cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yoshinori Ohsumi
Biografi
Ohsumi er det yngste av de fire barna til Yoshio Ohsumi, professor ved Universitetet Kyūshu. Han fikk en B.Sci.-grad i 1967 og en D.Sci.-grad i 1972, og en PhD-grad i 1974, alle fra Universitetet i Tokyo. Mellom 1974 og 1977 var han postdoktorforsker ved Rockefeller University i New York.
Nicola Porpora
Liv og virke
Om de siste sju årene av livet hans finnes det knapt pålitelige kilder, men Metastasio skriver i et brev til Farinelli at Porpora døde fattig og ensom i Napoli.
Darrang (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 908,090 innbyggere i distriktet, mot 759,858 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 6,10 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 16,48 % i 2011 mot 19,32 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 941 i 2011 mot 977 i 2001.
Daae
Daae er et norsk slektsnavn. Navnet kan føres tilbake til Jonas Edvardsen (eller Jon Effuertsen) Daae (død 1688), kjøpmann i Trondheim. Hans sønn Anders Daae (1680–1763) ga opphav til en av de største embetsmannsslektene på Vestlandet. Etternavnet «Daae» i Norge skriver seg fra Anders og hans kone Birgitte Munthes etterkommere. Navnet «Daae» kan være av dansk opphav. Kjente personer med navnet Daae:
Flere slektsmedlemmer har brukt segl med våpenskjoldet til den utdødde, dansk-norske adelsslekten Daae. Det er imidlertid ikke påvist noen slektslinjer mellom de to slektene. Våpenet har blått skjold skrådelt av en rød mur, og som hjelmtegn to vesselhorn delt av vekselvis blått og rødt med en påfuglfjær mellom hornene og ut fra hvert horn tre påfuglfjær.
Västerbottens län
Västerbottens län er et län i det nordlige Sverige. Det grenser til Västernorrlands län, Jämtlands län og Norrbottens län. Det grenser også til det norske fylket Nordland.
Västerbottens län er det nest største lenet i Sverige, og opptar en åttedel av Sveriges areal. Lenet har nærmere 260 000 innbyggere, hvorav nærmere 80% bor i kystkommunene. Administrativt senter er Umeå.
Landskap
Lenet består av landskapet Västerbotten, den nordøstre delen av landskapet Ångermanland og den søndre delen av landskapet Lappland, samt en liten ubefolket del av nordre Jämtland.
Administrasjon
Hovedoppgavene for lensadministrasjonen er å utføre de oppgavene gitt av Riksdagen og den svenske regjeringen, å koordinere og oppmuntre til lenets økonomiske vekst og ivareta rettssikkerheten.
Yoshinori Ohsumi
Biografi
Han vendte tilbake til Universitetet i Tokyo i 1977 som forskningsassistent, ble utnevnt til universitetslektor der i 1986, og forfremmet til associate professor (omtrent førsteamanuensis) i 1988. I 1996 flyttet han til Institutt for grunnleggende biologi ved Okazaki Nasjonale Fellesforskingssenter i Okazaki, Aichi. Der ble han utnevnt til professor. Fra 2004 til 2009 var han professor ved Forskningssentret for Naturvitenskap.
Herlandsneset
Herlandsneset er som navnet tilsier et nes, beliggende på sydsiden av Sørfjorden øst for Arna i Bergen kommune. På dette stedet er fjorden mellom fastlandet i syd og Osterøy i nord på sitt smaleste og over det ca 570 m brede fjordsundet går Osterøybrua, som forbinder de folkerikeste delene av øyen med fastlandet. Broforbindelsen ble åpnet i 1997, i hovedsak bompengefinansiert, som fra juni 2015 er gratis.
Yoshinori Ohsumi
Biografi
I oktober 2016 ble han tildelt nobelprisen i fysiologi eller medisin for sin oppdagelse av mekanismer for autofagi, som er prosessen hvor celler bryter ned deler av sitt eget cytoplasma i lysosomene, er vist å beskytte mot kreft og nevrodegenerative sykdommer. Han fikk prisen for sine forsøk i 1990-årene, hvor han ved hjelp av gjærceller (Saccharomyces cerevisiae) fant gener som cellene brukte for regulert selvødeleggelse.
I 2017 ble han tildelt den såkalte Breakthrough Prize in Life Sciences.
Med pengene han fikk for nobelprisen og for Breakthrough-prisen etablerte han stiftelsen Ohsumi Frontier Science Foundation i 2017.
Finnguttens frieri
«Finnguttens frieri» er et skillingstrykk som ble samlet inn til Alf Prøysens visespalte i «Magasinet for alle», som han presenterte i bladet i 1954. Den er også tatt med i boken «De gamle visene med Alf Prøysen». Det oppgis ingen opprinnelse til skillingsvisen.
Teksten
1.Nå er det kommet i mine tanker at jeg vil søke meg opp en venn, alt hen på sjøen jeg monne vanke der har jeg mangen fornøyet stund. Alt hen til Bergen jeg monne vanke, der har jeg piker så tykt som sand, jeg ønsket at jeg var deres like, og at jeg var av den samme stand.
2.Jeg gikk opp og skuet på dristige piker min glede den var usigelig, jeg til min stallbroder monne sige at disse piker behager mig, der så jeg piken som var over alle gid hun ble med meg til Finnjans land, jeg ville gjerne med henne tale men her på gården går det ei an.
3.En torsdagsaften gikk jeg og tenkte, en fredagsaften da kom jeg dit, jeg som en frier der monne vente, jeg ble mottagen på beste vis. Jeg var vel fremme og litt unnselig, men enda vovet jeg like ut, jeg må vel tro at jeg kan fiksere jeg må vel tro at det kan gå an.
4.Vackra flicka du må ei tvila, thi jeg er oppfødt i Finnjans land, ja Finnjans land har jeg aller kjærest der hvor jeg vanker og hvor jeg bor, at når du bare min vackra flicka, vil blive med meg til Finnjans land, jeg vil ei ønske meg bedre lykke o gid vi bare var alt i hop.
5.Og er det sannhet som du nu siger at du er finne og er så fin, Gud hjelpe mig da som deg lover at sove søtt uti armen min. Hvorledes akter du deg at leve ja aller helst med den norske mø, for deres mat kan jeg ikke ete, Gud gi meg heller det tørre brød.
6.I Finlands skover skal du ei svelte, men leve der ut i godt forsyn, ja ut i pannen der skal du smelte det bjønnefett ut i ister bind. Og dyppe det i den sure lauken som vokser der både dag og natt, og ete kjinnegraut og mussusuppe og have gjestebud til hver dag.
