cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Julemerke
Julemerker i USA
Initiativet vokste i 1908 til å bli et nasjonalt program drevet av National Association for the Study and Prevention of Tuberculosis (NASPT) og Amerikanske røde kors. Merkene ble solgt i postkontorene, opprinnelig i Delaware, for 1 cent hver. Netto innsamlede midler ble delt likt mellom de to organisasjonene. Per 1920 hadde Røde Kors trukket seg fra avtalen og salget ble utført alene av NASPT, da kjent som National Tuberculosis Association (NTA). Forskjellige salgsfremmende ordninger ble forsøkt: I 1954 vant den lille byen Saranac Lake i delstaten New York (hjemstedet til Adirondack Cottage Sanitarium) en nasjonal konkurranse om å selge julemerker. Belønningen var å være vertskap for verdenspremieren for Paul Newmans film The Silver Chalice. Rolleinnehaverne deltok i en parade under byens årlige «winter carnival».
Etter andre verdenskrig, med utviklingen av antibiotisk streptomycin, ble tuberkulose en helbredbar sykdom, dog det to årtier før sykdommen kunne regnes som under kontroll i utviklede land. For å gjenspeile det utvidete omfanget av organisasjonens mål, ble navnet endret til National Tuberculosis and Respiratory Disease Association i slutten av 1960-årene. NTRDA ble til American Lung Association i 1973, selv om julemerkene i 1974 fortsatte å vise NTRDA inskripsjonen i arkenes marg.
I dag selges julemerker til inntekt for American Lung Association og andre lungerelaterte formål. Tuberkulose er på vikende front, men har i den senere tid økt noe i utbredelse. Tuberkulose er fortsatt er fortsatt en av de mest utbredte infeksjonssykdommene i verden.
Julemerker i Canada
I 1908 kom julemerkene til Canada. Interesserte personer i Toronto og Hamilton startet julemerkekampanjer for å bygge og støtte sanatorier, som tuberkulosesykehus ble kalt på den tiden.
Gamle Toronto Globe støttet dem raskt. Tidlig i desember begynte ''Globe å trykke en daglig forsideartikkel med nyheter fra kampanjen. Kolonnen var omkranset av «holly» slik at leserne enkelt skulle få øye på den.
En av artiklene fortalte om hvordan skolebarn fra 58 skoler i Toronto hadde solgt 10 000 julemerker. En annen utgave annonserte at ute på prærien hadde en ny avis ved navn Regina Leader skrevet at deres ansatte ville selge julemerker og sende pengene til sanatoriet som var under bygging ved Muskoka.
Fra Saint John i New Brunswick skrev pastoren G. A. Moore og informerte at han og andre frivillige ville selge 8 500 julemerker og sende midlene til Toronto for sanatoriet.
Det første året samlet Toronto-kampanjen inn 6 114,25 canadisk dollar og innbyggerne i Hamilton ga 1 244,40 canadiske dollar. År etter år forsøkte andre byer i Canada med julemerkekampanjer, ikke kun som et middel for å samle inn midler, men for å skape oppmerksomhet om at tuberkulose kunne kontrolleres.
Endelig i 1927 ble det enighet om at julemerkekampanjer var den offisielle metoden for tuberkuloseorganisasjoner for å appellere om midler fra folket. Et nasjonalt julemerke ble etablert.
Julemerkekampanjene har hatt en viktig rolle i offentlig helse.
I begynnelsen ble innsamlede midler brukt til nye og sterkt påkrevde sanatorier. Når disse var etablert ble julemerkemidler benyttet for å hindre spredning av tuberkulose. Julemerkene har betalt for millioner av kanadieres lungerøntgen og tuberkulosetester. Som et resultat er tusener av tuberkulosetilfeller oppdaget før sykdommen spredde seg til andre.
Julemerkene symboliserer grasrotstøtte fra kanadiere som hjalp til å vinne kampen mot tuberkulose.
27. januar
27. januar er den 27. dagen i året. Det er 338 dager igjen av året (339 i skuddår).
Navnedag
Gaute, Gurli, Gry
Fødsler
Se flere som er født 27. januar i Kategori:Fødsler 27. januar.
Edouard Bovet
Édouard Bovet (født 1797 i Fleurier, Neuchâtel i Sveits, død 1849) var en sveitsisk urmaker og grunnlegger av urselskapet Bovet.
Fødselen av Edouard Bovet, sønn av Jean Frédéric Bovet, ble registrert hos myndighetene i 1797. Fire sønner og en datter ble født de påfølgende årene.
Etter endt læretid som urmaker flyttet Edouard Bovet og to av hans brødre i 1814 til London, som på denne tiden var et sentrum innen montering av ur og handel med klokker. Bovet etablerte i 1818 sin egen virksomhet i London i samarbeid med sine brødre. Denne virksomheten, som produserte luksusklokker i Sveits for eksport til Kina, ble en stor suksess. To generasjoner senere drev firmaet et blomstrende sveitsisk-kinesiske kommersielt foretak. I 1855 ble Bovet-firmaet tildelt en gullmedalje under verdensutstillingen i Paris. Virksomhetens navn ble solgt flere ganger og ble relansert i 1994.
Bovet var tilbake i hjembyen i 1830 sammen med sin fire år gamle halvt kinesiske sønn Edouard-Georges. På denne tiden var det vanlig for europeiske kjøpmenn i Kina å ta en midlertidig kone under opphold i Kina. Eventuelle barn som ble født i dette ekteskapet måtte faren akseptere fullt ansvar for.
Bovet døde i 1849, 52 år gammel.
Lyzja
Lyzja (russisk: Лыжа) er en elv i Republikken Komi i Russland, og en av sideelvene til Petsjora fra venstre. Den er 223 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 6 620 km². Lyzja munner ut i Petsjora ved landsbyen Ust-Lyzja.
Lyzja renner gjennom et øde område i regionen Petsjorskaja grjada. Elvens bredder er tildels svært myrlendt, og elven renner sakte og har svært mange kurver. Flere små sideelver renner ut i Lyzja fra åsene langs Petsjora-ryggen. De største sideelvene er Vadma fra venstre og Sigavej fra høyre. Lyzja fryser til i månedsskiftet oktober/november, og blir isfri igjen i april/mai.
Brame kraftverk
Brame kraftverk (engelsk: Brame Energy Center, også kalt Rodemacher kraftverk) er et varmekraftverk utenfor Boyce i Rapides Parish i delstaten Louisiana i USA. Operatør er Cleco Power Inc.
