cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henrik av Gent
Liv og virke
Han forfattet et av høyskolastikkens mest omfattende quodlibetalieverk, hvori han som den første av skolastikerne tok utgangspunkt i tidsaktuelle og dagliglivseksempler for sine utlegninger. Han drøftet spørsmål som når det menneskelige liv begynner, de etiske betingelser rundt søndagsarbeid, renteavtaler, retten til selvforsvar og kroppslig integritet og lignende. Hans Summa (Quaestiones ordinariae) er høymiddelalderens største sluttede behandling av teologisk erkjennelseslære og gudslære (bevisbarhet, egenskaper, treenighetslæren). Han diskuterer utførlig hvorvidt kvinner kan få studere og dosere teologi.
Henrik var en god kjenner av Aristoteles, men fulgte imidlertid snarere en tradisjonell retning av augustinismen, som han ville modernisere fremfor alt anskuelser fra den arabiske filosof Avicenna, for å gi den nye aristotelisk-thomistiske retning innen filosofi og teologi en adekvat tradisjonsorientert pendant. Erkjennelsesteoretisk gikk han inn for en differensiert illuminasjonsteori, som for teologene forestiller seg et spesielt teologisk lys (lumen theologicum).
Hans lærestandpunkter ble gjenstand for senere skolastikeres, som særlig Johannes Duns Scotus, detaljert kritikk, både hva gjelder deres innhold og metodiske trekk. Dette gjaldt særlig hans lære om Gud som det menneskelige intellekts først erkjente (primum cognitum). Han utviklet den tradisjonelle lære, som allerede kunne finnes blant tidligkristne teologer, om en naturlig, indirekte, prerefleksiv gudserkjennelse. Dette var et metodisk nivå som han utviklet til 1200-tallets nye argumentasjons- og metodenivå. Dette ble slik en parallelteori til Thomas av Aquinos, og som hevdet en vedvarende og implisittgudserkjennelse (cognitio Dei implicita).
Ettersom han ikke tilhørte noen orden som kunne ta til seg hans tanker innen sin ordenstradisjons undervisningssystem, fikk hans teologis og filosofis rike virkningshistorie ikke noen rettlinjet kurs, og det ble ofte til at det var delaspekter av hans tenkning som ble undervist og drøftet.
Tidligere (feilaktig) antatt som autentiske verker
Verkutgaver
Brutorget
Brutorget (2–10) er en adresse i Hønefoss.
Adressen omfatter to bygg med leiligheter i Hønefoss sentrum, som ligger mellom Arnemannsveien, Fossveien og Hønefoss bru, men det er ingen gate som har dette navnet. Den ligger ca 77 meter over havet. Boligene her stod ferdige i 2018.
Heidi Pawlik Carlson
Heidi Pawlik Carlson (født 13. mai 1968) er en norsk lokalpolitiker, som representerer Kristelig Folkeparti. Fra høsten 2011 er hun varaordfører i Oppdal kommune. Fra februar 2014 er hun fylkesleder i Sør-Trøndelag KrF.
Vita vidder
«Vita vidder», er en svensk sang fra 1971 som er skrevet av Håkan Elmquist og produsert av Anders Burman. Sangen vant svenske Melodifestivalen 1971 og ble fremført av gruppen Family Four, bestående av Berndt Öst, Agnetha Munther, Marie Bergman og Pierre Isacsson. Sangen representerte Sverige i Eurovision Song Contest 1971, der den kom på delt sjetteplass.
Eurovision Song Contest
Etter å ha vunnet Melodifestivalen i Stockholm i februar 1971, ble «Vita vidder» det svenske bidraget til den internasjonale finalen i Dublin lørdag 3. april 1971. I konkurransen deltok 18 land, og Sverige var det tolvte landet ut på scenen.
I avstemningen fikk sangen 85 poeng og endte på en delt sjetteplass sammen med Nederland.
Celsius (selskap)
Celsius AB var et svensk forsvarsindustrikonsern. Konsernet hadde formelt bakgrunn fra det statlige Svenska Varv som ble grunnlagt i 1977, og ble omdøpt til Celsius Industrier AB i 1987. I 1991 fikk selskapet imidlertid en helt ny form som en stor del av statens ammunisjon- og våpenprodusenten Förenade Fabriksverken og Telub med i selskapet. Samtidig ble Bofors kjøpt fra Nobel Industrier. Som et resultat av fusjonene var Celsius en statlig, generell forsvarsgruppe der det forsvarsorienterte verftet ikke utgjorde en stor del. Navnet ble forkortet til Celsius AB i 1995, samtidig som selskapsstrukturen ble endret.
Vita vidder
Om sangen
Family Four spilte også inn en tyskspråklig versjon, kalt «Greif nicht nach den Sternen« med tysk tekst av Catrin Toisy.
CONSUDATLE
CONSUDATLE (spansk: Confederación Sudamericana de Atletismo) er det regionale organisasjonen som organiserer friidrett i Sør-Amerika, og er en av seks regionale styrende organer som er underlagt IAAF.
Vita vidder
Om sangen
Teksten handler om en person som beskriver sitt paradis; et snøhvitt vinterlandskap med gnistrende skare og fjell så langt en kan se.
Listeplasseringer
Sangen lå på Svensktoppen i fem uker, fra 16. mai til 13. juni 1971, der den nådde en andreplass som høyeste plassering.
Celsius (selskap)
Celsius ble børsnotert i juni 1993, etter at den svenske staten solgte rundt 75 prosent av aksjene. Ettersom staten beholdt A-aksjer (tilsvarende 11% av kapitalen), beholdt staten imidlertid et flertall på 61,7% i selskapet.
Celsius AB var blant etablererne av selskapet Nammo i 1998.
Oppkjøp av Saab
16. november 1999 la Saab AB inn et bud på aksjene i Celsius, med løpetid frem til februar 2000. I forbindelse med dette solgte staten aksjene sine til Saab. I 2000 fusjonerte Celsius med Saab. I forbindelse med dette ble visse deler av Celsius solgt fra Saab til andre eiere, inkludert Kockums som ble solgt til HDW (som siden ble kjøpt opp av ThyssenKrupp), og deler av Bofors som ble solgt til United Defense (denne virksomheten har siden 2005 vært kjent under navnet BAE Systems Bofors AB).
CONSUDATLE
Historie
CONSUDATLE ble etablert i 1918 i Buenos Aires i Argentina, av Argentina, Chile og Uruguay. Brasil ble medlem i 1922, Ecuador og Peru i 1925, Bolivia i 1930 og Colombia i 1937. Venezuela og Paraguay ble senere medlemmer, og Panama, Guyana og Surinam de siste tiårene.
