cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Historisk tidsskrift
Historie
Historisk tidsskrift publiserer fagfellevurderte artikler, debatt/kommentarbidrag og bokmeldinger av historiefaglige bøker. Tidsskriftet er Norges nest eldste eksisterende vitenskapelige tidsskrift som fortsatt utgis. Målgruppen er forskere, studenter og historielærere. Historisk tidsskrift utgis av Den norske historiske forening (HIFO) i samarbeid med Universitetsforlaget.
Til sammen har omkring 1200 forskjellige forfattere bidratt til tidsskriftet siden starten.
Tidsskriftet var i 2004 klassifisert som et nivå 1-tidsskrift innen vitenskapelig rapportering. Deretter var det fra 2005 til 2012 på nivå 2, men ble fra 2013 igjen satt til nivå 1.
Tidsskriftet publiserer Open Access på idunn.no/ht
Utmerkelser
En artikkel publisert i Historisk tidsskrift har mottatt den nordiske prisen Årets tidsskriftartikkel, Audun Dybdahls artikkel «Klima og demografiske kriser i Norge i middelalder og tidlig nytid» (2010).
Redaktører
Redaktørstillingen i Historisk tidsskrift ble skilt ut fra formannsvervet i Den norske historiske forening fra 1955. Fra da av var redaktørene:
Historisk Tidsskrift-prisen
Fra 2010 har styret i HIFO tildelt pris til det mest nyskapende bidrag til Historisk tidsskrift i løpet av kalenderåret
Foy Draper
Foy Draper (født 26. november 1911 i Georgetown i Texas, død 1. februar 1943) var en amerikansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Draper ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på det amerikanske stafettlaget som vant 4 x 100 meter stafett for menn foran Italia og Tyskland med tiden 39,4 som var ny verdensrekord. De andre på laget var Jesse Owens, Ralph Metcalfe og Frank Wykoff.
Hockeysveis
miniatyr|upright|Frisyren blir vanligvis til ved å barbere sidene av hodet, men la håret være langt foran og bak. miniatyr|upright|Eksempler på hockeysveis hos en ung mann i 1992. Hockeysveis (på engelsk kalt mullet) er en frisyre med langt hår i nakken, og kortere på toppen. Frisyren er umiskjennelig, men vanskelig å definere, og kan ha lokale eller nasjonale særtrekk. Forholdet mellom hårlengde bak og hårlengden oppå skal helst være 3 til 1.
Denne frisyren har vært meget populær i Tsjekkia; den tsjekkiske ishockeyspilleren Jaromír Jágr hadde en oppsiktsvekkende sveis gjennom det meste av 1990-årene. I Europamesterskapet i fotball i 1996 hadde samtlige tsjekkiske stjerner en slik sveis, hvorav Martin Frýdek hadde den mest oppsiktsvekkende, selv om Karel Poborský og Patrik Berger også var godt representert.
Frisyren stammer fra romersk tid, men ble populær i 1970-årene og i 1980-årene. Den tyske varianten ligger nær heavy metal-fenomenet puddelsveis.
André Agassi, Richard Dean Anderson, David Bowie, David Hasselhoff, Jean-Claude Van Damme og Chuck Norris, blant andre, er kjent for å ha hatt hockeysveis.
Ljudmila Smirnova
Ljudmila Stanislavovna Smirnova (russisk: Людмила Станиславовна Смирнова; født 21. juli 1949 i Leningrad), sovjetisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo.
Smirnova vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1972 i Sapporo. Sammen med Andrej Surajkin kom hun på andreplass i parløp, bak sine landsmenn Irina Rodnina og Aleksej Ulanov.
Arne Løchen
Arne Løchen (født 1850 i Vang i Hedmark, død 1930) var en norsk filosof.
Etter ex.phil. 1870 begynte han å studere filosofi under veiledning av Georg Vilhelm Lyng, og reiste til Paris i 1877 for å høre Hippolyte Taines forelesninger. Samme året fikk han H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for en avhandling om «Sprogets væsen og oprindelse». I 1886 tok han doktorgrad i filosofi med skriftet «Om J. Suart Mills logik. En kritisk studie» (1885). I 1900 ble han professor i filosofi etter Marcus Jacob Monrads bortgang i 1897, og satt i embetet til 1921. Han var også medbestyrer ved Psykologisk institutt 1912-21.
Han var tvillingbror til Einar Løchen, statsråd og justitiarius i Høyesterett. Hans eldre bror, Olaf, var borgermester i Trondheim. Løken-slekten stammer fra gården Løken i Fet, Akershus.
Corellia
Corellia er en fiktiv planet fra Star Wars-universet, og hovedstaden i Corellian-sektoren.
Geografi
Planetens klima ligner mye på Jorden, og flesteparten av innbyggerne er mennesker - som blir kalt for «Corillians» og i mindre grad av forskjellige fremmede arter. Det er en av de eldste planetene for menneskelig ekspansjon i galaksen, og var en del av viktige handelsruter. Corellia består hovedsakelig av åser, sletter, skoger og byer, og var kjent for sin industrialisering dedikert til produksjon av stjerneskip.
Filmene
Corellia blir aldri vist eller nevnt i noen av filmene, men den er Wedge Antilles og Han Solos hjem-planet. Romskipene Tusenårsfalken og Tantive IV har også sitt opphav på Corellia.
List of Star Wars planets (C–D) Lista över platser i Star Wars
Italva
Italva er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Verdenscupen i kombinert 2011/12
Verdenscupen i kombinert 2011/12 startet 25. november 2011 i Kuusamo og ble avluttet i Oslo 10. mars 2012.
István Szivós
István Szivós (født 20. august 1920 i Szeged, død 22. juni 1992 i Budapest) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i flere  olympiske leker; 1948 i London, 1952 i Helsingfors og 1956 i Melbourne.
Szivós ble olympisk mester i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Ungarns resultat i finalerunden: 2-2 mot Jugoslavia, 7-2 over Italia og 4-0 over USA. Ungarn og Jugoslavia fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13-4 mot Jugoslavias 9-5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Szivós spilte seks kamper og scoret seksten mål.
Fire år senere, under OL 1956 i Melbourne, vant han sin andre olympiske gullmedalje i vannpolo. Det ungarske laget vant alle fem kampene i finalerunden som besto av seks lag. Ungarn fikk ti poeng og sølvvinnerne Jugoslavia sju. Szivós spilte en kamp i OL-turneringen.
Szivós var også med under sommer-OL 1948 i London og vant en sølvmedalje med det ungarske vannpololaget. Han spilte sju kamper og scoret tolv mål.
Dantooine
Dantooine er en fiktiv planet fra Star Wars-universet. I Star Wars episode IV får vi vite at det tidligere var tilholdsstedet til opprørsalliansen, i samme film prøvde prinsesse Leia Organa å redde hjemplaneten sin, Alderaan ved å si at det fortsatt var en base på Dantooine.
