cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Melodi Grand Prix 1998
Melodi Grand Prix 1998 var den 37. utgaven av Melodi Grand Prix, Norges nasjonale uttaking til Eurovision Song Contest. Åtte finalister deltok i finalen 28. februar 1998 som ble arrangert på NRK Marienlyst i Oslo. Vinnerlåten ble «All I Ever Wanted (Was You)», framført av Lars A. Fredriksen. Låten er komponert av David Eriksen med tekst av Per Kristian Ottestad. Lars A. Fredriksen representerte også Norge i den internasjonale finalen i Birmingham, der han framførte låten på norsk under tittelen «Alltid sommer». Bidraget kom på åttendeplass med 79 poeng.
Sendingen
For fjerde år på rad ble finalen sendt fra NRK Marienlyst, denne gang med Rune Gokstad og Øystein Bache som programledere. Øystein Bache ledet også finalen i 1989. For første gang åpnet NRK for at bidragene kunne framføres på andre språk enn norsk i den norske finalen. To av de åtte finalistene ble framført på engelsk, og «All I Ever Wanted (Was You)» var den første sangen som ble framført på engelsk i en norsk finale. «Always Will» hadde også engelsk tekst, mens «Winds of the Northern Sea» ble framført på norsk med engelsk refreng. Bakgrunnen for endringen var at NRK ville gjøre konkurransen mer attraktiv for nye låtskrivere.
Dette året inviterte NRK erfarne komponister til å levere bidrag. Blant annet hadde Ingrid Bjørnov skrevet melodien «Som en engel», mens Ulf Risnes i Tre små kinesere hadde skrevet «Bare du og jeg». G'stén, eller Åge Sten Nilsen, skulle senere vinne konkurransen i 2005, som frontfigur i Wig Wam. Elisabeth Andreassen var tilbake i konkurransen og var storfavoritt med «Winds of the Northern Sea». Tv-seerne ville imidlertid ha «All I Ever Wanted (Was You)», og låten fikk toppoeng fra samtlige landsdeler. Fagjuryen hadde G'stén som favoritt. Great Garlic Girls underholdt i pausen med parodier av tidligere Eurovision-låter.
Hendelser
Gruppa Tre små kinesere mistet en spillejobb i Bø, fordi vokalist Ulf Risnes hadde levert et av bidragene til Melodi Grand Prix. Bookingsjef Vidar Skeie ved Kroa i Bø mente at bandet hadde «mistet all troverdighet». «Dette kan bare skje i Norge,» svarte Risnes.
I sterk konkurranse med nye talentprogrammer som Stjerner i sikte, prøvde også NRK å fornye Melodi Grand Prix. Derfor inviterte kanalen utvalgte låtskrivere og ba dem om ikke å «ta på seg den vanlige MGP-hatten». Prosjektleder Jon Ola Sand uttalte også at han ønsket å gjøre konkurransen til det «mest attraktive stedet å vise norsk mainstream popmusikk». Vinneren fikk også ros, Dagbladet skrev at «All I Ever Wanted (Was You)» ikke var noen dum låt å sende til Eurovision Song Contest. Også VG mente beste melodi vant. Vinnerlåten ble gitt ut under navnet «All I Ever Wanted (Was You)», men ble titulert uten parenteser i den norske finalen – «All I Ever Wanted Was You».
Før finalen var Elisabeth Andreassen usikker på om hun ville stille i konkurransen. Etter å ha rådført seg med platestudio og rådgivere, bestemte hun seg for å stille til start. Dette var fjerde gang hun deltok i en norsk finale, og første gang hun ikke vant.
Også dette året ble det rapportert om problemer med telefonavstemningen. Flere tv-seere meldte fra om at de ikke fikk stemt, men Telenor avviste at de hadde hatt tekniske problemer. Den daværende kapasiteten var på 6000 samtaler i minuttet, og Telenor antok at rundt 440 000 ikke kom gjennom i telefonavstemningen. Rundt 63 000 stemmer ble registrert, omtrent det samme om året før. Dette var også første gang norske seere kunne telefonstemme i den internasjonale finalen. 1 271 000 seere så den norske finalen, 37 000 færre enn året før.
Byron Erickson
Byron Erickson (født 3. februar 1951 i Tucson, Arizona) er en amerikansk tegneserieskaper og kreativ leder i Egmont, særlig kjent som redaktør for serieskapere som Don Rosa og William Van Horn. Han startet sin tegneseriekarriere i 1983 ved «Another Rainbow», et lite selskap drevet og grunnlagt av Carl Barks-fans. Da de fikk lisens til å gi ut Disney-serier i USA under merket Gladstone, ble Erickson redaktør. I 1989, da Disney overtok lisensen, forlot han Gladstone til fordel for «First Publishing», som redaktør for en mengde forskjellige serier. To år senere flyttet Erickson til Danmark for å jobbe i Egmont, først som ansvarlig redaktør, senere som sjefredaktør, og nå som kreativ leder. Likevel finner han tid til å skrive historier.
Andre hellige krig
Den andre hellige krig fant sted mellom 449–448 f.Kr. og resulterte i en indirekte konfrontasjon mellom Athen og Sparta under den såkalte første Peloponneskrigen.
Krigen brøt ut da Sparta tok Delfi fra Fokis og gav byen uavhengighet ved å gi den tilbake til delfierne. Athenerne var fokiernes beskytter, derfor ledet Perikles den athenske hæren mot Delfi for å gi Fokis tilbake herredømmet over byen. Umiddelbart etter at spartanerne hadde dratt hjem, gjenerobret de Delfi og gav den tilbake til fokierne.
Ifølge M Dillon var de militære handlingene til både Sparta og Athen raske og effektive og der finnes ikke bevis for at de påvirket valfartingen til Delfi for å konsultere orakelet.
I motsetning til den tredje hellige krig, var denne krigen kort og ikke så bitter.
Nit-Hak Håndballklubb
Nit-Hak Håndballklubb, stiftet 24. juni 1963, er en norsk håndballklubb fra Nittedal. Klubben spilte i eliteserien på herresiden fra 2002 til 2007. Laget har røde trøyer og svarte shortser.
Scum (album)
Scum er debutalbumet til det britiske grindcore-bandet Napalm Death.
Side A av Scum ble innspilt for £50,00 ved Rich Bitch studio i Birmingham i august 1986. Den var opprinnelig ment å utgjøre en del av en delt utgivelse med det engelske hardcore thrash bandet Atavistic på Manic Ears records fra Bristol. Etter en omfattende endring i besetningen i Napalm Death ble den andre halvparten av Scum innspilt ved Rich Bitch studio i mai 1987. Albumet ble utgitt som et vanlig album gjennom Earache Records i juli 1987.
