cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Wimbledon-turneringen
Historie
Turneringen ble første gang arrangert i 1877 på en bane nær Worple Road. Den gang ble det kun arrangert herre-single. I 1884 ble det innført to nye klasser: single for damer og double for herrer. Double for damer og mixed double ble innført i 1913. Turneringen ble flyttet til dagens arrangørsted, en bane nær Church Road, i 1922.
Turneringen starter hvert år seks uker før den første mandagen i august, og varer i fjorten dager. Tradisjonelt ble det ikke spilt på den midterste søndagen («Middle Sunday»). Tre ganger i turneringens historie har man blitt nødt til å spille på Middle Sunday.
Premiepenger
I 2012 ble premiepengene økt fra 14 600 000 pund til 16 060 000 pund. Mest får vinnerne i singelturneringene med 1 150 000 pund hver og tapende finalist halvparten.
Wimbledon har like premiepenger for menn og kvinner.
Wimbledon-turneringen i media
Turningen ble i Norge sendt på NRK fra 2006 til 2009, og vises fra 2010 på Canal+. Dog viser NRK fortsatt finalen single herrer.
Øvre Bardu kapell
Øvre Bardu kapell ligger i Bardu kommune og beboerne i den østlige delen av Bardu sokner til dette.
Hun har gått
Hun har gått er Jane Helen Johansens debutalbum, og kom ut i 2001. Albumet ble gitt ut av plateselskapet Universal.
Tabaré Larre Borges
Larre Borges vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det uruguayanske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Sovjetunionen. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Uruguay tapte semifinalen til Sovjetunionen med 57-61 som siden tapte finalen til USA. Uruguay beseiret Argentina i bronsefinalen med 68-59. Larre Borges spilte alle åtte kampene i OL-turneringen.
Ramnholmen naturreservat
Ramnholmen naturreservat består av en liten holme ut mot Vestfjorden omtrent halvannen kilometer sørvest for  Tysnes (Diksná) i Hamarøy i Nordland.
Holmen er på det meste åtte meter høy, og den er bevokst med gress og en rik urteflora, noe som antas å være et resultat av fuglegjødsling. Det er et viktig hekkeområde for gråmåke, fiskemåke og ærfugl, men det er også forekomster av svartbak, teist, terner og tjeld.
Ramnholmen ligger under Statens naturoppsyns lokalkontor i Fauske.
Com.a
Yoshida ble født i England i 1976 og vokste opp i Hongkong og USA. Han startet sitt soloprosjekt Com.a i 1998. Etter mange samleplater og remixer, dukket mange av hans spor opp i DJ-sets og spillelister verden over.
Com.a startet sitt eget plateselskap NOTEK REC, og i januar 2001 kom hans debutalbum DreamAndHope ut. I oktober 2002 skiftet NOTEK REC navn til ROMZ, som han nå driver sammen med DJ Shiro the Goodman.
Wadjet
Wadjet (gammelegyptisk: wȝḏyt, «den grønne»), kjent blant grekerne som Uto (Οὐτώ) eller Buto (Βουτώ), er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en gudinne, opprinnelig en lokal gudinne i byen Buto (i dag hetende Tell El Fara'in), lokalisert 95 km øst for Alexandria på Nildeltaet. Byen var opprinnelig to nærliggende byer, Pe og Dep, som smeltet sammen til en by og som egypterne kalte Per-Wadjet («Wadjets hus»). Gudinne Wadjet var byens beskytter, og generelt også av hele Nedre Egypt, og etter foreningen med Øvre Egypt ble hun forent guddom av hele Egypt.
Hun ble ofte representert som en kobraslange, i form av en kvinne med slangehode eller som en slange, vanligvis en egyptisk kobra, en giftig slange vanlig i regionen. Tidvis var hun avbildet som en kvinne med to slangehoder, og andre ganger som en slange med et kvinnehode. Bildet av Wadjet med uraeusslange og soldisk symboliserte kongemakt og hennes guddommelige beskyttelse. Hun var således både beskytter av konger og av kvinner i barsel. Hennes orakel var lokalisert i et kjent tempel i byen, og som ga byen sitt navn. Dette orakelet kan ha vært orakeltradisjonen som spredte seg til Hellas fra Egypt. En årlig festival i beyen feiret gudinnen. Byen hadde også en helligdom for Horus, og langt senere ble den assosiert med Isis.
Grekerne likestilte henne med sin gudinne Leto. Wadjet må ikke forveksles med den egyptiske demon Apep, som også ble representerte som en slange i egyptisk mytologi.
Etymologi
Navnet Wadjet er avledet fra begrepet for symbolet på hennes herredømme, Nedre Egypt, papyrus, da wadj er det gammelegyptiske ordet for fargen grønn (i referanse til fargen på papyrusplanten) og endelsen -et er en indikasjon på hennes kjønn. Dets hieroglyf adskiller seg fra de til Grønne krone (Røde trone) av Nedre Egypt kun ved determinativ, som i tilfellet med kronen er et bilde av Grønne krone og i tilfellet av gudinne, en løftende kobra.
Feiringer
En Fremad med Wadjet ble feiret den 25. desember med messing og sanger. En årlig festival ble arrangert i byen den 21. april. Andre betydningsfulle datoer for spesiell dyrkelse av henne var 21. juni, sommersolverv, og 14. mars. Hun var også gitt den femte timen på den femte dagen til månen.
Skytsgudinne
Wadjet var tett assosiert med den egyptiske gudeverden med Ras øye, et kraftfullt beskyttende enhet som funksjonerte som en feminin motpart til solguden Ra og som et mektig virkemiddel for å undertrykke hans fiender. Øyet var en forlengelse av Ras makt, lik soldisken, men fungerte også som en uavhengig enhet som ble personifisert med en rekke egyptiske gudinner, inkludert Wadjet. Hieroglyfen er vist nedenfor; tidvis er to vist i himmelen på religiøse bilder. Per-Wadjet hadde også en helligdom for Horus, sønn av solguden som ble tolket som representant av farao. Langt senere ble Wadjet assosiert med Isis foruten en rekke andre guddommer.
Til sist ble Wadjet erklært som skytsgudinne og beskytter av hele Nedre Egypt og ble assosiert med Nekhbet, avbildet som en hvit gribb, som holdt det forente Egypt. Etter foreningen ble bildet av Nekhbet forent med Wadjet på kronen, deretter vist som del av uraeusslangen.
