cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maat
Maat og loven
I løpet av den greske periode (som begynte med Ptolemaios I Soter) i egyptisk historie, eksisterte greske lover parallelt med de tradisjonelle egyptiske. Egyptisk lov bevarte kvinners rettigheter slik at de hadde lov til å fungere uavhengig av menn og selv eie betydelig med personlig eiendom. Til tider hadde egyptisk lov innflytelse på de langt mer restriktive konvensjonene til grekerne og romerne.
Maat og skriverne
Skriverne hadde framstående posisjon i oldtidens egyptiske samfunn i lys av deres betydning i formidlingen av religiøs, politisk og kommersiell informasjon.
Tot var skrivernes beskytter og ble beskrevet som den «som avslører Maat og beregner Maat; som elsker Maat og gir Maat til den gjørende Maat.» I tekster som Amenemopes instruksjoner er skriver henstilt til å følge forskriftene til Maat i både sitt private liv som i sitt arbeid. Formaningene om å leve i henhold til Maat er av en slik art at disse instruksjonstekster har blitt beskrevet som «Maatlitteratur».
Maat som gudinne
Maat var gudinne for harmoni, rettferdighet og sannhet, representert som en ung kvinne. Hun var framstilt sittende eller stående, holdende et septer, symbolet på makt, i sin ene hand og en ankh, symbolet på evig liv i den andre. Tidvis er hun avbildet med vinger på hver arm eller som en kvinne med strutsfjær på hodet. Avbildninger av Maat som en gudinne er nedtegnet fra så tidlig som det gamle rike (ca. 2680 til 2190 f.Kr.).
Solguden Ra kom fra den skapelsen opphavelig jordhaug etter at han hadde plassert sin datter Maat i stedet for Isfet (kaos). Kongen arvet plikten å sikre at Maat forble på sitt sted og de er med Ra sagt å «leve på Maat». Farao Akhnaton (regjerte 1372-1355 f.Kr.) var den som i særdeleshet la vekt på konseptet i en slik grad, hevdet John D. Ray, at kongens samtidige så på det som intoleranse og fanatisme. En del konger la Maat til sine egne navn, således ble referert til som «Herre av Maat», eller Meri-Maat («elsket av Maat»). Da troen på Tot vokste i den egyptiske gudeverden og begynte å overta tidligere mytologiske forstillinger i Hermopolis om Ogdoaden, ble det sagt at hun var mor av Ogdoaden og Tot var faren.
I Duat, den egyptiske underverden, ble det sagt at hjertene til de døde ble veid mot hennes prinsipp, framstilt som «Maats fjær», noe som symbolsk representerte Maats konsept i hallen til de to sannheter. Et hjerte som ble veid og bedømt som uverdig ble slukt av gudinnen Ammit og hjertets eier ble dømt til å forbli værende i Duat. Hjertet ble betraktet som det stedet hvor sjelen oppholdt seg. De med gode og rene hjerter (sjeler) ble sendt til Aaru. Osiris ble sett på som vokteren av portene til Aaru etter at han ble en del av den egyptiske gudeverden og forskjøv Anubis i Ogdoaden-tradisjonen.
Mulesel
Mulesel er en krysning mellom eselhoppe og hestehingst. Hybrider mellom eselhingster og hestehopper kalles muldyr. Mulesler har 63 kromosomer.
Maat
Tekstlige temaer
Ani-papyrusen, opprettet en gang rundt 1250 f.Kr. i det 19. dynasti i det nye rike, er et manuskript satt sammen av en egyptisk skriver ved navn Ani, som har gitt navn til teksten. Teksten utgjør en særskilt sammensetning av erklæringer og forhekselser som hadde til hensikt å hjelpe den døde i etterlivet. Teksten gir et inntrykk av de verdier som oldtidens egyptere verdsatte.
Maats lære er representert i 42 negative bekjennelser i dette manuskriptet. Listen er tatt fra en opphavsfri liste gjort av E. A. Wallis Budge fra en utgivelse tidlig på 1900-tallet, men nyere oversettelser fra nyere forskning kan skille seg en del fra følgende:
Afrikamesterskapet i friidrett 2002
Afrikamesterskapet i friidrett 2002 var det 13. Afrikamesterkapet i friidrett, det ble avviklet i Tunis og Radès i Tunisia i perioden 6. til 10. august 2002.
Harald Damsleth
Harald Damsleth (født 16. august 1906 i Vegesack i Bremen i Tyskland, død 1. mars 1971 ) var en norsk tegner, illustratør og reklamemann. Han var en av de fremste reklametegnerne i Norge i 1930-årene, mest kjent for sine plakater og bokomslag. Han ble særlig kjent som frimerketegner, emblemdesigner og plakatkunstner for Quislings naziparti Nasjonal Samling (NS) før og under andre verdenskrig.
Bakgrunn
Damsleths far var ingeniøren Olaf Martinius Damsleth og moren var den tyske Katharina Elise Foss. Faren arbeidet ved et verft i Bremen da han ble født, og hadde etablert seg der. Moren døde da Damsleth var syv år, og faren flyttet med sønnen tilbake til Norge for å arbeide ved Fredrikstad Mekaniske Verksted hvor Harald Damsleth vokste opp.
Han vokste opp også hos gudfaren sin i Norge, banksjefen Erling Sandberg, som seinere ble kommissarisk statsråd.
Etter examen artium i realfag i 1925 fra Fredrikstad høiere almenskole, reiste han til Rouen for å opparbeide seg praksis for arkitektstudiet. Han påbegynte deretter arkitektstudiet ved Norges tekniske høgskole i Trondheim, men han måtte avbryte studiet på grunn av lungebetennelse og andre helseproblem fra praksistiden i Frankrike og at han ikke kunne tilpasse seg klimaet i Trøndelag. I stedet begynte han hos Kildahls Boktrykkeri i Oslo, hvor han var med på å formgi bladet Norske Gutter. Han studerte tegning og illustrasjon ved Städtische Kunstgewerbeschule i Berlin i årene 1929 til 1931. 12. september 1935 giftet han seg med den tyske Liselotte Frida Friedemann, som han hadde truffet i Berlin og som flyttet til Norge samme år, og de slo seg ned i Oslo.
Virke
Han virket etter studiene i Berlin en periode som reklametegner i Norge, men reiste i 1933 til USA for arbeid og videre studier. Han returnerte til Norge året etter. I tiden i USA besøkte han blant annet Chicago og Hollywood, hvor han prøvetegnet for Walt Disney. Etter å ha giftet seg, ble han stadig mer etterspurt som reklametegner. da han igjen besøkte USA i 1939 fikk han tilbud om å arbeide for Disney, noe han avslo av hensyn til familie.