Sangen «You Suffer» ble oppført i Guinness rekordbok som verdens korteste sang. Sporet er nøyaktig 1,316 sekunder langt.
Trommeslageren Mick Harris var den eneste musikeren som spilte på begge sidene av albumet.
Den første utgivelsen av albumet på CD (i 1988) kom som en 54-spors CD som også omfattet albumet From Enslavement to Obliteration og 4 bonusspor. Først i 1994 ble disse to albumene gjenutgitt som to separate CD-er.
Liste over ordførere i Ålesund
Liste over ordførere i Ålesund siden formannskapslovene av 1837. Ålesund og Borgund (inkludert Sula) kommuner ble slått sammen i 1968, Sula ble skilt ut som egen kommune i 1977.
Før 1968
Ålesund ble i 1968 slått sammen med den større Borgund kommune.
Bias
Skjevhet eller bias betegner en predisposisjon til fordel for en reaksjonsmåte, en sak, et synspunkt, en forestilling, en idé eller et konsept; en preferanse, partiskhet, forskjøvet, favorisering eller forutinntatthet. Bias kan være et metodisk og/eller psykologisk fenomen som spiller en rolle i vitenskap, hvor det kan gi systematiske feil i innsamling og tolkning av data.
I gitte tekniske og statistiske sammenhenger kan det også være ønskelig å innføre en viss bias for å oppnå relevante resultater på en (tids)effektiv måte. Et eksempel er rendering for å fremstille fotorealistisk grafikk, hvor en rendermotor med bias kan oppnå bra resultater relativt raskt sammelignet med en statistisk og fysikalsk korrekt motor.
I vitenskapelig metodikk brukes ofte begrepet metodefeil synonymt med bias. Andre begreper i bruk er forskjellige former for vurderings-skjevhet eller vurderingsgrunnlags-skjevhet eller forventningsskjevhet.
Bias omfatter alt fra såkalte observatøreffekter i studier som kan medføre feilregistreringer og feiltolkninger, til fullt forståelige og unnskyldelige feilerindringer. Dette betyr at bias kan innbefatte alt fra bevisste feil (fusk) til det helt ubevisste.
Begrepet kom i bruk på norsk på 1960-tallet, da importert fra engelsk. Dog er det i dag blitt oversatt til skjevhet, blant annet av Tidsskriftet for Den norske legeforening. Det anbefaler å skrive bias som skjevhet, da presisert til hvilken skjevhet man vil uttrykke.
Ifølge det amerikanske nasjonalmedisinske bibliotek (National Library of Medicine) betyr bias følgende: «Ethvert avvik i resultat eller slutninger fra sannheten, eller prosesser som leder til slike avvik. Bias kan komme fra flere kilder: ensidige eller systematiske variasjoner i målinger fra den sanne verdi (systematiske feil); brister i studiedesign; avvik i slutninger, tolkninger, eller analyser basert på mangelfulle, svake eller ufullkomne data eller datainnsamlinger; og så videre.»
Eliminasjon
For å unngå bias er det utviklet vitenskapelig metoder for kontroll som søker å utelukke slik påvirkning, for eksempel en metode ved utprøving av et legemiddel eller en terapi som er dobbeltblind, placebokontrollert – i tillegg kan man også legge inn omveksling (crossover) mellom gruppene i en studie for å sikre kvaliteten på resultatene ytterligere.
Persepsjonell bias
Persepsjonell bias eller kognitivt perspektiv handler om valg av kontekst og/eller referanser og/eller resultatet av slike valg for å beskrive, kategorisere, måle eller tolke erfaringsdata. Valg av perspektiv impliserer valg av verdisystem og henger uunngåelig sammen med tilhørende verdinormer og -symboler – og vektleggingen av disse.
Publiseringsbias
Publiseringsbias er et fenomen som kan tilskrives så vel bevisste som ubevisste valg. I utgangspunkt er det enklere, mer attraktivt, lettvint og karrierefremmende å skrive og fremme en artikkel med positive resultater i forhold til eksisterende paradigmer og etablert teori enn negative og/eller nyskapende. Det er en langt mer krevende prosess for en forsker å gå inn i kontrovers eller diskusjon, både kollegialt og tidsmessig.
For en redaksjon og for en gruppe som driver fagfellevurdering / kollegialt ettersyn (peer-review) er det også enklere å godkjenne resultater som følger gjeldende teori (mainstream) enn resultater som vil medføre kontrovers.
Statistisk bias
Statistisk bias (ikke-objektivitet eller upartiskhet) kan forekomme i en rekke varianter som også kan kalles observasjonsbias. I kvalitative gruppeundersøkelser kan det lett oppstå intervjubias. Dette kan ha sammenheng med hvordan den ansvarlige møter gruppene, hvordan gruppene opplever intervjueren og de konsekvenser dette har for hvordan gruppene fungerer, hvordan utsagnene faller, registreres, vektlegges, bedømmes og tolkes.
Hukommelsesbias
Hukommelsesbias har sin bakgrunn i at respondenter opplever, husker og evaluerer fenomener som undersøkes forskjellig.
Klassifiseringsbias
Klassifiseringsbias oppstår når de gruppene som er med i en undersøkelse ikke er de som er egnet til å belyse den hypotesen og de problemstillingene man har til hensikt å få bekreftet eller avkreftet. Dette resulterer i at man får verdier som er høyere eller lavere enn de som gjelder i den virkeligheten som egentlig skulle belyses.
Frafallsbias
Frafallsbias er en konsekvens av at enkelte som i utgangspunktet er rekruttert til en studie ikke fullfører. Årsakene til bortfall kan være flere, men i undersøkelser vedrørende legemidler er det ofte opplevelsen av nulleffekt, bieffekt – eller også effekt.
Foucault
Foucault kan sikte til:
Katherine av Valois
Katherine av Valois (født 27. oktober 1401, død 3. januar 1437) var en engelsk dronning, gift med Henrik V av England, fra 1420 og til 1422, og fødte hans arving Henrik VI. Hun var yngste datter av Karl VI av Frankrike og Isabella av Bayern. Hennes venn (og mulige hemmelige ekteskap) med Owen Tudor kom til å bli et springbrett for familiens framtidige lykke og førte til at deres barnebarn ble opphøyd som kong Henrik VII av England. Katherines eldre søster Isabella ble dronning av England fra 1396 og til 1399 som barnebrud av Rikard II av England.