Det egyptiske kongedømmets grunnleggende karakter fikk sitt ytre uttrykk i kongens titulatur. Disse var sammensatt av en for alle tider fastlagt (kanonisk) rekkefølge av fem navn. Horusnavnet karakteriserte kongen som guden Horus, hvis herredømme over verden ble delegert til kongen. Andre navn er nebtinavnet. Nebti betyr «de to herskerinner» og betegnet gribbegudinnen Nekhbet fra Øvre Egypt og slangegudinnen Wadjet fra Nedre Egypt. Begge fungerte som kongens skytsgudinner.
Som nevnt over hadde det egyptiske ord Wadj betydning blå og grønn, og var også navnet på det velkjente Månens øye. I senere tid ble hun framstilt visuelt som kun en kvinne med et slangehode eller som en kvinne som bar uraeusslangen. Denne hadde opprinnelige vært hennes kropp alene, som ble snurret rundt eller krøllet seg på hodet til farao eller en annen guddom.
Wadjet framstilt som kobra viste henne krøllet opp på hodet til Ra; for å fungere som hans beskytter ble bildet av henne som uraeussymbolet benyttet på den kongelige kronen. Tidligere bilder av Wadjet som en kobra viste henne tvinnet rundt en papyrusstamme. Fra begynnelsen av den førdynastiske tiden, før 3100 f.Kr., finnes det som er antatt å være blant de eldste avbildningene som viser hennes som en slange som er sammenkrøllet rundt septersymbol. Dette hellige bildet ble tilsynelatende gjentatt i senere bilder. Et lignende bilde i kulturene rundt Middelhavet, kalt kērukeion på gresk og caduceus på latin, oversatt som hermesstav eller merkurstav, er antatt å ha hatt en uavhengig opprinnelse. Hennes bilde krøllet seg også opp staver med flagg eller faner som ble benyttet for å indikere guddommer, som sett i hieroglyfen for uraeus over og for gudinnen andre steder.
Tilknytning til andre guddommer
En tolkning av Melkeveien var at den var den opphavelige slange, Wadjet, Egypts beskytter. I denne tolkningen var nært assosiert med Hathor og andre guddommer blant de ulike aspekter av den store modergudinne, inkludert Mut og Naunet. Assosiasjonen med Hathor brakte hennes sønn Horus inn i det samme. Kulten til Ra absorberte det meste av Horus’ vesen og trekk, og inkluderte det beskyttende øyet til Wadjet som hadde vist hennes tilknytning til Hathor.
Da hun ble identifisert som beskytter av Ra, som også var en solgud assosiert med varme og ild, ble hun tidvis forstått som i stand til å sende ild på de som angrep, akkurat slik en kobra spyttet gift øynene på sine fiender.
Hun ble senere identifisert med krigsgudinnen fra Nedre Egypt, Bast (Bastet), som fungerte som en annen figur symbolsk for den egyptiske nasjon, og de ble til sist smeltet sammen som Wadjet-Bast. I denne rollen, ettersom Bast var løvinne, ble Wadjet-Bast, ofte framstilt som en kvinne med hodet til en løvinne. Etter at Nedre Egypt hadde blitt erobret av Øvre Egypt, og landet var blitt forent, ble løvinnegudinnen av Øvre Egypt, Sekhmet, forstått som den mektigste av de to krigsgudinnene. Det ble Sekhmet som ble sett på som «urettferdighetens hevner», og «den purpurrøde kvinne», en referanse til blod og blodtørst. Hun er imidlertid avbildet med soldisken og Wadjet.
Wadjet, Horus, Ra og Sekhmet ble forbundet av den formørkende dobbelstjernen Algol i kalenderen med heldige og uheldige dager på papyrusen Kairo 86637.
Til sist ble Wadjets posisjon som beskyter til at hun ble identifisert som den mer mektige gudinnen Mut, hvis kult hadde kommet i fremste rekke i tilknytningen med framveksten av Amuns kult, og til sist absorberte henne inn i triaden Mut-Wadjet-Bast. Da gudinnene ble slått sammen i de senere egyptiske mytene ble hun, ettersom hun var knyttet til landet etter foreningen av Egypt, forstått som hustruen til Hapy, Nilguden som flommet over landet og befruktet den.
Julie Christiansen
Julie Christiansen (født 19. mars 1968 i Harstad) er en norsk utenrikspolitisk forsker, statstjenestekvinne og politiker (H) fra Oppegård. Hun var stortingsrepresentant for Akershus fra 2001 til 2005.
Wadjet
Tilknytning til andre guddommer
Wadjet, som gudinne av Nedre Egypt, hadde et stort tempel i oldtidens by Imet (i dag det arkeologiske stedet Tell Nebesha) på Nildeltaet. Hun ble dyrket i området som «Imets frue». Senere ble forent med Min og Horus for å danne en triade av guddommer. Det var basert på den osiriske modell identifisert andre steder i Egypt.
Julie Christiansen
Liv og virke
Hun gikk Oppegård videregående skole og ledet så Norges Gymnasiastsamband og OBESSU. Hun var medlem av Oppegård kommunestyre fra 1988 til 1995 og nestleder i Unge Høyre fra 1990 til 1994.
Hun er cand.mag. med mellomfag i statsvitenskap og grunnfag i sosialøkonomi og idéhistorie fra Universitetet i Oslo fra 1994 og cand.polit. med hovedfag i statsvitenskap fra 2007.
Hun var stipendiat i Den norske atlanterhavskomité før hun i 1998 ble ansatt som utenrikspolitisk rådgiver for Høyres stortingsgruppe. Hun var også nestleder i Europabevegelsen i Norge fra 1999 til 2001. Fra 2001 til 2005 var hun innvalgt på Stortinget og medlem av Stortingets utenrikskomité.
Eugène-François Vidocq
Eugène-François Vidocq (født 24. juli 1775, død 11. mai 1857) var en fransk mesterdetektiv.
Den fiktive detektiven Sherlock Holmes skal være inspirert av Vidocq.
Wadjet
Eksterne lenker
Llista de personatges de la mitologia egípcia
Miyana
Miyana er en slekt av tropiske sommerfugler som hører til underfamilien Heliconiinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Miyana-artene er giftige og signaliserer dette med karakteristiske, røde eller gule og brune fargemønstre som mange andre sommerfugler har etterlignet.
Utseende
Middelsstore, slanke sommerfugler med forholdsvis lange og smale forvinger. Forvingen er silkeaktig grå med mørke årer og mørke ytterkanter. Bakvingen er mørkbrun med et bredt, lyst bånd i midten på oversiden og gule eller røde flekker langs kanten på undersiden.
Levevis
Acraeini er skogsinsekter. I alle fall noen av artene lever på planter i pasjonsblomstfamilien.
