cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stjerneforskningens historie
Antikken og middelalderen
Astronomer i antikkens Hellas og Romerriket sto for det neste store skritt i utviklingen. 48 av de 88 aktuelle stjernebildene ble bestemt og katalogisert på 100-tallet av astronomen Ptolemaios, men selv før det laget Eudoksos fra Knidos (300-tallet f.Kr.) og Hipparkhos av Nikea (100-tallet f.Kr.) stjernekataloger basert på studier gjort av tidligere sivilisasjoner som de to studerte. Den samme Hipparkhos var heldig og observerte en supernova i stjernebildet Skorpionen, og dette fikk ham til å tvile på uforanderligheten på stjernehimmelen. Han bemerket seg også, etter nøye observasjon, at stjernenes posisjoner ikke var nøyaktig de samme som før, og oppdaget med dette jordaksens presesjon som blant annet forårsaker at Polaris ikke alltid vil stå rett opp i nord.
Under den greske storhetstiden ble stjernebildene tildelt navn fra den greske mytologien. Selv en spesiell gruppe «stjerner» som grekerne kalte πλανῆται planētai, vandrere ) ble oppkalt etter noen av Olympus' guder, og disse syntes å bevege seg i forhold til de andre stjernene og var selvfølgelig det vi i dag vet ikke er stjerner, men planetene i solsystemet. De oppdaget imidlertid aldri de ytterste planetene, som ikke ble oppdaget før på 1700- og 1800-tallet. Uranus er svært vanskelig å se med det blotte øye, selv under de beste forholdene og dens bevegelser over himmelen ble aldri registrert. Den ytterste planeten Neptun er helt umulig å oppdage uten hjelpemidler.
I middelalderen stagnerte astronomien markant i det dypt kristne Europa som aksepterte det geosentriske verdensbilde, en linje som hadde støtte i Bibelen. I den islamske verden fortsatte imidlertid utviklingen av astronomien. De muslimske astronomene beundret Ptolemaios' arbeid med Almagest, en tekst som fikk svært lite gjennomslag i Europa. Araberne ga stjernene arabiske navn, hvorav mange fremdeles er i bruk den dag i dag, og oppfant et bredt spekter av astronomiske instrumenter. I løpet av det 11. århundret beskrev astronomen al-Biruni vår galakse, Melkeveien, som en samling av tåkete stjerner. Han tok også for gitt at jorden var rund og han spekulerte sammen med andre arabiske astronomer i det heliosentriske verdensbildet og var den første som definitivt skiller mellom astronomi og astrologi. Al-Biruni tok kraftig avstand fra den siste vitenskapen som han hevdet var basert på gjetninger og ikke på empiriske bevis, en tilnærming som ikke skulle få noen innvirkning på hundrevis av år.
Selv datidens kinesiske astronomer innså, akkurat som Hipparchus før dem, at himmelens stjerner var ikke uforanderlige og at nye kunne oppstå der det ikke eksisterte noen før. Det de så var supernovaene, som de møysommelig registrerte. Spesielt en relativt nærliggende supernova, SN 1054, som fant sted for rundt 3000 år siden, men hvis lys nådde Jorden 4. juli 1054, gjorde et stort inntrykk på kinesiske astronomer. Denne skapte det som kan nå ses som Krabbetåken, oppkalt etter franskmannen Charles Messier.
Den vitenskapelige revolusjonen
De første fremtredende astronomene i Europa etter middelalderen anses å være Tycho Brahe og Johannes Kepler. Disse to tvilte på stjernehimmelens uforanderlighet og oppdaget stjerner som tilsynelatende kom fra ingensteds. De kalte disse stjernene for stellae nova, nye stjerner, men de var i virkeligheten svært gamle stjerner som ble supernovaer.
For å forklare hvorfor stjernene holdt avstand fra hverandre foreslo Isaac Newton at de var jevnt fordelt i alle retninger. Denne ideen hadde allerede blitt presentert av teologen Richard Bentley, som er antatt å ha påvirket Newton.
Den italienske astronomen Geminiano Montanari beskrev i 1667 variasjoner i lysstyrken til stjernen Algol (β Persei). I 1710 studerte Edmond Halley stjernenes egenbevegelse i England, og han ble oppmerksom på at stjernene hadde flyttet seg noe siden Hipparkhos' og Ptolemaios' målinger. Friedrich Bessel var den første til å finne avstanden til en annen stjerne da han i 1838 fant at avstanden til 61 Cygni var 11,4 lysår. Med denne og andre målinger ble det anerkjent at avstandene mellom stjernene var enorme.
William Herschel, som oppdaget den dobneltstjernene, var den første astronomen som forsøkte å måle fordelingen av stjerner i universet. I 1785 utførte han en ambisiøs serie målinger av 600 deler av himmelen og noterte antall stjerner i hver av delene. Det han fant var at tettheten av stjerner økte i en viss retning på himmelen, som var Melkeveiens sentrum, i stjernebildet Skytten. Herschel sønn John gjentok målingene av den sørlige himmelen og kom til samme konklusjon som far. Ved hjelp av dette tegnet William et bilde av galaksen, men han antok feilaktig at solen var nær dens sentrum.
Den moderne astronomien
Joseph von Fraunhofer og Angelo Secchi regnes som pionerer innen stjernespektroskopien, som var utgangspunktet for den moderne astronomien. De to astronomene sammenlignet spekteret fra solen med andre stjerner som Sirius, og fant forskjeller i spektrallinjenes tykkelse og antall. I 1865 innførte Secchi et system for å klassifisere stjerner etter deres spektre, men det nåværende systemet ble utviklet av Annie Jump Cannon.
På 1900-tallet ble det gjort store fremskritt innen stjerneforskning, og et viktig verktøy for dette var fotografiet. Karl Schwarzshild oppdaget at en stjernes farge, og dermed dens effektive temperatur, kunne måles ved å sammenligne stjernenes størrelsesklasse ved ulike bølgelengder. Den raske utviklingen av forskning på den fotoelektriske effekten tillot at bilder kunne tas ved langt mer spesifikke bølgelengder og dermed kunne bølgelengdene måles opp. I 1921 utførte Albert Michelson den første målingen av en stjernes diameter ved hjelp av et interferometer montert på teleskopet Hooker ved Mount Wilson Observatory.
Et viktig skritt for å visualisere stjernenes ulike typer og egenskaper ble uavhengig av hverandre utført av Ejnar Hertzsprung og Henry Norris Russell i 1913; Hertzsprung-Russell diagrammet. Senere varianter ble utviklet for å forklare den dynamiske utviklingen hos stjernene. Samtidig ble det gjort store fremskritt innen kvantemekanikken slik at ulike fenomener av stjernenes spekter kunne forklares. Dermed kunne en også med presisjon fastslå den kjemiske sammensetningen i stjernenes atmosfære.
