cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kjønnsmodenhet
Forplantningsevnen
Det å kunne forplante seg betyr heller ikke at individet automatisk får anledning til å forplate seg. Hos mange arter er nemlig retten til å forplante seg forbeholdt noen få individer. Hos ulven er det eksempelvis bare alfaparet som har denne retten, selv om tyvparinger skjer. Hos andre arter er det kanskje den sterkestes rett som gjelder. Dette kan gi seg utslag i form av rituelle slåsskamper om retten, men også slåsskamper på liv og død.
Sjelesørger
En sjelesørger er en person som utøver kristen omsorg for andre menneskers sjelelige behov og drømmer. Selv om ordet ikke finnes direkte i Bibelen, tales det mye om å hjelpe medmennesker som sliter og vise omsorg for sjelen.
I Norge er det instituttet for sjelesorg – som er tett knyttet til den norske kirke – som driver med undervisning og forskning innen utføring av sjelesorg.
En kjent sjelesørger er Billy Graham, som har vært sjelesørger for en lang rekke amerikanske presidenter. En sjelesørger jobber vanligvis som psykolog, prest eller lege og har utdannelse innen psykologi og teologi.
Ered Engrin
Ered Eregion eller Jernfjellene var en fiktiv fjellkjede fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Den var en stor fjellkjede og lå i nord.
Fra gammelt av var Jernfjellene bunnet sammen med Blåfjellene (Ered Luin) i vest, og Rødfjellene (Orocarni) i øst, men i slaget mellom valaene og Melkor ble fjellkjeden ødelagt.
Melkors store festninger, Angband og Utumno, ble bygd i fjellene. Nord for fjellkjeden lå Forodwaith, en region med evigvarende kulde.
Etter Vredens krig ble Jernfjellene ødelagt og forsvant for det meste. En del av kjeden ble allikevel igjen. Restene som kan bli funnet i det tredje tideverv inkluderer ''Angmars fjell i nordre delen av Eriador, og dessuten Ered Mithrin og Jernhøene i den nordre delen av Villenland.
Список второстепенных географических объектов Арды
Hefaistos
Hefaistos (gresk Ἥφαιστος Hêphaistos) var en gresk gud hvis romersk ekvivalent var Vulkan; han var guden for teknologi, smeder, håndverkere, mekanikere, billedhuggere, metall og metallurgi, og ild. Han ble tilbedt i alle industrielle sentre i antikkens Hellas, spesielt i Athen.
Musikkåret 1910
Musikkåret 1910 er en oversikt over utgivelser, hendelser, fødte og avdøde personer med tilknytning til musikk i 1910.
Hefaistos
Selv om hans smie tradisjonelt lå i hjertet av Lemnos, ble Hefaistos fort identifisert av greske kolonister syd i Italia med vulkangudene Adranus av Etna-fjellet og Vulcanus av Lipara-øyene, og hans smie flyttet seg hit av poetene. Apollonios fra Tyana fra det første århundre skal ha observert at det er mange andre fjell over hele jorden som står i ild, og at vi aldri kommer til å bli ferdig med det hvis vi tilegnet dem giganter og guder som Hefaistos. (Apollonios fra Tyanas Liv, bok v.16)
Familie
Hefaistos og hans bror Ares var sønner av Hera, med eller uten innblandingen av Zeus. I klassiske og senere fortolkninger fødte Hera ham alene, i sjalusi mot Zeus selvstendige fødsel av Athene. Ettersom Athene også sies å ha blitt født av Metis inni Zevs, og da Hera er eldre enn Zeus, kan myten være en inversjon. I noen versjoner av Athenes fødsel, trer gudinnen inn i verden etter at Zeus' hode sprekker opp på grunn av en hammerslående Hefaistos (men også Prometheus har hatt denne rollen). Uansett er gudinnen for visdom og krig og smiens gud som lager krigsvåpnene sammenkoblet. I Attika ble Hefaistos og Athene Ergane (Athene som skytshelgen for håndverkere og mekanikere) beæret ved en festival kalt Chalceia på den 30. dagen av Pyanepsion. Hefaistos smidde mange av Athenes våpen, sammen med våpen til resten av gudene og til og med noen få dødelige som han tok oppdrag fra, deriblant Akilles, via dennes mor, Thetis.
Hefaistos ble født stygg og forkrøplet og hans forskrekkede mor kastet ham ned fra Olympen. Han landet i havet og ble tatt hånd om av nereiden Thetis.
Han hevnet seg på Hera ved å lage en gyllen trone til henne som var slik at hun ikke kunne reise seg igjen etter at hun hadde satt seg. Gudene ba Hefaistos komme til Olympen å sette Hera fri, men det nektet han inntil vinguden Dionysos skjenket han full og fikk ham med seg døddrukken på et esel. Hefaistos satte til slutt Hera fri mot å få Afrodite til ekte. Ekteskapet var ikke spesielt vellykket. Afrodite bedro ham med tallrike elskere. Den mest kjente av disse var krigsguden Ares. Engang tok Hefaistos sin kone og Ares på fersk gjerning i ektesengen etter at solguden Helios hadde sladret på dem. Han fanget de elskende med et spesiallaget nett, og ydmyket dem deretter over for de andre gudene. I andre fortellinger er Dionysos assosiert med andre kvinner, som Charis, en av gratiene.
Hefaistos var en populær gud, fordi han ble regnet som hjelpsom og rettferdig. Det var også han som smidde gudenes våpen, deriblant lynspydet for Zevs.
Kjennetegn
Hefaistos er som eneste gud i det greske panteon lam. Det er derfor sjelden han står i avbildinger, om enn det også hender (se bildet). Hefaistos er som oftest avbildet med smieverktøyene, som oftest hammer og tang, og gjerne en ambolt. Når Hefaistos ikke sitter ved smia, sitter han ofte på et esel, jamfør historien ovenfor.
Curt Heinrich Täger
Han tjenestegjorde i hæren i første verdenskrig og ble alvorlig såret i en tidlig fase av krigen. Han døde i 1946 av langtidsskadene han hadde fått i krigen.
Haakon Ditlef Lowzow
Haakon Ditlef Lowzow (født 5. oktober 1854 på Løten, død 12. august 1915 i Kristiania) var en norsk kavalerioffiser og politiker (V). Han var forsvarsminister i Gunnar Knudsens venstreregjering fra 1908 til 1909.
