cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Belluno (provins)
Folkegrupper og språk
Ladisk er et romansk språk utbredt i Sveits, Østerrike og Italia. Kimbrisk er et germansk språk i slekt med høytysk, som bare snakkes av noe få tusen i provinsene Belluno og Trentino.
Elin Margrethe Brodin
Elin Margrethe Brodin (født 4. juni 1963) er en norsk forfatter og oversetter. Hun debuterte litterært i 1983. Som forfatter er hun kjent for sin skarpe sivilisasjonskritikk. Bøkene hennes låner iblant motiv fra science fiction og fantasy, men de fleste utgivelsene er mer realistiske samtidsromaner. For det meste skriver hun skjønnlitteratur for voksne, men har også noen barne- og ungdomsbøker og et par debattbøker bak seg. Hun skriver i tillegg avisstoff og har sporadisk tatt oppdrag som litteraturanmelder. Hennes debattbok Papirdukker omhandlet saken som i 1996 førte til at norsk barnevern ble dømt for brudd på menneskerettighetene av Den europeiske menneskerettsdomstolen i Strasbourg. Elin Brodin er født, oppvokst og bosatt i Oslo.
I mai 2011 skapte hun debatt ved å uttale at Osama bin Laden var «modig» og «talte Roma midt imot», i etterkant av bin Ladens død. Hun forklarer at dette selvsagt ikke er ment som støtte til terrorisme, men som et provoserende tankeeksperiment for å se verdenssituasjonen fra flere sider. På Facebook har forfatteren aktive debattfora som har fått en god del oppmerksomhet.
En del av bøkene hennes er oversatt, til tysk, flamsk, svensk og dansk, og hun har mottatt flere priser for sitt forfatterskap.
Bibliografi
Revolutionäre Zellen
Revolutionäre Zellen («revolusjonære celler», RZ) var en venstreekstrem terrororganisasjon i Vest-Tyskland. Den utsprang fra det militante «autonome» miljøet, og eksisterte fra 1970-tallet frem til 1990-tallet.
Revolutionären Zellen var organisert som løst nettverk, og bestod av to fremtredende strømninger. Den ene var, i likhet med RAF, antiimperialistisk orientert, den andre var sosialrevolusjonær. Mellom gruppene var det ofte strid. RZ ble derfor betraktet som guerilla diffusa.
I motsetning til RAF ønsket RZs medlemmer ikke å gå under jorden, men også å leve og arbeide innen det lovlige samfunnet, og delta innen legale politiske organisasjoner. Derfor var organisasjonens aksjoner anonyme. RZ hadde heller ingen ledelse, men organiserte seg i små celler, som handlet uavhengig av hverandre.
Ifølge den tyske riksadvokaten var Revolutionäre Zellen ansvarlige for 186 terroraksjoner, derav 40 i Berlin. Organisasjonen hevdet å kjempe mot «statlig rasisme, sexisme og patriarkatet».
Frem til 1999 fantes det lite kunnskap om organisasjonen og svært få domfellelser. Først ved arrestasjonen av RZ-medlemmet Hans-Joachim Klein, som hadde vært delaktig ved OPEC-attentatet i 1975, ble organisasjonens struktur kjent, og opplysningene førte til arrestasjonen av Rudolf Schindler. I 2001 begynte rettssaken mot Klein og andre personer i Berlin. De var tiltalt etter StGB (Strafgesetzbuch) § 129 a for å grunnlagt en terrororganisasjon. I 2004 ble Schindler og hans kone dømt til tre år og ni måneders fengsel. Klein ble dømt til ni års fengsel, men senere benådet. Det tidligere medlemmet Tariq Mously opptrådte som kronvitne, og slapp fengselsstraff.
Tidlige aksjoner
RZ hadde kontakter til RAF, til Bewegung 2. Juni og også til palestinske grupper og til den internasjonalt ettersøkte terroristen Ilich Ramírez Sánchez («Carlos Sjakalen»).
RZ-medlemmer deltok ved to internasjonale anslag: Angrepet på OPEC-møtet i Wien i 1975 og kapringen av en Air France-maskin i 1976. Ved flykapringen deltok også medlemmer av den palestinske gruppen Waddi Hadad. To av RZs grunnleggere, Wilfried Böse og Brigitte Kuhlmann, døde senere under stormingen av flyet (Operasjon Entebbe).
Drapet på riksadvokat Siegfried Buback
Riksadvokat Siegfried Buback ble drept av RAF i 1977, og propagandatidsskriftet Revolutionärer Zorn sendte i denne forbindelse ut en kunngjøring der de uttrykte sin støtte til drapet:
''Es traf Buback genau im richtigen Augenblick. Damit ist der Mythos von der Unverletzlichkeit des Polizeistaates ins Wanken gekommen. Europas Spezialist Nr. 1 im Weiterentwickeln der Counter Insurgency gegen alle, die sich zur Wehr setzen gegen das System der Unmenschlichkeit, wurde unschädlich gemacht. Counter Insurgency made in Germany ist mittlerweile zum begehrten Exportartikel für Unterdrücker in aller Welt geworden. Pinochet schickt KZ-Leiter Kraushaar in die BRD zur Weiterbildung, Uruguays Militärgorillas rühmen die "deutsche Methode" als die erfolgreichste und gründlichste, in den Ausbildungsakademien des deutschen Staatsschutzes geben sich die Faschisten aller Welt die Hand um sich auf den neusten Stand der konterrevolutionären Techniken zu bringen. Gleichzeitig versuchte Buback die politische Verteidigung mit allen Mitteln seiner psychologischen Kriegsführung auszuschalten: Verteidiger werden verhaftet, Kronzeugen präpariert, in den Knästen jedes Wort abgehört ... Und die ersten "Erfolge" zeichnen sich bereits ab: Einige Verteidiger biedern sich in widerlichen Schreiben dem "Rechtsstaat" an, denunzieren damit die anderen als Komplizen und die Guerilla als durchgeknallte Irre. Und das gerade während des Hungerstreiks, in dem die Gefangenen Revolutionäre mit der letzten Waffe, die ihnen gebliben ist, gegen ihre Vernichtung kämpfen. Deswegen finden wir die Hinrichtung des obersten Staatsschützers zu diesem Zeitpunkt richtig – besonders für die in den Knästen kämpfenden Genossen. Wir freuen uns zusammen mit vielen legalen und illegalen Genossen über diese gelungene Aktion!''
Drapet på minister Heinz-Herbert Karry
I 1981 stod Revolutionäre Zellen bak drapet på den hessiske handelsministeren Heinz-Herbert Karry, som ble skutt mens han sov i sitt hjem. Som motiv ble det oppgitt at Karry var ansvarlig for byggingen av atomkraftverket Biblis, Frankfurt lufthavns nye vestlige rullebane, tallrike motorveier og for våpenleveranser til kriseregioner.