Ved hjelp av de nyeste astronomiske verktøyene har astronomer kunnet observere individuelle stjerner i andre galakser i den lokale gruppen, den lokale galaksehopen som Melkeveien tilhører. Nylig har man også lyktes i å observere en individuell cepheidvariabel i galaksen M100, som ligger i galaksehopen Virgo 108 millioner lysår fra Jorden.
Den siste store utviklingen i stjerneforskningen fra 1990-tallet og framover har ellers vært oppdagelsen av mange eksoplaneter, det vil si planeter som tilhører andre stjerner. Det første stjernesystemet som ble oppdaget å ha planeter var en pulsaren PSR B1257 12 som i 1990 ble funnet å ha et planetsystem. Frem til oktober 2008 var totalt 313 eksoplaneter blitt bekreftet.
Tor Vidar Leikvin
Tor Vidar Leikvin (født 16. januar 1985), også kjent som Leiki, er en norsk tidligere fotballspiller og -trikser. Leikvin spilte 5 kamper og scoret 1 mål i 2004-sesongen for Kongsvinger, men trappet ned etter sesongen, i en alder av 19 år. I vårsesongen 2005 var han på utlån fra Kongsvinger til FF Lillehammer. Han var deretter en periode trikser på profesjonell basis under artistnavnet Leiki.
Keston Bledman
Keston Bledman (født 8. mars 1988 i Port of Spain) er en friidrettsutøver fra Trinidad og Tobago som konkurrerer på 100 meter.
Bledman var i finalen på 100 meter i junior-VM 2006, der han ble nummer seks. Han deltok i VM 2007 i Osaka, men ble utslått allerede i kvartfinalen.
Under OL 2008 deltok han på Trinidad og Tobagos lag på 4 x 100 meter stafett, som tok sølvmedaljene bak Jamaica.
I VM 2009 deltok han bare på stafettlaget på 4 x 100 meter, som igjen tok sølv på plassen bak Jamaica.
Rakeie gravplass
Grunnen til Rakeie gravplass ble opprettet var at jordfestelsen ble foretatt så lang tid etter begravelsen på grunn av uframkommelig kirkevei, slik at inntrykket av minnehøytiden ble borte. I 1903 fikk befolkningen reist sitt eget kapell like i nærheten: Mangen kapell, som idag brukes til kirkelige handlinger.
Brukerne
Rakeie gravplass var benyttet av dem som bodde i Baronskogen og andre skoger som tilhørte Anker H. Stang – senere A/S Stangeskovene. Området blir lokalt kalt «Skauen». 25 bosteder i området rundt brukte gravplassen: Gran, Buhol, Tangen, Myrvold, Brattlia, Netmangen, Grueseter, Brateseter, Gransbråten, Skøyenseter, Skillinghaug, Øvre Takholtlia, Nedre Takholtlia, Rakeie, Pålerud, Buneset, Søndre Rakeie, Midtre Rakeie, Nordre Rakeie, Søndre Bjørknes, Nordre Bjørknes, Søndre Haukelia, Nordre Haukelia, Øvre Haakelien, og Nedre Haakelien.
Navnene på disse bostedene er gravert inn på en minnestein som er reist på Rakeie gravplass høsten 1983. Steinen ble reist etter initiativ av et utvalg med medlemmer fra kulturkontoret, menighetsrådet, A/S Stangeskovene og historielaget. Oppsitterne på Skauen nedla et stort arbeid i rydding og stell av gravplassen før avdukinga av steinen, da området var fullstendig gjenvokst av skog allerede på 1950-tallet.
Den første som ble gravlagt der var Gunhild Bjørknes i 1887, den siste var Andreas Buhol i 1927. Etter at Mangen kapell ble tatt i bruk i 1903 brukte mange innbyggere i området, såkalte «skauinger», fortsatt gravplassen. Hvor mange som totalt ble gravlagt er det ingen oversikt over. Gravsteiner eller jernkors var lite brukt på denne gravplassen. Det ble hovedsakelig brukt trekors, som nå er råtnet ned. Et antall av korsene stod fremdeles på 1950-tallet. Bare en jernplate over grava til Kristoffer Sørensen, som døde i 1909, 93 år gammel, er fortsatt i behold. Protokoller som viser hvor folk ble gravlagt er ikke kjent.
Historikk
På 1700-tallet var de store skogene sørøst i Nes kommune de viktigste seterområdene for nesbuene. Bare helt inne ved Bjørknessjøen og et par, tre steder til var det gammel, fast bosetting.
I siste halvdelen av 1800-tallet var antall bosteder i området øst på Skauen på sitt største. Selv om folketallet vokste, gjorde myndighetene lite for å lette forholdene for befolkningen på de avsides boplassene.
Kirkeveien var uframkommelig store deler av året. Innbyggerne soknet til Nes hovedkirke, som etter brannen i 1854 ble flyttet fra Nes-tangen til ny tomt ved Kongsvingervegen, og dermed ble enda mer besværlig å komme til fra øst på Skauen. Størst var vanskene når kister skulle fraktes til bygds for jordfesting, især sommerstid på slep gjennom uveisomt terreng. Det ble reist krav om kirke på Øststranda, delvis grunngitt med at dette ville lette beboernes kirkevei. Men veien til nye Årnes kirke, innvigd 1878, var likevel langt fra boplassen innerst på Skauen.
Kravet om en egen gravplass på Rakeie ble opprettholdt. Ved herredsstyrevedtak i 1887 ble det besluttet å leie halvannet mål til gravplass på en tange ved bredden av Bjørknessjøen ved Rakeie. 30. mai 1888 fikk Nes kommune skjøte på 1 mål av Rakeie til gravplass. Hvis den ble nedlagt, skulle den falle tilbake til selgeren, men ikke benyttes på noen måte før 20 år etter nedleggelsen (Anders Løv var da brukeren av plassen Rakeie).
Nes kommune leide av firmaet Anker H. Stang området for 50 år med en årlig leieavgift på 10 øre.
Geovitenskap
Geovitenskap eller geofag er en gren av planetologien som omfatter vitenskapen rettet mot jordkloden som helhet. Dette omfavner i hovedsak disiplinene geologi, geokjemi, geomorfologi, glasiologi, hydrologi, meteorologi, geofysikk, geografi og geodesi, der de fleste disiplinene er tverrvitenskapelige. Her står fagene fysikk, kjemi, biologi, kronologi og matematikk sentralt i fortielsen av tellus.
Jordens alder
Moderne geologer regner jordkloden som 4,54 milliarder år gammel (± 1%). Dette har man funnet ut gjennom radiometrisk datering av bergarter på månen. Grunnen til at man ikke kan finne så gamle bergarter på jorden er fordi temperaturen var for varm til at halveringstiden kunne starte, i tillegg til det faktum at ingen kontinenter er eldre en fire milliarder år, og ingen havbunn eldre enn 200 millioner år.
Platetektonikk
Geovitenskapen er med på å forklare gjennom blant annet platetektonikk hvordan geologiske fenomener som fjelldannelse, vulkaner og jordskjelv oppstår og utvikler seg i jordskorpen. Under jordens litosfære ligger mantelen, der er bergartene varme og i mer eller mindre flytende form avhengig av avstanden fra kjernen. Denne massen av flytende stein kaller man magma. Magmaen får i likhet med luften i atmosfæren, høytrykk og lavtrykk, noe som skaper strømmninger og bevegelse i jordens indre. Disse strømmningene har ekstreme krefter og er grunnlaget for platetektonikken. Ny jordskorpe blir dannet ved havbunnsspredninger som Den midtatlantiske ryggen, mens gammel jordskorpe blir presset under en subduksjonssone. Dette er også området hvor bergarter blir omdannet, kjent som det geologiske kretsløpet.
Jordskjelv
Jordskjelv skapes fordi kontinentalplatene beveger på seg mot hverandre, eller på langs av hverandre som ved San Andreas-forkastningen slik at man får en gnisning. Kontinentalplatene beveger seg fra 50 til 100 mm per år. Men det er ekstreme mengder med masse som gjør at rykningen kan bli veldig merkbar.
Vulkaner
Vulkaner skapes vanligvis der to kontinentalplater møtes enten ved en spredning eller ved en subduksjon. Riftdalen er et godt eksempel på et spredningssted. Her går to kontinetalplater fra hverandre, og magmaen presses opp til overflaten. På Jan Mayen og Island har det samme skjedd, bare her var det midthavsryggen i Atlanterhavet som var årsaken. Man kan også få vulkansk aktivitet ved subduksjonssoner i Andesfjellene som man finner i Ecuador. Det finnes også såkalte «hot-spot-vulkaner» som blir skapt midt oppå en kontinentalplate. Hawaii er et eksempel på en slik vulkan. Ved en slik vulkan er det rett og slett bare en åre eller strømmning med magma som sliter seg opp gjennom berggrunnen.
Jordens atmosfære
Atmosfæren omkranser jordkloden og strekker seg fra troposfæren til eksosfæren opptil tusen km over jordskorpa eller havoverflaten. Atmosfæren består av nitrogen (78,1 %) og oksygen (20,9 %), med mindre mengder argon (0,9 %), karbondioksid (0,038 %, økende), vanndamp, og andre gasser. Det magnetiske feltet laget av mantelen skaper Magnetosfæren som beskytter jordens atmosfære fra solvinder. Mens drivhusgasser som vanndamp, karbondioksid bidrar til at vi har drivhuseffekten.
Kvartærgeologien
Kvartærgeologien står for det meste av dannelsen til store landskapsformer i Norge og norden. Etter ca. 40 istidsperioder har skapelsen av U-daler, fjorder og landformer som Jutulhogget i Rondane, blitt de synlige bevisene for at ekstreme krefter har vært i bevegelse. Vi kan også finne moreneformer så langt sør som til Polen. Svært mye er usikkert innen kvartærgeologien, og en av diskusjonene går på når kvartær startet. Mens en annen diskusjon går på om isdekket i Norge strakte seg sammenhengende over Nordsjøen til De britiske øyer, eller ikke.
Andre disipliner
Geovitenskap blir vanligvis delt inn i de tre sfærene litosfære, hydrosfære og atmosfære. Disse inneholder bergarter, vann og luft. Noen regner kryosfæren og pedosfære som en egne sfærer.
Hieronymus Praetorius
Liv og virke
I 1580 tok han stillingen som kantor i Erfurt, men vendte tilbake til Hamburg i 1582 for å arbeide som sin fars assistent. Etter farens død i 1586 overtok han som organist ved St. Jacobi-Kirche i Hamburg hvor han virket til han selv døde i 1629.
Hieronymus hadde fire sønner og tre døtre, hvorav Jacob, Michael og Johann ble musikere.
Praetorius skrev først og fremst kirkemusikk, hovedsakelig orgel- og vokalmusikk. Framfor alt dreide det seg om koraler, messer, Kyrier, salmer, magnificats og hymner. Han regnes som en av pionerene i den nordtyske orgelskolen.
Praetorius var den første i Nordtyskland som skrev vokalmusikk i den nye venetianske stilen. Korstørrelsene varierte fra 8 til 20 sangere med stemmene oppdelt i to, tre eller fire grupper. Tar en i betraktning mengden og kompleksiteten av det han skrev må han ha hatt tilgang på godt trente og sofistikerte musikere.
Et utvalg verk: <div style="">
Tianyuan
Tianyuan (kinesisk: 天元区; pinyin: Tiānyuán Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhuzhou i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina.
Distriktet har et areal på 150 km² og teller ca. 120 000 innbyggere (2003). Det er sentrum og regjeringssete for Zhuzhou.
Barnespråk
Barnespråk er en språkmodus som hovedsakelig blir brukt av småbarn. Når de snakker med småbarn benytter også voksne ofte barnespråk. De fleste ordene er interjeksjoner eller lydord. For eksempel heter en hund vov-vov og en fugl pip-pip. Kiler en et småbarn sier man kille. Er noe godt på smak, blir det sagt nam-nam. Nam-nam kan også bli brukt om godteri.
Språkvitenskapen driver forskning med barnespråk for å finne ut hvordan språk læres.
Språk som brukes av mennesker til å kommunisere med dyr kan likne på barnespråk, men her overveier interjeksjonene, se dyrespråk. Et kjent fenomen er også at noen mennesker begynner å snakke et slags barnespråk når de merker at kommunikasjonspartneren har et annet, helst eksotisk morsmål, se vulgærspråk.
Kirsten Münchow
Kirsten Münchow (kjent fra 2002 til 2007 som Kirsten Klose; født 21. januar 1977 i Auetal-Rehren) er en tysk friidrettsutøver som konkurrerer i sleggekast.
Münchow deltok i EM 1998 i Budapest, der hun tok bronse. Hun var også i finalen i VM 1999 der hun ble nummer åtte med et kast på 64,03. Under OL 2000 i Sydney tok hun bronse med ny personlig rekord på 69,28. Hennes siste mesterskap var VM 2001, da hun ble nummer ni med et kast på 64,39. Hun var gift med Holger Klose fra 2002 til 2007 og paret hadde et barn sammen.
1145 Robelmonte
1145 Robelmonte er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 3. februar 1929 av Eugène Joseph Delporte ved Observatoire Royal de Belgique i Uccle.
Laila Goody
Laila Elin Goody (født 22. mars 1971) er en norsk skuespiller. Hun ble utdannet ved Statens teaterhøgskole fra 1991 til 1994. Hun er gift med den norsk skuespilleren Anderz Eide, og var tidligere gift med skuespilleren Jan Sælid.
Hun fikk Gullruten 2002 i klassen beste kvinnelige TV-skuespiller for Rosmersholm og Gammleng-prisen i klassen skuespiller i 2004.
Laila Goody er fra Kalhammaren i Stavanger og var elev ved Stavanger katedralskole.
Huddersfield
Huddersfield er en stor markedsby og den største bosetningen i det urbane distriktet (metropolitan borough) Kirklees i grevskapet West Yorkshire, England. Byen er administrasjonssenter for Kirklees, som de facto er en enhetlig myndighet. Den er den 11. største "town" i Storbritannia med en befolkning på 162 949 innbyggere, i henhold til folketellingen i 2011. Den er lokalisert halvveis mellom Leeds og Manchester, ligger 310 km nord for London, og 16,6 km sør for Bradford, den nærmeste byen.
Huddersfield har tradisjonelt vært kjent som en markedsby, men etter at den lokale tekniske høyskolen ble oppgradert til Universitetet i Huddersfield, har den begynte å bli omtalt som en universitetsby i stedet.
Huddersfield ligger nær samløpet av elvene Colne og Holme. Den er lokalisert innenfor grensene til det historiske regionen West Riding of Yorkshire, og er det største urbane området i distriktet Kirklees. Byen er kjent for sin deltagelse i den industrielle revolusjon, og for å være fødestedet for rugby league (en variant av rugby); tidligere statsminister Harold Wilson fra Labour og den internasjonale kjente skuespilleren James Mason.
Fotballklubben Huddersfield Town AFC spiller i EFL Championship.
Tyskland under Paralympiske vinterleker 2006
Tyskland deltok med tjue deltakere i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino.
1144 Oda
1144 Oda er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaget 28. januar 1930 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
Navngivning
Asteroiden fikk navnet "Oda", etter et kvinnelig navn plukket fra almanakken Lahrer Hinkender Bote, publisert i Lahr/Schwarzwald i Sør-Tyskland. Det var en veldig populær almanakk, spesielt i den alemannisk-talende regionen fra slutten av det 16-tallet til tidlig på 1900-tallet. Kalenderdelen inneholder høytidsdager, datoene for viktige messer og astronomiske hendelser. Reinmuth hadde problemer med å finne på egende navn på grunn av sine mange asteroideoppdagelser (nesten 400), derfor valgte han navn fra denne kalenderen. Andre eksempler på navn på asteroider han hentet fra samme almanakk er 913 Otila, 987 Wallia, 994 Otthild og 997 Priska
Terrorangrepet i København februar 2015
Terrorangrepet i København februar 2015 var et terrorangrep som fant sted på Østerbro i København 14.–15. februar 2015.
Under et debattmøte med overskriften «Kunst, Blasfemi og Ytringsfrihed» arrangert av Lars Vilks Komiteen (som hadde som formål å arrangere møter med den svenske kunstneren Lars Vilks) ble kulturhuset Krudttønden i København beskutt med automatvåpen. På møtet deltok også Frankrikes ambassadør François Zimeray. En sivilperson senere identifisert som Finn Nørgaard ble drept under skytningen, mens tre politibetjenter ble såret. Hverken Vilks eller den franske ambassadøren ble truffet. Politiet etterforsker skytningen som et terrorangrep.
Skagerrakmila
Skagerrakmila er ett årlig løp på 10 km i Arendal som holdes av arrangøren IK Grane, Øyestad IF og Friidrettsstiftelsen Aust-Agder.
Historikk
Første gang løpet ble avholdt var i 1990. Det viste seg så at løypa var noe for kort, og den ble så utvidet til de korrekte 10 000 meterne. Rekorden for antall deltakere er ifra 1992, da med 464 løpere. Raskeste tid har fra Etiopia, med 30,01 fra 2005 (pr 2010).
Start og målområdet er i Pollen i Arendal sentrum. Løpet er blitt kvalifisert som kvalitetsløp i treningsbladet. Det avholdes også et 500 meters barneløp i forbindelse med Skagerrakmila.
1146 Biarmia
1146 Biarmia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 7. mai 1929 av Grigoriy N. Neujmin ved Krim-observatoriet i Simeiz på Krimhalvøya.
Skansen terrasse (Oslo)
Skansen terrasse (7A–31, 2–28) er en vei på Ellingsrud i bydel Alna i Oslo. Den går som blindvei sørøstover fra Trygve Nilsens vei. Før den ender, deler den seg i to, og det er gangveiforbindelse videre gjennom boligområdene.
Veien har blokkbebyggelse fra 1981–82 i OBOS-borettslaget Skansen.
Spinell
Spinell, MgAl2O4, er et mineral som danner en gruppe, spinellgruppen, der både magnesium og aluminium kan være erstattet med andre metaller. Det har hardhet 8 på Mohs hardhetsskala. Rød spinell er farget av krom og er en smykkestein. I Norge er den kun funnet i Modum og Jotunheimen. Den spesifikke vekten er 3,6 og kløvet er ganske utydelig.
Syntetisk spinell
Syntetisk spinell er laget i midten av det 18. århundre.
Oxylapia polli
Oxylapia polli er en art i gruppen ciklider. Det er en fisk som lever i elver i Madagaskar. Den blir ca. 13 cm lang. Den er truet av tap av habitat og sedimentasjon forårsaket av avskoging.
Trysnes
Trysnes er et sted i Søgne i Kristiansand kommune i Agder. Det ligger sørøst i Trysfjorden i enden av fylkesvei 158.
Pekka Niemi
Pekka Niemi (født 15. november 1909, død 21. desember 1993) var en finsk langrennsløper som konkurrerte på 1930-tallet.
Hetang
Hetang (kinesisk: 荷塘区; pinyin: Hétáng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhuzhou i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina.
Distriktet har et areal på 152 km² og teller ca. 220.000 innbyggere (2003).
