cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pietro Della Valle
Bakgrunn
Della Valle tilhørte en adelig slekt, hvorfra også kom to paver. Han delte sin ungdomstid mellom studier og krigstjeneste. Han deltok i strider mot maurerne i Nord-Afrika, men ble også medlem av det romerske akademi Umoristi.
Pietro Della Valle fikk et godt ry for sin diktning og som retoriker. Da han ble skuffet i kjærlighet og begynte å tenkke på selvmord, fikk professor i medisin Mario Schipano i Napoli, ham på andre tanker - at han sklulle legge ut på en reise i Orienten. Det var Schipano som mottok hans brever som ble en slags dagbok fra reisene.
Reiser
Etter mer enn ett års opphold i Konstantinopel, der han ble god i det tyrkiske språk og i noen grad bevandret i arabisk, gjorde han en pilegrimsreise til Det hellige land i 1616 og fortsatte derfra til Bagdad, der han giftet seg med en nestoriansk kvinne fra Mardin. Della Valle fortsatte derfra til Persia, der han ble mottatt som gjest ved Abbas den stores hoff og fikk atskillige oppdrag av politisk beskaffenhet.
I år 1623 dro han til Surat i India, oppholdt seg der i nær to år med reiser rundt omkring blant annet til Goa og traktene rundt det som senere ble Calcutta. Under oppholdet i India ble Pietro Della Valle introdusert for kong Vekatappa Nayaka av Keladi i det sørlige India av Vithal Shenoy, territorienes hovedadministrator. Della Valles skildringer er en av viktigste historiske kilder for dette området.
Han vendte tilbake i 1625 over Muskat, Bassora, Aleppo, Alexandretta og Kypros til Roma, der han i mars 1626 ble mottatt med æresbevisninger av pave Urban VIII og utnevnt til kammerherre.
Reisebeskrivelse
Della Valles reiseskildring (54 brev; oversatt til fransk 1661–63, engelsk 1665 og tysk 1674) ble utgitt dels av ham selv, dels av hans sønner i fire bind 1650–63.
Komposisjoner
Det er bare noen få av hans komposisjoner som har latt segh tilordne ham med stor nok sikkerhet. Dette er enkelte vokale og enkelte instumentale verker. Han var også librettist.
Live at the Roundhouse
Live at the Roundhouse er det første albumet til bandet Nick Mason's Saucerful of Secrets, det er et live-album gitt ut i september 2020.
Livealbumet ble gitt ut på en dobbel-CD og en DVD. En singel med "See Emily Play" og "Vegetable Man" ble også utgitt for Record Store Day.
Jules Oppert
Julius (Jules) Oppert (født 9. juli 1825 i Hamburg, død 21. august 1905 i Paris) var en fransk orientalist (assyriolog) og en av kileskriftsforskningens fremste grunnleggere. Han var bror tll Gustav Salomon Oppert.
Liv og virke
Oppert, som hadde jødiske foreldre, studert først jus i Heidelberg, siden orientalske språk i Bonn, Berlin og Paris. I Kiel tok han doktorgraden i 1847 med arbeidet «De Jure Indorum Criminali». Samme år forlot han Tyskland og dro til Frankrike. Han ble tatt i mot med åpne armer av forskningspersonligheter som Jean Antoine Letronne, Eugène Burnouf, Silvestre de Sacy og Adrien Prévost de Longpérier, som alle innså at hans verk «Lautsystem des Altpersischen» (1847) var ett av de viktigste bidrag til forståelsen av gammelpersisk. Han ble lærer i tysk ved Lavals lyceum, og senere i Reims.
Han var allerede berømt for sine arbeider med de persiske kileskriftene da han i 1851 ble sendt av Institut de France som leder for en stor vitenskapelig ekspedisjon til Mesopotamia og Media, som pågikk i tre år. Ekspedisjonen ble ledet av Fulgence Fresnel; også arkitekten Félix Thomas deltok. Oppert identifiserte nå Babylons ruiner definitivt som Babylon. I 1854 vendte de tilbake til Europa uten Fresnel; han hadde blitt igjen og døde i 1855 i Bagdad.
I tiden som fulgte Oppert sine funn og hypoteser i tobindsverket «Expédition Scientifique en Mésopotamie». I 1854 fikk han takket være sine vitenskapelige fortjenster fransk statsborgerskap. I 1855 ble han sendt til England for å vurdere British Museums samlinger fra Midtøsten. I 1856 vendte han tilbake til Frankrike, der han mottok Æreslegionens kors (i 1885 ble han offiser i æreslegionen).
I 1855 publiserte han «Écriture Anarienne», der han fremla sin teori at det språk som opprinnelig ble talt i Assyria var turansk (beslektet med tyrkisk og mongolsk), i stedet for arisk eller semittisk av opphav, og at det var dette folkets talere som hadde utviklet det kuneiforms skrivesystem. Selv om hans klassifisering av de «casdo-skytiske» inskripsjoner som turanske senere ble forkastet, skulle forskningen senere også bekrefte Oppert i hans identifikasjon av det distinkte sumeriske språk (som var det nye navn han gav det i 1869), og skriftspråkets opphav.
I 1856 publliserte han «Chronologie des Assyriens et des Babyloniens».
For sin assyriske grammatikk fikk han i 1863 det franske institutts store pris (20 000 francs) og ble i 1874 professor i assyriologi ved Collège de France.
Også i høy alder var Oppert produktiv. Frem til 1902 offentliggjorde han ikke mindre enn 427 titler. De fleste var i franske tidsskrifter, men det var ogaså noen i tyske og engelske. Fra 1884 redigerte han med Eugène Ledrain Revue d'assyriologie.
Under hele sitt liv var Oppert også interessert i jødisk historie. Han var flittig bidragsyter til «Revue des Etudes Juives», fra 1876 medlem av Alliance Israélite Universelles sentralkomite (tidvis dens visepresident) og medlem av Consistoire central des israélites français.
Paul Lawrie
Paul Lawrie (født 1. januar 1969) er en skotsk profesjonell golfspiller. Han har åtte seire på Europatouren, der han har spilt siden 1992. I 1999 vant han major-turneringen The Open Championship.
Lawrie ble profesjonell i 1986.
Han ble i 2013 utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire.