Fåfotinger
Fåfotinger eller pauropoder (Pauropoda) er en klasse med små leddyr som tilhører mangefotinger. Navnet er satt sammen av det gresk pauos og betyr «få», og det greske pous (latin: pedis) som betyr «fot». Det er 13 arter i norge og 16 nordiske arter.
Liv og utvikling
Fåfotinger lever på bakken i strøsiktet, litt ned i jorden, under bark på råtnende trær, i kompost og lignende plasser. Noen arter er tilknyttet strandsonen (havstrender). Det er ikke vanlig å se fåfotinger uten at en graver litt i jorden eller i kompost, det er fordi de fleste er nattaktive og er ømfintlige for tørke, og søker derfor til fuktige steder. Fåfotinger kan lokalt opptre i et stort antall. De finnes i hele verden, men foretrekker løs og god jord. Det er få arter der det er leirejord eller sur jord.
Fåfotinger suger saft av sopphyfer og planterøtter.
Anatomi
Fåfotinger har et mykt hudskjelett, er lyst blekhvitt farget. de har alltid fra 8 til 11 beinpar. Yngre dyr (ikke voksne, kjønnsmodne) kan ha færre kroppsledd og kan derfor ha færre bein, enn de vil ha som voksne (imago).
Fåfotinger er mellom 0,5 og 2 mm lange. Den lille størrelse og forholdsvis bøyelige kroppen gjør at disse dyrene kan komme seg fram på mange trange steder og med forholdsvis mange bein, har de god skyvekraft.
Hodet har et par antenner, som er ulike andre mangefotingers antenner. De er grenet, nordiske arter har antenner med «tre greiner». Fåfotinger er blinde, de mangler øyne.
Fåfotinger skiller seg fra andre leddyr ved at kroppen ikke er inndelt i kroppsavsnitt (tagmata), som f.eks hos kreps- og edderkoppdyr, der hodet og brystet er sammenvokst til et avsnitt (cephalothorax), eller som hos insektene der de tre første kroppsleddene er sammenvokst til et brystparti (thorax).
Blåstripet albusnegl
Blåstripet albusnegl eller blåsnegl, (Patella pellucida) er et bløtdyr og tilhører albusneglene. Den finnes i Norge. Den er funnet øst i Atlanterhavet, fra Portugal i sør til Island. Merkelig nok mangler den i Nederland, Danmark og i Østersjøen.
Fåfotinger
Forplantning
Fåfotinger har indirekte befruktning, det er ingen paring mellom to individer. Hannen avsetter en eller to dråper spermie på marken, som hunnen senere plukker opp. Hunnen lagrer «spermiepakken» til hun skal legge egg.
Blåstripet albusnegl
Utseende
Skallet er lite, lavt, kjegle eller pyramideformet, ikke snodd eller vridd, bredden er omtrent 15 millimeter bredt. Den er vanskelig å forveksle med andre arter. Skallet har blå linjer eller flekker.
Alle snegler i saltvann tilhører forgjellesneglene, som kan stenge skallet med et skallokk (operkulum). Albusnegler mangler dette lokket.
Fåfotinger
Systematisk inndeling med norske arter
Systematikken følger Andersson, m.fl. 2005. Fåfotingenes høyere delgrupper –  og deres innbyrdes slektskapsforhold i stamtreet er skrevet i hierarkisk skrivemåte.
Blåstripet albusnegl
Utseende
Blåstripet albusnegl er et av albusneglene og omtales noen ganger som albuskjell, det vil si en «musling». Det kommer nok av at skallet helt dekker kroppen. Sneglene har et enkelt skall, mens muslingen har to to like skallhalvdeler som omgir dyret.
Fåfotinger
Systematisk inndeling med norske arter
Artenes norske navn er oversatt fra svenske navn i den svenske Nationalnyckeln: Mångfotingar: Myriapoda. eller fra artens latinske navn.
mer enn 8 beinpar.
Blåstripet albusnegl
Levevis
Blåstripet albusnegl lever på steiner og berg eller sand (materiale)|sandbunn. Blåstripet albusnegl finnes i strandsonen på 2-30 meters dyp.
Albusnegler lever av å raspe alger av berget med raspetungen. Fine hår i ganen hjelper til med å ta inn maten.
Blåstripet albusnegl er tvekjønnet. Formering skjer i vinterhalvåret, ved at egg og spermier slippes ut i vannmassene. Dette skjer når det er grov sjø og sterke strømmer. Eggene blir spredt med vannet og larvene lever noen uker pelagisk, det vil si at de svømmer fritt i vannet, før de finner et sted hvor de fester seg.
Dvergfotinger
Dvergfotinger eller symfyler (Symphyla) er en liten klasse med små leddyr og tilhører mangefotinger. Dvergfotinger er ennå en forholdsvis ukjent dyregruppe, og arts og slektskompleksene er ufullstendig kjent. Det er 7 arter i Norge og 12 nordiske arter.
Liv og utvikling
Den tynne bøyelige kroppen gjør at disse dyrene kan komme seg fram på mange trange steder og med forholdsvis mange bein, har de stor skyvekraft. Dvergfotinger lever på bakken i strøsiktet, litt ned i jorden, under bark på råtnende trær, i kompost og lignende plasser. Noen arter er tilknyttet strandsonen (havstrender).
Kjempeoter
Kjempeoter (Pteronura brasiliensis) er et søramerikansk rovpattedyr, og den lengste av artene i mårfamilien (Mustelidae).
Dvergfotinger
Liv og utvikling
Det er ikke vanlig å se dvergfotinger uten at en løfter på en stein eller graver litt i jorden, det er fordi de fleste er nattaktive. Dvergfotinger er også ømfintlige for tørke og søker til fuktige steder.
Kjempeoter
Kjempeoteren er en sosial art som typisk lever i familiegrupper som består av tre til åtte individer. Selv om den generelt er en fredelig art, er den territorial og aggresjon er observert mellom grupper.
Dvergfotinger
Liv og utvikling
Dvergfotinger kan lokalt opptre i et stort antall. De er hovedsakelig planteetere eller lever av dødt organisk materiale og er derfor viktige som nedbrytere av organisk materiale. De finnes i hele verden fra fjæresteinene og helt opp til 4 900 meter over havet. De finnes i kalde områder (til 66° nord) likesåvell som i tropiske strøk.