Kraftverket består av tre blokker med en samlet kapasitet på 1 707,3 MW:
En kunstig innsjø, Rodemacher Lake, benyttes til kjøling av anlegget. Fast drivstoff til kraftverket og kalkstein til renseanlegget fraktes til anlegget med lektere som losses ved Red River og massene transporteres til kraftverket via et 2,5 kilometer langt transportbånd.
Gymnasium Laurentianum Arnsberg
Städtische Gymnasium Laurentianum også kalt Laurentiano Norbertinum og Staatliches Gymnasium Laurentianum er et gymnas i byen Arnsberg. Skolen ble grunnlagt i 1643 som klosterskolen til kloster Wedinghausen. Den ble ikke noen betydelig faktor i regionen før motreformasjonen fant sted. I sammenheng med den katolske opplysningstiden mot slutten av 1800-tallet, ble skolen en statlig anstalt. På 1800-tallet og langt inn i 1900-tallet var Laurentianum et statlig, gammelspråklig gymnas. Idag er det et bybasert gymnas med forskjellige fagfelter.
Olden
Olden er et tettsted i Stryn kommune i Sogn og Fjordane. Tettstedet har innbyggere per 1. januar, og ligger innerst i Nordfjord.
Fylkesvei 60 går igjennom Olden sentrum, hvor man også finner Olden Fjordhotel, kafe, matvarebutikker, en lang rekke konfeksjonsutsalg og kai for cruiseskip, som ikke minst har vært i bruk for gjester som vil inn Oldedalen til Briksdalsbreen – Vestlandets mest besøkte brearm, som nå er i ferd med å forsvinne. Olden er en av de viktigste turistskiphavner på Vestlandet, med 92 anløp i 2017. Oldevatnet ligger idyllisk mellom bratte fjellsider og høye fossefall. Ved Oldevatnet ligger flere campingplasser. I Briksdalen innerst i Oldedalen ligger et serveringssted, og en grusvei følger Briksdalselva innover mot Briksdalsbreen. Det ble tilbudt hesteskyss opp til Briksdalsbreen helt frem til 2005, men hestene er erstattet med spesialbygde biler.
Mineralvannet «Olden» er fra Blåfjellkilden i Oldedalen. Oldeelva fra Laukifossen nedenfor vannet Floen ned mot fjorden er en god lakseelv. Olden ligger i skyggen av nabotettstedet Loen når det gjelder overnattingsdøgn av turister, men trekker vel så mange besøkende til sine attraksjoner som ligger på rekke innover Oldedalen. Selve Oldedalen strekker seg sørover mot Briksdalsbreen, en bretunge av Jostedalsbreen. Fylkesvei 724 skjærer gjennom hele dalen.
Madame besøker Oslo
Originalmanuset var av Alf Rød, men filmen ble produsert etter en bearbeidet utgave skrevet av Harry Ivarson og Gurly Drangsholt. Ivarson regisserte også filmen, mens Drangsholt var produksjonsleder og regiassistent.
Handling
På ekspressen Berlin-København møter madame Vera Wadjevska og hennes venn Baron Felix de Video den rike bankier Wagelsten fra Sydney, som etter mange års fravær er på vei hjem til Norge for å overta et gods. Wagelsten faller imidlertid plutselig død om, og baronen, som har en forbløffende likhet med Wagelsten, overtar hans identitet.
På godset bor den unge Helge i den sikre tro at den vakre eiendommen tilhører ham, men får plutselig høre at den virkelige eieren, en onkel, er på vei. Svindlerparet kommer og overtar godset. Da de averterer at yachten "Mayfair" er til salgs, blir den kjøpt av den rike grossereren Heegaard fra Oslo, som kommer til godset sammen med sin datter Edith. Helge får seg jobb som gast ombord på "Mayfair" uten at noen vet hvem han egentlig er. Han forstår snart at det er noe muffens med onkelen, og får støtte av Edith, som han er blitt venner med etter at han redder livet hennes. Madame Vera har på sin side mistanke til Helge, som hun forstår at ikke er noen alminnelig gast, og prøver å få ham ut av veien, men det går ikke etter planen. Helge får tvert imot anledning til å redde Edith ut av klørne til baronen, som har lokket henne ut til godset for å kompromittere henne. Politiet er nå kommet på sporet etter svindlerparet, som stikker av i rasende fart og kjører utfor et stup. Helge arver nå godset, og blir gift med søte Edith.
Olden
Kjente personer fra Olden
Noen kjente oldere er:
Birgitta av Sverige
Birgitta av Sverige og Hohenzollern (Birgitta Ingeborg Alice, født 19. januar 1937 på Haga slott, Stockholm) er en svensk prinsesse. Hun er datter av arveprins Gustav Adolf av Sverige og prinsesse Sibylla av Sachsen-Coburg-Gotha, og søster av kong Carl XVI Gustaf.
15. desember 1960 forlovet hun seg med prins Johann Georg av Hohenzollern. De giftet seg borgerlig på Stockholms slott 25. mai 1961 og kirkelig på slottet Sigmaringen 31. juli 1961.
De har tre barn:
Ekteparet bodde i München, men ble separert. Prinsesse Birgitta bosatte seg på Mallorca.
Prinsessens store interesse er golf. Det finnes en egen golfkonkurranse oppkalt etter henne.
Prinsessen er den eneste av kong Carl XVI Gustafs søstre som fortsatt regnes som medlem av kongehuset, og hun representerer derfor den svenske kongefamilien til en viss grad, blant annet ved å delta i feiringen av Lucia-dagen på Mallorca hvert år. Prinsesse Birgitta omtales som Hennes Kongelige Høyhet.
Daniel Niclasen
Daniel Niclasen (født 13. oktober 1840 i Sørvágur, død 21. mars 1900), kalt Ríki Dánjal («Rike Daniel»), var en færøysk kjøpmann og politiker. Han satt på Lagtinget fra 1891 til sin død i 1900, innvalgt fra Vágar. Niclasen var gift med Sigga Maria Rasmussen fra Miðvágur, som han fikk sønnene Rasmus Niclasen og Niclas Niclasen med.
Jan Balstad
Etter endt framhaldsskole arbeidet Jan Balstad ett år i utenriksfart fra 1953 til 1954. I 1954 begynte han i lære som dreier. Han tok fagbrev i 1959 og arbeidet deretter som dreier i NEBB frem til 1968.
I bedriften var han klubbleder fra 1964 til 1968. Han hadde også verv i Oslo Jern- og Metall fra 1966 til 1968. I 1968 ble han sekretær Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund, en jobb han hadde frem til 1976, da ble han nestformann i forbundet. Han fungerte som formann fra 1979 til 1981. Han ble da valgt til sekretær i Landsorganisasjonen i Norge (LO). I 1989 ble han valgt til førstesekretær LO. Dette vervet hadde han frem til 1997, han ble da valgt til nestleder i LO, ett verv han hadde frem til 2002.