Dantooine var en frodig planet, stort sett uberørt og skogkledd, og ligger helt i utkanten av galaksen. Planeten blir nevnt for første gang i Star Wars Episode IV: Et nytt håp, og ble brukt som det første hovedkvarteret til Rebel Alliance.
Dantooine ble også valgt som stedet for Vodo Academy, hvor flere generasjoner av Jedi-krigere blir trent opp. Betydningen av denne planeten vokser i de påfølgende årene, og under Mandalorian-krigene og Jedi-borgerkrigen, blir Dantooine sete for Jedi-rådet.
Referanser
List of Star Wars planets (C–D) Liste des planètes de Star Wars Lista över platser i Star Wars
Pappkrus
Pappkrus eller pappbeger er en beholder laget av papp/cellulose, beregnet for drikkevarer som kaffe eller mineralvann.
Oppbygning
Begeret er laget av et papplag, som er behandlet med et tynt lag plast eller voks for å hindre at væsken lekker eller siver ut gjennom pappen. Pappkruset kan også utføres i to sjikt, med en tynn luftspalte mellom de to sjiktene, og på denne måten oppnås en varmeisolerende funksjon.
Begeret kan utstyres med lokk i plast, med et drikke-hull (plassert lengst bort fra «sømmen» på kanten for å være tettest mulig slik at det ikke drypper når det drikkes gjennom lokket) eller åpning for plassering av sugerør.
Historie
Tidlig på 1900-tallet var det vanlig å ha felles glass eller øser ved vannkilder som vannkraner på skoler eller vanntønner på tog. Denne fellesbruken forårsaket etterhvert helsemessige bekymringer. En betydningsfull undersøkelse om emnet var en studie av Alvin Davison, biologiprofessor ved Lafayette College, som ble offentliggjort under den sensasjonspregede tittelen «Death in School Drinking Cups» i Technical World Magazine i august 1908, basert på undersøkelser utført ved de offentlige skolene i Easton i Pennsylvania.
Basert på disse bekymringene begynte det etterhvert å bli vedtatt lokale forbud mot felles bruk av drikkeglass, spesielt etter at engangsartikler i papir begynte å bli tilgjengelige som et billig og renslig alternativ.
Miljømessige følger
Pappkrus har innvirkning på miljøet, både under produksjon og i avfallsfasen etter bruk. Selv om begrene i seg selv er laget av fornybare ressurser (treflis), så forbruker de flere ikke-fornybare ressurser under produksjonen enn beger laget av polystyrenskum, ettersom det kreves energi for å omgjøre treflis til papirmasse. I løpet av sin livssyklus er pentan det eneste utslippet av betydning i forbindelse med polystyrenbeger. Derimot krever fremstilling av papir flere uorganiske kjemikalier og lager betydelige mengder utslipp til vann. Resirkulering av polystyrenbeger har også mindre miljømessig påvirkning enn resirkulering av pappkrus. Pappkrus er imidlertid lettere biologisk nedbrytbare enn polystyrenkrus.
Itaocara
Itaocara er en kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil.
Alexander Holsts veg
Alexander Holsts veg (1–5) er en vei ved området Brundalen i Trondheim som strekker seg fra østlig til vestlig retning fra Brundalen til en rundkjøring/snuplass hvor den møter flere grener av Brundalsgrenda. Veien er en gjennomfartsvei og fungerer som adkomstveg for boligbebyggelsen i området, som består av flere lavblokker i tre etasjer.
Veien er oppkalt etter overlege Alexander Martinus Holst (1866–1947), som var administrerende direktør og overlege ved Trondhjems kommunale sykehus i perioden 1904–1933, samt formann i Den norske legeforening i perioden 1910–1911.
Johanne Dybwad
Johanne Dybwad (født 2. august 1867 i Christiania, død 4. mars 1950 i Oslo) var en ledende skuespillerinne ved Nationaltheatret fra 1899 til 1947. Hun var også regissør.
Bakgrunn
Johannes Dybwads foreldre, Johanne Regine Elvig og Mathias Juell, var begge teaterskuespillere. Etternavnet Dybwad fikk hun ved ekteskap med Vilhelm Dybwad.
Liv og virke
Dybwad debuterte i 1887 på Den Nationale Scene i Bergen. Fra 1888 var hun ved Christiania Theater, hvor hun snart ble en ledende Ibsen-skuespiller.
Hun var en av de første i norsk teater som utviklet en intim psykologisk realistisk spillestil, især gjennom arbeidet med kvinnerollene i Ibsens samtidsskuespill. Gjennom sin 60-årige karriere spilte hun de fleste av Ibsens kvinneroller, både de yngre og de eldre, og ikke bare på Nationaltheatret, men også på turneer og gjesteopptredener i utlandet.
Fra 1912 begynte hun også å sette i scene. Som sceneinstruktør var hun inspirert av den modernistiske teaterbevegelsen, og især den berømte tyske teaterregissør Max Reinhardt.
Fjågesund
Fjågesund er ei bygd i Kviteseid kommune i Telemark. Navnet Fjågesund betyr «det vakre, blide sundet».
Andreas Paulson
Andreas Paulson (født 16. februar 1861, død 2. mars 1953) var en norsk skribent. Han hadde sitt virke i Bergen og var engasjert innenfor Arbeiderpartiet, teatervirksomhet og musikkliv.
Fjågesund
Geografi
Fjågesund ligger ved den vestre enden av Flåvatn og ved Straumen, sundet som forbinder Kviteseidvatn i nordvest med Flåvatn i sørøst. Bygda ligger dermed midtveis ved Telemarkskanalen, vannveien som går fra Dalen i vest til Skien i øst. Fjågesund omfatter også Bergstod, som strekker seg langs sørsida av Flåvatn.
Andreas Paulson
Av yrke var han bankbokholder. Han begynte i Bergens avdeling av Norges Bank i 1898, og arbeidet som bokholder fra 1901 helt fram til 1929.
Johanne Dybwad
Liv og virke
Dybwad var som skuespiller og sceneinstruktør en individuell kunstner. Dybwad spilte ofte selv i de forestillinger hun iscenesatte. I sammenheng med sine moderne og stiliserte iscenesettelser i 1920-årene, av blant annet Ibsen-skuespill utviklet hennes spillestil seg fra det psykologisk realistiske til en stilisert monumentalisme, hvor uttrykkene ble både forenklet og forstørret.
Fjågesund
Geografi
Et landemerke i bygda er den 300 meter høye fjellveggen vest i bygda, tilhørende fjellet Ånås.