Referanser
<References />
Vladimir Moskvitsjov
Vladimir Moskvitsjov (Владимир Андреевич Москвичёв; født 2. mars 2000) er en russisk fotballspiller som spiller for FK Neftekhimik Nizhnekamsk, på lån fra FK Dinamo Moskva.
Saif al-Islam
Saif al-Islam (født 25. juni 1972) er den nest eldste av sønnene til Muammar al-Gaddafi og Safia Farkash.
Fornavnet kan på norsk gjengis både som «Seif» og «Saif», avhengig av hvilken arabisk uttale man legger til grunn. Al-Islam er lederen for organisasjonen Libyan National Association for Drugs and Narcotics Control (DNAG). Han grunnla organisasjonen Gaddafi International Foundation for Charity Associations i 1997.
Den 28. juli 2015 ble det kjent at en domstol i Libya har dømt han til døden, sammen med 8 andre, deriblant flere sentrale personer fra det tidligere Gaddafi-styret.
A Woman’s Way
A Woman’s Way har flere betydninger:
Macarena Gandulfo
Macarena Gandulfo (født 3. november 1993) er en argentinsk profesjonell håndballspiller som spiller for den spanske klubben BM Alcobendas og det argentinske håndballandslaget.
Hun ble blant annet tatt ut til å representere Argentina under håndball-VM for kvinner i 2015 i Danmark.
Across the Plains
Across the Plains har flere betydninger:
Stevenage FC
Stevenage Football Club er en engelsk fotballklubb fra i Stevenage i Hertfordshire. Klubben rykket opp til Football League i 2010, og endte på en respektabel 6.-plass i debutsesongen. 6.-plassen ga dem plass i playoff, som de vant med den følge at de rykket opp en gang til, nå til League One. Klubben spiller sine hjemmekamper på Broadhall Way som har en kapasitet på omtrent 7 100 tilskuere.
Klubben het tidligere Stevenage Borough Football Club.
Gypsy Rider
«Gypsy Rider» er en sang skrevet av Gene Clark, og fremført av Clark sammen med Carla Olson på albumet So Rebellious a Lover fra 1987. Låta ble året etter utgitt som A-siden på en promosingle gitt vekk gratis med Bucketfull of Brains magazine nummer 24. B-siden var «Flyaway» fremført av The Seers.
Rolling Stone Magazine inkluderte «Gypsy Rider» på sin liste over Gene Clarks 21 beste låter, der den havnet på 21.-plass.
Midnight Choirs versjon
Det norske bandet Midnight Choir spilte inn en versjon av låta som ble gitt ut som promosingle og på deres debutalbum i 1994.
Låta ble også gitt ut på samlealbumet All Tomorrows Tears: The Best of Midnight Choir i 2005
Ischnorrhabda
Ischnorrhabda er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Arten lever i det sørlige Kina (Gansu, Sichuan).
Anne Brannfjelds vei (Oslo)
Veien het opprinnelig Vei 2749. Den fikk sitt nåværende navn i 2008 etter Anne Brandfjeld, som kom til Oslo fra Vardal og var sin tids mest berømte signekjerring her i landet.
Ingen hus har adresse knyttet til denne veien.
Kanopolo under Verdenslekene 2022
Kanopolo under Verdenslekene 2022 ble arrangert fra 14. til 17. juli 2022, i Birmingham CrossPlex i Birmingham i Alabama i USA.
Referanser
<References />
Grete Rivenes
Grete Rivenes (født Grete Sjong i 1948) er en norsk tidligere friidrettsutøver som representerte Fossum IF og Vardal IF.
Mimozeargyna
Mimozeargyna er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Fylkesvei 1032
Fylkesvei 1032 går mellom Sundby bru og Skarnes i Indre Østfold kommune.
Mimozeargyna
Levevis
Larvene lever i død ved.
Fylkesvei 1032
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 240.
Mimozeargyna
Utbredelse
Arten lever på Java og Filippinene (Mindanao og Samar).
Károly Kerényi
Károly Kerényi, også gjengitt som Karl Kerenyi (født 19. januar 1897, død 14. april 1973) var en opprinnelig ungarsk, siden sveitsisk, forsker innenfor klassisk filologi og en av grunnleggerne av moderne studier av antikkens greske mytologi.
Ungarn 1897–1943
Etter at Ungarn i 1940 gikk sterkt mot den politiske høyresiden og fascismen, lot universitetssystemet seg reformere ved å underkaste seg politisk press. Professorer som ikke underkastet seg ble konsentrert ved Universitetet i Szeged. I 1941 ble Kerényi sendt dit mot sin vilje for å undervise i klassisk filologi. Den liberale provestlige statsministeren Miklós Kállay forsøkte i 1943 reversere den rådende nazi-vennlige politikken. Han begynte med å holde fram liberale forskere som allerede hadde skapt seg et navn i Vest-Europa for å vise at et liberalt og antifascistisk Ungarn også eksisterte. Som en del av denne politikken tilbød utenriksdepartementet Kerényi muligheten til å tilbringe et år i Sveits med diplomatisk status. Han aksepterte på den betingelse at han kunne oppholde seg i Ticino ved bredden av Maggioresjøen framfor i hovedstaden Bern. Da det nasjonalsosialistiske Tyskland gikk inn i Ungarn i 1944 og en fascistisk regjering plassert ved makten, ga Kerényi fra seg sitt ungarske pass. Som mange andre ungarere på denne tiden i Sveits med diplomatisk status, ble han over natten et statsløs politisk flyktning.
Sveits 1943–1973
Siden 1941 da Károly Kerényi holdt forelesning ved Eranos-konferansene i Ascona i Sveits, invitert av Carl Jung, noe som innebar at den jevnlige kontakten med den sveitsiske psykologen at han hadde etablert forbindelse med Sveits. Det førte til hans faste emigrasjon til den italiensktalende kantonen Ticino. I løpet av 1946-1947 foreleste Kerényi i ungarsk språk og litteratur ved Universitetet i Basel. I 1947 reiste ha til Ungarn for å gi sin innvielseforelesning ved Det ungarske vitenskapsakademi i den hensikt å bidra til den demokratiske utviklingen i hjemlandet. Imidlertid grunnet advarslene om den umiddelbart forestående kommunistiske maktovertagelsen under Mátyás Rákosi vendte Kerényi øyeblikkelig om og forlot Budapest igjen. Under det påfølgende stalinistiske diktaturet i Ungarn ble han systematisk plassert i vanry og forbudt av den politiske propagandaen under György Lukács, den ledende kommunistiske ideologen i Ungarn. Hans akademiske tittel ble trukket tilbake og ble først så sent som i 1989 gjenopprettet post mortem.