7.At have gjestebud var dog galant, men det er kostbart at leve så, det får vel være for meg det samme, når jeg kun får det hvert fjerdingår. Jeg frykter mest for den vinterkulden, thi jeg er født ut i varme hus, og mine kleder er alt for tynne og leve der ut i sne og sludd.
8.På Finnjans skove skal du ei fryse ei heller mister du helsen din, inn under bjørnefellen skal du smyge og sove søtt ut i armen min. Ja lappskinnstrøyen og bjørnefellen og reinsskinnssokker og elgskinnssko, og reverompen til ring om halsen den bruker finngubben hvor han bor.
9.Ja attenhundre og femten skriver den første juni ved klokken fem, da kom jeg hjem til min vackra flicka fra Norges grenser til Finland hen. Ja attenhundre og femten skriver da kom jeg hjem til mitt fødeland, da kom jeg hjem til de grønne lunder som speiler seg i det klare vann.
10.Og all den glede som har meg ytret det er umulig å tale så, da kom de frem mine fire søstre de var stafferet fra topp til tå. På deres måte så var de fine, men da de kom hen til flickan min, da ble de jotte, da ble de stygge, ja de ble verre enn skogens dyr.
Nicola Porpora
Betydning
I sin levetid ble Nicola Porpora regnet som den beste sanglæreren i Italia – og dermed også i hele Europa. Han var en stor kjenner av den menneskelige stemme og tok i bruk nyskapende undervisningsmetoder i den hensikt å utvikle elevenes individuelle ferdigheter til de behersket stemmen til perfeksjon. Evnen til å mestre enhver teoretisk mulige vanskelighet ble regnet som en forutsetning for et musikalsk foredrag.
Poropora regnes som en av forutsetningene for den italienske sangkulturens blomstringstid på 1700-tallet.
Som komponist var Porpora en av hovedrepresentantene for opera seria, den dominerende operaformen i Europa på denne tiden.
Operaer
<div style="">
Fylkesvei 7498
Fylkesvei 7498 går mellom Styrkesnes og Bonåsjøen i Sørfold kommune.
Veien sto ferdig til Bonåsjøen i 1984 og ble da tilknyttet datidens trasé av europavei 6.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 612.
Brantley County
Brantley County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia. Administrasjonssenteret ligger i Nahunta.
Mai Kiyama
Mai Kiyama (født 16. januar 1991) er en japansk skøyteløper.
Internasjonale mesterskap
Junior-VM på skøyter deltatt i ett VM ved fem konkurranser.
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2018/19.
Svømmeanlegg
Et svømmeanlegg er et badeanlegg tilrettelagt med svømmebasseng for mosjon, trening og konkurranser i svømming, men også undervisning og opplæring. En del svømmehaller er også utstyrt med sviktbrett og faste plattformer for stup. Det er ikke uvanlig at det ligger en badstue til slike anlegg. Det kan også være lagt inn boblebad, vannsklier og solarium. Anlegg tilrettelagt for et bredere badetilbud, kalt badeland eller fritidsbad, har ofte flere bassenger, og gjerne strandkant og kunstige bølger.
Bislet bad i Oslo ble åpnet i 1920 og ble Norges første offentlige svømmehall.
Vanlige lengder for bassenger er 25 meter. Disse nyttes til kortbanekonkurranser. Mange bad har likevel kortere basseng, og da gjerne 16,67 meter. Disse nyttes ikke til offisielle svømmekonkurranser. For langbanekonkurranser kreves bassenglengde på 50 meter. Tilgang til svømmeanlegg er svært viktig for alle svømmingens idretter.
Norske 50-metersanlegg
Per 2012 hadde Norge disse 50-metersbassengene:
Hans Otto Nicolayssen
Hans Otto Nicolayssen (født 24. desember 1945) er en norsk filmregissør og filmprodusent.
Han startet i Informasjonsfilm AS i 1966 og var assistent for Jan Erik Düring. Han var klippeassitent for Erik Løchen på Motforestilling (1971). Nicolayssen har laget to forestillinger for Fjernsynsteatret: Prototypen (1976) og Ripsvin og Reinlender (1978). Han var en av dokumentarfilmregissørene bak Stå på! (1976) som skildret en streik. I 1979 debuterte han som spillefilmregissør med Kjærleikens ferjereiser etter Edvard Hoems roman. Krypskyttere (1982) skildret en konflikt mellom forsvaret og et lokalsamfunn.
Nicolayssen var kunstnerisk leder for det statseide filmselskapet Filmgruppe 1 fra 1983 til 1984. Han tok initiativet til å danne filmselskapet Filmgruppe-84 sammen med tjue andre framstående spillefilmregissører. han var daglig leder av selskapet, og medprodusent av filmene Snart 17 (regi Laila Mikkelsen, 1984), X (regi Oddvar Einarson, 1985), og Christina Berg (regi Egil Kolstø, 1986). Plastposen (1986) var en løssluppen komedie med Jon Skolmen i hovedrollen. Production manager for de norske opptakene, på spillefilmen The Witches (etter en roman av Roald Dahl, regi Nick Rogh for Jim Henson Productions). Amandaprisen 1989 for klipp av For harde livet (regi Sigve Endresen). Han har siden laget Buicken (1991) om to brødre som har gått hver sin vei. Prosjektleder og regissør for Viscom AS i Bergen, (1992–94). Produserte dokumentarfilmen Boomerang for Montage AS, (regi Trond Kvist og Gunnar Vikene, 1994). Nicolayssen ble 1994 den første leder for Vestnorsk Filmsenter i Bergen.
Fra 2003 har Nicolayssen vært seniorrådgiver for Film Commission Norway ved Norsk filminstitutt.
Hans Levold
Hans John Levold (født Hans Lustig 28. oktober 1922 ved Brno i Tsjekkoslovakia, død 28. juni 2009) var en norsk ingeniør. Han var en av de få som overlevde deportasjonen av de norske jødene.
Levold utdannet han seg innen kybernetikk ved NTH i Trondheim der han arbeidet videre med de første datamaskiner, herunder DIANA. Han jobbet også for SINTEF.