Seire på Europatouren
** I 2012 var Qatar Masters redusert til 54 hull grunnet dårlig vær.
Prix Danube
Prix Danube er en internasjonal TV-festival som arrangeres av slovakisk fjernsyn. Festivalen blir avholdt i Bratislava og prisene deles ut til fjernsynsprogrammer for barn og ungdom med målgruppe opp til 17 år. Annenhvert år deles det ut priser i følgende kategorier:
Park Min-soo
Park Min-soo (født 21. november 1994) er en sørkoreansk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 11 i mangekamp lagkonkurranse.
Rosenhodeand
Rosenhodeand (Rhodonessa caryophyllacea) er en muligens utdødd dykkand i slekten Rhodonessa.
Kim Han-sol
Kim Han-sol (født 29. desember 1995) er en sørkoreansk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Rosenhodeand
Beskrivelse
Hannen hadde kraftig rosafarget hode, hunnen lysere. Begge kjønn var omtrent 41–43 cm. Kroppen var brunaktig eller svart.
Kim Han-sol
Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 11 i mangekamp lagkonkurranse.
Rosenhodeand
Hekking
Rosenhodeanda hekket på myrer og på lignende steder. Den la seks eller sju egg.
Kim Han-sol
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 8 i frittstående.
Jerusalem (roman)
Jerusalem er en roman i to deler av den svenske forfatteren Selma Lagerlöf, utgitt 1901-1902. Boken er et av Lagerlöfs mest kjente verk, og gjorde henne til nobelpriskandidat. Den beskriver bygdesamfunnet på 1800-tallet levende, og gjennom magisk realistiske passasjer formidler den også deler av tidens folklore.
St Augustine’s Senior Secondary School
St Augustine’s Senior Secondary School er en videregående skole i bydelen Box Bar i Banjul i Gambia. Skolen ble etablert som Saint Augustine’s High School i 1959. Skolens tilbud er rettet hovedsakelig mot is essentially a business orientated school though other subjects such as French are taught.
Jerusalem (roman)
Boken beskriver et prestegjeld i Dalarna i andre halvdel av 1800-tallet, og følger Ingmarssønnene, på Ingmarsgården. Ingmar Ingmarssons slekt har vært bønder på samme jord i hundrevis av år. Slektsfølelse og tradisjoner er så sterke at familien er overordnet individet. Samhørigheten med jorden de lever av er nær. Disse holdningene settes på sterke prøver i møte med det religiøse svermeriet som blir til en vekkelsesbevegelse gjennom bygda. Et 40-talls mennesker selger alt sitt jordiske gods og utvandrer til Jerusalem, for der i fromhet og fellesskap å vente på Jesu gjenoppstandelse.
Johann Hinrich Wichern
Johann Hinrich Wichern (født 21. april 1808 i Hamburg, død 7. april 1881 samme sted) var en tysk teolog og filantrop, grunnlegger av oppfostringsanstalten Rauhes Haus ved Hamburg.
Liv og virke
Johann Hinrich Wichern, den tyske indremisjonens grunnlegger, hadde som ung teologistudent i søndagsskolene i Hamburg tidlig i 1830-årene lært å kjenne den materielle og åndelige nød blant fattige barn, og bestemte seg for å grunnlegge en oppfostringsanstalt for å hjelpe dem. Som 25-åring holdt han 12. september 1833 et offentlig foredrag om sin plan i Hamburgs børshall. I byens syndikus Karl Sieveking, som på sitt gods hadde hatt et barnehjem i Johann Heinrich Pestalozzis ånd, men måtte stenge det, fant han straks en mecenat, som for den nye anstalten frigav et jordområde og et gammelt halmdekket hus ute på sin landeiendom. Det var dette hus som lenge hadde båret navnet Rugenhaus. Den l. november samma år flyttet Wichern med sin gamle mor og sin søster dit ut, og allerede før årets utgang hdade han i det nye hemmet, Rauhes Haus, åpnet et fristed for et dusin fattige gutter. Støttet av gaver utvidet han med tiden sin anstalt ved å la oppføra flere hus og der ta imot flere og flere barn.
På samme tid som redningslandsbyen under hans personlige ledelse dannet en helhet med de fordeler som sentraliseringen medførte, ble det bevart for de enkelte hjemmene den familielignende karakter ved at de enkelte husene var små og huet bare et fåtall gutter under en husfars ledelse. Flertallet av disse husfedre var unge håndverkere som Wichern hadde lært å kjenne under sin søndagsskolevirksemhet og som han nå utdannet for deres nyaekall. Takket være sin alder stod de barna nær og ble kalt «brødre». Ved deres side ble ansatt som «overhjelpere» unge teologer som besørget barnas folkeskoleundervisning.
I år 1852 åpnet Wichern også et internat for gutter, som velbergede familier sendte dit fra hele Tyskland. Dette internat ble utviklet til en realskole og ble i mange år tilknyttet et gymnasium, som imidlertid ble inndratt i koleraåret 1892. En del av barnehjemmenes skyddslinger måtte også forbi der etter konfirmasjonsalderen. Til deras tjenestte ble det grunnlagt et lærlingshjem (1877), der de lærte segforskjellige hånsverk og fikk bli til 18 eller 20 års alder.
Siden, ved jordinnkjøp, fikk anstaltens jordbruk økt rom (1891), og det ble fa åpnet en landbruksskole og til og med en vitenskapelig forsøksanstalt for landbruket (1896). Av største betydning ble den utdannelsesanstalt for «brødrene», som ble uongjengelig som følge av det stadit voksende behov for nye medhjelpere. Denne anstalt forstnte snart hele Tyskland med mange forstandere for lignende barnehjem, fattigpleiere i byene, medhjelpere ved fengslene, og så videre. Nå omfattet Rauhes Haus omkring 25 større og mindre bygninger, som huset ca 300 eldre og yngre personer.
I nær et halvt århundre hadde Wichern øverste ledelse for den voksende anstalten. Også etter at han i 1857 ble foredragende råd i Preussens evangeliske Oberkirchenrat og i dets ekklesiastikkdepartement, tilbragte han somrene på Rauhes Haus, som under vintrene ble ledet av hans medhjelpere. Statstjenesten forlot han i 1871 foråt atter helt vie seg til anstalten. To år etter fikk han imidlertid ved sin side der sønnen Johannes Wichern (1845-1914), som under farens langvarige sykdom ble den virkelige leder allerede før dennes død.
Likesom anstalten i ytre henseende fra begynnelsen var den eldre Wicherns verk, bar dens indre liv preg av hans ånd, ettersom medhjelperne var utdannet av ham selv. Gymnastikken og den fri lek fann tidligere sin plass i hans oppfostringssystem enn i den øvrige skolevelden, og sangen hadde fra begynnelsen en viktig rolle på anstalten. Rauhes Haus fikk stor innflytelse ikke bare på utviklingen av Tysklands Jugendfürsorge, men ble i mange henseender tatt som mønster for lignende anstalter med såkalte «paviljongsystem» også i andre land.
