cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sagalitteratur
Kvinner å dø for
Når Hallgjerd får en mann til å dikte niddikt mot Njål, den skjeggløse gubbe, som hun hånlig kaller ham, må Bergtora benytte harde ord overfor sine sønner for å egge dem. Sønnen Skarphedin forsøker å le bort morens beskyldninger, men samme natt drar de ut og dreper niddikteren.
Når Hildegunn viser en kappe fylt med blod til Flose, han som ledet brenningen av Njåls hus, roper han ut i fortvilelse: «Du vil at vi skulle gå til et verk som må bli det verste for oss alle! Og kalde er kvinners råd!» Det er et fåfengt rop, for han vet akkurat hva som skal til.
Kvinner blir beskrevet med få ord i ytre beskrivelser. Isteden er det i handling og dialog at sagaenes kvinner blir framstilt, og da både fargerikt og nyansert. Selv om mange av kvinnene vises som både ærekjære og kalde, problematiske og vanskelige, er ikke dette bildet entydig. Aud i Gisle Surssons saga står trofast ved sin manns side etter han er blitt lyst fredløs og hjelper ham å skjule seg år etter år helt til han blir drept.
Njåls saga viser også en tilsvarende side med Bergtora når hun velger å brenne inn sammen med sin mann selv om hun blir tilbudt fritt leide. Det er et sammensatt bilde av henne som viser både det gamle patriarkalske kvinneidealet hvor ære og ætt kommer først, men også den kvinne som trofast ærer det ekteskap hun har inngått.
Kanskje en av de mest kampvillige sagakvinnene er Aud i Laksdøla saga som ønsker seg hevn etter at ektemannen Tord har skilt seg fra henne, men ætten, det vil si hennes brødre, unnlater å stå opp for henne. Da tar hun håndfast grep om hevnen selv. Hun kler seg bukser og rir til mannens gård og hogger ham ned flere ganger med sverd mens han ligger og sover. «Så stakk hun så hardt at sverdet ble stående i senga. Så gikk Aud bort, fant hesten, hoppet på ryggen og red hjem med så gjort.» Etterpå gir brødrene henne anerkjennelse for å ha opprettet æren.
Islendingesagaer
Islendingesagaer eller ættesagaer ble både skrevet på Island og har sin handling der, selv om de stundom i innhold nærmer seg kongesagaene. Tross det samme kulturgrunnlag er de 29 overleverte islendingesagaene innbyrdes svært forskjellige. Egils saga er et mektig epos om en komplisert skald og berserk, grusom som menneske, større enn livet som poet. Njåls saga er kanskje den rikeste av alle sagaene, et konsentrert drama rundt tetthogde menneskeskildringer i et store persongalleri med tragiske skjebner, skjønt ikke uten humor og ironi. Minneverdige replikker er ofte islendingesagaenes varemerke, som når Tormod Kolbrunarskald i Fosterbrødrenes saga river ut en pil fra brystet slik at deler av hjertet følger med sukker han: «Kongen har fødd oss vel, feit er jeg ennå om hjerterøttene.»
Historie og kongesagaer
Språklig eller saklig er det ingen forskjell på islendingesagaene, kongesagaer og biskopsagaer. Inndelingen er gjort etter tekstenes emne: islendingesagaene skildret hendelser blant islandske innbyggere på 900- og 1000-tallet, mens kongesagaenes emne var de norske kongene i den samme perioden. De såkalte «biskopsagaene» skildret kirkens liv og kirkens menn i perioden fra midten av 1000-tallet og fram til nedskrivningens samtid.
Snorre Sturlason var både skald, historiker, sagaskriver og politiker, og det siste ble hans død. I seg samlet han hele den norrøne litteraturen til sine sagaer om de norske kongene under navnet Heimskringla.
Likevel var det også andre verker som Snorre bygde på, og i tillegg ble det skrevet egne sagaer om Sverre Sigurdsson, Håkon Håkonsson og en saga om Magnus Lagabøte som det dessverre bare finnes fragmenter igjen av. Det er et paradoks at landet Norge som lå lengst nord av alle de europeiske nasjonene, kanskje det minst siviliserte av dem alle, er det som etter sine forutsetninger har den rikeste skriftkulturen på denne tiden. Til sammenligning lå både Sverige og Skottland i fornalderens mørke fram til slutten av 1200-tallet.
Samtidssagaer
Disse sagaene er (i motsetning til islendingesagaene) skrevet forholdsvis samtidig med de begivenhetene som skildres. Sturlunga saga og sagaene som er redigert inn i denne, er eksempler på samtidssagaer. Disse skildrer personer og hendelser fra islandsk historie på 1100- og 1200-tallet. Kongesagaer som Sverres saga, Baglersagaene og Håkon Håkonssons saga er også samtidsagaer.
Fornaldersagaer og lygesagaer
De islandske ættesagaene, selv de mest litterære, gjorde alltid krav på å være historie, men med ‘fornaldersagaene’ var hensikten det stikk motsatte. Fornaldersagaene var blott til underholdning og hentet sin tematikk fra tiden før Harald Hårfagre. I utgangspunktet var det en historisk kjerne, fulgt av fantastiske reiser til fjerne steder. Antagelig fulgte denne fortellertradisjonen med nordmenn til Island i Landnåmstiden. En del finnes som þættir, småfortellinger, i regulære sagaer. Eventyrdragene finnes i de såkalte ‘lygesagaene’, som kong Sverre Sigurdsson sa var de aller morsomste. Det er stundom vanskelig å dra et skarpt skille mellom fornalder- og lygesagaer ettersom begge er preget av fantastiske elementer, men de siste var enda mer utpreget i det siste, og med innslag av et frimodig erotisk språk og trolldom, og ikke minst med en enestående supermann som helt.
Kristne sagaer
Den meste av den religiøse prosaen på norrønt mål var stort sett oversettelser: Postola sögur (Apostelsagaer), Heilagra manna sögur (Sagaer om hellige menn) og andre. I tillegg finnes Gammelnorsk homiliebok fra ca. 1200, den eldste bevarte håndskriften med norsk opphav og som inkluderer Stavkirkeprekenen. Deler av kongesagaene er i realiteten også kristne sagaer, spesielt helgenbiografiene om Olav den hellige. Rundt 1170 ble det laget en større legendesamling om ham på latin, kanskje av erkebiskop Øystein Erlendsson, Passio et miracula beati Olavi, som i en kortversjon ble spredt over hele Europa.