Andre verdenskrig
Han flyttet til Norge med moren etter invasjonen av Tsjekkoslovakia. Tvillingbrødrene Fritz og Hans Lustig fikk visum som kvoteflyktninger kom til Norge i mai 1939. Moren kom til Norge i juni 1939, mens faren ble værende og døde av slag i 1940. Moren var i Tsjekkoslovakia utsatt både som jøde og som politiske aktiv. Leo Eitinger var en venn og kollega av Nora i Brno. Eitinger, Robert Weinstein og familien Lustig ble fengslet først i Ålesund (mars 1942), ifølge Ottosen ble de varslet av lensmannen dagen før om at de ville bli arrestert. I mai 1942 ble de sendt til Falstad fangeleir og mennene ble senere sendt på noen måneders tvangsarbeid på anleggene i Nord-Norge. Med moren Nora Lustig (1899–1943) og tvillingbroren Fritz Lustig ble han arrestert på Nesjestranda i 1942 og transportert på «Gotenland» (25. februar 1943) til konsentrasjonsleiren Auschwitz. Transporten av jøder fra Trøndelag kom for sent til DS «Donau». Brødrene Hans og Fritz ble utvalgt til Auschwitz-Buna. I 1944 ble overført til utekommandoen «Eintrachthütte», det var Leo Eitinger som hadde ordnet dette. 27. januar 1945 ble de sendt til Mauthausen-Gusen på grunn av sovjetisk fremrykking i Polen. Da de amerikanske styrkene nærmet seg gikk de tyske vaktholdet i oppløsning og brødrene tok seg over grensen til Tsjekkoslovakia. De fant hverandre i Brno hvorfra de flyktet igjen. Moren Nora ble drept i Auschwitz.
Fracas (Macintosh)
Fracas er et 2D-actionspill i fugleperspektiv, utviklet av Cerberus Development og sluppet for Macintosh hjemme-PC-er i 1996. Nivåene etter nivå 9 er tilfeldig genererte med elementer fra de foregående brettene. Spillet ble i første omgang utgitt som shareware, og i 1999 ble det også sluppet en fullversjon for CD-ROM av Midas Interactive Entertainment.
Utvikling
Fracas ble utviklet av Cerberus Entertainment, og var det første spillet som ble gitt ut av denne utvikleren. All grafikk ble utviklet i ResEdit. Grunnet begrensede ressurser ble lydeffektene i Fracas spilt inn i to av utviklerenes hjem. Eksempelvis er en av lydene som avspilles da en fiende blir nøytralisert, kaldt vann som blir sluppet ned i en varm stekepanne.
Brooks County (Georgia)
Brooks County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia.
Qingzhen
Qingzhen kinesisk: (清镇市; pinyin: Qīngzhèn Shì) er et by på fylkesnivå i byprefekturet Guiyang i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 480,261 innbyggere i 1999.
Bathinda
Bathinda eller Bhatinda (punjabi: ) er en by i distriktet Bathinda i den nordvestindiske delstaten Punjab. Byen er blant de eldste i Punjab, og er oppkalt etter Rajputkongene Bhati. Det er administrasjonssentrum i distriktet, og ligger i Punjabs Malwaregion. Amritsar ligger ca. 150 km nord for Bathinda, som i 2001 hadde 217 389 innbyggere. Byen fungerer som et viktig jernbaneknutepunkt med forbindelse til andre indiske delstater og Pakistan. NH 15 (National Highway 15, Kandla-Pathankot) og NH 64 (National Highway 64, Chandigarh-Dabwali) møtes ved byen. Byen er kjent for sin handel med jordbruksprodukter som kornmøller og veverier. Bathinda domineres av fortet Govindgarh, bygd på 1500-tallet med 36 m høye murer. Siden man finner to kunstige innsjøer i byen, blir også Barnala enkelte ganger kalt Innsjøers by. Bathinda er en historisk by. Den var forbundet med fengslingen av den første kvinnelige keiseren av India, Razia Sultan, i fortet her i år 1239.
Qingzhen
Samferdsel
Kinas riksvei 320 (G320) går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Bathinda
Byen er hjemmet til to moderne varmekraftverk, en gjødselfabrikk og fortet Qila Mubarak. Bathinda er også en av de største markedene for matkorn og bomull i Nord-India, og området rundt Bathinda har blitt et stort druedyrkende område. Bathindas jernbanestasjon er en av Asias største jernbaneknutepunkter og gjennomgår i disse dager en nødvendig modernisering. Byen blir også sett på som en av de stedene beste for utdanningsmuligheter i Punjab.
Qingzhen
Samferdsel
Kinas riksvei 321 slår følge med G320 gjennom dette området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Arild Yttri
Arild Yttri (født 23. mai 1958) er en norsk grafiker og kunstner.
Bathinda
Demografi
Ved folketellingen i 2001 hadde byen 217 389 innbyggere, hvorav 54 % var menn og 46 % kvinner. Bathinda hadde da en gjennomsnittlig lesekyndighet på 70 %, noe som var høyere enn landsgjennomsnittet på 59,5 %. 11 % av befolkningen var barn under 6 års alder.
Arild Yttri
Han arbeidet ved Norges Banks seddeltrykkeri fra 1986 til det ble nedlagt i 2007, i Norges Bank fra 2007 til 2020, med utforming av frimerker, pass, pengesedler og andre verditrykksaker.
Margrete I
Margrete I Valdemarsdatter (norrønt: Margrét Valdimarsdóttir) (født 1353, død 28. oktober 1412) var regjerende dronning under Kalmarunionen. Hun var datter av Valdemar Atterdag og Helvig av Slesvig.
Arild Yttri
Yttri er innkjøpt av en rekke samlinger og museer, blant annet Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur og design, Norsk kulturråd og Nordnorsk Kunstmuseum og Norges Bank.
Margrete I
Gjennom sitt ekteskap med Håkon VI Magnusson var hun ikke-regjerende dronning av Norge fra 1363 til 1380, regjerende dronning av Norge fra 1388 til 1412 og regjerende dronning av Danmark fra 1375 til 1412.
Arild Yttri
Han har deltatt på utstillinger som Vestlandsutstillingen, Østlandsutstillingen og Høstutstillingen flere ganger og har hatt flere separatutstillinger, blant annet Norske Grafikere 2004 og Galleri Kunstverket 2020. Han mottok Kunstklubbens pris på Høstutstillingen 2000 og Pris for beste grafiske verk på Høstutstillingen 2020 for serien Åtte Utløer i Mørkrisdalen, en serie på 16 kobberstikk.
Uche Henry Agbo
Uche Henry Agbo (født 4. desember 1995) er en nigeriansk fotballspiller som spiller for den slovakiske klubben ŠK Slovan Bratislava.
Margrete I
Margrete ble sett på som dronning av Danmark, selv om hun ikke offisielt titulerte seg slik, men benyttet tittelen «fullmektig frue og husbond og hele Danmarks rikes formynder» (gammeldansk: futlmechtech fruwe ok husbunde ok gantze righens af Danmark formynder).
Dronning
Det var seks barn i Valdemar Atterdags og Helvigs ekteskap. Tre døde tidlig, mens Christoffer, Ingeborg og Margrete nådde voksen alder. Av disse overlevde bare Margrete sin far. Da hun var seks år gammel søkte den svenske kong Magnus Eriksson å inngå forbund med Valdemar. Vennskapet ble beseglet med en forlovelse mellom seksåringen og Magnus' sønn Håkon VI Magnusson, som var konge av Norge. Men kort etter kom det til åpen strid mellom Magnus og Valdemar og som Håkons brud ble i stedet Elisabeth av Rendsburg aktuell. Rendsburg hørte imidlertid til blant Valdemars fiender og hans mottrekk mot bryllupsplanene var å okkupere Skåne. På slutten av mars 1362 tok erkebiskopen i Lund rett og slett Elisabeth til fange da hun var på vei for å feire sin forlovelse med Håkon. Erkebiskopen forklarte henne ved den anledning at en trolovelse var like bindende som et ekteskap. Deretter ble Magnus og Valdemar forsonet.
8. april 1363 –bare ti år gammel – ble Margrete viet til Håkon som pant på den nye, skrøpelige freden mellom Danmark og Norge. Bryllupet sto i Vor Frue kirke i København, men feiringen bar preg av at barnebrudens 21-årige bror Christoffer, Valdemars eneste mannlige arving, lå hardt såret i et siderom etter å ha deltatt i slaget ved Øresund og blitt truffet av en kule fra en av datidens kastemaskiner. Christoffer døde før bryllupet var over og det var en trist brud som reiste til Oslo med sin mann. Hennes mor var neppe til stede i bryllupet, hun nevnes iallfall ikke.
Valdemar hadde satt inn en klausul i bryllupskontrakten om at ektefellenes samliv først skulle ta til etter Margretes første menstruasjon. Hennes 23 år gamle brudgom leverte henne på Akershus slott, der han overlot hennes oppdragelse og utdannelse til den svenske adelsdamen Märtha Ulfsdatter. Dette var et overraskende valg, for Märtha var datter av Birgitta av Vadstena, (helgenkåret i 1391), som hadde skrevet så mye stygt om Håkons egen far, Magnus Eriksson og hengt ham ut som homofil i håp om at hennes egen sønnesønn, Karl Karlsson, skulle få overta den svenske tronen. Märtha Ulfsdatters ekteskap med ridderen Knut Algotsson, som var Magnus Erikssons trofaste følgesvenn, må ha vært utslagsgivende for valget og Margrete vokste opp med Märthas egen datter Ingegerd som fostersøster og medelev. Hun var altså en dansk prinsesse som vokste opp i Norge med en svensk kvinne som fostermor.
Da Margrete var femten begynte hun og Håkon å leve sammen som ektefolk og hun var gravid da pesten for tredje gang på tyve år hjemsøkte Oslo. Statskassen var tom og det finnes bevart et brev der Margrete forklarer sin fraværende ektemann at hun og hennes tjenerskap ikke lenger kan spise seg mette, med bønn om at kongen sørger for at hun får innvilget kreditt hos Hansa-kjøpmannen Westfal. Hun bad ham også benåde to landsforviste menn, slik hun hadde lovet dem.
Julen 1370 ble hennes eneste barn født, sønnen Olav (dansk Oluf). På dette tidspunkt hadde Margretes far tapt en to år lang krig mot Øst-Sverige og de hanseatiske statene Holstein og Mecklenburg. I de neste femten årene skulle Skåne tilhøre Hansaen og langt på vei var både Danmark og Øst-Sverige under tysk styre. Nå snudde Hansaen seg mot Norge og Vest-Sverige, men det lyktes kong Håkon å få i stand en fredsavtale i august 1371. Mot 12 000 mark sølv i løsepenger fikk han sin far Magnus satt fri etter seks år og fem måneder i svensk fangenskap.
Sommeren 1374 besøkte kongeparet med vesle Olav kong Valdemar i Danmark. Han hadde nå utpekt en tronarving, sin avdøde datter Ingeborgs eldste sønn med Henrik III av Mecklenburg, og gutten, Albrekt, var allerede kronet til dansk konge av sin overivrige farfar. I 1374 døde også Margretes mor i Esrum kloster, der hun skal ha blitt gravlagt nær hovedalteret angitt som et grått felt i Klostergade i Esrum. Margrete betalte munkene for å holde dødsmesse for moren til evig tid.
Julen skulle Margrete og hennes familie feire i Tønsberg. Kong Magnus var på vei dit da skipet hans kom ut for en storm i Bømlafjorden 1. desember. Både kongen og besetningen omkom i forliset. 24. oktober 1375 døde Valdemar Atterdag på sin yndlingsslott, Gurre slott ved Helsingør. Margrete dro til Danmark da hun hørte om sin fars sykdom. Hun må ha kjent til at Albrecht av Mecklenburg allerede var kronet til dansk konge, men 10. november underskrev hun et brev på slottet i Kalundborg der hun titulerte seg «Danmarks, Norges og Sveriges drottning». Hun fikk valgt sin fem år gamle sønn til konge av Danmark under navnet Oluf III av Danmark. I 1380 døde også Håkon VI Magnusson, og sønnen overtok tronen, under navnet Olav Håkonsson.
Enkedronning
Margrete tok nå sin søster Ingeborgs dattersønn til fostersønn. Han het Bogislaw og var sønn av Vartislav VII av Pommern og Albrechts søster Maria av Mecklenburg. Han fikk det mer dansk-klingende navnet Erik, og er kjent som Erik av Pommern.
I 1388 ble Margrete også valgt til regent i Norge. I Sverige var det på denne tiden nærmest borgerkrigstilstander mellom stormennene og kong Albrecht. Ved Dalaborgsavtalen i 1388 ble Margrete valgt til regent over den delen av Sverige som stormennene kontrollerte og disse lovet Margrete hjelp med å erobre resten av landet. Stockholm by, som var under kontroll av tyske kjøpmenn, ble omringet. Mecklenburg kom disse til hjelp og begynte å herje langs kysten av Danmark. Etter et forlik endte det med at Margrete ble valgt til regent i Sverige. Hele Norden var da samlet under henne, siden Island, Shetland, Orknøyene, Færøyene og Grønland lå under Norge, og Finland under Sverige.
Dronningens valgbrev inn i Norges dokumentarv
Valget av Margrete til Norges regjerende dronning var unikt i den forstand at det er eneste gang en kvinne har oppnådd en slik posisjon i riket. Hennes valgbrev ble derfor i 2012 innlemmet i Norges dokumentarv, et register over de viktigste dokumentene i norsk historie. Registeret er en nasjonal utgave av UNESCOs Verdensminne-program (Memory of the World), som skal bidra til å verne og tilgjengeliggjøre verdens dokumentarv, og fremstå som menneskehetens kollektive hukommelse.
Da valgbrevet ble innlemmet i Norges dokumentarv, uttalte Norsk kulturråd: «Som kvinnelig monark er hun også noe nær enestående i europeisk middelalder. Videre danner valgbrevet, sammen med brevet om arvefølgen, grunnlaget for Norges deltakelse i Kalmarunionen av 1397 og derigjennom Norges suksessive underordning under Danmark i de følgende århundrene».
Kalmarunionen
Etter dette begynte Margrete å styrke sin stilling. Hun overtok selv de danske embetene marsk (d.v.s., riksmarsk) og drost, og sørget for å minske riksrådets makt. Stormennene fikk ikke lov til å bygge egne borger, og byer måtte ikke forskanses. I 1396 fikk Margrete hyllet Erik som konge av Danmark, Norge og senere også Sverige. Det ble så kalt inn til unionsmøte i Kalmar, og den 17. juni 1397 ble Erik kronet til konge av Norden (Kalmarunionen). Den 13. juli 1397 forseglet 67 geistlige og riksråder kroningsbrevet, der de lovet troskapsed til kongen. Margrete trakk seg formelt som formynder i 1401, men hadde sett seg ut en passende brud til Erik, nemlig Filippa av England, datter av Henrik IV, samtidig som hun håpet på et bryllup mellom Eriks søster og prinsen av Wales. Det siste ble det ikke noe av, men etter lange forhandlinger vedrørende nordisk hjelp til engelsk krigføring i Frankrike, ble den tolv år gamle Filippa 26. november 1405 viet til Erik ved stedfortreder. Utpå sensommeren året etter reiste hun med sitt følge til Danmark, og 26. oktober 1406 sto bryllupet mellom Filippa og den riktige brudgommen, som var dobbelt så gammel, i erkebiskopsgården Lundagård i Lund. I denne forbindelse ble Filippa kronet til dronning over de tre nordiske rikene. Hun var da nettopp fylt tretten år. Oppgaven med å oppdra og utdanne Filippa ble overlatt til Margretes fostersøster Ingegerd Knutsdotter, St. Birgittas datterdatter.
Ingegerd Knutsdotter ble avsatt som abbedisse ved Vadstena 5. februar 1403, etter å ha blitt erklært skyldig etter anklager (Biskop Peter av Strängnäs på pavens befordring November 1402) om underslag, dokumentforfalskning, og for brudd på kyskhet (utøvelse av sex på tross av kyskhetsløfte ved klosteret, i Sverige). I det følgende valget, ble hun erstattet av Gerdeka Hartlevsdotter som abbedisse og leder av klosteret. Hun ble tilgitt, og måtte erklære sine synder gjentatte ganger, for så å bli en ordinær nonne ved klosteret. Hun døde senere i 1412, til ordene: ""O! dulcissima Maria, Mater Dei, adjuva nunc".
Ingenting er kjent om Margretes utseende. De britene som hørte til Filippas brudefølge, nøyde seg med å beskrive henne som «den gamle amasonen». I England trodde man feilaktig at hun i sine unge dager hadde gått i krigen som en mann. I Anders Fryxells Berättelser ur svenska historien sies det direkte at Margrete ikke var noen skjønnhet, men «mørklett i ansiktet, samt mannhaftig og sterk både av sjel og kropp, slik at hennes far pleide å si at naturen hadde gjort en feil da den skapte henne til kvinne». Noe samtidig portrett av henne finnes ikke. Margrete døde i 1412, mens skulpturen av henne på gravmonumentet ikke var ferdig før i 1423. Fra 1421 finnes et brev fra Kalundborg som lister opp gjenstander som har tilhørt Margrete, deriblant et belte i tyve deler med 52 sølvklokker etter tysk mote. På gravmonumentet er hun iført et belte med slike påhengte bjeller, noe man tidligere syntes stemte dårlig med dronningverdigheten, men som altså var en helt korrekt detalj.
Margrete var fremdeles aktiv i bakgrunnen og trakk i trådene, frem til hun ble akutt syk om kvelden 27. oktober 1412 på et skip i Flensburgfjorden. Hun døde samme natt, trolig av pest. Først ble hun ført til Sorø, der hun hadde gravlagt både sin far og sin sønn, slik at man antok at hun selv ønsket å gravlegges der. Men året etter sørget kong Erik for en staselig kirkefest i forbindelse med at hun ble flyttet til Roskilde domkirke, der hun fremdeles ligger. Det var hennes begravelse her som har gitt domkirken en særstilling blant Danmarks øvrige kirker. Heretter ble Roskilde domkirke stedet for kongekroninger og kongelige begravelser, men unntak av Filippa og Erik, som ble gravlagt andre steder.
Relikviene etter Margrete
Margretes grav ble viet stor interesse, og domkirken stilte ut tre gjenstander som ble knyttet til henne - en slipestein, en fane og en kjole sydd av gyllen brokade fra Italia, som ble påstått å være hennes brudekjole. Kjolen er testet med karbondatering ved Svedberg-laboratoriet og tidfestet til perioden 1400–1440. Den kan altså ha tilhørt Margrete, men hennes brudekjole var den ikke. Hvordan den havnet i Roskilde katedral vet vi ikke, og den er først omtalt i 1593, av en engelsk reisende, Fynes Moryson, som skriver om slipesteinen at Albrecht hadde sendt henne den, for at hun skulle slipe sine sverd med den. Grev Christian av Anhalt besøkte domkirken i 1623, og beskrev plagget som Margretes brudekjole, men nevner verken fanen eller slipesteinen. Arent Berntsen nevner i Danmarckis oc Norgis fructbar Herlighed kjortelen, fanen og slipesteinen, som han mener Albrecht sendte henne til å slipe sine spyd og sverd på.
I august 1658, et halvt år etter freden i Roskilde, brøt Karl X Gustav fredsavtalen og beleiret København. Han og dronning Hedvig Eleonora av Holstein-Gottorp holdt tidvis hoff på Frederiksborg slott. Dit førte man sommeren 1659 Margrete-«relikviene» fra Roskilde domkirke. Etter Karl Xs død besluttet det sittende råd å føre de tre gjenstandene til Uppsala for oppbevaring i kirken der. Dit kom de først i 1665, i nærvær av den ni år gamle Karl XI og riksmarskalk Gabriel Oxenstierna. Johannes Schefferus utgav året etter en beskrivelse av Uppsala domkirke. Han opplyser at slipesteinen lå i dronning Katarina Jagellonicas kapell. Kjolen beskriver han også, men om fanen forteller Schefferus helt feilaktig at den ble båret av «Kristian Tyrann» (= Christian II) ved Stockholms blodbad, «förts til spott och spe framför rikets främsta män, vilka han senare lät avrätta». I starten av 1730-tallet skrev C.C. Frediani at slipesteinen var sendt fra Albrecht til Margrete, mens dronningen hadde sendt fanen til ham, og helt feilaktig hevder Frediani at dette var samme fane som Erik XIV lot bære foran de høye herrer i Stockholm som en hån, «dem han här sedan uppå Slåttet mörda lät». Like feilaktig hevder han at Margrete-kjolen var hennes kroningsantrekk. I Sveas Rikes Historia, del II fra 1765 nevner Dalin slipesteinen og fanen, og dessuten «en råck» (= et skjørt), som han mener dronningen også kan ha fått av Albrecht. Da Joh.B.Busser i 1773 skrev om Uppsala domkirke, nevner han en rokk. Det er trolig ordet råck han har misforstått, og trodd det dreide seg om en rokk, uten engang å undersøke saken. På vei mot glemselen blir gjenstandene beskrevet mer og mer forvansket.