Balstad er forhenværende styreleder for A-pressen samt Landsbanken. Han har hatt en rekke offentlige verv, i tillegg var han varamedlem Oslo bystyre i perioden fra 1963 til 1967. Per 5. august 2008 er han rådgiver i Fafo.
Fenomenet i Hessdalen
Fenomenet i Hessdalen er navnet på et lysfenomen som opptrer i Hessdalen i Trøndelag, 127 km sør for Trondheim.
Den første observasjonen av fenomenet som ble kjent for allmennheten fant sted om natten 8. desember 1981. Da skal ekteparet Åge og Ruth Marry Moe ha sett «en brennende ildkule» på kveldshimmelen i Hessdalen. Observasjonen ble gjort fra ekteparets kjøkkenvindu. Etter hvert fortalte flere i dalen at de hadde sett lysfenomenet, og folk begynte å snakke om UFO-observasjoner. Dette vakte oppsikt over hele Norge, og Hessdalen ble etter hvert kjent også i utlandet. Også andre steder i verden har liknende lysfenomen blitt observert, og de har blant annet blitt kalt «ghost light» (spøkelseslys) og «earthlight» (jordlys).
For å finne årsaken til disse fenomenene ble det sommeren 1983 etablert en forskergruppe kalt Project Hessdalen. Høgskolen i Østfold satte opp en automatisk målestasjon i dalen i 1998, og i 2004 ble det montert et kamera samt en antenne for ultralave frekvenser.
I 2016 bevilget Olav Thon Stiftelsen 1,5 millioner kroner over tre år til Høgskolen i Østfold, nærmere bestemt til et studentaktivt forskningsprosjekt i Hessdalen.
Høgskolen i Østfold har også et studieprogram på 10 studiepoeng som går ut på feltforskning i Hessdalen.
Gruvelovgivningen i Tyskland
Gruvelovgivningen i Tyskland (tysk: Berggesetze) er et sett lover som regulerer gruveindustrien, spesielt gruvedriftselskapene og deres ansvar, rettighetene til gruveindustrien og tilsyn av sikkerheten i og rundt gruvene. Ved innføringen av parlamentarisk vedtatte lover, erstattet lovgivningen de tidligere gruveordningene som ble innført av herskapene i land og territorier eller av grunneierne.
Med fremveksten av industrialiseringen og reformene av statsadministrasjonen på midten av 1800-tallet, ble også den føydale gruvedriften omstilt gjennom en reform. Den spesielle føydalle gruvejurisdiksjonen ble avskaffet og sammen med den tidligere Patrimonialjustiz underlagt de ordinære domstoler. Gruvebyenes og gruvestandens tradisjonelle privilegier, som for eksempel fritak fra militærtjenesten, falt bort. Eiendommene fra vasallbergprivilegiene ble konfiskerte. Direksjonsprinsippet til gruvemyndighetene bele erstattet av et inspeksjonsprinsipp, og selskapenes frihet, selvstemdige forvaltning og offentlig ikke-innblanding i privat sektor ble garanert. I stedet for landherrenes tiende ble det ilagt skatt.
Fagersjö
Fagersjö er en bydel i Söderort i Stockholm kommune. Den ligger i bydelsområdet Farsta. Bydelen grenser til Farsta, Hökarängen, Gubbängen, Högdalen og Rågsved samt til Svartvik i Huddinge kommune. Fagersjö ligger ved innsjøen Magelungen.
Fagersjö sentrum er gjenstand for en ny detaljplan. Svenska Bostäder vil rive sentrumsbegyggelsen og i stedet oppføre tre høyhus à ca. 9 etasjer på stedet. Dermed vil Fagersjö sentrum bli det første forstadssenteret som rives siden 1960-tallet. Til tross for sterk motstand mot rivingen – blant annet underskriftskampaner – ble den nye detaljplanen godkjent av Stadsbyggnadsnämnden 21. juni 2006. Den første sentrumsleiligheten ble revet i løpet av sommeren, og de to siste planlegges revet i løpet av vinteren 2006.
Trachemys
Trachemys er en gruppe skilpadder. Den omfatter blant annet rødøreterrapin (Trachemys scripta elegans) og guløreterrapin (Trachemys scripta scripta). De fleste artene finnes i Mellom- og Sør-Amerika.
Fylkesvei 4134
Fylkesvei 4134 går mellom Reinferdalen og Eide på Hidra i Flekkefjord.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 908 (Vest-Agder).
Donnie Brasco
Donnie Brasco er en amerikansk dramafilm fra 1997, basert på en sann historie i regi av Mike Newell.
I hovedrollene finner vi Al Pacino, Johnny Depp, Michael Madsen, Bruno Kirby og James Russo.
Handling
FBI-agenten Joe Pistone (Johnny Depp) infiltrerer mafiaen under dekknavnet "Donnie Brasco" og blir etter hvert en betrodd medarbeider og venn av mafiamedlemmet Benjamin "Lefty" Ruggiero (Al Pacino) som er soldat i "Sonny Black" (Michael Madsen) sin gruppe. Dette gjør livet hans stadig mer komplisert og farlig.
Reel Big Fish
Reel Big Fish er et amerikansk ska-punk-band som slo igjennom i USA med sangen «Sell Out» i 1997. I Norge er bandet kanskje mest kjent for sin cover-versjon av A-has 80-tallshit «Take On Me». Denne coverlåten, i tillegg til sangen «Beer», var en del av soundtracket til filmen BASEketball fra 1998. Bandet har hatt konserter i Norge i Tromsø (2004) og Oslo (2008 og 2009).
Ivan Rovnyj
Ivan Andrejevitsj Rovnyj (Иван Андреевич Ровный) (født 30. september 1987 i St. Petersburg, Russland) er en russisk profesjonell landeveissyklist. Han startet karrieren i Tinkoff Restauranter i 2006 som senere ble til Katjusja. I 2010 og 2011 syklet han for UCI ProTour-laget Team RadioShack.
EM på skøyter 1984, menn
EM på skøyter 1984, herrer ble avholdt på Fram kunstisbane i Larvik, Norge den 21. og 22. januar 1984 med 30 deltagere fra 12 nasjoner og med Idrettsforeningen Fram som teknisk arrangør som fikk oppdraget fra International Skating Union via Norges Skøyteforbund.
Hilbert van der Duim var tittelforsvarer fra Den Haag året før og forsvarte tittelen og ble europamester for andre gang.