Utbredelse
Slekten finnes bare på Ny-Guinea, Sulawesi, Molukkene og omkringliggende øyer.
Systematisk inndeling
Slektsinndelingen innen Acraeini er usikker, trolig bør den artsrike slekten Acraea deles opp, men det er ikke enighet om hvordan. Miyana-artene blir ofte ført til Acraea.
Frogner stasjon
Frogner stasjon er en av de opprinnelige stasjonene på Hovedbanen. Den ble åpnet i 1854, og i 1965 ble den nedgradert til stoppested.
Da Gardermobanen ble anlagt, ble dens trasé lagt et stykke øst for Frogner. Den går altså ikke innom Frogner stasjon.
Stasjonsbygningen er som vanlig for strekningen tegnet av Schirmer og von Hanno.
Grand Slam-bombe
Grand Slam var en bombe utviklet av de allierte under andre verdenskrig. Den veide nesten 10 tonn og var designet for å slå ut større bygninger, som mindre bomber hadde vært ineffektive mot. Den ble utviklet av Barnes Wallis.
Cethosia
Cethosia er en slekt av tropiske sommerfugler som hører til underfamilien Heliconiinae i den store familien flikvinger (Nymphalidae). Cethosia-artene blir gjerne ført til gruppen Acraeini, men er ganske ulike de andre artene i denne gruppen å se til, og det er usikkert om plasseringen er korrekt.
Joseph Mary Plunkett
Joseph Mary Plunkett (født 21. november 1887, død 4. mai 1916) var en irsk nasjonalist og poet. Han var en av lederne for påskeopprøret i 1916.
Cethosia
Utseende
Store, bredvingede sommerfugler. Vingene har tannet ytterkant, særlig bakvingen. Oversiden er vanligvis brokete farget i oransje, svart og hvitt, undersiden brunlig med lyse tegninger.
Joseph Mary Plunkett
Bakgrunn
Plunkett ble født i Dublin. Hans far, George Noble Plunkett, var pavelig greve og kurator ved Nasjonalmuseet. Farens fetter Horace Plunket var en unionist som forsøkte å forsone de to sidene, men som i stedet ble vitne til at huset hans ble brent ned under den irske uavhengighetskrig. I ung alder fikk Plunkett tuberkulose, og han tilbrakte derfor deler av sin ungdom i varmere klima ved Middelhavet og i Nord-Afrika.
Cethosia
Levevis
Acraeini er skogsinsekter. Larvene lever på planter i pasjonsblomstfamilien.
Joseph Mary Plunkett
Bakgrunn
Han studerte hos jesuittene på Belvedere College i Dublin og Stonyhurst College i Lancashire. På sistnevnte sted var han i Officer's Training Corps, hvor han fikk grunnleggende militærtrening.
Cethosia
Utbredelse
Slekten finnes fra Australia til Sørøst-Asia.
Joseph Mary Plunkett
Irsk patriotisme
Han hadde stor interesse for irsk kulturarv og irsk språk, og han studerte esperanto. Etter å ha sluttet seg til Gaelic League hyret han Thomas MacDonagh som privatlærer, og de to utviklet et sterkt vennskap. Begge var diktere med stor interesse for teater, og begge ble tidlig medlemmer av Irish Volunteers. Plunketts nasjonalistiske tanker spredde seg innen familien, først til hans yngre brødre George og John, men også til faren som tillot bruk av hans eiendom i Kimmage som treningsleir for unge menn som flyktet fra England for å slippe unna verneplikt under første verdenskrig, og i stedet ble trent opp til å kjempe for irsk uavhengighet.
Cethosia
Systematisk inndeling
Slekten Cethosia avviker mye fra resten av den utseendemessig homogene gruppen Acraeini, og det er usikkert om den hører hjemme her.
Joseph Mary Plunkett
Opprører
I 1915 gikk Plunkett inn i Irish Republican Brotherhood (IRB). Kort tid etter ble han sendt til Tyskland for å treffe Roger Casement som førte forhandlinger med tyskerne. Casement var en selvutnevnt utsending, og var ikke medlem av IRB. Plunkett ble sendt fordi IRB ønsket å ha en viss kontroll med forhandlingene, som var avgjørende om de skulle få nok våpen til å gjennomføre et opprør. Casement brukte det meste av sin tid på å overtale irske krigsfanger i Tyskland til å opprette en brigade som kunne kjempe for Irland. De fleste nasjonalister i Irland så på dette som bortkastet tid, og foretrakk å legge innsatsen i å få tak i våpen. Dette lyktes Plunkett med, og en våpenlast skulle komme til Irland rett før opprøret.
Etter at opprørerne hadde overgitt seg ble Plunkett fengslet i Kilmainham fengsel. Han ble stilt for en krigsrett og dømt til døden. Noen timer før henrettelsen giftet han seg i fengselskapellet med Grace Gifford, en katolsk konvertitt fra en protestantisk familie. Hennes søster Muriel hadde konvertert året før og giftet seg med Plunketts venn MacDonagh, som også ble henrettet etter opprøret. Plunkett ble henrettet ved skyting i fengselet.
Hovedjernbanestasjonen i Waterford er oppkalt etter ham.
Molde kirkegård
Molde kirkegård ligger sentralt i Molde. Kirkegården er byens eldste i og er delt i Øvre kirkegård og Nedre kirkegård av Margareta Dahls gate.
På Nedre kirkegård står et kapell som ikke lenger er i bruk. Blant gravminnene er minnesmerker over amtmann Hilmar Meincke Krohg og bladmannen Isak R. Sæther
Kirkegården ligger nær sentrum av byen og har bare plass for nye urne-graver. Kister kan kun settes ned i eldre familiegraver.
NOAH (andre betydninger)
NOAH har flere betydninger:
Beskrivelse over Hitterens Præstegield
Beskrivelse over Hitterens Præstegield er en skriftlig beskrivelse, trolig skrevet i 1780, som omfattet det tidligere Hitra prestgjeld som omfattet dagens Hitra kommune og Frøya kommune i Trøndelag. Beskrivelsen var en av en serie av tilsvarende beskrivelser som oftest blir kalt for «topografiske beskrivelser». Disse ble produsert etter ønske fra høyeste hold med bakgrunn i den økte interessen for økonomi og næringsliv hos både sentraladministrasjonen i København og hos andre andre embets- og opplysningsmenn som oppmuntret til dette. Prester ble ofte oppfordret til å beskrive sine embetsområder. Peder Schvane Bang tok oppfordringen og leverte sin beskrivelse fra sitt område, selv om han ikke begynte skrivingen før han hadde flyttet fra stedet.