Sommeren 1837 besøkte H.C. Andersen Uppsala domkirke og noterte i sin dagbok: «Her er Slibestenen Margrethe fik fra Albrect og den Fane af en Serk hun sendte ham.» Kjolen omtaler han ikke, og en C.J.Bergman skriver i 1842 at mens slipesteinen og fanen er opphengt på veggen, oppbevares «ett stycke Gyllenduk» som har tilhørt dronning Margrete, i et skap. Trolig har man bekymret seg over souvenir-jegere, for biter av kjolens nederste kant er tydelig klippet eller revet vekk. En bit ble senere innlevert til Örebro läns museum som gave, og er siden sydd på plass i kjolen igjen. Men etter at kjolen ble gjemt vekk i et skap, er det tydelig at den raskt er blitt glemt. 23. desember 1881 ble fanen og slipesteinen overført til Statens historiska museum, men kjolen nevnes ikke. Tydeligvis var den i ferd med å forsvinne blant domkirkens liturgiske stasplagg, og omtales i inventarielisten fra 1891 som «En kåpa; rödt siden; på utsiden gulltråd, utsliten». Først i 1906 ble den gjenoppdaget og identifisert av Agnes Branting. I dag oppbevares den i Uppsala domkirkes «skattkammer».
Eksterne lenker
Olav Håkonsson (med Erik av Pommern (fra 1396)) 1375–1412)  Erik av Pommern  (med Erik av Pommern (fra 1389)) (1388–1412)  Albrekt av Mecklenburg  (med Erik av Pommern (fra 1396)) (1389–1412)
Liuzhi (Liupanshui)
Liuzhi  (kinesisk: 六枝特区, pinyin: Liùzhī Tèqū) er et spesielt distrikt i byprefekturet Liupanshui i provinsen Guizhou i Folkerepublikken Kina.
Administrative enheter
Storkommuner:
Kommuner:
Kokrajhar (distrikt)
Kokrajhar (assamesisk: কোকৰাঝাৰ জিলা ) er et distrikt i den indiske delstaten Assam. Distriktets hovedstad er Kokrajhar.
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 14,87 % i 2011 mot 17,95 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 951 i 2011 mot 955 i 2001.
Rashad Sadygov
Rashad Farhad oglu Sadygov (født 16. juni 1982) er en aserbajdsjansk fotballspiller som spiller for den aserbajdsjanske klubben FK Qarabağ Ağdam.
Landslaget
7. oktober 2001 fikk han sin første landskamp for mot Sverige.
Grøsvik
Grøsvik eller Grøssviki er et lite bygdelag beliggende helt nord på Osterøya som hører til Vaksdal kommune. Bygden har forbindelse med kommunesenteret over Kallestadsundet bru. Vinteren 2015 raste veiforbindelsen Toskedalsvegen ut og bygdefolket ble nødt til å bruke båt for å komme seg mellom hjem og annet virke som jobb og skole i 14 uker.
Ambassadøren (dokumentarfilm)
Ambassadøren er en norsk TV-dokumentarfilm fra 2005 regissert av Erling Borgen. Dokumentaren omhandler den amerikanske ambassadøren John Negroponte og hans aktivitet i Mellom-Amerika på 1980-tallet. Den ble produsert i samarbeidet med NRK og ble vist på NRK1 den 25. januar 2005. Den ble senere vist på filmfestivaler i flere land.
Om filmen
NRKs tidligere Latin-Amerika-korrespondent, Erling Borgen, forsøker å belyse historien om John Negropontes virksomhet mens han var USAs ambassadør i Honduras på 1980-tallet. Menneskerettighetsaktivister i Mellom-Amerika hevder at Negroponte styrte flere borgerkriger i den mellomamerikanske regionen. Det blir videre hevdet at Negroponte var ansvarlig for brudd på menneskerettighetene i flere mellomamerikanske land, og at han sto sentralt i et terrorsystem som drepte, torturerte og bortførte tusener. Det blir også fremsatt påstander om at han samarbeidet tett med dødsskvadronene i Mellom-Amerika.
Han skal ha samarbeidet tett med general Gustavo Alvarez Martinez i Honduras, sjefen for de militære styrkene i landet. Alvarez Martinez bygget opp styrken «Bataljon 316». Denne dødsbataljonen myrdet over 200 opposisjonelle i Negropontes ambassadørtid. De filmen ble lagd diskuterte Pentagon om USA skulle bygge opp slike dødsskvadroner i Irak, der Negroponte ble USAs ambassadør i 2004.
Sjællandsvisen
«Sjællandsvisen» er et skillingstrykk som Alf Prøysen presenterte i sin visespalte i bladet «Magasinet for Alle», årgang 1954-1955. Visen er også tatt med i samlingen «De gamle visene med Alf Prøysen». Skillingsvisen er av ukjent opprinnelse.
Ambassadøren (dokumentarfilm)
Om filmen
Nobelprisvinneren Rigoberta Menchu fra Guatemala medvirker også i filmen og hevder at Negroponte burde vært stilt for en internasjonal krigsforbryterdomstol.
Sjællandsvisen
Teksten
2. Men da de ikke kunne få hinannen, blev gutten sløv og flasken ble hans trøst, men piken hun bevarede forstanden hun reiste bort fra Sjællands grønne kyst.
3. Men ingen visste hvorhen hun var dragen, hun skrev ei brev, ei sendte noe bud, men alle fant det var klart som dagen, at piken kastet seg i sjøen ut.
5. Men piken i Amerika gikk stille i huset hos en grunnrik enkemann, titt så han pikens bitre tårer trille for ham der hjemme i sitt fedreland.
6. Gift deg med meg og når jeg dør, så skjenker jeg deg mitt gods hvis du meg pleie vil, så fries du fra fattigdommens lenker og siden får du ham din hu står til.
7. Men piken gråt da hun for alteret trådte dog var hun god i mot den gamle mann, to år derpå han i gravens skjød måtte, hun sto som enke og i fornem stand.
8. Så reiste hun til Sjællands grønne sletter, hun søkte der sin ungdomskjærlighet, han var den første og han var den rette skjønt han var sunket i kummer ned.