Sammenlagt
NCxx = ikke kvalifiserte for den avsluttende 10 000 meteren
Vaktarrest
Sjargongbetegnelsen kakebu har sammenheng med «vann og brød», brød i den trønderske formen kak'skiv'.
I forbindelse med regelbrudd kan mannskapet ilegges refselse med straffereaksjoner som spenner fra bøter, forskjellige frihetsinnskrenkninger til vaktarrest. Men bare ca. 5 prosent av regelbruddene er så alvorlige at refselsene medfører vaktarrest. Som oftest har reaksjonen da sammenheng med flere dagers ulovlig fravær (på fra 7 til 12 døgn) som «belønnes» med like mange døgns vaktarrest. Ulovlig fravær (tjuvperm) ut over 12 døgn ender som straffesak i de vanlige rettssystemet hvor reaksjonen er 25 dagers ubetinget fengsel.
En bot på 150 kroner kan subsidiært sones med ett døgn i arresten. I 2003 ble det totalt ilagt 1 900 refselser i det norske forsvaret.
Shall You? Shall I?
'''«Shall You? Shall I?»''' er en amerikansk salme, skrevet av James McGranahan i 1887. Sangen er angitt som «Subject from M.E.I.»
Braganzavågen
Braganzavågen er ei tidevannsbukt som utgjør den helt indre delen av Van Mijenfjorden på vestkysten av Spitsbergen. Den er en del av det geografiske skillet mellom Nordenskiöld Land og Heer Land.
Bukta har innløp fra Sveabukta via Sveasundet og strekker seg om lag seks kilometer i nordøstlig retning fra Barryneset og Crednermorenen til Kjellströmelvas delta i bunnen.
Shall You? Shall I?
Historie
Blant tilhørerne var en velutdannet mann, tydelig under påvirkning av alkohol. Han sa etterpå at han hadde glemt eller mislyktes i å høre den meget dugelige prekenen. Men han hørte sangen, og i dagevis etterpå klang «Shall You? Shall I?» i ørene hans, inntil han slutt ga sitt hjerte til Gud. Han er nå en trofast prest i Metodistkirken»».
Norsk versjon
G.M.J. har skrevet en norsk tekst. Den norske tittelen er «Skal det bli du?».
Braganzavågen
Deler av Sveagruva ligger på nordvestsiden av bukta med vei langs foten av Deinbolltoppane til gruve. På sørøstsiden ligger fjellene Snøvola og Ispallen. Fjellsidene er svært bratte. Bukta er ikke seilbar for skip.
Teutonisk kors
Teutonisk kors (engelsk:cross potent) kalles vanligvis i skandinaviske språk for et krykkekors. Det er en korsfigur som består av et likearmet kors (gresk kors) med en tverrstrek ved endene av hver av armene. Korset kan se ut som fire T'er som møtes på midten. Korset skiller seg fra korset kors som har tverrstrekene litt innenfor endene til korsarmene.
Braganzavågen
Navnet kommer fra prinsesse Aldegonda av Braganza som var med på en ekspedisjon til Svalbard som var ledet av ektemannen i 1892.
Teutonisk kors
Teutonisk kors/krykkekors finnes i våpenskjold og inngår blant de mange heraldiske korsformene. Det brukes blant annet som midtfigur i jerusalemskorset.
Mesopotamisk mytologi
Mesopotamisk mytologi omfatter mytene, religiøse tekster, og annen litteratur som kommer fra regionen til oldtidens Mesopotamia, i særdeleshet samfunnene i Sumer (ca. 5300 – 2334 f.Kr.), Akkad (ca. 2334 – 2218 f.Kr.), Assyria (ca. 2500 – 609 f.Kr.) og Babylonia (1895 – 539 f.Kr.). Det var sivilisasjoner som eksisterte i regionen mellom elvene Tigris og Eufrat i dagens Irak. Mesopotamia er betraktet som sivilisasjonens vugge. Disse verkene er hovedsakelig bevart på stein eller på leirtavler og ble nedskrevet i kileskrift. Flere lengre tekster har overlevd, en del av dem er betraktet som de eldste tekstene i verden og har gitt historikerne innsikt i mesopotamisk ideologi, religion og kosmologi.
I den eldste tiden i Mesopotamia var en form for presteskap de som hadde all autoritet som fra guden. Prestene var både gudens representant og formidler mellom guden og folket. Senere ble den sekulære makten etablert i en konge, men kongen hadde også særskilte religiøse plikter. Kongen styrte på gudens nåde og fikk selv en form for guddommelig autoritet. Astrologi og spådomskunst spilte en stor rolle. En del mesopotamiske myter er reflektert i bibelske fortellinger, som forestillinger om Edens hage (paradiset), den store oversvømmelse (syndfloden), den kosmologiske skapelse (Etana-myten), og Babels tårn (språkenes opphavsmyte). Som den eldste siviliserte religion i verden har mesopotamiske trosforestillinger på hatt stor innflytelse på senere monoteistiske religioner som jødedommen, kristendommen og islam.
Skapelse
Det er mange ulike redegjørelser av jordens skapelsen i mesopotamisk mytologi. Grunnen er at det flere ulike kulturer i området og endringer i fortellingene som er felles har sin årsak i den muntlige fortellertradisjonen. Mytene deler imidlertid felles eller beslektede temaer, men kronologien for hendelsene varierer basert på når eller hvor fortellingen ble skrevet ned.
Det er ingen særskilte skriftlige nedtegnelser som har blitt bevart fram til i dag som direkte forklarer mesopotamisk religiøs kosmologi. Likevel har moderne forskere undersøkt ulike redegjørelser, og opprettet hva som er antatt å være i det minste en delvis nøyaktig framstilling av mesopotamisk kosmologi. I Skapelsens epos, datert til rundt 1200 f.Kr., er det forklart at guden Marduk drepte modergudinnen Tiamat og benyttet halvparten av kroppen hennes til å skape jorden og den andre halvparten til å skape både paradiset šamû og underverden irṣitu. Et dokument fra en tilsvarende periode konstaterte at universet var en sfæroide med tre nivåer av šamû hvor gudene bodde og hvor stjernene eksisterte, og over tre nivåer av jorden nedenfor den.
Atrahasis
Atrahasis (Atra-Hasis, «meget vis») refererer både til en av de mesopotamiske mytene som fokuserer på jordens skapelse, men også på hovedfiguren i denne myten. Myten har muligens assyriske røtter da en fragmentert versjon kan ha blitt avdekket i Ashurbanipals bibliotek, skjønt oversettelsen er usikker. Den mest fullstendige bevarte versjonen ble nedtegnet på akkadisk. Myten begynner med mennesker bli skapt av modergudinnen Mami for lette gudenes arbeids arbeidsbyrde. Hun begynte ved å skape dem fra en blanding av leire, kjøtt og blod fra en drept gud. Senere i fortellingen forsøkte guden Enlil å kontrollere menneskenes overbefolkning ved ulike metoder, inkludert hunger, tørke og til sist en stor oversvømmelse (se syndflod). Menneskeheten ble reddet av Atrahasis som advarte mot oversvømmelsen og bygde et skip for å unnslippe vannet, tilsist blidgjorde gudene med ofringer.