Han arbeidet fra midten av 1930-årene i flere reklamebyråer i Oslo før han overtok Myres reklamebyrå og deretter Heroldens reklamebyrå i 1939. Han arbeidet både som reklametegner og som illustratør i bøker, tidsskrifter og ukeblader. Damsleth lagde også en rekke postkort, blant annet mange nissekort. Han laget også framsidene til publikasjonene til Fedrelandslaget rundt 1930 og ble medlem av Nasjonal Samling allerede i 1933. Han skal ha latt være å betale medlemskontingenten for årene 1933-1939, men etter det tyske felttoget i Polen skal han ha forsterket sitt medlemskap og betalt kontingenten for årene 1933 til 1939.
Damsleth kunne arbeide i flere stilarter, men den vanligste tegnestilen var tidstypisk med tydelige former og reine flater i en slags realistisk forenkling. Denne ga en blanding av fart og stivnede bevegelser, markert med diagonale linjer, forenkling, eleganse og fantasifulle perspektiv. Han framsto som individualist i norsk sammenheng, selv om det er klare spor fra tysk reklamekunst. Han startet innen modernismen, men forlot den etterhvert, da den ble ansett som «degenerert» av nasjonalsosialistene, og gikk mer i retning av en naturalistisk stil. I begynnelsen av krigen fokuserte han på vanlige, arbeidende mennesker. Etter hvert, og særlig da krigen nærmet seg slutten, ble særlig plakatene mer militaristiske og med krigstema, gjerne med sterke russofobiske innslag.
Andre verdenskrig
Heroldens reklamebyrå ble et samlingspunkt for mange norske nasjonalsosialister og sto i krigsårene for utformingen av det meste av propagandamateriellet som både den tyske okkupasjonsmakten og Nasjonal Samling ga ut. Hans propagandaplakater, nesten 200 av i alt rundt 300, er blitt berømte for sine karakteristiske ariske vikingskikkelser. Det store volumet på disse produksjonene gjorde at Damsleths stil og uttrykk ble landskjent i løpet av krigen. Han sto også for utformingen av en rekke symboler og emblemer under krigen. Hans monopol for NS-myndighetene og de tyske okkupasjonsmyndighetene skyldtes også at de andre reklamebyråene boikottet disse myndighetene. På denne tiden mistet Damsleth også avtalene med de store forlagene.
Plakatene ble en stadig viktigere del av Nasjonal Samlings sentralstyrte propagandakampanjer fra 1941. Satsningen kan skyldes at avisannonsering indirekte ble svekket av papirrasjoneringen, radiopropagandaen ble forhindret etter beslagleggingen av radioer høsten 1941, og at kinoreklame var vanskelig. Både Damsleth og Willy Klevenberg i partiets propagandaledelse var unge og hadde reklameutdannelse fra Tyskland. NS' politiske reklame fulgte derfor prinsippene for moderne kommersiell markedsføring. Budskapet var enkelt, gjerne positivt og vinklet mot publikum. Det var stadige gjentakelser, og temaer og ordbruk ble samkjørt i de ulike mediekanalene som ble brukt. Bildene i den visuelle propagandaen skulle vekke følelser og interesse og ble spredt bredt gjennom særlig avisannonser og plakater i store opplag.
Nathan Söderblom
Lars Olof Jonathan (Nathan) Söderblom (født 15. januar 1866 på Tronö prestegård i Hälsingland i Sverige, død 12. juli 1931 i Uppsala) var en verdensberømt svensk teolog og erkebiskop. Han ble tildelt Nobels fredspris for sitt økumeniske arbeide i 1930.
Harald Damsleth
Andre verdenskrig
Det ble etter hvert påbudt med oppslag på offentlige kontorer, på tog- og busstasjoner, i postkontorer og banker og ellers i det offentlige rom. NS' lokallag fikk dessuten klare råd og instrukser om hvordan de skulle henge opp plakatene og følge opp propagandaarbeidet. I tillegg var det forbudt å skade «offentlig informasjon», et nødvendig tiltak fordi mange var svært negative til NS og ofte ødela eller rev ned plakatene.
Nathan Söderblom
Bakgrunn
Söderblom avla teologisk embetseksamen med utmerkelse ved Uppsala universitet i 1892. I studietiden var han aktiv i den kristne studentbevegelsen, og han engasjerte seg etterhvert også i internasjonalt økumenisk arbeid.
Harald Damsleth
Andre verdenskrig
Da NS-myndighetene opprettet det såkalte Kulturtinget høsten 1942, ble Damsleth pekt ut til å sitte i det.
Nathan Söderblom
Prest, professor
Etter endt utdanning dro han til Paris der han virket som pastor, før han tok en teologisk doktorgrad ved Sorbonne som første utlending. Tilbake i Sverige ble han professor i teologi i Uppsala, en stilling han hadde i perioden 1901-1914.
Harald Damsleth
Frimerkeutforming
Damsleth sto bak 35 frimerkeutgivelser i Norge under krigen. Blant frimerkene han tegnet, var flere til Rikard Nordraak-jubileet i 1942 og tre i serien Krigsforlis, trykket i dyptrykk, som viste vrakene etter tre norske passasjerskip senket av de allierte. Skipene som ble gjengitt, var NK322 DS «Barøy», NK323 DS «Irma» og NK324 DS «Sanct Svithun».
Nathan Söderblom
Erkebiskop
I 1914 ble han utnevnt til erkebiskop.
Harald Damsleth
Etter krigen
I 1950 ble Damsleth dømt til fem års straffarbeid for landssvik under krigen. Han ble benådet etter to års soning. Han var knapt 40 år gammel da karrieren offisielt var over, selv om han fikk en del oppdrag der han ikke kunne bruke sin kjente signatur, bokstaven «d» eller navnet «damsleth». Særlig fikk han hjelp av Odd Myre, eier av Myres Reklamebyrå og tidligere motstandsmann under krigen. Mot slutten av 1940-årene fikk Damsleth også flere småoppdrag for kunstforlaget Børrehaug & Remen. I løpet av første halvdel av 1950-årene tegnet han en rekke bokomslag for religiøse forlag og forlag som ga ut lettere underholdnings- og spenningsbøker som ble solgt i kiosker. Han laget også omslag til blant andre bokutgivelser av Aschehougs populære forfattere Sigrid Boo og Margit Ravn. Damsleth tegnet i tillegg postkort og glansbilder. Han eksperimenterte også innen psykedelisk kunst.
Nathan Söderblom
Erkebiskop
Under første verdenskrig engasjerte Söderblom seg for å forene ulike kirkesamfunn i forskjellige land. Allerede like etter krigsutbruddet hadde han sammen med biskopene i Kristiania og Sjælland og The Federal Council of the Churches in America sendt ut et opprop for fred og kristen forståelse, og i 1917 var han med på å organisere et internasjonalt kirkemøte i Uppsala. Her ble det vedtatt et manifest med en sterk fredsappell.