Johanne Dybwad
Liv og virke
Dybwad ble i 1908 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull. Den 7. november 1947 mottok hun storkorset av St. Olavs Orden for «fremragende fortjeneste av norsk skuespillkunst». Hun ble da forfremmet fra ridder av 1. klasse, som hun ble tildelt i 1924. Dybwad var også ridder av Den islandske falkeorden. Hun ble hedret med de danske medaljene Ingenio et arti og Fortjenstmedaljen i gull.
Fjågesund
Historie
Trolig har det vært bosetninger i Fjågesund i minst 5000 år. Det eldste oldtidsfunnet fra Fjågesund, som også er det eldste i Kviteseid, er en tynnakket flintøks, datert til 3500 f.Kr. til 2800 f.Kr. I tillegg er det funnet en skafthulløks, noe som tyder på jordbruk i alle fall fra bronsealderen av.
Andreas Paulson
I 1895 ble han tilknyttet avisen Arbeidet som musikk-, litteratur- og teateranmelder, og han fikk snart en sterk stemme i Bergens kulturliv. Avisen var opprinnelig en Arbeiderparti-avis, men både partiet i byen og avisen fulgte ved partisprengningen i 1923 det nye Norges Kommunistiske parti. Arbeidet ble NKPs sentrale avis på Vestlandet. Paulson fortsatte som medarbeider i avisen fram til 1929, da han gikk over til den nye AP-avisen Bergens Arbeiderblad som var startet et par år tidligere.
Johanne Dybwad
Liv og virke
Hun ligger begravet i Æreslunden på Vår Frelsers gravlund. Per Ungs statue av henne ved Nationaltheatret ble avduket i 1962. I 1989 fikk denne delen av Studenterlunden navnet Johanne Dybwads plass.
Fjågesund
Historie
Også Fjågesund gård er svært gammel. Ut fra beliggenhet, størrelse og dateringen av øvrige gårder i herredet, har det blitt anslått at gården må ha blitt ryddet en gang i perioden 1 - 550 e.Kr. eller enda tidligere. Gården var tidligere den største i herredet, og strakte seg opprinnelig fra Kviteseid i vest til Tørdal i sør. Blant annet ble trolig Kviteseid gård og Kviteseid gamle kirke bygd på grunn fra Fjågesund. Gammel er også gården Østenå på motsatt side av sundet, som kan ha blitt fraskilt Fjågesund en gang i vikingtida. På Østenå har samme slekta vært bosatt i minst 350 år.
Andreas Paulson
I 1928 ble han også litterær konsulent ved Den Nationale Scene i Bergen.
Kubotan
Kubotan er et slagvåpen utviklet av Soke Kubota Takayuki for selvforsvar.
Andreas Paulson
Han skrev tekster til ulike fester hvor man trengte prologer eller dikt eller også tekster til komposisjoner. Blant annet skrev både han og Nordahl Grieg prolog til Ibsenjubileet i Bergen i 1928. Han skrev også flere hefter i serien Småskrifter for bokvenner.
Fjågesund
Historie
Fjågesund har egen kirke, innviet i 1916. Bygda hadde egen skole frem til 2007, samt landhandel frem til 2010. Fra 1883 til 1991 var det også et postkontor i bygda, med postnummer 3852.
Kubotan
Kubotan ser ut som en liten pinne, litt lengre enn en vanlig kulepenn, og er ca. dobbelt så tykk og har feste/hull/ring for nøkkelring i den ene enden. Kubotan lages både i plast og metall, men den originale lages kun i plast.
Andreas Paulson
Han var en yngre bror av Arbeiderparti-pioneren Ragnvald Paulson.
Kubotan
Ideen bak var å lage et selvforsvarsvåpen som alle kunne bruke (spesielt kvinner) mot angripere som er større enn en selv. Våpenet skulle ikke bli ulovlig noe sted i verden, og være ubrukelig for en angriper hvis han/hun tok den fra en (fordi han/hun ikke kunne vite hvordan den skal brukes).
Johanne Dybwad
Liv og virke
Hun er også hedret med gate- og stedsnavn i flere norske kommuner.
Kubotan
Brukes på muskelvev, store muskelgrupper og nervesentra for å påføre smerte på ens angriper.
Terri Irwin
Terri Raines Irwin (født 20. juli 1964 i Eugene, Oregon, USA) er en amerikanskfødt naturviter, og er enke etter den avdøde australske naturviteren Steve Irwin. Hun eier Australia Zoo i Beerwah i Queensland i Australia. Sammen med Steve var hun programleder for Krokodillejegeren (The Crocodile Hunter) som var deres uvanlige naturdokumentarserie samt i avleggerne Crocodile Hunter Diaries og Croc Files.
Steve Delaup
Steve Delaup (født 7. august 1972 i Porto-Vecchio, Korsika) er en fransk tidligere skihopper som representerte CS Courchevel.
Han deltok i verdenscupen fra 1990 til 1995, med 12.-plass i 1992/93 som beste sammenlagtplassering. Hans beste plassering i enkeltrenn var 3.-plass i normalbakken i Sapporo 19. desember 1992. I den tysk-østerrikske hoppuka ble han som best nummer 25 sammenlagt i 1992/93.
Olafr Havrevold
Olafr Havrevold (født 26. mai 1895 i Oslo, død 11. juli 1972) var en norsk skuespiller og instruktør. Han arbeidet blant annet ved Nationaltheatret, i Radioteatret og Fjernsynsteatret.
Arbeid
Etter examen artium 1914 og et studieår i Liberal arts ved University of Washington i amerikanske Seattle utdannet Havrevold seg til kjemiingeniør ved NTH 1920, og fikk i studietiden smaken for teater. Han debuterte som skuespiller ved det kortlivede Intimteateret i 1922, i stykket Vårbrytning av Frank Wedekind (1864–1918), som var Agnes Mowinckel (1875–1963) sin debut som instruktør. Havrevold hadde da studert teater i Berlin ett års tid, men fikk ikke selv debutert som instruktør før i 1948, da med Løgnen og lykken av legen Alex Brinchmann (1888–1978). I 1939/40 klarte han å få Kritikerprisen for rollen som den trette i skuespillet Mens vi venter av Johan Borgen (1902–79). Blant hans mer kjente jobber for Radioteatret er Victoria (roman) i 1956 der han er forteller og samboer Liv Dommersnes har hovedrollen. I Jakten fra 1959 av Erik Løchen (1924–83) høres dog kun Havrevolds stemme som monolog.