Jerusalem (roman)
Boken er inspirert av en virkelig hendelse som fant sted i 1896 da 37 mennesker fra Nås i Dalarna utvandret til Jerusalem i Palestina for å slutte seg til en amerikansk sekt. Lagerlöf, som selv ikke var personlig kristen, dro til Jerusalem for å møte bøndene fra Dalarna. Hjemme i Sverige igjen dro hun til Nås for å møte dem som ble igjen hjemme. Hun hadde med seg kasser med brev og gaver fra kolonistene. Notater fra disse reisene inngår sannsynligvis i romanen Jerusalem.
«Amen, amen! sa bøndene. Og deres hjerter ble fylt av en så sterk fortrøsting, at de kjente det, som om de hadde kunnet gå på vann.» (fra Jerusalem)
Selma Lagerlöfs fortelling har gitt opphav til Ingmarsspelen som hver sommer blir oppført i Nås, og er filmatisert i produksjonen Jerusalem (film).
St Augustine’s Senior Secondary School
St Augustine’s ligger i samme gate som Gambia Senior Secondary School, Box Bar Road.
I 1994/95 ble skolens navn endret til St Augustine’s Senior Secondary School, i tråd med føringene i en ny utdanningsreform i landet.
Lee Sang-wook
Lee Sang-wook (født 14. oktober 1985) er en sørkoreansk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Université de Bordeaux
Universite de Bordeaux ble grunnlagt i 1441 i Frankrike. Universitetet er en del av fellesskapet av universiteter og høyere utdanningsinstitusjoner i Aquitaine. Det er et av de to universitetene i Bordeaux, med Bordeaux Montaigne University.
Universitetet i Bordeaux ligger delvis i indre by i Bordeaux, og i stor grad på et langstrakt campus som spenner over nabokommunene Talence og Pessac. Universitetet har omtrent 53 000 studenter, hvorav 6000 er fra utenfor Frankrike, mer enn 4000 forskere og lærere og 1900 PhD-studenter.
1604 Tombaugh
1604 Tombaugh er en asteroide oppdaget av Carl Otto Lampland 24. mars 1931 ved Lowell-observatoriet i Flagstaff, Arizona. Den ble oppkalt etter Clyde W. Tombaugh, som oppdaget dvergplaneten Pluto (som var en planet på det tidspunktet) i 1930. Den opprinnelige betegnelsen for asteroiden var 1931 FH.
Yoo Won-chul
Yoo Won-chul (født 20. juli 1984) er en sørkoreansk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Shin Dong-hyen
Shin Dong-hyen (født 23. september 1989) er en sørkoreansk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Yoo Won-chul
Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 11 i mangekamp lagkonkurranse. Han tok sølv i skranke under Sommer-OL 2008.
Shin Dong-hyen
Han representerte Sør-Korea under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 11 i mangekamp lagkonkurranse.
Indre Fiskelausvatnet
Indre Fiskelausvatnet er en innsjø mellom Aursfjorden og Storsteinnes i Balsfjord kommune i Troms og Finnmark. Det ligger 161 meter over havet og har et areal på 2,64 km². Vatnet har utløp mot vest gjennom den rundt 700 meter lange Storelva, som renner ned til Ytre Fiskelausvatnet. Fra Ytre Fiskelauvatnet renner Lakselva videre vestover til Aursfjorden.
Navasota
Navasota er en by i Grimes County i Texas i USA. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 7049 innbyggere.
I 2005 ble byen utropt til blues-hovedstad i Texas til Mance Lipscombs ære. Byen er også kjent for sine bygninger i viktoriansk stil.
Byen ligger inntil elven Brazos.
Navasota ble grunnlagt i 1831 som et diligense-stoppested ved navn Nolansville. Navnet ble endret i 1858 til Navasota, kanskje fra et indiansk ord nabatoto («sølevann»).
Freeport (Texas)
Freeport er en by i Texas i USA. Den ligger ca. 80 km sør for Houston ved Mexicogolfen. Freeport hører inn under Brazoria County. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 12 049 innbyggere.
Freeport ble grunnlagt i 1912 av Freeport Sulphur Company. Den opplevde et sterkt økonomisk oppsving fra 1940, da Dow Chemical begynte med bygging av kjemiske fabrikker.
Byen dekker et areal på 34,4 km². Ved Freeport har Texas' lengste elv, Brazos, sin munning.
Karl S. Karlsen
Karl Severin Karlsen (født 25. desember 1888 i Lunde i Telemark, død 7. november 1968) var en norsk fagforeningsmann og politiker, hjemmehørende i Arbeiderpartiet og Norges Kommunistiske Parti.
Karlsen var kommunearbeider i Skien, og ble i 1919 viseformann i Skiens arbeidsmannsforening. Året etter ble han formann i Skiens kommunearbeiderforening. Han var også varamann i hovedstyret i Norsk Kommuneforbund.
Han ble formann i Skiens arbeiderparti i 1921. Ved partisprengningen i 1923 fulgte han NKP, og var fra 1925 til 1929 formann i Telemark distrikt. Han satt i partiets sentralstyre fra 1925 til 1931. Han deltok også på Kominterns 6. kongress i 1928.
Karlsen var medlem av bystyret fra 1923 til 1931 og av formannskapet fra 1923 til 1928. I periodene 1921-1924 og 1930-1932 var han formann for styret i Folkets hus, fra 1933 forretningsfører.
Etter krigen ble han i 1946 varaordfører i Skien.
Wallacea
Wallacea avgrenses i vest av wallacelinjen og i øst av lydekkerlinjen, og omfatter Sulawesi, Lombok, Sumbawa, Flores, Sumba, Timor, Halmahera, Buru, Seram og mange mindre øyer.
Sør-Korea under Sommer-OL 2012
Sør-Korea deltok i Sommer-OL 2012 i London, Storbritannia, som ble arrangert i perioden 27. juli – 12. august 2012. Tohundreførtiåtte utøvere, ethundretrettifem menn og ethundretretten kvinner deltok i tjueto sporter. Det var sekstende gangen Sør-Korea deltok i et sommer-OL, de har deltatt i samtlige sommer-OL siden 1948 i London unntatt 1980 i Moskva. De ble femte beste nasjon med tretten gull-, åtte sølv- og sju bronsemedaljer. Håndballspilleren Yoon Kyung-shin var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
30px|alt=Bordtennis|link=Bordtennis under Sommer-OL 2012 Bordtennis
Sør-Korea er kvalifisert (per 26. desember 2010) med to menn og to kvinner.
