cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nuristanispråk
Beskrivelse av de fem språkene
Den amerikanske lingvist og språkforsker Richard F. Strand har siden 1967 utført studier, nedtegnelser og analyser i de fem nuristanspråkene i Afghanistan og Pakistan. Forut for ham kan særlig to andre språkforskere nevnes: George Abraham Grierson fra Dublin og Georg Morgenstierne fra Oslo. Til Georg Morgenstiernes fortjenester tilhører forskningen om dardspråkene og nuristanspråkene, som ikke var skriftspråk og dermed ikke hadde noen skrevet litteratur da han startet sin forskning. Morgenstierne samlet inn og nedtegnet autentiske og verdifulle språkprøver fra disse språkgruppene, og skapte dermed grunnlaget for videre forskning innenfor dette fagfeltet. Han var en forkjemper for historisk lydlære og vitenskapelig språksammelikning.
Frøylandsbekken (Sandnes)
På 12 minutter går 10 kilo korn gjennom kverna. Kornet ble i gamle dager fraktet med båt til Stavanger, men i dag er det kun produksjon til demonstrasjonsformål.
Kvernhuset ble åpnet for publikum i 1993, på dagen 100 år etter den tragiske mellarbåtulykken i 1893. Da omkom ti personer under frakt av korn mellom Hommersåk og Stavanger. Disse er minnet med en egen minnestein utenfor kvernhusene.
Nuristanispråk
Beskrivelse av de fem språkene
Morgenstierne fastslo at dardspråkene tilhørte den indiske språkgrenen innenfor de indoeuropeiske språk. Han viste også at nuristanspråkene ikke kunne innordnes under den indiske språkgrenen, men derimot dannet nuristanspråkene en egen gren innen de indo-iranske språkene. Dermed støttet og "bekreftet" Morgenstierne hypotesen til Sir George Abraham Grierson, som i 1906 hevdet at det var en tredje språkgren ved siden av de iranske og de indiske språkene i den indoeuropeiske språkfamilien. Morgenstiernes teser og konklusjoner ble møtt med skepsis av noen språkforskere, men hans teser er i dagens forskning gjennomgående anerkjent. Også Morgenstiernes tilordning av dardspråkene under de indiske språkene er i dagens forskning for det meste akseptert.
Richard F. Strand har publisert mye av det arbeidet som hittil er blitt gjort i studiet av de fem nuristanspråkene. Det er også laget fargekart over disse språkene, med dialektinndeling over hoveddialektene og stedsnavn over de tilhørende landsbyene. Følgende oversikt kan settes opp:
Navneforskjellen mellom kʹom versus kṣtʹo, biniʹo, ǰâmčʹo og ǰâšʹa
Etter hvert som århundrene gikk, overtok kʹom-folket gradvis kontrollen over denne regionen og de opprinnelige stammefolkene. Biniʹo-folket mistet deres beiteområder på høyfjellet, og biniʹo-folket ble undersåtter for kʹom-folket. ǰâšʹa-folket flyktet nedover langs Lanḍai Sin-elven, og bosatte seg i sidedalene til Pitigal og Uštroṭ. Der led også de etter hvert samme skjebne som biniʹo-folket, da kʹom-folket ekspropierte beiteområder i og rundt Pitigal.
Solbråtan holdeplass
Solbråtan holdeplass er en holdeplass på Østfoldbanen. Solbråtan ligger i Nordre Follo kommune. Holdeplassen ble åpnet i 1939 og betjenes av Vys lokaltog mellom Stabekk og Ski. Fra Solbråtan til Oslo S er det 14,050 km.
Steinen i fundamentet for stasjonen skal angivelig stamme fra det som skulle blitt Hitlers seiersmonument etter andre verdenskrig.
Njål Torgeirsson
Njål Torgeirsson (islandsk: Njáll Þorgeirsson; født sannsynligvis en gang før 950; død ca. 1010) eller Brennu-Njál (Brente-Njål) var en islandsk høvding på 900-tallet som bodde på Bergþórshvoll (Bergtorskvål), og er personen som Njåls saga er navngitt etter, og han spiller en viktig rolle i denne sagaen.
Njål var ifølge sagaen sønnen til Torgeir "gollnir" Torolfsson (Þorgeir "gollnir" Þórólfsson) og Åsgerd Askelsdotter (Ásgerður Áskelsdóttir; moras virkelige navn er ukjent mens Åsgerd egentlig var hans bestemor, en flyktning fra Norge). Kona hans var Bergtora Skarphedinsdotter. I sagaen blir han beskrevet som snill, rik og vakker mann, til tross for at han var skjeggløs. Han var særlig lovkunnig, klok og framsynt, og ga alle som kom til ham gode råd. Han var ellers en god venn av Gunnar fra Lidarende.
Njål døde sammen med resten av familien da han velger å brenne inne på gården Bergþórshvoll selv om han blir tilbudt å gå fri da gården ble angrepet av fiendene til Njåls sønner. Nedbrenningen av Bergþórshvoll skjedde ifølge arkeologiske utgravninger ca. 1010.
Njáll er en norrøn form av det gæliske navnet Niall, som tilsvarer det moderne engelske navnet Neil.
Alnitak
Alnitak eller Zeta Orionis er en trippelstjerne 800 lysår fra solsystemet i stjernebildet Orion. Alnitak er stjernen helt til venstre i Orions belte. De to andre stjernen er Alnilam og Mintaka. Hovedstjernen i trippelsystemet er en varm blå superstjerne med en tilsynelatende størrelsesorden på 1,70. De to andre stjernene er av fjerde størrelsesorden. Stjernen har en masse på 28 solmasser.
Navnet Alnitak stammer fra arabisk an-nitaq, som betyr «beltet».
I førkristen skandinavisk mytologi var beltet kalt Friggs spinnehjul eller Friggs rokk.
Li Rubai
Li Rubai (hanzi: 李如柏; født 1553, død 1619) var en kinesisk-koreansk Míng-general. Han var den yngre broren til Li Rusong og den tredje sønnen til Li Chengliang, som begge var andre berømte Míng-generaler. Li deltok i Imjinkrigen i Korea mot den japanske invasjonen og i felttogene mot Det senere Jin-dynastiets khan Nurhaci. Han begikk selvmord etter det katastrofale nederlaget i slaget ved Sarhū i 1619.
Erik Pløen
Erik Pløen (født 10. februar 1925, død 10. oktober 2004) var en norsk keramiker født på Gran på Hadeland.