Hofflitteratur
Selv om man inkluderer skrifter som har gått tapt i historiens mørke var det litterære livet i Norge ikke av samme høyde som på Island, likevel ble innflytelsen fra Europa merkbar utover 1200-tallet. Håkon Håkonsson markerte vendepunktet og var en pådriver til å få oversatt kontinental middelalderlitteratur som blant annet ridderdiktningen og som ble gjenfortalt som sagaer. De romantiske riddersagaene var annerledes enn de norrøne sagaene, kunstferdige og ofte sentimentale, og med disse fulgte også andre høviske idealer. Disse idealene kom også til syne i Kongespeilet (Konungs skuggsjá), kanskje det eneste litterære høydepunktet fra norsk middelalder.
Sensagaer
Om man løsriver seg fra tidsdefinisjonen, er det flere eksempler på at sagaen som litterær genre er benyttet i muntlig fortellertradisjon lenge etter sagatiden, jfr ættesoga om Villændene fra Hol i Hallingdal og soga om Olav Mannslagar fra Seljord i Telemark. De nevnte sagaene er skrevet ned etter muntlig fortellertradisjon i senere tid, og omhandler folk og hendinger på 1600- og 1700-tallet.
Sagaer i dag
Saga som litterær form benyttes av og til av moderne forfattere, for eksempel Vera Henriksen.
Last Night on Earth (album)
Last Night on Earth er det fjerde albumet fra det tyske bandet End of Green.
Albumet ble utgitt av Silverdust Records 1. januar 2003.
Baltasar Brum (kommune)
Baltasar Brum er en kommune (spansk: municipio) i Artigas-departementet i det nordlige Uruguay. Hovedstaden heter Baltasar Brum.
Historie
Baltasar Brum ble grunnlagt i 15. mars 2010.
Regjeringen
Ordføreren (alcalde) i kommunen er José Lachaise (2010-2015).
Skrape
Skrape har flere betydninger;
Malmbäck
Malmbäck er et tettsted i Nässjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1 031 innbyggere.
Malmbäck ligger cirka 20 kilometer sørvest for kommunesenteret Nässjö og 30 kilometer sørøst for Jönköping.
Malmbäck har gamle tradisjoner innen møbel- og trebransjen. I dag er det fremdeles en viss produksjon, men de fleste yrkesaktive pendler til Nässjö, Forserum eller Bodafors.
Fidjadalen
Fidjadalen er et dalføre i Frafjordheiene. Dalen starter ved Månafossen og går opp til Blåfjellenden Ved Månafossen ligger den nedlagte fjellgården Mån. Denne er restaurert og det er varmestue for vandrere i kjelleren. Ved bunnen av Månafossen er det en parkeringsplass og det går en god og merket sti opp til ett utsiktspunkt over Månafossen. Denne turen har en sterk stigning og tar ca. 30 min og gå. Videre går det turistforeningssti inn til turistforeningens hytte i ved Blåfjellenden.
Fidjadalen er karakteristisk for dette området med bratte fjellsider og store steinurer. Begge vannene i Fidjadalen, Månavatnet(334 moh) og Fidjavatnet(425 moh) er vann som ligger bak store steinurer. Spesielt Månavatnet har ikke noe eget utløp men renner underjordisk gjennom ura. Ved stor vannføring går vannet over denne demningen ellers ses enkelte steder at vanner renner ned i steina ved at en ser virvler i vannet.
Ovenfor Månavatnet ligger Månastølen som er en nedlagt støl som idag brukes som hytte. Ovenfor Fidjavatnet finner vi også ruinene etter fjellgården Fed. Videre kommer du til Fidjastølen også tilslutt til turistforeningens hytte ved Blåfjellenden. Her deler stien seg og du kan velge fler forskjellige veier.
Turen gjennom Fidjadalen byr på mange opplevelser. Det er et rikt fugleliv,og en del planter som ikke er helt vanlige. Det er spor av bever, og det finnes hjort og rådyr, selv om de ikke er lette å få øye på. Slitasjen på enkelte steiner i stien oppover viser at det har gått folk her i mange tusen år. Dette er kulturlandskap i beste forstand. Stien oppover Fidjadalen er ikke alltid like lett å "forstå". Den går over ura under Månvannet og i høyden langs vannet før den går videre ved Huldrehaugane. Den krysser elva (til høyreside, sett oppover") ved Grønatjødnå – under Fidjavatenet og over Gjertrudskaret, fortsetter oppover langs Fidjavatenet og slettene ved Fet. Det bærer så opp en bakke til toppen av Fidjafossen og videre forbi Littlestølen og så mot Fidjastølen. Hytta på Fidjastølen er ny. Den gamle sto nede i skaret der stien går. Den ble tatt av snøras etter å ha stått i 60 år. Det er så en drøy bakke opp mot sletta ved Blåfjellenden.
Det kan være vanskelig å komme igjennom Fidjadalen tidlig på året på grunn av is og snø. Dalen er også vanskelig å komme ned på ski – selv om en del har gjort dette. Ved ekstremt stor vannføring, kan det være vanskelig og litt farlig å passere Fidjafossen.
Det er fisk i både Månvannet og i Fidjavannet. Det står også noen aure i Grønatjødnå. Fisken kan være opp mot kiloet, men i de siste årene har det kommet til en del småfisk. Også i ånå mellom Blåfjellenden og Fidjastølen er det på ny kommet fisk. Området rundt Blåfjellende ("inn av Fed – langt inn av Fed") var tidligere kjent for et svært godt fiske.
Oscar Lundegaard
Oscar Lundegaard (født 19. januar 1887, død 14. august 1971) arbeidet som disponent og var ordfører i Arendal fra 1926 til 1931.
Lundegaard ble født i Arendal, og var sønn av Niels og Anna Lundegaard.
Lansettvingedøgnflue
Tohalet smådøgnflue (Centroptilum luteolum) er en døgnflue som tilhører familiegruppen smådøgnfluer strømdøgnfluer eller bekkedøgnfluer. Gruppens mange norske navn har oppstått på grunn av ulike norske dialekter og fra litteraturen.
Nymfer/larver
Nymfene er mellom 6-8 millimeter lang. Den har tre omtrent like lange haletråder, med mørke ringer og ofte mørkte bånd. Den midterste haletråden har små korte hår ut til hver side. De to ytre haletrådene har bare hår på innsiden. Beinas kloledd har ikke små fine hår på hver klospiss. Det er sju par små, enkle, smale (tilspisset) gjeller bokover på siden av bakkroppen. Labialpalpens ytre (underleppens tredje ledd) ledd har en konkav tverrende og det indre hjørnet er rettvinklet (krever god forstørrelse). Pannen (frons) er u-formet.