Hennes første ektemann Henrik V døde i august 1422 av muligens dysenteri mens han drev krig i Frankrike, og spedbarnet prins Henrik kronet som den nye konge. Etter kort tid som enke giftet dronningen seg på nytt til hva som ble betraktet som et dårlig valg, en lavadelig mann fra Wales. Selv om det var kontroversielt, var ekteskapet anerkjent som lovlig og de barna hun fødte ble betraktet som legitime og førte til opprettelsen av dynastiet Tudor.
Tidlige år
Katherine av Valois var yngste datter og tiende barnet til Karl VI av Frankrike og Isabella av Bayern. Hun hadde 11 søsken, men ikke alle overlevde barndommen, og minst en halvsøster født utenfor ekteskap. Katherines eldre søster Isabella ble dronning av England før henne som barnebrud av Rikard II av England. Katherine ble født i det kongelige palass Hôtel Saint-Pol i Paris den 27. oktober 1401. Svært tidlig ble det diskutert hvordan kunne få giftet henne bort, og kandidat var prins av Wales, sønn av Henrik IV av England, men kongen døde før forhandlingene kunne begynte. I 1414 åpnet prinsen selv, nå Henrik V av England, selv diskusjonen for denne foreningen, sammen med en stor medgift og anerkjennelse av sin rett til den franske tronen.
Katherine ble født i en tid da Frankrike var i kaos, ikke minst ved at Karl VI ble i økende grad mentalt syk. Både landet og kongefamilien var i kaos. Til sist ble kongen holdt unna offentligheten og plassert på Hôtel Saint-Pol med sin familie. Dronning Isabella ble beskrevet som en «ambisiøs kvinne med en grusom og hensynsløs vilje til å fremme sine egne interesser.» Hun skal ha vært lite interessert i sin barn, hadde mange affærer og benyttet sin bror, Ludvig VII, hertug av Bayern, og sin svoger, Louis de Valois, hertug av Orléans, til å overta kontrollen over den franske regjeringen fra kongens fetter, Johan den uredde, hertug av Burgund. Mens tradisjonell historieskrivning har fastholdt at Katherine ble neglisjert av sin mor som barn, har moderne granskning av samtidens kilder antydet det motsatte. Finansielle redegjørelser av hennes mor viser til at det ble anskaffet leketøy, klær og andre gaver passende for en prinsesse, og religiøse tekster var tilgjengelig. Katherine sammen med hennes søster Marie i 1404 sendt til et nonnekloster i Poissy, i utgangspunktet for å beskytte dem mot kaoset i Paris, men også for at de skulle få en utdannelse passende for deres rang. Når dronningen ikke var sammen med sine barn skrev hun brev til dem, og da det brøt ut pest sikret hun seg for at de ble sendt i trygghet ute på landet langt fra smittefaren.
Ekteskap
Henrik V var i krig med Frankrike, og selv etter den store engelske seieren i slaget ved Agincourt i oktober 1415, ble ikke planen for å inngå ekteskap med den franske prinsessen endret. Et ekteskap var anslag for en fredsavtale mellom de to krigførende nasjonene. Det ble sagt at Katherine var meget attraktiv og da Henrik til sist møtte henne personlig i Meulan-en-Yvelines, skal han ha blitt begeistret. Hun er beskrevet som vakker med grasiøs framtoning, et ovalt ansikt, lys hudfarge som elfenbein og mørk øyne. I mai 1420 ble det inngått en avtale om fred mellom England og Frankrike, traktaten i Troyes, hvor den franske kongen anerkjente Henrik V som sin arving.
Katherine og Henrik ble gift den 2. juni 1420, enten i sognekirken til sankt Johannes eller i katedralen i Troyes- Etter bryllupet var det en stor fest, og paret ble formelt plassert i ektesengen. Bryllupsreisen besto i at hun fulgte ham mens drev en rekke beleiringer. Hun var med ham da Sens overga seg, og den 1. desember gjordet paret, sammen med den franske konge og dronning, en staselig ankomst til Paris. Julefeiringen for Katherine og Henrik ble holdt i stor stil i Louvre mens kong Karl mottok noen få tjenere i Hôtel Saint-Pol. Hun reiste deretter med ham til England hvor hun ble kronet som dronning i Westminster Abbey den 23. februar 1421. Noen måneder senere, i juni 1421, vendte Henrik tilbake til Frankrike for å fortsette krigføringen.
På dette tidspunktet var Katherine allerede flere måneder gravid, og fødte en sønn ved navn Henrik den 6. desember 1421 ved Windsor. Hennes ektemann fikk aldri se deres barn. Under beleiringen av Meaux ble han syk og da festningen til sist falt, var han blitt så dårlig at på veien til Cosne-sur-Loire var han ikke lenger i stand til å ri og ble fraktet til Vincennes hvor han kom fram den 10. august. Han døde samme sted, antagelig grunnet dysenteri, den 31. august 1422, 36 år gammel. Katherine var ennå ikke fylt 21 år og var blitt etterlatt som enkedronning. Hennes far, Karl VI, døde noen måneder senere, noe som gjorde den nyfødte Henrik VI til konge over England og de engelske besittelsene i Frankrike, og med et krav på den franske tronen i henhold til traktaten i Troyes. I løpet av sin sønns tidligste barndom ble han forkjælt av sin mor Katherine.
Katherine var fortsatt ung og gifteklar, og således en kilde til bekymring for sin svoger Humphrey av Lancaster, 1. hertug av Gloucester, og med en ung og umyndig konge, også Lord Protector. Ryktene gikk at Katherine var planlagt å bli giftet bort til Edmund Beaufort, greve av Mortain, fetter av hennes avdøde ektemann, og i 1427 gikk det rykter om at Beaufort hadde gått inn i en affære med enkedronningen, men bevisene er svake. De var kanskje nok til at det kom en parlamentarisk vedtekt som regulerte gjengifte av dronninger i England. Loven slo fast at om dronningen og en ny ektemann ble gift uten kongens godkjennelse, ville ektemannen tape sine land og besittelser, men et hvert barn av en slik forening ville fortsatt være medlemmer av kongefamilien og ikke bli straffet. I tillegg var at kongens godkjennelse kunne bare bli gitt når han hadde blitt myndig, og da loven ble vedtatt var kongen seks år gammel. Hertugen av Gloucester var sterkt imot denne forbindelsen med Beaufort.