Fra 1923 til 1965 var han fast ansatt ved Nationaltheatret, der han også satt i representantskapet fra 1946 til 1964. Fra 1920 til 1939 hadde han reist følgende steder på tur: Berlin, Dresden, München, Praha, Wien, Budapest, Lyon, Paris, Stockholm og København. Fra 1947 til 1949 var han lærer ved teaterets elevskole. Ellers hadde Havrevold en formannsperiode i Norsk Sceneinstruktørforening fra 1954 til 1959, var med i styret for Statens Teaterskole fra 1956 og noen år. Havrevold trakk seg fra scenen omkring 1965 på grunn av gikt, og begynte i stedet med opplesning på NRK radio. Han hadde i 1951 fått Kongens fortjenstmedalje i gull og var ridder av 1. klasse av den svenske Vasaordenen etter gjestespillet Vildanden i Stockholm i 1948 fra 1888. Hans opplesning av Terje Vigen ble i en årrekke fast innslag klokken 17.30 på nyttårsaften i NRK radiokanal P1.
Familie
Han var sønn av grosserer Lauritz Paulsen Havrevold (1859–1940) og Marta Malena Nielsen (1873–1927). Olafr Havrevold giftet seg først med Unni Torkildsen (1901–68) som var skuespiller. Hans andre ekteskap fra 1934 var med skuespilleren Gøril Egede-Nissen (1914–92). Deres datter Berit (født 1936) var først gift med skuespilleren Magne Bleness, senere med arkitekt Hans-Gabriel Finne, og mor til Carsten Bleness. Gørils søster Ada Egede-Nissen (1893–1974) var forresten gift fra 1940 med Havrevolds bror Dag Havrevold (1911–94). Fra 1954 var Havrevold i en tiårsperiode samboer med kollega Liv Dommersnes (1922–2014). Olafr Havrevold var for øvrig bror til forfatteren Finn Havrevold (1905–88) og til psykoanalytiker Odd Havrevold (1900–91).
Steve Delaup
Steve Delaup var med i VM i 1991 og 1993, med 8.-plass i storbakken i Falun i 1993 som beste individuelle resultat. Han deltok i OL i 1992 og 1994, og ble nummer 6 i storbakken i Courchevel (Albertville) i 1992. Hans beste plassering i lagkonkurranse for Frankrike i mesterskap var 4.-plass i VM i Falun i 1993.
Nils Christian Irgens
Nils Christian Irgens (født 10. oktober 1811 i Sogndal, død 25. april 1878) var en norsk offiser og politiker.
Han var sønn av Lars Johannes Irgens, en av Eidsvollsmennene. Nils Christian Irgens ble offiser i 1830, steg i gradene, og ble oberst i 1861. I 1863 ble han generalmajor og sjef for ingeniørbrigaden, en post han holdt til 1868. Han var Centralforeningens (Norges første nasjonale idrettsorganisasjon og forløperen til Norges Idrettsforbund) andre formann, fra 1864 til 1867.
3. april 1868 ble Irgens utnevnt som sjef for Marinedepartementet, en stilling han beholdt til 1. februar 1872, da han ble utnevnt som medlem av statsrådsavdelingen i Stockholm. 27. mai 1872 måtte han tre av på grunn av statsrådssaken.
Irgens var medlem av det Svenska Akademien fra 1865, og satt i styret for Militærhøyskolen og Hovedbanen.
Konzerthausorchester Berlin
Konzerthausorchester Berlin (inntil juli 2006 kalt Berliner Sinfonie-Orchester/BSO) er blant de største orkestrene i Berlin. Det ble grunnlagt i 1925 med utgangspunkt i det tidligere Blüthner-Orchester. Orkesteret har tilhold i Konzerthaus Berlin på Gendarmenmarkt.
Kabal
Kabal er kortspill som spilles ved å legge spillkort fra en kortstokk i formasjon på bordet, for deretter å flytte kort etter bestemte regler til man har nådd et bestemt resultat. Det finnes mange ulike kabalvarianter; de fleste spilles av én spiller, men det finnes også varianter som krever to spillere. Kabaler med to spillere legges som regel med to kortstokker.
Etymologi
Det eksisterer to ulike forklaringer på etymologien bak ordet «kabal», som kun brukes i norsk, dansk og islandsk. Den ene går ut på at ordet kommer ifra det tyske ordet for «renkespill»: die Kabale (som i Schillers skuespill Kabale und Liebe). Men renkespill er en sekundærbetydning; et låneord, kabbala har med skjult kunnskap, og esoterikk, å gjøre, og innen esoterikken forekommer bruk av kort, som i spådomskunst. Den andre forklaringen på bruken av ordet på norsk, er at det er et låneord fra det franske «cabale», som igjen kommer av middelalderlatin «cabbala». Men også middelalderlatinens «cabbala» er et innlån fra det hebraiske «kabbala».
Beskrivelse
Det finnes et stort utvalg av forskjellige kabaler, med en eller flere kortstokker, med regler av varierende kompleksitet, og for spillere på ulike ferdighetsnivåer. Mange av disse spillene har blir overført til elektronisk form og er tilgjengelig som videospill. Enkle former for 7-kabalen og FreeCell følger med i alle dagens versjoner av Microsoft Windows. Mange kabalsamlinger kan lastes ned fra Internett gratis.
Carl Moltke
Carl Moltke (født 15. november 1798 i Kiel i hertugdømmet Holstein, død 12. april 1866 på godset Assiden i Livland) var en dansk greve, embedsmann og kortvarig gehejmestatsminister i 1848 under Frederik VII. Han var minister uten portefølje i Regjeringen Moltke III, minister for Slesvig fra 1852-54 under ministeriene Regjeringen Bluhme I og Regjeringen Ørsted og igjen minister uten portefølje i 1864 under Regjeringen Bluhme II.
Han ble i 1835 utnevnt til kammerherre, i 1842 ble han dekorert med Dannebrogordenens storkors og i 1848 med Elefantordenen. Han fikk gehejmekonferensraadstittelen og ble i 1846 ordenskansler.
Moltke giftet seg 29. mai 1824 med Anna Malvine Simons.
Kálmán Markovits
Kálmán Markovits (født 26. august 1931 i Budapest, død 5. desember 2009) var en ungarsk vannpolospiller som deltok i flere olympiske leker; 1952 i Helsingfors, 1956 i Melbourne og 1960 i Roma. Markovits ble olympisk mester i vannpolo under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det ungarske laget som vant vannpoloturneringen. Ungarns resultat i finalerunden: 2-2 mot Jugoslavia, 7-2 over Italia og 4-0 over USA. Ungarn og Jugoslavia fikk begge 5 poeng men Ungarn vant på bedre målforskjell, 13-4 mot Jugoslavias 9-5. Det var 21 lag som deltok i vannpoloturneringen som ble avviklet 25. juli til 2. august 1952. Markovits spilte seks kamper og scoret tre mål.
Alexander Kiellands gate (Trondheim)
Alexander Kiellands gate (1–17) er en vei ved området Øvre Rosenborg i Trondheim som strekker seg fra sørlig til nordlig retning fra Tyholtveien til Jonas Lies gate. Veien er en gjennomfartsvei og fungerer som adkomstveg for boligbebyggelsen i området, som består av frittstående eneboliger og villaer.