Levevis
Lansettvingedøgnflue finnes i små bekker og større elver med rennende vann. Den lever mesteparten av sitt liv som larver eller nymfer. Eggene slippes av hunnen ned på vannoverflaten. De synker straks til bunnen. Nymfene lever nedgravd i bunnmaterialet, i mudder og sand på bunnen. De spiser små partikler av organisk materiale, som alger, planterester eller råtnende planter. Men også av andre mindre dyr. I Norge har den vanligvis et nymfestadium på 1 år.
De voksne flyr fra mai til september. De voksne kan ikke ta til seg føde eller fuktighet som voksne individer. Hanner lever sjeldent mer enn ett døgn.
Gustav Berg
Gustav Kristensen Berg (1907–2002) var en norsk gårdbruker, agronom og lokalpolitiker (Sp) som var ordfører i Melhus fra 1955 til 1971.
Berg ble ikke politisk aktiv før i 1950-årene. Han ble leder at Melhus Bondeparti (som Senterpartiet het den gang) i 1953 og i 1955 ble han innvalgt i kommunestyre. På det første kommunestyret ble han valgt til ordfører, et verv han skulle ha i 16 år; Først åtte år i gamle Melhus kommune og deretter i den nye Melhus storkommune (1964–1971). Som ordfører ble han også automatisk medlem av Sør-Trøndelag fylkesting (1956–1971), der han var med i fylkesutvalget i 12 år og fylkesskolestyret i åtte år (hvorav fire år som formann). I fire år ledet han også den fellesborgerlige gruppa på fylkestinget.
Berg vokste opp på en gård på Byneset. Han ble utdannet agronom ved Skjetlein jordbruksskole (1929) og arbeidet i flere år som gårdsregnskapsfører. Han hadde ikke egen gård de første årene, men dette målet ble imidlertid nådd da han i 1947 kjøpte Eggen på Kvål i Melhus. Ved siden av gårdsdriften og politikken var han i mange år formann i Norsk sau- og geitalslag, samt formann i Gauldal høgskulelag, forstanderskapet i Melhus Sparebank og styremedlem av Samson Fabrikker. Fra 1955 til 1976 var han sauedommer, oppnevnt av Landbruksdepartementet. Det kan også nevnes at han i sine yngre år var en ivrig skihopper og deltok i flere konkurranser i 1930-årene.
Berg ble i 1937 gift med Josefine Brå (1913–1967) fra Byneset. De hadde ett barn.
Elin Prøysen
Elin Julie Prøysen (født 26. mars 1949 i Nittedal) er en norsk visesanger, journalist og forfatter. Hun er datter av visedikteren og forfatteren Alf Prøysen.
Hun platedebuterte i 1959 på farens plate I bakvendtland og Det er gemt å bo på landet. Hun studerte folkeminnevitenskap ved Universitetet i Oslo på 1970-tallet, og har også utgitt flere bøker. Hun var lenge journalist i Foreldre & Barn. Elin tok senere opp studiene, og høsten 2002 tok hun hovedfag i nordisk språk og litteratur med en oppgave om Alf Prøysens Lørdagsstubber. Siden har hun arbeidet ved Norsk visearkiv.
Hun er gift med Egil Johansson som hun også har utgitt flere plater sammen med.
Quipapá
Quipapá er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Sarandí Grande (kommune)
Sarandí Grande er en kommune (spansk: municipio) i Florida-departementet i det sørlige Uruguay. Hovedstaden heter Sarandí Grande.
Historie
Sarandí Grande ble grunnlagt i 15. mars 2010.
Regjeringen
Ordføreren (alcalde) i kommunen er Ana Stopingi (2010-2015).
Stensjön
Stensjön er et tettsted i Nässjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 224 innbyggere.
Kraftfôr
Kraftfôr leveres ferdigblandet fra fôrfabrikker.
Landbruksdirektoratets statistikk for 2018 viser at 95,6 prosent av proteinet i norsk kraftfor er importert. 26,8 prosent av karbohydratet er importert.
Nicolai B. Herlofson
Nicolai Benjamin Herlofson (født 5. august 1876, død 24. august 1945) var en norsk advokat, forretningsmann og politiker. Han var ordfører i Arendal fra 1932 til 1934.
Herlofson var sønn av skipsreder Oscar Herlofson (1844–1892) og Thora Smith (f. 1855). Giftet seg i 1901 med Sigrid Dedekam (1873–1934), datter av Anders E. Dedekam (f. 1845) og Anna Oline Hansen (f. 1853). Fikk fire barn: Oscar Herlofson, Hans Herlofson, Tore Herlofson, og Helene Agnethe Herlofson. Giftet seg senere med Sophie Herlofsen (1887–1967).
Han spilte en stor rolle i Arendals kommune- og forretningsliv i mange år. Ved siden av virksomheten som overrettssakfører var han blant annet styreformann i Arendals Dampskibsselskab og medlem av en lang rekke komiteer og styrer i byens forretningsliv.
HNK Hajduk Split
Hrvatski Nogometni Klub (Den Kroatiske Fotballklubben) Hajduk Split er en kroatisk fotballklubb.
Hajduk betyr landeveisrøver, fredløs og lovløs på kroatisk. Klubben holder til i byen Split og ble grunnlagt i den berømte gamle puben U Fleků i Praha av en gruppe studenter fra Split.
Hjemmekampene spilles siden 1979 på Poljud stadion.
Spillerstall
Oppdatert 14. mai 2023.
Romersk arkitektur
Romersk arkitektur menes som oftest arkitekturen i Romerriket inntil ca. 500 e.Kr.
Antikkens romere tilpasset den ytre greske arkitekturen for deres egen hensikt og den ble såpass forskjellig fra greske bygninger at det var som å skape en ny arkitektonisk stil. De to periodene er å betrakte som en felles klassisk arkitektur. Mange av de aspektene som romerne ble påvirket av gresk arkitektur kan bli sett bruken av triclinium (flertall triclinia, en formell spisestue) i romerske villaer som et sted å spise og oppholde seg. Tilsvarende sto romerne i arv til sine etruskiske naboer som skaffet dem en kilde til kunnskap om framtidige arkitektoniske løsninger, fra konstruksjonen av rundbuer til hydraulikk og vannanlegg.