Han startet som læregutt i 1942 hos Schneider og Knutzen på Slemdal i Oslo. Etter krigen reiste han blant annet til Royal Copenhagen i København og University of Chicago.
Pløen fikk sitt eget verksted i Asker i 1946. Senere flyttet han til Stange (1948 – 1957). Etter en tid på Ljan, der han som den første i landet fikk installert gassovn for brenning av keramikk (1964), flyttet han til Son i Vestby, der han ble og arbeidet resten av livet.
Han utarbeidet etterhvert en personlig stil, der godstykkelse, glasur og tekstur sammen gjorde arbeidet til et personlig uttrykk.
Skatudden
Skatudden (fi. Katajanokka) er en bydel sentralt i Helsingfors. Den danner ei halvøy som er atskilt fra bysentrum med en smal kanal.
Skatudden har gjennom store deler av byens historie vært et viktig havneområde. Store lagerbygninger dominerer; mange av dem er i seinere år tatt i bruk til andre formål. Skatuddens boligområder er bygd i jugendstil på slutten av 1800- og begynnelsen av 1900-tallet. Disse populære kvartalene har i det siste opplevd sterkt økende priser. Skatudden har i dag (2004) et folketall på 4 129.
På Skatudden ligger den fine Uspenskijkatedralen, bygd i 1868. Hovedkontoret til selskapene Stora Enso og Kesko og fergeterminalen for Viking Line er også lokalisert til Skatudden. Det finske utenriksdepartementet har siden 1980-tallet hatt tilhold i ombygde kaserner i området. Kasernene var i sin tid brukt av den russiske marinen.
Vestregionen
Vestregionen var et regionalt samarbeidsorgan for 16 kommuner vest for Oslo, sammen med fylkeskommunene i Akershus og Buskerud.
Vestregionen ble opprettet i 1992 som et samarbeid mellom kommunene Bærum og Asker i Akershus fylke, Drammen, Røyken og Hurum i Buskerud, og de to fylkeskommunene.
I 2004 ble samarbeidet utvidet med Jevnaker i Oppland, Hole, Ringerike, Øvre og Nedre Eiker og Lier i Buskerud, samt Svelvik og Sande i Vestfold.
Samarbeidsorganet ble avviklet 1. januar 2019.
Må ikke forveksles med regionen Vestområdet i Akershus fylke.
Straumfjordvatnet
Ved flo sjø er Straumfjordvatnet lett tilgjengelig for småbåter fra fjordområdene utenfor.
Riska gamle kirke
Innvendig er kirken nokså spartansk utstyrt, men de vakre glassmaleriene er et syn verdt. De ble donert av Christian Bjelland. Det var i 1915 at konsulen ville gjøre noe for den bygda han stammet fra. Kunstneren Emanuel Vigeland fikk jobben. To malerier på hver sin side av alteret billedliggjør henholdsvis Kristus på korset og Kristus som sier «Fred være med deg».
Kirken har vært gjenstand for flere ombygginger siden den stod ny i 1877, og lite av det opprinnelige interiøret er bevart. Den ble avløst av ny kirke i 1999, og brukes derfor bare ved spesielle anledninger. Venneforeningen for Riska gamle kirke har overtatt ansvaret for vedlikehold av det historiske bygget.
Kirken står på fredet grunn.
Lugnasad
Lugnasad (gammelirsk: Lughnasadh [luɣnəsəð]; irsk: Lá Lúnasa; skotsk-gælisk: Lùnastal; Mansk: Luanistyn) er en tradisjonell gælisk festdag som blir feiret 1. august, eller halvveis mellom sommersolverv og høstjevndøgn, oppkalt etter guden Lug. Måneden august, Lúnasa på irsk, er oppkalt etter denne festen. Festen var en fest for innhøstning, og var en av de fire festdagene, sammen med samhain (1. november), imbolc (1. februar) og bealtaine (1. mai).
Lugnasad er fortsatt en festdag i Irland og noen få andre steder i Europa. Den markeres med bålbrenning og dans.
1. august er nasjonaldag i Sveits, og blir ofte feiret med bål. Feiringen kan ha sammenheng med de opprinnelig keltiske innbyggerne i området, kjent som helvetii. Også i Nord-Italis, som i Canzo, har man lignende fester.
Høytiden blir også feiret av tilhengerne av enkelte moderne paganitiske religioner, som wicca. Den blir da markert i begynnelsen av august på den nordlige halvkule, og i begynnelsen av februar på den sydlige.
Poitevinsk
Poitevinsk er et språk som ble talt av folket i Poitou og er et av de regionale språkene i Frankrike. Det er nå klassifisert som en av dialektene i langues d'oïl, men har bestemte trekk til langue d'oc. Språket ble talt i det som var grenseområdene mellom de to språkfamiliene oïl og oc (stedsnavnene i regionen viser klart hvor de historiske bosetterne av oc-talerne slo seg ned). Langues d'oïl spredte seg etterhvert sørover og tok opp seg trekk fra langue d'oc.
Poitevinsk er også referert til som parlanjhe («språket»). Dronning Eleanora av Aquitaine skrev og talte antagelig på dette språket. François Rabelais skrev at han hadde lært denne dialekten sammen med mange andre språk og dialekter ettersom han ble utdannet ved Fontenay-le-Comte. François Villon talte også en del poitevinsk.
Daningen
Daningen (sørsamisk: Daarenege) er en innsjø i Hattfjelldal kommune i Nordland.
Melanitis
Melanitis er en slekt av tropiske sommerfugler som tilhører gruppen Melanitini i underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Poitevinsk
Den tidligste dokumenterte skriftlige bruken av språket er i charter og juridiske dokumenter som er datert fra 1200-tallet. Folket som talte det var kjent som poitevinere. Den tidligste trykte teksten er datert 1554: La Gente Poitevinrie. En tradisjon av monologer for teaterframførelser representerte et litterært uttrykk for språket, skjønt fra 1800-tallet og inn på 1900-tallet, særlig med utgivelsen av ukeavisen Le Subiet fra 1901, ble en fast journalistisk produksjon etablert. Forlaget Geste Editions har utgitt en rekke bøker om og med dette språket. Det er lingvister som hevder at Serments de Strasbourg, den første tekst på fransk i henhold til den offisielle franske historieskrivningen, var egentlig skrevet på poitevinsk.
Melanitis
Utseende
Ganske store, brune sommerfugler med store, brede vinger og smal kropp. Vanligvis har forvingen er markert tann litt bak spissen, også bakvingen har en utover-retted tann ved bakhjørnet. Oftest er det en stor øyeflekk i forvingespissen. På undersiden har vingene fine tverrstriper og ofte også øyeflekker. Slekten har flere generasjoner hvert år, og det er ofte påfallende forskjell mellom regntids- og tørketidsformer av den samme arten, tørketidsformene er gjerne mer kontrastrikt tegnede.