Veien er oppkalt etter forfatteren Alexander Kielland (1849–1906). Området har for øvrig flere gater som er oppkalt etter norske forfattere.
Kálmán Markovits
Markovits var også med under sommer-OL 1960 i Roma og vant en bronsemedalje med det ungarske vannpololaget. Han spilte fire kamper og scoret ett mål.
Claus Pavels Riis
Claus Pavels Riis (født 1826 i Bergen, død 1886) var en norsk forfatter. Han var barnebarn av slottspresten og biskopen Claus Pavels.
Riis er nå mest kjent for å ha diktet visen «Eg heiter Anne Knutsdotter» (1869). I sin levetid var han en populær forfatter av skuespill og av studenterviser under pseudonymet Crispinus, før han bosatte seg i Tysnes som jordeier og amtsgartner.
Skuespillet Til Sæters : dramatisk Idyl med Sange (1850) var svært populært på norske scener i en årrekke. Dette stykket dannet forelegg for stumfilmkomedien Til sæters, som hadde premiere i 1924.
På 1860-tallet utga Riis morfarens selvbiografi og dagbøker. Dagbøkene til Claus Pavels gir et viktig bidrag til den norske historiefortellingen fra tiden rundt 1814.
Claus Riis' gate på Ila i Oslo er oppkalt etter ham.
Stildans
I stildans er dansene koreografert spesielt til hver melodi. Det er både pardanser, rekkedanser og kvadriljer (fire par som danser i en firkant).
Scott Young
Scott Alexander Young (født 14. april 1918 i Cypress River, Manitoba, død 12. juni 2005 i Kingston, Ontario) var en canadisk forfatter og sportsjournalist, og faren til canadiske musikeren Neil Young. Han er medlem i NHLs Hall of Fame i Toronto, Canada. Gjennom sin karriere har han en produksjon på 45 bøker, inkludert skjønnlitterære romaner for både voksne og ungdom.
Liv og virke
Faren Percy Young var baseballspiller på deltid og moren Jean Ferguson Paterson var lærer.
Young startet karrieren som journalist i Winnipeg Free Press i 1936. I 1940-årene arbeidet han for Canadian Press og skrev mest sportsartikler. Under andre verdenskrig var han krigskorrespondent for Canadian Press fra 1942 til 1943. Deretter tjenestegjorde han i den canadiske marinen resten av krigen.
Young var gift tre ganger og hadde syv barn og stebarn. I sitt første ekteskap med Edna «Rassy» Ragland fikk han sønnen Neil og Bob. Senere fikk han blant andre datteren Astrid som ved flere anledninger har opptrådt som bakgrunnsanger for broren Neil, blant annet på Kalvøya ved Oslo i 1997.
Young ble først kjent som sportsjournalist og ishockeykommentator for CBC Television i 1950-årene da han var anker for det kjente TV-programmet «Hockey Night in Canada». Senere skrev han mer enn 40 bøker, deriblant en rekke ishockeybiografier, men også den selvbiografiske «Neil and Me» hvor han forteller om hvordan det er å være faren til en verdensstjerne. Han fulgte sønnen mye på turnerer, og gir blant annet intervjuer i Jim Jarmusch' film «Year of the Horse» fra 1997 hvor de fulgte Neil og Crazy Horse på turne.
Young ble tatt opp i ishockeyens Hall of Fame i 1988 sammen med blant andre ishockeylegenden Bobby Hull, i en seremoni hvor også ishockeyentusiasten Neil Young var til stede.
Han døde i 2005 i Kingston i Ontario i en alder av 87. Sønnen Neils film Heart of Gold fra 2006 og albumet Prairie Wind som kom ut rett før Scott Youngs død, er begge tilegnet ham.
Malaysian Open
Malaysian Open er en golfturnering som ble arrangert for første gang i 1962. Siden 1999 har turneringen vært del av Europatouren, som begynte å ekspandere i Asia i 1989 og nå arrangerer turneringer i Asia gjennom mesteparten av den nordlige vinteren. Malaysian Open har også offisiell status på Asiatouren og har hatt flere sponsornavn gjennom tidene.
«Duguay-Trouin» (1923)
«Duguay-Trouin» var en fransk krysser.
«Duguay-Trouin»-klassen av kryssere var basert på den amerikanske «Omaha»-klassen som Frankrike hadde fått kopier av planene til. Ved slutten av 1920 hadde man utarbeidet fire utkast og i april 1921 falt valget på den ene av dem.
Pansringen var svært tynn, bare 30 mm på det meste, og gav liten beskyttelse for annet en granatsplinter. Hovedbestykningen bestod av åtte M1920 155 mm kanoner med en rekkevidde på opptil 26 100 m plassert to og to i fire elektrisk-hydraulisk drevne tårn. Annenbestykingen var fire M1922 75 mm kanoner. I tillegg hadde skipet fire triple torpedorør.
«Duguay-Trouin» var utstyrt med en katapult på akterdekket og to fly. Disse var opprinnelig av typen Gordon-Leseurre GL-812, senere Gordon-Leseurre GL-832 og fra midten av 30-tallet Loire-Nieuport 130. I 1943 ble katapulten og flyene fjernet sammen med torpedorørene, og «Duguay-Trouin» og hun fikk i stedet 15 20 mm maskinkanoner og tre 2×13,2 mm mitraljøser. I 1944 ble hun utstyrt med radar, og ytterligere endringer i bestykningen ble gjennomført.
Johnny Bravo
Johnny Bravo er en amerikansk animert komiserie for barn som gikk på Cartoon Network fra 1997 til 2003. Seriens handling finner sted i byen «Aron City» i USA (referanse til Elvis Presleys mellomnavn «Aaron»).
«Duguay-Trouin» (1923)
Operativ historie
I juli 1943 sluttet hun seg til de allierte og etter en overhaling og noen endringer som beskrevet ovenfor ble hun brukt for troppetransport den første halvdelen av 1944. Deretter tok hun del i landgangsoperasjoner i Sør-Frankrike og senere andre kamphandlinger helt frem til april 1945.
Johnny Bravo
Serien ble skapt av Van Partible. Serien var i stor grad et produkt av amerikansk kultur. All fakta og referanser begrenset seg til hva Johnny Bravo kunna ha plukket opp fra TV, supermarkedet, generell reklame og, ikke minst, Elvis Presley.
«Duguay-Trouin» (1923)
Operativ historie
Etter den andre verdenskrig støttet hun franske styrker i Indokina i operasjoner mot Viet Mihn frem til hun ble tatt ut av tjeneste 29. mars 1952.
Johnny Bravo
Johnny Bravo er svært kultur- og samfunnskommenterende med sine sarkastiske og intellektuelle referanser, og var meget populær både i USA og resten av verden.