Sosiale elementer som rikdom og høy befolkningstetthet i byene tvang antikkens romere til å finne opp nye arkitektoniske løsninger. Bruken av hvelvinger og rundbuer sammen med nye bygningsmaterialer bidro til oppnå hittil ukjent suksess i konstruksjoner av imponerende bygningstrukturer for offentlig bruk. Eksempler er blant annet Romas akvedukter, Diocletianus’ bad, Caracallas bad, basilikaer, og kanskje de to mest berømte av alle romerske bygninger, Colosseum og Pantheon. Disse ble reprodusert i mindre størrelse i de fleste byer av en viss størrelse i Romerriket. En del bevarte er fortsatt nesten fullstendige, som bymurene i Lugo i Hispania Tarraconensis (nordlige Spania).
So You Think You Can Dance (sesong 7)
So You Think You Can Dance, forkortet SYTYCD, er en amerikansk talentkonkurranse. I USA sendes programmet på TV-kanalen Fox, mens det i Norge blir sendt på TVNorge. Sesongpremieren var 27. mai 2010 med audition, der Nigel Lythgoe var fast dommer sammen med 2 gjestedommere. Sesongpremieren i Norge ble sendt 13. juni 2010 på TVNorge. Vinneren av sesong 7 ble Lauren Froderman, der hun slo og  i finalen.
Audition
Som siden i 2006, er nedre aldersgrense 18 år, og 30 år er øverste. Deltagere som er over 30, kan få en opptreden på programmet uansett, men personen kan ikke komme videre. De som gikk videre fra audition gikk til Vegas-uken, der dommerne valgte topp 11. Auditionrunden for sesong 7 ble holdt i disse byene:
Kvinner
1 Ashley Galvan var kvinnelig favoritt blant dommerne. 12. juli 2010 skadet Galvan seg, og grunnet sesongens nye regler, ble hun automatisk satt i nederste 3, siden hun ikke kunne opptre på fremførelsessendingen. Legene sa at hun ikke fikk lov å fortsette i konkurransen, så hun ble eliminert.
Menn
1 Alex Wong var sesongfavoritt, bl.a. dommerne sa han danset det beste nummeret som noen gang har blitt fremført på scenen, pluss et annet nummer som dommerne mente var det beste hiphopnummeret de hadde sett noen gang. Han er også den første som har fått stående applaus for 2 numre gjennom én sesong på bare 3 uker. 6. juli 2010 skadet Wong sin akilles, og grunnet sesongens nye regler, ble han automatisk satt i nederste 3, siden han ikke kunne opptre på fremførelsessendingen. Legene sa at han ikke fikk lov å fortsette i konkurransen, så han ble eliminert.
All-Stars
Partnerne til deltagerne var noen tidligere deltagere i konkurransen, som de kalte all-stars.
Dommernes favorittnumre
Fet skrift = deltager
Brun bjørnespinner
Brun bjørnespinner (Arctia caja) er en  bjørnespinner (Arctiidae).
Utseende
Brun bjørnespinner er den vanligste bjørnespinneren og den som oftest er avbildet. Brun bjørnespinner har en ganske tykk kropp, med et tydelig vingemønster. Kroppen er kraftig farget i rødt, med en liten svart flekk på oversiden av hvert ledd.
Den har lyse, gulhvite framvinger. På hver vinge er flere brune flekker. Bakvingene er ensfarget røde, med noen større eller mindre flekker som er mørkegrå i en mørk ring. Vingespennet er mellom 45 og 60 millimeter. Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile.
Enkelte arter bjørnespinnere i delgruppen Arctiinae kan kanskje forveksles med andre sommerfugler, kanskje særlig andre arter i gruppen Noctuoidea. Antagelig slyldes dette at bjørnespinnerne er giftige, og andre ikkegiftige arter etterligner derfor bjørnespinnerne for å unngå å bli spist av eventuelle bytteetere. Men de kan skilles fra disse ved de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Samt at mange av artene har en bakkropp i rødt eller orange med mørke flekker. Mens høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax) er felles for gruppen Noctuoidea.
Larvene er sterk behåret med rød-brune hår på siden og lengre mørke, nesten svarte hår på ryggsiden. Hårene er arrangert i dusker på hvert ledd. Disse danner rekker av hårdusker bakover kroppen. Hårduskene lengst ned på siden har lysere, litt rustrød farge og de danner derfor en langsgående linje på larvens kropp. Utvokst blir den ca. 7-8 centimeter lang.
Levevis
Brun bjørnespinner finnes på åpne steder, langs skogkanter, kraftlinjegater og veikanter. I Norge finnes den blant annet på myrområder. Lengst nord på urterike gressenger ved havet. Flygetiden er i juni og august. Den er nattaktiv.
I underfamilien Arctiinae er ofte bakvingene sterkt farget i røde og orange farger. Ved fare eller dersom bjørnespinneren føler seg truet, viser den ofte bakvingene, eller gjør små hopp, noe som virker som en advarsel for eventuelle bytteetere. De kraftige fargene forteller således byttetere at bjørnespinneren er giftig.
Siden brun bjørnespinner inneholder også en anselig mengde gift, varsler det kontrastrike mønsteret omverdenen om at den er uspiselig. Beskyttelsen virker effektivt om dagen, men om natta når brun bjørnespinner vanligvis svermer, kan dens fiender neppe se mønsteret. Flaggermusa, som lokaliserer og eter nattsommerfugler kan heller ikke registrere hva slags insekt den har på «radaren». Den kan selvfølgelig ikke se bjørnespinnerens kontrastrike mønster. Når bjørnespinneren blir bombardert med flaggermusas lydbølger, registreres disse via høreorganene, og bjørnespinneren sender så tilbake noen kraftige, nærmest kneppende lyder, som registreres på flaggermusradaren. Lydene lages ved å trekke sammen et skjellfritt område under hver bakvinge. Disse returlydene gjør at flaggermusa lar bjørnespinneren være i fred. Tidligere trodde man at bjørnespinneren jammet retursignalene til flaggermusa, slik at den ikke klarte å lokalisere sommerfuglen, men nyere undersøkelser har avkreftet denne teorien.
Larvene lever på flere ulike planter. De lever av å gnage blad, på urter og trær. Brun bjørnespinner produserer antagelig selv giftstoffene som gjør den voksne sommerfuglen giftig.