Anatomi
Dvergfotinger har et mykt hudskjellet, er lyst blekhvitt farget. de har alltid 12 beinpar. Yngre dyr (ikke voksne, kjønnsmodne) kan ha færre kroppsledd og kan derfor ha færre bein, enn de vil ha som voksne (imago). Dvergfotinger er mellom 2 og 8 millimeter lange.
Kjempeoter
Kjempeoteren er dagaktiv. Den finnes i hele det nordlige sentrale Sør-Amerika.
Dvergfotinger
Anatomi
Hodet har et par antenner, som er forholdsvis lange, trådformede, uten «klubbe» ytterst. Dvergfotinger er blinde, de mangler øyne.
Kjempeoter
Bestanden av kjempeoter er synkende og teller trolig omkring 1000–5000 individer. Tap av habitat som følge av gullgraving (kvikksølvforurensning) skal være årsaken.
Saunders Island (Sør-Sandwichøyene)
Saunders Island er en ubebodd øy i øygruppen Sør-Sandwichøyene. Øyene administreres av det britiske oversjøiske territoriumet Sør-Georgia og Sør-Sandwichøyene. Øya er 8,8 km lang og ligger mellom Candlemas Island og Montagu Island.
Dvergfotinger
Anatomi
Dvergfotinger skiller seg fra andre leddyr ved at kroppen ikke er inndelt i kroppsavsnitt (tagmata), som f.eks hos kreps- og edderkoppdyr, der hodet og brystet er sammenvokst til et avsnitt (cephalothorax), eller som hos insektene der de tre første kroppsleddene er sammenvokst til et brystparti (thorax).
Saunders Island (Sør-Sandwichøyene)
Øya er en aktiv stratovulkan, hvor høyeste punkt er Mount Michael på 990 moh. Vulkanen hadde et større utbrudd i 1819 og har hatt utbrudd jevnlig siden 2000, hvor det siste var i 2005. Krateret er på 700 meter i diameter og inneholder en aktiv lavasjø.
Saunders Island ble oppdaget i 1775 av James Cook, som oppkalte øya etter admiral Charles Saunders. Øya ble kartlagt av en russisk antarktisekspedisjon under ledelse av Fabian Gottlieb von Bellingshausen i 1819.
Dvergfotinger
Forplantning
Kjønsåpningene sitter på undersiden av fjerde kropssegment. Hannen avgir fra 150 to 450 spermatoforer, som hunnen senere plukker opp. Hunnen lagrer disse spermiepakken til hun skal legge egg. Det er mulig at hunnen finner spermatoforer ved hjelp av lukt feromoner eller ved å følge andre spor.
Systematisk inndeling
Systematikken følger Andersson, m.fl. 2005. Dvergfotingenes høyere delgrupper –  og deres innbyrdes slektskapsforhold i stamtreet er skrevet i hierarkisk skrivemåte.
Norske navn er oversatt fra svenske navn i den svenske Nationalnyckeln: Mångfotingar: Myriapoda. eller fra artens latinske navn.
mer enn 8 beinpar. denne gruppen har kjønnsåpningen framme på kroppen. har alltid 12 beinpar, 12 nordiske arter.
Anton Rubinstein
Liv og karriere
Rubinstein ble født i Vikhvatinets. Han lærte å spille piano fra tidlig alder, og spilte offentlig for første gang i en alder av ni år. Han ble brakt til Paris, og siden Berlin, hvor han studerte komposisjon. Etter det flyttet han til Wien, hvor han underviste i en kort periode, før han returnerte til Russland i 1848 hvor han hadde sitt virke som musiker for tsarens svigermor.
Han begynte igjen å turnere som pianist i de sene 1850-årene, før han slo seg ned i St. Petersburg, hvor han i 1862 grunnla St. Petersburg-konservatoriet, Russlands første musikkskole. Han jobbet som lærer der, og instruerte blant andre Tsjajkovskij. Han fortsatte også å turnere med sitt pianospill, og jobbet en kort tid som lærer i Dresden mot slutten av hans liv.
Manfred Schumann
Manfred Schumann (født 7. februar 1951), er en vesttysk tidligere bobkjører og hekkeløper som deltok i de olympiske sommerleker 1972 i München og i de olympiske vinterleker 1976 i Innsbruck.
Anton Rubinstein
Musikk
Rubinsteins verker ble mye spilt i hans levetid, men etter hans død ble komposisjonene i stor grad ignorert. En mulighet er at det kan komme av at han var jøde, og antisemittisme var veldig dominerende i Tyskland, det musikalske knutepunktet i Eurpoa, på den tiden. Noen har også ment at han har lidd under å ikke ha tilhørt noen spesiell «musikkleir». Hans musikk har ikke nasjonalismen til «den mektige lille gruppen» (Balakirev, Cui, Borodin, Musorgskij og Rimskij-Korsakov), og han uttalte seg faktisk negativt om russisk nasjonalisme, noe som førte til diskusjoner med Balakirev. Han var heller ikke så påvirket av Richard Wagner, hvis verker ble satt høyt på slutten av det 19. århundre. Hans musikk sammenlignes oftere med Frédéric Chopin og Robert Schumanns verker, som begge ble sett på som noe gammeldagse ved Rubinsteins død.
Manfred Schumann
Schumann vant to olympiske medaljer i bobsleigh under Vinter-OL 1976 i Innsbruck. Sammen med Wolfgang Zimmerer kom han på andreplass i toerbob bak Øst-Tyskland. Han var også med på den vesttyske firerboben som kom på tredjeplass bak Øst-Tyskland og Sveits.
Schumann ble verdensmester i firerbob 1974 i St. Moritz.
Anton Rubinstein
Musikk
Mot slutten av det 20. århundre har hans musikk blitt mer spilt, og oftere blitt positivt mottatt. Hans verker regnes riktignok fremdeles som noe obskure. Rubinstein var en svært produktiv komponist, og skrev ikke mindre enn tjue operaer (med Der Demon som den mest kjente), fem pianokonserter, seks symfonier, samt en lang rekke komposisjoner for solopiano. Hans fjerde pianokonsert og andre symfoni, kjent som Havet, er blant hans mest kjente verker.
2L
Musikken som produseres av musikkmerket 2L fremhever norske komponister og utøvere, og et internasjonalt repertoar reflektert i en nordisk atmosfære. Norge er velsignet med fantastiske kirker og katedraler. De fleste av produksjoner er innspilt i disse levende omgivelsene. Musikkmerket 2L vektlegger de fundamentale verdier i overbevisende fremførelser og deltagende lydproduksjoner, hvor du får kontakt med den innerste kjernen i musikken uten å miste åpenheten i det levende rommet. Selskapet er internasjonalt anerkjent for sitt fokus på audiofile kvaliteter, og ble i 2006 nominert til den amerikanske Grammy-Award i kategorien «Best Surround Sound Album». Immortal Nystedt med Ensemble 96 og Øystein Fevang ble også nominert i kategorien «Best Choral Performance».