Enuma Elish
Enuma Elish er en babylonsk skapelsemyte med en uklar komposisjon, skjønt det er muligens datert tilbake til bronsealderen. Dette stykket var antatt å bli lest opp i en rituell feiring av det babylonske nyttår. Den opptegner gudenes fødsel, skapelsen av verden, og av menneskene med den hensikt å tjene gudene og lette deres arbeidsbyrde. Fortellingens fokus er å lovprise Marduk, skytsguden for Babylon, som skapte verden, kalenderen og menneskeheten.
Heroiske epos
Heroiske epos tenderer å fokusere på en stor helt, følger deres reiser gjennom prøvelser eller viktige hendelser i deres liv. Disse fortellingene kan bli funnet i mange kulturer rundt om i verden og gir ofte innsikt i verdiene til de respektive samfunnene. Eksempelvis kan en kultur som feiret en helt som var dedikert til gudene eller respekterte deres fedre, kan bli dedusert at samfunnet verdsatte slike verdier.
Gilgamesj
Eposet om Gilgamesj er en av de mest kjente mesopotamiske myter, og er også ansett som et av de eldste formene for skjønnlitteratur i verden. Det var i begynnelsen en rekke individuelle korte fortellinger, og ble ikke satt sammen til en sammenhengende epos før på 1700-tallet f.Kr. Fortellingen følger den sumeriske kong Gilgamesj, som er ansett å være en historisk figur, og hans gode venn Enkidu gjennom ulike eventyr og søken fram til Enkidus død. Den andre halvdelen handler om Gilgamesj og hans fortvilelse over vennens død og sin egen dødelighet og hans søken etter udødelighet. Til sist feiler han, men kom overens med med sin dødelighet og vender tilbake til sin by Uruk som en klokere konge.
Myten om Adapa
Den eldste nedtegnelsen av myten om Adapa er fra 1300-tallet f.Kr. Adapa var en sumerisk mann som ble velsignet av guden Enki med en umåtelig klokskap. En ble imidlertid Adapa slått overende av en sørvind og blåst på havet, og i raseri brøt han vingene av sørvinden slik at den ikke lenger kunne blåse. Adapa ble innkalt for å bli dømt av guden An, og før han dro ble han advart av Enki om ikke å spise eller drikke noe som ble tilbudt ham. Imidlertid endret An mening da han innså hvor klok Adapa var og tilbød han maten som ga udødelighet, noe Adapa, pliktskyldig for Enki, avslo. Denne fortellingen er benyttet som en forklaring på menneskehetens dødelighet, og er assosiert med den kristne fortellingen om Syndefallet. Adapa var en viktig figur i mesopotamisk religion. Hans navn ble benyttet til fremme makt i åndemaning og ble en arketype for en klok hersker. Navnet synes også ha blitt benyttet som tittel for «vismann».
Gudeverden
Mesopotamisk religion var polyteistisk, således aksepterte eksistensen av mange forskjellige guder, både mannlige og kvinnelige, skjønt den var også henoteistisk (en gud får udelt oppmerksomhet uten at andre benektes), med særskilte guder som ble forstått som overordnet andre ved deres særskilte tilhengere. Disse tilhengerne var som regel fra en særskilt by eller bystat som holdt sin særskilte gud som byens egen beskytter. Eksempelvis var guden Enki knyttet til byen Eridu i Sumer, guden Ashur med Assur og Assyria, Enlil med den sumeriske byen Nippur, Ishtar med den assyriske byen Arbela, og guden Marduk med Babylon. Det totale antallet av guder i Mesopotamia. Den finske orientalisten Knut Tallqvist, i hans Akkadische Götterepitheta (1938), talt rundt 2 400 som vi nå kjenner, de fleste av dem hadde sumeriske navn. På sumerisk ble gudene referert til som dingir, mens på akkadisk var de kjent som ilu, og det synes som det var synkretisme mellom gudene til sumerne og akkaderne ved at de adopterte og tilpasset seg hverandres guder.
Felles tema
I de tekstene som er bevar er udødelighet et uforanderlig mål i mesopotamiske epos. Uansett versjon av fortellingen, mannen som overlever den store oversvømmelsen, Atrahasis, Zi-ud-sura, eller Utnapishtim, er gitt udødelighet av gudene. Denne figuren opptrer på nytt i Gilgamesjeposet da Gilgamesj er på leting etter udødeligheten etter å ha kommet til å frykte døden og underverden etter å hørt sin døde venn Enkidu fortelle hva som venter menneskene ved livets slutt.
Da Gilgamesj får vite at hans posisjon i livet ikke betyr noe i underverden blir han forskrekket og søker opp Utnapishtim som har oppnådd udødelighet av gudene etter å ha overlevd den store oversvømmelsen som ble sendt av gudene for å utrydde menneskeheten. Udødelighet er også berørt i myten om Adapa hvor han uforvarende avviste å spise maten med udødeligheten som ble tilbudt ham og således forklares hvorfor alle mennesker dør.
Også et felles tema i mesopotamiske myter er det gjentagende konseptet at menneskehetens hensikt er å tjene gudene og avlaste deres arbeidsbyrde. I alle skapelsemyter er menneskene skapt av gudene for å være gudenes tjenere og ære dem med ofringer. Da de blir for mange, høylydte eller på andre måter plagsomme, forsøkte gudene å kontrollere menneskenes befolkningsvekst med pest, tørke og mest kjent, den store oversvømmelsen. Denne forakt for menneskeliv framhever hierarkiet som eksisterte i den mesopotamiske bevissthet hvor menneskenes eksistens hadde kun mening som underlagt gudenes vilje.
Lisbeth Nypan
Lisbet Nypan, eller Elisabeth Pedersdatter Nypan (født ca. 1610, død september 1670) var en bondekone fra Leinstrand (nå i Trondheim kommune) som ble dømt til døden ved bålbrenning for trolldom.
Lisbet var gift med bonden og skysskafferen Ole Nypan (ca. 1602–1670), som ble dømt til døden for trolldom samtidig, men han ble halshugd. Paret hadde minst tre voksne barn da de ble henrettet. Dette var antagelig den nest siste heksedommen i Norge hvor dødsstraff ble brukt. Saken mot Lisbet og Ole er en av Norges mest kjente heksesaker, spesielt fordi deres sak er den eneste norske heksesak som er omtalt i Rossell Hope Robbins’ encyclopedia of Witchcraft and Demonology fra 1959.