Poitevinsk
I 1973 ble det foreslått en standardisert ortografi.
Den mest østlige delen av Poitou er hjemstedet til en minoritet av oksitanske talere. Utenfor Frankrike er språket talt i nordlige California, særlig i Sacramento, Plumas, Tehama og Siskiyou, hvor det er en befolkning av fransk avstamning. Arkaisk «fransk» er resultatet av poitevinsk blandet med fransk og lokale nyvinninger.
Melanitis
Levevis
Som mange andre ringvinger unngår Melanitis-artene gjerne sterkt sollys, og de holder seg i skog (jungel) eller nede i gresset. Artene er ofte mest aktive i grålysningen og skumringen, eller inne i tett skog. Når disse sommerfuglene sitter i ro, ligner de svært på visne blader, mens øyeflekkene på vingenes overside kan skremme en fugl dersom sommerfuglen slår vingene opp. Den meget vidt utbredte arten Melanitis leda har larver som lever på ris, sukkerrør, Sorghum og andre gressarter.
Christer Knutsen
Christer Knutsen (født 14. august 1975) er en norsk musiker (vokal, piano og gitar) fra Stavanger. Han har gitt ut tre soloalbum innen country/pop/folk og har vært medlem av bandet Tumbleweed som ble nominert til Spellemannprisen 2003. Han har dessuten bidratt som musiker for Madrugada, Thomas Dybdahl, Geir Zahl, Aslak Dørum, Sivert Høyem og Torgeir Waldemar.
Melanitis
Utbredelse
Melanitis leda finnes både i Afrika, Asia og Australia, de øvrige artene stort sett i Sørøst-Asia.
Lloyd’s of London
Lloyd's of London er et britisk forsikringsmarked. Det fungerer som en møteplass der flere kapitalinnskytere, eller «medlemmer», enten individuelle eller selskaper, kommer sammen for å dele og spre risiko.
Forsikringsselskapet er i Norge blant annet kjent for å forsikre den såkalte Millionfisken hvert år, som innebærer at selskapet forhåndsbestemmer en vekt på en sjøørret mellom én og fire kilo og utbetaler én million kroner til den som måtte treffe idealvekta, noe som skjedde for første gang i 2013.
Historikk
Historien starter med Edward Lloyd som hadde et kaffehus i London fra 1688 til 1726.
Christer Knutsen
Som soloartist har han hatt med seg backingbandet Sacred Hearts som består av Pål Hausken (trommer), Magne Vestrum (bass) og Rune Helland (gitar, pedal steelgitar) og Lars Lundevall (gitar)
Tommy Scanlan
Scanlan har jobbet i sentralbanken siden slutten av 1984, før dette jobbet han for South Pacific Bureau for Economic Cooperation (SPEC) på Fiji. I sentralbanken begynte han som Assistant Manager i den internasjonale avdelingen. I 1987 overtok han som manager for den samme avdelingen, og året etter ble han visesentralbanksjef (Deputy Chief Executive). Sentralbanken brukte ikke begrepet sentralbanksjef (Governor) før sentralbankloven ble endret i 2001, men brukte fram til dette tittelen Chief Executive.
I april 1989 sluttet sentralbanksjef John A. Howard, og Scanlan overtok som sentralbanksjef. Han ble med dette Samoas første samoanske sentralbanksjef. Han gikk av i august 2011, og Atalina Enari overtok stillingen.
Han er utdannet Bachelor of science i økonomi fra Canterbury University på New Zealand. Han er gift og har seks barn.
Olavsfest
Olavsfest (Trondheim Internasjonale Olavsfest) er en verdibasert kulturfestival som arrangeres i Trondheim rundt olsok (28. juli - 3. august) hvert år.
Arrangementene foregår på scener over hele byen; blant andre Nidarosdomen, Vår Frue kirke og Byscenen, samt på utescenen i Borggården på Erkebispegården. I løpet av fem dager holder festivalen en rekke konserter i alle sjangre fra pop og rock til klassisk musikk og tradisjonell kirkemusikk. I tillegg er Vestfrontmøtet og øvrig samtaleprogram en viktig del av festivalen, samt et rikt gudstjenesteprogram og aktiviteter for pilegrimer.
Olavsfest arrangerer også et marked i området rundt Nidarosdomen, i tillegg til et omfattende familieprogram. Festivalen samarbeider også med flere lokale og nasjonale kulturinstitusjoner og humanitære organisasjoner.
Olavsfestdagenes historiske forankring er knyttet til Olav den helliges betydning for Norge gjennom de siste tusen år. Dagens festival viderefører tradisjonen til Olavsdagene, som startet i 1962. I de første 30-35 år var Olavsdagene en relativt lite kjent festival, drevet av Nidarosdomens domkantor og noen få ildsjeler. I 1992 gikk flere aktører sammen og opprettet stiftelsen Olavsfestdagene i Trondheim. Stifterne var Olavsdagene, Musikkfestdagene og Ringve Museum Internasjonale Sommerkurs, sammen med Trondheim kommune og Sør-Trøndelag fylkeskommune. Siden har festivalen vokst kraftig. I et normalår selges rundt 30 000 billetter, mens det reelle besøket er flere ganger større på grunn av festivalens mange gratisarrangement.
I festivalens formålsparagraf heter det: "Olavsfestdagene i Trondheim skal være en arena for refleksjon i skjæringspunktet mellom tro og samfunn, nært knyttet til Nidarosdomen som et nasjonalt kirkelig og kulturelt kraftsentrum, forankret i den tusenårige olsoktradisjonen. I et flerreligiøst samfunn skal Olavsfestdagene by på kunst og kulturaktiviteter som anerkjenner troens og tvilens betydning for mennesker til alle tider. Hvert år ved olsok skal Olavsfestdagene arrangere en festival som er relevant i samtiden og trekker historiske linjer, med en kvalitet som evner å nå et bredt publikum nasjonalt og internasjonalt."
Direktør for Olavsfest siden 2022 er Steinar Larsen, tidligere daglig leder for Trondheimsolistene.
Olavsfest er organisert som en stiftelse.
Lokris
Lokris (gammelgresk: Λοκρίς, Lokris; moderne gresk: Λοκρίδα, Lokrida) var en gammel region i antikkens Hellas som i dag er omsluttet av andre territorier: det var en av provinsene i prefekturet Fthiotis og med hovedstad i byen Atalanti. Dets område sammenfaller med det til de nåværende kommunene Amfikleia-Elateia, Lokroi og Molos-Agios Konstantinos i Sentral-Hellas.