I 1925 ble konferansen The Universal Christian Conference on Life and Work ble arrangert i Stockholm. 600 deltakere fra 37 land møtte, og her fastslo deltagerne at «krig var et uegnet middel til å løse internasjonale konflikter og uforenlig med den kristne kirkes ånd». Kirkens medlemmer hadde plikt til å unngå nasjonal selvhevdelse, rasefordommer og krigsvennlige holdninger, og den kristne, offentlig mening skulle bli «den sterkeste motvekt mot krig». Konferansen trakk frem Folkeforbundet som det viktigste virkemiddel for internasjonalt fellesskap mellom folkeslagene.
På grunn av arbeidet med fredskonferansen var Söderblom for første gang blitt nominert til Nobels fredspris i 1926. Han ble nominert igjen i 1929 før han tilslutt fikk prisen i 1930, og da statsminister Johan Ludwig Mowinckel annonserte tildelingen trakk han frem Söderbloms støtte til Briand-Kelloggpakten og til Folkeforbundet som de sentrale punktene.
Wilcox County
Wilcox County er navnet på to fylker i USA:
Winston County
Winston County er navnet på to fylker i USA:
Robert Meyers
Robert Meyers (født 11. august 1924, død 22. mars 2014) var en canadisk ishockeyspiller som deltok i de olympiske vinterleker 1952 i Oslo.
Meyers ble olympisk mester i ishockey under vinter-OL 1952 i Oslo. Han var med på det canadiske ishockeylaget som vant turneringen foran USA og Sverige. Det var laget «Edmonton Mercurys» som representerte Canada i OL-turneringen.
Ishockeyturneringen ble avviklet som en enkeltserie med ni lag, der alle lagene møttes en gang. Canada vant sju kamper og spilte uavgjort 3-3 mot USA. Canada vant serien med 15 poeng foran USA som fikk 13 poeng, de tapte én kamp, 2-4 for Sverige.
Michael Ball
Michael Ball er navnet til flere personer:
Walter Reuther
Walter Philip Reuther (født 1. september 1907, død 9. mai 1970) var en amerikansk fagforeningsleder som var medvirkende til at United Automobile Workers ble en sterk røst innenfor bilindustrien, samt i Det demokratiske parti i midten av det 20. århundre. Han var en sosialist inntil 30-tallet, da han ble en ledende liberal og støttespiller til New Deal-koalisjonen.
Atli Dams første regjering
Atli Dams første regjering var Færøyenes regjering fra 12. desember 1970 til 11. januar 1975. Regjeringen var utgått fra Javnaðarflokkurin, Sambandsflokkurin og Sjálvstýrisflokkurin med Atli Dam fra Javnaðarflokkurin som regjeringssjef. Regjeringen ble dannet etter lagtingsvalget i november 1970 som en fortsettelse av regjeringssamarbeidet som hadde vært siden 1967. Regjeringen mistet sitt parlamentariske grunnlag ved lagtingsvalget i november 1974.
Two star 36
Two Star 36 er en 36 fot kjølbåt konstruert av den svenske båtkonstruktør Håkan Södergren i 1984.
Bergen bystyre 2007–2011
Bergen bystyre hadde i perioden 2007–2011 et borgerlig flertall, og et byråd bestående av Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti. I opposisjon satt Venstre, Arbeiderpartiet, Sosialistisk Venstreparti, Senterpartiet, Pensjonistpartiet og Rød valgallianse.
Two star 36
Historie
Södergren konstruerte båten slik den kunne delta i en tomannsregatta over atlanten, og derav kommer navnet Two Star. Mannen bak bedriften TwoStar AB Bo Svantesson og Håkan Södergren ønskede å produsere en 36 fots båt til samme pris som 32 fot-klassen. For å oppnå dette ble skroget selvbærende, slik at bare en aluminiumsramme som opptar kræftene fra vant og mast var nødvendig avstivning. Resten av innredningen ble montert med aluminiumsbeslag på langsgående skinner. Pga. denne spesielle løsning ble båten kalt «Ikea-båten».
Bergen bystyre 2007–2011
Kommunevalget 2007
Forut for kommunevalget i 2007 ble byen styrt av et mindretallsbyråd utgått av Høyre, Venstre og Kristelig Folkeparti, som hadde en samarbeidsavtale med Fremskrittspartiet.
Two star 36
Historie
I Norge ble båten forhandlet av Torbjørn Omland, Two Star Norge AS
Bergen bystyre 2007–2011
Kommunevalget 2007
Valget ble en fremgang for Fremskrittspartiet og Venstre som begge økte med to mandater i bystyret, og for Arbeiderpartiet og Senterpartiet som økte med ett mandat hver. Taperne var Sosialistisk Venstreparti, som mistet tre mandater, Pensjonistpartiet som mistet to mandater, og Rød Valgallianse (senere Rødt) som mistet ett mandat.
Etter valget aksepterte Høyre og Kristelig Folkeparti Fremskrittspartiets krav om å få bli med i byrådet. Venstre aksepterte derimot ikke dette, og valgte da å tre ut av byrådet. Det nye byrådet ble dermed et flertallsbyråd utgått av Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti.
Ordfører Herman Friele (H) søkte ikke gjenvalg, og ble erstattet av Gunnar Bakke (FrP). Varaordfører Kristian Helland (KrF) søkte heller ikke gjenvalg, og ble erstattet av Høyres ordførerkandidat Trude Drevland.
Two star 36
Konstruksjon
For at båten skulle bli stiv nok til å være selvbærende, dvs. at innredningen ikke er en bærende del av konstruksjonen, ble den bygget med 25 mm H80 Divinycell sandwich konstruksjon med rowing glasfiberlaminat i skroget. Dekket ble også laget med H80 Divinycell i varierende tykkelse. Den tykke sandwich gir en relativt god isolasjon mot kulde og støy, og gir således godt komfort under dekk.
Bergen bystyre 2007–2011
Bystyret
Bystyret hadde følgende ni heltidspolitikere:
Two star 36
Konstruksjon
Kjølen er støpt i jern med bulb. Anlegget mot skroget er en lang og bred flens som fordeler kreftene fra kjølen. Kjølen er montert med syrefaste bolter.
Roret er støpt i GAP av Speedwave i Tyskland og har en massiv rorstamme av aluminium. Roret er et balansert spaderor med 90° utslag til hver side. Standard var rorkult, men ratt kunne leveres.
Vant og stag er i 1×19 trådet syrefast vaier med syrefaste strekkfisk.