Anklagene mot Lisbet og Ole begynte egentlig da de selv hevdet at de var blitt utsatt for ærekrenkelser, men saken ble fort vendt mot dem. Dette førte til forhør på Leinstrand og senere i Lagtingshuset i Trondheim. Forhørene varte fra mars til september 1670. Ifølge vitneutsagnene hadde Lisbet hatt ry som helbreder helt fra 1640-årene. Folk kom ofte til henne med sykdom og lidelser. Metodene hun brukte var en blanding av kristen tro, svartekunst og naturmedisin. En av metodene hennes var å «lese i salt», som var en gammel folketradisjon. Hun leste vers over saltet, som etterpå ble spist av pasienten. Flere av vitnene hevdet at de var blitt bedre av Lisbets behandling. Fire av versene hennes ble nedtegnet og er bevart i sakspapirene. Et av versene som ble brukt av Lisbeth og fremlagt under prosessen mot henne lyder som følger:
Lisbet tok betalt for sine tjenester. Det gjorde folk mistenksomme, og de var redde for at hun satte sykdom på dem for å tjene penger. Når folk eller dyr ble syke, begynte ryktene derfor lett å gå. Det gjorde ikke saken bedre at Ole ofte minnet folk på hvem han var gift med, når han kom opp i krangel. Lisbet innrømmet i retten at hun hadde brukt Guds navn for å helbrede, men hun hadde aldri brukt evnene sine til å skade noen. Hun mente at hun og mannen var blitt ofre for løgn og sladder. Retten trodde henne ikke, og hevdet at hun brukte bønnene til dyrking av Satan og ikke Gud.
Sognepresten i Leinstrand, Ole Mentsen, og fogden Hans Evertsen Meyer (1615–1688) forsøkte å overtale paret til å tilstå. Men paret fastholdt sitt standpunkt uten å vise noen innrømmelse eller anger, selv etter fengsling og tortur. Det ble oppfattet som forakt for retten og bidro sannsynligvis til den strenge straffen. I dommen står det at de ikke kunne komme med «den rette tilståelsen» på grunn av sine tette forbindelser med Djevelen. Dommer Willem Knutsen og retten så på Lisbet som mer skyldig i trolldom enn Ole. Derfor ble hun dømt å brennes levende på stake, mens mannen ble dømt til halshugging. Dommen ble bekreftet av lagmann Hans Mortensen Wesling (1620–1671) 5. september 1670, og fullbyrdet i løpet av september. Kildene spriker når det gjelder akkurat hvor Lisbet ble brent. Noen sier at henrettelsen fant sted ved erkebispegårdens mur, andre på fisketorget, mens andre igjen sier at hun ble henrettet på Galgeberget i Ila, utenfor byen. Lisbet Nypan var rundt 60 år da hun ble henrettet og mannen ca. 67 år.
17. mai 2005 ble det avduket en skulptur for å minnes Lisbet Nypan på Nypvang skole i Leinstrand. Den er utformet av Steinar Garberg. Lisbet Nypan har også fått en vei på Kattem oppkalt etter seg.
29. januar
29. januar er den 29. dagen i året. Det er 336 dager igjen av året (337 i skuddår).
Navnedag
Herdis, Hermod, Herman
Fødsler
Se flere som er født 29. januar i Kategori:Fødsler 29. januar.
Dødsfall
Se flere som døde 29. januar i Kategori:Dødsfall 29. januar.
Lzja
Lzja (russisk: Лжа; latvisk: Ludza) er en elv i Latvia og i Pskov oblast i Russland, og en av sideelvene til Utroja fra høyre. Elven er 156 kilometer lang, og har et nedbørfelt på 1 570 km². Elven har en middelvannføring på 10,5 m³/s, målt 9 kilometer fra munningen.
Lzjas største sideelv er Innitsa, fra høyre.
Lzja springer ut i Latvia fra den lille innsjøen Lielays-Ludzas, som ligger ved Madonas. Elven renner nordover gjennom et myrlendt landskap, og etter 25 kilometer krysser den grensen og går inn i Russland. Elven renner relativt raskt gjennom skogkledde og myrlendte bredder. Lzja munner ut i Utroja ved en jernbanestasjon langs jernbanen mellom Ostrov og Rēzekne.
Syv dage for Elisabeth
Syv dage for Elisabeth er en norsk stumfilmkomedie fra 1927 i regi av Leif Sinding. Manuset ble skrevet av Sinding og Arvid Skappel. Det var basert på Skappels novelle Påskeflirt
Zhang Ye
Zhang Ye (født 28. mai 1968) er en kinesisk sangerinne fra Hunan i Kina. Hun er utdannet ved Det kinesiske musikkonservatorium der hun nå jobber som lærer. Hun behersker både opera og pekingopera, men også kinesisk folkemusikk. Hun tok i 1995 en mastergrad i vokalmusikk.
Syv dage for Elisabeth
Sonja Henie medvirker i en birolle.
I sensuren ble et nærbilde av en danserinne, teksten «Jeg vil, men først vi je ha dig sel» og en slagsmålscene klipt bort.
Handling
Den unge friserdamen Elisabeth Borg vinner hovedgevinsten i pengelotteriet og beslutter å tilbringe påsken på et sanatorium på fjellet. Her har hun og venninnen Lucie noen flotte dager. Slyngelen Franz Markel forsøker seg på en del skøyerstreker mot Elisabeth, men han blir avslørt av millionærsønnen Rolf Heller, som gir skurken sin velfortjente straff. Rolf og Elisabeth blir forlovet, og attpåtil finner Elisabeth sin far, konsul Heie, som hun ikke har hatt kjennskap til tidligere.
Hästhagen
Hästhagen er et tettsted i Nacka kommune i Stockholms län i landskapet Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 499 innbyggere.
Burhanuddin Rabbani
Burhanuddin Rabbani (født 1940 i Badakhshan i Nord-Afghanistan, død 20. september 2011) var en afghansk politiker og krigsherre. Han var leder for det islamistiske partiet Jamiat-e Islami fra 1972, og var en fremstående mujahedin-leder under den afghansk-sovjetiske krig (1979–1989). Etter mujahedins seier i den afghanske borgerkrigen i 1992 var han president i Den islamske staten Afghanistan fram til Taliban tok makten i 1996. Han var deretter leder for den såkalte Nordalliansen, en koalisjon av væpnede grupper som kjempet mot Taliban-regimet, fram til den amerikanske invasjonen i 2001, og var også interimpresident en kort periode i 2001. I 2011 ble han drept av selvmordsbomber fra Taliban.