Utbredelse
Brun bjørnespinner er utbredt i Mellom-Europa fra Spania østover til Hellas og øst til Pakistan. Den finnes videre nord til Norden og østover i Russland til Kina. Den finnes øst til Japan. I Norge langs kysten, de nordligste funn er fra Troms. Men mangler i høyfjellet.
Navnet
Det latinske navnet Arctia betyr bjørn. Navnet caja eller Gaia er et romersk kvinnenavn, en (latinsk) hunnkjønnsform av Gaius. På svensk heter den Brun bjørnspinnare, på engelsk Garden Tiger
Jasper Tudor, 1. hertug av Bedford
Jasper Tudor (walisisk: Siasbar ab Owain ap Maredudd ap Tudur ap Goronwy; født ca. november 1431, død 21./26. desember 1495) var den første hertug av Bedford og i tillegg jarl av Pembroke. Han var halvbror av kong Henrik VI av England som andre sønn av Owen Tudor og den tidligere dronningen Katherine av Valois, enken etter Henrik V. Som tilhørende huset Lancaster ble hans tittel inndratt i de 24 årene under dominansen til huset York. Som onkelen til kong Henrik VII av England var han en av de som sto bak hans erobring av den engelske tronen i 1485. Som sin eldre bror Edmund var han en gåtefull figur som spilte en sentral rolle med å etablere huset Tudor som en framtidig kongeslekt i England. Han tilhørte adelsfamilien Tudor av Penmynydd i nordlige Wales og hadde både de franske som engelske våpenskjoldene i sitt, omkranset av gylnemartlet.
Liv og virke
Jasper var andre sønn av Owen Tudor og den tidligere dronningen Katherine av Valois, enken etter Henrik V. Han var dermed halvbror av Henrik VI, som etter å ha blitt myndig utnevnte Jasper til jarl av Pembroke i 1452 eller 1453. Det var usikkerhet om hvorvidt Jasper og hans to eller tre brødre var ektefødte, ettersom deres foreldres ekteskap var inngått i hemmelighet. Han nøt allikevel alle de privilegier som lå til familien fram til 1461, da han ble fratatt en del rettigheter ettersom han i rosekrigene hadde støttet Henrik VI og huset Lancaster mot Huset York. Via sin far var Jasper en direkte etterkommer av Ednyfed Fychan, kansler og seneskalk for Llywelyn den store og deretter hans sønn. Denne historiske forbindelsen betydde veldig mye for hans status i Wales.
Han var en eventyrer, med en betydelig militær erfaring; en del av den hadde han fått i den første fasen av rosekrigene. Han beholdt kontakten med Margaret av Anjou, Henrik VIs dronning da hun forsøkte å få tilbake sønnens arverett til tronen, og han holdt Denbigh Castle for Huset Lancaster.
Inntil 1461 oppdro han Henry Tudor, senere Henrik VII, hvis far hadde dødd før han ble født. Det året tok William Herbert over ansvaret for Jaspers nevø. Da yorkisen Edvard IV kom tilbake fra en periode i eksil i 1471 tok Jasper med Henry, som da var tenåring, til Bretagne. Det var Jasper som gav Henry den taktiske ekspertise som skulle til for å slå den langt mer erfarne Rikard III i slaget ved Bosworth Field. Da Henry ble kronet fikk Jasper tilbake alle sine titler og æresbevisninger, inkludert Order of the Garter. Han ble hertug av Bedford, og i 1488 fikk han Cardiff Castle.
Han døde i desember 1495, og ble gravlagt i Keynsham Abbey i Somerset.
Familie
Jasper giftet seg 7. november 1485 med Catherine Woodville (født ca. 1458, død 1513). Hun var datter av Richard Woodville, 1. jarl Rivers og Jacquetta av Lyxembourg, og dermed søster av blant andre Elizabeth Woodville, Anthony Woodville, 2. jarl Rivers og Richard Woodville, 3. jarl Rivers. Da hun giftet seg med Jasper var hun enke etter Henry Stafford, 2. hertug av Buckingham.
De fikk muligens en dødfødt sønn ca. 1460.
Catherine giftet seg etter Jaspers død med sir Richard Wingfield.
John Peter Hernes
John Peter Hernes (født 19. august 1959 i Stavanger) er en norsk politiker fra Høyre.
Han har vært medlem av Stavanger bystyre siden 1988, medlem av formannskapet fra 1988 til 2007 og på nytt siden 2011 og leder i Høyres bystyregruppe fra 2011 til 2020. Ved valget i 2019 var han Høyres ordførerkandidat. Fra 2015 til 2019 var han også innvalgt i Rogaland fylkesting.
Det var Hernes som daværende leder i kommunens kulturstyre som i 2001 fremmet forslaget om Stavanger som europeisk kulturhovedstad for 2008. Han har også vært leder i kommunalstyret for oppvekst.
Hernes har blant annet vært styremedlem i Film&Kino, styremedlem ved Stavanger universitetssjukehus og styreleder i Forus Næringspark.
Han er utdannet husbyggingeniør (UiS), bachelor samfunnsfag (UiS) og MBA fra University of Warwick. Han har vært selvstendig næringsdrivende og ledet etableringen av Mercuri Urval i Stavanger. Mellom 1994 og 2000 arbeidet han for gründeren Jon Gjedebo. Hernes ledet etableringen av to såkornfond i Stavanger i 2000 og 2006. Fra 2010 til 2011 ledet han searchselskapet ISCO Group i Stavanger.
Han er gift med Ina C. Knivsberg.
Kung Fu Panda 2
Kung fu Panda 2 er et amerikansk 3D animasjonsfilm, oppfølgeren til Kung Fu Panda (2008), med stemmene til Jack Black, Angelina Jolie, Dustin Hoffman, Lucy Liu, Seth Rogen, David Cross, Jackie Chan, Gary Oldman og Jean-Claude Van Damme.
Po og vennene hans må stoppe en påfugl fra å ta kontroll over Kina med en dødelig nytt våpen, men først må Dragekrigeren konfrontere sin egen fortid. Denne filmen ble etterfulgt av Kung Fu Panda 3 fra 2016.
Handlingsforløp
30 år før hendelsene i den første filmen, blir påfugl-herskerne i Gongmen City tvunget til å sende deres eneste sønn Lord Shen i eksil, etter at han dreper alle pandaer i området for å avverge en profeti om at en panda kommer til å bli hans undergang. I dag begynner Lord Shen og hans hær av ulver å raide landsbyer etter metall. I mellomtiden nyter Po sin nye rolle som Kung Fu-mester sammen med Furious Five. Men Master Shifu advarer Po om at han ennå ikke har oppnådd ekte indre fred, og forsøker å trene ham deretter.
Når Wolf Boss raider Musicians 'Village, forsøker Po og Furious Five å hindre ham. Imidlertid klarer han å unnslippe med metallet de har stjålet. The Furious Five fortsetter til Shens kanon-fabrikk med den hensikt å ødelegge hele fabrikken. Men Po får ikke lov til å være med videre, fordi de er bekymret for at hans manglende fokus vil få ham drept. Men han følger etter dem og konfronterer Lord Shen, ødelegger planen uten å vite det, og alle sammen blir tatt til fange. Shen forteller Po om at foreldrene hans hatet ham, og skyter deretter på ham med en kanon.
Alvorlig skadd, men fremdeles i live, flyter Po nedover en elv før han blir reddet. Po oppnår endelig sin indre fred, når han er i stand til å huske hvordan faren og moren hans døde for å redde ham som barn. Po returnerer til Gongmen City, hvor Shen seiler nedover elven med kanonene og hæren sin for å starte invasjonen av Kina. Po frigjør The Five, og de hindrer Shens styrker fra å nå en havn. Shen fyrer av kanonen, og dreper noen av hans egne ulver for å rydde vei. Po og Sen havner snart i en inbitt slåsskamp mot hverandre.
Forklaring på F1-resultater
Dette er en forklaring på hva fargekoder, forkortelser etc betyr på resultattabellene i motorsportartikler. Tabellene er laget med henblikk på Formel 1, men kan også benyttes for mange andre typer motorsport.
Hver celle i tabellen har to linjer. Den øverste viser hvilket løp resultatet gjelder for, mens den nederste viser førerens plassering i løpet. Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde. I de tilfeller hvor føreren ikke har fått en plassering vil det her i stedet vises årsaken til at vedkommende ikke fikk plassering. De forskjellige forkortelsene for dette er listet under kolonnen «Kode» i tabellen under.
Casupá (kommune)
Casupá er en kommune (spansk: municipio) i Florida-departementet i det sørlige Uruguay. Hovedstaden heter Casupá.
Historie
Casupá ble grunnlagt i 15. mars 2010.
Regjeringen
Ordføreren (alcalde) i kommunen er Luis Oliva (2010-2015).
Imsland
Imsland er en tidligere selvstendig kommune i Rogaland, opprinnelig en del av Vikedal formannskapsdistrikt. Imsland og Sandeid ble fradelt 1. januar 1923. Imsland ble opprettet med 604 innbyggere.
Charles Aznavour
Charles Aznavour (født Shahnour Vaghenag Aznavourian (armensk: Շահնուր Վաղինակ Ազնավուրեան); 22. mai 1924 i Paris, død 1. oktober 2018 på den franske riviera) var en fransk visekomponist, sanger og skuespiller av armensk opprinnelse. Aznavour var i en årrekke en av Frankrikes mest populære sangere. Han fikk sitt kommersielle gjennombrudd da Édith Piaf (1915–1963) tok ham under sine vinger og omtalte ham som «et fordømt geni» (fransk: «le génie con»). Hun overtalte ham også til å bli med på hennes turné i Frankrike og USA i 1947 og 1948.
Bon Scott
Ronald Belford «Bon» Scott (født 9. juli 1946 i Kirriemuir i Skottland, død 19. februar 1980 i London i England) var en britisk-australsk musiker, best kjent som vokalist for hard rock-bandet AC/DC i perioden fra 1974 til han døde i februar 1980.
Charles Aznavour
Aznavour ble i mai 2009 ambassadør for Armenia i Sveits. I 2004 ble han offisielt gitt tittelen Nasjonalhelt av Armenia.
Imsland
1. januar 1965 ble Imsland sør for Vindafjorden med 61 innbyggere, samt Erfjord, Sand og Suldal kommuner og en del av Jelsa slått sammen til den nye Suldal kommune.
Bon Scott
Barndom
Bon Scott ble født av Charles og Isabelle Scott i den skotske småbyen Kirriemuir, der han bodde i seks år. Så flyttet familien til Melbourne i Australia. Allerede i første klasse på skolen viste han at han hadde interesse for musikk og begynte med å spille fløyte. Han begynte så å spille trommer og piano. Da han ble 15 år hoppet han av skolen og begynte i flere jobber, blant annet som traktorsjåfør, mannskap på en fiskebåt og mekaniker på vektmålemaskiner.
Charles Aznavour
Bakgrunn
Aznavour ble født i bydelen Quartier Latin i Paris. Han hadde en søster, Aïda Aznavour-Garvarentz.
Bon Scott
Tidlig karriere
I 1966 begynte Scott i bandet The Spectors, som trommeslager og vokalist. I 1967 gikk han over til The Valentines. The Valentines hadde tre utgivelser som kom på de lokale topplistene, She Said, Pelicular Hole In The Sky og My Old Man's A Groovy Old Man. I 1970 ble medlemmene i The Valentines arrestert for å inneha narkotika. Etterhvert fikk han tilbud fra progressiv rock-bandet Fraternity om å bli med i gruppen, og han takket ja. Fraternity ga ut to plater for RCA Australia, Live Stock i 1971 og Flaming Galah i 1972. De bestemte seg for å prøve lykken i Europa, og i mesteparten av 1973 reiste de rundt på kontinentet. De fikk blant annet ros fra bandet Geordie, hvor Brian Johnson, som senere overtok for Bon Scott i AC/DC, var vokalist.
Charles Aznavour
Chansons
I årenes løp ga han ut over hundre plater, på mange språk. Han skrev selv tekstene til svært mange av sangene han fremførte; i tillegg skrev han sangtekster for en rekke andre plateartister; deriblant Edith Piaf, Eddie Constantine, Joe Dassin, Juliette Gréco, Johnny Hallyday, Sylvie Vartan, Serge Gainsbourg, Maurice Chevalier, Mireille Mathieu og Bob Dylan.
