige faste universitetsstillinger, typisk betegnet forsker, seniorforsker og professor/forskningsprofessor, og i tillegg omfatter stigen ulike midlertidige rekrutteringsstillinger som forskningsassistent, stipendiat, postdoktor og lignende. Typisk for forskerstillinger er at de har hovedfokus på forskning, men de kan også omfatte andre arbeidsoppgaver som f.eks. undervisning avhengig av institusjonens art.
I Norge er forsker en formell stillingstittel ved forskningsinstitusjoner. Forskerstillingene brukes primært i instituttsektoren, som består av offentlige og private forskningsinstitutter utenfor universitets- og høgskolesektoren og som har forskning som hovedoppgave; de er gjennomgående stillinger i staten, og brukes både ved frittstående statlige forskningsinstitutter, universiteter og enkelte forvaltningsorganer med forskningsoppgaver. Stillingstitlene forsker I, forsker II og forsker III ble innført som en egen stige i det statlige regulativet i 1948 og ble opprinnelig brukt av Forsvarets forskningsinstitutt og fra 1950-årene ved alle de nye instituttene som ble etablert (f.eks. NIVA, NUPI og mange andre); toppstillingen forsker I (eller forsker med professorkompetanse eller sjefsforsker/sjefforsker ) er likeverdig med professor og krever professorkompetanse, forsker II (eller seniorforsker) er likeverdig med førsteamanuensis og krever minst doktorgrad og normalt kvalifikasjoner utover dette, og forsker III er likeverdig med universitetslektor. Forskerstigen i Norge omfatter også de tre utdannings- og rekrutteringsstillingene vit.ass., stipendiat og postdoktor, som deles med den kombinerte stigen. Stillingsbetegnelsene med tallkoder er dårlig forstått utenfor instituttsektoren i Norge, og på engelsk brukes normalt de vanlige internasjonale titlene researcher, senior researcher og research professor.
Den primære forskjellen på forskerstigen og lektor–professor-stigen i Norge er at stillingene i hovedsak brukes ved forskjellige typer institusjoner, og stillingene representerer derfor ikke alternative kompetanse- eller karriereveier, og det er ingen forskjell i om stillingene er ment å være faste eller midlertidige. Forskere er primært det ordinære faste stillingshierarkiet i den norske instituttsektoren og sykehusforskningssektoren, og tilsvarer direkte stillinger i universitetshierarkiet med felles krav til vitenskapelig kompetanse. Arbeidsoppgaver for forskere har hovedfokus på forskning, forskningsledelse og andre forskningsrelaterte oppgaver, omfatter som regel også faglig formidling, og kan i mange tilfeller omfatte noe faglig veiledning (særlig av doktorgradsstipendiater) og eventuelt noe undervisning; forskere i toppstillinger blir også ofte utnevnt til medlemmer av offentlige utvalg og lignende. Forskere har den samme retten til akademisk frihet som andre vitenskapelig ansatte, og Stortinget presiserte i 2010 at den akademiske friheten også gjelder i instituttsektoren.
Det er et mål at det skal være mobilitet og samarbeid mellom instituttsektoren og universitets- og høgskolesektoren. Forarbeidene til ny universitets- og høyskolelov uttaler at det skal være «økt mobilitet mellom institusjoner nasjonalt og internasjonalt» og at «ansatte lettere skal kunne veksle mellom stillinger i universitets- og høyskolesektoren [og] instituttsektoren». Mange forskere med toppstillingen forsker med professorkompetanse (forsker I) i instituttsektoren har derfor bistilling som professor II ved universiteter/høgskoler for å holde kontakt med undervisningsmiljøer; dette er også en måte for universitetene å knytte til seg vitenskapelig spisskompetanse og veiledningskapasitet fra forskningsinstitutter; bistillingen er typisk finansiert av hovedarbeidsgiver og som regel besatt ved kallelse.
I Danmark er forskerstigen en av to akademiske karrierestiger, og omfatter stillingene forsker, seniorforsker og professor (tidligere forskningsprofessor); toppstillingen har fra 2020 samme tittel som i den kombinerte stigen. I Sverige og Finland består forskerstigen av stillingene forsker, seniorforsker og forskningsprofessor. I Storbritannia er forskerstigen en av tre akademiske stiger ved siden av en kombinert stige og en undervisningsstige, og omfatter stillingene forsker, seniorforsker og professor/forskningsprofessor.