I 1784 ble Guldberg selv offer for et kupp i regi av kronprins Fredrik mens kongen sjøl, Christian VII var sinnssyk og uten reell makt. Bang endret derfor tilegnelsen til kronprins Fredrik, datert 22. juni 1784. Da Bang døde i 1792 overtok sønnen, Jakob Hansen Bang manuskriptet, som han fire år senere solgte til student Sigvard Kildal Jentoft for fire riksdaler. Jentoft gav det videre til Deichmanske bibliotek i daværende Christiania, der det befinner seg i dag. Et renskrevet eksemplar finnes hos Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs bibliotek i Trondheim.
Beskrivelsen ble trykt i Christiania i 1825 i bladet «Budstikken – et ukeblad av statistisk-økonomisk og historisk indhold». Her er manuskriptet korrigert for ortografiske feil og mangler i tråd med datidens rettskrivning.
Selv om Bang skrev beskrivelsen etter at han flyttet fra stedet, er det mye som tyder på at han var både nøyaktig og pålitelig i sin beskrivelse. Han så likevel samfunnet utenfra og hadde nok ikke alltid rett i sine betraktninger, som for eksempel at det var usunt å spise fisk og fiskelever.
Zaretsjnyj
Zaretsjnyj (russisk: Заречный) kan vise til to russiske byer:
Beskrivelse over Hitterens Præstegield
Bang benyttet som bakgrunnsmateriale en annen beskrivelse av prestegjeldet, skrevet av sokneprest Johan Støren i 1774. Denne ble skrevet på Hitra, og ifølge forfatteren ble gjort for å lette arbeidet for de prestene som kom etter han.
Gammel rød sandstein
Gammel rød sandstein (engelsk: Old Red Sandstone, forkortet til ORS) er en bergart av betydelig vitenskapelig interesse, særskilt innen paleontologi. Den danner en geologisk formasjon fra hovedsakelig periodene devon- og silurtiden. Avsetningene finnes i den nordatlantiske regionen som strekker seg øst over Storbritannia, Irland, Skottland og Norge, og i vest langs den nordøstlige kysten av Nord-Amerika. Den strekker seg også nordover og inn Grønland og Svalbard. I Storbritannia er det en litostratigrafisk enhet (en sekvens av geologiske lag) som stratigrafer har gitt status som overgruppe (engelsk: supergroup) og som er forstått som av betydning for tidlig paleontologi. Avsetningene finnes i Wales, Skottland og England der de grenser mot de to førstnevnte, og i området rundt Omagh i Nord-Irland.
Gammel rød sandstein er en ekstremt stor lagpakke av sedimentære bergarter (vesentlig brune og røde, derav navnet). Det er en marin formasjon som ble avsatt fra 408 til 370 millioner år siden da eldre silurske bergarter ble hevet ved danningen av Pangaea og eroderte og gled ut i en ferskvannsjø eller en rekke store elvedelta. Formasjonen er særs mektig, opptil 11 000 meter enkelte steder, og kan inndeles i tre ledd «Nedre», «Midtre» og «Øvre» fra eldst til yngst. Den eldste delen av gammel rød sandseteein-avsetningene, fra silur, ble tidligere kalt for downton.
Den velkjente røde fargen på denne bergarten har sin årsak i tilstedeværelsen av jernoksider, men ikke all gammel rød sandstein er rød eller sandstein. Det kan også være konglomerater, slamstein, siltstein, og tynn kalkstein. Fargene kan strekke seg fra grå og grønn gjennom rød til purpur. Disse avsetningene er nært tilknyttet erosjonen av den kaledonske fjellkjede som ble kastet opp ved en kollisjon av de tidligere kontinentene Avalonia, Baltika og Laurentia for å danne et middels stort superkontinent – Euramerika, eller Gammel rød sandsteinkontinentet, en hendelse kjent som den kaledonske fjellkjededannelsen.
Gammel rød sandstein i USA
I eldre geologiske tekster om tidlige teorier om platetektonikk blir Catskill Delta-formasjonen i USA korrelert til gammel rød sandstein. De to formasjonene ble avsatt på omtrent samme tid av de samme prosessene.
Gammel rød sandstein i Norge
Ringerikssandstein er avsatt på samme tid og har tilsvarende sammensetning og utseende som gammel rød sandstein.
Bygninger av gammel rød sandstein
I områder hvor formasjonen er nær overflaten, er mange bygninger bygget av stein av formasjonen, for eksempel i området omkring Stirling i Skottland, Stonehaven, Perth i Skottland og Tayside. Innbyggerne i Caithness i nordøstlige ende av Skottland brukte også steinen mye.
Grand Slam
Grand slam (engelsk for storeslem) er et begrep som stammer fra kortspill, og kan betegne en spesiell prestasjon eller bragd.
Grand slam eller storeslem kan vise til:
Kortspill
I kortspillet Storeslem (bridge), storeslem å ta alle 13 stikk.
Megalittiske templer på Malta
De megalittiske templene er en rekke prehistoriske templer på Malta. Arkeologer tror at disse tempelkompleksene er et resultat av lokal innovasjon i prosessen av kulturell evolusjon. Dette leda til bygginga av flere templer i Ġgantijafasen (3600 til 3000 f. kr.) og kulminerte i det store tempelkomplekset i Tarxien, som blei brukt fram til 2500 f.kr. Tiden etter dette slutta man å bygge templer etter denne tradisjonen.
Ġgantijatemplene blei med på verdensarvlista til UNESCO i 1980. I 1992 gjorde UNESCO-komiteen verdensarvstatusen gjeldende for fem andre megalittiske templer. Disse er Ħaġar Qim, L-Imnajdra, Ta' Ħaġrat, Ta' Skorba og Tarxien. Heritage Malta forvalter i dag stedene, mens eierskapet av de kringliggende områdene varierer.
Etymologi
Mange av navnene som brukes for å referere til de forskjellige stedene har et bånd til steinene som bygningen består av. Det maltesiske ordet for kampestein, «ħaġar», ligner navnet på templene Ta’Ħaġrat og Ħaġar Qim. Det sistnevnte navnets siste del, «Qim» er enten en variant av det maltesiske ordet for «tilbedelse» eller en arkaisk form av et ord som betyr «stående».