Motoren var standard en Volvo Penta 2002, men en 2003 kunne også leveres. Den tosylindrede 2002 på 13 kW giver en toppfart på 7,3 knop og en marsjfart på 6,0 knop. Det er fast aksel og tobladet foldepropell. Motoren er plassert rett under leideren og da brodekket er svert høyt giver det uvanlig god tilgang til service på motoren.
Det er 50 l plast dieseltank plassert under akterkøyen.
Bergen bystyre 2007–2011
Permisjoner
Disse er i listen over bystyremedlemmer erstattet med de møtende vararepresentantene.
Byrådet
Etter kommunevalget i 2007 ble Byrådet konstituert med et flertall i bystyret bestående av Høyre, Fremskrittspartiet og Kristelig Folkeparti.
Fremskrittspartiet valgte 29. april 2009 å tre ut av byrådet. Etter dette fortsatte Høyre og Kristelig Folkeparti i et mindretallsbyråd.
Two star 36
Seilegenskaper
Båten er rask og har bra balanse. Men det er ikke noen båt for nybegynnere med det store seilareal og lensetakler. Og pga. at den er langsmal krenger den relativ lett over til 20°, hvoretter kjølvekten gjør sitt til at sluttstivheten er god.
Bergen bystyre 2007–2011
Byrådet
Byråd Henning Warloe ble ved Stortingsvalget i 2009 valgt inn på Stortinget. Samtidig valgte Tomas Moltu å trekke seg fra vervet som byråd av personlige grunnet. Det byrådet fra 2009 har følgende byråder:
Det nyebyrådet (2011) har følgende byråder:
Bydelsstyrer
Ordningen med bydesutvalg i Bergen opphørte i 2004. Men 1. januar 2008 ble det innført en ny ordning med bydelsstyrer utpekt av bystyret som hver hadde en leder frikjøpt i 20 % stilling. Disse var:
Two star 36
Seilegenskaper
Den flate bunn gjør den til en rask medvindsseiler, og det smale skrog og store spaderor gjør risken for broacher liten. Båten er rask i lett vær og trygg i hard vær, men må reves tidlig. Det smale forskip og relativ brede akterskip gjør imidlertid at forskipet kan grave seg ned i krapp og voldsom sjø.
Bergen bystyre 2007–2011
Bydelsstyrer
Ordningen med bydelsstyrer ble avviklet 1. januar 2011.
Two star 36
Seilegenskaper
Ved havnemanøvre er båten lettstyrt og kan snu om sin egen akse. Men foldepropellen kan gjøre det vanskelig å få fart i bak.
Noen båter har vært plaget av trange rorlagre, og dermed tungt ror i mye vind.
Innredning
Båten har to lugarer, en mindre køye i forpiggen og en meget stor køye i akterskipet. Til styrbord for leideren er badet. Frem for badet er det en kjøleboks og i motsatte side, på babord, ligger den L-formete byssen med gassovn, doble vasker og relativ god plass. Vanntanken i plast på 120 l er plassert i byssen ut mot skroget. Frem for bysse og kjøleboks ligger salongen med 2,12 m lange sofaer og et bord der opp til åtte kan spise. Masten kommer ned mellom salong og forpigg. Forpiggen har to skap og lang, men smal dobbelkøye. Under køyen er det plass til å stuve seil.
Med denne innredning var båten moderne, og løsningen er fremdeles den mest vanlige to årtier senere.
Alt treverk i båten er i bøk for å gjøre det lyst. For å spare både vekt og penger er det langs skrogsidene montert stoffposer i stedet for skap og hyller. Og mange plasser er det spart på listverket, slik at båten fremstår noe uferdig. Imidlertid er komforten god dersom høyden under dekk på 1,80 cm aksepteres.
Dørken er i 18 mm kryssfinér hvor det øverste finérlag er natet teak.
Friggs perlemorvinge
Friggs perlemorvinge (Boloria frigga) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den er oppkalt etter gudinnen Frigg, og er en av flere nordlige perlemorvinger som har fått navn etter norrøne guddommer.
Utseende
Friggs perlemorvinge tilhører en gruppe av nærtbeslektede, ganske like, nordlige arter i slekten Boloria. Den er den største norske arten i denne gruppen med et vingespenn på 39 – 48 mm, men overlapper med flere av de andre artene i størrelse. Den kan kjennes på mønsteret på bakvingenes underside: den innerste halvdelen er gulbrun med et bredt, bølgete, brunkantet blekt bånd. Fargene i den ytterste halvdelen er bleke og "utviskede" og mønsteret er ganske utydelig.
Levevis
Larven lever på molte (Rubus chaemamorus), og sommerfuglen flyr på myrer. På det indre Østlandet finnes den bare fra 400 meter over havet oppover, i Nord-Norge flyr den også i lavlandet.
Grand Circus Park
Grand Circus Park er en 20 000 m² stor park i sentrum av Detroit, Michigan som forbinder teaterdistriktet med finansdistriktet i byen.
Rob Hubbard
Rob Hubbard (født 1955 i Kingston upon Hull, England) er en britisk musiker og komponist kjent for sin videospillmusikk, spesielt for 80-tallets hjemmedatamaskiner som Commodore 64 med sin lydchip SID. Han har blant annet jobbet for spillselskaper som Gremlin Graphics og Electronic Arts.
De røde enger
De røde enger er et dansk krigsdramafilm fra 1945 regissert av Bodil Ipsen og Lau Lauritzen Jr. Filmen, som har Poul Reichhardt og Lisbeth Movin i hovedrollene, er en spenningsfortelling som kretser rundt minnene til en dansk sabotør mens han venter på å bli henrettet i tysk krigsfangenskap. Den ble filmet i Danmark bare måneder etter slutten på den tyske okkupasjonen under andre verdenskrig. De røde enger er en ren hyllest til de danske motstandskjempene og blir regnet som et stilistisk mesterverk. Filmen fikk Gullpalmen ved Filmfestivalen i Cannes i 1946.
Handlingen
I det tyskokkuperte Danmark under andre verdens krig, sitter den unge danske sabotøren Michael (Poul Reichhardt) et Gestapo-fengsel og venter på å bli henrettet. Tankene hans går tilbake til hendelsene som ledet til at han ble pågrepet. På en eng i Jylland, venter Michael og hans kamerater på et britisk flyslipp av våpen og eksplosiver som skal brukes av motstandsbevegelsen. Etterpå, mens han gjemmer seg, blir Michael overrasket av tyske soldater. Han unnslipper etter at han har åpnet ild. På en landevei stopper en bil kjørt av en tysk feltoffiser (Arne Hershold). Michael overmanner offiseren og skyter ham. Kledd i offisersuniformen klarer Michael å komme til København og treffer kjæresten sin Ruth (Lisbeth Movin) på hotellet der hun bor. Toto (Lau Lauritzen), lederen av motstandsgruppen, venter på ham. De planlegger å sabotere en våpenfabrikk. Men, de mistenker at det er en tyster i gruppen og planen blir utsatt. Et av gruppens medlemmer, Dreyer (Freddy Koch), blir arrestert, så Ruth og Michael flykter til hennes onkels sommerhus. Ruth er redd for å miste Michael. Hun sier: «Dersom du dør, da er alt meningsløst – da er jeg ikke noe menneske lenger – og engene er ikke grønne lenger – de er farget rød av ditt blod.»