Bon Scott
AC/DC
I 1974 ble Scott tilbudt å komme på audition til AC/DC. Det ble mye fram og tilbake, og han tilbød sine tjenester både på bass og trommer, men da Dave Evans tabbet seg ut på en konsert fikk han jobben som vokalist. Han ble bandets frontfigur og var den som førte AC/DC inn i rampelyset. Scott var vokalist på albumene High Voltage, T.N.T., Dirty Deeds Done Dirt Cheap, Let There Be Rock, Powerage og Highway to Hell. Under turneen til Powerage ble det gjort opptak av konserten i Apollo Theatre i Glasgow, og dette resulterte i live-albumet If You Want Blood You've Got It. Albumene Back in Black og For Those About to Rock som ble utgitt etter hans død, er dedikert til ham. Back In Black er en av de mest solgte platene gjennom historien, uavhengig av sjanger.
Charles Aznavour
Chansons
Tekstene handler ofte om kjærlighet. Noen av de mest kjente av sangene han selv fremførte og spilte inn er La Bohème, La Mamma, Hier encore, Que c’est triste Venise, She, Mourir d’aimer, Paris au mois d’août, Je m’voyais déjà, Les Comédiens, Tu t’laisses aller, Emmenez-moi, Comme ils disent, Pour faire une jam.
Bon Scott
Død
Scott var en tung alkoholiker. Den 19. februar 1980 hadde han vært på en fest i London og inntatt store mengder alkohol. Han ble så kjørt hjem av en bekjent og sovnet på turen. Scott ble liggende i bilen siden hans sjåfør ikke klarte å flytte ham. Dagen etter lå han på samme sted, og en ambulanse ble tilkalt. Han ble erklært død ved ankomst på Kings College Hospital. Dødsårsaken var offisielt akutt alkoholforgiftning, men inntrengning av mageinnhold i lungene var også medvirkende.
Charles Aznavour
Skuespiller
Som skuespiller med virket Aznavour i over 70 filmer. 2006 det siste året han var å se i sin siste filmrolle: The Colonel.
Bon Scott
Død
Familien gravla ham på Fremantle Cemetery's Memorial Garden i Fremantle, Australia, hvor han hadde vokst opp.
Charles Aznavour
Familie
Aznavour var gift tre ganger. I 1946 giftet han seg med Micheline Rugel, ett år etter fikk de datteren Seda, som ble sangerinne. I 1952 ble sønnen Charles født. Etter fem år ble foreldrene skilt. I 1955 giftet Aznavour seg med Evelyne Plessis. Dette ekteskapet holdt til 1960. De fikk sønnen Patrick (født 1956).
Bon Scott
AC/DC etter Scott
Etter Bon Scotts død var AC/DCs fremtid usikker, men Malcolm Young mente at bandet skulle fortsette. Brian Johnson ble bandets nye vokalist. Young forklarte det slik: «We knew he had to be good because even Bon liked him, and Bon didn't like many people!» Den 24. februar 2008 ble det holdt en hyllestkonsert til minne om Bon Scott i forbindelse med avdukingen av en bronsestatue av ham i Claremont Showgrounds i Perth. Under avdukingen opptrådte flere australske rockeband som Rose Tattoo, The Angels, The Screaming Jets og The Party Boys, med originale AC/DC-vokalisten Dave Evans, og tidligere AC/DC-bassist Mark Evans.
Charles Aznavour
Familie
I 1966 ble Aznavour kjent med svenske Ulla Ingegerd Thorssell. Den 11. januar 1967 giftet de seg. Den 12. januar 1968 ble de i tillegg viet av den armenske erkebiskopen i den armenske katedralen Saint-Grégoire-l’Illuminateur i Paris. De fikk tre barn: Katia (født 1969), Misha Lev (født 1971) og Nicolas (født 1977).
Filmografi (utvalg)
Fra 1936 til 2006 medvirket Charles Aznavour i 57 spillefilmer. I tillegg var han med i flere TV-serier og TV-filmer.
Blant spillefilmene han hadde roller i kan nevnes:
Quixaba
Quixaba er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Stockaryd
Stockaryd er et tettsted i Sävsjö kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 958 innbyggere.
Midt-Dnipro-demningen
Midt-Dnipro-demningen er en demning med et vannkraftverk som får vann fra nedre løp av elva Dnipro i sørlige Ukraina. Det ligger ved byen Kamjanske i regionen Dnipropetrovsk, og demmer opp Kamjanskereservoaret med et areal på 2460 km². Vannfallet er vertikalt inntil 12,6 meter og vannføringen om lag 24 400 m³/sekund. Vannet får også noe kraft fra Krementsjukreservoaret lengre oppe i elva.
Den installerte totaleffekten er på 352 MW. Anlegget stod ferdig i 1964, og har en årsproduksjon på inntil 1,25 TWh elektrisk kraft.
Three Nights in Tokyo
Three Nights in Tokyo er et konsertalbum av det norske rockebandet TNT. Albumet ble utgitt i 1992 før gruppa tok en fire års pause.
Grunnkretser i Ski kommune
Grunnkretser i Ski kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Ski kommune, Akershus, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Robert II av Skottland
Robert II (født 2. mars 1316 på Paisley Abbey i Renfrewshire, død 19. april 1390 på Dundonald Castle i Ayrshire), konge av Skottland, også kalt for «The Steward» (i den tradisjonelle betydningen «forvalter»), en tittel som ga navn til Huset Stewart, senere Huset Stuart etter fransk stavemåte. Før han ble konge var han Vokter (regent) av Skottland tre ganger i kong David IIs fravær; 1333–35, 1338–41, og 1346–58.
Robert var eneste sønn av Walter Stewart, 6. High Steward av Skottland (død 1326) og Marjorie Bruce, datter av kong Robert I av Skottland, den sagnomsuste Robert Bruce, og hans kone Isabella av Mar. Robert ble forløst med keisersnitt på Paisley Abbey og moren døde noen timer etter.
Bakgrunn
I 1318 besluttet det skotske parlamentet at om kong Robert I døde uten en sønn skulle kronen gå til hans dattersønn, men i 1324 kom ytterligere en sønn av Robert Bruce til verden. Han ble kronet som kong David II av Skottland i 1331 etter at den store Robert Bruce døde i 1329. Det forskjøv prosessen med å gi kronen til Robert med nærmere førtito år!
Kort tid etter at barnekongen David II ble kronet begynte Robert ta en prominent plass i den skotske politikken.. Han var av en kommandantene av den skotske hærstyrken i slaget ved Halidon Hill i juli 1333. Og etter å ha oppnådd en del suksess over tilhengerne til Edvard Balliol i det vestlige Skottland ble Robert og John Randolph, 3. jarl av Moray (død 1346) valgt som Voktere av Skottland mens David II var i eksil i Frankrike.