Historie
Templene var et resultat av flere byggeperioder fra cirka 3500 til 2500 f.kr.; det finnes bevis for menneskelig aktivitet på øya siden tidlig neolittisk tid (ca. 5000 f.kr.). Bevisene er potteskår og forkulla rester av bål og bein. Å datere og forstå de forskjellige fasene i tempelaktiviteten er ikke enkelt. Hovedproblemet er at kompleksene i seg selv er evolusjonære i sin natur, da hvert vellykka byggverk førte til videre forbedring og arkitektonisk utvikling.
I noen tilfeller finner man bronsealderbyggverk bygget over templene. Dette førte til forvirring hos de tidlige forskerne som ikke hadde moderne dateringsteknologi. Sir Temi Żammit, en fremragende maltesisk arkeolog sent på 1800-tallet daterte de neolittiske templene til 3600 f.kr. og den tarxienske bronsealderkulturen til 2000 f.kr. Disse dateringene blei ansett som «alt for høye» av professorer, som la fram forslag om reduksjon av begge dateringene med et halvt årtusen. Senere radiokarbontesting støtter opp om Żammits datering. En teori som foreslo at tempelkunsten hadde tilknytning til en egeisk kultur kollapsa med bevisene om når templene ble oppført.
Ġgantija
Ġgantijatemplene står på endene av Xagħraplatået, med fasade mot sørøst. Bygningas beliggenhet har vært kjent veldig lenge, og til og med før noen utgravninger fant sted, blei det tegna en stort sett korrekt plan over dem av Jean-Pierre Hoüel sent på 1700-tallet. I 1827 blei området rydda for avfall og forvitringsrester. Jorda og alle restene gikk tapt uten å bli eksaminert skikkelig. Den tyske kunstneren Brochtorff malte området innen følgende år etter opprydninga. Dette er den eneste opptegnelsen som skildrer opprydningen. En mur skiller de to templene. Den sørlige er eldst og er i tillegg bedre bevart. Planen over tempelet omfatter fem store apsider med spor etter gips som en gang dekket muren.
Ta’ Ħaġrat
Ta’ Ħaġrat-tempelet i Mġarr ligger øst for landsbyen, rundt en kilometer fra Ta'Skorba-templene. Det som nå er igjen består av to tilstøtende deler, begge forma som en kløver. Disse to delene er mindre enn mange av de andre neolittiske templene på Malta og ingen dekor finnes. Sir Temi Żammit utførte utgravinger av området i 1925-27. En landsby i området, som er eldre enn templene har gitt flere eksempler på det som nå kalles Mġarrpotteriet.
Torstein Snekvik
Torstein Snekvik (født 23. mars 2000 ) er en norsk sanger. Han vant Melodi Grand Prix junior 2010 med sangen «Svikter aldri igjen». Snekvik ga ut sitt debutalbum Ut av det blå 28. oktober 2013.
Arkeologiåret 1948
Arkeologiåret 1948 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1948.
Flickr
Flickr er et internett-basert bildedelingssystem hvor brukerne kan laste opp fotografier og videoer og dele dem med andre. Flickr er eid av SmugMug.
Historie
Flickr ble utviklet av Ludicorp, et selskap dannet i 2002 i Vancouver i Canada. Ludicorp lanserte Flickr i februar 2004. Tjenesten ble utviklet ved hjelp av verktøy originalt laget for Ludicorps Game Neverending, et nettbasert MMOG (Massive Multiplayer Online Game). Flickr viste seg å være en større suksess, og Game Neverending ble etter hvert skrinlagt.
Amerikanske Yahoo! kjøpte Ludicorp og dermed Flickr i mars 2005. Alle servere ble flyttet fra Canada til USA i juni samme år, og alt innhold ble dermed underlagt amerikansk lov.
Yahoo la ned sin egen bildedelingstjeneste Yahoo! Photos 20. september 2007 for å satse helt på Flickr. Dette førte til en sterk økning i antall medlemmer av Flickr. I 2008 hadde tjenesten over ti millioner brukere og tre milliarder opplastede bilder. I 2015 hadde de 112 millioner brukere. I 2016 kunngjorde selskapet at de hadde passert seks milliarder opplastede bilder.
Det amerikanske selskapet SmugMug kjøpte Flickr i 2018.
Struktur
Flickr kan sees som en type blogg der hovedvekten legges på det visuelle uttrykket. De siste opplastede bildene vil alltid ligge først på brukerens egen side, men man kan organisere bildene som man selv ønsker i album, såkalte sets.
Morten Høglund
Morten Høglund (født 16. juli 1965 i Ski) er en norsk utenrikstjenestemann og tidligere politiker (FrP).
Flickr
Struktur
Flickr er en gratis bildedelingstjeneste som lar brukerne laste opp inntil 1000 bilder eller videoer, der videoer kan ha en lengde på opptil tre minutter. Brukere kan abonnere på et «Pro»-medlemsskap som gir tilgang til «ubegrenset» lagringsplass, opplasting av videoer med lengde på opptil ti minutter, utvidet statistikk, reklamefritt nettsted, og utvidet brukerstøtte.
Morten Høglund
Fra 1990 til han ble stortingsrepresentant i 2001, arbeidet han i Fremskrittspartiets hovedorganisasjon og stortingssekretariat. Høglund hadde også kommunalpolitiske verv. Han var varaordfører i Ski 1989–1991 og i Asker 1995–2003.
Flickr
Struktur
Brukeren kan selv bestemme hvem som skal ha tilgang til bildene som lastes opp gjennom å merke dem som offentlige eller private. For å hjelpe brukeren i organiseringen av bildene og gjøre dem søkbare for andre, er det mulig å angi såkalte tags, nøkkelord som beskriver bildet. Det er mulig for andre brukere å legge igjen en kommentar til hvert bilde (hvis brukeren tillater dette).
En viktig del av Flickr er de såkalte pools, en slags gruppe med diskusjonsforum med egne bildebanker for ulike formål. Alle brukere kan opprette grupper, og de kan være både private og offentlige. Deltakerne i hver gruppe kan sende sine bilder fra sin egen side og inn gruppens bildebank.
Morten Høglund
Deretter hadde Høglund et kort mellomspill som spesialrådgiver for Arktis i Utenriksdepartementet, utnevnt av daværende utenriksminister Espen Barth Eide. Etter dannelsen av Solberg-regjeringen høsten 2013 ble Høglund statssekretær i Utenriksdepartementet. Han fratrådte som statssekretær i 2015.
I 2017 ble han ambassadør ved Norges faste delegasjon til ASEAN i Jakarta.
Flickr
Struktur
En annen viktig del av Flickr er det som kalles gallerier, her kan medlemmer samle sammen inntil 18 bilder eller videoer de finner interessante, fascinerende eller spesielt fine fra andre brukere, og sette disse sammen i et galleri.