Planleggingen av sabotasjeaksjonen blir fullført, og gruppen går i gang på med oppdraget. Men det blir avslørt at det har vært en tyster når gruppen blir overrasket av soldater som ligger og venter på dem. I skuddvekslingen blir Michael såret, men han klarer å sprenge fabrikken i luften før han blir fanget.
I fengselet til Gestapo prøver fengselsvakten Steinz (Per Buckhøj) som hater krigen og nazistene, å hjelpe Michael litt, men kan ikke forhindre at han blir torturert. Michael står imot den brutale torturen, men han blir dømt til døden. Mens Michael er fengslet får han mistanker om hvem tysteren er og gjennom Steinz gir han beskjed til kameratene sine: Eple er råttent. En felle blir satt opp og Prikken (Preben Neergaard) avslører seg selv som tysteren. Det finnes ingen annen utvei enn å drepe ham, og det er ikke vanskelig å finne medlemmer som vil gjøre det.
Mens han blir kjørt til stedet der henrettelsen skal finne sted, forteller Steinz Michael at han har fått en beskjed at hele Steinz sin familie er drept under de alliertes flybombardement den uken. Michael ber Steinz å flykte sammen med ham. Steinz avslår og skyter seg selv i bilen. Michael flykter og søker tilflukt i et bakeri hvor han er i stand til å kontakte Toto. Både Michael og Ruth får tak i transport til Sverige hvor de endelig kan hvile.
Dalbeattie
Dalbeattie (skotsk-gælisk: Dail Bheithe; skotsk: Dawbeattie ) er en by (town) i regionen Dumfries and Galloway i Skottland. Dalbeattie ligger seks kilometer øst for Castle Douglas og 19 km sørvest for Dumfries. Byen i det historiske fylket Kirkcudfriesbrightshire og i en skogkledd dal ved elven Urr Water 6 km øst for byen Castle Douglas og 19 km sørvest for Dumfries. Byen er kjent for sin granittindustri og for å være hjembyen til William McMaster Murdoch, førstestyrmann på RMS «Titanic». Folketallet i byen er for 2020 beregnet til 4 160 innbyggere.
Etymologi
Dalbeattie er et gælisk navn, dokumentert i 1469 som Dalbaty. Det første elementet i navnet er gælisk dail, «oversvømmet eng», «flatt land ved elv». Det er to mulige tolkninger for det andre elementet. Den vanligste er gælisk beithich, genitiv entall av beitheach, «omkring eller har tilknytning til bjørketrær», avledet fra beith, «bjørk». Dalbeattie ville dermed bety «bjørkeland». Den andre tolkningen tolker -beattie for å være avledet fra bhàite (fra bàite) «druknet» i betydningen «kan bli oversvømmet». W.J. Watson tilbyr denne utledningen for Dalbate i Middleby.
Dalbeattie er populært tolket som «birch vale», altså «bjørkedalen» på norsk, en forståelse som er adoptert i navnene til lokale virksomheter som Birch Valley Dental Clinic og Birchvale Theatre. Tolkningen av det første elementet som «vale» eller «dal» kan skyldes forveksling med ordet «dale». Assosiasjonen til «dal» går tilbake til minst 1955, da tredeje Statistical Accounts of Scotland registrererte at den «aksepterte avledningen» som keltisk, som betyr «bjørkenes dal».
Historie
Den formelle begynnelsen av Dalbeattie har sin opprinnelse i 1781 da George Maxwell fra Munches og Alexander Copeland fra Kingsgrange (eller Colliston) bestemte seg for å oppmuntre til utviklingen av byen. Maxwells eide landet på nordsiden av brenningen og Copelands eide landet på sørsiden. De etablerte også et suppekjøkken for lokale arbeidere.
Fra tidlig av var granittbrudd en viktig del av økonomien i Dalbeattie. Den mest framtredende av dem er det karakteristiske Craignair-bruddet som er godt synlig vest for byen. Dalbeattie Granite-verk ble etablert i 1820 og lå i Craignair Street, etter en direkte rute fra Craignair-bruddet.
Mange av arbeiderne utvandret til andre deler av verden for å finne arbeid, en del emigrerte til USA for å jobbe ved et søsterbrudd i Westerly, Rhode Island. Granitt eksportert fra Dalbeattie gikk inn i havnen Mersey Docks i Liverpool, Thames Embankment i London, forskjellige britiske fyrtårn, til og med så langt som til fyret på sørspissen av Ceylon (Sri Lanka).
Osv
OSV kan vise til:
Panzhihua
Panzhihua (kinesisk: 攀枝花; pinyin: Pānzhīhūa) er en by på prefekturnivå i provinsen Sichuan i det vestlige Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2007) til 1 100 800.
Administrative enheter
Byprefekturet Panzhihua har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 qū) og 2 fylker (县 xiàn).
Historie og geografi
Området har gjennomgått en rekke administrative grenseendringer. Det har i sin helhet tilhørt provinsen Sichuan bare siden 1955.
Noen deler av Panzhihua var tidligere del av provinsen Yunnan. De er i dag i bydistriktet Renhe. Da Republikken Kina opprettet provinsen Xikang den 1. januar 1939, ble det som nå er fylkene Miyi og Yanbian del av den provinsen. I oktober 1955 ble Xikang oppløst som provins av Folkerepublikken Kinas regjering, og de aktuelle områder lagt tilbake til Sichuan.
Panzhihua er et område rikt på naturressurser, men var relativt øde inntil 1960-årene. Byen, som ble grunnlagt med navnet Dukou i 1965, fikk stålindustri i 1966, og vokste raskt og var relativt velhavende mens resten av landet fikk en kraftig nedtur grunnet kulturrevolusjonen. Byen fikk senere navnet Panzhihua, som var et tidligere områdenavn, og har Sørvestkinas største stålkompani, som på engelsk kalles Panzhihua Iron and Steel (Group) Co, og i Kina er best kjent under forkortelsen Pangang.
Området har rester av de gamle konglepalme skoger som var habitat til kjempepandaen.