Katherine bodde i kongens husholdning, hovedsakelig for at hun skulle ta seg av sin unge sønn, men det ga også rådgiverne muligheten til å overvåke og følge med på dronningens gjøremål og hvem hun møtte. Likevel gikk hun inn i et seksuelt forhold til en waliser, en lavadelig mann ved navn Owen ap Maredudd ap Tudor, som tidligere, i 1421 hadde vært i tjeneste hos kong Henrik Vs forvalter, sir Walter Hungerford. Owen Tudor hadde antagelig blitt utpekt til å bli vokter av dronningens husholdning eller garderobe. Forholdet begynte mens hun bodde ved Windsor Castle, og hun ble gravid med deres første barn der. Forholdet var uhørt både ved at Owen var lavadelig og at han var waliser, uten de rettigheter en engelskmann hadde. En legendarisk fortellinger hevder at under en dans ved hoffet falt en bedugget Owen ned i Katherines fang, og det var begynnelsen på deres forhold. I virkeligheten har historikerne svært få detaljer om hvordan de møttes. De ble elskere og giftet seg i all hemmelighet en gang i 1429. Det første av deres fire barn, Edmund, ble født året etter. Ved et tidspunkt sluttet hun å bo i kongens husholdning. Rettighetene til walisere var begrenset av Henrik IV av Englands lover, men de angikk forholdet til andre i England, og Katherine var teknisk sett fransk, slik begrensningen angikk ikke henne. I mai 1432 ga parlamentet uansett Owen rettighetene til en engelskmann, og således også retten til å gifte seg med andre fra England.
Det er ingen klare bevis på hvordan det ulike paret ble gift. Historikeren Stanley Bertram Chrimes hevder i sin biografi fra 1972 av Henrik VII at de ble kirkerettslig viet av en prest, men ingen kilde er oppgitt og det er heller ikke avdekket dokumentasjon av det. I henhold til deres status senere og at deres barn ble betraktet som legitime, har historikerne trukket konklusjonen at de sannsynligvis var lovlig gifte. I mars 1434 bevilget hun sin ektemann en del av hennes land i Flintshire.
Owen og Katherine synes ha vært oppriktig glade i hverandre og de fikk minst seks barn sammen, alle sammen født unna hoffet. Edmund ble født ca. 1439 ved Much Hadham i Hertfordshire; Jasper født året etter ved biskopen av Elys gods i Hatfield. Det er mulig og diskutabelt at hun også født enda en sønn ved navn Edward som ble født ved Westminster Abbey og som ble værende der for å bli munk, eller døde som barn. En datter er nevnt av den samtidige Tudor-historikeren Polidoro Virgili, men lite er kjent om henne. Hun kan ha dødd som barn eller blitt nonne.
Død og senere hendelser
Kong Henrik VI var meget trist over morens død. Han var kun 16 år selv. Stor omtanke ble gjort ved begravelsen: henne legeme ble først fraktet til Sankt Katherinekapellet i Tower of London og den 18. februar 1437 ble hun gravlagt i en storslått grav i Fruekapellet i Westminster Abbey. En inskripsjon beskrev henne som hans fars enke. Dette kapellet ble ødelagt da det ble revet ned for å gi plass for et nytt kapell i 1509, bestilt av kong Henrik VII, Katherines barnebarn.
Etter Katherines død besluttet Owens fiender å anklage ham for å ha forbrutt seg mot loven om å gifte seg med enkedronningen. Owen møtte for rådet og frikjente seg fra anklagene og ble løslatt. På reisen tilbake til Wales ble han arrestert og hans besittelser ble beslaglagt. Han forsøkte å rømme fra Newgate fengselet tidlig i 1438. I juli det samme året ble han forflyttet til Windsor Castle utenfor London. Han ble til sist benådet i november samme år. Deretter ble han behandlet bra og var et medlem av kongens husholdning til midten av 1450-tallet. Nedtegnelser viser at ved 1459 ble Owain ap Maredudd i økende grad referert til som Owen Tudor, en anglifisert utgave av hans walisiske navn, og som innlemmet hans bestefars etternavn. Hvorfor dette skjedde er ikke klart. Han levde fram til 1461 da han ble henrettet av yorkistene i kjølvannet av slaget ved Mortimer's Cross i Herefordshire som en del av rosekrigene og hvor han støttet huset Lancaster.
Katherines gravstatue, framstilt i tre, som ble fulgte hennes grav, eksisterer fortsatt ved Westminster Abbey og er utstilt i Westminster Abbey Museum i London. Hennes grav i alabast i Westminster Abbey ble ødelagt ved ombyggingen av kapellet, og på denne tiden ble kistelokket på hennes åpnet. Levningene ble vist fram som en turistattraksjon i flere generasjoner. Hennes legeme ble omtalt som «uforgjengelige», mulig av en form for balsamering, og merkelig godt bevart. Den kjente dagbokskribenten Samuel Pepys nevner at han kysset hennes levninger på sin fødselsdag: «...here we did see, by particular favour, the body of Queen Katherine of Valois; and I had the upper part of her body in my hands, and I did kiss her mouth, reflecting upon it that I did kiss a Queen,1 and that this was my birth-day, thirty-six years old, that I did first kiss a Queen...»
Katherines ble ikke anstendig begravd på nytt før under styret til dronning Victoria.
Jarno Salomaa
Jarno Salomaa, artistnavn Vindasyl og Raven, er en finsk musiker. Han etablerte funeral doom metal bandet Shape of Despair i 1995 under navnet Raven.
Donald Jackson
Donald George «Don» Jackson (født 2. april 1940 i Ontario) var en canadisk kunstløper som deltok i de olympiske vinterleker 1960 i Squaw Valley.
Jackson vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley. Han kom på tredjeplass i single for menn bak David Jenkins fra USA og Karol Divín fra Tsjekkoslovakia
Jackson ble verdensmester i kunstløp 1962 i single for menn.
I 1997 ble han tildelt Order of Canada.
Valeria Messalina
Valeria Messalina, eller bare Messalina, (født ca. 17/20, død 48 e.Kr.) var en romersk keiserinne og keiser Claudius tredje kone. Hun var søskenbarn med keiser Nero på farssiden, tremenning med keiser Caligula og barnebarn av keiser Augustus søskenbarn. Hun var en mektig og innflytelsesrik kvinne, og var kjent for sin promiskuitet. Hun konspirerte mot sin ektemann, og ble henrettet da sammensvergelsen ble oppdaget.
Familie og tidlig liv
Messalina var første datter og andre barn av Marcus Valerius Messalla Barbatus og hans søskenbarn Domitia Lepida den yngre. Massalina var mest sannsynlig født og oppvokst i Roma. Man vet lite om hennes tidlige liv, fram til hun giftet seg med Claudius i 38.