Handling
TV-serien sentrerer seg om Johnny Bravo som er en muskuløs, innbilsk narsissist som bor i Aron City. De forskjellige episodene dreier seg vanligvis om at Johnny forsøker å få en kvinne til å gå på stevnemøter med ham, selv om disse fremskrittene hans vanligvis blir avvist og resulterer i at den aktuelle kvinnen skader ham på forskjellige måter. Johnnys mor heter Bunny "Momma" Bravo. Little Suzy, en pratsom og intelligent liten jente fra nabolaget liker å irritere Johnny, selv om han sjeldent husker navnet hennes.
And retilbakevendende karakterer inkluderer Carl Chryniszzswics, som avguder Johnny. Pops, den skruppelløse eieren av en lokal restaurant. Hamma, en japansk kampsport-instruktør som lærer opp Johnny, men aldri anser ham som en ordentlig student fordi han er den svakeste og mest patetiske studenten ved hans dojo. Donny Osmond, et optimistisk tenåringsidol som irriterer Johnny. Samt Jungle Boy, som klarer å kommunisere med dyr.
En episode fra sesong 1 er basert på The Twilight Zone. I en annen episode kan en fra Village People sees i bakgrunnen. Serien har også hatt mange forskjellige gjeste-skuespillere, inkludert Adam West, Shaquille O'Neal, Seth Green og Donny Osmond.
Film
I 2011 ble Johnny Bravo filmen, kalt Johnny Bravo drar til Bollywood, produsert. Filmen ble utgitt i USA i 2012, men den ble ikke sendt på Cartoon Network i Norge før 2014.
Utgivelser i Norge
I 2000 ble sesong 1 episode 3 av Johnny Bravo (Bravo Dooby-Doo, Den følsomme mannen) av utgitt på VHS kassetten kalt Powerpuffjentene - Brak Bursdag, med 5 episoder av Powerpuffjentene inkludert på kassetten.
Norske stemmer
Fra listen mangler stemmen til Karl fra episode 52-65
Eccellenza
Eccellenza er det sjette nivået i italiensk fotball. Det er en regional liga, som består av 28 divisjoner, etter geografiske områder. Alle de 20 regionene i Italia er representert med minst én divisjon, med unntak av Piemonte og Aostadalen, som deler to divisjoner. Veneto, Toscana, Sicilia, Lazio, Emilia-Romagna og Campania, har 2 divisjoner hver, mens Lombardia har 3 divisjoner.
Opprykk og nedrykk
Etter ferdigspilt sesong, får vinnerne fra hver divisjon direkte opprykk til Serie D. Hver divisjon har ett lag til som får muligheten til å delta i kvalifiserings kamper, som tar plass mellom Mai og Juni. Noen divisjoner velger andreplass-laget direkte, mens andre lager en serietabell med kvalifiseringskamper med topplagene i den serien, som igjen bestemmer hvem som skal ta del i den nasjonale kvalifiseringsrunden. Når de 28 deltakerne i den nasjonale kvalifiseringsrunden er ferdig, blir de delt inn i par, og skal spille to kamper mot hverandre. De 14 vinnerne blir på nytt delt inn i par, og de 7 vinnerne av den andre runden får opprykk til Serie D. Det siste laget som får plass i Serie D, er laget som vinner Coppa Italia Dilettanti (den italienske amatør cupen).
Nedrykk
Geonosis
Geonosis er en fiktiv planet fra Star Wars-universet. Planeten er en del av Outer Rim Territories og er geonosianernes hjem, men noe spesielt gjestfritt er det ikke. Leveforholdene er harde, og stort sett finner man bare stein og sand på planeten. Den ligger en parsec unna Tatooine, og kan sies å være relativt avsidesliggende, men spilte i likhet med flere andre fjerne planeter en viktig rolle i hendelsene før Republikkens fall.
Mest berømt får en imidlertid si at planeten er for å ha huset åpningsslaget av Klonekrigen. Ved en ren tilfeldighet fant jediridderen Obi-Wan Kenobi ut av separatistenes planer, og han fikk da sendt Republikkens klonehær til planeten, som ryddet opp og vant det første av mange slag i denne krigen, som har satt dype spor i galaksen.
De insektslignende geonosianerne bor i bolkolonier, enorme tårn, som på mange måter farger terrenget. Imidlertid er de utført i en naturalistisk stil, slik at de best mulig skal kunne gli inn i landskapet.
Eksterne lenker
List of Star Wars planets (E–G) Lista över platser i Star Wars
Vestskog
Vestskog BA var et regionalt skogeiersamvirke for Rogaland, Hordaland og Sogn og Fjordane. Den var tilsluttet Norges Skogeierforbund.
Andelslaget bistod medlemmene med skogbruksplaner og planlegging av skogsdrift, og kunne også utføre hogst for medlemmene. Medlemmenes tømmersalg gikk gjennom andelslaget, som avtalte priser med kjøperne.
Skogeigarlaget Vest (Vestskog) ble dannet i 2000 ved sammenslåingen av Rogaland Skogeigarlag og Hordaland Skogeigarlag, begge etablert i 1940. I 2006 ble Vestskog omorganisert til et andelslag. I 2015 tok Vestskog opp i seg Sogn og Fjordane Skogeigarlag. Vestskog samarbeidet tett med AT Skog (Agder og Telemark). I 2019 vedtok de å fusjonere.
Andrej Surajkin
Surajkin vant en olympisk sølvmedalje i kunstløp under vinter-OL 1972 i Sapporo. Sammen med Ljudmila Smirnova kom han på andreplass i parløp, bak sine landsmenn Irina Rodnina og Aleksej Ulanov.
Extreme Noise Terror
Extreme Noise Terror (ofte forkortet til ENT) er et crust punk og ekstrem metal-band, opprinnelig fra Ipswich i England. Det ble dannet i januar 1985, og er et av de viktigste tidlige britiske grindcore-bandene, og er fremdeles i virksomhet i dag.
ENT startet først som et hardcore punk-band. Det ble imidlertid fort klart ut fra tidlige konserter at de var langt mere ekstreme enn mange band innen den sjangeren. Sammen med Napalm Death, bidro Extreme Noise Terror til å karakterisere den tidlige, erketypiske grindcore-sounden: Skarpe politiske tekster, kvernende gitarer, ekstremt raskt tempo og ofte veldig korte sanger.
ENT er bemerkelsesverdige for bandets bruk av to vokalister. De har også spilt inn flere sessions for BBC Radio 1-DJ'en John Peel. I 1992 opptrådte Extreme Noise Terror live med dansemusikk-gruppen The KLF på BRIT Awards. De arbeidet også på The KLF's oppgitte album The Black Room.