Panzhihua er svært industrialisert, og preges av gigantiske gruver, mange av dem dagverk. Det meste av det land som ikke er gruveområder, har jordbruk. Området har subtropisk klima.
Panzhihua har togforbindelse til Chengdu og Kunming, og har også en kommersiell flyplass.
Jordskjelv i 2008
Panzhihua ble kl. 16:31 den 30. august 2008 rammet av et jordskjelv (momentmagnitude: 6,1) som kostet nærmere hundre mennesker livet. Episenteret var i grensetraktene mellom distriktet Renhe og fylket Huili i naboprefekturet Liangshan Yi. Skjelvet rammet også omliggende strøk i provinsene Sichuan og Yunnan.
Jernbane
Chengdu-Kunming-jernbanen løper gjennom området.
Kanstadfjorden
Kanstadfjorden (nordsamisk: Gánasvuotna) er en fjordarm av Vestfjorden som ligger på sørsiden av Hinnøya i Lødingen kommune i Nordland. Fjorden strekker seg 17 kilometer i nordlig retning fra innløpet mellom Rinøya i vest og Nes i øst til Heggedalselvas utløp ved Kanstadbotn i fjordbunnen, hvor Austerdalen fortsetter 5,5 kilometer til Gullesfjordbotn. Avstanden til Troms' fylkesgrense er 2,3 kilometer fra Kanstadbotn.
Geografi
Kanstadfjorden ligger mellom Stordalsaksla (597 moh.), Erikstadfjordfjellet (552 moh.), Årnipen (704 moh.) og Sneistinden (722 moh.) i vest og Kanstadfjellet og Lødingsaksla i øst. Midt i fjorden går den omtrent 200 m lange Kanstadstraumen som er en populær fiskeplass.
Nord for sundet er navnet Innerfjorden. Sør for sundet går fire fjordarmer av Kanstadfjorden: Lonkan (0,8 km) på østsiden samt Erikstadfjorden (4,3 km), Høkfjorden (5,2 km) og Hestfjorden (3,7 km) på vestsiden.
Bosetning og samferdsel
Langs Innerfjorden, mellom Austre Kanstad og Kanstadbotn, er det i dag nesten ingen bosetning, men en spredt gårdsbebyggelse. Tidligere har det imidlertid vært samisk bosetning i området. E10/Rv85 går langs østsiden. Mellom Austre og Vestre Kanstad krysser Fv837 Kanstadstraumen og fortsetter videre sørover langs den tynt befolkede vestsiden, med Erikstad, Svensgam, Hesten og Rinøyvåg.
I Kanstadbotn er det et knutepunkt for kraftlinjen fra øst som forgreines videre til Lofoten, Vesterålen og Lødingen.
SID
SID kan referere til:
Hannibal Rising (film)
Sammendrag
I 1941 bor åtte år gamle Hannibal Lecter i Lecter Castle i Litauen. Den tyske invasjonen av Sovjetunionen under andre verdenskrig gjør hele Baltikum til en blodig frontlinje. Lecter, hans yngre søster Mischa, og foreldrene deres reiser til familiens hytte i skogen for å unngå de fremrykkende tyske soldatene. Etter tre år blir nazistene endelig drevet ut av området. I løpet av tyskernes retrett ødelegger de en sovjetisk stridsvogn, som hadde stoppet i nærheten av Lecter-familiens hytte. Eksplosjonen dreper begge foreldrene. De overlever alene i hytta til en milits fra Litauen dukker opp, ledet av en Vladis Grutas som samarbeider med nazistene. Soldatene har gått helt tom for mat i den kalde baltiske vinteren, så de dreper og spiser Mischa.
SID
Sid Sid (homonymie) Sid
Hannibal Rising (film)
Sammendrag
I 1949 er Litauen under sovjetisk kontroll. Slottet Lecter bodde i som barn er blitt omgjort til barnehjem, og Hannibal bor også der. Han tar i bruk vold mot en mobber, og kort tid senere stikker han av til Paris for å bo hos en tante, fru Murasaki. I Frankrike begynner Lecter å studere. Han begår sitt første drap som tenåring ved å drepe en slakter som fornærmer hans tante. Lecter blir mistenkt for drapet av inspektør Pascal Popil, en fransk politietterforsker som også mistet sin familie i løpet av andre verdenskrig.
Senere blir Lecter den yngste personen som noensinne har påbegynt medisinstudier i Frankrike, og finner seg arbeid i Paris. En dag blir han vitne til en tysk soldat som får en sprøyte med et stoff som får ham til å huske detaljer om sine krigsforbrytelser. I et forsøk på å huske navn på de ansvarlige for søsterens død, injiserer Lecter seg med det samme stoffet. Han får flere flashbacks fra barndommen, og husker mennene som drepte Mischa. Lecter vender tilbake til Litauen på leting etter søsterens rester. Han graver i en ruin efter den lille hytta i skogen der familien døde. Han finner Mischas levninger, og gir henne en ordentlig begravelse. Han finner en av dem som drepte søsteren hans, Enrikas Dortlich. Lecter tvinger ham til å avsløre hvor resten av gjengen hans befinner seg, og deretter dreper han Dortlich.
Lecter besøker deretter en restaurant i Fontainebleau, eid av Petras Kolnas, som også var ved hytta da familien hans døde. Lecter ser hans unge datter, og ser at hun har Mischas armbånd. Drapet på Dortlich blir lagt merke til av resten av gjengen hans. På grunn av likheten med Lecters første drap, blir Pascal Popil enda mer mistenksom mot Lecter. Lecter drukner et annet medlem av gruppen, Zigmas Milk, i formaldehyd. Etterforsker Popil forsøker å hindre Lecter fra å jakte på resten av gjengen. Under en konfrontasjon med fru Murasaki ber hun Lecter om ikke å ta hevn. Han nekter, og hevder at han ga et løfte til Mischa. Han angriper deretter Vladis Grutas, men Grutas blir reddet av livvaktene sine.
Grutas kidnapper fru Murasaki for å bruke henne som agn mot Lecter. Lecter dreper Kolnas, før han går til en husbåt og finner Grutas og fru Murasaki. Grutas påstår at også Lecter spiste av søsteren hans etter at soldatene hadde drept henne. Fru Murasaki flykter fra Lecter etter at han forteller at han elsker henne. Deretter jakter Lecter på det siste medlemmet av gruppen, Bronys Grentz, i Canada, før han reiser til USA.