Gunnar Knudsens regjering 2 (3527844907).jpg 1908:
Fra venstre:
1. Karl Seip, kirkeminister
3. Gunnar Knudsen, statsminister
4. Lars Abrahamsen, handelsminister
5. Hans Konrad Foosnæs, landbruksminister
8. Johan Castberg, justisminister ]]
Han ble offiser i 1874, premierløytnant i 1887, rittmester i 1891, oberstløytnant i 1904, og generalmajor og sjef for kavaleriet i 1909. Som ung begynte han et energisk arbeid for utviklingen av det norske forsvaret. Han var dessuten en kjenner av Norges krigshistorie og militære forhold, og skrev tallrike innlegg om forskjellige militære spørsmål i fag- og dagspressen. Størst oppsikt vakte det militærpolitiske programmet han la frem våren 1908 i forordet til Georg Stangs etterlatte brosjyre om «Glommenlinjen».
Den 10. april 1908 trådte Lowzow inn i Gunnar Knudsens første regjering som forsvarsminister, med gjennomførelse av en ny hærordning som arbeidsprogram. Forslaget hans møtte imidlertid stor motstand og ble sterkt endret under Stortingets behandling. Han gikk av som statsråd 20. august 1909.
Han var sønn av oberst og kommandant på Kongsvinger festning Christopher Frederik von Lowzow og hustru Magdalene Laura Marie Wulff, og sønnesønn av generalmajor Ditlef Frederik von Lowzow.
Follafoss
Follafoss er et tettsted i Steinkjer kommune i Trøndelag. Tettstedet har innbyggere per 1. januar. FollaCell, fabrikken i Follafoss, ligger ved Beitstadfjorden sammen med resten av bygda. Her finnes det også butikker (Coop-marked, klesbutikk), helsestudio, bensinpumper, alpinbakke, småbåthavn, skole og barnehage. Avstanden til Trondheim er ca. 170 km.
Follafoss Tresliperi ble etablert i 1909. I slutten av 1980-årene ble produksjonen omstilt fra tresliperi til CTMP-fabrikk. I 2013 ble fabrikken kjøpt av Mayr-Melnhof Karton og omdøpt til FollaCell.
Follafoss var tidlig ute med kraftverk, nåværende kraftverksbygg ble satt i drift allerede i 1923 og fornyet i 1934. Dette er i dag NTEs eldste kraftstasjon i drift. I august 2005 ble det nye kraftverket satt i drift i fjellet og selve kraftproduksjonen foregår nå her. Det første året ble ekstra spennende grunnet vibrasjoner og resonans som førte til totalhavari og tre måneders reparasjon i 2006. Det gamle e-verkets spanskproduserte Francisturbiner klarte en gjennomsnittlig årsproduksjon på 140 GWh, de nye klarer 188 GWh med lavere vanngjennomstrømning.
Grunnkretser i Samnanger kommune
Grunnkretser i Samnanger kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Samnanger kommune, Hordaland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Strokkenesbrua
Strokkenesbrua er ei 80 meter lang veibru på fylkesvei 851 i Salangen kommune i Troms. Brua krysser elva Strokken mellom Øvervatnet og Nervatnet. Elva har et fall på kun 1 meter. Dagens bru ble bygd i 1986 og er den tredje i rekken. Den første ble bygd i 1879 og den andre i 1934. I dag er det kun den nye brua som står, men brukar fra de eldre bruene er tydelige på begge sidene av elva.
Roland MT-32
Roland MT-32 er en MIDI-kompatibel lydmodul utgitt i 1987 av Roland Corporation.
Egenskaper
Slik som Roland D-50, bruker denne modulen også Linear Arithmetic-syntese, som er en form for sample-basert syntese kombinert med subtraktiv syntese, for å produsere lyd. Sample-basert blir brukt på stigning av lyd og trommer, mens tradisjonell syntese blir brukt for å opprettholde lyden.
MT-32 kommer med 128 lyder og 30 rytmelyder. Lydene kan spilles på opp til 8 kanaler og rytmelydene på en kanal. Den har også en digital gjenklang-effekt. Etterfølgerne hadde også 33 lydeffekter inkludert. På grunn av at den mangler en piano-sample, kan den ikke spille en overbevisende, akustisk pianolyd.
Siden den er en synthesizer istedenfor en enkel wavetable-modul, er den programmerbar. Lyder blir laget ved å kombinere opp til 4 partieller på forskjellige måter (inkludert ringmodulasjon). Modulen kan spille 32 partieller samtidig, så polyfonien bestemmes av hvor mange partieller hver lyd består av. Modulen kan derfor spille fra 8 til 32 noter samtidig.
MT-32 bruker ikke MIDI-kanal 1 (og derfor bruker heller ikke MIDI-filer skrevet for modulen denne kanalen), men den kan bli programmert til å bruke den med sysex-beskjeder. Dette kan brukes for å gjøre modulen mere kompatibel med den populære General MIDI-standarden.
Modeller
Det er tre hovedversjoner av MT-32:
Første generasjon
Ingen hodetelefonutgang. LA32 er en 80-pinns PGA-brikke. Kontrollprosessoren er en Intel C8095-90. DAC er en Burr-Brown PCM54 uten trimpot; dens signal har en oppløsning på 15 biter (se under). LA32-brikken blir senere byttet ut med en 100-pinns flatbrikke.
Andre generasjon
Hodetelefonutgang er lagt til. Kontrollprosessoren er en Intel P8098. Samme DAC, men med full 16-bits inngangsoppløsning (se under). Etter dette fikk alle moduler 32 ekstra lydeffekter.
Klipping
MT-32 og kompatible moduler bruker en parallell 16-bits DAC med en sample rate på 32 kHz. For å forbedre signal-til-støy nivået uten å investere i dyrere komponenter, ble volumet av det digitale signalet som går inn i DACen fordoblet
Ikke-lineære differensial-feil
DACen brukt i første og andre generasjon var angivelig fabrikkjustert, men den trengte likevel en trimpot for å redusere ikke-lineære differensial-feil (Differential Non-Linearity Error, DNL).
Fordi Roland ville spare penger, inkluderte de ikke en slik krets. Resultatet var at svake lyder hadde en merkbar metallisk lyd. Denne forvregningen er mere tydelig i den originale MT-32, mest sannsynlig fordi DACens bit 0 ikke er koblet til på grunn av bitforflytningen (se over). Den kan også høres i den nyere MT-32 og CM-32L.
For den tredje generasjonen brukte Roland Burr Browns PCM55 istedenfor. Denne DACen er fabrikkjustert og har nesten ingen hørbar DNL.
Buffer-overflyt
Første generasjon hadde en kontroll-ROM med versjon under 2.00 og de trengte en 40 ms langt forsinkelse mellom sysex-beskjeder. Noen videospill ble programmert for å virke med nyere moduler (se over) og senere ROM-versjoner som ikke trenger denne forsinkelsen. Disse spillene vil derfor ikke virke helt korrekt med den første generasjonen. Man kan få feil lyder og modulen kan også låse seg.
Musikk for videospill
MT-32 ble brukt mye i videospill fra slutten på 1980-tallet til begynnelsen på 1990-tallet som et bedre alternativ til AdLib- og Sound Blaster-lydkortene. Sierra On-Line var det første selskapet som tok i bruk modulen. Det var for spillet King's Quest IV: The Perils of Rosella i 1988. De solgte også modulen.
Emulering
På grunn av MT-32s popularitet innen videospill har mange moderne lydkort en enkel MT-32-modus som består av en lydbank som har samme oppsett som den i MT-32. Disse lydene er som oftest tatt fra andre kilder og kan derfor variere veldig i forhold til en ekte MT-32. Disse lydkortene kan heller ikke programmeres med spesielle lyder, noe som mange videospill benyttet seg av. Man kan derfor også få feil lyd i mange tilfeller. Orchid SoundWave 32, som ble gitt ut av Orchid i 1994, har en signalprosessor som tillot en mere nøyaktig gjengivelse av MT-32s lyder.
Ted van Lieshout
Ted van Lieshout (født 21. desember 1955 i Eindhoven) er en nederlandsk grafiker, illustratør, og forfatter av barnebøker, romaner, hørespill og teatertykker.
Roland MT-32
Emulering
Det har den siste tiden vært forsøk på å emulere LA-teknologien i programvare ved hjelp av filkopier av MT-32s lydbank og kontroll-ROM. Den mest nevneverdige er Munt, som har åpen kildekode. Denne prøver å emulere MT-32 med en WDM driver for Windows XP. Den er også lagt til i ScummVM, et program som kan kjøre eventyrspill fra LucasArts. Munt er basert på MT-32 Emulation Project, som var kilden til en kortvarig krangel over distribusjonen av ROMene fordi Roland eier opphavsretten.
Ted van Lieshout
For ungdomsromanen Gebr. mottok han i 1999 Deutscher Jugendliteraturpreis. Boka ble utgitt på norsk i 2001 med tittelen Bror.
Roland MT-32
Emulering
Roland har også sin egen emulator for klassiske synthesizere, slik som D-50.
Roland CM-32L
CM-32L er basert på MT-32, men er beregnet for å brukes med datamaskiner. Den er derfor beige og den har ingen eksterne kontroller bortsett fra volumkontroll og indikatorlys. Den eneste tekniske forskjellen mellom en MT-32 og en CM-32L er at sistnevnte har 32 ekstra lydeffekter.
Portugal under Sommer-OL 1948
Portugal under Sommer-OL 1948. 49 sportsutøvere fra Portugal deltok i sju grener, friidrett, fekting, hestesport, roing, seiling, skyting og svømming, i Sommer-OL 1948 i London. Portugal kom på delt 26.-plass med én sølv- og én bronsemedalje.
Taxi 1
I Hordaland har selskapet over 100 sjåfører, ca. 85 ordinære løyver og ca. seks-syv reserveløyver. Årlig gjennomfører selskapet rundt 250 000 turer (2012). Selskapet omsetter for om lag 50 millioner kroner hvert år.
Taxi 1 As har 67 drosjeløyver under eget navn som dem besitter, og har dermed bare ca. 18 eksterne løyver og drosjeeiere. Taxi 1 har de siste årene hatt en positivt økning i kundeantall og løyver. Dette kan skyldes intern uro i flere andre drosjeselskaper i Bergen som gjør at mange ønsker å knytte seg til Taxi1. Selskapet kommer til å omsette for 60 millioner innen året 2013 er omme. De ønsker også å ha 100 drosjer i trafikk innen 31.12.2013.
De har også fått konsesjon til å drive trafikkskole i Bergen, og har starter opp Taxi1 Trafikkskolen sommeren 2011. De er også veldig miljøbeviss, og har flere Nissan Leaf drosjer under Grønntaxi, som er miljøkonseptet til Taxi1.
En av Taxi1's biler ble brukt som jentetaxi i Bergen som ble arrangert av Sparebank1 og P5 fra begynnelsen av August til slutten av September. Dette var en stor sukeees som mange jenter benyttet seg av.
Jonas Edman
Jonas Edman (født 4. mars 1967 i Linköping) er en svensk rifleskytter som har spesialisert seg på liggende skyting. Han var spesialist på 300 m rifle på 90-tallet, og var med på laget som vant ISSF-VM i 1998 i Zaragoza i Spania. Etterpå begynte han å fokusere på 50 m rifle. Han fikk et såkalt wild card til Sommer-OL 2000 i siste liten og skjøt 599 poeng i kvalifiseringen, bare ett poeng fra maksimal poengsum (og verdensrekorden), og klarte å beholde ledelsen gjennom finalen.
Edman vant også ISSF-verdenscupfinalen i 2001 i München med samme poengsum; 599. Resultatene etter dette har vært varierende, men han er fremdeles en av verdens beste skyttere i liggende. Han arbeider nå som ammunisjonsforhandler.
Daubitz
Daubitz (oversorbisk: Dubc) er et distrikt i kommunen Rietschen i Landkreis Görlitz i Fristaten Sachsen. Daubitz var frem til 15. mars 1992 en selvstendig kommune.
Daubitz ligger i et myrlendt skog- og damlandskap mellom Weißwasser og Niesky øst for Rietschen i nedbørsfeltet til elven Weißer Schöps. Selv om denne knapt er innom Niederdorf, blir den likevel i dens videre forløp fra Dorfgraben i Daubitz og nord for Daubitz delt i sideelven Raklitza.
Banestrekningen Berlin–Görlitz med nærmeste jernbanestasjon i Rietschen går vest for Daubitz. Et lite stykke i nærheten passerer i nord-sør retning vest for stedet Bundesstraße 115 og øst for stedet Staatsstraße 127.
Ved siden av selve landsbyen finnes bosetningene Neu-Daubitz, Heidehäuser og Walddorf såvel som bygden Feldhäuser. Tilgrensende steder er Rietschen og Neuhammer i vest, Teicha i sørvest og Quolsdorf (tilhørende kommunen Hähnichen) i sør. I øst skiller et større damområde Daubitz fra forstedene Neusorge, Lodenau, Ungunst og Steinbach i Rothenburg. I nord finnes millitærbasen Oberlausitz, hvor distriktet Tränke en gang eksisterte.
Daubitz var en kommune i Kreis Weißwasser fra 1952 til 1990, og i Landkreis Weißwasser fra 1990 til 1992.
Merete Morken Andersen
Merete Morken Andersen (født 24. juli 1965 i Bergen) er en norsk forfatter, litteraturkritiker og redaktør.
Andersen er utdannet cand.philol. med hovedfag i litteraturvitenskap fra Universitetet i Bergen, og har gjennomført forfatterstudiene ved Høgskolen i Telemark – Bø og Skrivekunst-akademiet i Hordaland i Bergen. Hun har arbeidet blant annet som forlagsredaktør i forlaget Aschehoug og faglig leder for Aschehougs forfatterskole. I perioden 1992–1997 var hun var redaktør i litteraturtidsskriftet Vinduet.
Siden 2007 har hun vært førstelektor i fagiltterær skriving ved Universitetet i Sørøst-Norge (opprinnelig Høgskolen i Vestfold).
Merete Morken Andersen ble tildelt Kritikerprisen 2002 for romanen Hav av tid. Romanen ble senere oversatt til flere språk, deriblant dansk, engelsk, italiensk, nederlandsk, tyrkisk og tysk.
I 2018 ga hun ut en biografi om Amalie Skram, og under arbeidet med denne boken bygget hun opp nettstedet Tidsånd.no, der hun samlet opplysninger om Amalie Skram og menneskene og stedene som omga henne. Per 2022 inneholder nettstedet omfattende informasjon om historiske personer, steder og hendelser i Skrams samtid.
Slaget ved Gårdstånga
Slaget vid Gårdstånga er et slag som omtales på runesteinen Forshedastenen i Finnveden i søndre Småland, og som kan ha funnet sted ved Gårdstånga, noen mil nord for Lund.
Historieskriveren Saxo Grammaticus beretter på slutten av 1100-tallet om krigshendelsene mellom den danske kongen Knut den store, den norske kongen Olav den hellige og den svenske kongen Anund Jakob. Mens Knut var i England angrep de to andre kongene Danmark og Skåne. Olav og Anund Jakob sendte sine flåter sørover og Anund Jakob trengte også personlig inn i Skåne med en hær. Bonden Hagen fra Stångby i Skåne seilte da til Knut, og kongen seilte straks med sin store flåte og armé mot Skåne. Her fikk han vite at Anund Jakob lå med en stor hær og at svenskene samtidig blokkerte Helge å i nordøstre Skåne med sin flåte. Knut gikk i land og «dro da selv mot Anund og sendte flåten for å bekjempe de som lå i åen». Knut beseiret Anund Jakobs hær i et stort slag ved «Stångberg» og lyktes senere også med å drive bort fienden fra Helge å. .
Disse krigshendelsene skal ha inntruffet i 1025, hvilket kan stemme med den omtrentlige dateringen av Forshedastenen. Det var runeforskeren Otto von Friesen som i en hypotese koblet sammen runesteinen med slaget ved skånske «Stångberg». Både Stångby og Gårdstånga ligger like nord for Lund. Han mente at de tre Forshedamennene som omtales på runesteinen hadde deltatt i denne striden, og at en av dem, Lifsten, var blitt drept i slaget.
Trond Sverre Hansen
Trond Sverre Hansen (født 27. januar 1964 i Narvik) er en norsk jazzmusiker (slagverk). Han er sønn av jazztrombonist, Viggo Hansen og er en viktig trommeslagere innenfor bebop-sjangeren. Hansen jobber som bussjåfør i busselskapet Nobina.
Hansen debuterte i 14-årsalderen sammen med den legendariske nord-norske gitaristen Thorgeir Stubø, og var medlem i dennes kvintett (1981–82). Han var med andre ord en meget ung bidragsyter til Narviks vitale jazz miljø på denne tiden. Han medvirket i NRKs TV-serie Ung norsk jazz (v/Erling Wicklund) på begynnelsen av 1990-tallet, og spilte med landsdelsmusiker-gruppa Jazz i Nord sammen med pianist Jørn Øien, bassist Konrad Kaspersen og trombonist Øystein B. Blix. Dette ensemblet er dokumentert på plate med vokalisten Marit Sandvik (Song fall soft, 1995). Hansen spilte med Øystein Norvoll kvintett på Kongsberg Jazzfestival (1988) og var med The Ernst-Wiggo Sandbakk group (1989–90). Kombinasjonen Kaspersen/Hansen har lagt grunnlag for mange konstellasjoner. Bl.a Hallgeir Pedersen Trio (1999–) som han har vært medlem av. Hansens bidrag her kan høres på platene West Coast Blues, 2002, Wistful, 2004 og Bluero, 2006. En annen utgivelse Hansen medvirker på, er pianist Knut Kristiansens Monk Moods fra 1994.
Wojciech Korfanty
Liv
Albert Korfanty ble født i en gruvearbeiderfamilie. Han studerte ved Technische Universität Charlottenburg og i Breslau.
Han representerte Polnische Nationaldemokratische Partei i den tyske Riksdagen mellom 1903 og 1912, og var innvalgt fra valgkretsen Kattowitz-Hindenburg. Etter et avbrudd på grunn av en finansskandale ble han igjen innvalgt i Riksdagen i 1918, denne gang i valgkretsen Gleiwitz.
Mellom 1904 og 1918 var han dessuten medlem av den prøyssiske landdagen. I sin riksdagstale 25. oktober 1918 gikk han inn for at de tyske østområdene skulle tilfalle en ny polsk stat, til tross for at polakkene bare en utgjorde en minoritet de fleste steder.
Etter krigen slo han seg ned i Polen og poloniserte sitt fornavn fra Albert til Wojciech.
Wojciech Korfanty var organisatoren bak opprørene i Øvre Schlesien, som hadde som mål å tilslutte provinsen til Polen. Etter at Versailles-traktaten først hadde pålagt Tyskland å avstå hele Øvre Schlesien til Polen, oppnådde den tyske flertallsbefolkningen i området at det skulle gjennomføres folkeavstemning om hvilket land det skulle være en del av. Det polske frikorpset Bojówka polska utløste om morgenen 17. august 1919 i Paprotzan en oppstand for å ta kontrollen over Øvre Schlesien; oppstanden ble slått ned av Hermann Ehrhardts brigade Marinebrigade Ehrhardt.
Området ble deretter forvaltet av en kommisjon av seierherrene fra krigen, og Korfanty fikk i oppdrag å organisere folkeavstemningene. Det polske folkeavstemningskommissariatet hadde sitt sete i Beuthen, hvor i hotellet Schlesischer Hof også det korfantyske frikorpset befant seg, under dekknavnet Foreningen av tidligere krigsfanger.
Den 20. august 1920 forsøkte Korfanty og hans nasjonalister igjen å gjøre opprør, uten hell. Han beordret også det politiske drapet på Theofil Kupka, en tidligere følgesmann og senere autonomist, som hadde grunnlagt bevegelsen Bund der Oberschlesier – Związek Górnoślązaków, som arbeidet for en uavhengig overschlesisk stat som hverken var del av Tyskland eller Polen.
Til slutt kunne Korfanty ikke lenger forhindre folkeavstemningen, som ble gjennomført 21. mars 1921. Resultatet var et klart flertall imot det polske kravet. 59,6 % stemte for at Overschlesien skulle forbli en del av Tyskland. Etter kunngjørelsen av resultatet begynte Korfanty igjen å organisere volds- og terrorhandlinger mot den tyske sivilbefolkningen, og utløste natten mellom 2. og 3. mai 1921 sin tredje oppstand. I kampene om St. Annaberg slo den paramilitære organisasjonen Selbstschutz Oberschlesien (SSOS) med støtte fra de allierte den 21. mai 1921 ned Korfantys frikorpsstyrker.
Korfanty engasjerte seg deretter i politikk i Polen, og var polsk statsminister mellom 16. juli og 31. juli 1922 og fra 1922 til 1930 medlem av det polske parlamentet. Han var innvalgt for kristeligdemokratene, og ble en av Józef Piłsudskis fremste politiske fiender. Høsten 1930 ble han fengslet, etter at diktator Piłsudski hadde beordret en rekke opposisjonspolitikere arrestert. Etter fem års fengsel emigrerte han etter sin løslatelse i 1935 til Tsjekkoslovakia, og i 1938 dro han til Frankrike. Kort før utbruddet av annen verdenskrig kom han tilbake til Polen, hvor han ble fengslet på nytt av polske myndigheter. På grunn av alvorlig sykdom ble han løslatt fra fengsel etter tre måneder og døde kort etter.
Korfanty ble i 1997 posthumt utnevnt til Den hvite ørns orden av Polens president.
Solregn
Solregn er ei plate som ble utgitt av Åge Aleksandersen i 1989. Platen solgte 160 000 eksemplarer.
Dimmu Borgir
Dimmu Borgir er et norsk symfonisk black metal-band. Bandet har også slått igjennom internasjonalt. Per 2009 hadde bandet solgt flere millioner album solgt på verdensbasis. Tekstene er på de senere album hovedsakelig på engelsk. Bandets navn er hentet fra Dimmuborgir, et område på Island som er preget av særegne vulkanformasjoner.
1993–1996
Dimmu Borgir ble originalt grunnlagt som et symfonisk black metal band i 1993 av Shagrath, Silenoz og Tjodalv. Bandet ga ut en EP kalt Inn i evighetens mørke (1994). Denne korte EP-en, som var begrenset til 1000 eksemplarer, ble utsolgt i løpet av kort tid, og samme året fulgte bandet opp med studioalbumet For all tid (1994). På albumet var det musikalske bidrag fra medlemmene i Dødheimsgard og Ved Buens Ende. På albumet spilte Shagrath trommer/vokal, men gitar på låta Glittertind, Tjodalv gitar, og Erkekjetter Silenoz og Shagrath byttet på vokal. Dette oppsettet forandret seg før utgivelsen av Stormblåst på Cacophonous Records i 1996.
1997-1998
Etter Stormblåst vridde Dimmu Borgir seg i en helt ny retning. Keyboardisten Stian Aarstad forlot bandet grunnet førstegangstjeneste og var derfor ikke med på innspillingen av Devil's Path (1996). Shagrath tok over syntharbeidet i studio etter det. Den samme perioden forlot bassisten Brynjard Tristan bandet og gjorde plass for Nagash. Stian Aarstad var tilbake til innspillingen av Enthrone Darkness Triumphant (1997). På albumturneen hadde han problemer med å komme i tide til øvelser og konserter og fikk sparken fra bandet som følge av det. Albumet ble en stor suksess for bandet og var den første utgivelsen til bandet på det tyske plateselskapet Nuclear Blast. Det ble spilt inn i Abyss Studios, eid av Hypocrisys hovedmann, Peter Tägtgren.
Etter albumturneen for Enthrone Darkness Triumphant rekrutterte bandet to nye medlemmer, Mustis på keyboard og Astennu på andregitar, slik at Shagrath kunne konsentrere seg om kun vokalen (live).
Det neste de ga ut var EP-en Godless Savage Garden, som inneholdt to nye sanger, to ny-innspillinger, en coverlåt av det tyske bandet Accept s «Metal Heart» og tre konsertopptak fra Polen (på senere utgitt bonusskive to ekstra sanger fra Brasil).
1999-2006
Spiritual Black Dimensions var det første albumet med ren vokal, og Puritanical Euphoric Misanthropia var det siste albumet med Nagash på bass. I 2003 brukte Dimmu Borgir sitt plateselskaps finansielle innflytelse til å lage et monumentalt album kalt Death Cult Armageddon. Deler av albumet ble spilt inn med Prahas Filharmoniske Orkester for å forsterke den klassiske stilen som alltid har ligget over bandets stil. Albumet kom på andreplass på VG-lista og solgte over 150 000 kopier bare i USA.
I 2005 spilte bandet inn en helt ny versjon av det gamle albumet Stormblåst, hvor Hellhammer fra Mayhem var med som trommeslager.
2007–2009
I 2007 ga Dimmu Borgir ut albumet In Sorte Diaboli. Det kom i butikkene 24. april i Nord-Amerika, 27. april i Tyskland og 30. april i resten av Europa. Den 6. november 2007 ble de tildelt gullplate for dette albumet. Ved utgivelsen av dette albumet ble Dimmu Borgir det første black metal-bandet som toppet listene i sitt eget land. Albumet gikk også inn på Topp-40 på den amerikanske Billboard-lista, noe kun a-ha hadde klart før dem.
Den 31. august 2009 ble det lagt ut en melding på bandets offisielle nettside om at bandet hadde skilt lag med Mustis og ICS Vortex.
2010–
Den 22. september 2010 ga bandet ut studioalbumet Abrahadabra, etter 11 måneders produksjon. Kringkastingsorkestret, Agnete Kjølsrud og Schola Cantorum medvirket på albumet. 28. mai 2011 spilte de konsert med Kringkastingsorkesteret og Schola Cantorum i Oslo Spektrum, under tittelen «Forces of the Northern Night». Konserten ble senere vist på NRK, til protester fra blant andre Rebekka Rossland (KrF), som mente visningen av konserten på NRK var «(e)t hån mot kristne».
Priser
Bandet har vunnet Spellemannprisen 2001 og Alarmprisen 2002 for Puritanical Euphoric Misanthropia, Spellemannprisen 2003 og Alarmprisen 2004 for Death Cult Armageddon og Alarmprisen 2007 for In Sorte Diaboli, alle prisene i klassen metal. De fikk dessuten Gammleng-prisen i klassen black metal i 2004 og Spellemannprisen 2007 i klassen årets musikkvideo for «The Serpentine Offering». For den samme videoen vant de også Metal Hammers Golden Gods Award 2008 for beste musikkvideo.
Grunnkretser i Moskenes kommune
Grunnkretser i Moskenes kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Moskenes kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Norsk Folkeminnelags skrifter
Norsk Folkeminnelags skrifter er kulturvernorganisasjonen Norsk Folkeminnelags bokserie. Et uttalt mål bak utgivelsene har vært å fremskaffe gode tradisjonssamlinger fra alle strøk av landet. Med i snitt to bokutgivelser for året er nettet blitt stadig mer finmasket, samtidig som også andre hensyn forsøkes ivaretatt. Bøkene har også vært relatert til ulike yrkesgrupper, spesielle skikker, ulike fortellergenre og nyere former for kulturytringer, samtidig som det kontinuerlig pågår en profileringsdebatt i tråd med folkloristikkens skiftende paradigmer.
Norsk Folkeminnelag utgir dessuten tidsskriftet FOLKEMINNER. NFL-nytt. Skriftet, som også inneholder artikler om ulike folkloristiske emner og stoff til ren faglig orientering, distribueres primært til medlemmene.
Eksterne lenker
Norsk Folkeminnelag
Anajapygidae
Anajapygidae er en gruppe (familie) av primitive seksbeinte leddyr som hører til ordenen tohaler (Diplura).
Utseende
Små, slanke, hvite leddyr. Antennene er perlekjedeformede, middels lange. Thorax-leddene ser nesten ut som bakkroppsleddene bortsett fra at de har bein. Haletrådene er korte, de er rørformede og skiller ut sekreter fra kjertler i bakkroppen.
Levevis
Disse små tohalene lever av dødt organisk materiale i jorden.
Utbredelse
Familien har et tyngdepubnkt i Mexico og California, der fem av de åtte kjente artene hører hjemme. Videre finnes det én art i Europa, én i India og én i Afrika.
Little Rock
Byens, og delstatens, største avis er The Arkansas Democrat Gazette.
Historie
Little Rock ble hovedstad i Arkansas Territory i 1821. Da Arkansas ble tatt opp som stat nr 25 i USA i 1836, ble Little Rock offisielt delstatshovedstad. The Territorial Capitol (nå Old State House) ble påbegynt i 1833, og var ferdig i 1842. Bygningen fungerte som byens capitol fram til 1911 da det nåværende capitol-bygget sto klart. I 1986 var skyskraperen Metropolitan National Bank Tower ferdig som med sine 166 meter er byens og statens høyeste bygning.
Geografi
Little Rock ligger langs den sørlige bredden av elven Arkansas. Fourche Creek og Rock Creek renner gjennom byen ut i Arkansas. Byens vestlige del ligger ved foten av Ouachita-fjellene, og like nordvest for byen er Pinnacle Mountain og Lake Maumelle som forsyner byen med drikkevann. Øst for sentrum ligger Clinton nasjonale lufthavn.
Gaston III de Foix-Béarn
Gaston III de Foix-Béarn (født 30. april 1331, død 1. august 1391), kalt Phoebus, var en fransk føydalherre i middelalderen.
Little Rock
Geografi
Little Rock ligger i et fuktig subtropisk klima med varme, fuktige somre og milde vintre.
Gaston III de Foix-Béarn
Gaston III var sønn av Gaston II de Foix-Béarn, greve av Foix-Béarn, og Aliénor de Comminges. Tilnavnet Phoebus (etter den greske solguden Phoibos Apollon) fikk han på grunn av sitt lyse hår. Han var en stridslysten adelsmann, som først støttet kong Filip VI av Frankrike mot engelskmennene, før han forlot Frankrike i 1356 for å kjempe mot de hedenske litauerne. I 1358 vendte han tilbake, og hjalp kongen med å slå ned bondeopprøret (La Jacquerie). I 1382 lot han sin egen sønn fengsle og sulte ihjel i et anfall av sinne. Han skrev et svulstig dikt om jakt, Livre de la chasse.
Little Rock
Kjente personer fra Little Rock
Den amerikanske generalen og presidentkandidaten Wesley Clark vokste opp i Little Rock.
Methedras
Methedras eller Metheadras er et fiktivt fjell fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Det er det sørligste punktet i Tåkefjellene, og ligger like over Jarnagard, som ligger i dalen Nan Curunír (trollmannens dal eller trollmanns dalen).
Little Rock
Kjente personer fra Little Rock
De ni fra Little Rock bidro til borgerrettskampen på 1950-tallet.
Seilet hotell
Scandic Seilet, inntil 2014 Rica Seilet Hotel, er et høyhus i Molde. Bygningen er et 16 etasjer høyt hotell som ble åpnet 11. oktober 2002.
Vegg i vegg med hotellet, med inngang gjennom dets lobby, ligger kulturhuset Bjørnsonhuset.
Store deler av hotellet står på påler i sjøen. Arkitekten Kjell Kosberg i Kosbergs Arkitektkontor AS står bak hotellet. 5. august 2001 la Prinsesse Märtha Louise ned grunnsteinen for hotellet og det tilhørende Bjørnsonhuset.
Til fyret
I romanen møter vi Mr og Mrs Ramsay, deres åtte barn og alle deres venner og bekjente ved sommerhuset deres på Isle of sky i Skottland mellom 1910 og 1920.
Boken er tredelt med titlene «the Window», «Time Passes» og «the Lighthouse» og disse ulike delene representerer ikke bare tre ulike stadier i familiens liv, men også ulik temporalitet. «To the Lighthouse» er rammefortellingen der prosjektet er å komme seg ut til fyret. Boken har ikke et typisk plot men følger i stedet tankerekkene til de ulike personene i boka. Woolf opererer med en personorientert tredjepersonsforteller og hovedfokuset får vi fra Mrs Ramsay og kunstneren Lily Briscoe. Fortellerstilen til Woolf skriver seg fra den modernistiske stream of consciousness-metoden som Marcel Proust og James Joyce er mest kjent for. Likevel kan den ikke sies å være like ekstrem og boken er ikke vanskelig å følge til tross for de ofte skiftende synsvinklene.
Del I: The Window
«Yes, of course, if it's fine tomorrow» er Mrs Ramsays åpningsreplikk. Den seks år gamle James Ramsays ønske om å dra ut til fyrtårnet er gjennomgående i denne delen, der Mrs Ramsay opptrer som fredsmegleren og motparten til sin mann, Mr Ramsay som stadig forkludrer James' ønsker med sin snusfornuftige holdning. James har et tydelig anstrengt forhold til faren og foretrekker moren sin.Tida i denne delen går tregt, er sirkulær og representerer Mrs Ramsay. Vi møter også Lily Briscoe som i denne første delen er en ung kunstner. Hennes abstrakte portrett av Mrs Ramsay viser at hun er en kvinne med en moderne holdning og kan sees på som en motpart til Mrs Ramsays konservative vesen. Hun føler likevel et bånd til henne. Hun strever med selvfølelsen der Charles Tanslay, en beundrer av Mr Ramsay og hans filosofiske tanker, mener at kvinner ikke kan male. Hennes forhold til Mr Ramsay er også anstrengt.
Delen munner ut i midagsscenen der Mrs Ramsays rolle tydelig kommer til rette. Maten hun lager skal være servert til en bestemt tid og bestå av like deler, og blir et bilde på hennes ønske om at alle har det bra. Hun har også et ønske om at Lily Briscoe skal gifte seg med William Bankes, en eldre enkemann og gammel venn av Mr Ramsay. Dette skjer ikke og viser igjen gapet i holdning mellom den moderne Lily og den konservative Mrs Ramsay.
Forholdet mellom Mr og Mrs Ramsay er hele tiden tilstede. Mrs Ramsay kjenner sin mann og hans væremåte og reagerer ikke på hans merkelige utspill eller krigslek. Han er avhengig av hennes anerkjennelse mens hun ikke tør motgå ham. Både barna og Lily Briscoe ser på ham som en selvopptatt tyrann.
Del II: Time Passes
I denne delen løper ti år over få sider. Omgivelsene blir her selvstendige karakterer og her er personifisering framfor personer framtredende. Første verdenskrig kommer og Mr og Mrs Ramsays sønn, Andrew, dør under kamp. Datteren deres Prue dør mens hun føder og Mrs Ramsay selv går bort en natt og forlater Mr Ramsay for seg selv.
Del III: The Lighthouse
Denne delen er forsoningsdelen. Lily overtar rollen som hovedperson. Her er et grunnleggende universalt spørsmål «what does it all mean?» Ved tapet av Mrs Ramsay oppleves alt som tomt og meningløst og det reflekteres over hva tapet innebærer. Denne tida er mer lineær og representerer Mr ramsay: han er målrettet og peker mot de parallelle prosjektenes avslutning; guttenes tur til fyret, og Lily som skal bli ferdig med bildet.
Familien returnerer til sommerhuset og etter mye tvil drar de ut til fyret, men ikke med moren, slik James hadde ønsket den gangen for ti år siden. James venter hele veien på at faren skal tyrannisere dem som før, men i stedet anerkjenner faren endelig James.
Lily Briscoe blir endelig ferdig med sitt portrett av Mrs Ramsay og forsoner seg slik med hennes død og befrir seg samtidig fra kontroll hun hadde over Lilys liv.
Fyret
Woolf har selv sagt at fyret er tilfeldig og ikke har noen symbolsk verdi, men til tross for dette har flere sett på fyret som et symbol for opplysning og redning, og skiftet mellom lys og mørke har blitt et bilde på konflikt og gjenforening, som James og Mr Ramsays harmoniske tur ut til fyret. James' intrykk av fyret er "nothing is simply one thing", noe som understreker de ulike oppfatninger de ulike menneskene i boka har samtidig som den sier at symboler også har ulik betydning fra person til person.
En populær måte å se på fyret på blant feministiske litteraturkritikere er som et fallossymbol som representerer Mr Ramsay og hans overlegenhet i forhold til Mrs Ramsay; hun blir den andre, slik Simone de Beauvoir skriver i sin bok Det annet kjønn (1949).
Filmatiseringer
To the Lighthouse (1983), med Rosemary Harris, Michael Gough, Suzanne Berti og Kenneth Branagh.
Verdensbiblioteket
Til Fyret var blant de 100 verkene som ble valgt inn i Verdensbiblioteket i 2002. Kåringen ble gjort av 100 forfattere fra hele verden på vegne av De norske Bokklubbene og er ment å være en samling av litteraturhistoriens 100 viktigste verker. Woolfs Mrs. Dalloway er også på listen.
Boeing Yellowstone
Yellowstone er et prosjekt av Boeing Commercial Airplanes for å erstatte alle sivile flymaskiner med flymaskiner som har avansert teknologi.
Yellowstone er delt inn i tre prosjekter:
Projapygidae
Projapygidae er en familie av primitive seksbeinte leddyr som hører til ordenen tohaler (Diplura).
Hedge Hog
Hedge Hog var et rockeband fra Trondheim som spilte sammen fra 1990 til 1998. Bandets kjerne besto av Morten Kristiansen (vokal og gitar), Sverre Fossen (gitar), Terje Berg (bass) og Arve Gulbrandsen (trommer). Alle medlemmene har både før, under og etter spilt med andre band. Morten har senere spilt med Thrush, The Idea of North og The Sound Syndicate. Sverre spiller fortsatt i Ranheim. Arve har spilt med Dipsomaniacs, Tad Pole og The Reilly Express.
Haakon Sørbye
Haakon Sørbye (født 16. mars 1920 i Oslo, død 15. september 2016 i Bærum) var en norsk sivilingeniør og motstandsmann under den andre verdenskrig. Han var medlem av Skylark B. De siste 17 årene av sitt yrkesliv var han professor ved Norges tekniske høgskole.
Hedge Hog
Musikalsk startet de som et garagepunkband, men ble etterhvert assosiert med grungebølgen på tidlig nittitall. Sterkt inspirert av prepunkband som Mc5 og The Stooges, 70talls tungrock og nyere hvitstøyband som Sonic Youth og Dinosaur Jr.
Haakon Sørbye
Andre verdenskrig
Han ble avslørt, tatt til fange av Gestapo, og plassert i tysk fangenskap. I august 1943 ankom han konsentrasjonsleiren Natzweiler i Frankrike. Han ble flyttet mellom forskjellige leire, og reddet av Røde Kors nær krigens slutt. Han satt en periode i Dachau konsentrasjonsleir.
Hedge Hog
Historie
Bandet ble startet som The Skeletones i 1990 og var en del av miljøet rundt UFFA og Svartlamon. Etterhvert skiftet de navn til Hedge Hog etter ei låt på skiva "8-way Santa" av bandet TAD. I1991 ga de ut sin første CD «Erase» på egen label. Denne ble spilt inn i Brygga studio med Lars Lien. Ble etterhvert signa på Voices of Wonder sammen med trøndervennene i Motorpsycho og The 3rd and The Mortal.
Haakon Sørbye
Andre verdenskrig
Sørbye var ingeniørstudent og tidligere telegrafist til sjøs. i Dachau klarte han å sette sammen en fungerende radiomottaker med radiodeler som andre fanger hadde funnet. Radioen fikk blant annet inn norskspråklig sending fra London og de norske fangene ble vinteren og våren holdt orientert om krigens gang.
Enns (elv)
Enns er en sideelv til Donau sør i Østerrike. Elven er 254 kilometer lang (ifølge eldre kilder 320 kilometer). Elvens øvre løp går på samme måte som Salzach og Inn, gjennom en av de store og langstrakte dalene i Øst-Alpene.
I sitt nedre løp utgjør Enns grensen mellom de østerrikske forbundsstatene Oberösterreich og Niederösterreich. Samtidig er elven også grense mellom Sentral-Alpene og De nordlige kalkalper. Som følge av den store vannføringen ble det bygget kraftverk langs den nedre strekningen av elven allerede tidlig i det 20. århundret.
Geografi
Enns kilde finnes i den østerrikske delstaten Salzburg i Radstädter Tauern ved foten av Kraxenkogels (1735 moh). Derfra renner elven gjennom en dal ved grensen mellom De nordlige kalkalper og i østlig retning, mot Niedere Tauern i Steiermark. Dalen er formet i istiden men følger også en geologisk linje formet ennå tidligere.
Elven renner deretter på sørsiden av Dachsteinfjellet for så i en lengde på 100 kilometer å danne et geomorfologisk skille mellom de steile kalksteinsfjellene i nord og de mykere skiferbergene i sør. Mellom Admont og Hieflau bryter Enns gjennom et ca. 15 kilometer langt juv, det såkalte Gesäuse i Ennstal-Alpene. Deretter bøyer elven nordover og møter elven Salza. Ved elven Laussabach når Enns samtidig grensen til Oberösterreich. Nord for Steyr – som i middelalderen ga Steiermark dets navn – danner elven grensen mellom Oberösterreich og Niederösterreich (tidligere Österreich ob der Enns og Österreich unter der Enns (Østerrike ovenfor og nedenfor Enns)). I okkupasjonstiden 1945-1955 gikk grensen mellom den sovjetiske og den allierte sonen midt på broen over Enns i Steyr.
Noen få kilometer etter at elven har passert gjennom byen Enns blir den ca. 100 meter bred før den munner ut i Donau rett overfor Mauthausen.
Enns danner langs sitt løp en rekke stryk velegnet for kajakk-padling. Elvens nedbørfelt på 5 940 km² er det femte største i Østerrike. Middelvannføringen er ved Admont gjennomsnittlig ca. 50 m³ per sekund og ved munningen gjennomsnittlig 195 m³/s (maksimum ca. 1 020 m³/s)
Historie
Elvens nedre løp dannet fra det sjette århundret til dannelsen av Oberösterreich (Landes ob der Enns), den østlige grensen til det opprinnelige hertugdømmet Bayern.
I midten av det nittende århundret begynte man arbeidet med å utvide områdene til land- og skogbruk gjennom kanalisering av den 70 kilometer lange strekningen mellom Weissenbach og Gesäuse.
Tilsammen er det bygget ti kraftverk langs Enns med en samlet effekt på 345 MW.
Sideelver
Store sideelver er Palten, Salza og i det nedre løpet av elven, Steyr.
Vegnett
Gjennom den øvre Ennstal løper en viktig gjennomfartsåre fra Tyskland til Slovenia. Mellom Hieflau og Enns går den såkalte Jernveien (Eisenstrasse) hvor malmtransporten gikk fra Erzberg til Linz.
Haakon Sørbye
Andre verdenskrig
Tilbake i Trondheim fortsatte han studiene sine for å bli elektroingeniør, og var engasjert i regigjengen ved Studentersamfundet i Trondheim. Han jobbet med UKA i 1939, under UKA 1945 var han regisjef. Han er senere blitt æresmedlem av Studentersamfundet. Han har vært guide for Hvite busser til Auschwitz og Aktive Fredsreiser.
Utmerkelser
For sin innsats under krigen ble Sørbye tildelt Haakon VIIs Frihetsmedalje og Deltagermedaljen, samt britiske King's Medal for Courage in the Cause of Freedom. I mars 2015 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje for sitt arbeid som tidsvitne for Hvite Busser og Aktive Fredsreiser.
Hedge Hog
Historie
I 1993 kjøpte de sin første bandbuss, en Toyota Hiace som ble døpt «Märtha», og turnerte Norge på kryss og tvers. Sammen år ble en splitt-singel med Motorpsycho gitt ut på den italienske labelen Helter Skelter.
I 1994 dro de på sin første Europa-tur sammen tysk/amerikanske Prime Sinister, som de også ga ut en splitt-single sammen. Ble etterhvert varme i trøya etter intensiv turnering både i Norge og Europa. I 1995 kom det mange mener er deres beste album; «Thorn Cord Wonder». Det ble også utgitt som en single-boks, som det eneste i sitt slag i Norge. Etter utgivelsen dro de på en seks ukers lang turne i Europa som omfattet Danmark, Tyskland, Sveits og Østerrike. Det ble også spilt inn en video til låta «Heal», produsert av Svein Høier.
I 1996 slutta Arve, og Bjørn Jensen fra Opium Inc. ble hyret inn som ny trommis. Han fikk sin debut på TMV-festivalen i Trondheim. «Brstl.com» ble spilt inn i Skansen Studio, senere mixa av Helge «Deathprod» Sten på Lydloftet i Oslo, og var en hyllest til bandets faste càfe; Bristol. Ny europaturné. Ny norgesturné. Låta «On and Off» ble også utgitt av magasinet BEAT.
DAB (andre betydninger)
Dab eller DAB kan vise til:
Hedge Hog
Historie
"Angelite/Cloudbuster" skulle bli bandets svanesang. Låta «Riot Shields» ble A-listet på NRK P3 i syv uker. Det ble også produsert en video til denne låta. Etter en avskjedskonsert i Trondheims storstue Studentersamfundets Storsalen, og en påfølgende europaturné, gikk medlemmene hver til sitt. Sverre startet Ranheim sammen PerGisle Galåen (Slowburn) og Jens Petter Wiig (Israelvis). Morten spilte i Thrush med bla Even Granås (Sanderfinger/Tussler), Lars Ljosland (p.i.k.e) og Ståle Norum (Funny Farm). Er aktiv i The Sound Syndicate sammen Jonny Kristiansen, Freddy Bolsø, Alex Petersen (Deflower) og Robert Skjærvik (Dipsomaniacs).
Dag (navn)
Dag er et mannsnavn med opprinnelse i det norrøne ordet dagr som betyr «dag». Navnet er et av de eldste kjente norrøne navn og ble opprinnelig brukt i sammensatte navn basert på dagr eller guden Dag.
Den norrøne formen av navnet var Dagr, mens den gammelsvenske og gammeldanske formen av navnet var Dagh, og dette ble også brukt som binavn.
Utbredelse
Det er kun tre kjente nordiske runeinskripsjoner med navnet fra vikingtiden, og navnet var derfor sannsynligvis ikke blant de vanligste mannsnavnene i Norden i vikingtiden.
Dag var blant de mest populære navnene på nyfødte gutter i Norge på begynnelsen av 1960-tallet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Varianter av navnet
En rekke mer eller mindre vanlige navn har Dag som førsteledd. Vanlige kombinasjoner av Dag og andre navn er: Dag Erik, Dag Arne og Dag Olav.