Extreme Noise Terror er emne for en artikkel i den musikkologiske essaysamlingen Bad Music: The Music You Love To Hate. (ed. Christopher Washburn and Maiken Derno; Routledge, 2004. ISBN 978-0415943666)
Kurt Asle Arvesen
Kurt Asle Arvesen (født 9. februar 1975 i Molde) er en norsk tidligere profesjonell sykkelrytter fra Eresfjord som i 2017 ble sportsdirektør for det norske kontinentallaget Uno-X Hydrogen Development Team som per 2021 er Uno-X Pro Cycling Team.
Extreme Noise Terror
Besetning
De opprinnelige medlemmene var:
Kurt Asle Arvesen
Arvesen har deltatt i alle de store Grand Tours. Han har deltatt i Tour de France fem ganger og har vunnet én etappeseier (2008). Han har vært med i Giro d'Italia to ganger, i 2003 og 2007 og vant en etappe begge ganger. Han har også deltatt i fire utgaver av Vuelta a España.
Extreme Noise Terror
Besetning
Andre medlemmer var:
Kurt Asle Arvesen
Rytter
Arvesen ble profesjonell i 1998 og avsluttet sin karriere for det britiske laget Team Sky i 2011. Han har tidligere vært en del av sykkelklubbene Sandnes og Bjørgvin i Norge, de italienske lagene Asics, Riso Scotti og Amica Chips, samt Fakta og Saxo-Bank i Danmark.
Extreme Noise Terror
Besetning
Bandet frontes nå av Dean Jones og Phil Vane (som begge har vært med helt fra starten).
Kurt Asle Arvesen
Rytter
I 2003 vant han en etappe i Giro d'Italia. I 2004 ble han ansett som en av Tour de Frances mest uheldige ryttere etter å ha veltet og skadet seg på flere av etappene, men han fullførte likevel. I 2005 var han med i et brudd på 17. etappe, og lå lenge an til å vinne, men ble tatt igjen like før målstreken. I 2006 ble han ikke tatt ut til Tour de France, men var en av tre nordmenn som deltok i Vuelta a España. I tillegg fikk han en 2.-plass i Paris–Tours dette året da han tapte spurten for franskmannen Frédéric Guesdon.
Extreme Noise Terror
Besetning
Øvrige medlemmer er:
Kurt Asle Arvesen
Rytter
20. mai 2007 vant han sin andre etappeseier i Giro d'Italia, nøyaktig fire år etter den første. Etter å ha vært i brudd med en stor gruppe, slo han regjerende verdensmester Paolo Bettini i spurten.
Arvesen var med i Tour de France 2007, og gjorde en viktig jobb for CSC-laget som hadde Cancellara i gul trøye den første uka, men klarte ikke å få sin første etappeseier.
Senere på året vant han Danmark rundt sammenlagt.
16. juli 2008 vant Arvesen endelig en Tour de France-etappe, den 11. etappe i Tour de France 2008, 1,5 cm foran sveitsiske Martin Elmiger. I tillegg vant laget hans, Team CSC Saxo Bank, sammenlagtseieren (Carlos Sastre), ungdomstrøya (Andy Schleck) og lagkonkurransen i Tour de France 2008.
I Tour de France 2009 veltet Arvesen stygt på den 10. etappen og måtte bryte rittet. Han gjennomførte etappen, men etter målgang ble det konstatert kragebeinsbrudd og han dro hjem til Norge for å bli operert. Seinere på året gjennomførte han Vuelta a España før han ble beste nordmann i den harde løypa under sykkel VM i Mendrisio, Sveits.
Leder
Etter flere år som sportsdirektør i Team Sky annonserte Arvesen 5. oktober 2016 at han fra 2017 ville være sportslig leder for det norske kontinentallaget Uno-X Hydrogen Development Team.
Horst Tappert
Horst Tappert (født 26. mai 1923 i Elberfeld, i dag en bydel i Wuppertal, død 13. desember 2008 i Planegg i nærheten av München) var en tysk skuespiller mest kjent fra rollen som Derrick i krimserien med samme navn.
Bakgrunn
Tappert var sønn av en embedsmann. Etter folkeskolen gikk han fra 1937 til 1940 i lære som industriøkonom. I 1940 ble han innkalt til militærtjeneste som luftvernsoldat og ble i 1943 overført til 3. SS-Panzergrenadier-Division «Totenkopf» som panzergrenader/antitanksoldat, der han senere avanserte til løytnant. Han ble alvorlig såret på østfronten og tilbrakte lang tid på flere feltsykehus og senere på sykehus i Tyskland, noe som var grunnen til at han også overlevde krigen.
Skuespillerkarriere
Tappert begynte etter annen verdenskrig i teateret, gikk over til hørespill, kino- og fjernsynsfilmer og fikk etterhvert sin egen serie med detektivserien Derrick. Han spilte der sjefinspektør Stephan Derrick ved kriminalpolitiet i München, som sammen med sin assistent Harry Klein løste kompliserte kriminalsaker.
John Michell
John Michell (født 25. desember 1724, død 21. april 1793) var en britisk naturfilosof og geolog med et interessefelt som spente fra astronomi til geologi, optikk og gravitasjon. Han var kjent både som teoretiker og for sine eksperimenter.
Horst Tappert
Skuespillerkarriere
Han ble regnet som en stor norgesvenn og likte å feriere i Norge. Tappert og kona Ursula hadde hytte i Hamarøy kommune i Nordland fra 1990 til 2008, da de pga. sin alder og sviktende helse solgte den. Konen Ursula Pistor er også skuespiller, utdannet fra den samme skuespillerskolen i Berlin som Ellinor Hamsun, datteren til Knut Hamsun.
John Michell
Michell var utdannet ved Queens' College, Cambridge og ble senere en Fellow of Queens'. Han fikk sin Master of Arts i 1752 og Bachelor of Divinity (teologi) i 1761. I 1760 ble han invitert som Fellow of the Royal Society, samme år som Henry Cavendish. I 1762 ble han utnevnt til professor i geologi ved Cambridge og i 1767 ble han rektor i Thornhill, West Yorkshire, ved Dewsbury, hvor han senere døde.
Horst Tappert
Skuespillerkarriere
I 2002 fikk Tappert den norsk-tyske Willy Brandt-prisen. Prisutdelingen ble foretatt i Bergen av ministerpresident Harald Ringstorff (Mecklenburg-Vorpommern) og den norske finansminister Ansgar Gabrielsen. (Wenche Myhre mottok også denne prisen ved samme anledning.)