Liv og virke
Rabbani var en etnisk tadsjiker.
I Afghanistan ble han i 1972 leder av det islamistiske partiet Jamiat-e Islami. I 1974 ble han forsøkt arrestert da afghansk politi tok seg inn på Universitetet i Kabul. Han klarte, med hjelp fra studenter, å rømme til landsbygda. I 1975 prøvde han seg på et mislykket kupp mot president Mohammed Daoud Khan i den daværende Republikken Afghanistan, noe som førte til at han var nødt til å flykte til Pakistan.
Etter Saur-revolusjonen i 1978 returnerte han til Afghanistan for å kjempe mot den pro-sovjetiske regjeringen og, mellom 1979 og 1989, de sovjetiske styrkene. Rabbanis gruppe, Jamiat-e Islami, var en av de største mujahedin-fraksjonene. Etter at mujahedin nedkjempet den pro-sovjetiske Najibullah-regjeringen i 1992 ble han utnevnt til president av Afghanistans Islamske Råd (og dermed leder av landet). Men det brøt raskt ut borgerkrig igjen mellom forskjellige fraksjoner av mujahedin, og Kabul ble erobret av Taliban i 1996.
Rasmus Niclasen
Han vokste opp i Sørvágur som sønn av kjøpmann og lagtingsmann Daniel Niclasen, «rike Dánjal», og hustru Sigga Maria Rasmussen. Blant hans søsken var kjøpmann og lagtingsmann Niclas Niclasen. Selv åpnet han sin kjøpmannsforretning i Miðvágur. Han giftet seg første gang med Marianna Heinesen, andre gang med Henrikke Elisabeth Danielsen, datter av bonde og lagtingsmann Dánjal Pauli Michelsen i Miðvágur.
Burhanuddin Rabbani
Liv og virke
Rabbani satte opp hovedkvarter i den nordlige afghanske byen Faizabad og ledet, med støtte fra Iran og India, en av fem fraksjoner som kjempet mot Taliban under Talibanregimet, og som til sammen kalles Nordalliansen.
Rasmus Niclasen
Niclasen var innvalgt på Lagtinget fra Vágar fra 1914 til sin død. Han hadde i begynnelsen uklare partisympatier, men ble en markant selvstyremann. Politisk skal han ha vært inspirert av den økonomiske moderniseringen gjennom havne- og veiutbygging som han hadde sett på Orknøyene, hvor han drev handel som ung. Etter at Niclasen døde i 1920, ble Poul Joensen valgt til nytt medlem for resten av året. Niclasen var også formann i Miðvágurs sognestyre (kommunestyre) fra 1915 til sin død. Han døde på amtshospitalet i Tórshavn, like før han fylte 50 år, etter et par måneders sykdom.
Burhanuddin Rabbani
Liv og virke
Rabbani var fremdeles anerkjent som leder av Afghanistan av FN og de fleste land i løpet av Taliban-regimet. Da den amerikansk-ledede koalisjonen fjernet Taliban i 2001, gjenerobret Rabbani hovedstaden og erklærte seg som Afghanistans legitime leder. Han ga makten formelt over til et interimsstyre ledet av Hamid Karzai 22. desember 2001. I 2004 var han tilstede da president Hamid Karzai formelt ble innsatt som Afghanistans presodemt og han satt som leder for partiet Afghanistans nasjonale front.
Rabbani var frem til sin død leder av Afghanistans Høye Fredsråd, som ble dannet i 2010 for å initiere fredssamtaler med Taliban og andre opptørsgrupper.
Teche kraftverk
Teche kraftverk er et varmekraftverk utenfor Baldwin, i St. Mary Parish, delstaten Louisiana i det sørlige USA. Det har en installert produksjonskapasitet på 430 MW, fordelt på 3 blokker / turbiner. Operatør er Cleco Power Inc.
Anlegget ble bygget ut i årene 1950–1971. Brenselkilden fyringsolje og naturgass.
Fort
Et fort (fra fransk for sterk eller kraftig) er en mindre, selvstendig befestning eller et hovedstøttepunkt i en større befestningslinje. I Kystartilleriet er det også navnet på selvstendige anlegg.
Se også
Fortification ביצורים
Rust (spillested)
Rust er et spillested og nattklubb på Nørrebro i København, hvor det avholdes både tradisjonelle konserter og clubbing med elektronisk musikk.
Historie
Rust (opprinnelig Kafé Rust) var fra juli 1989 kampanjecafé og festlokale for Next Stop-bevegelsen, en av de protestbevegelser som oppstod mot slutten av den kalde krigen. Caféen ble oppkalt etter tyskeren Mathias Rust som i 1987 landet på Den Røde Plass i Moskva i et Cessna 172 sportsfly.
Mot slutten av 1989 besluttet en mindre gruppe aktivister å omdanne stedet til regulær bar og spillested. Etter en mindre oppussing gjenåpnet Rust i februar 1990 som et samlingssted for den københavnske undergrunnsmusikk. I 1991 ble Rust bygget om og fikk status som selvstyrende arbeidstiltaksprosjekt med ansatte på lønnstilskudd. Etter klager fra lokale konkurrenter over konkurransevridning ble arbeidstiltaksprosjektet stanset i 1992, og siden da har Rust fungert på kommersielle betingelser.
Livested
Rust har en solid tradisjon som spillested. Rufus Wainwright, Bloc Party, Howie B, Stereo MC's, Blue Foundation og mange andre danske og utenlandske artister har stått på Rusts scene. Rusts live-scene presenterer primært navn innen indierock og -pop, hiphop og electronica.
Nattklubb
Justice, 2manydjs, Hotel Costes, MSTRKRFT, Digitalism, Booka Shade, Moby, Groove Armada og Trentemøller. Felles for dem alle er at de har stått bak DJ-pulten på Rust siden gjenåpningen i 2008. Nattklubben har opplevelser på alle tre etasjer. Cocktails i Livingroom. DJ's og nattkonserter på Mainfloor. Hiphop, dubstep, reggae, soul og funk i Bassment samt tilbakelent stemning i Upstairsbaren og røkerommet.
Klubben har som den eneste klubb i Danmark presentert en stjernerekke av hiphop-navn som Jazzy Jeff, DJ Premier, La Coka Nostra, Afrika Bambataataa og D.I.T.C. Fredager og lørdager suppleres lokale og internationale DJ-navn med nattkonserter på Rusts scene.
Zand-dynastiet
Zand-dynastiet var et dynasti av Laki opprinnelse som styrte det sørlige og sentrale Persia (1750–1794).