Antikkens Lokris
Området til antikkens lokrisere var inndelt i tre: Lokris, Doris og Fokis.
Lokris selv besto av to distrikter: Det østlige (eller opuntiske) Lokris var på fastlandskysten og strakk seg fra Thermopylae til Larymna, innenfor øya Euboea. Det vestlige (eller osoliske) Lokris var på nordsiden av Korintbukta mellom Naupaktos og Krisa og strakk seg innover i landet opp Amfissadalen.
De to delene var dermed atskilt fra hverandre av Doris og Fokis. Det kan tenkes at det en gang hadde eksistert en sammenhengende lokrisk stat, som var blitt delt på grunn av invasjoner i midtpartiet. Dette forhold, sammen med Lokris dårlige jordsmonn for landsbruk, innebar at Lokris spilte liten rolle i gresk historie, ettersom omliggende stater var langt mektigere.
Det opuntiske Lokris ble så kalt etter sin viktigste by, Opus. Den viktigste byen i osolisk Lokris var havnebyen Naupaktos.
På 600-tallet f.Kr. grunnla byen Lokris (omstridt om det opuntiske eller det osoliske) en koloni i det etter hvert greskdominerte Sør-Italia, og kalte også den Lokris (gresk: Λοκροί), og som romerne kalte Locri. Det var overbefolkning og jakt etter jordbruksområder som førte til utvandring, og det er mer snakk om søsterby enn koloni da italienske Lokris ikke var en handelspost.
KV «Senja» (1937)
KV «Senja» var i perioden 1937–1954 kystvakt- og oppsynsfartøy tilhørende Den Kongelige Norske Marine. KV «Senja»s søsterskip var «Nordkapp».
Tysdalsvatnet
Tysdalsvatnet er en innsjø i kommunene Strand og Hjelmeland i Rogaland. Innsjøen ligger 40-38,2 meter over havet, og er en del av Tauelva. Den er en fjordsjø.
Riksvei 13 på strekningen mellom Tau til Hjelmeland går nordsida av innsjøen. Tidligere gikk riksveien på hele strekningen langs innsjøen, i dagen. I dag følger riksveien den nye Svotunnelen. Gamle Riksvei 13 er avstengt med bom, men det er fortsatt mulig for gående og syklende å ferdes her.
I østenden av innsjøen ligger gården Tysdal og campingplassen Tysdal Camping. Ved Tysdalsvatnets vestende ligger gården Vatne. Her finner en også Wathne feriesenter.
På sørsida av innsjøen ligger den karakteristiske fjelltoppen Reinaknuten. Åpningen mellom Reinaknuten og Lauvåsen, en fjelltopp på den andre siden av innsjøen, kalles på folkemunne for Bjørheimskjeften. Bjørheimskjeften er fra gammelt et innseilingsmerke for sjøfolk som var langt til havs og som skulle til Stavanger.
Tysdalsvatnet har fisk, deriblant ferskvannsørret, røye og ål. Tidligere undersøkelser har vist at innsjøen er «overbefolket» med fisk og det er småfisken som dominerer, selv om det også er innslag av større fisk.
Stortingsvalget 1936
Stortingsvalget 1936 ble holdt mandag 19. oktober som direkte valg til det 86., 87., 88., og 89. ordentlige Storting, og var det siste stortingsvalget før andre verdenskrig.
Tysdalsvatnet
Det er etablert et småkraftverk ved Bleiåna ved utløpet av Tysdalsvatnet, dette eies av Norsk Grønnkraft.
Stortingsvalget 1936
Valgordning
Valget var et forholdstallsvalg etter D'Hondts metode. Det ble valgt 150 representanter fra 29 valgkretser – 18 landkretser og 11 bykretser.
Det var omfattende bruk av listeforbund på borgerlig side:
Felleslister forøvrig:
Politikk
Regjeringen Nygaardsvold, en mindretallsregjering utgått fra Arbeiderpartiet, forble sittende etter valget.
Av de mindre partiene var det bare Nasjonal Samling som stilte til valg i alle valgkretsene, men uten å få valgt inn representanter, og med et mindre stemmetall enn i 1933. NS' beste enkelt resultater var i valgkretsen Byene i Hedmark og Oppland, med 6,4 % av stemmene, og i Oslo med 3,8 %. Samfundspartiet stilte i alle valgkretser utenom to, og fikk valgt inn en representant med 10,1 % av stemmene i Landkretsene i Nordland. Kristelig Folkeparti stilte i Bergen og Hordaland og fikk inn to representanter fra Hordaland med 20,9 % av stemmene der. Frisindede Folkeparti ramlet ut av Stortinget, og stilte aldri noen gang til valg igjen. Det samme gjaldt Det Radikale Folkeparti, som denne gang bare stilte i Landkretsene i Oppland, og med 10,1 % oppslutning der heller ikke kom inn. Norges Kommunistiske Parti stilte denne gangen bare til valg i Bergen der de fikk 7,6 % av stemmene og ikke kom inn på Stortinget. Ellers stilte også seks småparti, deriblant fire fiskerparti, som alle stilte bare i en valgkrets uten å komme inn på Stortinget.
Forlenget funksjonstid
Den 5. april 1938 vedtok Stortinget at deres egen funksjonstid skulle forlenges fra tre til fire år. Endringen omfattet også det Stortinget som fattet vedtaket, slik at det Stortinget som ble valgt i 1936 skulle bli sittende til 1940. Grunnet okkupasjonen i 1940 ble det aldri holdt noe valg i 1940, og Stortinget som ble valgt i 1936 satt derfor helt frem til 1945. Etter den tyske invasjonen ble Stortingets møter 9. april 1940 holdt på Hamar og deretter Elverum i henhold til Grunnlovens paragraf 68. Hambro henviste til at kongen benyttet unntaksbestemmelsen til sammenkalle Stortinget utenfor Oslo. Dette er eneste gang unntaksbestemmelsen om at Stortinget kan møtes utenfor hovedstaden har blitt benyttet. Det siste ordinære stortingsmøte på over 5 år ble holdt på Elverum folkehøgskule kvelden 9. april og regjeringen Nygaardsvold styrte deretter i henhold til Elverumsfullmakten. Stortinget valgt i 1936 trådte på nytt sammen 14. juni 1945 etter at sivilt, fritt styre var gjennopprettet.