I 2021 foreslo Stillingsstrukturutvalget å slå sammen forsker I, professor og dosent til en felles toppstilling betegnet professor, slik det er i de fleste andre land. Sammenlikninger av akademiske grader og stillinger både nasjonalt og internasjonalt er vanskelig fordi kriteriene og stillingskravene varierer.
Historie
Begrepet forsker ble på norsk brukt som en generell betegnelse på personer engasjert i forskning, gjerne ved universiteter, lenge før det ble en formell stillingstittel. I 1948 ble forsker I, forsker II og forsker III innført som formelle stillingsbetegnelser i det nye statlige regulativet, og ble først brukt ved Forsvarets forskningsinstitutt. Stillingene tilsvarte universitetenes stillingsstruktur, der forsker I var toppstillingen, forsker II var en høyere forskerstilling og forsker III tilsvarte universitetslektor. Fra 1950-årene ble titlene tatt i bruk i resten av den voksende instituttsektoren i Norge, som etterhvert ble jevnstor med universitetssektoren innen norsk forskning, blant annet ved Institutt for samfunnsforskning (1950), Fridtjof Nansens Institutt (1958), Norsk utenrikspolitisk institutt (1959) og Institutt for fredsforskning (1959). Forskerstigen er den nest eldste av tre akademiske stiger i Norge, ved siden av den kombinerte stigen og undervisningsstigen.
Oversikt
Forsker brukes som formell tittel for vitenskapelig ansatte som hovedsakelig arbeider med forskning ved flere typer norske forskningsinstitusjoner, primært innen instituttsektoren (eksempelvis NUPI), sykehusforskningssektoren (eksempelvis Oslo universitetssykehus) og enkelte forvaltningsorganer med forskningsvirksomhet (eksempelvis Folkehelseinstituttet). Innen instituttsektoren er forsker den vanlige tittelen på de faste vitenskapelig ansatte. Innen sykehussektoren er forsker en vanlig tittel på fast ansatte som (primært) jobber med biomedisinsk/helsefaglig forskning. Ved norske universiteter og høgskoler kunne forskertittelen tidligere bare brukes unntaksvis og ved eksternt finansierte prosjekter (typisk finansiert av forskningsrådene eller ulike EU-programmer), men det er nå en generell adgang til å foreta faste ansettelser i stillingen; større deler av instituttsektoren har dessuten blitt innlemmet i universitetssektoren gjennom fusjonsprosesser etter årtusenskiftet, og Universitetet i Oslo har etter årtusenskiftet lyst ut faste forskerstillinger ved noen enheter, særlig ved Det medisinske fakultet, som alternativ til å lyse ut førsteamanuensis-/professorstilling der stillingen har hatt en høyere forskningsandel enn vanlig.
Forskerstigen har alle de tre utdanningsstillingene felles med den kombinerte forsknings- og undervisningsstigen; dette gjelder stillingene postdoktor, stipendiat og vitenskapelig assistent, som alle er tidsbegrenset og har hovedfokus på forskningsoppgaver. Stipendiatstillingen har som formål å oppnå den formalkompetansen som kreves for stilling som førsteamanuensis og forsker II (dvs. doktorgrad), mens postdoktorstilling har som formål å oppnå ytterligere kvalifikasjoner. I praksis er det vanlig å ha stilling som postdoktor før man senere eventuelt oppnår fast stilling som førsteamanuensis eller forsker II. Postdoktorperioden er sjelden nok i seg selv for å oppnå professorkompetanse, som kreves for stilling som professor og forsker I, men representerer et skritt på veien mot dette.