Vievann
Vievann er vann som har blitt velsignet av en prest eller biskop, eller i noen tilfeller av en diakon. Det brukes i Den katolske kirke, Den ortodokse kirke og de østlige ortodokse kirker, Den gammelkatolske kirke, deler av Den anglikanske kirke og noen andre kirkesamfunn. Vievannet brukes til dåp (og kalles da ofte dåpsvann), velsignelser, asperges og noen andre kirkelige handlinger. I mange kirker finner man vievannskar ved inngangen, som man kan dyppe fingrene før man gjør korstegnet.
Vievann regnes som et symbol på dåpen.
Den anglikanske kirke
I Den anglikanske kirke brukes vievann av den høykirkelige delen av kirken, spesielt av anglo-katolikker.
Det er vanlig, men ikke universelt, med vievannskar i kirker og katedraler. I tillegg brukes det blant annet til å velsigne gjenstander, både kirkelige gjenstander som religiøse statuer og krusifikser og andre gjenstander som biler og hus.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1994 – 1000 meter damer
1 000 meter damer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1994 og ble avholdt i Vikingskipet på Hamar den 23. februar 1994.
36 utøvere fra 12 nasjoner deltok på distansen.
Vievann
Den katolske kirke
Vievannskar er obligatorisk i alle kirker. Seremonien asperges brukes på enkelte festdager i stedet for vanlig syndsbekjennelse; menigheten stenkes da med vievann. Det brukes også ved velsignelser av gjenstander. Det brukes også ved eksorsisme.
Ibrahim ʿAbud
ʿAbūd var en karriereoffiser som hadde tjenestegjort i Etiopia og Eritrea under felttoget i Øst-Afrika og ørkenkrigen under andre verdenskrig. I 1949 ble han nestkommanderende for de militære styrkene i Anglo-egyptisk Sudan. Da landet i 1956 ble uavhengig ble han øverstkommanderende for militæret. Han var statsoverhode fra 1958 til 1964 og i 1964 som president, og ble da den første som holdt denne tittelen i landet, som han fort sa fra seg, noe som ble slutten på den første perioden med militært styre i Sudan.
Bakgrunn
ʿAbūd ble født 1900 i Muḥammad-Qawl, nær den gamle havnebyen Sawakin ved Rødehavet. Han ble opplært som ingeniør ved Gordon Memorial College og ved militærskolen i al-Ḫarṭūm.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1994 – 1000 meter damer
Rekorder
Dette var gjeldende verdens og olympisk rekord før Vinter-OL i 1994:
Ibrahim ʿAbud
Militær
I 1918 ble han utskrevet til egyptisk-sudanesiske hæren, og i 1925 ble han overført til Sudans forsvarsstyrke da denne ble separert fra den egyptiske hæren. Under andre verdenskrig tjente han i Øst-Afrika under forsvarsstyrken og i Nord-Afrika under den britiske hæren. Etter krigen ble han først forfremmet til forsvarsstyrkens kommandør i 1949 og til assisterende øverstkommanderende i 1954. Da Sudan ble uavhengig i 1956 ble han øverstkommanderende. Etter at den sudanesiske hæren gjennomførte et statskupp i november 1958, hvor den sivile regjeringa til ʿAbd Allah Ḫalil ble styrtet, ledet general ʿAbūd den nye militære regjeringa.
Vievann
Den katolske kirke
Man skiller i Den katolske kirke mellom fire forskjellige typer vievann:
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1994 – 1000 meter damer
Rekorder
Det ble ikke satt noen ny olympisk rekord under øvelsen.
Ibrahim ʿAbud
Militær
Mellom 1956 og 1958 hadde sudanesiske nasjonalistledere fra begge de store partiene forsøkt å finne løsninger på de vanskelige problemene man støtte på da man forsøkte å bygge en nasjonalstat, utvikle økonomien og opprette en permanent grunnlov. Hverken Ismaʿil al-Azhari, lederen av nasjonalunionpartiet og Sudans første statsminister, eller hans rival ʿAbd Allah Ḫalil fra ummahpartiet og al-Azharis etterfølger som statsminister klarte å overkomme det politiske systemets svakheter for å kunne hanskes med problemene. Den parlamentariske regjeringa hadde så liten støtte at general ʿAbūd, som tidligere hadde holdt seg unna politikken, ledet kuppet i 1956 med løftet om at dette skulle bli slutten på nedgangen, kaoset og ustabiliteten i landet.
Vievann
Ortodokse kirker
Vievann brukes i ortodokse kirker til velsignelser og eksorsisme, samt at det vanligvis brukes ved dåp. Vievannskar finnes i mange kirker, men det er ikke fullt så vanlig som i Den katolske kirke at de troende dypper fingrene i det. Mange ortodokse kristne velsigner seg med vievann ved å drikke det, og det er vanlig å oppbevare en del av det hjemme så man kan drikke litt hver morgen. Det kan også brukes av legfolk til å velsigne noen eller noe når det ikke er en kleriker til stede.
Ibrahim ʿAbud
Militær
ʿAbūd ble ledet for det militære øverste rådet, og han gikk fort i gang med å forsøke å løse landets problemer. Selv om han hadde framgang innenfor de viktigste økonomiske og utenrikspolitiske problemene, arbeidet han ikke for å bygge seg opp støtte utenfor det militære, og regjeringen ble svekket. Hans styre kunne ha vart lengre om det ikke hadde vært for "det sørlige problemet," hvor de ikkearabiske innbyggerne i Sør-Sudan motsatte seg ʿAbūds militærregjering. Dette ble opphavet til den første borgerkrigen i Sudan, og konflikten som fulgte av disse forskjellene ble ikke endelig løst før i 2005. Heller enn å gå løs på opposisjonen mot seg, gikk ʿAbūd av til fordel for en sivil regjering.
Han bodde som pensjonert flere år i Storbritannia, men døde i 1983 i hovedstaden al-Ḫarṭūm (Khartoum) i Sudan.
A State of Trance
Kringkasting
A State of Trance gikk ut av samarbeidet med ID&T i 2005 og blir derfor ikke lenger sendt på denne kanalen. I Nederland blir det nå sendt på kanalen Fresh FM mens det blir kringkastet på flere andre stasjoner i både Amerika, Asia, Europa og Oseania. På grunn av den spredte dekningen bruker brorparten av den ikke-nederlandske fanskaren internett for å lytte, både som opptak og direkte på nettradio. Internasjonalt er sending tilgjengelig over nettradio, blant annet Digitally Imported. Samme nettsted tilbyr også opptak av showet.
Spesialer
Foruten den vanlige totimers sendingen, finnes det en rekke spesialsendinger som inkluderer gjeste-DJ-er eller live-sendinger/opptak av konserter. Av DJ-er som har gjestet A State of Trance er Ferry Corsten, M.I.K.E, Markus Schulz, Above & Beyond, Gabriel & Dresden, Marco V og Rank 1. Ved årsskifter spiller han year mix, en oppsummering av årets beste låter i tillegg til en topp-20-mix der lytterne får stemme fram sine favoritter fra året som gikk. Årsmixen har fra 2005 blitt utgitt som dobbel-cd under hans eget plateselskap Armada. Det er også utgitt fire andre samlinger på cd med tittelen A State of Trance etterfulgt av årstall.