Fylkesvei 7634
Fylkesvei 881 i Nordland går mellom Stokmarknes og Melbu i Hadsel kommune. Fylkesveien går på yttersiden (vestsiden) av Hadseløya, mens fylkesvei 82 (tidligere europavei 10) går på innersiden (østsiden) av øya. Veien er 26,1 km lang og har asfaltdekke.
Dagny
Dagny er et kvinnenavn med opprinnelse i det norrøne navnet Dagný, som er sammensatt av dagr, «dag», og ný, «ny».
Utbredelse
Dagný er et vanlig navn på Island, men er mindre utbredt i andre land.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til navnet Dagny i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Dagny var blant de mest brukte navnene på jentebarn født i Norge ca. 1890–1910, men har siden falt i popularitet.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Provençalsk
Provençalsk er en av flere dialekter av oksitansk, og brukes av en minoritet i sørlige Frankrike (i regionen Provence) samt Italia og Monaco. Provençalsk brukes av og til som betegnelse på alt oksitansk, men betyr egentlig kun denne dialekten.
Ålo
Ålo er en tettbebyggelse sørvest for Trysfjorden, vest for Trysnes i Søgne i Kristiansand kommune, Agder.
Ålo er kjent som fiskemottak, men har etter hvert blitt et senter for turisme og hyttebebyggelse.
Kongeørn
Kongeørn (Aquila chrysaetos) er en stor rovfuglart i haukefamilien (Accipitridae) og forekommer på den nordlige halvkule. Arten er toppkonsument i sitt økosystem og hekker blant annet i Norge. De norske ørneartene ble fredet ved kongelig resolusjon av 6. september 1968.
Kongeørn er internasjonalt klassifisert som livskraftig på IUCNs rødliste med den står oppført på CITES liste II, som omfatter truede arter der den internasjonale handelen må begrenses for å sikre artenes overlevelse. Også nasjonalt regner Norsk rødliste for arter 2010, 2015 og 2021 arten som livskraftig.
Beskrivelse
Den voksne kongeørna har mørkebrun fjærdrakt med gyllengul isse og nakke. Armdekkerne på overvingene er normalt blek gulbrune. Det karakteristiske kraftfulle kroknebbet er sort ytterst og gult ved basen. De undre ekstremitetene er fjærkledde nesten ned til den formidabelt kraftige foten, som er artens viktigste jaktredskap. Foten i seg selv har blekgul naken hud og kraftige sorte klør. De lengste (indre og bakre klo) kan bli i overkant av 5 cm lange. De ulike rasene varierer noe i både størrelse og utfarging, spesielt mørkhetsgraden og størrelsen av de blekere feltene.
Ungfuglene har mørkere sjokoladebrun fjærdrakt. Flygefjæra har en karakteristisk hvit base, og halefjæra er hovedsakelig hvite med et mørkt bånd ytterst. De hvite delene av fjærdrakten blir gradvis brune over en periode på 4–5 år, men full voksen fjærdrakt får fuglene først etter cirka 6–8 år.
Det er vanlig at folk forveksler kongeørna med den mye mindre fjellvåken (Buteo lagopus), som har lysere vinger med en karakteristisk mørk flekk under vingeknoken. Fjellvåken er imidlertid en betydelig mindre rovfugl.
Habitat
Kongeørna bruker et bredt utvalg av åpne habitater, vanligvis unna mennesker, som fjell, platåer, stepper og marskland. Den foretrekker områder med lavtvoksende eller sparsom vegetasjon og skogområder og er særlig knyttet til fjellskog, der reiret ofte plasseres nær skoggrensa mot snaufjellet.
Arten er imidlertid aktiv i alt fra ørkenområder til tundra, og fra havnivået og langt opp i fjellene. Det er blant annet kjent at arten ofte finnes i mer enn 2 000 moh i Alpene og Pyreneene, og den er av og til observert i høyder over 5 500 moh i Himalaya, noe som gjerne samsvarer med snølinja om sommeren. Ved ett tilfelle er kongeørn observert i en høyde av 6 020 moh i Himalaya.
Arten krever rolige plasser for å hekke, som klipper og store trær med fjern og uforstyrret beliggenhet.
Det katolske universitetet i Leuven
Det katolske universitetet i Leuven var det største, eldste og mest fremtredende universitetet i Belgia. Det ble grunnlagt i 1425 av pave Martin V, og gjenopprettet i 1835 etter et opphold fra de franske revolusjonskrigene.
I 1968 ble universitetet delt i to universiteter:
John Moffitt
Moffitt begynte karrieren som tresteghopper, og har 16,53 som personlige rekord. Han deltok i OL 2004 i lengde og satte ny personlig rekord med 8,47, en lengde som gav sølvmedalje bak landsmannen Dwight Phillips som strakte seg til 8,59.
Ilestein
Ile eller ilestein en søkkestein brukt til fiskeredskap eller som ankerstein. Det er den eldste form for ankerfeste en kjenner til.
Kongeørn
Utbredelse
De seks underartene varierer noe i størrelse og fjærdrakt. En undersøkelse fra 2015 av mtDNA viser et distinkt skille mellom kongeørner i det nordlige Europa, det kontinentale Asia, Japan og Nord-Amerika på den ene siden (Holarktis), og det sentrale og sørlige Europa på den andre siden. Det antyder at kongeørn kan ha overlevd siste istid i to reproduktive isolerte refugier (ett i Asia og ett sør for Alpene i middelhavsregionen).
John Moffitt
Samme år deltok han i IAAF World Athletics Final der han tok bronse. Han deltok også i innendørs-VM 2008, men kom ikke til finalen.
Ilestein
Som søkkestein er det brukt både til garn og til linefiske.
Ilet var en stein godt knyttet til et tau som ble sluppet ned til bunnen. Øvre enden av tauet ble festet i båten, slik at en kunne fiske uten for stor risiko for å drive av. Dette var viktig fordi en kunne holde seg på gode fiskeplasser. Disse fant en fram til ved å bruke med til navigasjonen.
Tauet som hang bidro til å gjøre fisken nysgjerrig, slik at den holdt seg på stedet til en hadde fått ut bunnsnøre eller pilk.
Iletauet var ofte et såkalt gresstau eller kokostau og ble brukt også til teiner og ruser. Det var hårete og fanget lett opp brenntråder fra brennmaneter som passerte.
Kongeørn
Atferd
Kongeørna er tro mot reviret og bruker samme reir år etter år. Enkelte år kan de stå over hekkinga, andre år kan de bruke reservereiret som de har et annet sted. Havørna og hønsehauken kan også ha reservereir.