Sosiologisk institutt (UiB)
Sosiologisk institutt er et institutt ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Bergen. Instituttet driver forskning og utdanning i sosiologi på alle nivåer opp til doktorgrad. Det holder til i Rosenbergsgaten 39 i Bergen, i samme kompleks som Institutt for sammenliknende politikk og Institutt for politikk og forvaltning som det deler administrasjon med. Professor Kristoffer Chelsom Vogt er instituttleder fra 2021. Per 2021 har instituttet 25 årsverk i vitenskapelige stillinger.
Instituttets historie kan føres tilbake til 1966 da Stein Rokkan tiltrådte som professor i faget med særlig plikt til å undervise i politisk sosiologi. Fagmiljøet fikk status som institutt året etter, og ble bygget opp av blant andre Rokkan, Ørjar Øyen og ekteparet Gudmund og Helga Hernes. Instituttet ble sentralt i utviklingen av norsk samfunnsvitenskap fra 1960-årene. Det var fra etableringen tverrfaglig orientert og rommet fagene sosiologi, statsvitenskap og samfunnsøkonomi. Instituttet har gitt navn til den såkalte «Bergensskolen» innen norsk sosiologi, som er en kvantitativt orientert forskningsmetodikk som bygger på matematiske modeller, store datasett og økonomisk tenkemåte. Den statsvitenskapelige disiplinen sammenlignende politikk ble utviklet ved instituttet av Rokkan og hans medarbeidere, som også var pionérer i bruk av databehandling i samfunnsforskning fra 1960-årene og tok initiativ til NSD. Fagmiljøene for statsvitenskap og økonomi ble etterhvert skilt ut i egne institutter, Institutt for økonomi, Institutt for sammenliknende politikk og Institutt for politikk og forvaltning. Sosiologisk institutt har tradisjon for empirisk forskning innen temaer som globalisering og globale samfunnsutfordringer (miljø og klima, internasjonal utvikling, konfliktforskning, migrasjon), makt, kjønn, ulikhet, institusjonell endring, livsløp og modernisering.
Historie og forskning
Sosiologi ble etablert som fagområde ved Universitetet i Bergen i 1966 da Stein Rokkan tiltrådte som professor i faget med særlig plikt til å undervise i politisk sosiologi. Året etter fikk fagmiljøet status som eget institutt, Sosiologisk institutt. Fra starten var Sosiologisk institutt et bredt sammensatt og tverrfaglig orientert samfunnsvitenskapelig institutt. Det favnet opprinnelig nesten all samfunnsvitenskap ved UiB. Instituttets første professor Stein Rokkan fikk en sentral rolle i oppbyggingen av samfunnsvitenskapen i Norge i etterkrigstiden. I 1967 ble Ørjar Øyen UiBs andre professor i sosiologi; etterhvert ble Rokkans fagområde betegnet sammenlignende politikk, mens Øyen fikk hovedansvaret for sosiologien i egentlig forstand. Sammen med Gudmund Hernes grunnla de den kvantitativt og matematisk orienterte «Bergensskolen» i norsk sosiologi. Øyen beskrives som «kompromissløs i sin kvantitative orientering [med] høye krav til empirisk belegg og dokumentasjon».
Knut Dahl Jacobsen ble professor ved instituttet i 1969 med ansvar for fagområdet offentlig administrasjon og organisasjonsvitenskap. Gudmund Hernes ble ansatt ved instituttet i 1969 og ble instituttets fjerde professor i 1971, 30 år gammel; i perioden han var knyttet til instituttet på heltid arbeidet Hernes særlig med den første Maktutredningen, som han ledet og der også professor Johan P. Olsen fra instituttet deltok. De første økonomene, Tormod Hermansen og Hans-Erik Dahl, ble ansatt i 1970, og Tor Rødseth ble professor i samfunnsøkonomi ved instituttet i 1974 og sentral i oppbyggingen av økonomifaget ved UiB.
Mye av forskningen ved instituttet i 1970-årene var knyttet til den kvantitativt orienterte «Bergensskolen» i norsk sosiologi, som vektla bruk av matematiske modeller, store datasett og økonomisk tenkemåte. Særlig Gudmund Hernes var opptatt av forholdet mellom sosiologi og økonomi. Det nye forskningsområdet sammenlignende politikk, idag en av statsvitenskapens fire kjernedisipliner, ble utviklet ved instituttet i 1960- og 1970-årene. Rokkan og de andre forskerne ved instituttet var pionérer i bruk av databehandling i forskning og tok initiativet til Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste (NSD), der Rokkan også var faglig leder. Blant Rokkans medarbeidere var Stein Kuhnle, som en periode var instituttbestyrer ved Sosiologisk institutt før han i 1982 ble professor i sammenlignende politikk. Else Øyen ble professor ved instituttet i 1975 og bygget opp et forskningsmiljø for internasjonal fattigdomsforskning med fokus på utviklingsland. Helga Hernes var ansatt ved instituttet fra 1970 til 1980 og bygget opp et fagmiljø innen velferdsstatsforskning og kvinneforskning som gjorde instituttet til «en av, om ikke den, viktigste institusjonen for sosiologisk kvinneforskning i Norden». Helga Hernes arbeidet også med forskning på internasjonale relasjoner, herunder politisk regulering av multinasjonale selskaper.
I 1971 ble instituttet del av det nyetablerte samfunnsvitenskapelige fakultetet, ved siden av institutter for jus, psykologi, antropologi og geografi. Fagområdene ved Sosiologisk institutt var i tillegg til sosiologi blant annet samfunnsøkonomi, sammenlignende politikk, offentlig administrasjon og informasjonsvitenskap. Andre samfunnsvitenskaper ble i begynnelsen samlet i Sosiologisk institutt fordi sosiologi ble betraktet ved UiB som den samfunnsvitenskapelige grunndisiplinen.
Fra slutten av 1970-årene ble flere fagmiljøer skilt ut i egne institutter, herunder Institutt for økonomi (1977), Institutt for politikk og forvaltning) (1980), Institutt for sammenliknende politikk (1980) og Institutt for informasjons- og medievitenskap (1986). Senter for kvinneforskning ble etablert som et senter under Sosiologisk institutt av Helga Hernes i 1978. Instituttet het fra 1977 til 1980 Institutt for sosiologi og statsvitenskapelige fag, men gikk deretter tilbake til det opprinnelige navnet Sosiologisk institutt. Delingen av instituttet skyldtes at instituttet var blitt så stort og fagene så spesialiserte at Rokkans tanke om et felles stort samfunnsvitenskapelig institutt måtte oppgis. Gudmund Hernes var fra 1981 den faglige garanten bak opprettelsen av Fafo, der han ble forskningsleder i 1983 ved siden av sitt professorat ved Sosiologisk institutt. Sosiologisk institutt har også hatt et nært samarbeid med Senter for samfunnsforskning (SEFOS) og det senere Rokkansenteret.