Jubileer blir også feiret med spesialepisoder, blant annet i 2006 med episode 250. Sendingen inkluderte en klassisk mix samt en rekke gjeste-DJ-er og en totimers mix av van Buuren. Sendingen varte i 8,5 timer og det hele ble sendt direkte fra Haag. Ved episode 300 ble det sendt en to timers radiospesial med en klassisk mix og gjeste-DJ-er den 10. mai, og et syv timers utendørsshow fra 's-Hertogenbosch i Nederland den 17. mai.
Faste innslag
Tradisjonelt finnes det to faste innslag, van Buurens og lytternes favoritter. Fra 2007 blir også klassikere presentert i programmet.
Spillelister og nedlasting
Spillelister fra alle episodene finnes på radioprogrammets nettside. Programmet blir i stor grad distribuert over nett, både som nettradio, i nettbutikker og som delvis illegal fildeling. Armin van Buuren har selv gitt uttrykk for at han støtter dette og oppfordret sine lyttere til å ta opp og spre programmet selv. Episoder kan kjøpes hos Armadas nettbutikk og Digitally Importeds On Demand-tjeneste, denne har også en gratis strøm av lav kvalitet.
Anerkjennelse
Flere DJ-er anerkjenner programmet som en betydelig pådriver for god musikk og en viktig medspiller i promoteringen av sjangeren. I Trance Awards 2006 vant programmet i kategorien «Best Radio Show» og cd-utgivelsen A State of Trance 2005 i «Best Compilation». Radioprogammet har vunnet prisen for Best Dance Radio Mixshow DJ under Winter Music Conference i 2005, 2006 og 2007.
Polarperlemorvinge
Polarperlemorvinge (Boloria polaris) er en sommerfugl som tilhører gruppen perlemorvinger (Argynnini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den tilhører en gruppe av ganske likt utseende, nordlige arter som best kan skilles på mønsteret på bakvingenes underside. I Norge er den bare funnet i Troms og Finnmark.
Utseende
Tilhører gruppen av middelsstore Boloria-arter. Bakvingenes underside er spraglete med et stort innslag av rødbrunt. Et viktig kjennetegn er at de perlemorfargede flekkene langs kanten er T-formede.
Levevis
Polarperlemorvingen flyr rundt fjelltopper opptil 1000 moh i Troms, men kan finnes ned til havnivå i Finnmark. Den er vanligvis fåtallig. Man kjenner ikke næringsplanten med sikkerhet, men egglegging har blitt observert på kantlyng (Cassiope tetragona). De voksne sommerfuglene flyr i juni – juli.
Dassault Mystère IV
Mystère IV var et fransk jagerfly utviklet av Dassault Aviation. Prototypen fløy første gang 28. september 1952. Den første serieproduserte Mystère IV fløy i mai 1954, og i 1955 ble de første av 225 fly levert til Armée de l'air.
110 Mystère IV ble levert til det indiske flyvåpen hvor flyet var operativt mellom 1957 og 1973, og 60 til det israelske flyvåpen fra april 1956. I alt 411 fly ble bygget fram til 1958.
«Mystère IV» ble brukt i kamp både av Israel, i 1956, og India, i den indopakistanske krig i 1965. Israelerne fant flyet utmanøvrert av motstandernes MiG-15, og i den Indo-Pakistanske krig ble flyet brukt til nærstøtte.
En oppgradert variant av «Mystère IV» ble planlagt som «Mystère IVB», men nådde aldri forbi prototypstadiet, derfor fikk den opprinnelige serien betegnelsen «Mystère IVA».
Camillo Ruini
Camillo Ruini (født 19. februar 1931 i Sassuolo i Emilia-Romagna i Italia) er en av Den katolske kirkes kardinaler, og generalvikar for bispedømmet Roma inntil pave Johannes Paul IIs død 2. april 2005.
Bakgrunn
Ruini fikk sin utdannelse ved juniorseminar og presteseminar i Reggio Emilia og ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma. I Roma bodde han på (Collegio Capranica, et av Romas mest kjente presteseminarer.
Prest
Han ble presteviet i 1954 i Roma, 23 år gammel, og fortsatte studiene ved Gregoriana, hvor han i 1957 tok doktorgraden i teologi. Så vendte han tilbake til hjemtraktene og underviste i filosofi ved seminaret i Reggio Emilia (1957–1968). Så underviste han i dogmatisk teologi ved det inter-bispedømmelige teologiske seminaret for Modena-Reggio-Emilia-Carpi-Guastalla (1968–1986), hvor han også var direktør (1968–1977). Deretter underviste han i dogmatisk teologi ved det akademiske teologiske seminaret i Bologna (1977–1983). I tillegg hadde han en rekke ledelsesfunksjoner i bispedømmet Reggio Emilia.
Biskop
I 1983 ble Ruini utnevnt til hjelpebiskop av Reggio Emilia av pave Johannes Paul II. I 1986 utnevnte paven ham til generalsekretær for den italienske bispekonferansen.
Generalvikar av Roma
I januar 1991 ble utnevnt til erkebiskop og pro-generalvikar for Roma (generalvikar så snart han ble kardinal). Han ble mars 1991 utnevnt til president for den italienske bispekonferansen av pave Johannes Paul II – tidligere hadde biskopene selv valgt sin president, og kardinalene Martini av Milano og Cé av Venezia hadde fått flest stemmer i dette valget da paven i stedet pekte ut Ruini.
Kardinal
Han ble den 28. juni 1991 kreert til kardinal, med Sant'Agnese fuori le mura som tittelkirke. Den 1. juli 1991 ble han utnevnt til generalvikar av Roma, erkeprest av Lateranbasilikaen og storkansler av det pavelige Lateranuniversitet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Neijiang
Neijiang (Forenklet kinesisk: 内江; tradisjonell kinesisk: 內江; pinyin: Nèijīang) er et byprefektur i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det har et areal på 5 386 km² og et innbyggertall på ca. 4,2 millioner (2004).
Byen ligger ved elven Tuo Jiang, har elvehavn, og er et jernbaneknutepunkt, med bl.a. en nybygd jernbanelinje med endepunkt Kunming i Yunnan-provinsen.
Neijiang har også raffinerier for sukker og annen matvareindustri.
Administrative enheter
Byprefekturet Neijiang har jurisdiksjon over to distrikter (区 qū) og 3 fylker (县 xiàn).: