cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olga Eggers
Bruddet med sosialdemokratene
I 1933 vendte Olga Eggers plutselig ryggen til sosialdemokratiet. Bakgrunnen var at hennes sakfører gjennom en årrekke, Søren Nielsen, som hun i desember 1932 anmeldte for bedrageri. Etter at anmeldelsen ble kjent, ba statsminister Thorvald Stauning at Peder Christensen som var Helsingørs borgermester, henne om å besinne seg. Overrettssakfører Søren Nielsen var nemlig representant for Grønnehave-konsortiet, som sto ansvarlig for oppbygningen av en fiskerihavn i Helsingør, og det stod 500 arbeidsplasser på spill. Eggers gikk med på å utsette saken et halvt års tid, hvis hun fikk utbetalt sitt samlede utestående. Det fikk hun ikke. Saken nådde riksadvokaten, hvor den ble avvist på grunn av bevisets stilling. Stauning bad henne vennligst om ikke å foreta seg noe, før de hadde fått snakket sammen. Olga Eggers trakk saken for borgermesterens skyld og av partihensyn, men dermed fikk hun heller aldri pengene hun mente seg snytt for. Hun opplevde dette som om hennes rettmessige krav bare kunne tilsidesettes så snart et rent politisk hensyn kom på banen. Ikke minst var hun skuffet og såret over at de fremtredende sosialdemokratene som hadde opptrådt som hennes personlige venner, ikke hadde støttet henne. Både Stauning, K.K. Steincke og Frederik Borgbjerg med koner kom til Eggers' hjem, blant annet til datteren Ulricas studentbolig i 1932. At saken rammet Eggers hardt, kan leses i hennes ukentlige såalte i Hus og Frue i 1935: "Naar Ungdommen omtrent daglig kan læse i Aviserne om Sagføreres Bedragerier overfor Enker, der betror dem de Penge, som repræsenterer Hjem og dagligt Brød."
Tilslutning til nazismen
Allerede 1. juni 1934 meldte hun seg inn i Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti (DNSAP) Det tok man den gangen ikke spesielt tungt, og B.T. skrev til Olga Eggers' 60-årsdag: "Da hun var Socialdemokrat, var hun rødere end Borgbjergs Skæg i Glanstiden - og nu da hun er gaaet over til Nazismen, saa er de herrer Hitler, Göring og Goebbels smaa forsagte Demokrater i Sammenligning med hende. Heil Olga!...Rask Pige paa 60 - og hun skal have en Lykønskning." Eggers-familien var som flere nazister både på dansk og tysk side, og på sine jevnlige familiebesøk i Tyskland lot Eggers seg etterhvert begeistre og overbevise om nazismens riktighet. Hele sitt liv holdt hun kontakt med sin fetter Hjalmar Schacht, som hadde vært med til å få Tyskland på fote igjen. I april 1935 skrev hun i Hus og Frue artikkelen Det glade Berlin om Herman Görings bryllup: "Men hvor smukt det end saa ud - den lysklædte Brud i den af Roser fuldstændig dækkede Bil - saa er der dog ingen Tvivl om, at Synet af "Føreren" for enhver Tysker dog er et Syn, ved Siden af hvilket enhver rosensmykket Bil og Brud maa blegne." Det kom heller ingen reaksjoner eller avstand til disse uttalelsene.
I 1935 brøt hun med DNSAP på grunn av misnøye med partiledelsen. I stedet meldte hun seg inn i Dansk Socialistisk Parti, ledet av Wilfred Petersen. Hun var leder og foredragsholder i «Nordisk Aktions Kvindegruppe», og skrev for Nordiske Stemmer, et organ for «Nordisk Aktion», som var DSPs «kampfront».
Fylkesvei 1516
Fylkesvei 1516 i Akershus går mellom Stalsberghagen i Lillestrøm og Finstadsletta i Lørenskog.
Olga Eggers
Kamptegnet
Sommeren 1938 meldte Eggers seg inn i Aage H. Andersens parti, National Socialistisk Arbejder Parti (NSAP), som ble nedlagt den 31. oktober 1941. NSAP overførte sine medlemmer til arvtageren, det nystiftede partiet Dansk Antijødisk Liga - en såkalt "upolitisk antisemittisk organisasjon" og underavdeling av «Antijødisk Verdensliga». NSAP var en utbrytergruppe fra DNSAP og hadde et medlemstall mellom 500 og 1000. Uenigheten mellom de to partiene var oppfatningen av rasespørsmålet. I DNSAP var det antisemittiske elementet nedtont, mens det for NSAP var det sentrale programpunktet. I NSAPs programskrift sto det blant annet: "NSAP kæmper for den fulde Forløsning af det danske Folk gennem en radikal Løsning af Jødespørgsmaalet ad Lovgivningens Vej. Den fulde Racebeskyttelse af det nordiske danske Folk gennem fuld Udskillelse fra Folkelegemet af ikke arisk Blod" Det var først på denne tiden at Eggers fullt ut tilsluttet seg antisemittismen, som hun i løpet av få år brakte til høyder som ble ansett for skadelig for nazismens utbredelse i Danmark. Hun oversatte og skrev bl.a. antisemittiske verker og gjenutga Martin Luthers Von den Jüden und iren Lügen. Hun var også redaktør for NSAPs rasepolitiske organ, Kamptegnet, en parallell til den tyske avisen Der Stürmer som stod for den mest aggressive og frastøtende antisemittismen. Kamptegnet trykte løpende lister over "Hel-, Halv- eller Kvart-jøder, samt jødisk inngiftede personer"; og i tillegg leverte avisen materiale til «Danmarks Erhvervs Korporation», som førte arkiv over jødiske familier og investorer. Eggers satt som redaktør i nesten to år, frem til februar 1942, og mottok mange anonyme brev som inneholdt alt fra trusler og skjellsord til formaninger: "Hvor kan De, som var et ordentligt Menneske i Deres Ungdom, lægge Navn til den unaturlige og umenneskelige Ondskab...?" Kamptegnet ble nedlagt i mai 1943 etter befaling av Werner Best.
Fylkesvei 1516
Strekningen ble opprettet 2019, og består av den tidligere fylkesvei 376, og av en delstrekning av den tidligere fylkesvei 352.
Olga Eggers
Rettssak og domfellelse
Kamptegnet publiserte sterkt krenkende artikler om grosserer P.M. Daell og hans jødiske sekretær Ella Wassermann. Daell ble uthengt som en antitysk jødelakei og Wassermann som hans elskerinne som styrte Daells Varehus etter sine "jødiske prinsipp" og erstattet firmaets "ariske" medarbeidere med jøder. Wehrmachts folk skulle også blitt dårlig behandlet i varehuset. Eggers hadde ikke skrevet disse artiklene, men satt som redaktør med ansvaret for at de var blitt trykt. Likeledes var det i hennes redaktørtid blitt utdelt flyveblader og gratiseksemplarer av Kamptegnet til kunder og ansatte i Daells Varehus. P.M. Daell og Ella Wassermann gikk til injuriesak i januar 1942 og krevde saken ført for åpne dører slik at Kamptegnets arbeidsmetoder ble kjent. Det skjerpet anklagen mot Eggers at hun selv hadde vært med til å dele ut flyvebladene. Daell og Wassermann krevde 10 000 danske kroner i bøter, og uttalelsene om et seksuelt forhold kjent falskt. Den 27. januar 1942 ble Eggers dømt for å ha utdelt fornærmelige flyveblader, og tyskerne krevde at hun trakk seg som redaktør. Aage H. Andersen fortsatte nå som redaktør for Kamptegnet, og han fortsatte kampanjen mot Daell og Wassermann. Saken vakte enorm oppsikt, da P.M. Daell i forveien var en kjent person, samt det faktum at okkupasjonsmakts sympatisører var satt på tiltalebenken.
Daell og Wassermann tog senere ut stevning mot Andersens artikler som ble trykt i Kamptegnet i mars 1942. Cecil von Renthe-Fink forbød avisen å fortsette slik, og Andersen dempet deretter tonen, men slapp ikke temaet med Daells Varehus. Pågangen til den etterfølgende rettssaken var så stor at man måtte finne et større rettslokale, samt holde dørene åpne, så folk i de tettpakkede gangene kunne følge med. Avisenes rettsreferat var forsiktige, men Nationaltidende turte i april 1942 å bringe overskriften Et Skoleeksempel på Bagvaskelse. Eggers påpekte at hun hadde tilsiktet en kamp mot "den jødiske rase som sådan og ikke mot bestemte personer". Andersens forsvar viste til ytringsfriheten. 15. mai 1942 falt dommen, hvor anklagene om ekteskapsbrudd ble funnet ærekrenkende og grunnløse. Både Eggers og Andersen ble dømt for bakvaskelse og Eggers' livsvarige forfatterstøtte ble også stilt i bero. I tillegg skulle Daell ha kr 4000 og Wassermann kr 2000 i erstatning. Eggers og Andersen anket dommen til Højesteret, mens Daell og hans sekretær forlangte en skjerpelse av straffen. Sagen ble derfor fortsatt i oktober 1942, men nå forlangte udenrigsministeriet at avisene ikke måtte referere fra den. Det kunne etterhvert bli dumt for tyskerne, siden Eggers og Andersen ble straffedømt for å videreføre offisiell tysk jødepolitikk.
Kaja Mørch Pettersen
Kaja Mørch Pettersen (født 2001) er en norsk friidrettsutøver som representerer SK Vidar. Tidligere representerte hun Larvik Turn.
Olga Eggers
Rettssak og domfellelse
Flere nasjonalsosialistiske aviser trosset forbudet og skrev allikevel om saken. Kamptegnet fortsatte sin kampanje, og gamle numre ble utdelt i Københavns gater. Denne gang fremla Andersens forsvar gjesteboken fra Grand hotell i Odense, hvor det fremgikk at "godseier Pall Daell" og "frk Ella Wassermann" hadde overnattet på hotellet - dog på hvert sitt værelse, men den gangen reiste voksne menn og kvinner ikke sammen uten å være gift. Nå vendte stemningen i rettssalen seg imot de to og ble så urolig at rettsformannen måtte true med å stenge lokalet. Andersen politianmeldte også paret for falsk vitnesbyrd. Det avsluttende rettsmøte fant sted 6. november 1942, og lokalet var proppfullt. Mange fra Frikorps Danmark var møtt frem, og Daell og Wassermann måtte derfor føres under politibevoktning ut bakdøren. Først 29. mars 1943 falt Høyesteretts dom. Man stadfestet enstemmige landrettens avgjørelse og skjerpet straffen til 2 x 80 dagers hefte for Eggers, mens Andersen fikk 2 x 80 dagers fengsel. Eggers kom aldri til at sone dommen, men mistet også for alltid sin forfattertrygd, og sakskostnadene løp over kr 10 000. Dommen var unik med tanke på at den fordømte en tankegang, som okkupasjonsmakten selv propaganderte for. Dagen etter ble flere av den store utstillingsvindu i Daells Varehus smadret.
Ella Wassermann flyktet senere til Sverige. Etter sin tilbakekomst til Danmark arbeidet hun i udenrigsministeriet og ble konsul i Berlin. Kamptegnet hadde mistet sin økonomiske støtte fra Tyskland og senere ble avisen nedlagt. I august 1943 reiste Eggers til Tyskland som tolk for Heinkel-Werke, som leverte tysk krigsmateriell. Av brev til familien fremgår det at hennes avreise var bestemt fra Dagmarhus, og at hun altså nærmest ble utvist fra Danmark av okkupasjonsmakten for sin iver i å følge deres politikk.
Olga Eggers, Cay Lembcke, Frits Clausen og brødrene Bryld er blant den mest kjente danske nazister. Da forlagene ikke lenger ville utgi Eggers' arbeider, startet hun sitt eget «Nordiske Kvinders Forlag», hvor hun ga ut sine antisemittiske verker.
Kaja Mørch Pettersen
Hun vant NM-gull i spyd i 2021 og 2022.
Olga Eggers
Siste dager
Olga Eggers ble arrestert i sitt hjem i Holbergsgade og var blant de første som ble internert av motstandsbevegelsen etter befrielsen i 1945. Få dager senere, den 17. mai døde hun i Vestre Fængsel, 69 år gammel. Omstendighetene omkring hennes død er fortsatt uklare. Ifølge en avisnotis døde hun av hjerteslag, men presseattaché ved det tyske legasjonen i Danmark 1939-1943, Gustav Meissner, hevder i sine erindringer at "…Olga Eggers døde i fengselet ‘etter følgene av et fall på trappen'."
Ettermæle
Eggers' ettermæle var ødelagt av hennes opptreden under krigen. Våren 1946, ett år etter sin død, ble hun sammen med en rekke andre danske forfattere stilt for en "æresrett" som en del av rettsoppgjøret etter okkupasjonen.
En del ultra-høyreorienterte og reivsionistiske bevegelser og publisister gjenutgiver og henviser til Olga Eggers' verker. Det gjelder blant annet «Dansk Selskap for Fri Historisk Forskning», «Samisdat», Patriot og flere.
Euphalepsus
Euphalepsus er en slekt av små, rødlige eller brunlige køllebiller, der mange av artene er knyttet til maur.
Utseende
Små (0,5 – 6 mm), rødaktige eller gulaktige biller, bakkroppen er mye bredere enn forkroppen. Hodet er omtrent så langt som bredt, ofte med påfallende groper eller utvekster. Fasettøynene er vanligvis små og noe utstående, hos noen arter mangler de helt. Antennene er ganske lange og kraftige, lett kølleformede. Det nest-innerste leddet er ofte mer eller mindre kuleformet og kan ha påfallende utvekster. Palpene (munnfølerne) er ofte lange med et kølleformet ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten, ofte med påfallende groper eller furer. Dekkvingene er mer eller mindre runde i omriss, med tydelige skuldre. og mye bredere enn brystskjoldet. De er vanligvis glatte og blanke, med en eller flere dype lengdefurer. De to eller tre bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.
Simen Guttormsen
Simen Guttormsen (født 2001) er en norsk friidrettsutøver som representerer SK Vidar.
Ashley Twichell
Ashley Twichell (født 16. juni 1989) er en svømmer fra USA, som spesialiserer seg i maratonsvømming.
Simen Guttormsen
Guttormsen er i utgangspunktet tikjemper, men har de beste resultatene i stavsprang. Han vant NM-gull i stav i 2021. Han er bror av Sondre Guttormsen.
Ashley Twichell
I 2021 representerte hun USA under Sommer-OL 2020 i Tokyo der hun kom på 7. plass på 10 kilometer maratonsvømming.
Mariana Ionescu
Mariana Ionescu (født 9. desember 1949) er en rumensk volleyballspiller.
Simen Guttormsen
Guttormsen kom på 5.-plass under Bislett Games 1. juli 2021 med 5,61 meter. Guttormsen satte ny personlig rekord i stav med 5,72 m under et stevne i Täby 28. juni 2022.
Mariana Ionescu
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
Chantal Liew
Chantal Liew Li-Shan (刘俐杉; født 9. august 1998) er en singaporsk svømmer som har spesialisert seg på maratonsvømming.
I 2021 representerte hun Singapore under Sommer-OL 2020 i Tokyo der hun kom på 23. plass på 10 kilometer maratonsvømming.
Doina Săvoiu
Doina Săvoiu (født 6. september 1955) er en rumensk volleyballspiller.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
Sprint-VM på skøyter 1997
Sprint-VM på skøyter 1997, det 26. offisielle sprintverdensmesterskapet i ISU-regi, ble arrangert på Vikingskipet i Hamar, Norge den 1. februar og 2. februar 1997. Det var Norges Skøyteforbund ved Holmestrand og Botne Skøyteklubb som var tekniske arrangører.
Mulino (Novgorod oblast)
Mulino (Му́лино) er et militært øvingsområde og en landsby Volodarsky-distriktet i Nizjnij Novgorod oblast i Russland. Områddet har en befolkning på 13,008 (2010).
Militær tilstedeværelse
Kommersant-Vlast anførte i 2002 at Mulino var hovedkvarter for flere miltære enheter: 34. artilleridivisjon, 99. selvdrevne artilleriregiment (3. MID), 211. artilleri-øvingsbrigade, 245. motoriserte infanteriregiment (3 MID), 752. motoriserte infanteriregiment, 237. og 100. stridsvognregimenter (3. MID), en ikke navngitt enhet, og en straffebataljon. Hovedkvarter for 3. motoriserte infanteridivisjon (3. MID) var i nærheten av Nizjnij Novgorod.
Det er også en straffebataljon på stedet.
Øvingsomådet for russiske styrker, var i september og desember 2007 benyttet for en felles amerikansk-russiske militærøvelser med kodenavn «Torgau» (etter den tyske byen Torgau).
William Fox
William Fox er navnet til flere personer:
Mulino (Novgorod oblast)
Militær tilstedeværelse
I 2014 ble et nytt øvingssenter planlagt etablert i Mulino - i henhold til en avtale inngått med Rheinmetall i Tyskalnd - verdt €100-millioner. Det skulle være et øvingsområde på brigade-størrelse for simulering av kampsituasjoner og øving av treffsikkerhet med militære våpen. På Grunn av Ukraina-krisen i 2014 og Russlands deltakelse i Ukraina-konflikten og sanksjoner pålagt av EU mot Russland, måtte Rheinmetall avlyse denne avtalen med det russiske Forsvaret.
Kareena Lee
Kareena Lee (født 16. desember 1993) er en australsk svømmer som har spesialisert seg på maratonsvømming.
I 2021 representerte hun Australia under Sommer-OL 2020 i Tokyo der hun vant bronsemedalje på 10 kilometer maratonsvømming.
Gabriela Coman
Gabriela Coman (født 12. april 1959) er en rumensk volleyballspiller.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
Artjom Mikojan
Artjom Ivanovitsj Mikojan (russisk:Артём Ива́нович Микоя́н, armensk:Արտյոմ (Անուշավան) Հովհաննեսի Միկոյան Artyom (Anushavan) Hovhannesi Mikoyan) (født, død 9. desember 1970) var en sovjetisk armensk flykonstruktør. Sammen med Mikhail Gurevitsj, har han konstruert mange av de kjente MiG-jagerflyene.
Tidlig liv og karriere
Mikojan ble født 5. august 1905 i Sanahin i Armenia. og var den yngre broren til den sovjetisk politikeren Anastas Mikojan. Etter at han hadde fullført sin grunnutdannelse, arbeidet han som operatør av verktøymaskiner i Rostov og senere i «Dynamo»-fabrikken i Moskva, før han ble innkalt til militærtjeneste. Etter militærtjenesten gikk han på Zjukovskij luftkrigsskole, der han konstruerte sitt første fly og ble uteksaminert i 1936. Han arbeidet i Polikarpov, før han ble sjef for en konstruktør i Moskva i desember 1939. Sammen med Mikhail Gurevitsj startet de flykonstruktøren Mikojan-Gurevitsj, som konstruerte jagerfly. I mars 1942 ble byrået omdøpt til OKB MiG (Osoboye Konstruktorskoye Büro), ANPK MiG (Aviatsionnyy nauchno-proizvodstvennyy kompleks) og OKO MiG. Selskapets første fly MiG-1, viste seg å inneholde svært mange feil. MiG-3 ble deretter produsert, men kunne unntaksvis fly i sin beregnede høyde som avskjæringsfly. De andre, MiG-5, MiG-7 og MiG-8 kom ikke lenger enn til prototypestadiet.
Jetflykonstruksjon
Mikojan-Gurevich I-270 fra etterkrigstiden, var en rakettdrevet forsvarsjager og som det kun fantes prototype av. Flyet var basert på et beslaglagt eksemplar og tegninger av det tyske Messerschmitt Me 263, som fikk innflytelse på fremtidige MiG jet konstruksjoner. Takket være MiG OKB ble det strengt eksperimentelle Mikojan-Gurevich MiG-8 Utka utformet som det aller første luftdyktige sovjetiske fly i 1945. Erfaringene fra dette, samt fra beslaglagte tyske forskningsdokumenter, kunne russerne til slutt utvikle prototypen til det en-seters jagerflyet MiG-15. Denne ble masseprodusert med Klimov VK-1-versjon av den britiske Nene-jetmotoren.
MiG-15
MiG-15 fløy første gang 31. desember 1948, bare femten måneder etter at den første prototypen av den amerikanske motparten, XP-86 Sabre fløy for første gang. Flyet utmerket ytelse og dannet grunnlaget for en rekke fremtidige jagerfly. MiG-15 var opprinnelig ment å avskjære amerikanske bombefly som B-29 Superfortress. Det ble også testet luftkamper mot beslaglagte tidligere amerikanske B-29 bombeflyet, samt den sovjetiske kopien Tupolev Tu-4. Et utvalg av MiG-15 varianter ble bygget, men det vanligste var MiG-15UTI (NATO-kallenavn Midget) to-seters skolefly. Over 18 000 MiG-15 ble til slutt produsert.
MiG-15 flyene ble mye brukt under Korea-krigen av kommunistiske styrker, og førte til at amerikanske styrker ga den nordvestlige delen av Nord-Korea, der Yalu-Elven renner ut i Gulehavet, kallenavnet «MIG Alley». Under Koreakrigen var det var åsted for mange luftkamper mellom amerikanske jagerfly og kommunistiske styrker. Det amerikanske F-86 Sabre og det sovjetiske MiG-15 var mye brukte jagerfly gjennom det meste av konflikten.
Ileana Dobrovschi
Ileana Dobrovschi (født 19. november 1959) er en rumensk volleyballspiller.
Artjom Mikojan
Senere arbeider
Etter Mikojans død, ble navnet på flykonstruktøren endret fra Mikojan-Gurevich til bare Mikojan. Forkortelsen MiG ble likevel beholdt. Mikojan døde i 1970, etter komplikasjoner fra et slag i 1969, og ble begravet i Novodevitsjijkirkegården i Moskva.
Æresbevisninger og priser
Noen av hans priser og utmerkelser inkluderer:
Iuliana Enescu
Iuliana Enescu (født 10. oktober 1955) er en rumensk volleyballspiller.
Corina Georgescu
Corina Georgescu (født 19. januar 1960) er en rumensk volleyballspiller.
Iuliana Enescu
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
Corina Georgescu
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
Victoria Georgescu
Victoria Georgescu (født 2. juli 1956) er en rumensk volleyballspiller.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
Victoria Banciu
Victoria Banciu (født 20. august 1952, død 2001) var en rumensk volleyballspiller.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
Ruststripelønn
Ruststripelønn (Acer rufinerve) er en lønneart fra Japan.
Ruststripelønn er utbredt på øyene Honshu, Shikoku, Kyushu og Yakushima i fjellskoger opptil 2500 moh. Den forekommer tidlig i den økologiske suksesjonen og vokser i lysninger, skogkanter og åpen skog.
Arten dyrkes som prydtre i Nord-Amerika, Europa og Australia på grunn av den dekorative barken. Den er ikke vanlig plantet i Norge, men er tilstrekkelig hardfør. Forvillede bestander finnes i Belgia og kanskje Danmark.
Walter Ciszek
Walter Joseph Ciszek (født 4. november 1904 i Shenandoah i Pennsylvania i USA, død 8. desember 1984 i The Bronx i New York) var en polsk-amerikansk katolsk prest tilhørende jesuittordenen som virket i det skjulte som misjonær i Sovjetunionen fra 1939.
Hans tid i Sovjetunionen varte fra 1939 til 1963. Etter noen få år ble han avslørt, og han tilbragte så fem år i Lubjankafengselet i Moskva, og deretter var han femten år i Gulag-systemets straffarbeidsleirer (ved Norilsk og ved Abakan). Han ble løslatt og sendt tilbake til USA i 1963, og forfattet de to bøker, blant dem memoarboken With God in Russia. Han virket også som åndelig veileder.
Siden 1990 har den katolske kirke gransket pater Ciszeks liv med tanke på en mulig saligkåring eller helligkåring. Han anses i kirken som en Guds tjener.
Elena Piron
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
Stanislav Varga
Stanslav Varga (født 8. oktober 1972 i Lipany, Tsjekkoslovakia) er en tidligere slovakisk fotballspiller som blant annet spilte for Sunderland og Celtic.
Analogi (språkvitenskap)
Analogi er i språkvitenskapen det at en språklig konstruksjon blir endret etter mønster av en annen språklig konstruksjon.
Stanislav Varga
Som spiller vant han serien i Skottland med Celtic i 2003/04 og i 2005/06, mens han var med på å rykke opp til Premier League både med West Bromwich og Sunderland. Som trener tok han moderklubben Tatran Prešov opp til landets øverste divisjon i 2016.
Analogi (språkvitenskap)
Etymologi og historie
Ordet analogi kommer av klassisk gresk ἀναλογία f 'proporsjon, jamnlik', og det greske ordet blei oversetter til latin med prōportiō f 'jamlik, samsvar, proporsjon, analogi'.
Her kan vi sette opp denne analogien: Å argumentere gjennom en analogi er et retorisk hjelpemiddel som har vært gjort siden antikken.
Fra morfologien
Et eksempel fra morfologien har vi når flertallsformene av det norske substantivet SAU i mange dialekter har blitt endret fra sauer, sauene til sauar, sauane, etter det vanligste bøyingsmønstret for norske substantiv med genuset maskulinum, eller når flertallsformene av det norske substantivet ELV i mange dialekter har blitt endret fra elvar, elvane til elver, elvene, etter det vanligste bøyingsmønstret for norske substantiv med genuset femininum. Eksempel på substantiv som fra gammelt av følger de vanligste bøyingsmønstrene for substantiv i henholdsvis maskulinum og femininum, er HEST og SKÅL, med flertalformene hestar, hestane og skåler, skålene.
Fra syntaksen
På norrønt fantes det noen få verb som ikke krevde subjekt, mellom annet verb for ulike typer vær: I moderne norsk krever disse verbene et subjekt, det «upersonlige» det. En kan kalle den endringen som her har skjedd, for en analogi. Verbene rigna 'regne' og snjóa 'snøe' har tilpasset seg det vanlige mønstret for norske setninger, med et obligatorisk subjekt.
Fra leksikon
Det norske verbet håndtere betyr mellom annet 'bruke el. behandle (et redskap, et hjelpemidler, en materiale o. l.)'. Når ordet blir skrevet håndtere istedenfor hantere, er det fordi en tenker seg at ordet henger i hop med substantivet hånd, noe det ikke gjør historisk. Håndtere er lånt fra nedertysk, hanteren 'besøke ofte, drevet handel', som igjen kommer av fransk hanter 'ha omgang med'. Endringen hantere > håndtere har skjedd analogt med hånd. På nynorsk er denne analogien rent ortografisk, siden handtere og hantere begge må uttales [ham¹teːre], og det handler trolig om en påvirkning fra bokmål/dansk, som har håndtere, slik at analogien ikke bare gjelder skrivemåten, men også uttalen.
Det vanlige navnet på leksikalsk analogi er «folkeetymologi».
Fra fonologien
Endringene i kvantitetssystemet fra norrønt til moderne norsk kan fremstilles som en fonologisk analogi. Norrønt hadde fire kvantitetsmønster i trykksterk stavelse (V = vokal; C = konsonant) Mønsteret (1) og (4) var mindre vanlige enn (2) og (3), og det første som skjedde fra overgangen fra norrønt til mellomnorsk, var: I Nord-Gudbrandsdalen har ennå bare endring b skjedd, i deler av Setesdalen bare endring a. I resten av landet har både a og b skjedd, med mindre unntak.
Visse typer endringer som ofte blir sett på som "folkeetymologiske" (sjå avsnittet "Fra leksikon" over), kan kanskje tolkes som fonologisk analogi. Det er relativt vanlig at ordet legitimasjon blir uttalt som om det var skrevet legimitasjon, trolig fordi …mitasjon er en vanligere fonemsekvens enn …timasjon.
Irina Petculeț
Irina Petculeț (født 8. juni 1956) er en rumensk volleyballspiller.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
OBF
OBF (Oslo og Omegn Boligforvaltning AS) er et forretningsførerselskap som utfører forvaltnings- og regnskapsførertjenester. I dag forvalter OBF over 400 boligselskaper og er dermed et av landets større boligforvaltningselskaper, med kunder i og utenfor Oslo.
Historie
OBF ble opprinnelig etablert som et andelslag for å forvalte noen av bygårdene Oslo kommune hadde ansvar for. Som følge av den store husmangelen på begynnelsen av 1900-tallet, bygget kommunen flere leiegårder. Lave inntekter, dårlig økonomi og krigsårene medførte at bygningene var i dårlig forfatning. I 1950 ble det vedtatt at gårdene skulle omdannes til borettslag, og beboerne fikk tilbud om å kjøpe seg inn i disse. For å sikre god drift av borettslagene ble A/L Oslo Boligforvaltning stiftet i 1956. På den tiden hadde ingen av gårdene noen form for bygningsforsikring. En av de første kjernesakene for OBF ble derfor å sikre at borettslagene tegnet dette. Bygningsmassene ble med tiden pusset opp og modernisert.
Siden den gang har OBF gjennomgått endringer og utvikling. "Boligbladet" ble i perioden 1962-74 utgitt hvert kvartal, og sendt til alle beboere i OBFs kundeportefølje. Gratisbladet inneholdt bla. råd om boligen, vedlikehold og oppussing. I 1980 fikk OBF sin første kvinnelige styreformann, Lillian Wikstrøm, som ledet styret i 4 år. I 2004 ble selskapet omdannet til aksjeselskap. Andelslagets tid var nå forbi, og etter dette har OBF blitt drevet etter ordinære forretningsmessige prinsipper.
Liste over Salomonøyenes statsministre
Disse har vært statsministre:
Ioana Liteanu
Ioana Liteanu (født 1. februar 1963) er en rumensk volleyballspiller.
Corina Crivăț
Corina Crivăț (født 24. september 1958) er en rumensk volleyballspiller.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 8.
William Fox (produsent)
William Fox (født Wilhelm Fried 1. januar 1879 i Tolcsva i Ungarn, død 8. mai 1952 i New York i USA) var en amerikansk filmprodusent og forretningsmann. Han stiftet Fox Film Corporation i 1915 og Fox West Coast Theatres-kjeden i 1920-årene. Fox tapte kontrollen over filmimperiet sitt i 1930, men navnet hans lever videre i medieforetak som Fox TV network, Fox News Channel, Foxtel, 20th Century Fox og 21st Century Fox. Han fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame 6541 Hollywood Blvd. 8. februar 1960.
Russkij mir
Russkij mir (russisk:, latin: ) er et russisk begrep knyttet til en forståelse av hva som er kjernen i Russland s kultur, og hvordan den russiske stat og den individuelle, etniske russer skal forholde seg til andre kulturer i Russland og til andre lands politikk, samfunn, kultur og borgere. «Russkij mir» handler om både tradisjoner, historie og språk. Begrepet omfatter også den russiske diaspora en og dens innflytelse utenfor Russlands grenser. Konseptet «Russkij mir» baserer seg på en oppfatning av at det finnes en «iboende russiskhet», og både «Russkij Mir» og ideen om «iboende russiskhet» er tvetydige.
En nøkkelrolle i Putins «Russkij mir»-verdenssyn og det 21. århundrets russiske identitet er forestillingen om en egen, distinkt, russisk sivilisasjon. Et Russkij mir eller Russisk verden, og forbundet med det ideen om å beskytte russisktalende i Eurasia. Selv om sikkerhetshensyn i forhold til NATOs ekspansjon klart er viktig for Kreml, er den politisk-kulturelle rollen som Ukraina spiller i samtidens russiske ideologi viktigere i Putins langsiktige visjon om en revitalisert «russisk verden», ifølge kommentatoren B.R. Young på nettstedet Foreignpolicy.com. Begrepet forbindes vidt bl.a med en Russkij mir-stiftelse (i samarbeid med den ortodokse kirken), legitimering av annekteringen av Krim i 2014 og behovet for å prestere godt i utviklingen av høynivå-teknologi for å kunne bevare denne sivilisasjonen. Samarbeidet mellom den russiske staten og den russisk-ortodokse kirken er både en utadrettet diplomatisk aktivitet, og brukt inn imot staten for å helligjøre denne. En gjensidig legitimering, men også egnet til å opparbeide en nasjonal bevissthet utover statens grenser, som kan gjøres om til nasjonalisme når det egne samfunnet blir truet. Den russisk-ortodokse kirken er transnasjonal og ikke bundet av statsgrensene til Den russiske føderasjon.
Russkij mir-stiftelsen
Russlands president Vladimir Putin utstedte i 2007 et dekret som etablerte en statlig organisasjon kjent som Russkij mir-stiftelsen. Formålet skulle være å fremme russisk språk og forme den russiske verden [= Russkij mir som et globalt prosjekt», og å samarbeide med den russisk-ortodokse kirke i å fremme verdier som utfordrer vestlig kulturell tradisjon.
Nettsted
Russiske myndigheter har etablert nettstedet russkiymir.ru, som per april 2022 ikke er tilgjengelig for internettbrukere i Norge.
Invasjonen i Ukraina i 2022
Etter at Russland invaderte Ukraina i februar 2022 fikk begrepet «Russkij mir» ny relevans for vestlige kommentatorer og analytikere, og ble fremhevet som en mulig nøkkel til forståelse av den russiske aggresjonen. Det ble også hevdet at det ikke var selve begrepet som var problematisk i tilknytning til krigen i Ukraina, men organisasjonen som ble opprettet av Putin i 2007. Religionsviteren Thomas Bremer viste til en lingvistisk nyanse: «One important linguistic detail should be mentioned here: The Russian word Russkii, or Russian, refers to medieval Rus and to modern Russia alike. Modern Ukrainian, however, distinguishes between rus’ky (referring to Rus, and also to Ruthenians) and rosiys’ky (referring to Russia). That implies in Russian use a continuity between Rus and Russia. Russkii Mir is the world of the Rus and also the world of Russia. (Although the word rossiisky also exists in Russian, in modern use it designates mostly the Russian state.)»
(Oversatt til norsk: «Det er én viktig lingvistisk detalj som bør nevnes i denne sammenheng: Det russisk e ordet Russkii, det vil si russisk, viser til både middelalderriket Rus (på norsk gjerne kalt Kyivriket) og til det moderne Russland. Mens i moderne ukrainsk skiller man mellom rus’ky (som viser til middelalderriket Rus, og til folkegruppen rusere) og rosiys’ky (som viser til Russland). Dette innebærer at russisk språk uttrykker en kontinuitet mellom middelalderens Rus og dagens Russland. Russkii Mir er et begrep som henviser både til Kyivriket – rusernes verden – og til Russland – russernes verden. (Selv om ordet rossiisky også finnes på russisk, brukes det ordet i dag som oftest i betydningen «som har med den russiske staten å gjøre.»)» Den politiske kommentatoren I. Zevelev fra CSIS mener at forestillingen om den russiske verden reflekterer spenningen imellom de faktiske statsgrensene i Russland og det mentale kartet over «russiskhet» som eksisterer i hodet til mange russere. For majoriteten av den ukrainske befolkning, og for hele den politiske klassen, er ideen om den russiske verden synonymt med krig. I februar 2021 uttalte Putins talsmann Peskov at Ukraina er en del av Russkij mir.
Jackie Silva
Jackie Silva (født 13. februar 1962) er en brasiliansk volleyballspiller.
Rita Teixeira
Rita Teixeira (født 22. april 1960) er en brasiliansk volleyballspiller.
Jackie Silva
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 7. Senere gikk hun over til å spille sandvolleyball og tok i 1996 det første olympiske gullet i grenen.
Rita Teixeira
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 7.
Twentieth Century Pictures
Twentieth Century Pictures var et amerikansk uavhengig produksjonsselskap stiftet av Joseph Schenck, den tidligere lederen for United Artists, og Darryl F. Zanuck fra Warner Bros. i 1933. Økonomisk støtte kom fra Schencks yngre bror Nicholas Schenck, leder for kinokjeden Loew's, Inc., som eide Metro-Goldwyn-Mayer, og fra MGMs Louis B. Mayer, som ønsket en stilling til sin svigersønn, William Goetz. Selskapets filmer ble distribuert av United Artists og det leide lokaler i Samuel Goldwyn Studios. Schenck var president i Twentieth Century, Zanuck var produksjonssjef og Goetz og Raymond Griffith var visepresidenter. I begynnelsen hadde de skuespillerne George Arliss, Constance Bennett og Loretta Young under kontrakt, men Goetz' kontakter gjorde det også mulig å låne personer fra MGM. Selskapet var vellykket fra begynnelsen; av deres første 18 filmer, var det bare én, Born to Be Bad, som ikke var en økonomisk suksess. Filmen Den store Rotschild (1934) ble nominert til Oscar for beste film. I 1935 produserte selskapet Les Misérables, basert på Victor Hugos roman, som også ble nominert til Oscar for beste film.
Våren 1935 fusjonerte Twentieth Century Pictures med Fox Film Corporation og ble til 20th Century-Fox. I mange år hevdet 20th Century Fox å ha blitt opprettet i 1915, samme år som Fox Film Corporation. Selskapet markerte for eksempel sitt 30-årsjubileum i 1945. De siste årene har selskapet regnet fra fusjonen i 1935, selv om de fleste filmhistorikere er enige om at det ble grunnlagt i 1915.
Lunnerlinna
Lunnerlinna (1-111, 2-84) er en vei i Lunner.
Veien har avkjøring fra Randsfjordlinna, ved Kalvsjø, og går nordover over E16 før den dreier nordøstover. Den går gjennom Lunner sentrum, og ender opp i Hadelandsveien (Fylkesvei 241) ved Volla. Veien ligger cirka 360 meter over havet i sørenden, ved Kalvsjø.
Ivonete das Neves
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 7.
Orshöjden
Orshöjden (275 moh), er en åsrygg i Dals-Ed kommune i Västra Götalands län i Sverige.
Lenice Oliveira
Lenice Oliveira (født 24. april 1961) er en brasiliansk volleyballspiller.
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 7.
Live In Jølster
Live In Jølster er et musikkalbum med Ole Amund Gjersvik Quartet, utgitt av Acoustic Records 30. november 2018. Opptaket ble gjort under Jazz i Jølst - Jazzfestival i Jølster, 11. oktober 2018.
Utgivelsen er støttet av Fond for utøvende kunstnere.
Sporliste
All musikken er komponert og produsert av Ole Amund Gjersvik.
Jizzakh
Jizzakh er en usbekisk by.
Den har 163 200 innbyggere (2014) og dekker et areal på 210 000 000 kvadratmeter.
Margilan
Margilan er en usbekisk by.
Den har 215 400 innbyggere (2014) og dekker et areal på 40,83 km².
Xoʻjayli
Den har 67 800 innbyggere.
Denise Mattioli
Denise Mattioli (født 25. mars 1952) er en brasiliansk volleyballspiller.
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 7.
Bikkejohka (Tana)
Bikkejohka (nordsamisk, historisk Biggejåkka) er ei elv i Tana kommune i Finnmark. Den ligger øst på Laksefjordvidda og er en del av Masjokvassdraget. Elva har sine kilder nordøst på høydedraget Máttemušaláš, hvor den heter Ilisjohka og renner i sørøstlig retning ned til Bikkejávri, som er utspring for selve Bikkejohka. Fra Bikkejávri renner elva mot nordøst til den munner ut i Áhkajávri. Bikkejohka er 9,8 kilometer lang, eller 15,9 km medregnet Ilisjohka.
Urgench
Urgench er en usbekisk by.
Den har 135 100 innbyggere (2010) og dekker et areal på 29 km².
Qarshi
Qarshi er en usbekisk by.
Den har 274 891 innbyggere (2020).
Othmar Weis
Othmar Weis (opprinnelig Georg Weis (født 21. april 1770 i Bad Bayersoien i kurfyrstedømmet Bayern; død 26. januar 1843 i Jesenwang), var en tysk benediktinerpater. Han ble kjent som forfatteren av en fullstendig ny versjon av pasjonsspillene i Oberammergau, som til tross for en rekke revisjoner skulle danne grunnlaget for de senere fremførelser helt frem til i dag (2020).
Bakgrunn
Georg Weis ble født i landsbyen Bad Bayersoien i Ammergau-alpene. I 1788 fullførte han gymnasstudiene ved (det som i dag er ) Wilhelmsgymnasium München Deretter fortsatte han på fry tilsluyyede lucéum det obligatoriske toårige grunnstudium (= filosofi).
Benediktiner, prest
I 1791 fikk han ved sin profess som munk ved benediktinerklosteret i Ettal klosternavnet Othmar. Etter et studium ved Universitetet i Ingolstadt ble pater Othmar Weis leder for Ettals klosterskole for særdeles begavede elever.
Etter sekulariseringen og den dermed forbundne oppløsning av Ettal-klosteret i 1803 arbeidet pater Othmar Weis videre som lærer, blant annet i Oberau, hvor den senere sogneprest i Oberammergau, pfarrer Joseph Alois Daisenberger, var blant hans elever. Senere ble pater Othmar Weis sogneprest i Jesenwang, der han døde den 26. januar 1843.
Pasjonsspillene
I 1770 var pasjonsspill generelt blitt forbudt i kurfyrstedømmet Bayern. For 1780 og de følgende årtiender (spillene fant sted rett før hvert decennieskifte) hadde Oberammergau fått et særlig unntaksprivileg. Etter at kurfyrstelig minister Maximilian von Montgelas hadde opphevet dette privilegiet, kunne ikke pasjonsspillene for 1810 finne sted.
På forespørsel fra oberammergauerne forfattet pater Othmar Weis en ny tekstversjon i prosa for pasjonsspillene, som var sterkt orientert etter evangeliene og somstilte grunntanken om forsoningen tydelig i forgrunnen. Til denne tekstversjonen komponerte oberammergauerlæreren Rochus Dedler (1779–1822) scenemusikken.
For denne versjonen av pasjonsspillene fikk Oberammergau nok en gang tillatelse til å oppføre pasjonsspill. I 1811 kunne så pater Othmar Weis selv lede oppførelsen. I 1850 og 1860 gjennomarbeidet og utvidet pater Othmars tidligere elev Joseph Alois Daisenberger teksten som pater Weis' tekst. Også de ytterligere endringer og tillegg foretatt i den 20. og det 21. århundre bygger på Weis/Daisenberger-grunnlaget.
Til minne om pateren bærer gaten i Oberammergau som fører til pasjonsspillhuset nå navnet Othmar-Weis-Straße.
Kolerapandemien i 1863–1875
Kolerapandemien i 1863–1875, eller den fjerde kolerapandemien, var en pandemi av kolera som herjet mellom 1863 og 1875. Den er kjent som den fjerde av flere kolerapandemier som fant sted i Asia og Europa på 1800- og 1900-tallet, og den fulgte etter den tredje kolerapandemien og ble etterfulgt av den femte kolerapandemien.
Pandemien begynte i India og spredte seg derifra med pilegrimene til Mekka gjennom Midtøsten til Europa, USA, Afrika og Russland. Under denne pandemien ble man mer sikre på kunnskapen om dens årsaker ved at de tidligere erfaringer fra det forutgående utbruddet fra 1854 ble konstatert å stemme i London, der det dårlige avløpssystemet som man hadde bestemt seg for å få på plass, enda ikke var ferdig. Dødstallene var høye, og detaljerte studier bekreftet at hygieneproblemet var en vesentlig faktor.
Namangan
Den har 626 120 innbyggere (2020) og dekker et areal på 145 km².
Bernard Papánek
Bernard Papánek (født 17. januar 1920 i Wien i Østerrike, død 21. januar 2021 i Skalica i Slovakia) var en tsjekkoslovakisk patriot som hjalp jøder til Palestina og deretter som soldat kjempet i andre verdenskrig, og som døde 101 år gammel av covid-19.
Bakgrunn
Han ble født i Wien i en slovakisk-moravisk familie, på farssiden var han av jødisk opprinnelse. Han vokste opp i Vracov fra en tidlig alder. Han gikk på skole i Wien og ble uteksaminert fra handelsakademiet der.
Etter Anschluss flyttet han til slektninger i Brno, hvorfra han ble deportert av gendarmer til Slovakia. Imidlertid kom han ikke dit fordi han stakk seg unna og returnerte i hemmelighet til Brno, hvorfra han ved hjelp av slektninger begynte å transportere jødiske flyktninger til Palestina.
Andre verdenskrig
Han sluttet seg til den tsjekkoslovakiske hæren i Palestina. Etter trening i nærheten av byen Haifa ble han med sin enhet forflyttet til Tobruk. Der deltok han i kampene i luftvernforsvaret. I juli 1943 flyttet Papáneks enhet til Egypt og deretter til England, der han gjennomgikk videreutdannelse. I 1944 ble han overført til Frankrike med den tsjekkoslovakiske uavhengige pansrede brigaden, hvor han gjorde stridsinnsats som mortérsoldat. Der deltok han i kampene ved Dunkerque. Den 19. desember 1944 ble han hardt skadet av granater. Han ble operert på et kanadisk militærsykehus og returnerte til England noen uker senere, hvor han ble værende til slutten av krigen.
Etter andre verdenskrig
Dom delvis funksjonshemmet tilbake i Tsjekkoslovakia lærte han seg fremmedspråk. Etter 1948 ble han nødt til å utføre forefallende hjelpearbeid og ble senere overvåket av den kommunistiske statsikkerhetstjenesten. I 1964 emigrerte han med kona til Israel, hvor han tok navnet Benjamin Palgi. Han arbeidet for et flyselskap i Israel.
Covid-død 101 år gammel
Han vendte tilbake Europa og bodde i Slovakia fra 2014, og døde 21. januar 2021 i Skalica, i en alder av 101 år, av komplikasjoner forbundet med covid-19.
Chirchiq
Chirchiq er en usbekisk by.
Navoiy
Navoiy er en usbekisk by.
Chirchiq
Den har 159 400 innbyggere (1994) og dekker et areal på 34 km².
Navoiy
Den har 134 100 innbyggere (2014) og dekker et areal på 35 km².
Regina Vilela
Regina Vilela (født 31. juli 1951) er en brasiliansk volleyballspiller.
Ana Paula Mello
Ana Paula Mello (født 10. oktober 1961) er en brasiliansk volleyballspiller.
Regina Vilela
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 7.
Birds of the World
Birds of the World (BOW) er en omfattende online forskningsdatabase som samler vitenskapelig innhold fra fire berømte ornitologiske oppslagsverk (Birds of North America, Handbook of the Birds of the World, Neotropical Birds og Macaulay Library) med millioner av fugleobservasjoner fra eBird og multimedia fra Macaulay Library til en felles plattform, hvor ornitologer, biologer og andre fugleinteresserte kan utforske omfattende livshistorisk informasjon om all verdens fugler. Databasen eier av Cornell Lab of Ornithology (Cornell University) og tilgang til den skjer via abonnement.
Angren (Usbekistan)
Angren (Usbekistan) er en usbekisk by.
Birds of the World
Birds of the World omhandler mer enn 10 700 fuglearter fordelt i 249 familiegrupper, samt mer enn 21 000 illustrasjoner av arter og underarter. Herunder også over 500 millioner fugleobservasjoner, over 100 000 vitenskapelige referanser, titusenvis av fotografier, videoer og lydopptak, utbredelseskart og mye mer. Databasen oppdateres kontinuerlig.
Angren (Usbekistan)
Den har 126 962 innbyggere (2005).
Birds of the World
Birds of the World kan også hevdes å være en kontinuerlig oppdatert versjon av den såkalte Clementslista.
Fylkesvei 1529
Fylkesvei 1529 går mellom Stalsberg i Lillestrøm og Fjerdingby i Rælingen.
Strekningen ble opprettet 2019, og består av delstrekninger av de tidligere fylkesvei 301 og fylkesvei 378.
Kolerapandemien i 1881–1896
Kolerapandemien i 1881–1896, eller den femte kolerapandemien, var en pandemi av kolera som herjet mellom 1881 og 1896. Den er kjent som den femte av flere kolerapandemier som fant sted i Asia og Europa på 1800- og 1900-tallet, og den fulgte etter den fjerde kolerapandemien.
Pandemien begynte i Asia og spredte seg derifra til Afrika, Europa, Russland og Sør-Amerika. Det var den siste store koleraepidemien i Europa og påvirket særlig Tyskland, der den førte til koleraoppløpene i 1893.
Fernanda Silva (volleyballspiller)
Fernanda Silva (født 1. september 1958) er en brasiliansk volleyballspiller.
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 7.
Olmaliq
Olmaliq er en usbekisk by.
Den har 112 078 innbyggere (2012).
Bjørn Olsen
Bjørn Olsen kan vise til:
Björn Olsen
Björn Olsen, født 1958 i Örebro, er overlege og professor i infeksjonssykdommer fra 2007 ved Uppsala universitet og Akademiska sjukhuset. Han er også ornitolog og ekspert på fugleinfluensa.
Biografi
Olsen disputerte 1995 med avhandlingen Birds and Borrelia og ble i 1997 dosent i infeksjonssykdommer ved Umeå universitet. Hans forskning er i hovedsak innrettet på zoonotisk økologi. Dette vil si studier av dyrebåren og fremst fuglebåren smitte samt infeksjoner som forekommer i naturen og hvordan de kan bli spredt til mennesker.
Opposisjon til svensk håndtering av koronavirusepidemien
I forbindelse med koronaviruspandemien i 2020 er Björn Olsen i opposisjon til svensk politikk og mener at Sveriges myndigheter har mislyktes i håndteringen av koronavirusepidemien. Han anslår at tusenvis av svensker vil dø.
San Fernando de Apure
San Fernando de Apure er en venezuelansk by som ligger i delstaten Apure.
Isabel Salgado
Isabel Salgado (født 2. august 1960, død 16. november 2022) var en brasiliansk volleyballspiller.
San Fernando de Apure
Den har 194 274 innbyggere (2018) og dekker et areal på 5 982 km².
Isabel Salgado
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 1980 i Moskva, hvor hun ble nummer 7.
Herakles (Evripides)
Herakles (gresk: Ἡρακλῆς μαινόμενος, Herakles’ vrede) er en klassisk gresk tragedie av Evripides som ble oppført første gang ca. 416 f.Kr. eller noe tidligere. Enkelte har datert det til ca. 421 f.Kr. Mens Herakles er i underverdenen for å hente helveteshunden Kerberos som voktet inngangen til Hades (se også Herakles' tolv storverk, blir hans far Amfitryon, hans hustru Megara og hans barn dømt til døden av kong Lykus av Theben. Herakles kommer tilbake tidsnok til å redde dem, men gudinnene Iris og Lyssa slår ham med et vanvidd og en galskap som får ham til å drepe sin kone og sine barn. Dette er det andre av to bevarte tragedier av Evripides hvor Herakles’ familie er de tragiske hovedpersonene – det første var Heraklidene. Skuespillet ble første gang oppført på Dionysosfestivalen i Athen.
Handling
I en prolog med genealogiske detaljer beskriver Amfitryon forfedrene til Herakles og Lykus. Lykus har med vold erobret kongemakten i Theben og har til hensikt å drepe både Amfitryon, Megara og Megaras barn med Herakles. Herakles selv er ikke til stede. Han er i Hades og utfører det siste av sine tolv storverk som er å hente udyret Kerberos som vokter dødsrikets porter. Familien har søkt tilflukt ved Zevs’ alter, de er nektet adgang til sitt eget palass og blir bevoktet strengt så de ikke kan unnslippe.