I Sveits fortsatte Károly Kerényi å skrive og publisere mellom 1945 og 1968 hovedtyngden av hans vitenskapelige arbeid. Til tross for det faktum at han ble betraktet som en akademisk fremmed, var det i løpet av denne tiden at han utviklet sin største innflytelse som en av de siste representanter for den store tradisjonen av de humanistiske lærde på antikken. I løpet av to tiår, fra 1934 til 1955 opprettholdt Kerényi en aktiv brevutveksling med den tyske forfatteren Thomas Mann over mange emner, inkludert mytologi, religion, humanisme og psykologi. Siden hans emigrasjon holdt Kerényi i tillegg posisjoner som besøkende professor ved flere universiteter, inkludert i Bonn (1955-1956), Oslo og Roma (1960), Zürich (1961) og Genova (1964). Mellom 1960 og 1971 holdt han årlige forelesninger i konferanser ved instituttet for filosofi til Universitetet i Roma. Fra 1948 til 1966 var Kerényi medgrunnlegger og forskningsdirektør ved C. G. Jung-instituttet i Zürich hvor han foreleste i mytologi fram til 1962. I løpet av disse årene bodde han i nærheten av Monte Verità i Ascona. 1962 mottok han sveitsisk statsborgerskap.
Károly Kerényi døde den 14. april 1973 i Kilchberg i Zürich og er gravlagt i kirkegården i Ascona. Hans andre hustru, Magda Kerényi, dedikerte sitt liv etter ektemannens død til å opprettholde og fremme hans arv. Siden hennes død i 2004 har all dokumentasjon av Kerényis liv (foto, korrespondanse, manuskripter etc) som ikke ble ødelagt i Budapest i løpet av krigen og det påfølgende kommunistregimet blitt arkivert og gjort tilgjengelig ved Det tyske arkiv for litteratur (Literaturmuseum der Moderne) i Marbach (i nærheten av Stuttgart). Hans omfattende bibliotek og dødsboet til Magda Kerényi er ved Universitetet i Pécs, hvor en gate også er oppkalt etter ham.
Filologisk basis
I sine første år var Károly Kerényi hovedsakelig påvirket av filosofer som Schopenhauer, Bachofen og Nietzsche, forfattere som Hölderlin og Rilke og forskere som Wilhelm von Humboldt. På den tiden da han studerte klassisk filologi var Ulrich von Wilamowitz-Moellendorff internasjonalt den mest innflytelsesrike filolog, men for Kerényi var Erwin Rohdes tankelinjer om den skjønnlitterære litteraturen i antikken langt viktigere. Det førte til hans første bok, ''Die griechisch-orientalische Romanliteratur in religionsgeschichtlicher Beleuchtung. Ein Versuch'' («De gresk-orientalske romanser i lyset av religionshistorien») som kvalifiserte ham til hans første professorat.
Kort tid etter, i 1929, ble Kerényi i økende grad trett av den offisielle filologiske forskerlinjen. Stadig mer vurderte han filologien objektivt i analysen av antikkens skriftlige nedtegnelser som kritiske representasjoner av det virkelige liv, akkurat som arkeologien er dedikert til nedtegnelsen av antikken via faktisk berøring. De første skrittene vekk fra den offisielle linjen var hans tidligste bøker, Apollon (en samling essayer) og Die antike Religion. I sitt yrkesaktive liv undersøkte Kerényi hvert eneste klassiske sted i middelhavsregionen, og i Hellas møtte han i 1929 for første gang Walter F. Otto, som kom i stor grad til å påvirke ham. Otto inspirerte Kerényi til å fokusere på det religiøse element i hverdagslivet i antikken som et kjerneelement, således kombinere det historiske med det teologiske fokus. Det er framhevet i hans verker Mythologie der Griechen og Mysterien der Eleusis som også har kommet ut på engelsk som Eleusis: Archetypal Image of Mother and Daughter.
Atskillelse fra Wilamowitz og den tyske ide om myte
Deretter begynte Károly Kerényi bevisst å distansere seg selv fra Wilamowitz’ filologiske tanker. I Kerényis forståelse av Wilamowitz’ tilnærming, som han oppfattet å stå for en autoritære holdning som lå underliggende for framveksten av nasjonalsosialismen i Tyskland og som det var umulig for Kerényi å støtte. Kerényi utviklet i økende grad en fiendtlig posisjon mot den tyske ideen om myten slik den ble benyttet som referanse av det nasjonalsosialistiske Tyskland. Så tidlig som 1934 uttrykte han framsynt forskrekkelse over den radikaliserende utviklingen i Tyskland. Det ble et vedvarende mål for Kerényi å etablere en liberal og menneskelig-psykologisk ide om myten som ikke kunne bli misbrukt i nasjonalistisk ideologi. Det påvirket også hans posisjon overfor flere av hans vitenskapelige mentorer. Overfor for Wilamowitz ble dette mest uttalt, men senere begynte Kerényi også å distansere seg selv fra disse aspektene i Ottos og Manns forståelse av myten, hvor Kerényi mente reflekterte tysk nasjonalisme.
Psykologisk utvidelse av mytologien
Károly Kerényis vitenskapelige fortolkning av figurer i gresk mytologi som arketyper av menneskelig sjel var på linje med tilnærmingen til den sveitsiske psykologen Carl Gustav Jung. Sammen med Jung bestrebet han på å etablere mytologien som en vitenskap i sin egen rett. Jung beskrev Kerényi som å ha «gitt slik en rikdom av forbindelser [av psykologi] med gresk mytologi at kryssbefruktningen av de to vitenskapelige grenene ikke lenger kan bli betvilt». Kerényis forsikret dog at selv om han og Jung arbeidet langs parallelle stier, og han selv underviste ved Jung-instituttet og var en av dens grunnleggere, markerte han avstand fra Jung ved å slå fast at for ham var begrepet «arketype» eldre enn psykologien, i den forstand at «transcendente prototyper av virkelighetene til den menneskelige eksistens» var definert ham ikke benyttet som i eksistensialistisk filosofi, men eksistens «i sin ekleste og mest direkte mening».