Aftenfalk
Aftenfalk (Falco vespertinus) er en monotypisk art i slekten langvingefalker (Falco), og derav en predator i falkefamilien (Falconidae). På IUCNs rødliste regnes arten som nær truet (på grunn av degradering og tap av habitat), og den er også oppført på CITES liste II og CMS liste I og II. Arten er en svært nær slektning av amurfalk (F. amurensis), som av og til blir regnet som konspesifikk.
Kongeørn
Atferd
Arten jakter i hovedsak andre fugler og småvilt, men den kan også ta større vilt (spesielt lam, kalver, skadde eller syke dyr) og tamdyr (typisk lam og reinkalver, men også skadde og syke individer), på størrelse med rein. Det kan være vanskelig å avgjøre om større dyr er nedlagt av ørna eller funnet som kadaver. Den eter nemlig også åtsler. Det verserer en rekke påstander om at voksne reinsimler har blitt tatt av kongeørn, men når det kommer til dokumentasjon av disse hendelsene så er grunnlaget tynt. At kongeørn tar reinkalver er imidlertid velkjent.
Aftenfalk
Beskrivelse
Aftenfalken blir omkring 27–32 cm lang og har et vingespenn på cirka 65–77 cm, avhengig av kjønn. Hunnen blir størst og er mest fargerik. Hannen veier cirka 115–190 g, hunnen cirka 130–197 g.
Kongeørn
Atferd
Kongeørna stuper ned mot byttet og «slår» det. Under stupet kan farten nå opp i omkring 150 km/t. Anslaget skjer med klørne på de kraftige føttene, og det er bakkloa og den indre framkloa som gjerne penetrerer og dreper, mens de andre klørne gjerne brukes til å gripe fast byttet og løfte det vekk. Angrepet skjer som oftest mot ryggen av byttet, som løftes vekk med hjelp av nedslagsfarten, vinden og vinkelen på vingene. Det hender også at ørna tar bytte den ikke makter å løfte eller drepe i anslaget. Dør ikke byttet, kan ørna finne på å slippe det mot ei berghylle eller en steinur, slik at det enten dør eller blir livstruende skadet, så ørna lande og ete av det. Er byttet for stort til å bli løftet vekk og i live etter anslaget, kan det utspille seg en kamp på liv og død ved anslagspunktet. Ørna eter imidlertid også åtsler. Ofte «stjeler» den også åtsler fra andre fugler, for eksempel kråkefugler. Når ørna har spist seg mett, kan den sette seg til i høyden og iaktta kadaveret. Og om andre prøver å stjele det, kan ørna ta til vingene for å skremme bort inntrengerne.
Dresdner Kreuzchor
Dresdner Kreuzchor er et mer enn 700 år gammelt guttekor i Dresden i den tyske delstaten Sachsen.
Kongeørn
Atferd
Arten vokaliserer normalt bare i territoriet rundt reirplassen. Som regel et enkelt skingrende «kee-yep» eller «yep», av og til også støtvis i hurtige serier. Under luftakrobatikk kan man av og til også høre serier av «kee-yep» og «yep» i kombinasjon med «wee-o hyo hyo...wee-o...».
Aftenfalk
Beskrivelse
Hannen har hovedsakelig grå fjærdrakt, som varierer fra stålgrå på oversiden til lysere grå på undersiden. Rundt øynene og inn mot nebbet har begge kjønn sort befjæring. Bakre underdel og undersiden av gumpen er rustrød. Hunnen er mer fargerik, men har en tilsvarende stålgrå overdel, men ispedd mørkere spetter. Issen og nakken er rustrød og hvit, mens kinnene, strupen og øverste del av brystet er hvit. Brystet er rustoransje–nøttebrun ispedd mørke spetter, mens undergumpen er lysere rustoransje og hvit ispedd noen mørkere toner.
Utbredelse
Aftenfalk hekker i sentrale deler av den palearktiske sone, fra Karelen og sørover til det sentrale Øst-Europa i vest, og østover til elven Lena i Sibir (Russland), men den blir tidvis også observert lenger vest i Europa. Og i så måte har den blitt observert mer enn 100 ganger i Norge. Arten overvintrer i det sørlige Afrika.
Lusong
Lusong (kinesisk: 芦淞区; pinyin: Lúsōng Qū) er et bydistrikt i byprefekturet Zhuzhou i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina.
Aftenfalk
Utbredelse
BirdLife International anslo i 2015 totalbestanden til omkring 300 000–800 000 individer, hvorav 30 000–64 000 par i Europa (hvorav cirka 15 000–20 000 i russisk Europa). På grunn av pågående degradering av habitatet har den globale populasjonen hatt en negativ trend over lengre tid. Den europeiske delen av bestanden, som utgjør cirka 40 prosent av den globale populasjonen, har hatt en tilbakegang på cirka 30 prosent i løpet av cirka 17 år, noe som tilsvarer omtrent tre generasjoner.
Lusong
Distriktet har et areal på 67 km² og teller ca. 190.000 innbyggere (2003).
Dresdner Kreuzchor
Koret er gjennom historien nært knyttet til Dresdner Kreuzschule som nevnes første gang 6. april 1330. Kreuzschule ble etablert som latinskole, men hadde i tillegg som en viktig oppgave å lære opp gutter til kirkekoret i Dresdner Kreuzkirche.
Kongeørn
Den norske bestanden
I Norge hekker kongeørna fra 58° N til 71° N, men ikke i Vestfold, Østfold og i Oslo og Akershus. Mest tallrik er arten i de tre nordligste fylkene, Nordland, Troms og Finnmark. I Sverige og Finland hekker den bare i den nordlige halvdelen av landene, selv om ørner kan overvintre i hele Sverige.
Aftenfalk
Atferd
Aftenfalken er en utpreget trekkfugl som gjør lange trekk vår og høst. Arten lever hovedsakelig av insekter, men tar også små pattedyr og amfibier.
Dresdner Kreuzchor
Dresdner Kreuzchor teller vanligvis 150 gutter mellom 9 og 19 år, som gjerne blir kalt kruzianere. På reiser reduseres koret til 80 stemmer. Koret fremfører verker som blandet guttekor (S/A/T/B). De fleste kruzianere bor på internat.
Aftenfalk
Atferd
Arten hekker i lavlandet, der det er trær og god tilgang på insekter. I vest opp mot 300 moh, i øst opp mot 1 500 moh. Aftenfalken hekker både solitært og i kolonier, men ser ut til å ha størst suksess som kolonihekker. Den bygger ikke egne reir, men benytter gamle reder som andre rovfugler og kråkefugler har forlatt. Arten foretrekker reder som ligger i den øvre delen av trærne, eller av og til også hulrom i klipper eller trær.