Rovigo (provins)
Det var 242 538 innbyggere ved folketellingen i 2001.
Geografi
Provinsen Rovigo grenser:
Po danner et delta i nedenfor byen Adria, like før den renner ut i havet som har fått sin navn av denne byen – Adriaterhavet. Noen få km lenger nord i provinsen renner elven Adige også ut, etter å ha passert bl. annet Verona på sin vei.
Sapucaí-Mirim
Sapucaí-Mirim er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Eirik Ingebrigtsen
Eirik Ingebrigtsen (født 5. mai 1975) er en norsk forfatter. Han er fra Os i Hordaland, men bor i Oslo. Han studerte Teatervitenskap og Medievitenskap ved Universitetet i Bergen før Skrivekunstakademiet i Hordaland 1999-2000 og til slutt ved Litterär Gestaltning i Göteborg 2000-2002. Ingebrigtsen romandebuterte i 2001. Han deltok på det europeiske litteraturprosjektet Scritture Giovani i 2007. Ingebrigtsen er medlem av Den norske Forfatterforening der han sitter i Det Litterære Råd (fra 2011, som leder fra 2015). Han jobber også som prosjektansvarlig i Norsk Forfattersentrum og står bak Forfattarforelesinga. Sammen med Gunstein Bakke redigerte han den skjønnlitterære antologien Respons 22/7 der 26 forfattere bidro. Ingebrigtsen er også lagleder for Forfatterlandslaget i fotball som ble etablert i 2008. I 2013 fikk Ingebrigtsen Sultprisen for sitt forfatterskap. Han fikk Nynorsk litteraturpris 2015.
Hundekjeks
Hundekjeks (Anthriscus sylvestris) er en vanlig skjermplante i Norge, og blant de første som viser seg om våren. Den begynner å vise seg i april–mai og blomstrer i mai–juni.
Utbredelse
Hundekjeksen er en flerårig urt som vokser over hele landet. Den finnes i åpen skog, høystaudesamfunn, bekkedaler, veggrøfter, vegkanter og på kulturmark. Den kan bli over 1½ m høy.
Bruk
Planten er i slekt med gulrot og var ifølge Jens Holmboe en av de viktigste kildene til spiselige røtter i gammel tid. Autoriteter innen nyttevekster regner fortsatt roten som spiselig,  til tross for at andre advarer om at planten er svakt giftig for mennesker. En eventuell giftvirkning har vært satt i forbindelse med et alkoloid som har navnet chaerophyllin, og som muligens utvikles i eksemplarer angrepet av sopp. Det er veldig viktig å unngå forveksling med giftige slektninger (hundepersille, selsnepe, bjørnekjeks og giftkjeks) siden disse forvekslingsartene er svært giftige. Særlig selsnepe har vært årsak til dødelige forgiftninger av mennesker.
Medisinsk bruk
Planten inneholder deoxypodophyllotoksin, et stoff som tilhører gruppen av lignaner og som har vakt interesse fordi det er beslektet med stoffet podophyllotoksin. Det sistnevnte ble tidligere benyttet i kreftmedisin inntil negative bivirkninger førte til at bruken ble stoppet.
Navneforveksling
På nederlandsk kalles Anthriscus sylvestris for «fluitenkruid», som kan oversettes til norsk med «fløyteurt» eller «pipeurt». Det nederlandske navnet kommer av at plantens hule stengel ble brukt til å lage fløyter av. Det er viktig å være klar over at den veksten som på norsk kalles pipekjeks, er en helt annen plante med det latinske navnet Pleurospermum austriacum. Likeså må planten Anthriscus sylvestris holdes adskilt fra alle planter i pipeurt slekten (Aristolochia).
Polyetylentereftalat
Polyetylentereftalat, PET, er et termoplastprodukt i polyesterfamilien. Smeltepunktet ligger mellom 235-260 °C. Materialet er lett gjenvinnbart, og oppnår høyeste skala (1) for gjenvinnbarhet.
PET er også kjent for sin store styrke og stivhet, kombinert med muligheten for gjennomsiktige produkter, god slagfasthet og overflatehardhet. PET har gode bæreegenskaper og vanninntaket er lite. De elektriske egenskapene er gode selv i høy fuktighet og temperatur.
Sliven eparki
Sliven eparki (bulgarsk Сливенска епархия) er et bispedømme i Bulgaria under Den bulgarske ortodokse kirke.
Polyetylentereftalat
Ulempene med bruk av PET er høy støpekrymp, og verktøytemperaturen må være relativt høy. De kjemiske egenskapene er også relativt moderate.
Sliven eparki
Eparkiet er beliggende i det sydøstlige hjørnet av Bulgaria, og omfatter helt eller delvis oblastene Sliven, Jambol, Burgas og den østligste delen av Haskovo.
Polyetylentereftalat
PET brukes blant annet til elektriske kontakter, blåseformete kanner, brus- og ølflasker, parfyme, folie, fotografisk- og røntgenfilm, lyd- og billedbånd for å nevne noen produkter.
Sliven eparki
Største by er Burgas, men metropolitten har sete i Sliven. Siden 1980 et det Joanikij av Sliven som har sittet som metropolitt.
Kirker og klostre
Eparkiet har til sammen 325 kirker og 35 kapeller. Sentralt blant disse er St. Dimităr-katedralen i Sliven og Kiril og Metodij-katedralen i Burgas.
Det finnes flere klostre i eparkiet, særlig kjent er Pomorie kloster ved Pomorie på svartehavskysten.
Kirkelig inndeling
Eparkier i Den bulgarske ortodokse kirke er delt inn i såkalte okolii (bulgarsk околии, entall Околия/okolija).
Sliven eparki er delt inn i syv slike kirkelige distrikter. Dette er :
Metropolitter
Joanikij har siden 1980 vært metropolitt av Sliven.
Tidligere metropolitter :
Werner Lesser
Werner Lesser (født 22. august 1932, død 15. januar 2005 i Brotterode) var en tysk skihopper som konkurrerte for DDR.
I OL ble han nummer 8 i Cortina d'Ampezzo i 1956 og nummer 20 i Squaw Valley i 1960. I VM ble han nummer 53 i Falun i 1954 og nummer 8 i Lahtis i 1958. Han vant skiflygingsuka i Kulm i 1956.
Hans deltok i Hoppuka fra 1955 til 1961, der hans beste plassering i enkeltrenn var 3.-plass i Oberstdorf 29. desember 1956 og i Garmisch-Partenkirchen 1. januar 1958. Sammenlagt i Hoppuka tok han 4.-plass i 1956/57 og 1957/58.