Kerényi sammensatte i samarbeid med Jung to utgaver av Das göttliche Kind in mythologischer und psychologischer Beleuchtung (engelsk: The Myths of the Divine Child) og Das göttliche Mädchen (engelsk: The Divine Maiden), som ble utgitt sammen under tittelen Einführung in das Wesen der Mythologie (engelsk: Essays on a Science of Mythology) i 1941. Kerényi så på religionsteorien som et menneskelig og humanistisk emne, noe som understøttet hans omdømme som en humanist. For ham hadde hvert eneste oppfatning av mytologi vært en oppfatning av mennesket – og i forlengelsen hadde teologi alltid på samme tid vært antropologi. I denne humanistiske ånd definerte Kerényi seg selv som filologisk-historisk foruten som en psykologisk forsker. I senere år utviklet Kerényi sin psykologiske fortolkning ytterligere og erstattet konseptet om arketyper med et som han betegnet som «urbildet». Det ble særlig klart i en del av hans viktigste utgivelser: Prometheus, og særlig i Dionysos, som antagelig er hans viktigste verk, og som han hadde påbegynt som en ide allerede i 1931 og ferdigstilt først i 1969. Kerényi så på framtoninger i gresk religion ikke kun som merkverdigheter, men som uttrykk på faktisk menneskelig erfaring. Som historiker på myter som er innesluttet i detaljene i den greske kultur, dens «karakteristiske sosiale eksistens», som han uttrykte det, motsatte han seg «den differensierte tenkingen om konkrete virkeligheter av menneskelig liv» med summarisk eller «kortfattet tenking», noe i studiet av antikkens mennesker og gresk religion i særdeleshet representerte påvirkningen fra James Frazer.
Kerényi som kulturantropolog
Ikke minst som et resultat av hans egen personlige erfaring, framhevet Károly Kerényi filologens rolle som fortolker, «jo bedre han fortolker, jo mer blir han selv emnet, både som mottaker og som budskap. Hans hele vesen og være, hans struktur og egne erfaringer, blir en faktor som ikke kan bli oversett i fortolkningen.» I denne meningen var Kerényis forståelse av vitenskap meget i moderne i 1944. På en tid da de humanetiske vitenskapene forsøkte å etablere seg selv som objektiv-vitenskapelige, anerkjente han at de eneste måtene å oppnå objektivitet på var å avdekke den enkelte forskers egen individuelle subjektivtet. Kerényi foregrep også et paradigmeskifte på andre halvpart av 1900-tallet ved å bidra til en flerfaglig tilnæmning som kombinerte ulike humanistiske fag, inkludert litteratur, kunst, historie, filosofi og religion. Å ta til seg skjønnlitterære skrifter i sine studier av mytologi og humanisme er dokumentert i hans korrespondanse med Thomas Mann og Hermann Hesse. Kerényi utga en serie av hans tanker om europeisk humanisme i 1955 under tittelen Geistiger Weg Europas («Europas intellektuelle reise»). Blant mange personligheter som Kerényi opprettholdt betydningsfull og faglig samhandling med var de ungarske poetene László Németh, Antal Szerb og Pál Gulyás, psykologen Leopold Szondi, forfatteren Otto Heuschele og historikeren Carl Jacob Burckhardt. Takket være hans essaypregende skrivestil var Kerényi i stand til å formidle seg på et språk som var tilgjengelig for mange utenfor den akademiske verden, men det betydde samtidig at han isolerte seg fra den samme verden.
I Ungarn forble Károly Kerényis vitenskapelige forfatterskap i hans levetid kun kjent for en liten sirkel av intellektuelle. Av alle hans utgivelser er det kun en liten håndfull som har blitt utgitt på ungarsk. Som et framtredende medlem av det tidligere ungarske establishmentet og bærer av et aristokratisk navn, var han bannlyst fra det ungarske kulturlivet siden 1940-tallet for å ha vært altfor liberal, først av de høyreorienterte pro-nazistiske regjeringene, senere av det kommunistiske regimet. Selv om Kerényi ble forsvart av kjente ungarske forfattere som de nevnte Laszlo Németh og Antal Szerb, var det ikke før på 1980-tallet før hans rehabilitering som menneske og som forsker fant sted. Den ungarske forfatteren Antal Szerb har modellert en del trekk av Károly Kerényi i sin skjønnlitterære figur Rudi Waldheim i romanen Reise im Mondlicht («Reise i månelys»).
Marian Petrescu
Marian Petrescu (født 1970 i București, Romania) er en rumensk-født jazzpianist bosatt i Finland. Pianisten Martial Solal har kalt ham «jazzpianoens Horowitz».
Petrescu begynte å spille piano da han var fire år gammel. Familien bosatte seg i Sverige i 1980-årene, der han studerte klassisk og jazzpiano. Senere bosatte han seg i Finland, der han gikk på Sibelius-akademiet. Per 2017 var han bosatt i Jyväskylä, der han hadde en musikkskole for både klassisk og jazzmusikk. Han har spilt med Andreas Öberg, James Morrison, Arturo Sandoval, Toots Thielemans, Al Jarreau, Didier Lockwood, Jon Larsen, Richie Beirach, Tony Williams, Ulf Wakenius, Ray Charles band, Lars Danielsson, Riccardo Del Fra, Ron McClure, Hot Club de Norvège m.fl.
Han har vunnet første pris ved Bucharest Jazz Festival (1992) og annen pris ved Martial Solal Jazz Piano Competition (1989). Han har opptrådt ved jazzfestivaler i Montreux, Paris, Haag, København, Björneborg, ved April Jazz, Baltic Jazz, Festspillene i Nord-Norge (2017) osv.
Han har også vunnet en Grammy-pris i 2010 for oppføring av Bill Cunliffes arrangement av West Side Story Medley.
Leia Behlau
Leia Marie Behlau (født 12. april 1996 i Unna) er en tysk skøyteløper.
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2020/21.
Tia-Clair Toomey
Tia-Clair Toomey (født 22. juli 1993) er en australsk vektløfter og Crossfit-atlet. Hun ble kåret til "the fittest woman on earth" i 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 og 2022. Med dette ble hun den mest vinnende atleten i Crossfit Games gjennom tidene.
Hun representerte Australia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 14 i 58 kg.
Jon-Olav Strand
Jon-Olav Strand (født 24. september 1959) er en norsk lokalpolitiker, som representerer Kristelig Folkeparti. Fra høsten 2011 er han fylkesvaraordfører i Aust-Agder. Han har vært medlem av fylkestinget sia 1995.
Ayesha Al-Balooshi
Ayesha Al-Balooshi (født 23. januar 1992) er en emiratarabisk vektløfter.
Hun representerte De forente arabiske emirater under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 16 i 58 kg.
NOU 2010: 14, Mediestøtteutvalget
NOU 2010: 14 Lett å komme til orde, vanskelig å bli hørt – en moderne mediestøtte var en norsk offentlig utredning. Mediestøtteutvalget ble oppnevnt 19. oktober 2009 og avga sin innstilling 16. desember 2010.
Utvalgets mandat var å foreta en helhetlig vurdering av bruk av økonomiske virkemidler på medieområdet. Bakgrunn for mandatet var todelt.