Ekteskapet med Claudius
Messalina giftet seg med Claudius, som var 48 år, i 37 eller 38. I regjeringstiden til en annen av hennes slektninger, keiser Caligula (regjerte 37-41), ble Masselina svært velstående, en innflytelsesrik person og medlem av Caligulas hoff. Claudius var Caligulas onkel på farssiden, og ble innflytelsesrik og populær. Claudius giftet seg sannsynligvis med henne for å styrke båndene innen den keiserlige familien. Ved å gifte seg med Claudius, ble Messalina stemor til Claudius Antonia, Claudius datter fra hans andre ekteskap med Aelia Paetina.
Messalina fødte Claudius to barn, datteren Claudia Octavia (født 39 eller 40), som senere ble keiserinne, stesøster og Neros første hustru, og Britannicus (født 41). Den 24. januar 41 e. Kr. ble Caligula og hans familie drept i en konspirasjon ledet av Cassius Chaerea, og senere den dagen ble Claudius utropt til keiser av pretorianergarden, og Messalina til keiserinne.
Romersk keiserinne
Messalina ble den mest innflytelsesrike personen i Romerriket. Claudius beæret henne på ulike måter; hennes fødselsdag ble feiret offentlig, statuer av henne ble reist på offentlige plasser, og hun var gitt det privilegium å besitte de beste setene i teateret, sammen med vestalinnene. Det romerske senatet ønsket å skjenke Messalina tittelen «Augusta» («den opphøyde»), noe Claudius imidlertid avslo.
Til tross for sin innflytelse, følte Messalina seg usikker som person. Claudius, som var en eldre mann, kunne dø når som helst, og Britannicus ville bli den nye keiseren. For å forbedre sin egen situasjon, og sikre barnas framtid, søkte Messalina å eliminere enhver trussel mot seg selv og sine barn. Blant de som var lojale mot henne, var Lucius Vitellius.
På grunn av Claudius hengivenhet for henne, var det mulig for Messalina å manipulere ham til å beordre henrettelser og eksil for en rekke personer: den romeske filosofen Seneca den yngre, Claudius nieser Livilla og Julia, Marcus Vinicius (Julia Livillas ektemann), konsul Gaius Asinius Pollio II, Decimus Valerius Asiaticus og Polybius. Claudius hadde ry på seg for å lett la seg manipulere av sine hustruer og tjenere.
Hun skal også ha forsøkt å få Nero drept, da hun anså han som en trussel for sin sønns stilling.
Affæren med Gaius Silius
I 47 e.Kr. ble Messalina interessert i den attraktive romerske senatoren Gaius Silius, som var gift med den aristokratiske kvinnen, Junia Silana, søster av Caligulas første hustru, Junia Claudilla. Messalina og Silius ble elskere, og Messaline presset Silius til å skille seg fra sin hustru.
Silius innså hvilken fare han hadde utsatt seg for. Messalina og Silius planla sammen å drepe den antatt svake keiseren, og Messaline skulle få Silius innsatt i hans sted. Silius var barnløs, og ønsket å adoptere Britannicus.
Henrettelsen
Cladius beordret henrettelsen av Messalina og Silius i 48 e.Kr. Messalina skal ha blitt tilbudt å ta sitt eget liv, men ble halshogd av en av Claudius offiserer.
Etterspill
I dagene etter henrettelsen, gav ikke Claudius uttrykk for verken hat, sinne eller tilfredsstillelse. De eneste som sørget over Messalina var hennes barn. Det romerske senatet beordret Messalinas navn fjernet fra alle offentlige og private steder, og alle statuene av henne fjernet.
Første nyttårsdag i 49 giftet Claudius seg med en fjerde hustru, sin niese Agrippina den yngre, som med en gang fjernet alle som hun anså som lojale mot Messalina fra hoffet. Agrippas sønn, Lucius Domitius Ahenobarbus, ble adoptert av Claudius som sønn og arving. Han ble kjent som Nero og etterfulgte Claudius som keiser i stedet for Messalinas sønn Britannicus. Begge Messalinas barn ble senere drept av Nero.
The Streets of San Francisco
The Streets of San Francisco er en amerikansk kriminalserie som gikk på ABC fra 1972 til 1977. Serien var lagt til San Francisco og handlet om de to politietterforskerne Mike Stone og Steve Keller. Stone hadde 23 år bak seg i San Francisco-politiet, mens hans partner Steve Keller var fersk i jobben. Rollen som Mike Stone ble spilt av Karl Malden, mens rollen som Steve Keller ble spilt av Michael Douglas. Serien ble produsert av Quinn Martin og gikk i fem sesonger. Carolyn Weston skrev manus på de fleste episodene.
Den ble i 1992 etterfulgt av TV-filmen Back to the Streets of San Francisco med Karl Malden tilbake i rollen som Stone, men uten Michael Douglas.
The Streets of San Francisco ble en internasjonalt kjent serie og gikk på TV i en rekke land. Den fikk lite oppmerksomhet i Norge, men ble sendt på TV 2 fra 1994 til 1996.
Magni Garðalíð
Magni Pauli Garðalíð er en færøysk næringsdrivende og lokalpolitiker. Han var borgermester i Húsa kommuna 2005–2008 og 2013–2016. Kommunen ble deretter slått sammen med Klaksvíkar kommuna. Ved kommunevalget i 2016 stilte han på Sjálvstýris liste i Klaksvík, og ble varamedlem av det nye kommunestyret.
Magni Garðalíð har bakgrunn fra skipsfarten, blant annet som tekniker og kokk. Han har siden vært næringsdrivende på Húsar på Kalsoy innen blant annet catering og fisketurisme.
Institut for Miljøvurdering
Institut for Miljøvurdering var et institutt under det danske miljøministeriet.
Instituttets formål var å medvirke til at miljømålene ble nådd på den økonomisk mest effektive måte.
Instittutet ble opprettet i februar 2002 med Bjørn Lomborg som direktør. Lomborg forlot stillingen i juli 2004 og ble avløst av Peter Calow.
I 2007 ble instituttet lagt ned.
Ookubi
Ookubi (大首; også romanisert som ōkubi eller ôkubi) er, ifølge japansk mytologi, enorme hoder. Når en ookubi viser seg på himmelen, er det et tegn på en nært forestående katastrofe, som f.eks. en tyfon, jordskjelv, tsunami eller en brann ville skje. Når disse hodene dukket opp på himmelen, (fks. på månen) trodde japanerne at de hadde kort tid igjen å leve.