Som idrettsutøver kalte han seg Werner Lesser II. Dette hadde bakgrunn i at da han var aktiv skihopper, bodde det ikke mindre enn seks personer i Brotterode med navnet Werner Lesser, som alle var aktive innen skisport. For å skille dem fra hverandre, ble de nummerert med romertall, og storhopperen ble dermed kjent som Werner Lesser II.
Skihoppanlegget i Brotterode, med storbakken Inselbergbakken og fire småbakker, fikk ved den offisielle innvielsen i 2009 navnet Werner Lesser II Skisprung Arena.
Treviso (provins)
Provinsen Treviso (it. Provincia di Treviso) er en provins i regionen Veneto i det nordlige Italia. Treviso er provinsens hovedstad.
Det var 795 264 innbyggere ved folketellingen i 2001.
Geografi
Provinsen Treviso grenser:
Egil A. Wyller
Egil Anders Wyller (født 24. april 1925 i Stavanger, død 6. mars 2021 i Oslo ) var en norsk filosof og professor ved Universitetet i Oslo.
Bakgrunn og familie
Egil A. Wyller var sønn av Trygve Wyller og bror til Thomas Christian Wyller. Han vokste opp i Stavanger. Faren ble Nacht und Nebel-fange i forskjellige konsentrasjonsleirer i Tyskland under andre verdenskrig, og broren Thomas Christian satt på Grini. Dette er omtalt i den selvbiografiske boken Konsentrasjon (1995).
Han var gift med Eva Middelthon (1924–2016). De fikk tre barn sammen, filosofen Truls Wyller, billedhuggeren Ferdinand Wyller og Even Wyller.
Karriere og virke
Fra 1956 til 1961 var Wyller universitetsstipendiat ved Filosofisk institutt ved Universitetet i Oslo. Han ble dr.philos i 1961. Fra 1962 var universitetslektor og fra 1967 dosent i filosofi og 1969–95 professor i antikk åndshistorie samme sted.
I 1946 kritiserte han Arne Næss som mente at universitetene skal lære studentene tenke logisk og verdifritt. Wyller mente at universitetet også skulle rettlede studentene i hva som er rett og sant, Næss svarte at han ikke ville ha forkynnelse på universitetet. Wyller, Asbjørn Aarnes og Hans Skjervheim var skeptiske til en overdreven tro på vitenskap og teknologi.
Han gjorde seg bemerket med sine tidlige filosofiske utgivelser. I 1959 kom ''Tidsproblemet hos Olaf Bull. Et eksistensfilosofisk bidrag'': det var noe nytt i Norge, og vakte oppmerksomhet. Wyller var den som introduserte den tyske eksistensfilosofen Martin Heidegger for et norsk publikum. 1960 tok han sammen med Asbjørn Aarnes initiativ til en bokserie for et filosofisk interessert norsk publikum; serien bar navnet Idé og tanke og ble utgitt av Tanum forlag i perioden 1960–1985. Tilsammen ble det utgitt 42 bøker i denne serien.
Sardoá
Sardoá er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Egil A. Wyller
Karriere og virke
Wyller var humanistisk agnostiker frem til begynnelsen av 1960-årene. Da avsluttet han sin doktorgradsavhandling om Platons senfilosofi, og bekjente seg etter dette til kristendommen. Ganske raskt ble han en like engasjert kraftkilde innen norsk kristendomsliv som han tidligere hadde vært det for den frie tanke. Han sa selv (med et sitat fra en tyrkisk mystiker): «Mitt liv kan sammenfattes i tre ord: det var rått, nu er det kokt og stekt.» Wyller var med på å kaste lys over den greske tankeverden – ikke bare den klassisk-greske, men også den bysantinske. Han ble en gjennom­tenkt og frittalende kristen filosof.
Wyller markerte seg politisk på slutten av 1980-årene ved å støtte aksjonene til de to abortmotstanderne Børre Knudsen og Ludvig Nessa.
Wyller var en nestor innenfor norsk idéhistorie, spesielt hans studier av kristendommen og av den antikke åndstradisjon var sentrale arbeider. Wyller har levert betydelige bidrag til å forstå forholdet mellom tro og tanke, et tema som gjennomsyrer hans filosofi. En av hans inspirasjonskilder var den tyske filosofen Nikolaus av Cusa (1401-1464). Han ble særlig kjent for sitt flerbindsverk om henologi (enhetslære) utviklet fra Platon og fremover.
Amflora
Amflora er en genmodifisert potetsort. Den er genmodisert slik at stivelsen bare består av amylopektin og ikke amylose i motsetning til fra naturens side der amylose utgjør 20% av stivelsen. Potetsorten er til industriell bruk, primært i papirindustrien. Potetsorten er utviklet av Sveriges lantbruksuniversitet i Alnarp i Lomma kommun og eies av det tyske kjemikonsernet BASF. Potetsorten inneholder også et antibiotikaresistent gen, noe som er kritisert av miljøbevegelsen.
Amflora ble godkjent av EU 2. mars 2010 og dyrking ble deretter startet i Sverige, Vorpommern i Tyskland og i Tsjekkia.
Johann Ludwig Bach
Johann Ludwig Bach (født 4. februar 1677 in Thal ved Eisenach, gravlagt 1. mai 1731 i Meiningen) var en tysk komponist og fiolinist av familien Bach.
Liv
Johann Ludwigs far, Jacob Bach (1655–1718, kalt «Ruhlaer Bach»), var organist og kantor. Johann Ludwig hadde to sønner og en sønnesønn (Johann Philipp Bach) som alle var aktive som organister og pastellmalere i Meiningen.
Fra 1688 til 1693 gikk Johann Ludwig Bach på gymnaset i Gotha. I 1699 ble han «Hoboist und Laquay» ved hoffet i Meiningen der han trolig fikk undervisning i komposisjons av kapellmester Georg Caspar Schürmann. Fra 1703 var Bach kantor og lærer for hoffets pasjer, og ble i 1709 utnevnt som «Capell Inspector» med ansvar for musikkinstrumentene og for komposisjon av verdslige verk. I 1711 fikk han posten som kapellmester ved Meininger Hofkapelle.
Verk
J.S. Bach oppførte over et lengre tidsrom i 1726 atten av sin slektnings kantater i Leipzig. Kantaten Denn du wirst meine Seele nicht in der Hölle lassen ble tidligere antatt å være av J. S. Bach og er oppført som BWV 15 i Wolfgang Schmieder verkfortegnelse, men er trolig av Johann Ludwig. J. S. Bach skrev også ny musikk til sju andre tekster fra Meinigens kantateårgang 1719.