30px|alt=Håndball|link=Håndball under Sommer-OL 2012 Håndball
Sør-Korea har kvalifisert seg til håndballturneringene ved å vinne Asian Olympic Qualification Tournament.
30px|alt=Landhockey|link=Landhockey under Sommer-OL 2012 Landhockey
Sør-Korea har kvalifisert seg til landhockeyturneringen for kvinner ved å vinne landhockeyturneringen i Asialekene 2010.
Slaget ved Fort Necessity
Slaget ved Fort Necessity, eller Slaget ved the Great Meadows fant sted 3. juli 1754 i det som i dag er grenden Farmington i Fayette County i Pennsylvania. Dette var en av de første kamphandlingene i den franske og indianske krigen og eneste gangen George Washington overga seg i kamp. Dette slaget, sammen med slaget ved Jumonville Glen i mai samme året, medvirket til en rekke militære opptrappinger som resulterte i den globale syvårskrigen.
Slaget ble utkjempet på en høytliggende eng vest for toppen i et vanskelig pass østover gjennom Alleghenyfjella.
Opptakt
Etter å ha seiret i slaget ved Jumonville Glen, kalte den franske kommandanten Joseph Coulon de Jumonville Washington til seg for å fortelle at han var på et diplomatisk oppdrag. Mens Washington så over papirene til Jumonville, skal en indianer ha hugget Jumonville i hodet med en øks og tatt livet av ham. Etter at Washington trakk seg tilbake fra Jumonville, ventet han å bli angrepet. Indianeren Tanacharison prøvde å overbevise Delaware-, Shawnee- og Seneca-indianerne om å slå seg sammen med dem ved Great Meadows. Med om lag 150 fra Virginia ved Great Meadows, startet de å bygge et fort, som sto ferdig den 3. juni.
Washington hadde hørt at det var om lag 500 franskmenn ved Fort Duquesne som hadde lite forsyninger igjen. Han førte da 300 mann til Great Meadows den 16. juni og skjulte sporet sine for eventuelle fiender som fulgte etter dem til Red Stone Creek. Washington fikk melding den 18. juni om at Tanacharison ikke hadde klart å overbevise de andre høvdingene om å støtte Washington, og at han heller ikke kunne gi de mer støtte. Uten støtte fra indiananerne var troppene hans mer sårbare for angrep, og Washington fortsatte å skjule sporene sine på vei mot Red Stone Creek.
Slaget
Den 28. juni, etter et krigsråd, ga Washington ordre om å trekke seg tilbake til Great Meadows. Samme dag forlot 600 franskmenn og kanadiere og 100 indianere Fort Duquesne under Louis Coulon de Villiers, bror til Jumonville. For å komme før franskmennene, måtte mennene fra Virginia forlate det meste av forsyningene sine. Den 1. juli nådde de Fort Necessity. Franskmennene fikk Fort Necessity i syne den 3. juli og gikk til angrep i kraftig regnvær. Det kraftige regnet gjorde at skyttergravene til Washington ble fylt med vann og ikke kunne brukes. Washington avgjorde derfor å storme mot franskmennene i skogen utenfor med hele styrken sin. Britene måtte trekke seg tilbake til fortet under kraftig ild fra franskmennene.
Villiers, som ikke visste når han ville få forsterkinger, sendte en offiser med hvitt flagg for å forhandle. Han ba britene trekke seg tilbake til Virginia og advarte de om at dersom de ikke gjorde så, så kunne indianerne komme til å storme fortet og skalpere hele garnisonen.
Washington overga seg og han og troppene forlot Fort Necessity. Washington fikk ikke skylden for nederlaget av guvernør Dinwiddie, slik som han hadde ventet, men i stedet fikk han støtte, mens de i stedet påberopte dårlige forsyninger og liten støtte fra de andre koloniene.
Ettervirkninger
Da meldingene om de to slagene nådde England i august, sendte regjeringen en armé til Nord-Amerika for å drive bort franskmennene. Franskmennene fikk vite om de britiske planene lenge før de fikk sendt ut arméen sin, og Frankrike sendte så en mye større tropp til Canada i 1755. Kampene som fulgte i Nord-Amerika eskalerte frem til Frankrike og Storbritannia erklærte krig mot hverandre våren 1756 og syvårskrigen var formelt i gang.
Samir Aït Saïd
Samir Aït Saïd (født 1. november 1989) er en fransk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 12 i mangekamp lagkonkurranse.
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble han nummer 4 i ringer.
Deborah John
Deborah John (født 10. april 1990) er en friidrettsutøver som konkurrerer på sprintløp og hekkesprint, og som representerer Trinidad og Tobago. Hennes fremste internasjonale meritter er bronse på 4 x 100 meter stafett under CARIFTA Games 2009 og Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 2009.
Idrettskarriere
Hun deltok i CARIFTA Games 2009 og Panamerikansk juniormesterskap i friidrett 2009, og fikk bronse på 4 x 100 meter stafett i begge disse mesterskapene. Hun deltok også på 200 meter i det panamerikanske juniormesterskapet i 2009, men ble slått ut i forsøksheatet der hun løp på 26,27.
I Samveldelekene 2014 kom hun på femteplass i sitt forsøksheat på 100 meter hekk, og gikk ikke videre. Hun deltok også på Trinidad og Tobagos stafettlag på 4 x 100 meter stafett, som kom på åtteneplass i finalen. Året etter deltok hun i NACAC-mesterskapet i friidrett 2015, der hun kvalifiserte seg til finalen på 100 meter hekk, og endte på åttendeplass.
Hun var en av to deltakere på 100 meter hekk i Trinidadisk mesterskap i friidrett 2017, og vant denne øvelsen foran Anya Akili. Hun representerte Trinidad og Tobago under VM i friidrett 2017, men fullførte ikke forsøksheatet på 100 meter hekk, fordi hun falt mellom fjerde og femte hekk.
Giuseppe Ceppetelli
Liv og virke
Han ble presteviet påskeaften 1870.