John Michell
Gravitasjon, magnetisme og lys
Michell utformet noe før 1783 det forsøket som nå er kjent som Cavendish-eksperimentet. Det var det første eksperimentet som kunne måle gravitasjonskrefter i et laboratorium og som kunne frembringe nøyaktige verdier for jordens tetthet. Han oppfant og bygget en torsjonsvekt for dette forsøket, men uheldigvis døde han før de første eksperimentene kunne gjennomføres. Hans apparatur ble overført til Henry Cavendish som gjennomførte målingene i 1798. I 1987 skrev gravitasjonsforskeren A.H. Cook:
Horst Tappert
Posthum offentliggjøring av medlemskap i Waffen-SS
Våren 2013 kom det fram opplysninger om at Horst Tappert under andre verdenskrig hadde tjenestegjort på østfronten i en Waffen-SS-enhet. Dette førte til at fjernsynskanalen ZDF, som produserte de i alt 281 episodene av serien i årene 1974 til 1998, innstilte reprisesendingene av Derrick. Også i Nederland ble sendingene innstilt.
John Michell
Gravitasjon, magnetisme og lys
Mens han studerte ved Cambridge publiserte han i 1750 en artikkel på åtti sider med tittelen A Treatise of Artificial Magnets (En avhandling om kunstige magneter) der han anviser en enkel og rask metode til å fremstille kunstige magneter som var langt bedre enn hva en kunne finne i naturen. I tillegg til å angi en metode for magnetisering som fremdeles bærer hans navn, beskriver artikkelen en rekke magnestiske observasjoner.
Horst Tappert
Posthum offentliggjøring av medlemskap i Waffen-SS
Det som per mai 2013 syntes å stå fast, var at Tappert allerede i 1940, som 17-åring, ble innkalt som vernepliktig soldat i hæren. Han tjenestegjorde senere som luftvernsoldat og ble utdannet til dette i Arolsen og siden - sannsynligvis en av de første månedene av 1943 - sendt som menig luftvernsoldat til 3. SS-Panzergrenadier-Division «Totenkopf», som kjempet på østfronten. Der ble han såret eller skadet i mars 1943, nærmere bestemt ved Kharkov. Han ble behandlet ved tre lasaretter, det siste i Wien. Historikeren Jan Erik Schulte, med SS-historie som spesialfelt, har fremholdt at omstendighetene rundt Tapperts medlemskap i SS og hvorvidt han kan ha vært presset eller tvunget inn i våpengrenen ikke fremgår av kildene.
John Michell
Gravitasjon, magnetisme og lys
I ett eksperiment forsøkte Michell å måle strålingstrykket fra lys ved å fokusere sollys mot den ene siden av en kompassnål. Dette eksperimentet var ingen suksess, ettersom kompassnålen smeltet!
Geologi
I de biografiene om Michell som ble utgitt på begynnelsen av 1900-tallet er det hans akademiske innsats innen geologien som betones. Hans mest betydningsfulle artikkel bar tittelen Conjectures concerning the Cause and Observations upon the Phaenomena of Earthquakes (Philosophical Transactions, li. 1760). Av den artikkelen fremgår det tydelig at han besatt en omfattende kunnskap om strata (jordsmonn) i England og utenlands.
Effekten av gravitasjon på lys
I nyere tid anses hans brev til Cavendish i 1784 der han omtaler gravitasjonens effekt på lys. Denne arbeidet ble gjenoppdaget i 1970-årene. Her omtales flere astronomiske ideer som en tidligere tilskrev det 20. århundre. Michell regnes i dag som den første som studerte fenomenet der et himmellegeme har så stor masse at lys ikke slipper ut. (På den tiden var begrepet unnslipningshastighet i bruk blant vitenskapsfolk.) Et slikt himmellegeme kan derfor ikke observeres som en lysflekk, men kan identifiseres ved bevegelsene til nærliggende himmellegemer som påvirkes av gravitasjonen fra det usynlige legemet.
Matematikeren Pierre-Simon Laplace angir en slik antagelse om massetunge objekter som kan «fange lyset» i sin bok: Exposition du Systeme du Monde i 1796. Et slikt himmellegeme blir innen Newtons teorisfære gjerne omtalt som en mørk stjerne og kan assosieres med det vi i dag kaller sort hull i generell relativitetsteori
Are Storstein
Are Storstein (født 2. april 1951, død 26. desember 2004 i Khao Lak, Thailand) var en norsk teater- og filmskuespiller, billedkunstner, manusforfatter, filmregissør samt musiker og vokalist i rockgruppa Boastein.
Han debuterte i hovedrollen i Peter Shaffers «Equus» på Det norske teatret i 1974. Storstein var tilknyttet teatret resten av livet og spilte i mange oppsetninger som blant annet «Red Ryder», «Hamlet», og «Piaf». Han regisserte og produserte i 1982 kortfilmen «Ordentlige kunstnere bruker ikke svart» om billedkunstneren Jan Groth som designet sceneteppet på Det norske teatret. Storstein arbeidet også med flere prosjekter for NRK, og leste inn en lang rekke lydbøker.
Storstein ga sammen med Øistein Boassen ut to plater på eget selskap («Vilde Vinge»): «Jeg har min egen luke» i 1977 og «Urgata Hurgata» i 1980.
Storstein omkom sammen med kona den 26. desember 2004, i forbindelse med tsunamien i Thailand.
Han er far til skuespiller Silje Storstein.
Dyrevernalliansen
Dyrevernalliansen er en norsk stiftelse som ble dannet i 2001. Stiftelsens engelske navn er «Norwegian Animal Protection Alliance».
Dyrevernalliansen arbeider med informasjon og påvirkning av myndigheter, dyrevernorganisasjoner og publikum. I hovedsak arbeider de med å dokumentere menneskelige overgrep mot produksjonsdyr og for å stanse disse. Dyrevernalliansens formål er å fremme dyrs interesser, særlig ovenfor myndigheter og næringsliv. Dyrevernalliansen har vedtektsfestet at de kun arbeider med demokratiske metoder, og aldri støtter voldelige aksjonsformer.
Dyrevernalliansen har et fond, Dyrevernalliansen forskningsfond, for forskning på dyrevelferd (tidligere Dyrevernfondet.
Stiftelsen samarbeider med flere internasjonale dyrevernorganisasjoner, deriblant Eurogroup for Animals.
Historikk
Dyrevernalliansen ble dannet den 11. juni 2001 av Anton Krag, Live Kleveland og.
I 2004 åpnet Dyrevernalliansen for medlemmer.
Dyrevernalliansen ble 4. mai 2006 registrert hos Lotteri- og stiftelsestilsynet.
Dyrevernalliansen startet i 2008 Dyrevernalliansen forskningsfond (da Dyrevernfondet) som var Norges første forskningsfond for dyrevelferd.
Organisasjon og økonomi
Dyrevernalliansen finansieres av medlemsinntekter, og gjennom tilskudd fra Landbruks - og matdepartementet og private givere. Dyrevernalliansen hadde per 2017 ca. 10.000 fastgivere.