Kongeørn
Fredning
I 1846 ble det innført skuddpremie på kongeørn i Norge, og bestanden gikk kraftig tilbake. Først 6. september 1968 ble arten fredet (etter Jaktloven av 1951), samtidig med havørn. Da var bestanden nede i mellom 344 og 524 hekkende par. To år senere ble også miljøgiften DDT forbudt å bruke her, og siden har bestanden tatt seg opp igjen. I 2007 ble arten fjernet fra Norsk rødliste, som fra da av igjen regner den som livskraftig. I perioden 2010–2014 ble det kartlagt 1 260 kongeørnterritorier over hele Norge, hvorav 963 som var okkupert av et hekkende par én eller flere ganger de siste fem årene. Shimmings & Øien (2015) anslo den norske bestanden av kongeørn til mellom 1,207 og 1,537 hekkende par.
Dresdner Kreuzchor
Koret er hjemmehørende i Dresdner Kreuzkirche hvor koret regelmessig synger til vesper hver torsdag kl 18 om sommeren og kl 17 om vinteren. I tillegg synger koret søndag kl 9 30 til gudstjeneste.
Aftenfalk
Atferd
Hekketiden varer fra april til august, men de fleste legger i slutten av mai. Hunnen legger 3–4 egg som ruges av begge foreldrene. Inkubasjonstiden var i cirka 22–28 dager. Hannen bringer mat i den første tiden etter klekkingen, men noe senere bidrar også hunnen med mat. Ungene blir flygedyktige etter cirka 26–30 dager og er uavhengige omkring én uke senere. De regnes som kjønnsmodne i løpet av året.
Kongeørn
Fredning
I dag er kongeørn beskyttet etter den generelle bestemmelsen i naturmangfoldloven § 15 første ledd: Bestemmelsen er en videreføring av det tidligere fredningsprinsippet i viltloven, som ble opphevet da naturmangfoldloven trådte i kraft 1. juli 2009. Ettersom det ikke er fastsatt jakttid for kongeørn omtales arten gjerne som totalfredet. I Norge gjelder også både rovviltforskriften og bernkonvensjonen.
Den internasjonale bestanden
Partners in Flight Science Committee vurderte i 2013 den globale populasjonen til å bestå av omkring 300,000 individer, hvorav cirka 200,000 voksne fugler i forplantningsdyktig alder. Siden det knytter seg en del usikkerhet til populasjonen, antyder BirdLife International at populasjonen av voksne forplantningsdyktige fugler består av omkring NaN individer. Den europeiske bestanden blir anslått til omkring NaN eller cirka NaN voksne individer.
Dresdner Kreuzchor
Konsertene med Dresdner Philharmonie, Sächsische Staatskapelle Dresden og andre ensembler utgjør en viktig del av kulturlivet i Dresden.
Dresdner Kreuzchor reiser hvert år på turneer i Tyskland, men også ellers i Europa, Japan, Sør-Korea, Canada, Latin-Amerika og USA. Tilsammen opptrer koret ca 100 ganger hvert år: 50 gudstjenester og vespere, 10 konserter i Kreuzkirche (med Bachs Juleoratoriet og Matteuspasjonen og Johannes Brahms' Ein deutsches Requiem som fast program) og endelig 40 konserter på turné. Korets publikum utgjør år om annet omtrent 150 000 mennesker.
Koret gjør regelmessig opptak for radio og TV og har i 80 år gjort lydopptak for grammofonplater, CD og tilsvarende medier.
Tårnfalk
Tårnfalk (Falco tinnunculus) er en liten rovfugl i falkefamilien (Falconidae), der den inngår i slekten langvingefalker (Falco). Antallet underarter regnes som uavklart, men IOC World Bird List regner med elleve. Også Birds of the World regner med elleve underarter, men de tar forbehold om at det kan finnes selvstendige arter blant dem og påpeker at arten trenger en revidering. Inndelingen heller ikke lik. I Norge hekker nominatformen. Lokalt går den også under navn som værstiller, vindstirr og vindhauk, navn den har fått på grunn av flyvemønsteret. Et annet lokalt navn er vindfokk (jevnfør engelsk windfucker).
Arten er livskraftig både internasjonalt og nasjonalt. Den står imidlertid oppført på CITES liste II, som omhandler truede arter der den internasjonale handelen må begrenses for å sikre artenes overlevelse. BirdLife International estimerer totalbestanden til mellom 4,33 og 6,68 millioner individer, hvorav mellom 823,000 og 1,270,000 voksne individer. Bruk av antikoagulerende gnagerbekjempende midler har vært økende og gir størst bekymring.
Biologi
Tårnfalken blir cirka 27–35 cm lang og har et vingespenn på cirka 57–79 cm, avhengig av kjønn. Hunnen blir større enn hannen. Hannen veier typisk 136–252 g, hunnen typisk 154–314 g (nominatformen).
Hannen kan gjenkjennes på sine tydelige farger, med grått hode, rødbrun rygg, lang grå stjert og et sort bånd ytterst på den lyse, spettede buken. Hunnen har brunt hode og har mer spetter på ryggsiden enn hannen.
Den har svært spisse vinger og en noe flagrende flukt. Man ser også ofte tårnfalken stå helt stille i luften på utkikk etter bakkelevende dyr, spesielt smågnagere og spissmus, men også firfisler og noe insekter, samt fugleunger som har forlatt redet. Den har i tillegg et utmerket UV-syn, noe som gjør at den kan oppdage urinstoffene som smågnagere avsetter i terrenget og dermed lettere oppdage potensielle byttedyr.
Arten kan tilpasse seg et stort utvalg av åpne eller moderat skogkledde landskap, vanligvis med urteaktig vegetasjon eller lave busker; gressletter, stepper og til og med halvørken, myr, kultiverte områder, våtmarker med lett vegetasjon; også landsbyer, tettsteder og til og med byer, i utkanter og i spredt bebygde strøk. Fra kyst til beitemark over tregrensen i fjell. Arten hekker opp til NaN og forekommer opp til NaN på andre tider av året i India. Krever egnede plasser for å sitte og ligge på, for eksempel trær, telegrafstolper, bygninger, og fjellvegger med hyller (gjerne med litt vegetasjon) med mer.