Medlemmer i utvalget
Utvalgets sekretariat ble ledet av medieforsker Arne H. Krumsvik.
Anne Kures sti (Oslo)
Anne Kures sti er en gangvei i Voksenlia i bydel Vestre Aker i Oslo. Den går som en snarvei gjennom skogen mellom to deler av Hospitsveien, som slynger seg i sikksakk oppover åsen.
Navnet ble vedtatt i 1927. Anne Kure (1845 – 1914) eide og drev Anne Kures hotell i Voksenkollveien 20. Det brant ned til grunnen natt til 3. mai 1941 mens tyske soldater bodde der. Rester av grunnmuren står der ennå.
Verdenscupen i alpint 2017/18 — Utfor menn — Beaver Creek
Det andre Utfor rennet for menn gikk i amerikasnke Beaver Creek lørdag 2 desember 2017. I år hadde de flyttet slik at Super-G gikk på fredag og utfor på lørdag. I motsetning til tidligere år hvor utfor har gått på fredag og super-G på lørdag.
Eksterne lenker
Offisiell resultatliste
Susan Ruttan
Susan Diane Ruttan (født Susan Diane Dunsrud 16. september 1948 i Oregon City i Oregon) er en amerikansk skuespiller, kjent for rollen som Roxanne Melman i TV-serien L.A. Law (1986–1993). For denne rolleskildringen ble hun nominert til en Primetime Emmy Award for beste kvinnelige birolle i en dramaserie fire år på rad. Hun gjentok også rollen i gjenforeningsfilmen L.A. Law: The Movie fra 2002, som gikk på NBC.
Ruttan fikk gjennombruddet for rollen som kona til Gil Cunningham i situasjonskomedien The Jeffersons. Hun har også dukket opp i TV-seriene Buffy, vampyrenes skrekk, AfterMash, Bosom Buddies, Third Rock from the Sun, Remington Steele, Yes, Dear, Newhart, Hannah Montana og Gilmore Girls. Ruttan spilte mot Sigourney Weaver i Lifetime-filmen Prayers for Bobby i 2009, om gutten Bobby som tok sitt eget liv i 1983 fordi han ikke mestret å leve i konflikten mellom sin egen homofili og morens reaksjoner.
MAB 3./511 Bjarköy
Marinekystbatteri 3./511 Bjarkøy (MKB 3./511) (tysk: Marine Artillerie Batterie 3./511 Bjarköy) var et tysk kystfort i Harstad kommune i Troms, på Bjarkøya nord for Harstad.
Befestningen bestod av fire kanonstillinger med 15,5 cm kanoner, med en skuddvidde på 18 000 m. Fortet ble anlagt i 1941 og operativt samme år. I september 1944 ble batteriet overført til et Marinekystbatteri. I tillegg til kanonstillingene var fortet utbygd med bunkere, brakker og løpegraver. Fortet ble forslått fredet av Riksantikvaren i 2015.
Morten Kompen
Morten Kompen (født 1975) er en norsk tidligere judoutøver som representerte Norsk Judo og Jiu-jitsu Klubb.
Han vant to NM-gull og ni NM-medaljer i perioden 1997–2007.
Sheikh Md. Nurul Haque
'''SK. Md. Nurul Haque''' (bengali: শেখ মোঃ নূরুল হক; født 15. november 1940 i eller nær Khulna i Britisk India, død 29. juli 2020 i Dhaka) var en bangladeshisk politiker fra Bangladesh Awami League, og medlem av landets parlament for valgkretsen Khulna-6.
Liv og virke
Md. Nurul Haque fok juridisk utdannelse ved University of Dhaka.
Han ble innvalgt til parlamentet den 5. januar 2014 fra Khulna-6 som kandidat for Bangladesh Awami League. Hans sønn, Monirul Islam, ble beskyldt for å ha ha forsøkt å tilskanse seg land på ulovlig måte i Khulna i 2017. Han tapte Bangladesh Awami League-nominasjonsprosessen før de påfølgende valgene.
Den 29. juli 2020 døde Nurul Haque i Dhaka ai en alder av 79 år av komplikasjoner utløst av covid-19.
Bowling under Verdenslekene 2022
Bowling under Verdenslekene 2022 ble arrangert fra 8. til 11. juli 2022, i Birmingham–Jefferson Convention Complex i Birmingham i Alabama i USA.
Referanser
<References />
Hilde Henriksen
Henriksen arbeidet pr. 2013 ved Tønsberg voksenopplæring med norsk og samfunnskunnskap for voksne innvandrere.
Torbjørn Leopold Seippel
Torbjørn Leopold Seippel (født 29. november 1889 i Biri, død 5. juli 1981) var en norsk diplomat.
Etter examen artium 1909 gikk han Krigsskolen 1910, og studerte 1911–1913 ved den nystartede Norges tekniske høgskole i Trondheim og årene 1914–1918 ved Statens gymnastikkskole, det som senere ble Idrettshøgskolen. Han mottok en cand.jur. 1920, hvorpå han kunne tiltre for Utenriksdepartementet der han ble til 1923, før ett år som edsvoren fullmektig og tre år som visekonsul ved generalkonsulatet i Antwerpen 1925 til 1927. Han var så byråsjef i hovedstaden noen år, før han atter reiste ut i 1935 for å bli generalkonsul til Cape Town. Fra 1945 var han ambassadør ved ambassaden i Rio de Janeiro med sideakkreditering til Caracas i Venezuela, Bogotá i Colombia 1947 og Quito i Ecuador 1947. Fra 1950 bar det til Norges ambassade i Helsingfors, og fra 1953 til Norges ambassade i Lisboa som minister først, som ambassadør fra 1957 til 1959. Sin St. Olavs Orden ble mottatt i 1946, og i 1953 fikk han den Finske Løvefot.
Han var sønn av språkprofessor Heinrich Julius Manfred Alexander Seippel (1851–1938) og Ragnhild Marie Nielsen (1859–1940) som var fra datter av lensmannen i Østre Gausdal. Torbjørn vart selv gift med Oslojenta Randi Marie Honne (1914–1947) og fra 1951 med Signy Hoelfeldt Lund (1908–1989).
Stafford Rangers FC
Stafford Rangers Football Club er en semi-profesjonell, engelsk fotballklubb fra Stafford som spiller i Conference North etter å ha rykket ned fra Conference National i 2007/2008-sesongen.
Klubben spiller i svarte- og kvitstripete overdeler med svarte bukser. Borte spiller klubben som regel i helrødt. Klubben ble etablert i 1876 og spiller sine hjemmekamper på Marston Road som har en kapasitet på 4,150 tilskuere. Nåværende hovedtrener for klubben er Steve Bull.