9. Ti år var svunnet nesten ingen kjente den raske kvinne da hun steg i land, men da hun seg i mot hans hytte vendte da gråt han som et lite barn på strand.
10. Hun sagde: Well, jeg ser din arme stilling, men elsker du meg ennu fro som før, så følg med meg vi skal dele hver skilling og du er herre innenfor min dør.
11. Hvis du vil love meg med ærlig streben at fjerne lastens berme fra ditt sinn, så svar meg ja med hjerte og med leben, da kysset han ærbødig hennes kinn.
12. Til slutt i tvende år han sto på prøve han holdt seg godt, hans last kom ei igjen, nå er han herre vil sin gjerning øve, og leve sammen med sin elskede venn.
Kambodsjansk riel
Riel (valutakode: KHR; khmer: រៀល; symbol: ៛) er valutaen i Kambodsja. Det har vært to forskjellige typer riel, den første ble brukt fra 1953-1975, og den andre siden 1. april 1980. Den amerikanske dollaren er gangbar valuta overalt i Kambodsja, med en konverteringsrate som er litt lavere enn den offisielle kursen: 4000 riel per dollar.
Marte Kaasa Arntsen
Marte Kaasa Arntsen (født 12. mars 1979 i Bø i Telemark) er en norsk programleder på tv og radio. Hun er programleder i NRKs Ukeslutt, og var tidligere journalist i P4,der hun også var korrespondent i London 2008–2010. Arntsen var i 2011 programleder for Landskampen på TV3 sammen med Hallvard Flatland.
Ragne Solås
Ragne Solås (psevdonym for Olga Gjeterud, født 10. oktober 1904, død 12. oktober 1997) var en norsk forfatter og lærer fra Grue i Solør.
Hun debuterte i 1946 med På dette skal du leve, og skrev i alt fem bøker. Tre romaner 1946-49, en ungdomsbok i 1973 og en roman Skritt i trappa (1994). Hennes bøker er ifølge Willy Dahl «angrep på bedehuskristendommen og den hyklerske puritanisme i barneoppdragelsen».
Hun fikk Kirke- og undervisningsdepartementets pris for Om Jonna og Emil (1973).
Hun var datter av Petter Christiansen Gjeterud og Henriette Christine Halvorsdatter Vollsnes, og vokste opp på småbruket Gjeterud i Solør i en søskenflokk på 11 barn. Hun var søster av forfatteren Marit Nordby.
Thermalbad Wiesenbad
Thermalbad Wiesenbad, før 1. januar 2005 kalt Wiesa, er en kommune langs elven Zschopau i Erzgebirgskreis i Direktionsbezirk Chemnitz i den sørlige delen av Fristaten Sachsen. Kommunen hadde 3 543 innbyggere den 31. desember 2010.
Den gamle Mester
Den gamle Mester er et dikt av Jørgen Moe, som omhandler det store eiketreet på Krødsherad prestegård, hvor han selv bodde fra 1853 til 1863 som kapellan til Olberg kirke og de andre annekskirkene i Sigdals soknekall.
Diktet ble først trykket i samlingen, ''At hænge paa Juletræet. Nogle faa Digte'' (1855). Denne ble fire år senere gjenutgitt under tittelen ''En liden Julegave. Gammelt og Nyt'' (1860, eg. 1859), med ny, utvidet utgave i 1863. Det er eiketreet selv som veileder og viser nødvendigheten av å bygge på «den ene trofaste Grund». Moe forklarer i diktet at det er treets ordning mellom rotsystem og topp, som gjør den stand til å ride stormene av:
I dette diktet er det tydelig at Moe ikke betrakter naturen som skjønnhet alene, men fokuserer på hvor sinnrikt og gjennomtekt det hele er tilordnet fra Skaperens hånd. Naturen er et Guds under og bærer av allmenngyldig kunnskap og sannhet. Den naturlige, Gudeskapte verden kan veilede og virke forbilledlig. Guds skaperverk i naturen synes altså vel egnet til å vekke ulike former for religiøs ettertenksomhet i hverdagen.
Den norske komponisten Gunnar Gjerstrøm (1891–1951) har satt melodi til diktet.
Västernorrlands län
Västernorrlands län er et län i det nordlige Sverige. Det grenser til Gävleborgs län, Jämtlands län og Västerbottens län.
Landskap
Västernorrlands län ligger i landskapene Ångermanland og Medelpad
Administrasjon
Hovedoppgavene for lensadministrasjonen er å utføre de oppgavene gitt av Riksdagen og den svenske regjeringen, å koordinere og oppmuntre til lenets økonomiske vekst og ivareta rettssikkerheten.
Turmarsj
Turmarsj er en form for sport hvor man går arrangerte turer. I Norge er turmarsjene arrangert av Norges Turmarsjforbund sentralt, og en rekke turmarsjforeninger lokalt.
Old penny sterling
Tegnet som ble satt etter summen av pence var bokstaven d. For en sum på 9 pence ble det altså 9d. Bokstaven står for den tidligere romerske valutaen denarii.
The Werewolf
The Werewolf er en amerikansk stumfilm fra 1913, regissert av Henry MacRae.
Turmarsj
Det er ingen konkurranse, tidtaking eller vinnere. For å delta må man betale en deltakeravgift som varierer fra 20 til litt over 100 NOK, avhengig av om man kun ønsker IVV-stempel i kilometer/deltakerbeviset eller medalje i tillegg til IVV-stempel. Distansene man går varierer fra 5 til over 20 km, og terrenget varierer mellom asfalt i sentrumsgater, landeveier, skog og fjell.
The Werewolf
Handling
En gammel indianer-legende forteller om den antatte evnen til personer som har blitt forvandlet til ulver gjennom magisk kraft.
Turmarsj
I tillegg til datofestede arrangement finnes også
The Werewolf
Handling
Ifølge denne legenden kan slike mennesker igjen anta menneskelig form, hvis de ønsker hevn.
Old penny sterling
Mynter med pence som valør var Farthing (¼d.), Halfpenny (½d.), Penny (1d.), Threepence (3d.) og Sixpence (6d.)
Medulen
Medulen (også kalt Mejulen) er ei øy i Bamble kommune i Telemark, som ligger i leia mellom Melbyfjorden og Rognsfjorden og mellom øyene Kråka og Såstein. Øya er privateid med en hytte og to brygger og kjennetegnes ved en lang marmorstripe langs hele den vestlige delen av øya. Øya er på grunn av denne stripen et viktig landemerke fra fjorden og er synlig fra Helgeroa til Stråholmen
Øya har også et fyr som dekker den indre leia.
Hygronoma
Hygronoma er en slekt av biller som hører til familien kortvinger.