Pave Leo XIII utnevnte ham 27. mars 1882 til biskop av Ripatransone. Den 2. april 1882 ordinerte kardinal Raffaele Monaco La Valletta, hjelpebiskop i Roma, til biskop i Tor dei Specchi i Roma; medkonsekrerende var Giulio Lenti, visegerent av Roma, og biskop Placido Maria Schiaffino, president for Det pavelige diplomatakademi.
Den 23. juni 1890 utnevnte paven ham til titulærviskop av Tiberias og hjelpebiskop i Roma. Den 28. juli 1899 ble han visegerent av Roma og trd dager etter elevert til titulærerkebiskop av Myra.
Den 22. juni 1903 ble han gitt rang som titulærpatriark av Konstantinopel.
Han døde kort før sin 71-årsdag i 1917. Han ble gravlagt på Campo Verano i Roma.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Konvever
Konvever (Cyclosa conica) er en av edderkoppene i gruppen hjulspinnere (Araneidae).
Utbredelse
Konvever er utbredt på den nordlige halvkule, i Nord-Amerika, Nord-Afrika, Europa østover til Kina og Japan.
Utseende
Konvever er den eneste norske arten fra denne slekten, så forveksling med andre arter skulle ikke by på et problem. Men flere av hjulspinnerne kan være ganske like hverandre, samtidig som de kan være fargevariable av utseende. For sikker artsbestemmelse kreves ofte nærmere undersøkelse av de kjønnsmodne edderkoppens Kjønnsorganer, hos hunner epigynet og hos hanner pedipalpenes siste ledd.
Namibias bank
Namibias bank (engelsk: Bank of Namibia) er sentralbanken i den sydafrikanske staten Namibia.
Sentralbanken ble etablert i 1990, og har sitt hovedkontor i hovedstaden Windhoek.
Historie
Namibia var sørafrikansk koloni fra 1. verdenskrig til 1990 med navnet Sydvest-Afrika. Namibia ble uavhengig 21. mars 1990. Grunnlovens artikkel 128 fastslår at sentralbanken skal etableres, og etableringen ble formalisert ved sentralbankloven, Bank of Namibia Act, som ble vedtatt i 1990 (Act 8 / 1990). Namibias første sentralbanksjef var dr. W.L. Bernard, som fungerte fra juli 1990 til august 1991.
Bankloven av 1998 (Banking Institutions Act no. 2) gir sentralbanken myndighet til å føre tilsyn med bankene i landet.
I 2012 signerte sentralbanken Mayadeklarasjonen (The Maya Declaration), som er en avtale om å arbeide for bedre tilgang for finansielle tjenester for fattige. Mayadeklarasjonen er utarbeidet av Alliance for Financial Inclusion (AFI), som ble grunnlagt i 2008 av Bill & Melinda Gates Foundation.
Sentralbanksjef
Per april 2017 er Ipumbu Shiimi sentralbanksjef. Han overtok denne stillingen i mars 2010, og overtok da etter Tom Alweendo.
EM i svømmesport 1989
EM i svømmesport 1989 (europamesterskapet i svømmesport) ble arrangert i Bonn i Vest-Tyskland i 1989.
Andronikos I Komnenos
Andronikos I Komnenos (gresk: Ἀνδρόνικος Αʹ Κομνηνός), født ca. 1118, død 12. september 1185, var bysantinsk keiser fra 1183 til 1185. Han var sønn av Isak Komnenos (d. 1152) og nevø av den tidligere keiser Johannes II Komnenos.
VM i judo 1958
VM i judo 1958 (verdensmesterskapet i judo) ble arrangert i Tokyo i Japan i 1958.
Andronikos I Komnenos
Tidlige år
Andronikos Komnenos ble født rundt 1118. Han var kjekk og veltalende, aktiv, hardfør, modig og en dyktig general og politiker, men også til tider løssluppen.
I 1141 ble han tatt til fange av seldsjukkene og ble holdt der i ett år. Da han ble frikjøpt dro han til Konstantinopel hvor han ble mottatt av sin fetter, keiser Manuel I Komnenos som satte Andronikos svært høyt. Ved hoffet møtte han sin niese Eudoxia, og hun ble hans elskerinne. I 1152 dro han, ledsaget av Eudoxia, på militært oppdrag i Kilikia. Han mislyktes i et angrep på Mopsuestia (Mamistra), men fikk likevel kommandoen i en av provinsene. Dette oppdraget synes også å ha vært av kort varighet, for han dukket snart opp i Konstantinopel igjen hvor han så vidt unnslapp et drapsforsøk fra Eudoxias brødre.
Tiden i eksil
I 1153 deltok han i en konspirasjon mot keiseren. Dette ble avslørt, og Andronikos ble fengslet. Etter gjentatte forsøk klarte han å flykte i 1165. Han dro til Kiev hvor hans fetter, prins Jaroslav Osmomysl i fyrstedømmet Halych residerte. Mens han var under Jaroslavs beskyttelse allierte han seg med keiser Manuel I og med galiciske hærstyrker (fra Halych) sluttet han seg til invasjonen i Ungarn og bisto ved beleiringen av Zemun (ved nåværende Beograd). Invasjonen var vellykket, og Andronikos kunne dra tilbake til Konstantinopel sammen med Manuel I i 1168. Et år senere nektet Andronikos å sverge troskap til kong Béla III av Ungarn, som Manuel ønsket skulle bli hans etterfølger. Andronikos måtte dra fra Konstantinopel, men fikk styre provinsen Kilikia.
Andronikos var stadig i konflikt med keiseren, og måtte igjen flykte, denne gang til prins Raymond av Poitiers i Fyrstedømmet Antiokia. Her bortførte han og forførte datteren til prinsen, Philippa av Antiokia, som også var søster til Manuel I’s kone Maria av Antiokia. Keiseren ble svært provosert av dette og Andronikos måtte flykte videre, denne gang til kong Amalric I av Jerusalem. I Jerusalem traff han Theodora Komnena, enke etter den forrige kongen, Baldwin III av Jerusalem, som også var Manuel I’s niese. Selv om Andronikos nå var blitt 56 år, hadde han fortsatt sin sjarm og Theodora ble hans neste offer. For å unngå hevn fra Manuel I flyktet de nå til Nūr ad-Dīn, sultanen i Damaskus, og deretter videre gjennom Kaukasus og Anatolia til de kom til kong George III av Georgia. Andronikos’ første kone, som man ikke kjenner navnet til, hadde sannsynligvis vært George III’s søster.