De to kollegaene begynte snart å bli uenige, men da Randolph ble tatt til fange av engelskmennene ble Robert Vokter alene. Oppgaven med å opprettholde den kongelige autoritet var såpass vellykket at kong David II kunne komme tilbake til Skottland i 1341.
Misnøye med David II
David II tok selv grep om regjeringen og på grunn av gamle forsvaralliansen med Frankrike (Auld-alliansen) invaderte han England i 1346, men gikk på et knusende nederlag i slaget ved Neville’s Cross det samme året. Robert unnslapp tilbake til Skottland, mens David ble såret og tatt til fange. Han ble ført til London og satt deretter fast i Tower of London i 11 år.
Det førte til Robert atter ble valgt til Vokter av Skottland, men etterhvert begynte politiske friksjoner å gnage mellom Robert og hans kongelige onkel. Robert ble anklaget, sannsynligvis uten grunn, for å ha desertert ved Neville’s Cross. Og selv å være en legal arving til den skotske tronen ble han mektig provosert av at David II som belønningen for sin løslatelse tilbød å overlate den skotske kronen til kong Edvard III av England eller en av hans sønner.
I oktober 1357 ble Berwick-traktaten signert, hvor de skotske styresmakter tok på seg forpliktelsene ved å betale den uhyrlige summen av 100 000 merker som løslatelse for kong David II, som straks returnerte til Skottland. Misnøyen med kongen og skattene steg og hans giftemål med Margaret Logie gjorde ikke saken bedre. I 1363 gjorde Robert opprør, men mislyktes og ble fengslet med fire av sønnene sine.
David II fikk ingen barn med sin kone Margaret og han skilte seg fra henne i 1369. I et siste desperat forsøk på å skaffe seg en legitim arving planla han å gifte seg med sin elskerinne Agnes Dunbar, men døde fra ekteskapsplanene i februar 1371. David hadde ingen barn og den eneste legitime etterfølgeren til tronen var kongens onkel Robert, – og han satt i fengsel.
Fra fengsel til kroning
I henholdt til betingelsene i dekretet fra 1318 var det forutbestemt at Robert skulle etterfølge David II og han ble hensiktsmessig sluppet ut fra fengselet kort tid før David døde. Robert ble kronet på kroningsstedet Scone Abbey i mars 1371 som en godt moden mann på 55 år.
Robert II av Skottland utmerket seg ikke som en aktiv konge og adelen begynte å albu seg fram for kontrollere og underminere den kongelige autoriteten. I 1378 brøt det ut en ny krig med England, men kongen selv tok ingen del i krigføringen som medførte at Edinburgh ble brent. Skottland forsvarte seg mot flere engelske invasjoner, og invaderte selv England i 1388 uten støtte fra Frankrike og vant enstor seier ved slaget ved Otterbourne.
Etter som alderens skrøpelighet tynget kongen mer og mer av hans regjeringstid dominert av hans to sønner, John, jarl av Carrick (den senere Robert III) og Robert Stewart, 1. hertug av Albany. I en alder av 74 år døde kongen i Dundonald i 1390 og han ble gravlagt i Scone.
Familie
Robert II av Skottlands første kone var Elizabeth Mure, datter av Sir Adam Mure av Rowallan, en kvinne som først hadde vært hans elskerinne. Robert giftet seg med henne i 1336, men da ekteskapet ble kritisert for å være rettstridig i henhold til kirken giftet han seg på nytt med henne i 1349. Med Elizabeth fikk han minst fire sønner; blant disse var Alexander av Buchan, og Robert av Albany, hans etterfølger Robert III, og seks døtre.
Med sin andre kone, Euphemia, datter av Hugh, 6. jarl av Ross, og enke etter den 3. jarl av Moray (hans tidligere kollega som Vokter), fikk han ytterligere to sønner og flere døtre.
Ettersom flere av hans sønner ble født før ekteskapet ble inngått ble hans etterfølgere legitimisert ved beslutning i parlamentet i 1373, men uklarhetene rundt hans første ekteskap skulle senere lede til konflikter blant hans etterkommere fra første ekteskap, blant dem Jakob I av Skottland, og de utvistelige legitime etterkommerne fra andre ekteskap.
Inge Ulrik Gundersen
Inge Ulrik Gundersen (født 1. oktober 1963) er en norsk frilans bassist, låtskriver og oversetter fra Fredrikstad.
I løpet av sin karriere har Gundersen spilt i revy, teateroppsetninger og konserter mange steder i Norge. Siden 2004 har han vært tilknyttet revygruppen «Fredrikstadguttane» og deres forestillinger på «Båthusteatret» i Fredrikstad. Gundersen har vært en god del brukt som studiomusiker.
Gundersen levert musikk og tekster til flere andre artister. Han skrev blant annet all musikk og tekst til Gone Fishings «A million little stars» i 2000 og ga ut sin egen debutplate «Tøffelhelt» i 2006. Hans andre soloplate, «Fristelser», kom i 2008. I 2010 ga han ut "Søt musikk", som fikk 9 av 10 mulige poeng i "Norsk På Norsk"-posten "Under lupen", og i 2014 ga han ut "Sommerviser" som også fikk meget god omtale. Gundersen gir ut sin musikk på Fredrikstad Plateselskap, som han også er medeier i. I tillegg til å skrive tekst og musikk, spiller Gundersen elbass, kontrabass og gitar. Han er også selv produsent på egne utgivelser og tekniker på innspillinger gjort i hans eget «Smashing Studio».
Stilmessig har hans egne utgivelser blitt betegnet som viseproduksjoner i forskjellige genre.
Robert II av Skottland
Familie
Robert I hadde i tillegg åtte barn utenfor ekteskap, de fleste med kvinner som man ikke kjenner navnet på.
Kuppel
En kuppel (av latin cupa, «tønne») er et regelmessig krummet hvelv over et grunnplan som er sirkelformet, elliptisk eller polygonalt.
Bjørn Johan Muri
Bjørn Johan Muri (født 4. januar 1990 i Ålesund) er en norsk sanger. Muri ble landskjent da han deltok i talentkonkurransen Idol i 2007. Han ble til slutt nummer to i konkurransen. Størst suksess har han hatt med låten «Yes Man» som kom på fjerdeplass i Melodi Grand Prix 2010. Sangen toppet VG-lista i seks uker.