Arten er monogam. Hekketiden er svært variabel, men man kan på generelt grunnlag hevde at den typisk utsettes med cirka 6 dager for hver 10° økte breddegrad i det vestre Palearktis, noe som i Europa og områdene nord for Himalaya tilsvarer april–mai (med mars–juni som ytterpunkter). Tårnfalker hekker ofte i gamle kråkereir, bergvegger, bygninger og i spesiallagde fuglekasser. Hunnen legger gjerne 3–6 egg med en intervall på to dager. Klekkeintervallen mellom første og siste egg varierer omkring 0–10 dager. Arten kan legg på nytt om den feiler med første legging. Inkubasjonstiden er cirka 27–31 dager og rugingen tar hunnen seg av, mens hannen mater henne og avkommet i den første tiden etter klekking. Etter hvert hjelper også hunnen til med å finne mat. Ungene får full fjærdrakt etter cirka 27–35 dager, men er avhengige av foreldrene i 0,5–4,5 uker til. Ungene blir kjønnsmodne i løpet at det første leveåret.
Inndeling
Inndelingen og rekkefølgen av underartene følger IOC World Bird List 12.1.
1147 Stavropolis
1147 Stavropolis er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 11. juni 1929 av Grigoriy N. Neujmin ved Krim-observatoriet i Simeiz på Krimhalvøya.
David May
David May (født 24. juni 1970 i Oldham, Lancashire) er en tidligere engelsk fotballspiller.
1148 Rarahu
1148 Rarahu er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Eos. Den ble oppdaget 5. juli 1929 av Aleksander Nikolaevitsj Deutsch ved Krim-observatoriet i Simeiz på Krimhalvøya.
David May
Karriere
May startet karrièren sin i Blackburn. Først spilte han på juniorlaget, før han tok steget opp til førstelaget. May spilte over 100 kamper for klubben, og var med på opprykket til FA Premier League i 1992, og i hans siste sesong for Blackburn så var han med på å komme på andreplass i FA Premier League bak Manchester United. Manchester United kjøpte May for £ 1,2 millioner. Han var også med å vinne «The Treble» med Man Utd i 1998\99 sesongen.
Robert Doornbos
Robert Michael Doornbos (født 23. september, 1981 i Rotterdam) er en nederlandsk racerfører. Han har vært test- og tredjefører for Jordan og Red Bull Racing i Formel 1 samt fører for Minardi og Red Bull Racing i 2005 og 2006. Doornbos kjørte så for Minardi Team USA i 2007 i Champ Car World Series.
Tennisspiller til racerfører
Doornbos første sport var tennis, og han konkurrerte på et semi-profesjonelt nasjons nivå i Nederland. Hans interesse for motorsport vokste etter og ha blitt invitert til Belgias Grand Prix 1998 som gjest til WilliamsF1. Det var Formel 1-mesteren fra 1997, Jacques Villeneuve, som foreslo at han burde gå for serier som Formel Ford, siden han var for stor og for gammel til gokart. Ha ga opp tennis for å fokusere på racing, ble medlem i et junior team for å kjøre Opel Lotus UK Vinterserien. Han hadde en suksessfull sesong, med fire pole positions, fire raskeste runder og fire seiere og en andreplass sammenlagt. I 2000 deltok han i Formel Ford Zetec Benelux serien, fullførte på andreplass i mesterskapet etter og tatt én pole position, tre raskeste runder og seks pallplasser.
Formel 3 karriere
Han returnerte til Storbritannia i 2001 hvor han deltok i Formel 3 mesterskapet med FGR Racing teamet. Han fullførte det året på en femteplass i mesterskapet, med to poles, to seiere og ni pallplasser. Han fikk oppmerksomhet med en andreplass i oppvarmingsløpet til Storbritannias Grand Prix. Han gikk så til det tyske Formel 3 mesterskapet med Team Ghinzani. Han tok fire pallplasser, men ingen seiere. Det året fikk han også en sjetteplass i det prestisjefulle Macaos Grand Prix. Han fortsatte med laget i 2003, og han deltok i de e Formel 3 mesterskapet, hvor han kom på pallen syv ganger. Han tok pole position på Spa-Francorchamps for F3 Masters løp, og fullførte på en andreplass i Korea.
Formel 3000
Med hjelp fra Red Bull deltok Doornbos i 2004-sesongen for Arden International som var regjerende Formel 3000 mestere. Han kjørte med Vitantonio Liuzzi og Doornbos fikk Rookie of the Year etter og ha fullført på tredjeplass i mesterskapet. Igjennom året fikk han én raskeste runde og fire pallplasser, inkludert én seier på Spa-Francorchamps.
Testfører - Jordan
Før Kinas Grand Prix 2004, ble det annonsert at Doornbos ville være den offisielle testføreren til Jordan laget, der han erstattet Timo Glock, som hadde blitt tatt over som fører for Giorgio Pantano, hvis sponsorpengene hadde «tørket opp». Doornbos imponerte som testfører i de siste løpene i sesongen, og fikk ny kontrakt som testfører i det nylig solgte Jordan laget for 2005 sesongen.
Doornbos deltok på fredags testjobbene for Jordan i alle utenom to av de første løpene elleve løpene det året, med franske testføreren Franck Montagny som testet i Europas Grand Prix, og Jordan fikk ikke lov til å bruke en tredje bil i Canadas Grand Prix etter og ha brukt for mange dekk i det forrige løpet.
Fører - Minardi
Den 19. juli ble Doornbos utnevnt som fører for Minardi fra og med Tysklands Grand Prix 2005, som erstatning for Østerrikeren Patrick Friesacher, som hadde problemer med sponsorer. I hans første løp kolliderte han med Jacques Villeneuve, han som hadde tipset han om å starte karrieren som racerfører. Doornbos kjørte totalt åtte løp for teamet og hadde to trettendeplasser i Tyrkias og i Belgias Grands Prix.
Red Bull
Minardi laget ble på slutten av 2005-sesongen solgt til Red Bull GmbH, som døpte om laget til Scuderia Toro Rosso. Doornbos klarte ikke å skaffe seg et førersete for 2006, men Christian Horner, hans tidligere F3000 sjef, ga han sjansen som test og reservefører for Red Bull Racing.
I 2006-sesongen kjørte han testing på banene om fredagene, klar til og steppe inn som fører om enten David Coulthard eller Christian Klien ikke kunne kjøre. I hans rolle som Reb Bulls testfører, viste han igjen hans talent som racerfører. I hovedsak på Grand Prix testene på fredagene, hvor han var blant de ti beste, og flere ganger i topp tre.
I Ungarns Grand Prix 2006 var han involvert i en kontroversiell hendelse med Fernando Alonso, som resultere i at spanjolen fikk en to sekunders tilleggsstraff på kvalifiseringstiden.