Andronikos fikk store eiendommer i Kakheti øst i Georgia. I 1173 eller 1174 fulgte han med den georgiske hæren på et felttog langs kysten av Kaspihavet til Shirvan hvor de gjenerobret en befestning fra inntrengere fra Derbent (i nåværende Dagestan). Shirvan ble på dette tidspunkt styrt av shirvansjah Akhsitan I som var Andronikos’ fetter. Andronikos og Theodora bosatte seg i forfedrenes land ved Komnenoi i Oinaion (Ünye). Mens Andronikos var på et felttog mot Trabezund ble hans gods inntatt av guvernøren som tok Theodora og parets to barn til fange og sendte dem til Konstantiopel. For å få dem frigitt måtte Andronikos dra dit selv og bli framstilt for keiseren i lenker og bønnfalle om benådning. Det fikk han, og han fikk med familien hjem til Oinaion.
Veien til makten
Da Andronikos krysset stredet inn til byen brøt det ut opptøyer som resulterte i en ren massakre av latinere i Konstantinopel. Andronikos inntok byen i triumf, men triumfen utløste en brutalitet som ingen hadde forutsett. Han tok fatt på å eliminere alle som sto mellom ham selv og keisertronen. Blant de første som fikk unngjelde var Alexios II’s eldre søster Maria Komnena. Hun og hennes ektemann Renier av Montferrat ble forgiftet, og det er antatt at Andronikos sto bak. Keiserinne Maria ble kvalt i sin fengselscelle, og Alexios II ble tvunget til å utrope Andronikos til medkeiser. Han ble kronet i september 1183 og to måneder senere ble Alexios II drept i sin celle. Alexios hadde vært gift i tre år med barnebruden Agnes av Frankrike, datter av kong Ludvig VII av Frankrike. Hun var nå blitt tolv år og ble nå gift med den sekstifire år gamle Andronikos, etter å ha skiftet navn til Anna.
Innerikspolitikk
Andronikos satte umiddelbart i verk tiltak for å bekjempe uskikk og korrupsjon i administrasjonen, og han begrenset adelens makt. Samtidig førte dette til at han selv framsto som mer og mer korrupt. Hans brutalitet førte også til at populariteten blant folket fordunstet, og han hadde heller ingen støtte i aristokratiet. Mange av de som hadde mulighet flyktet vestover, og det førte til svekket økonomi i imperiet.
Utenriks
Imperiet var truet fra mange kanter. Allerede i 1181 hadde kong Bela III av Ungarn, som hadde vært oppfostret i Konstantinopel og en tid var utsett til å bli Manuel I’s etterfølger som keiser, tatt kontroll over Dalmatia og deler av Kroatia. I 1183 trengte han lenger inn i keiserriket og herjet i Beograd, Branchevo, Niš og Sardika.
Ryktene om opprør mot Andronikos førte til at normannerne på Sicilia under Vilhelm II av Sicilia («Vilhelm den gode») samlet en stor flåte på 200 skip og 80.000 mann og satte ut mot Tessalonika som han inntok og plyndret i 1185. Flere tusen innbyggere skal ha blitt massakrert. Andronikos gjorde tiltak for å styrke forsvaret av Konstantinopel og mobiliserte en flåte på hundre skip. Sicilianerne ble slått tilbake før de klarte å innta hovedstaden, men før dette skjedde var Andronikos styrtet fra makten og drept.
Andronikos’ død
Andronikos hadde i sine tre år på keisertronen konsentrert seg om å svekke aristokratiet, men hadde blitt upopulær i folket også på grunn av sin brutalitet og sitt forfølgelsesvanvidd. Under et fravær fra hovedstaden 11. september 1185 hadde han sendt en offiser, løytnant Stefan Hagiochristophorites, for å arrestere Isak II Angelos, et oldebarn av den tidligere keiser Alexios I Komnenos, som var mistenkt for å ha deltatt i et opprør i Nicaea. Isak drepte offiseren, og red direkte til kirken Hagia Sofia for å beskytte seg. Han appellerte til befolkningen om støtte, og han fikk det. Da Andronikos returnerte til Konstantinopel var han først trygg på at han skulle gjenopprette kontrollen, men han forsto raskt at dette ikke var tilfelle da livgarden nektet å adlyde ham. Han flyktet med sin barnehustru og sin yndlingskonkubine, men ble raskt arrestert. Isak overga ham til mobben og han ble utsatt for deres raseri og bitterhet ved å bli torturert på det grusomste før han døde den 12. september 1185. Da nyheten om keiserens død spredte seg ble også hans sønn og medkeiser Johannes drept av de militære i Trakia.
Andronikos I var den siste av keiserne i Komnenos-dynastiet som styrte i Konstantinopel, selv om hans barnebarn Alexius I Megas Komnenos og David Komnenos etablerte en stat i Trapesunt i 1204 da korsfarerne erobret Konstantinopel.
Familie
Andronikos I Komnenos var gift to ganger og hadde mange elskerinner. Med sin første kone, hvis navn ikke er kjent, hadde han tre barn:
Med sin elskerinne Theodora Komnene hadde Andronikos I følgende barn:
Eikegullbasse
Eikegullbasse (Protaetia marmorata) er en bille som hører til familien skarabider (Scarabaeidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea). Kroppsformen viser at den hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae), den kan kjennes på at den er noe smalere enn de andre nordiske gullbassene, med tydelige, lyse tegninger på dekkvingene og forholdsvis svak metallglans.
Utseende
En middelsstor til stor (19-24 millimeter), svart bille. Kroppen er nokså jevnbred og litt flat. Fargen er svart med bronseaktig glans, dekkvingene med kremhvite tverrflekker. Hodet er flatt og firkantet. Antennene er ganske korte og mørke. Pronotum er nesten halvsirkelformet sett ovenfra, litt tilspisset i spissen, på hver side bak med en grunn, rund grop. Scutellum er ganske stor og trekantet. Dekkvingene er litt flate, med en vag lengderibbe og ganske tydelig, litt utstående skulderbule. På sidene foran er den en innbuktning som gjør at billen kan folde ut flyvingene og fly uten å åpne dekkvingene. Det bakerste bakkroppsleddet blir ikke dekket av dekkvingene, en nesten loddrett ryggplate synes bak dem. Beina er temmelig korte og kraftige.
Levevis
Larvene utvikler seg i mulden inne i hule løvtrær. De voksne billene kan finnes på blomster og ved utfytende sevje i juni-juli.
Utbredelse
I Norge finnes arten langs kysten av Sør-øst Norge. Den er vurdert som sårbar (VU) i Norge
Engelsk 2. divisjon 1963–64
'''Engelsk 2. divisjon 1963–1964''' var den 61. sesongen i Football Leagues 2. divisjon. vant og rykket opp til 1. divisjon sammen med som kom på 2.-plass.