Instrumentalmusikk
Som kapellmester må Johann Ludwig ha komponert et stort antall instrumentalverk, men bare en Ouverture a 4 i G-dur fra 1715 og en Concerto für 2 Violinen und Streicher i D-dur er bevart.
Kirkemusikk
De fleste av de 11 bevarte motettene er for to kor med 4 Stemmer (SATB) og basso continuo. De ble funnet i Herzogin-Anna-Amalia-Bibliothek:
Av de 22 bevarte kirkekantatene oppførte Johann Sebastian Bach 18 stykker i Leipzig mellom februar og september 1726. De hører til den gamle kantatetypen med tekster strukturert etter skjemaet Besetningen er vanligvis et firstemmig kor og strykere, iblant også med to oboer. I én kantate forutsettes to horn.
Videre er sørgemusikken til hertug Ernst Ludwig I av Sachsen-Meiningens gravferd fra året 1724 bevart. Hertugen skrev selv teksten og verket er det mest ambisiøse av Johann Ludwigs bevarte verk. Besetningen er uvanlig med to firstemmige kor, 3 fløyter, 2 oboer, fagott, 2 trompeter, pauker, strykere og generalbass.
Grillpølse
Grillpølser og stekepølser er en pølser tilpasset tilberedning grilling eller steking, i dag ofte med direkte, tørr strålevame nedenfra, som på en trekull- eller gassgrill.
Grill- og stekepølser er ikke er underlagt spesifikke krav til definerte kjøttråvarer i Norge. Det kan derfor brukes mindre rent kjøtt, mer kjøtt med bindevev og mer fett, samt innblanding av fremmedproteiner i produksjon av pølsene.
Grill- og stekepølser fremstilles gjerne industrielt, av en farse som består av 50–60% kjøtt, hodekjøtt, kjøttfett, flesk, spekk og svor fra storfe og svin, enkelte ganger også med kjøtt fra kalv. For å spe og binde farsen brukes ingredienser som potetmel, tørrmelk, fløte, hvetefiber, melk og vann. Smaken utvikles ved hjelp av tilsetninger som salt, løk, pepper, muskat, ingefær, krydderblandinger og ”smaksforsterker”, dvs MSG (Monosodiumglutamat), E 621.
100 g grillpølse inneholder gjerne cirka 20 g fett og 10 g protein, noe som normalt gir et energiinnhold på omkring 230–250 kcal.
Historikk
Grillpølsene hadde helt regelmessig størrelse og form, noe større diameter enn wienerpølser, og var tilpasset oppvarming på motoriserte, roterende grillapparater. Etter hvert som grilling fikk større utbredelse som en sommerlig, utendørs mannfolksport, kom produktet også inn i dagligvarehandelen. Pølsene serveres gjerne sammen med pølsebrød, lompe, sennep, ketchup, løk, bostonagurk, rekesalat og annet typisk følge til pølser.
Khilok
Khilok (russisk: Хилок) er en by i Zabajkalskij kraj i Russland. Den ligger ved elva Khilok, rundt 220 km sørvest for Tsjita.
Khilok ble grunnlagt i 1895 som en jernbanestasjon på den transsibirske jernbanen. Bystatus ble innvilget i 1951.
Demografi
Befolkningsutvikling: ! År || Folketall || Kilde
Shefki Kuqi
Kuqi representerte ved 62 anledninger og scoret syv landslagsmål. Hans vanligste målfeiring er å ta et mageplask på bakken, noe som har gitt ham kallenavnet «Den flyvende finne».
4-4-2
4-4-2 er det fjerde albumet til den norske rockegruppen Postgirobygget og ble utgitt i 2001. Alle tekster og melodier er skrevet av Arne Hurlen. Albumet lå 5 uker på VG-lista i 2001, med 19.-plass som høyeste plassering.
Frimerke
Frimerke er et bevis, oftest i form av et lite, trykt papirstykke, for at en avsender av et brev eller en postsending har betalt porto for fremsending. Som oftest er frimerket en rektangulær papirlapp som festes til en konvolutt. Frimerket har en bildeside som også viser merkets pålydende verdi og en limside som festes til sendingen med lim som fuktes eller som er selvklebende. Før operatøren viderebefordrer sendinger som er frankert med frimerker, annulleres frimerket med et stempel, oftest med sted og dato, for å forhindre gjenbruk.
Vanligvis har de statlige postmyndighetene hatt enerett på ombæring av brev lokalt, nasjonalt og internasjonalt. Imidlertid finnes det unntak, og både tidligere og i våre dager finnes eksempler på bypost, lokal ombæring utført av frittstående firma. Slike bypostfirma utsteder ofte egne frimerker.
Formål
Frimerkenes historie faller sammen med prinsippet om enhetsporto, at det skulle koste det samme å sende et brev til et hvilket som helst sted i et land, uavhengig av avstand. Kostnadene ved sendingen vil likevel variere med forsendelsens vekt, og stige ved utenlandssendinger. Disse variasjonene berettiger et bredt spekter av verdier på frimerker, og pr. 2009 finnes det norske frimerker i mange verdier fra 0,50 til 50 kr.
England
Englenderen Sir Rowland Hill (1795–1879) blir betraktet som frimerkets oppfinner. Skjønt det nok var andre som hadde idéen, var det Hill som overbeviste det britiske parlamentet.
Det første, moderne frimerket ble utgitt i Storbritannia 1. mai 1840 (One Penny Black) med dronningens profil som motiv. Britiske frimerker har siden kun benyttet monarkens profil som indikasjon hvilket land frimerket er utgitt, og ikke landets navn, slik som mange andre lands frimerker.
Norge
Det første norske frimerket ble utgitt 1. januar 1855. Det har Norges riksvåpen som motiv, men har ikke tagger eller angivelse av utgiverlandet. Portoen var fire skilling, men i 1871 ble den satt ned til 3 skilling (10 øre). Dette tilsvarte en halv timelønn for en arbeidskar. Politikerne ønsket en lav porto for at det skulle være mulig for folk flest å sende brev, noe man mente ville øke befolkningens lese- og skriveferdigheter. Dette førte til underskudd hos Postverket helt frem til 1880-årene. Blant de mest kjente norske frimerker er posthornserien som kun med mindre justeringer i merkebildet er utgitt uavbrutt til dags dato siden 1871 og således er verdens eldste, uavbrutte frimerkeserie.