Utseende
Små (den nordiske arten 2,5-3 millimeter), smale, mørke kortvinger, dekkvingene gjerne lysere. Antennene er 11-leddete og middels lange. Hodet er ganske stort med nokså små fasettøyne. Pronotum er rundet, ikke bredere enn hodet. Dekkvingene er rundede, bakkroppen nokså jevnbred, beina middels lange.
Levevis
Disse små billene lever på fuktige steder, som myrer og bredden av elver og innsjøer.
Utbredelse
Slekten finnes i Europa, Asia og Sør-Amerika.
BMW 3200 CS
BMW 3200 CS er en bilmodell som ble produsert av den tyske bilprodusenten BMW mellom 1962 og 1965. Bilen er designet av det italienske designstudioet Bertone, og ble første gang presentert på bilutstillingen i Frankfurt am Main i 1961. 3200 CS ble bygget på chassiset fra BMW 501/502, og er etterfølger av BMW 503.
Selve chassiset ble produsert i München, mens karosseriet ble produsert hos Bertone i Italia og sendt til München for montering. Under panseret satt en 3,2-liters V8-motor med 160 hestekrefter, og toppfarten var 200 kilometer i timen. Fra 1962 og frem til produksjonsslutt i 1965 ble omkring 600 eksemplarer bygget, samtlige i coupéutgave med unntak av ett eksemplar, som var en cabrioletutgave bygget til BMWs hovedaksjonærer, familien Quandt. Denne bilen befinner seg i dag i BMWs museum i München.
Bulloch County
Bulloch County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia.
Losing Isaiah
Losing Isaiah er en amerikansk dramafilm fra 1995, med Jessica Lange og Halle Berry i hovedrollene. Den er basert på en roman med samme navn av Seth Margolis.
Sammendrag
Khaila Richards (Halle Berry) er avhengig av crack-kokain. En kveld forlater hun spedbarnet sitt, for å ruse seg. Tidlig neste morgen blir barnet funnet av søppel-tømmere, og tatt med til sykehus. En sosialarbeider, Margaret Lewin (Jessica Lange) tar med seg barnet hjem til seg, for å bo sammen med sin ektemann og datter. Kort tid senere blir Khaila arrestert for butikktyveri og begynner på en avrusningsklinikk. Filmen hopper tre år frem i tid, og det lille barnet, som har fått navnet Jesaja, bor fremdeles hos Lewin-familien.
Khaila har vært rusfri i flere år, og forteller en saksbehandler om barnet som forsvant fra henne tre år tidligere. Khaila ansetter advokat Kadar Lewis (Samuel L. Jackson) for å få tilbake barnet sitt. En langvarig juridisk kamp følger. En rettssak gir foreldreretten til Khaila. Jesaja blir tvunget til å forlate Lewin-familien som han har vokst opp hos, og har store problemer med å slå seg til ro hos Khaila. Khaila innser at Jesaja ikke anser henne som sin mor. Hun kontakter Lewin-familien, og lar Jesaja bo hos dem.
Innbyrdes forståelige språk
Innbyrdes forståelige språk er språk der brukerne av ett språk forstår et annet språk uten større problemer. Hvis det ikke er tilfellet, kaller man språka innbyrdes uforståelige. Det brukes noen ganger som et kriterium for å skille språk fra dialekter, selv om sosiolingvistiske faktorer også er viktige. Norsk, svensk og dansk er eksempler på innbyrdes forståelige språk.
Forståelighet mellom språk kan være asymmetrisk, slik at brukerne av ett språk har større forståelighet av det andre språket enn dette språkets brukere har av deres språk igjen. Det er først når dette forholdet er noenlunde symmetrisk at forståeligheten kan karakteriseres som «innbyrdes» eller «gjensidig». Innbyrdes forståelighet finnes i forskjellig grad blant beslektede språk eller språk som ligger nære hverandre geografisk, og kan ofte dreie seg om dialektkontinuum.
互通
Roald «Kniksen» Jensen
Roald «Kniksen» Jensen (født 11. januar 1943 i Bergen, død 6. oktober 1987) var en norsk fotballspiller med sin karriere i hovedsak i Sportsklubben Brann. Han regnes som en av tidenes beste mannlige fotballspillerer i Norge og har fått den norske fotballprisen Kniksenprisen oppkalt etter seg. Roald «Kniksen» Jensen ble tidenes fjerde yngste spiller på da han debuterte som 17-åring i 1960, og ble Norges yngste målscorer noensinne da han scoret i sin andre landskamp, mot Finland 28. august 1960, 17 år og 227 dager gammel. Han er også den yngste spilleren som har fått Gullklokken for 25 spilte A-landskamper. Totalt fikk «Kniksen» 31 landskamper for Norge.
Privatliv
Roald «Kniksen» Jensen ble født i Eidsvåg i Bergen, som sønn av arkitekten Karl Ingolf Jensen (1908–1975) og Kirsten Alice Rokne (1916–2003). Han giftet seg med helsefagarbeider Eva Sofie Jetmundsen (født 31. oktober 1946), 15. juli 1967. Paret var bosatt på Eidsvågneset i Åsane. Jensen arbeidet som kasserer i Fiskernes Bank på Bryggen i Bergen, etter fotballkarrieren.
Klubbkarriere
Etter 1964-sesongen forlot han Brann for å bli profesjonell fotballspiller i skotske Hearts.
Da «Kniksen» vendte tilbake til Brann i løpet av 1971, fikk klubben en opptur. «Kniksen» spilte en viktig rolle da Brann ble Norgesmester i 1972, etter å ha slått Rosenborg 1–0.
Det var uventet da «Kniksen» etter 1973-sesongen meldte at han ville gi seg som fotballspiller. Han spilte sin siste kamp i 1974, og la opp med totalt 160 kamper for Brann. Etter at fotballkarrieren var slutt, arbeidet han innenfor bank og forsikring.
Roald «Kniksen» Jensen debuterte på 22. juni 1960, i en kamp mot 22. juni 1960. Han var da bare 17 år og 161 dager gammel og var den yngste landslagsspiller i historien. Han er i dag Norges fjerde yngste debutant noensinne, bak Martin Ødegaard, Tormod Kjellsen og Tom Blohm. Han ble Norges yngste målscorer noensinne da han scoret i sin andre landskamp, mot 28. august 1960 og var da 17 år og 227 dager gammel. Han ble som 20-åring den 7. november 1963 den yngste spilleren som har fått Gullklokken for 25 spilte A-landskamper etter en landskamp mot. Totalt fikk «Kniksen» 31 landskamper for Norge. Dette tallet ville trolig vært høyere, ettersom Norges Fotballforbund frem til 1969 hadde en bestemmelse at utenlandsproffer ikke skulle ha adgang til å spille landskamper for Norge.