==Tabell ==
Nedrykk fra 1. divisjon og opprykk fra 3. divisjon
De to beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon og de to dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon.
Engelsk 1. divisjon 1963–64:
De to beste klubbene i 3. divisjon rykket automatisk opp til 2. divisjon og de to dårligste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk ned til 3. divisjon.
Engelsk 3. divisjon 1963–64:
Dag-Inge Ulstein
Dag-Inge Ulstein (født 4. desember 1980) er en norsk politiker (KrF). Fra 2019 til 2021 var han utviklingsminister i Erna Solbergs regjering. Ved stortingsvalget 2021 ble han valgt til stortingsrepresentant for perioden 2021–2025 fra Hordaland, der han er medlem av Stortingets utenriks- og forsvarskomité og nestleder i KrFs gruppestyre.
Ulstein leder Verdens helseorganisasjons ACT-A-initiativ (The Access to COVID-19 Tools (ACT) Accelerator). ACT-A leder arbeidet for å mobilisere politisk og økonomisk støtte for å sikre rettferdig distribusjon av koronavirusvaksiner, medisiner og tester. Han er også styremedlem i The Global Center on Adaptation.
Fra 26. juni 2013 til 17. juni 2014 var han byråd for sosial, bolig og områdesatsing i Bergen, og fra 22. oktober 2015 til 22. november 2018 var han byråd for finans, innovasjon og eiendom.
Ulstein fratrådte som byråd da Kristelig Folkeparti trakk seg fra byrådssamarbeidet med Høyre og Fremskrittspartiet etter at det var oppstått uenighet om en avtale som var blitt inngått i byrådet mellom de tre partiene. Avtalen gjaldt trasé for bybanen til Åsane. Høsten 2014 ble han nominert som førstekandidat på Kristelig Folkepartis valgliste for kommunevalget i 2015.
Ulstein har tidligere vært politisk rådgiver for byråd Filip Rygg under Mæland-byrådet. Han har arbeidet som ungdomsleder i Salem Misjonsforsamling og som leder for Haraldsplass Kurs og Samtale. Fra 2014 jobber han som utviklingssjef for Stiftelsen Bergen Diakonissehjem. Han kommer opprinnelig fra Solavågen i Sula kommune på Sunnmøre.
Ulstein var vokalist i den kristne popgruppen Elevate og er vokalist i elektronikabandet Electric City.
Requiem (Alma)
«Requiem» (norsk: rekviem) er en fransk sang fremført av sangeren Alma. Den representerte Frankrike i Eurovision Song Contest 2017 og endte på tolvteplass.
Allied Rapid Reaction Corps
Allied Rapid Reaction Corps (ARRC) er et britiskledet multinasjonalt forband underlagt SACEUR.
Det ble opprettet 2. oktober 1992 i Bielefeld med utgangspunkt i det britiske I korps. Det ble opprinnelig dannet som en landstyrke på korps-størrelse som en del av hurtigreaksjons­konseptet som oppsto etter slutten på den kalde krigen, med oppdrag å forsterke Allied Command Europe (ACE) og utføre freds­bevarende operasjoner utenfor NATOs territorium.
Fra 1994 var ARRC forlagt i Rheindahlen militær­kompleks i Tyskland. Forbandet hadde ledelsen av landstyrkene som inngikk i NATOs første deployering som del av Implementation Force i Bosnia i 1995/6 og ble deployert igjen som landstab under Kosovokrigen i 1999.
ARRC tok kommando over International Security Assistance Force (ISAF) i Afghanistan 4. mai 2006 og flyttet deretter fra Rheindahlen til Imjin kaserne utenfor Gloucester i England i 2010, før forbands­staben deployerte for å støtte ISAFs felles hovedkvarter i Afghanistan i 2011.
Batman: The Killing Joke
Batman: The Killing Joke er et tegneseriealbum skrevet av Alan Moore, og tegnet av Brian Bolland, utgitt av DC Comics i 1988.
En norsk utgave med tittelen Batman: Det glade vanvidd ble utgitt av Semic i 1989. Historien fokuserer på forholdet mellom superhelten Batman og hans erkefiende Jokeren med vekt på skjebnefellesskapet og de psykologiske likhetene mellom dem. Fortellingen er delcis en gjenfortelling og utdypning av Jokerens opprinnelseshistorie og dels et kidnappingsdrama, der Batman tar på seg å redde politimester Gordons datter.
Fortellerteknisk er The Killing Joke å regne som en videreføring av Watchmen, som Moore fullførte året før. Historien har en stram struktur og kjennetegnes særlig av de visuelt eller verbalt sammenføyede sceneovergangene, den symmetriske oppbygningen, de visuelle gjennomgangsmotivene og den bevisste farveleggingen (av John Higgins). Albumet ble en kritisk og kommersiell suksess, og både Moore og Bolland ble belønnet med flere priser (både Harvey- og Eisnerprisen). Den norske utgaven fikk Sproingprisen for 1989.
Handling
Mannen som senere skal bli Jokeren arbeider som ingeniør som slutter i jobben i et kjemisk selskap for å begynne som standup-komiker. Men denne planen mislykkes snart. Desperat etter å forsørge sin gravide kone, går mannen med på å lede to kriminelle skurker gjennom det kjemiske anlegget hvor han tidligere hadde jobbet, slik at de kan rane bedriften som ligger rett ved siden av det kjemiske anlegget. Men kort tid senere informerer politiet ham om at både hans kone og ufødte barn har omkommet i en ulykke. Rammet av sorg forsøker ingeniøren å trekke seg fra planen, men de kriminelle tvinger ham til å holde på forpliktelsene sine.
Men inne på det kjemiske anlegget møter de sikkerhetspersonell, og det oppstår en skuddveksling. De de to forbryterne blir snart drept. Ingeniøren blir deretter konfrontert av Batman. Livredd hopper mannen inn i det kjemiske anleggets avfall. Han klarer deretter å stikke av gjennom et rør, og havner rett utenfor anlegget. Mannen oppdager til sin skrekk at alle kjemikaliene fra anlegger har bleket huden hans kritthvit permanent, farget leppene hans røde, og farget håret hans helt grønt. Hans nye vansirede ansikt, sammen med tapet av familien hans, driver mannen til galskap. Dette markerer begynnelsen på Jokeren.