Cloeon inscriptum
Cloeon inscriptum er en døgnflue som tilhører familiegruppen smådøgnfluer strømdøgnfluer eller bekkedøgnfluer. Gruppens mange norske navn har oppstått på grunn av ulike norske dialekter og fra litteraturen.
Voksne (imago)
Kroppen er 6-10 millimeter lang og lys brunlig eller mer kremfarget gul kropp. Framvingene har et lyst åpent årenett i fremkant av vingen. Vingene er trekantet og holdes rett opp og ut fra kroppen i hvile. Alle døgnfluene i slekten Cloêon har helt tilbakedannede (mangler) bakvinger. Lengst bak på bakkroppen er det to haletråder (cerci). Hannen har noen ekstra øyne i tillegg til de vanlige.
Den kan forveksles med brun damdøgnflue (Cloêon simile), men kan skilles på det markerte årenett i vingeframkanten. Den er svært lik og vanskelig å skille fra gul damdøgnflue (Cloêon dipterum).
Nymfer/larver
Larvene er mellom 6-10 millimeter lange og har tre haletråder (cerci), som er kortere enn kroppen, og den miderste er litt kortere en de to på siden. De har ikke mørke ringer, men kan ha et mørkt bånd. Den midterste haletråden har små korte hår ut til hver side. De to ytre haletrådene har bare hår på innsiden. Det er sju par små trakégjeller (bladgjeller) med rund bladform bakover på siden av bakkroppen. De første seks er doble (to gjelleblad), den siste er enkel (ett gjelleblad). Bakkroppen smaler bakover i en spiss, fargen er grå med mørkere og lysere flekker. Hodet er kraftig og like bredt som brystet. Labialpalpens (de korteste og nederste «munnføttene») ytre (tredje) ledd er spist med et tydelig vinklet ytre hjørne. Maxillarpalpens (de lengste og øverste «munnføttene») har tre ledd.
Den er svært lik og vanskelig å skille fra gul damdøgnflue (Cloêon dipterum). Gul damdøgnflue har noen mørke flekker ytterst på låret (femur), på det andre og tredje beinpar, samt at bladgjellene generelt er litt mindre enn hos Cloêon inscriptum.
Levevis
Cloeon inscriptum har nymfestadiet i ferskvann. Eggene slippes av hunnen ned på vann overflaten. De synker straks til bunnen. nymfer. Larvene finnes frittvømmende på bunnen og lever av alger på steiner og planter. Om de blir forstyrret svømmer de bort med vrikkende bevegelser. De voksne spiser ikke.
Cloeon inscriptum tilhører gruppen insekter med ufullstendig forvandling, som betyr at den ikke har et puppestadium mellom nymfestadiet og «Fluestadiet» (imago). Døgnfluenes livssyklus er enestående i dyreriket på grunn et mellomstadie kalt subimago som ingen andre kjente insektsgrupper gjennomgår. Fluefiskere kaller dette stadiet for dun (engelsk).
Døgnfluer kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hunnen kan leve opptil 14 dager før hun legger egg. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.
Brekkfarge
Brekkfarge (engelsk: Tinting Colour) var en jordfarge som ble tilsatt i små mengder i et spann med hvit farge før en malte hus fra gammelt av. Hvitt ble betraktet som en for skjærende farge, slik at den måtte «brekkes», dvs. tilsettes et lite fargeskjær. Malermestrene gjorde dette uten videre. Huseiere som ikke ville ha dette tillegget måtte argumentere både hardt og lenge for å få sitt syn gjennom.
Cloeon inscriptum
Systematisk inndeling
Nyere undersøkelser av innsamlet materiale fra Norge, viser at det har vært en sammenblanding av artene. En regnet tidligere med at det var gul damdøgnflue (Cloêon dipterum) som var den vanlig arten i Norge, men det viste seg at det er Cloêon inscriptum som er vanlig utbredt over hele landet. Etter revideringen viser det seg at funn av gul damdøgnflue er svært sjelden, slik at det har vært noe tvil om den finnes i Norge. Den er representert i Sverige, men nyere norske funn tyder på at den er en norsk art.
Eksterne lenker
Cloeon dipterum Cloeon dipterum Cloeon dipterum Elevenszülő kérész Murzyłka dwuskrzydła
Brekkfarge
Teknikken med brekkfarge brukes også i malerkunsten. Det er viktig å prøve fargene ut med hverandre, da mange moderne pigmenter ikke blander seg til den tilsiktede virkningen. Det viste seg på mange ufrivillig rosahvite hus for noen år siden.
I dag har utsalgssteder for maling egne maskiner, som doserer riktig mengde brekkfarge til malingen.
Frisange
Frisange (luxembourgsk: Fréiséng, tysk: Frisingen) er en kommune og et tettsted i storhertugdømmet Luxembourg. Kommunen, som har et areal på 18,43 km², ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. I 2005 hadde kommunen 3 170 innbyggere.
Borghamn
Borghamn er et tettsted i Vadstena kommune i Östergötlands län i Östergötland i Sverige. Det ligger ved østbredden av innsjøen Vättern, cirka 14 kilometer sørvest for Vadstena. Fram til 2005 var Borghamn et tettsted, og hadde da 227 innbyggere, men i 2010 var innbyggertallet sunket under 200, som er grensen for å regnes som tettsted i Sverige.
Novartis
Novartis er et sveitsisk bioteknologiselskap, etablert i 1996. De er en av verdens største produsenter av legemidler, og har over 100 000 ansatte i mange land. Novartis er notert på New York Stock Exchange.
Siraks bok
Siraks bok eller Jesu Siraks sønns visdom er en av de deuterokanoniske bøker i Det gamle testamente. Teksten er i sjangeren visdomslitteratur – på samme måte som Salomos ordspråk. Boken er også kjent under sitt latinske navn Ecclesiasticus. Dette navnet kommer av at den i oldkirken ble kalt liber ecclesiasticus («menighetsbok») fordi den ble lest under gudstjenesten.
Teksthistorie
Bokens forfatter navngis i kapittel 50; vers 27: Jesus, sønn av Sirak (Josva ben Sira`). Ut fra teksten (bl.a. 51;23 «Kom til meg, dere som er ulærte, slå dere til i min skole») må han ha vært en skriftlærd fra Jerusalem, som drev en skole hvor han underviste unge menn i etikk og religion.
Siraks bok er den lengste (51 kapitler) og eldste av de deuterokanoniske bøkene.