Veronika Brennhovd Blom
Veronika Brennhovd Blom (født 27. oktober 1990) er en norsk friidrettsutøver som representerer SK Vidar.
Hun vant NM-gull på 3000 meter hinder i 2012.
Mercedes Pérez (vektløfter)
Mercedes Isabel Pérez Tigreros (født 7. august 1987) er en colombiansk vektløfter.
Hun representerte Colombia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 4 i 63 kg.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 4.
Boksing under Sommer-OL 2012 – Lettvekt menn
Herrenes lettvekt i boksing under Sommer-OL 2012 finner sted fra 30. juli til 12. august 2012 på ExCeL Exhibition Centre i London.
Moderne ungdom
Moderne ungdom (svensk: ) er en svensk svart-hvitt filmkomedie fra 1943 i regi av Gustaf Molander. Manuset ble skrevet av Gösta Stevens og Molander. Det bygger på amerikanske Mark Reeds skuespill Yes, My Darling Daughter, som hadde urpremiere i The Playhouse i New York City 2. september 1937 og svensk premiere på Dramaten i Stockholm 21. mai 1938. Warner Bros. Pictures kjøpte filmrettighetene for hele verden av Mark Reed og filmatiserte hans skuespill i regi av William Keighley i 1939. SF kjøpte i 1941 filmrettighetene for Skandinavia og Finland av Warner Bros. for en periode av fem år, iberegnet visningstiden. Ettersom lisenstiden ble beregnet fra 28. august 1941 (den dagen som avtalen ble inngått) samt at filmen først var klar for premiere i 1943, gjenstod det kun 2 1/2 år for distribusjonen av filmen. Da lisenstiden utløp ble filmens originalnegativ samt 19 av 20 framstilte kopiene ødelagt i henhold til avtale.
Innspillingsfakta
Den ble spilt inn i 28. september – 27. november 1942 i Filmstaden i Råsunda.
Handling
Marianne er datter av skipsreder Carleman og hans hustru Annie. Annie er en forfatter kjent for sitt liberale verdisyn. Mor og datter diskuterer om det meste med hverandre, men ikke om kjærlighet. Marianne synes at hun ikke er spesielt interessert i det, selv om hun har følge med legestudenten Bertil. Selv vil Marianne drive med journalistikk.
En helg kommer bokforlegger Berg på besøk. Han har kjent Annie siden ungdomsårene og prater med henne om utgivelsen av hennes seneste bok. Den nyskilte faster Bibbi, Carlemans søster, er på jakt etter en ny mann. Hun utsetter Berg for sine forførelseskunster, som han ikke besvarer. Marianne ber Berg om å hjelpe henne med å finne et arbeid. Bertil forteller at han har tenkt å søke lykken i USA. Marianne skjønner først da hvor meget hun holder av ham og blir lei seg. Hun foreslår at de to skal tilbringe noen dager i ensomhet i familiens sommerhytte. Den høyst moralske Bertil vil først si nei til forslaget, men gir seg raskt på grunn av hennes overtalelsesevne. De bestemmer at Marianne skal lyve om at hun kommer til å tilbringe helgen sammen med noen venner.
Faster Bibbi hører tilfeldigvis på en telefonsamtale mellom disse to og skjønner raskt deres plan. Hun forteller alt for Annie, som umiddelbart kaller Marianne til seg. Annie er riktignok frigjort og moderne i sine synspunkter, men blir meget bestyrtet over hva datteren vil gjøre. Marianne påpeker for moren at hun var med på liknende ting i sin ungdom. Annie forstår at hun må ta konsekvensen av den frie oppdragelsen som hun har gitt datteren. Hun vil ikke bli kalt hykler og gir derfor Marianne tillatelse til utflukten. Gjennom en stille overenskomst mellom mor og datter blir det bestemt at skipsreder Carleman skal bli holdt utenfor. Faster Bibbi sørger nok en gang for at ingen skal være uvitende om hva som skjer. Når Marianne vender hjem etter helgen med Bertil blir hun møtt av en meget sint far som krever at de to umiddelbart må forlove seg. Det vil ikke Marianne. Hun avviser til og med Bertils frieri en stund senere, fordi hun ikke vil bli tvunget inn i et ekteskap.
Berg forteller at han har skaffet Marianne en stilling som sekretær i USA, noe hun aksepterer med glede. Marianne og Bertil skal reise til USA på samme båt, en båt som blir eid av hennes far. Ved hjelp av Bertil, hvis moral Carleman har lært seg å sette pris på, ordner han et krigsbryllup for sin motstrebende datter. Det er et nygift ektepar som sammen begynner på reisen til USA.
Aegognathus
Aegognathus er en slekt av biller som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Den lever i Sør-Amerika.
Utseende
Små til middelsstore (15–25 millimeter), mørke hjortebiller. Hannen har gjerne sterkt forstørrede kjever som er krumme med en lange tann på innersiden, slik at de blir gevirlignende. Kroppen er matt svart, ofte med oransje til brunrøde tegninger, særlig på pronotum.
Eidfjorden
Eidfjorden er den innerste delen av Hardangerfjorden, og strekker seg 28 kilometer østover fra enden av Utnefjorden og starten på Sørfjorden. Eidfjorden ligger i kommunene Ullensvang, Ulvik og Eidfjord i Vestland.
Aegognathus
Utbredelse
Slekten har en to-delt utbredelse: i Andesfjellene fra Colombia i nord til Peru i sør, og i det sørøstlige Brasil.
Ragnar Bakken
Ragnar Elias Bakken (født 28. mars 1940) er en norsk lokalpolitiker, som representerer Venstre. Fra høsten 2011 er han varaordfører i Ørskog kommune, innvalgt på ei fellesliste med Kristelig Folkeparti.
Bakken er pensjonert rektor.
Tore Christiansen (politiker)
Tore Christiansen (født 15. august 1971) er en norsk lokalpolitiker, som representerte Kristelig Folkeparti fram til 2019, og ledet deres tankesmie Drivkraft. I perioden 2011-2015 var han varaordfører i Øksnes kommune.
Christiansen har utdanning i økonomi og ressursforvaltning ved Norges landbrukshøgskole. Han var daglig leder i Bøks AS – et firma som dreiv med næringsutvikling og omstilling i kommunene Bø og Øksnes. Firmaet blei vedtatt nedlagt i 2012. Samme år blei Christiansen tilsatt som kirkeverge i Øksnes.
I 2020 meldte han seg inn i det nyoppstartede partiet Sentrum.
Jean Louis
Jean-Louis Berthault (født 5. oktober 1907, død 20. april 1997), bedre kjent som bare Jean Louis, var en fransk Oscar-vinnende kostymedesigner i Hollywood.