Dynastiet ble dannet av Karim Khan, høvding av zand-stammen i Lurs som tidligere hadde blitt flyttet av Nadir Shah til det østlige Persia, men vendte tilbake etter hans død. Karim Khan og Alimardan Khan Bakhtiari tok kontroll over det sentrale Persia etter uroen som oppstod på grunn av attentatet på Nadir Shah (1747). De valgte begge en mindreårig prins av safavide-dynastiet som deres marionetthersker og gav ham navnet Ismail III. Karim Khan valgte å være den militære kommandøren og Alimardan Khan var den sivile administratoren. Snart klarte Karim Khan å eliminere sin partner i tillegg til marionettkongen, og i 1760 grunnla han sitt zand-dynasti. Han nektet å akseptere tittelen sjah og kalte seg i stedet «folkets advokat».
Karim Khan var en omsorgsfull og meget dyktig hersker som snart klarte å skape fred og fremgang i sitt område og gjorde sin hovedstad Shiraz til et senter for kommersiell virksomhet og kultur. Hans utenlandske kampanjer mot Azad Khan i Aserbajdsjan og osmanene i Mesopotamia gav ham kontroll over Aserbajdsjan og provinsen Basra. Han etterlot sjah Rukh, et barnebarn av Nadir Shah, som autonom hersker over Khorasan i respekt. Men han avsluttet aldri sine kampanjer mot sin erkefiende, Muhammed Hassan Khan Qajar, høvdingen over ghoyounlou qajarene. Sistnevnte ble til slutt beseiret av Karim Khan og hans sønner, Agha Muhammed Khan og Hosseingholi Khan, ble brakt til Shiraz som gisler.
I utenrikspolitikken forsøkte Karim Khan å gjenopprette safavide-epokens handel ved å la britene etablere en handelsstasjon i havnen til Bushehr. Dette gav Det britiske ostindiske kompani en innfallsport til Iran og øket deres innflytelse i landet.
Karim Khans monumenter i Shiraz inkluderer den berømte Vakil-festningen, Vakil Basar og flere moskéer og hager. Han er også ansvarlig for byggingen av et palass i byen Teheran, den fremtidige hovedstaden til qajar-dynastiet.
Karim Khans død i 1779 etterlot hans territorium sårbart for trusler fra hans fiender. Hans sønn og etterfølger Abu al-Fath var en inkompetent hersker som var sterkt påvirket av sin halvonkel (og Karim Khans kommandør), Zaki Khan. Andre herskere som Ali Morad og Jafar Khan klarte heller ikke å følge politikken til Karim Khan og kort tid etterpå var landet under angrep fra alle sider.
Qajar-høvdingene var de største fiendene til zandene, ledet av deres tidligere gissel, Agha Muhammed Khan. De rykket raskt frem mot det nedadgående kongedømmet. Tilslutt erklærte Lotf Ali Khan, en grandnevø av Karim Khan, i 1789 seg som den nye sjahen. Hans styre (til 1794) ble brukt stort sett i krig med qajar-khanen. Han ble til slutt fanget og brutalt drept i festningen til Bam, som satte en effektiv slutt på zand-dynastiet.
Zand-perioden var en relativt fredelig tid med økonomisk vekst for landet. Mange territorium som ble erobret av osmanene i den sene safavidetiden ble tatt tilbake og Iran var igjen et sammenhengende og rikt land. Kunsten til denne perioden er bemerkelsesverdig og til tross for den korte tiden til dynastiet, hadde en distinkt zand-kunst hatt tid til å dukke opp. Mange qajariske kunstneriske trekk ble faktisk kopiert fra eksemplene til zand.
Andrew Davies (fotballspiller)
Andrew Davies (født 17. desember 1984 i Stockton-on-Tees, Durham, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for flere engelske klubber. Han er forsvarsspiller og spiller nå for Bradford City.
Davies har spilt landskamper på U-20 og U-21 nivå for England.
Biografi
Andrew Davies kom til Middlesbrough allerede som 13-åring, og spilte på aldersbestemte lag de neste årene. Han skrev sin første profesjonelle kontrakt med klubben 1. oktober 2002, og han debuterte for Middlesbrough i en ligacupkamp mot Ipswich den 6. november 2002. Hans første kamp i Premier League var mot Aston Villa 28. januar 2003.
I januar 2005 skrev han under på en 3-måneders utlånsavtale Queens Park Rangers, og han debuterte for Londonklubben den 14. januar i en kamp mot Stoke den 14. januar 2005. I april var han tilbake i Middlebrough og han fikk med seg tre Premier League kamper på slutten av 2004/05 sesongen.
4. juli 2005 undertegnet Andrew Davies en 6-måneders utlånsavtale med Derby County, og han debuterte for klubben fra Øst-Midlands mot Brighton den 6. august 2005. Han scoret sitt første ligamål for Derby den 18. september 2005 i en kamp mot Southampton.
Selv om Davies hadde fått 3 røde kort i løpet av sitt opphold i Derby var klubben så fornøyd med han at at de ville forlenge utlånsavtalen. Dette ble gjort i starten på januar 2006, men Middlesbrough fikk inn en klausul i denne avtalen der de kunne hente spilleren før 1. februar 2006. På grunn av skadeproblemer blant forsvarspillerne benyttet Middlesbrough seg av denne klausulen, og Davies returnerte til Middlesbrough 30. januar 2006.
Kilder
Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X
Sinsenkrysset
Sinsenkrysset i Oslo er en treplans trafikkmaskin og et av Norges mest kjente veiknutepunkter. Det forbinder Ring 3 med riksvei 4 (Trondheimsveien). Bydelsgrensene til Nordre Aker, Bjerke, Sagene og Grünerløkka møtes i krysset. Sinsenkrysset ble Norges mest trafikkerte veikryss med over 100 000 motorkjøretøy i døgnet da rivingen av Bispelokket var ferdig i 2013. I tillegg er det holdeplasser for trikk, T-bane og buss i nærheten.
Historie
Navnet Sinsen kommer av norrønt sinn for vei og vin for eng.
Krysset har utviklet seg betraktelig, fra å ha en kiosk midt i krysset til et veianlegg i tre plan med rundkjøring i midten, samt trikketrasé. Gårdsnavnet Sinsen er kjent fra 1343, men er trolig eldre; det er ett av flere -vin-navn i området. Bygging av Trondheimsveien startet på 1600-tallet, i området fra det som nå heter Carl Berner og nordover gjennom gården Sinsen. Sinsenkrysset ble etablert i 1870. Trafikken gjennom krysset var dominert av varetransport av planker og bygningmateriell fra distriktene.