Den er skrevet på hebraisk omkring 180 f.Kr., og ble oversatt til gresk i Egypt av forfatterens sønnesønn, ca. 132 f.Kr.. Boken er også oversatt til latin og syrisk. En komplett tekst er bare bevart på gresk. Nyere funn av tekstfragmenter på hebraisk utgjør om lag 2/3 av teksten. Slike funn ble først gjort i Ben Esra-synagogen i Kairo i 1896 og i dødehavsrullene i 1950-årene. Det er en del uoverensstemmelser mellom de ulike manuskriptene, også mellom greske manuskript.
Innhold
Skriftet kan virke løst redigert, og inneholder flere ulike tekstsjangre: bønner, ordspråk, leveregler, formaninger og dikt. Hovedinntrykket av innholdet er «kortere eller lengre sammenstillinger av ordspråklignende utsagn om en rekke forskjellige temaer, som gudsfrykt, selskapsliv, ekteskap, oppdragelse og mye mer».
Skriften inneholder en lang rekke sitater fra, og parafraser over, tekstlinjer fra andre skrifter i Det gamle testamente.
Odd Fellow logen Svartisen
Ved grunnleggelsen var logen underlagt Odd Fellow leiren Trøndelag. Den 10. mai 1974 ble logen underlagt leirdistriktet Odd Fellow leiren Nordland, som har sitt hovedsete i Bodø.
Logen deler ordenshus i Bernt Lunds veg, Meløy, sammen med Rebekkalogen Fjellbrud og Glomfjord deputasjonsleir.
Audioingeniør
Audioingeniør, eller lydingeniør, er en person som har ingeniørutdanning (Bachelor, Master eller doktorgrad) innen audioteknologi. I Norge hadde Høgskolen i Buskerud fram til 2015 ei treårig utdanning på Bachelor-nivå innen audioteknologi.
Mens en lydtekniker arbeider med opptak, redigering og manipulering av lydmateriale arbeider en audioingeniør med teknologien som ligger til grunn for det tekniske utstyret lydteknikerne bruker, som for eksempel utvikling av nytt utstyr, modifisering av utstyr, prosjektering av nye lydanlegg for studio, kringkasting, osv. Moderne audioteknologi bygger i stor utstrekning på digital signalbehandling, så audioingeniører må ha inngående kjennskap til dette fagområdet. De bør dessuten ha grunnleggende kunnskaper om akustikk, elektronikk, høyttalere og mikrofoner.
Philorheithridae
Utseende
Middelsstore til ganske store vårfluer (vingespenn 16–35 mm) med kraftige antenner omtrent så lange som forvingene, som er uregelmessig flekkete. Hodet mangler punktøyne (ocelli), maksillarpalpene har tre til fem ledd hos hannene og alltid fem ledd hos hunnene. Hannene har vanligvis et par hårbærende utvekster foran hodet. Frambeina har to sporer, mellom- og bakbeina fire.
Utbredelse
Familien er sørlig og var bare kjent fra Australia og Sør-Amerika før det i 2008 ble beskrevet en slekt med tre arter fra Madagaskar.
Bjørge (selskap)
Bjørge ASA var et norsk teknologiselskap med hovedkontor i Rogaland. Gjennom sine datterselskaper var de en leverandør av produkter og tjenester til olje- og gass-, landbasert- og maritim industri. Høsten 2010 ble selskapet solgt og splittet opp i de tre selskapene Stream, Align og Naxys, og Bjørge-navnet forsvant.
Historie
Bjørge ble opprettet i 1977 for å utføre mekanisk vedlikehold i olje- og gassindustrien. I 2004 ble selskapet notert på Oslo Børs. I 2005 kjøpte selskapet opp flere mindre bedrifter, blant andre undervannsteknologiselskapet Naxys som fikk navnet Bjørge Naxys. Andre selskaper som ble oppkjøpt var Reime og Holta & Håland. I 2009 kjøpte investeringsselskapet HitecVision opp Bjørge. I 2010 ble Bjørge tatt av børs, og ble splittet i tre deler: Stream, Align og Naxys. De nye eierne (investorselskapene HitecVision og Converto Capital) solgte Naxys i 2012, og i 2013 ble Stream solgt til det Texas-baserte konsernet MRC Global.
Morten Løvseth
I 2003 gikk Løvseth ut av kompaniskapet med Lunde og etablerte ny praksis Løvseth+Partners. Fra 2005 til 2020 var han leder for arkitekturrådet for Nasjonale turistveger i Statens vegvesen. Løvseths viktigste prosjekter i Løvseth + Partner er boligprosjektene Kværnertoppen, Arneberg hage, Borgen på Sinsen, Nedre Bleiker gård og Jomfruhagen. Andre prosjekter er fem trebroer på E6 i Eidsvoll kommune, Kolomoen bro samt rasteplasser på Strandlykkja ved E6 mot Mjøsa.
Lillestrøm Topphåndball
Lillestrøm Topphåndball (stiftet 21. mars 2006 som Romerike Håndball) er en norsk håndballklubb fra Lillestrøm. A-laget for menn spilte i Eliteserien i håndball for menn 2014/15 etter å ha rykket opp fra 1. divisjon i 2014. Klubben rykket ned i 2017. Klubbens lag spiller i gult og svart.
Historikk
Klubben ble stiftet 21. mars 2006 som Romerike Håndball, men skiftet navn til Lillestrøm Topphåndball i 2009. Klubben ble startet som et samarbeid mellom Rælingen Håndballklubb, Skedsmo Håndballklubb og håndballavdelingen i Fet Idrettslag.
Barbara Roles
Roles vant en olympisk bronsemedalje i kunstløp under Vinter-OL 1960 i Sqauw Valley. Hun kom på tredjeplass i single for damer, bak sin landsmann Carol Heiss og Sjoukje Dijkstra fra Nederland.
Cividale del Friuli
Cividale del Friuli er en by med ca. 11 000 innbyggere i nordøstlige Italia, i provinsen Udine i regionen Friuli-Venezia Giulia, 17 km østnordøst for byen Udine, ved elven Natisone. Byen er både et industri- og et landsbrukssentrum, og er særlig kjent for sine byggverk fra tidlig og høy middelalder, spesielt det såkalte tempietto: et langobardisk hoffkapell fra det åttende århundre, et av Italias mest omdiskuterte middelalderbyggverk, undersøkt blant annet av Ejnar Dyggve og Hjalmar Torp. Byens sentrumsplan bærer ennå preg av den opprinnelige romerske byplan, med cardo og decumanus, som krysser hverandre ved domplassen, Piazza del Duomo.