Andrzej Szpilman
Andrzej Szpilman (født 28. mars 1956 i Warszawa) er en polsk musiker, produsent, komponist og tannlege. Han er sønn av den polsk-jødiske pianisten Władysław Szpilman, kjent fra boken og filmen Pianisten.
Liv
Fra 1962 studerte han violin under prof. S. Kawalla, og fra 1965 til 1974 violin og senere bratsj under prof. Nasalska ved den 4. statlige musikkskolen i Polen. Han begynte å arbeide som komponist og produsent for Polens Radio i 1976, og arbeidet med en rekke populære polske sangere og med Warszawas radioorkester og polsk fjernsyn. I tillegg studerte han odontologi i Warszawa.
I 1983 flyttet han til Hamburg, og frem til 1988 arbeidet han som førsteamanuensis i odontologi ved Universität Hamburg. Fra 1988 til 2000 drev han sin egen tannlegepraksis i Hamburg-Altona.
I 1987 grunnla han også musikkstudioet Musik Studio Altona, og arbeidet med filmballett og teatermusikk. Samtidig komponerte han balletten Incense for Hamburgs Opera.
Mellom 1996 og 2004 produserte han CD-utgivelser for Wolf Biermann.
Fra 1997 arbeidet han med utgivelsen av sin fars memoarer, som kom på forlaget ECON i 1998 under tittelen Das wunderbare Überleben, og året etter ble utgitt under tittelen Pianisten og oversatt til over tredve språk. I 2002 ble boken filmatisert som Pianisten av Roman Polański, og Andrzej Szpilman deltok i produksjonen av filmen og samarbeidet med den amerikanske, tyske, sveitsiske, italienske og polske distributøren.
I november 2000 produserte han en fjernsynskonsert til ære for sin far i Warszawa, og mellom 2001 og 2002 ledet han et konsertshow for Polens Radio.
I 2002 ble han produsent for Universal Music, Sony Classical og Sherman Records, og produserte CD-ene med farens musikk.
South Australian Company
Etableringen av selskapet var som følge av lobbying av South Australian Association som ville danne en fri bosetning i dagens Sør-Australia. De andre koloniene i Australia på denne tiden var straffekolonier.
I januar 1836 seilte fire skip fra selskapet til Sør-Australia. De dannet den første bosetningen ved Kingscote på Kenguruøya i juli 1836. Det var dårlige jordbruksmuligheter på øya og bosetningen ble flyttet til fastlandet. Selskapet bidro med infrastruktur i kolonien og solgte eller leide jord til immigranter.
Erkebiskop av York
Erkebiskopen av York er den nest fremste i presteskapet i den anglikanske kirke. I likhet med erkebiskopene av Canterbury har også erkebiskopene av York vært del av en ubrutt rekke siden katolsk tid. Erkebiskopen av York er en av to metropolitanerkebiskoper. Provinsen omfatter tolv bispedømmer. Bispesetet er York Minster, mens embedsboligen er Bishopthorpe Palace.
Erkebiskopen av York dekker de nordlige regionene av England (nord for elven Trent, foruten også øya Man i Irskesjøen. Erkebiskopen er også ex officio medlem av Overhuset og tiltalt som Primate of England («Øverste geistlige av England») mens erkebiskopen av Canterbury er Primate of All England («Øverste geistlige av Hele England»).
Folkeregisteret
Folkeregisteret er et offentlig personregister over alle personer som har en tilknytning til Norge. Registeret har siden 1991 vært ajourført av Skattedirektoratet og danner blant annet grunnlag for skatte- og valgmanntallet. Det er også basis for befolkningsstatistikken, som er viktig for planlegging av offentlige tjenester. Både offentlige og private virksomheter bruker opplysninger fra Folkeregisteret og er derfor avhengig av at disse er riktige. Hvor man er registrert som bosatt, avgjør vanligvis i hvilken kommune man har rett til ytelser, og hvor skattekort, selvangivelse, skatteoppgjør og andre meldinger fra offentlig myndighet blir sendt.
Hvem som registreres
I Folkeregisteret registreres personer som er eller har vært bosatt i Norge, er født i Norge, eller har fått tildelt norsk fødselsnummer eller D-nummer.
Historikk
Selv om det tidligere var regelmessige folketellinger, ble løpende folkeregistrering først innført som et (frivillig) kommunalt ansvar i 1905. Disse registrene var ofte unøyaktige, siden det ble registeret når personer flyttet inn, men i liten grad når folk flyttet ut. Under krigen innførte tyskerne pliktig kommunal folkeregistrering, av militære og kontrollmessige hensyn. Registrene ble i liten grad vedlikeholdt, siden de kunne bli brukt til tvangsutskrivinger. Under krigen ble registrering av fødsler, vigsler og dødsfall overført fra geistlige myndigheter, men vielser ble tilbakeført igjen etter krigen. Etter krigen ble folkeregistreringen gjort statlig, underlagt Statistisk sentralbyrå (SSB), og folkeregistrering ble gjort obligatorisk gjennom lov om folkeregistrering av 1946. I 1964 ble Folkeregisteret opprettet, basert på data fra folketellingen 1960 og ble etter dette forløpende oppdatert,. I januar 1970 ble "lov om folkeregistrering (folkeregisterloven)" innført, og registeret fikk navnet Det sentrale folkeregister (DSF). I 1991 overtok Skatteetaten ansvaret for driften av registeret.
I perioden 2016–2017 ble loven igjen revidert og ny lov trådte i kraft i oktober 2017. Nye datasystem, ny informasjonsmodell og nytt navn på registeret, Folkeregisteret, ble lansert i september 2020. Revideringen innebærer at en del nye informasjonselementer kan registreres, blant annet delt bosted for barn og oppholdsadresse. Oppholdsadresse brukes primært for personer med d-nummer (såkalte ikke-bosatte), men skal også kunne brukes for enkelte grupper av bosatte personer, som studenter og personer på institusjon. Det er ikke lagt inn meldeplikt for disse og registreringen skal primært skje gjennom samtykkebasert overføring fra andre systemer.
Fødselsnummer og d-nummer
Folkeregisteret inneholder opplysninger om både bosatte og ikke-bosatte personer. Alle tildeles et unikt identifikasjonsnummer.
Personer som er bosatt i Norge skal tildeles fødselsnummer. Dette tildeles også norske statsborgere bosatt i utlandet. Fødselsnummeret består av elleve siffer og er bygget opp på følgende måte ddmmåå iiicc, hvor dd = fødselsdag, mm = fødselsmåned, åå = to siste sifre av fødselsår, iii er individsiffer og cc er kontrollsiffer. Det siste individsifferet er partall hos kvinner og oddetall hos menn. Ettersom fødselsår bare registreres med to sifre, kan man ikke av fødselsdatoen se hvilket århundre personen er født i. For å unngå forveksling er det i folkeregisterforskriften gitt regler om hvilke individsifre som er gyldige for hvert årskull.
Andre personer kan tildeles fødselsnummer eller d-nummer. D-nummeret ble innført i 1964. Det er likt fødselsnummer, med 40 lagt til fødselsdagen. D-nummer kan tildeles etter rekvisisjon fra bank, offentlig myndighet eller andre med et relevant behov for registrering.
I 2013 inneholdt Folkeregisteret 7 millioner som enten er bosatt eller har vært bosatt i Norge. Samme år ble 220,000 personer registrert i Folkeregisteret. Av dette var det 60,000 som ble født i Norge, 80,000 som innvandret og 80,000 som har en midlertidig tilknytting til Norge.
Bruk av opplysninger fra Folkeregisteret
Mange offentlige registre knytter fødselsnummeret til en eiendom, en bil, et sertifikat, et firma, plass på en fastlegeliste osv. Ved navneendring eller adresseendring vil denne endringen i Folkeregisteret være nok, fordi navn og adresse ved behov blir hentet i Folkeregisteret ved bruk av fødselsnummeret.
Ajourføring av Folkeregisteret bygger dels på meldinger fra offentlige instanser, som opplysninger fra fødselsmelding, dødsattest og melding om sivilstandsendringer, dels på meldinger fra den enkelte. Alle norske borgere har meldeplikt til Folkeregisteret ved for eksempel endring av bostedsadresse, både innenlands og utenlands. Videre er det Folkeregisteret som behandler melding om valg av navn til barn og navneendringer. Det ble i 2013 gjort 2 millioner endringer av opplysningene i databasen til Folkeregisteret.
Folkeregisteret registrerer ikke samboerskap, e-postadresse og telefon. Midlertidig oppholdsadresse har tradisjonelt ikke blitt registrert, men etter moderniseringen av Folkeregisteret 2016–2019 vil oppholdsadresse registreres for enkelte grupper av personer som studenter.
Tilgang til registeret
Tilgang til Folkeregisteret er sterkt begrenset. Offentlig myndighet kan gis tilgang for bruk i deres virksomhet, mens private bare kan gis tilgang til ikke-taushetsbelagte opplysninger i den grad det er nødvendig «for å ivareta lovmessige rettigheter». Skattekontorene og Skattedirektoratet avgjør søknader om tilgang. I 2007 hadde ca. 1300 private organisasjoner slik tilgang. Dette gjelder både mulighet for pålogging direkte gjennom en klient mot Folkeregisteret samt overføring av en kopi av registeret (såkalt batch) for vask av eget register.
Trusselutsatte personer kan få sperret adresse («hemmelig adresse») i Folkeregisteret. Adressesperring finnes i to varianter. Den mildeste kalles fortrolig adresse eller adressesperring kode 7, og innebærer at adressen ikke skal utleveres til private. Den strengeste adressesperringen er gradert strengt fortrolig, og innebærer at adressen heller ikke skal utleveres offentlige myndigheter. I spesielle tilfeller kan personen få fiktiv identitet. Da får personen nytt fødselsnummer, og det kan også registreres andre fingerte personopplysninger i Folkeregisteret. Registrerte opplysninger som er gradert i medhold av beskyttelsesinstruksen skal sperres i Folkeregisteret. Dette gjelder beslutningen fra barneverntjenesten eller politiet.
Moderniseringen av Folkeregisteret førte også til at tilgangen til taushetsbelagte opplysninger ble strammet inn i en slik grad at kommunene mistet tilgang til dem. Kommunenes Sentralforbund fikk gjennomslag for en endring av dette i mai 2018.
Gjert Vestrheim
Gjert Frimann Vestrheim (født 10. november 1971 i Bergen) er en norsk klassisk filolog og professor i gresk ved universitetet i Bergen.
Vestrheim studerte gresk, latin og sammenlignende litteratur ved universitetet i Bergen, og ble cand. philol. med hovedfag i gresk i 1998. Han tok doktorgraden i 2005 med en avhandling om Kallimakhos. Fra 2006 har han vært førsteamanuensis, fra 2014 professor i gresk ved universitetet i Bergen. Spesialområdet hans er gresk lyrikk. Han har også gjendiktet Friedrich Hölderlin til norsk.
Vestrheim ble i 2004 slått til ridder av Pinnsvinordenen, som er Studentersamfunnet i Bergens høyeste utmerkelse.
NM i fotball for kvinner 1984
Norgesmesterskapet i fotball for kvinner 1984 er en norsk fotballturnering. Det var det sjuende offisielle norgesmesterskapet i fotball for kvinner. Asker ble norgesmestre etter å ha slått Sprint-Jeløy i finalen. Dette var første gang at BUL ikke var i finalen. Det var også Sprint-Jeløys tredje strake finaletap.
Gruppene
De tre første rundene ble spilt i form av 8 miniturneringer. Gruppevinnerne møttes til kvartfinale. 1. runde ble spilt 25. august, 2. og 3. runde 26. august.
Gruppe 1
Gruppen ble spilt i Oslo.
Gruppe 2
Gruppen ble spilt i Elverum.
Gruppe 4
Gruppen ble spilt i Vågsbygd.
Gruppe 5
Gruppen ble spilt i Bergen.
Gruppe 7
Gruppen ble spilt i Verdal.
Gruppe 8
Gruppen ble spilt i Tromsø.
Finale
Finalen ble spilt på Melløs stadion i 2x40 minutter.
Preussenkoalisjonen
Fra novemberrevolusjonen i 1918 til Kappkuppet i 1920 ble koalisjonen ledet av sosialdemokraten Paul Hirsch, og deretter, med to korte avbrudd i 1921 og 1925, av sosialdemokraten Otto Braun.
I sin sammensetning tilsvarte Preussenkoalisjonen tidvis den koalisjonen som på nasjonalt nivå var kjent som Weimarkoalisjonen, og fra slutten av 1921 til begynnelsen av 1925 storkoalisjonen. I de 8,5 årene SPD ikke deltok i den føderale regjeringen, hadde partiet likevel regjeringsmakten i Preussen, Tysklands mest betydelige delstat. Det katolske senterpartiet, som også satt i de føderale regjeringene i hele denne perioden, deltok også hele tiden i Preussenkoalisjonen.