Den 1. september 2005 innførte Posten valørløse frimerker for vanlige brev innenlands (inntil 20 gram), både A- og B-post, fra 6. februar 2007 også for A-post utenlands. Valørfrie frimerker vil si at det ikke er påført noen kroneverdi på frimerket. Frimerkene kan derfor i prinsippet være i salg og bruk på ubestemt tid, uavhengig av endringer i portotakstene, uten at det er nødvendig å kjøpe tilleggsfrimerker for å dekke en økning. Frimerkenes salgspris vil derimot endre seg ved portoøkninger. Frimerkene er gyldige i kombinasjon med andre frimerker, og har da en frankeringsverdi tilsvarende den portotakst som da gjelder.
Flere funksjoner
Frimerker har etter hvert fått en oppmerksomhet som går langt ut over det bruksorienterte. For mange avhengige områder (som blant annet Færøyene, Åland og De britiske øyer Man og Guernsey) representerer retten til å utgi egne frimerker en markering av delvis selvstendighet. Dette henger også sammen med et tredje forhold som har fått økende betydning ved frimerkeutgivelser; deres rolle som uttrykk for det særegne ved vedkommende lands historie, geografi og kultur. Et fjerde aspekt ved frimerkene er deres estetiske kvaliteter, som grafiske miniatyrer. Avstemninger om årets vakreste frimerke foregår i de fleste land, og også på internasjonalt nivå.
Frimerkesamlere
Å samle på frimerker, filateli, har vært og er en hobby for mange. Samlinger kan være geografisk orientert eller motivorientert. En spesiell gren er posthistorie, der en gjennom samlingen forsøker å vise posthistorske aspekter ut over de rene frimerkeutgivelsene, for eksempel postgangen mellom to områder.
Ivan Riley
Ivan Harris Riley (født 31. desember 1900, død 28. oktober 1943) var en amerikansk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. Riley vant en olympisk bronsemedalje i friidrett under OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass på 400 meter hekk bak sin landsmann Morgan Taylor og Erik Wilén fra Finland.
Lakkadivene
Lakkadivene, eller Lakshadweep, (malayalam ലക്ഷദ്വീപ്, [Lakṣadvīp]) er et indisk forbundsterritorium som består av tolv korallatoller, tre korallrev og flere mindre øyer og banker. Lakkadivene ligger 200–300 km utenfor kysten av Kerala. Elleve av øyene er befolket. Ved folketellingen i 2011 hadde Lakkadivene et folketall på 64,429.
Havstykket mellom Lakkadivene i nord og Maldivene i sør kalles Maliku Kandu (eller Åttegraderskanalen).
Fylkesvei 1064
Fylkesvei 1064 går mellom Melløs og Smedhusåsen i Moss.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 314.
Japan under Sommer-OL 1996
Japan under Sommer-OL 1996. 306 sportsutøvere, 157 menn og 149 kvinner fra Japan deltok i tjuesju sporter under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Japan kom på 23.-plass med tre gull-, seks sølv- og fem bronsemedaljer. Ryoko Tamuri var Japans flaggbærer under åpningsseremonien.
Sarzedo
Sarzedo er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Diogo da Costa Oliveira
Diogo da Costa Oliveira, populært kalt bare Diogo, (født 4. januar 1988) er en brasiliansk fotballspiller.
Thomas Campion
Thomas Campion (1567–1620) var en engelsk komponist, poet og lege.
Liv
Campion studerte ved Peterhouse College, Cambridge, men avbrøt uten å ta noen grad. Han studerte senere rettsvitenskap i London, uten at det ser ut til at han praktiserte som jurist.
38 år gammel reiste Campion til Caen for å studere medisin. Det medisinske fakultetet ved byens universitetet ble regnet som faglig gjennomsnittelig, men var berømt for sine poesikonkurranser. Etter tre års studier etablerte han en legepraksis i London.
Virke
Debuten som poet kom i 1591, da fem av Campions arbeider ble publisert i en utgave av Sir Philip Sidneys Astrophel and Stella. Tilsammen skrev han over hundre sanger med luttakkompagnement. Den første samlingen, A Book of Ayres, gav han ut sammen med Philip Rosseter i 1601 og de fire som fulgte gav han ut parvis, Two Books of Ayres (rundt 1613) og The Third and Fourth Book of Ayres (etter februar 1617).
Rundt 1610 publiserte Campion en bok om kontrapunkt, A New Way of Making Fowre Parts in Counterpoint By a Most Familiar and Infallible Rule («en ny måte å skape fire-stemmers kontrapunkt på»), som ble gitt ut på nytt i 1660. Boka er hovedsakelig en oppsummering av Sethus Calvisius' regler for kontrapunkt, men har likevel musikkhistorisk betydning på grunn av Campions understreking av basslinja som grunnlaget for harmonikken, en viktig utvikling på veien mot den nye barokke musikkstilen.
Betydning
Campion kunne en tid glede seg over en viss musikalsk og litterær suksess ved hoffet til kong James I, men ble ingen rik mann. Til tross for seks trykte sangbøker, flere verk oppført ved kongens hoff og en sannsynligvis grei legepraksis, etterlot han bare 23 pund til sin livslange venn og samarbeidspartner, Philip Rosseter.
I egen levetid, og i noen år etter, hadde Campion en viss litterær betydning som vises av at diktene hans ble ført inn i mange lyrikkinteressertes private manuskripter, og at flere komponister tonesatte Campions vers. Senere falt han i glemsel inntil Arthur Henry Bullen gav ut den første utgaven samlede verk (1889) og med det startet en bølge av interesse. T.S. Eliot og Ezra Pound var blant beundrerne.
Glavnoje Razvedyvatelnoje Upravlenije (Sovjetunionen)
GRU ble opprettet i 1918 av Lenin for å håndtere all militær etterretning, og ble lagt ned 7. mai 1992. Det opererte gjennom underavdelinger over hele verden, herunder signaletterretningsstasjonen på Cuba og i det tidligere Sovjetunionen, særlig i Litauen og Latvia. Videre hadde GRU plassert offiserer på de fleste sovjetiske ambassader, og disse hadde ansvar for innsamling av etterretningsmateriale og samarbeid med, eventuelt motarbeidelse av, de nasjonale etterretningstjenestene.
GRU hadde blant annet det overordnede ansvaret for spesialstyrkene (spetsnaz) som ifølge ryktene skulle bemannet visse TIR-registrerte lastebiler. samt utgjort del av mannskapet» på ubåten «S-363», som gikk på grunn i den svenske skjærgården.
Av kjente GRU-agenter kan nevnes svenske Stig Wennerström.
Sem-Peixe
Sem-Peixe er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Rhön
Rhön er en gruppe lave fjell sentralt i Tyskland i delstatene Hessen, Bayern og Thüringen. De har vulkansk opphav og er skilt fra nabofjellkjeden Vogelsberg av elven Fulda og dalen den renner gjennom. Fjellkjeden er en del av Mittelgebirge.