Historie
Byen ble grunnlagt av Gaius Julius Cæsar omkring år 50 f.Kr., og fikk navnet Forum Iulii, som gjenspeiles i områdenavnet Friuli. I år 568 eller 569 ble den erobret av langobardene, som her grunnla sitt første hertugdømme. I 610 ble den plyndret, brent og rasert av avarene; dette bevirket endringer i gatemønsteret, og nye hus ble reist hvor det kunne falle seg. Historikeren Paulus Diaconus ble født her i år 730; hans beretning Historia Langobardorum er et viktig kildeskrift fra tidlig middelalder. I 776 ble byen erobret av frankerne under ledelse av Karl den store. Fra 737 til 1238 var Cividale setet for patriarken av Aquileia. I 1419 kom byen under republikken Venezia; i 1813 under Østerrike, og i 1866 ble den forenet med kongedømmet Italia.
For sitt historiske arbeid med byen ble Hjalmar Torp utnevnt til æresborger av byen.
Osbern FitzOsbern
Osbern FitzOsbern (født ca. 1032, død 1103 ) var en normannisk katolsk biskop, den yngre broren av William FitzOsbern, 1. jarl av Hereford, en av Vilhelm Erobrerens viktigste menn.
Liv og virke
Han var sønn av Osbern de Crépon, av formynderne til den unge hertug Vilhelm av Normandie, den senere Vilhelm Erobreren. Faren ga sitt liv for å forhindre et snikmord på hertugen. Av ikke minst den grunn sto familien høyt i kurs hos hertugen av Normandie. Den eldste sønnen arvet farens adelige og militære posisjon mens Osbern gikk inn i kirken, og slik fikk slekten innflytelse i begge de sentrale samfunnsmessige sfærer.
Via inngifte var Osbern en tremenning av den engelske kongen (Osberns far var nevø av Gunnora av Normandie) og var i ung alder blitt sendt dit for oppfostring. I henhold til Richard John King var Osbern mer preget av engelske skikker enn normanniske på grunn av sin tid i England.
Prest, kanskje spion
Mens broren William argumenterte for invasjon av England ved det normanniske hoffet hadde Osbern blitt kapellan hos kongen av England, Edvard Bekjenneren, som lot flere og flere fransktalende normannere få posisjoner i England. Historikerne har antydet at det er mulig og sannsynlig at Osbern ikke bare fungerte som kansler og kapellan for den engelske kongen, men også som normannisk spion ved det engelske hoffet for sin bror William. De sparsommelige skriftlige kildene kan dog ikke bekreftet hans forræderi. Han fikk uansett stilling som kansler og kapellan for hertug Vilhelm etter slaget ved Hastings i 1066 da invasjonen og erobringen av England var et faktum.
Biskop
Noen få år etter den normanniske erobringen av England overtok han knappe året etter at hans bror William ble drept i slaget ved Cassel i 1072 det prestisjetunge bispestedet Exeter. Han ble således en av mange normannere som erstattet innfødte angelsaksere i betydningsfulle posisjoner. Den 28. mai 1072 ble han vigslet til biskop av Exeter i St. Pauls katedral i London som etterfølger til Leofric av Lanfranc, erkebiskop av Canterbury og den fremste geistlig i landet. I påsken det samme året var han tilstede ved kirkerådet som ble holdt i Royal Chapel i Winchester Castle og i pinsen ved Winsor bekreftet han sammen de øvrige biskopene Canterburys erkebispverdighet. Kong Vilhelm, dronning Matilda, en pavelig legat, erkebiskopen av Canterbury og Thomas, erkebiskop av York, ga alle sine signaturer ved bekreftelsen
Dommedagsboken viser at foruten hans bispesetes eiendommer i Devon og Cornwall hadde han eiendommer i Sussex, Surrey, Hants, Berks, Gloucester, Norfolk, og Oxfordshire. I løpet av Osberns tid som biskop må Exeter ha økt i popularitet og velstand ettersom kongen tillot at byskatten ble benyttet til dets 29 kapeller. Kronikøren William av Malmesbury beundret ham for hans enkelhet, for hans gavmildhet til fattige og for hans lytefrie karakter. Han var fornøyd med de gamle kirker og brydde seg ikke om å bygge nye som andre normanniske biskoper. Han var derfor elsket av folket, forteller William av Malmesbury. Derimot skal han ha vært misfornøyd med en gruppe munker fra klosteret Battle Abbey som hadde bosatt seg i domkirken, men et brev fra pave Paschalis II korrigerte ham til å gi dem sin beskyttelse.
Hans siste år var preget av at han mistet syn og ble svært syk og skrøpelig, noe som betydde at han ikke var tilstede ved kirkemøtet i London høsten 1102. Året døde han og deretter var bispesetet ubesatt i nær fire år. Graven er i dag ikke lenger kjent.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Frank Aresti
Frank Aresti er en amerikansk heavy metal gitarist.
Frank begynte med bandet Damonax og ga ut en demo, før han ble med i progressiv metal bandet Fates Warning som gitarist ifra 1986 til 1995, og deltok på 5 album. Han erstattet Victor Arduini, men ble selv ikke erstattet da Jim Matheos etter 1995 har spilt all gitar selv. Aresti har derimot vært med på diverse turneer med Fates Warning som gjestemusiker på 2000-tallet.
Aresti hadde et band som han kalte All That Is på slutten av 90-tallet. Han hadde et soloprosjekt i 2006 som han kalte Dragonspoon, og ga ut et album med samme navn. Han var gjesteartist samme år på albumet The Parallel Otherworld med bandet Eidolon. Han er fortiden involvert i thrash metalbandet Dark Day Sunday.
Diskografi
Dragonspoon
Ivar Lunde (arkitekt)
Ivar Lunde (f. 1957) er en norsk arkitekt oppvokst i Bærum og utdannet ved Norges tekniske høgskole i Trondheim i 1981. Deretter arbeidet han for arkitektene Narud Stokke Wiig i Oslo i 4 år. Lunde etablerte sammen med Morten Løvseth i 1986 arkitektfirmaet Lunde & Løvseth i Oslo etter å ha vunnet arkitektkonkurransen om Fredrikstad rådhus. Kompaniskapet mellom Lunde og Løvseth ble avviklet i 2004 ved at Løvseth etablerte firmaet Løvseth+Partners, mens Lunde fortsatte med selskapet som skiftet navn til L2 arkitekter.
Internasjonal arbeidsdeling
Internasjonal arbeidsdeling er knyttet til internasjonal handel og kan defineres som den spesialisering av produksjonen som foregår i to eller flere land i forbindelse med handel mellom landene.