Biografi
Jean-Louis Berthault ble født 5. oktober 1907 i Paris. I 1936 immigrerte han til USA der han ble en av sjefsdesignerne for Hattie Carnegies motehus. Han designet klær for blant andre Wallis Simpson, Merle Oberon og Irene Dunne. Gjennom Dunne ble han introdusert for Joan Cohn, konen til Columbia Pictures-sjefen Harry Cohn. Dette førte til at han ble sjefsdesigner for Columbia Pictures i 1944. Jean Louis hadde denne stillingen frem til 1958, da han grunnet nedbemanninger begynte å jobbe for Universal Pictures i stedet.
På begynnelsen av 1960-tallet sluttet Jean Louis som fulltidsdesigner for filmindustrien. Han åpnet en butikk i Beverly Hills og jobbet som frilanser i filmer. Jean Louis var en av favorittdesignerne til presidentfruen Nancy Reagan. Han pensjonerte seg i 1988.
Blant hans mest kjente design er Rita Hayworths svarte, stroppeløse kjole som hun brukte i Gilda (1946), Marlene Dietrichs scenekostymer til hennes Las Vegas-forestillinger og Marilyn Monroes perlebelagte kjole som hun brukte da hun sang «Happy Birthday, Mr. President», på bursdagsfesten til president John F. Kennedy i 1962.
Jean Louis ble nominert til Oscar for beste kostymedesign 14 ganger, men vant prisen bare én gang, i 1957 for Den gyldne Cadillac. I 1995, to år før sin død, ble han belønnet med en Career Achievement Award på Palm Springs International Film Festival. I 2001 ble han posthumt innlemmet i Costume Designers Guilds Hall of Fame.
Jean Louis' første kone Maggy Fisher døde i 1987. I 1993 giftet han seg med Loretta Young, som han tidligere hadde designet klær for i TV-serien The Loretta Young Show. Ekteskapet varte frem til hans død.
Peter Walseth
Peter Eide Walseth (født 22. november 1985) er en norsk markedssjef og politiker for Arbeiderpartiet. Han sitter i kommunestyret i Rana kommune og er politisk rådgiver for Arbeiderpartiets nestleder Bjørnar Skjæran. Han var markedssjef ved Nordland Teater fra 2015-2019, Walseth var Nordlands fylkesvaraordfører og leder i KrFs fylkestingsgruppe 2011–2015. Han var også KrFs gruppeleder i Rana kommunestyre. I 2016 meldte han seg ut av KrF, og senere inn i Arbeiderpartiet. Han er nestleder i Rana Arbeiderparti.
Jean Louis
Biografi
Jean Louis døde 20. april 1997 i Palm Springs i California.
Bjarte Leithaug
Bjarte Leithaug (født 1957) er artist og låtskriver bosatt på Frekhaug, Alver kommune. Hans mest populære sanger er barnesangen «Skal vi være venner» og julesangen «Tenn et lite lys». Leithaugs tekster er preget av humor og motivene vennskap, fred og rettferdighet, mens musikken er holdt i pop- og rock-stil. Sangene er representert i flere læreverk for grunnskolen og er oversatt til flere språk.
Eva Gurrola
Eva Gurrola (født 17. mai 1994) er en meksikansk vektløfter.
Bjarte Leithaug
En stor del av hans produksjon er sanger skrevet for kristne barnekor i kirker og organisasjoner, og disse sangene er blant de mest benyttede av norske kor i denne sjangeren i Den norske kirke og menighetsliv. Hans album- og musikkvideoutgivelser for barn har solgt i rundt 200,000 enheter i Norge. Per 2022 var sangene streamet over seks millioner ganger på ulike strømmetjenester.
Eva Gurrola
Hun representerte Mexico under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 5 i 63 kg.
Bjarte Leithaug
Utmerkelser
Bjarte Leithaug har også gjennom en årrekke arrangert Vestlandets barnekorfestival KORIFOKUS i Knarvik. Festivalkoret bestod flere år av rundt 50 barnekor og 900–1,000 barn. Foruten Bjarte Leithaug selv har artister som Marcus & Martinus, Hanne Krogh, Lisa Børud, Maj Britt Andersen, Jørgen Dahl Moe og Bjartes Leithaugs niese Gabrielle vært gjesteartister. For dette arbeidet mottok han fra «Nordhordlandsprisen 2008», og i 2018 fikk han Meland kommune sin kulturpris som blir delt ut hvert fjerde år. Bjarte Leithaug har flere år sittet i fagjuryen for "Spellemannprisen". Utgivelsene hans på CD og DVD har resultert i tre gullplater.
Tidlig karriere
Leithaug ga i årene 1983–1986 ut sine tre første LP-plater, og det førte til gode plasseringer på Norsktoppen på NRK P1 og deltakelser på festivaler og turneer landet rundt. Musikken ble definert som «Kristenrock» og Ten Sing-bevegelsen som var populær i dette tiåret. For eksempel samlet festivalen Skjærgårds Music & Mission Festival 15,000 publikummere en helg hver sommer i Kragerø. Bjarte I september 1983 turnerte Leithaug sammen med den amerikanske musikeren Larry Norman i flere av Norges store konserthus.
Bandet «Slep» med musikerne Jan Sollesnes, Øyvin Sønnesyn, Jan Inge Wiig Andersen og Torkil Myhre var fast følge til rundt 1986. Senere ble musikere og artister som Kjetil Bjerkestrand, Eivind Aarset, Sigvart Dagsland, Hilde Heltberg med på Leithaugs produksjoner. I musikalen Exodus av Svein Gundersen og Finn Pedersen turnerte Leithaug med blant annet Bjørn Eidsvåg, Hans Inge Fagervik og Jan Groth.
Barnesanger
Fra 1991 ga Bjarte Leithaug bare ut plater med barnesanger, og hans egne barn Martin, Bendik og Astrid deltok som solister på CD-er og en rekke konserter fra 1995 til rundt 2010. NRKs Barne-TV produserte en video av «Skal vi være venner». I 2022 ga NRK Sápmis barne-TV ut en versjon på samisk. Andre populære sanger er «Pølser og pizza», «Jeg liker dine store ører», «Fly lille engel», «Kan vi leve i fred», «Tusen tanker» og «Jeg vil være med». Julesangen «Tenn et lite lys» er oversatt og utgitt på dansk og færøysk.
Produsenten Alf Emil Eik i Cross Studio, Kristiansand, har bidratt til Leithaugs barneplater. Eik har også produsert Kaptein Sabeltann-platene.