Preussenkoalisjonen ble avsatt i 1932 av Franz von Papen (Preußenschlag).
Neighborhood 2 (Laïka)
Tolkning
Sangen, som er det andre sporet på Funeral, handler (ifølge Win Butler) om det russiske romprogrammet, som sendte hunden Laika ut i verdensrommet. Laike var det første levende vesenet som gikk i bane rundt jorden. Butler sa følgende til Pulse, en utgivelse i Minneapolis: «It’s a great story about a dog being the first living creature in space. Doing this spectacular thing, but not having food and watching itself fall back into the earth.»
Sangens mørke tekster står til den fengende melodien. Tekstene forteller historien om Alexander som blir sendt ut på et eventyr. Eventyret, som er for nabolagets beste, ender med Alexanders død.
Firflekket galleblomsterflue
Firflekket galleblomsterflue (Pipiza quadrimaculata) er en liten, svart flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er utbredt over det meste av Norge.
Utseende
En liten (5-8 mm), middels slank, matt svart blomsterflue. Hunnen har to par firkantede, gule flekker på det andre og tredje bakkroppsleddet, ellers er begge kjønn helt svarte bortsett fra at føttene er rødlige. Fasettøynene er tett kledt mer mørke hår, og møtes i pannen hos hannen. Ansiktet er helt flatt og tett hårete, antennene mørke, smalere hos hunnen enn hos hannen, med naken antennebørste. Bakkroppen er avlangt oval. Vingene er litt gråaktige uten mørkere flekker.
Levevis
Larvene lever av bladlus i likhet med blomsterfluene i underfamilien Syrphinae, som noen systematikere plasserer denne slekten i. De voksne fluene flyr i mai-juli og besøker gjerne blomster. Den overvintrer som larve i bakken.
Utbredelse
Den er utbredt i det meste av den palearktiske sone og i Nord-Amerika. I Norge finnes den over det meste av landet, men mangler i høyfjellet og i Finnmark.
Café (TV-serie)
Café er en norsk humorserie med Robert Stoltenberg som gikk på NRK1 i 2000. Serien var en blanding mellom talkshow og komiserie der Stoltenberg spilte rollen som programleder Terje Engelsmo, samt en rekke andre roller. Programmet gikk på onsdager.
Figurene i programmet
Conrad Haugenli Osmundsen (64) er toalettbetjentenes grand-old-man. Siden tidlig på førtitallet har han virket som dovakt ved Sfinxsen-toalettet i hovedstaden.
Maja Karlsen Boraga ble født i 1943 i Dubrisjna i det tidligere Jugoslavia. Sine sigøyner-røtter bærer hun stolt med seg overalt hvor hennes rastløse sjel måtte føre henne.
Alf Limmonæs (58) er opprinnelig fra Gjøvik, men hans mange gjøremål har ført til mye reising og firmaet hans er for tiden etablert utenfor Oslo.
Roy Kristiansen (36) er formann i Kløverenga borettslag i Groruddalen.
Hansine Snåsholmen (79) har bodd på Snåsholmen utenfor Helgelandskysten i hele sitt liv. Hun har født fjorten barn og har gjennom hardt arbeid på land og hav greid å brødfø de aller fleste av dem til de forlot Snåsholmen og dro sørover.
Arendals Tidende
Arendals Tidende er en lokalavis i Arendal. Den kommer ut to ganger i uken, tirsdag og fredag. Mandager utkommer Arendals Tidende som vanlig avis, mens det hver fredag kommer ut et glanset magasin.
Avisa dekker Arendal kommune og ble etablert høsten 2005, da med prøveutgaver. Fra 1. januar 2006 kom avisen ut som abonnementsavis. Høsten 2015 feiret Arendals Tidende 10 år.
Arendals Tidende er et politisk uavhengig presseorgan som arbeider etter Vær Varsom-plakaten. Redaktør er Grete Aronsen Husebø. Kulturredaktør er Linda Christensen. Avisen ble startet med Nils Petter Vigerstøl som redaktør, Morten Kraft overtok etter ham.
I april 2007 fikk Arendals Tidende Landslaget for Lokalaviser (LLA) sin idépris for sommershowet Pearls of Arendal.
I 2009 ble avisen en av opplagsvinnerne på Agder.
Gnophodes
Gnophodes er en slekt av tropiske sommerfugler som tilhører gruppen Melanitini i underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Internal Revenue Service
Internal Revenue Service (IRS) er et amerikansk føderalt forvaltningsorgan som krever inn skatter og håndhever av den amerikanske skatteloven.
Gnophodes
Utseende
Middelsstore (vingespenn ca. 50-75 millimeter), brune sommerfugler. Disse sommerfuglene ligner mye på den beslektede slekten Melanitis. Vingene har gjerne en tann på forvingen like bak spissen, og et tannlignende utskudd på bakvingen. Undersiden ligner et vissent blad.
Levevis
I likhet med mange andre Satyrinae holder disse sommerfuglene seg borte fra direkte sollys. De flyr helst i skumringen, inne i tett skog eller på overskyede dager. De kan av og til komme til lys i skumringen. I skogen sitter de gjerne stille på skogbunnen, fargene gir dem utmerket kamuflasje. Larvene lever på ulike slags gress (Poaceae).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sentral- og Øst-Afrika, og finnes også på Madagaskar.
Goldsmiths
Goldsmiths er en universitetsinstitusjon underlagt University of London. Institusjonen er internasjonalt kjent for sitt virke innenfor de kreative fagene. En rekke markante moderne kunstnere har studert ved Goldsmiths, blant andre Damien Hirst og Antony Gormley.
Rangeringer
Goldsmiths ble rangert som nummer 50 av 126 britiske utdanningsintsitusjoner på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 50 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
I QS World University Rankings for 2014 rangerte Goldsmiths som nummer 501-550 av verdens universiteter.
Liste over latinske uttrykk brukt i norsk
Latin har hatt stor innflytelse på mange språk i verden. Også i noen grad påvirket det norske språket. Listen inneholder ord som blir brukt eller er kjent i norsk og betydningen av ordet.
Nordstrand stasjon
Nordstrand stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen på Nordstrand i Oslo. Den ble åpnet som holdeplass i 1880, rundt 1891 ble det oppgradert til stoppested og rundt 1900 fikk det status som stasjon. Siden 1970 har Nordstrand status som holdeplass igjen. Nordstrand er stoppested på Vys lokaltog L2 mellom Stabekk og Ski. Fra Nordstrand stasjon til Oslo S er det 5,950 km.