MS «Boye Nilsen»
MS «Boye Nilsen» var en fiskebåt tilhørende på Myre i Øksnes kommune.
Bygging
Båten ble bygget på Sunde i Sunnhordland hos Gravdal Skipsbyggeri. Den ble levert til A/S Sommarøyfisk på Myre, juli 1964. Båten var 109 fot lang.
Forlis
Båten forliste under uoppklarte omstendigheter på Fugløybanken mellom 30. og 31. januar 1965, og alle de 14 ombord omkom. Igjen hjemme satt 12 enker og 23 barn.
26. århundre
'''Det 26. århundre''' omfatter årene 2501-2600 i den Gregorianske kalender, og kommer til å være en del av det tredje millenniet.
Alexander Chen
Alexander Chen (født 1952 i Canton) er en kinesisk kunstner.
Chen arbeider innen todimensjonale media som maleri og penn og blekk (tusj). Han studerte ved Det sentrale kunstakademi i tillegg til Guangzhou kunstakademi i Kina.
Chen fikk medlemskap i Det nasjonale kunstforbundet i Kina. Han er influert av sin reiser og den enestående verdenen rundt ham som kan være så mangesidig som nasjonalparker, bylandskap, og bygder. Hans verk har blitt vist over hele verden og nye verk var også ustilt i forbindelse med Sommer-OL 2008 i Beijing. Han er representert av Tom Binder Fine Arts.
Skeisdalen
Skeisdalen er en omtrent fire kilometer lang dal i Gjemnes kommune. Landbruk er hovednæring i bygda.
Dalen går omtrent rett sørover fra Øre, som ligger ved Batnfjorden. Helt nede ved fjorden ligger Øre kirke og Ørestua.
På Teigen finnes et bygdemuseum.
Lengst inne i dalen, i sør, ligger Larssetra, herfra går en gammel vei (sti) over fjellet til Heggem på Osmarka. Dalen ender i fjellet Dua (798 meter).
Dalen har en forekomst av serpentinitt. Tidligere var det gruvdrift og uttak av blokkstein, men virksomheten er nedlagt.
Xihu
Xihu (kinesisk: 西湖; pinyin: Xīhú, = Vestsjøen) i Hangzhou i Zhejiang er en innsjø som er blant Folkerepublikken Kinas fremste turistmagneter og reisemål for bryllupsreisende.
Geografi
Sjøen omkranses av høydedrag på tre sider. Middeldybden er på 3 meter og vannvolumet er om lag 14.290.000 kubikkmeter. Sjøen deles opp i fem områder av veibankene Gu Shan, Bai, Su og Yanggong. To er oppkalt etter fremstående diktere som virket som mandariner i Hangzhou.
De avgrensende vannområder kalles Ytre vestsjøen (外西湖), Vestre indre sjø (西里湖, 后西湖 eller 后湖), Nordre indre sjø (北里湖 eller 里西湖), Lille søndre sjø (小南湖 eller 南湖) og Yuesjøen (岳湖). Ytre vestsjøen er den største.
Gu Shan eller Guhøyden er den største naturlige øya i sjøen. Veibankene Su og Bai går tvers over sjøen. Tre mindre kunstige øyer, Xiao Ying Zhou (小瀛洲), Hu Xin Ting (湖心亭) og Ruan Gong Dun (阮公墩), ligger i midten av Ytre vestre sjø. På dette vis blir den grunnleggende layouten én høyde, to veibanker, tre øyer og fem små sjøer.
Xihu er kjent ikke bare for sitt pittoreske landskap, den forbindes også med mange lærde menn, nasjonalhelter og revolusjonære martyrer, og knytter seg derfor til mange aspekter av kinesisk kultur. Til dette tilkommer mange svært gamle bygninger, steingrotter og innrissede tablåer i omgivelsene; blant disse er noen av de fremste av Kinas nasjonalskatter, av betydelig kunstnerisk verdi.
Tilblivelse
Ifølge legenden ble sjøen til da en føniks og en drage kjempet om en kostbar perle. Perlen glapp for dem begge, den falt ned på bakken og ble til Vestsjøen.
En mindre poetisk skapelsesberetning går ut på at sjøen en gang, frem til 700-tallet, var en dyp utbuktning av elven Qiantang, som nå har sitt løp tre kilometer lenger øst. Under Tangdynastiet ble elven rettet ut ved at bukten ble inndemmet, og en bred sandbanke bygd opp imellom. Det var også på denne tiden at bukten/sjøen ble drenert slik at den fikk en jevn dybde på om lag 1,5 meter. Siden har sjøen blitt ytterligere fordypet.
Wilfredo Peláez
Peláez vant en olympisk bronsemedalje i basketball under OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det uruguayanske laget som kom på tredjeplass i basketturneringen bak USA og Sovjetunionen. Det var tredje gang som basketball sto på det olympiske programmet, tjuetre lag deltok i turneringen som ble avviklet i perioden 14. juli til 2. august 1952. Uruguay tapte semifinalen til Sovjetunionen med 57-61 som siden tapte finalen til USA. Uruguay beseiret Argentina i bronsefinalen med 68-59. Peláez spilte fire kamper i OL-turneringen.
Grønøra
Grønøra er et industriområde ved Orkanger i Trøndelag, like vest for utløpet til elva Orkla i Orkdalsfjorden. Industribedriftene på Grønøra utgjør et av de viktigste industriknutepunktene i Midt-Norge. De største industribedriftene på stedet er Technip Offshore Norge AS og Reinertsen.
Området er menneskeskapt, ved at det meste av elvedeltaet til Orkla ble utfylt med grus på 1960- og 1970-tallet. Et stort våtmarksområde gikk tapt under denne utbyggingen, men en liten rest av det gamle våtmarksområdet finnes likevel vest for Grønøra, øst for gården Gjølme.
Renée Adorée
Renée Adorée (født som Jeanne de La Fonte 30. september 1898 i Lille i Frankrike, død 5. oktober 1933 i Tujunga i California i USA) var en fransk-født amerikansk skuespiller.