En dag reiser Batman til Arkham Asylum, for å snakke med Jokeren om å avslutte deres årelange feide. Men der oppdager han at Jokeren allerede har stukket av fra mentalsykehuset. Jokeren skyter deretter Barbara Gordon, og kidnapper faren hennes: politi-kommissær James W. Gordon. Barbara blir permanent lam og havner i rullestol etter denne konfrontasjonen. Jokeren tar Gordon med til en nedslitt fornøyelsespark hvor han plasserer Gordon i et bur. Batman lokaliserer endelig kommissær Gordon til fornøyelsesparken. Jokeren forsøker å overtale sin erkefiende om at samfunnet er en vits som det ikke er verdt å slåss for, og det tar bare én dårlig dag å drive en vanlig mann til vanvidd.
Erna Mørch
Erna Mørch (senere gift Ramsbacher) er en norsk musikk- og plateartist som gjorde seg bemerket med et par singelutgivelser på 1960-tallet. Hun gjorde i tiden etter dette en viss karrière i Østerrike og Norge.
I Norge opptrådte hun mye sammen med Tønsberg Swing & Jazz Group.
Tor Holger Bertelsen
Tor Holger Ehlers Bertelsen (født 23. april 1955, død 9. januar 2015 ) var en norsk jurist og byrettsdommer/tingrettsdommer i Bergen tingrett fra 1994 til 2013.
Warner Bros. Records Group
Warner Bros. Records Group er et selskap eiet av Warner Music Group.
Tor Holger Bertelsen
Mens han var dommer i Bergen tingrett hadde han fra november 2003 til mai 2006 seks ulønnede permisjoner med en samlet varighet på om lag 19 måneder. I permisjonsperiodene arbeidet han bl.a. med en database (Stralex) og et bokprosjekt om Den europeiske menneskerettighetskonvensjonen (EMK).
I 2013 ble han den første dommer som ble fradømt sitt embete på over hundre år, i Oslo tingrett. Regjeringsadvokaten reiste sak for å få ham avskjediget, begrunnet med hans opptreden i retten og ugyldig fravær.
Danny Pinheiro Rodrigues
Danny Pinheiro Rodrigues (født 16. april 1985) er en fransk gymnast som konkurrerer i apparatturn.
Han representerte Frankrike under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble nummer 12 i mangekamp lagkonkurranse.
VM i judo 1961
VM i judo 1961 (verdensmesterskapet i judo) ble arrangert i Paris i Frankrike i 1961.
William Francis Murphy (biskop, Rockville Centre)
William Francis Murphy (født 14. mai 1940 i Boston i USA) er en amerikansk katolsk geistlig og biskop av Rockville Centre på Long Island i USA.
Prest
Rektor på Pontifical North American College, biskop Francis Frederick Reh, presteviet ham den 16. desember 1964.
Hjelpebiskop i Boston
Pave Johannes Paul II utnevnte ham den 21. november 1995 til hjelpebiskop i Boston og titulærbiskop av Saia Maior. Erkebiskopen av Boston, kardinal Bernard Francis Law, bispeviet ham den 27. desember samme år; medkonsekratorer var kardinal William Wakefield Baum, storpønitentiar, og Alfred Clifton Hughes, biskop av Baton Rouge.
Biskop av Rockville Center
Den 26. juni 2001 ble ha utnevnt til biskop av Rockville Centre, og den 5. september samme år ble han innført i embedet.
Pave Frans innvilget den 9. desember 2016 hans aldersbetingede fratreden.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Agnese Āboltiņa
Agnese Āboltiņa (født 7. februar 1996) er en latvisk alpinist. Hun representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der hennes beste resultat var nummer 31 i super-G.
Norges delegasjon til NATO
Norges delegasjon til NATO (NORDEL) er utenriksstasjon som ivaretar Norges interesser ved NATOs hovedkvarter i Brussel.
Delegasjonen ble etablert i 1950 i London og flyttet i 1952 til Paris, der det ble etablert en felles delegasjon til Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD) og NATO. Etter at man i 1966 flyttet det militære hovedkvarteret Supreme Headquarters Allied Powers Europe fra Paris til Mons i Belgia, ble den norske delegasjonen i 1967 flyttet til Brussel og NATOs hovedkvarter der.
Delegasjonen ledes av den norske NATO-ambassadøren som også er Norges faste representant til Det nordatlantiske råd som møtes to ganger i uken til lunsj og uformelle samtaler. NORDEL ledes fra 2018 av ambassadør Øystein Bø og har et tyvetall medarbeidere med kontorer i NATO sitt hovedkvarter.
I Brussel ligger også Norges ambassade til Belgia og Norges delegasjon til EU som utgjør Norges største utenriksstasjon.
Sør-Elvåga
Sør-Elvåga er et vann i Østmarka på grensa mellom Oslo og Lørenskog kommuner. Vannet gir drikkeforsyninger til deler av det sørøstre Oslo.
Etter oppdemmingen av Nord-Elvåga med 9 meter i 1964, ble Sør-Elvåga hengende sammen med Nord-Elvåga og hevet 4 meter. Det oppdemte vannmagasinet inngår i drikkevannsforsyningen til Oslo. Det er derfor ikke tillatt å bade i denne delen av Elvåga.
Etter oppdemmingen er største dybde i Sør-Elvåga 23 meter. Vannet med strandlinje ble ekspropriert i 1947 for å bidra til Oslos vannforsyning. Noe bebyggelse rundt vannet ble revet før oppdemming og tomtene står dels under vann.
Navnet kommer trolig av «el» i betydning kald byge eller vind (terrengformasjonen leder kald trekk fra nord), og våg i betydningen vik. «Elivågar» i Edda antas å være Elvåga og var ifølge Hymeskvadet og Vaftrudnismål to kalde innsjøer på grensen mellom jotnenes og menneskenes land.
Perfect Life
«Perfect Life» (norsk oversettelse: perfekt liv) er en sang fra 2017, fremført av den tyske sangeren Levina. Sangen var Tysklands bidrag i Eurovision Song Contest 2017 etter at Levina vant den tyske finalen Unser Song 2017. I Eurovision Song Contest ble sangen nummer 25 av 26 med 6 poeng.
Katara Towers
Katara Towers er en skyskraper i den nyetablerte byen Lusail, Qatar. Det er 211 meter og 40 etasjer. Byggingen av denne skyskraperen begynte i 2014 og ble fullført i 2022. Skyskraperen har hovedsakelig hotell, men også restaurant og flere butikker.