Stasjonen var åsted for Nordstrand-ulykken 3. oktober 1993 da et skiftelokomotiv med bremsesvikt raste nedover linjen fra Rosenholm holdeplass inntil den kolliderte med et lokaltog. Fem passasjerer omkom i ulykken.
Jānis Pujats
Jānis Pujats (født 14. november 1930 i Nautreni i Latvia) er katolsk erkebiskop av Riga, og kardinal.
Per Harrysson
Hans Per Stefan Harrysson (født 20. februar 1967 i Åhus) er en svensk tidligere fotballspiller. Harrysson, som var spiss, har spilt i Allsvenskan for Malmö FF, AIK og Landskrona BoIS, samt i lavere divisjoner med Landskrona BoIS og Mjällby AIF.
Jānis Pujats
Bakgrunn
Han studerte ved det teologiske seminar i Riga inntil det ble stengt av de sovjetiske myndighetene i 1951. Etter hvert som de kommunistiske forfølgelsene økte, bestemte erkebiskop Antonijs Springovics av Riga med pavelig tillatelse seg for å prestevie alle studenter fra tredje år og oppover.
Prest
Han ble presteviet 1951 i hemmelighet av erkebiskop Springovics i hans private kapell. Så fulgte pastoralt arbeide i en rekke menigheter i erkebispedømmet Riga, både i og utenfor hovedstaden.
Per Harrysson
Karriere
Harryson startet sin profesjonelle karriere i Malmö FF. Klubben var blant Sveriges beste på slutten av 1980-tallet, og det var vanskelig å spille seg til en plass på laget. I sin eneste kamp i Allsvenskan for Malmö FF, scoret Harrysson ett mål.
Harrysson gikk til Mjällby AIF for mer spilletid, og ble toppscorer i Söderettan med 16 mål på en sesong, og ble hentet til AIK i 1990. Harrysson ble imidlertid ikke den målscoreren man hadde håpet på, og han slet med lite spilletid i sin andre sesong for klubben. Harrysson ble hentet av Landskrona BoIS, og var med klubben i opprykk til Allsvenskan. Harrysson avsluttet karrieren som spiller i Mjällby AIF, etterfulgt av klubber i lavere divisjoner.
Jānis Pujats
Prest
Fra 1966 var Jānis Pujats tilknyttet dette seminaret. Han hadde også sentrale verv i erkebispedømmet.
Erkrbiskop av Riga
Han ble utnevnt til erkebiskop av Riga i 1991.
Kardinal in pectore 1998, publisert 2001
Han ble på (en måte, hemmelig) kardinal i 1998. Kardinalsutnevnelsen var imidlertid hemmelig (in pectore), det vil si, selv om Paven i 1998 opplyste at han hadde utnevnt to «in pectore», var det ingen som visste hvem, og det er usannsynlig at Pujats gjettet at han selv var den ene. Men i 2001 navngav pave Johannes Paul II begge de to. (Den andre var erkebiskop Marian Jaworski i Ukraina.)
Han deltok i konklavet i 2005, aom valgtee Benedikt XVI til ny pave. Ved det påfølgende pavevalget var han over 80 år, og kunne derfor ikke delta.
Den 19. juni 2010 innvilget pave Benedikt XVI hans aldersbetingede avskjedssøknad.
Den 10. juni 2019 publiserte kardinal Pujats sammen med kardinal Raymond Leo Burke og de kasakhiske biskopene Tomasz Peta, Jan Paweł Lenga og Athanasius Schneider dokumentet Declaration of Truths, med førti punkter som utlwgger og forklerar den katolske tro og lære. Dokumentet var foranletiget av «den universelle læremessige forvirring og desorientering», som udertegerne anser å råde innen den katolske kirke. Undertegnerne vender seg særskilt mot pave Frans erklæring Document on Human Fraternity for World Peace and Living Together, også kjent som Abu Dhabi-erklæringen (publisert den. 4 februar 2019), som blant annet hevder at mangfoldet av religioner er Guds vilje. De to kardinalene og de tre biskopene mener at den religion som ble født ut av troen på Jesus Kristus er den eneste religion som er blitt skapt ved Guds direkte vilje.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Karl-Bertil Jonssons jul
Karl-Bertil Jonssons jul (svensk: Sagan om Karl-Bertil Jonssons julafton) er en svensk animert kortfilm fra regissert av Per Åhlin. Handlingen er basert på en julerelatert fortelling skrevet av Tage Danielsson i 1964.
Musikken er skrevet av Gunnar Svensson, og blir framført av Arne Domnérus, Sture Åkerberg og Gunnar Svensson.
Filmen har over flere år blitt vist på julaften i såvel Sverige (hvor den blir vist på SVT1), Norge (hvor den blir vist på NRK1), Danmark som i Finland.
Handling
Filmen handler om den fjortenårige Karl-Bertil Jonsson, som jobber på posthuset ved siden av skolen. Hans far, Tyko Jonsson, er eier av et varehus. Karl-Bertil bor sammen med faren, moren og lillesøsteren i et av byens bedre strøk. Karl-Bertils store ideal er Robin Hood. På vei hjem fra posthuset legger Karl-Bertil merke til fattigdommen i byen; samtidig tenker han på Robin Hoods råd om å ta fra de rike og gi til de fattige. Karl Bertil bestemmer seg derfor for å ta med seg noen pakker fra posthuset, legger dem i en stor sekk og sender dem hjem til seg selv. Neste dag (på julaften) kommer pakkene på døren hjemme hos Karl-Bertil. Han klistrer så nye lapper på pakkene, over der hvor både mottaker og avsender står. Mot kvelden går han ned til slumkvarteret hvor han gir gavene bort til de fattige mennesker han ser. Pakkenes egentlige mottakere er personer som tjener mye penger og dem med titler som blant annet «direktør». Én av gavene han gir bort, er fra Karl-Bertils tante Märtha til Karl-Bertils far Tyko. Etter at Karl-Bertil har kommet hjem, ringer tante Märtha og spør om de har fått den porselenstallerkenen hun sendte dem. Når familien deretter forteller at de ikke har mottatt den, tilstår Karl-Bertil hva han har gjort, til farens raseri, som ser på Karl-Bertils handling som kommunistisk.
Ovaldamsnegl
Den er utbredt nord i Asia og Europa, det vil si palearktic. Den finnes også på Island.
Utseende
Skallhøyde er 20-25 millimeter, bredden 14-17 millimeter og det har 4-4,5 vridninger. Åpningen er omtrent 19 millimeter på sitt bredeste. Skallet er høyrevridd. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Mål er skallhøyde og nummer er vridninger.