Renée Adorée er best kjent for sin rolle som «Melisande» i filmen Den store parade, en av MGM's største suksesser og ranket av filmhistorikere som en av de absolutt beste stumfilmene. Hun medvirket i førtifem filmer hvorav de siste fire var lydfilmer. For sin innsats innen filmindustrien har hun fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Tomoyuki Yamashita
Tomoyuki Yamashita (山下 奉文 – Yamashita Tomoyuki, født 8. november 1888 i landsbyen Osugi Mura ved Kōchi på Shikoku i Japan, henrettet 23. februar 1946 ved Los Baños sør for Manila på Filippinene) var en japansk general under andre verdenskrig.
Yamashita ble etter krigen dømt til døden og henrettet for krigsforbrytelser.
Tidlig militær karriere
I 1914 tok han del i beleiringen av Tsingtau. Etter returen til Japan gikk han på hærens høyskole, og tok eksamen i 1916 som klassens sjette beste. Samme år giftet han seg med Nagayama Hisako.
Han kom tilbake til Japan i februar 1922, ble major, og postert til generalstaben. På denne tid utviklet han en plan om å forminske de japanske stridskrefter, men på grunn av den fremherskednde politiske stemning støtte den på heftig motstand. Samtidig var Yamashita svært aktiv politisk og tilhørte Kōdō-ha, en fraksjon i hæren som gikk inn for at militæret skulle spille en sterkere rolle i staten. Dtte bragte ham i konflikt med blant andret Tōjō Hideki og andre senere svært innflytelsesrike militære, og det hemmet hans karrieregang.
Fra februar 1927 til august 1929 var Yamashita igjen i Europa, som militærattché i Østerrike og Ungarn.
Han ble oberst da han kom hjem, og tjenestegjorde til august 1930 i avdelingen for informasjonsvesenet og den militære forskning, før han i april 1932 fikk kommando over 3. regiment av den keiserlige garde, en ganske ærefull avdeling. Fra august 1934 arbeidet han i ledende stilling i hærministeriet. Etter forfremmelse til generalmajor i august 1934 var han atter ved hærens generalstab, før han i mars 1935 overtok ledelsen av byrået for militær forskning.
Under annen verdenskrig
Yamashita er mest kjent for erobringen av de britiske koloniene Britisk Malaya og Singapore, noe som gav ham tilnavnet «The Tiger of Malaya». Den 6. november 1941 ble Yamashita satt i kommando av en japansk hæravdeling som den 8. desember gjennomførte en invasjon av Malaya. Angrepet ble satt igang fra japanske baser i Fransk Indokina.
Invasjonen og den påfølgende japanske okkupasjonen av områdene inkluderte gjentatte krigsforbrytelser begått mot krigsfanger, som både besto av alliert personell og sivile filippinere, blant annet Alexandra Hospita-l og Sook Ching-massakrene. Yamashitas skyld for disse hendelsene er fortsatt omdiskutert den dag i dag ettersom det blir hevdet at han hadde mislyktes i å stoppe dem fra å bli utført.
I 1944 gikk krigen i alliert favør, og situasjonen var kritisk for Japan. Yamashita ble da satt til å forsvare Filippinene den 10. oktober 1944. Før den tid hadde han vært utstasjonert i Kina. De amerikanske styrkene gikk i land på Leyte den 20. oktober, bare ti dager etter at Yamashita hadde ankommet sin post på Manila.
Den 6. januar 1945 landet de totalt 200,000 mennene fra den amerikanske hæren på den store filippinske øya Luzon. Yamashita ledet på denne tiden omtrent 262,000 japanske soldater i tre defensive grupper, den største av disse kalt Shobo Group hadde i oppgave å skulle forsvarte det nordlige Luzon.
Nesten umiddelbart etter det amerikanske angrepet, ledet Den keiserlige japanske marinen under kontreadmiral Sanji Iwabuchi en operasjon som sørget for at Japan re-okkuperte Manila. Japanerne hadde cirka 16,000 sjømenn, og deres artilleri hadde til hensikt å ødelegge alle havnefasiliteter og marine lagerhus som kunne være til nytte for amerikanerne.
Kampene mellom amerikanerne og japanerne gjorde området om til en slagmark. De intense kampene og de japanske grusomhetene resulterte i dødsfall på mer enn 100,000 filippinske sivile. Dette skulle senere bli kjent som Manilamassakren, som ble utført under de voldsomme gatekampene som raste mellom 4. februar til 3. mars 1945.
Etter krigen
Yamashita ble i tillegg til krigsforbrytelser anklaget for å ha plyndret og gjemt unna store mengder gull og juveler for cirka 200 milliarder fra Kina og Sørøst-Asia under den andre verdenskrig. Han ble stilt for en militær domstol og henrettet for krigsforbrytelser før han rakk å hente denne skatten som han ifølge ryktene skulle ha gjemt unna på et ukjent sted i Asia. Yamashitas stabssjef på Filippinene, Akira Muto, ble henrettet den 23. desember 1948 etter at han også ble funnet skyldig i krigsforbrytelser av Den internasjonale militærtribunalet for Det fjerne østen.
Elstra
Elstra (øversorbisk: Halštrow) er en by øst for Dresden i Direktionsbezirk Dresden i Landkreis Bautzen i Fristaten Sachsen. Byen har 2 930 innbyggere (31. desember 2009). Byens navn er avledet av elven Schwarze Elster som flyter sør for byen.
Elstra var en by i Kreis Kamenz fra 1952 til 1990, og i Landkreis Kamenz fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den kretshovedstad i Landkreis Kamenz, som oppstod gjennom en sammenslåing av kretser i forbindelse med kretsreformen i Sachsen i 1994 og 1996. Siden 1. august 2008 har byen vært en del av Landkreis Bautzen.
Scott Turow
Scott Turow (født 12. april 1949 i Chicago, USA) er en amerikansk advokat og forfatter.
Biografi
Turow studerte ved Stanford University Creative Writing Center fra 1970 til 1972. Han ble senere foreleser ved Stanford inntil 1975, da han begynte på jusstudiet ved Harvard University. Etter å ha blitt dr.jur. i 1978 arbeidet Turow inntil 1986 som Assistant U.S. Attorney (anklager) ved statsadvokatens kontor i Chicago. I 1986 ble han ansatt som advokat i det internasjonale advokatfirmaet Sonnenschein, Nath & Rosenthal. Han er motstander av dødsstraff, og har i den forbindelse gitt fri rettshjelp i en rekke saker. Blant annet medvirket han til at Alejandro Hernandez, uskyldig dødsdømt 11 år tidligere, ble løslatt i 1995.