Tidsbruksundersøkelsen for universiteter og høgskoler viser at forskere i universitets- og høgskolesektoren i gjennomsnitt bruker 66 % av tiden på forskning og den øvrige tiden på andre oppgaver som administrasjon, faglig veiledning på doktorgrads-, ev. masternivå (rundt 10 %), undervisning, formidling og andre utadrettede oppgaver. Til sammenligning bruker professorer 31 % av tiden på forskning (ev. FoU), førsteamanuenser 28 % og universitets-/høgskolelektorer 15 %. Undersøkelsen er ikke nødvendigvis fullt representativ for instituttsektoren, der forskerne er de ordinære fast ansatte og også har viktige oppgaver innen akkvisisjon og innen ledelse av instituttene på alle nivåer. Undersøkelsen differensierer heller ikke for nivå slik den gjør for kombinerte stillingsinnehavere. Det er også store forskjeller mellom institusjoner i den kombinerte stigen, med høy normert forskningstid på 50 % for professorer ved Universitetet i Oslo og vesentlig lavere forskningstid i lavere stillinger og ved nye universiteter og høgskoler; innen akademia regnes forskning som klart mest meritterende, og stillinger med høy forskningsandel har derfor generelt høyere prestisje enn stillinger på samme formålnivå med mindre forskningstid. I en rekke land, herunder Sverige, er det i sterkere grad en lagdeling mellom faglig sterke forskere med høy andel forskningstid og undervisere med lav eller ingen forskningstid. Ved norske universiteter er det tradisjonelt et ønske om at alle vitenskapelig ansatte på minst førsteamanuensisnivå skal ha en rimelig grad av forskningstid for å unngå et «A-lag med forskere og B-lag med undervisere».
Forsker I (forsker med professorkompetanse, sjefsforsker)
Forsker I, også kalt forsker med professorkompetanse eller sjefsforsker, internasjonalt ofte kalt forskningsprofessor eller professor, er toppstillingen i forskerstigen og er faglig og administrativt likeverdig med professor. Den har idag stillingskode 1183. Stillingen krever professorkompetanse og forskere på dette nivået er internasjonalt ledende forskere. En forsker I har en faglig ledende funksjon i kraft av sin toppkompetanse og er ofte leder for en forskergruppe. Tittelen er hovedsakelig brukt om de høyeste stillingene i instituttsektoren. Forskjellen mellom forsker I og professor er primært at stillingene brukes ved forskjellige typer institusjoner, forsker I i instituttsektoren og professor ved universitetene. En forsker I har samme faglige status og gjør mange av de samme arbeidsoppgavene som professorer, unntatt å undervise; til gjengjeld bruker en forsker I mer tid på forskning og forskningsledelse. Det er også relativt vanlig å være både forsker I og professor, gjerne ved å ha en bistilling som professor II ved et universitet. I European Framework for Research Careers tilhører forsker I og professor begge toppkategorien R4 (leading researcher). Stillingen forsker I rangerer over seniorforsker og førsteamanuensis.
Kompetansekravene er fastsatt i Statens personalhåndbok (kapittel 10) som «professorkompetanse eller forskerkompetanse på professornivå»; kompetansen kan være tilkjent gjennom en professorkompetansebedømmelse etter universitets- og høyskoleloven eller gjennom en forskerbedømmelse som legger nøyaktig de samme kriteriene til grunn. En betydelig andel av forskere I har fått tilkjent sin professorkompetanse ved et universitet, enten gjennom åpen konkurranse om utlyste professorater der de har blitt bedømt som professorkompetente eller gjennom å ha innehatt professorstilling ved universitet. Ved 1183-bedømmelser i instituttsektoren kan kvalifikasjoner knyttet til forskning og forskningsledelse (f.eks. utvikling og ledelse av forskningsprosjekter) inngå i vurderingen i stedet for undervisningsinstitusjonenes undervisningserfaring, som likeverdig alternativ.
Mange forskningsinstitutter har egne stipendiater og postdoktorer, og formell og uformell faglig veiledning av disse er typisk en oppgave for forskere I. Gjennom sin faglige lederrolle (gjerne som leder for forskningsprosjekter og forskergrupper) og toppkompetanse kan forskere I også ha en mer uformell faglig mentorfunksjon for andre yngre forskere. Selv om forskere I ikke har undervisningsplikt på grunn av institusjonens art kan forskere I i noen tilfeller påta seg doktorgradsveiledning eller mer begrensede undervisningsoppdrag normalt på avansert nivå ved eksterne institusjoner. Faglig formidling er også en viktig oppgave. Forskere I deltar ofte som eksperter i offentlige utredninger. For å fremme samarbeid mellom rene forskningsinstitutter og universiteter er det ikke uvanlig at en forsker I har bistilling som professor II ved et universitet, og motsatt kan en professor i hovedstilling ved et universitet ha bistilling som forsker I ved et forskningsinstitutt.