Disse fjellene er en populær turistdestinasjon. Turgåere har nesten 6 000 km med turstier i det naturskjønne området, og seilflypiloter har kommet hit siden begynnelsen av 1900-tallet.
Trodaltunnelen
Trodaltunnelen er en tunnel på europavei 39 i Masfjorden kommune i Vestland. Den er 848 meter lang.
Rhön
Siden 1991 har UNESCO erklært Rhön for et biosfærereservat på grunn av det unike økosystemet.
Trodaltunnelen
NRK melder om ras i tunellen 29. juli 2021 - Link.
Provinsen Venezia
Provinsen Venezia (italiensk Provincia di Venezia) var en provins i regionen Veneto i det nordlige Italia. Venezia var provinsens hovedstad.
Det var 809,586 innbyggere ved folketellingen i 2001. Arealet var 2,472 km².
Provinsen ble 1. januar 2015 erstattet av Storbyområdet Venezia.
Geografi
Provinsen Venezia grenset:
Elyas Poorgholam
Elyas Poorgholam (født 30. mars 1950) er en iransk forfatter bosatt i Norge. Han er født sør i Iran, i havnebyen Bandar-e Mah Shar. I hjemlandet utdannet han seg til dramapedagog, i Norge tok han lærerskolen og har siden undervist i grunnskolen på Vahl skole i bydel gamle Oslo.
Vicenza (provins)
Provinsen Vicenza (it. Provincia di Vicenza) er en provins i regionen Veneto i det nordlige Italia. Vicenza er provinsens hovedstad.
Paul Bontemps
Paul Bontemps (født 16. november 1902 i Paris, død 25. april 1981 i Sèvres) var en fransk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris.
Vicenza (provins)
Det var 794 317 innbyggere ved folketellingen i 2001.
Geografi
Provinsen Vicenza grenser:
Paul Bontemps
Bontemps vant en olympisk bronsemedalje under OL 1924 i Paris. Han kom på tredjeplass på 3000 meter hinder bak Ville Ritola og Elias Katz begge fra Finland.
Boris Kustodjev
Boris Mikhailovitsj Kustodjev (russisk: Борис Михайлович Кустодиев, født 7. mars 1878 i Astrakhan i Russland, død 26. mai 1927 i Leningrad) var en russisk kunstmaler og grafiker.
Bakgrunn
Kustodjev var sønn av en gymnaslærer og begynte på teologistudier etter endt skolegang. I årene 1893-96 fikk han i tillegg undervisning i malerkunst av P. A. Vlasov i Astrakhan. I perioden 1896 til 1903 fortsatte han med utdannelsen ved St. Petersburgs kunstakademi, med blant annet andre V.J. Savinskij og Ilja Repin som lærere.
Kunstner
Han tok del i arbeidet med Repins maleri Riksrådet samlet til markering (Заседание Государственного совета). Dessuten malte han flere portretter av kjente, samtidige russere, blant annet av Ivan Bilibin (1901).
I 1904 avsluttet Kustodjev studiene sine og med stipend fra kunstakademiet i St. Petersburg la han ut på sin første av flere utenlandsreiser. Reisene førte ham til Frankrike og Spania i første omgang, i 1907 var han i Italia og i 1909 Østerrike og Tyskland og til Italia igjen. I disse årene malte han mange portretter og sjangermalerier.
I årene 1905-1907 arbeidet han for det satiriske tidsskriftet Zjupel.
Kustodjev ble rammet av tuberkulose, noe som tvang ham til å legge den kunstneriske aktiviteten på hylla for en periode. Han var et års tid på en privatklinikk i Sveits. Han ble lam fra livet og ned i 1916.
Etter oktoberrevolusjonen var han i arbeid på flere forskjellige områder, først og fremst var han opptatt av det som skjedde i samtidens Russland. Slik oppsto utkast til plakater, kalendere, tidsskrifter og bøker. Han laget også litografier. Kustodjev laget livlige, lysende og frodige bilder. Han illustrerte bøker av Nikolaj Gogol, Mikhail Lermontov og Leo Tolstoj.
Store deler av verkene hans er utstilt bl.a. i Russlands museum og i Tretjakovgalleriet.
Slagmark
Bandet ble startet i november 1998. Bandet hadde sine røtter i Black Metal men gikk senere over i Death Metal. Espen "Beist" Antonsen Har også spilt i blant annet Blood Red Throne.
Senador Amaral
Senador Amaral er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1960 – 1500 meter kvinner
1 500 meter hurtigløp på skøyter kvinner var en øvelse under Vinter-OL 1960. Dette var første gang skøyteøvelsene for kvinner var på OL-programmet og 1 500 meteren var den andre konkurransen som ble holdt etter 500 meter. Øvelsen ble avholdt på Squaw Valley Olympic Skating Rink og på kunstis. Konkurransen startet mandag, 21. februar 1960.
23 skøyteløpere fra 10 nasjoner deltok i øvelsen.
Rekorder
Dette var gjeldende rekorder verdens og olympisk rekorder før Vinter-OL i 1960.
(*) Rekorden ble satt på høylandsbane (mer enn 1 000 meter over havet) og på naturis.
Klara Guseva satte den første olympiske rekorden med 2.28,7 minutes. Så forbedret Elwira Seroczyńska den til 2.25,7 og tilslutt satte Lidija Skoblikova ny verdensrekord med 2.25,2.
Resultater
Da Robb og Kim gikk i samme par ble Robb dømt foran til en 20.-plass.
Avellino (provins)
Provinsen Avellino (it. Provincia di Avellino) er en provins i regionen Campania i det sydlige Italia. Avellino er provinsens hovedstad.
Geografi
Provinsen Avellino grenser:
Ereshkigal
Ereshkigal eller Ereškigal (fra Ereš = dronning, frue; Ki = jord; Gal = stor; det vil si «Store frue under jorden»), mesopotamisk dødsgudinne og underverdens dronning, et skrekkinnjagende kvinnelig vesen i mesopotamisk mytologi. Hun var søster av Inanna (akkadisk Ishtar). Stundom er hennes navn oppgitt som Irkalla, navnet på underverden, tilsvarende slik navnet Hades ble benyttet i gresk mytologi for både underverden og dens hersker.
Ereškigal var den eneste som kunne dømme og gi lover i sitt rike. Hennes hovedtempel var lokalisert i Cuthah (Kutha). Gudinnen Inanna viser til Ereškigal som hennes eldre søster i den sumeriske hymnen «Inannas nedstigning», også nevnt som ble videreført i en babylonisk myte. Inannas reise ned til underverden og tilbake igjen var den mest kjente myten som er blitt bevart i ettertiden som omhandlet Ereškigal.