Den armenske rettskrivningsreformen
Den armenske rettskrivningsreformen er en rettskrivningsreform for armensk som ble gjennomført i Den armenske sosialistiske sovjetrepublikk mellom 1922 og 1924. Den brukes ikke blant den armenske diasporaen, som bruker vestarmensk, og ikke av armenske samfunn i Iran som snakker østarmensk. Disse fortsetter å bruke klassisk armensk rettskrivning. Selv om rettskrivningen er knapt brukt av armenere utenfor Armenia og de tidligere Sovjetstatene, så er det den eneste offisielle rettskrivningen for armensk i Armenia.
Fylkesvei 1040
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 262.
Karsten og Petra på skattejakt
Karsten og Petra på skattejakt er en norsk barnefilm fra 2018 regissert av Arne Lindtner Næss og Aurora Gossé. Manus er skrevet av Birgitte Bratseth etter en historie av Alexander Eik og er basert på Tor Åge Bringsværds barnebokserie fra 1990-tallet om Karsten og Petra.
Filmen er den syvende i Karsten og Petra-serien. Den første var Karsten og Petra blir bestevenner fra 2013. Filmen hadde premiere 10. august 2018. Opprinnelig skulle denne vært den siste av Karsten og Petra-filmene, men i 2023 kom den åttende, Karsten og Petra - Gullringen fra Atlantis.
Filmen var en av tolv filmer som ble nominert til Folkets Amanda under Amandaprisen 2019.
Handling
Karsten og Petra koser seg med å bade, samle på fine skjell de finner, bygger sandslott på stranden, fly med drage, og fiske etter krabbe eller fisk. Men på stranden oppdager Karsten og Petra en boks som morfaren deres gravde ned på standen når han var liten, sammen med hans tidligere bestekamerat, Alfred, som han ikke har sett på over seksti år.
Denne boksen viser seg å være en tidskapsel, med en rekke gamle, merkelige gjenstander, samt en mystisk rebus. Deretter begynner en spennende skattejakt for de to barna. Underveis oppdager de også mer informasjon om menneskene som bodde på den lille øya, og hvordan livet egentlig var der i gamle dager. Men skattejakten leder etter hvert Karsten og Petra til en stor overraskelse.
Den armenske rettskrivningsreformen
Historie
En av de mest betydningsfulle og suksessfulle oppgavene Sovjetunionen tokk på seg var å øke lese- og skriveferdigheter i den generelle befolkningen. Denne prosessen begynte i 1920-årene og var en av grunnene til at det var et ønske om å reformere armensk rettskrivning. Denne rettskrivningen og andre pedagogiske reformer førte til nesten 90 % lese- og skrivekyndighet i Armenia innen starten av 1950-årene. Selv om måten armensk ble skrevet på ble endret av denne reformen, var ikke reformen en ren forenkling av armensk rettskrivning. Den opprinnelige rettskrivningen er ellers kjent som klassisk rettskriving (armensk:, dasakan ughghagrutjun), og noen ganger referert til som masjtotsisk rettskriving , oppkalt etter Mesrop Masjtots, som lagde det armenske alfabetet i 405.
Bjarte Leithaug
Barnesanger
Forlaget Lynor ga ut en serie CD-er og DVD-er med kjente kristne barnesanger med Bjarte Leithaug og søsteren Solveig Leithaug. Disse produksjonene resulterte blant annet i gullplate.
Den armenske rettskrivningsreformen
Sosiale og politiske problemer
Helt siden etableringen av den tredje armenske republikken i 1991, som erklærte seg uavhengig fra Sovjetunionen og ble til dagens Armenia, har det vært en mindre bevegelse i armenske akademiske kretser for å gjeninnsette den klassiske rettskrivningen som offisiell rettskrivning i Armenia. Noen medlemmer av den armenske kirke støtter også bruk av den klassiske rettskrivningen. Imidlertid sees det som unødvendig i offentlige kretser og blant den generelle befolkningen å angre på en hundre år gammel armensk rettskrivningsreform.
Bjarte Leithaug
Album
* Puslespill (1993) * Vi Suser Avgårde (1995) * Min bår er så liten (1995) * Jungelens konge (1996) * Deilig er den himmel blå (1997) * O-o-oppover (1998) * Tusen tanker (2000) * Dinglemed beina (2003) * Skal vi være venner – Bjartes beste barnesanger (2004) * Stjernekikkert (2006)
Den armenske rettskrivningsreformen
Endringer
I tillegg er noen mer komplekse endringer også gjort:
Jevlogij (Smirnov)
Jevlogij (russisk: Евлогий, Eulogius, opprinnelig Jurij Vasiljevitsj Smirnov /Юрий Васильевич Смирнов; født 13. januar 1937 i Kemerovo i RSFSR i Sovjetunionen, død 22. juli 2020 i Moskva i Russland) var en russisk-ortodoks prelat og metropolitt (erkebiskop).
Biografi
Jurij Smirnov kom fra arbeiderklassen. Faren var rørlegger, og moren kokke. De hadde syv sønner og tre døtre, noe som gjorde at moren fikk hederstittelen «Moderheltinne».
Metropolitt Jevlogij døde den 22. juli 2020 av covid-19 i Moskva i en alder av 83 år.
Brothylus
Brothylus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore (ca. 20 millimeter), avlange, matt gråbrune trebukker. Antennene er litt kortere enn kroppen. Pronotum er forholdsvis lite og har rundede sider med en tann litt bak midten. Dekkvingene er jevnbrede, delvis kledt med lyse skjell. Beina er forholdsvis korte.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det vestlige USA og nordvestlige Mexico.
Jesper Siegfried Enerstvedt
Jesper Siegfried Enerstvedt (født 6. juni 1967 i Tromsø) er en norsk forfatter. Utdannet ved journalisthøyskolen i Oslo.
Liv og virke
Enerstvedt skriver kriminalromaner med mye faktainformasjon.
Enerstvedts første roman, Anton, utkom i 2013. Boken ble sammenlignet med Jack Kerouacks On the road. Hans andre roman, Norsk suppe, viser hvordan penger fra Kongo i Afrika strømmet til Norge, og la grunnlaget for det norske industrieventyret Orkla. Norsk suppe er et oppgjør med inngrodde norske holdninger og skrevet med humor og sleivspark.
Kodenavn ROC, hans tredje roman, utgitt i 2018, har søkelyset på norsk etterretningstjenestes rolle i CIAs kanskje dristigste operasjon noensinne, - operasjon "paper".
I 2019 utkom Enerstvedts fjerde roman, Kaos i kosmos, en sort komedie om en gutt og bestefaren hans, som hamler opp med farlige terrorister.
Enerstvedts femte roman, Slett ingen kunst, handler om falsk kunst.