cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heimskringla
Snorres bakgrunn og kildemateriale
En del sagalitteratur fantes allerede på 1100-tallet i Norge. Sæmund Frode (frode = den lærde) (1056–1135) skrev et verk på latin om de første norske kongene, men dette manuskriptet er ikke bevart. Are Torgilsson Frode skrev mellom 1122 og 1133 verket Islendingabok. Denne boka ble skrevet i to utgaver, og i den første, som nå er tapt, var det tatt med en kronologi over de norske kongene. Are Frode var den første som skrev på norrønt mål, og Snorre nevner selv dette verket som en viktig kilde for sitt forfatterskap. 50 år senere, ca. 1185-90, skrev den norske munken Theodoricus Monachus (Tjodrek eller Tore munk) en Norgeshistorie på latin, Historia de antiquitate regum Norvagiensium, som forteller om de norske kongene til og med Sigurd Jorsalfare. Nevnes bør også Hryggjarstykki, nedskrevet av islendingen Eirik Oddsson ca. 1160, en tapt fortelling om de norske borgerkrigene på 1130-tallet. Innholdet finnes gjenfortalt i andre sagafortellinger, og Snorre nevner Eirik som kilde i Haraldssønnenes saga. Det samme gjelder Den eldste saga om Olav den hellige som bygger på andre latinske fortellinger om helgenkongen.
Den eldste kongesaga er likevel den første delen av Sverres saga (Gryla), skrevet av den islandske abbeden Karl Jónsson ca. 1185-86 på oppdrag fra kong Sverre selv. Tilsvarende fikk kong Håkon Håkonsson sin egen saga skrevet. Oppdraget ble gitt til Snorres brorsønn, Sturla Tordsson.
Aksel Selmer
Selmer arbeider som lærer. Han er aktiv idrettsmann, og har også skrevet flere sakprosabøker om sykling. Blant disse er Styrkeprøven (2006) om Den Store Styrkeprøven Trondheim-Oslo. I 1992 debuterte han litterært med diktsamlingen Hit skulle det kommet noen flere. Han har senere utgitt flere diktsamlinger, romaner og barnebøker.
Heimskringla
Snorres bakgrunn og kildemateriale
Ágrip af Noregs konunga sögum, det vil si Utdrag av Norges kongesagaer, ofte kalt bare for Ágrip, ble trolig skrevet i Norge rundt 1190 og er den første (og ganske tørre) nasjonalhistoriske oversikten som er skrevet på norrønt mål. Mer fargerik og rik på anekdoter er Morkinskinna (Den morkne boken) (ca. 1220) mens Fagrskinna (Den fagre boken) (ca. 1225) er mer nøysom.
Snorre Sturlasson benyttet seg av alle de overstående verk, i tillegg til noen som ikke har overlevd eller ikke kjennes lengre. Etter at Snorre kom tilbake til Island i 1220 fullførte han sin Edda. Han gikk så i gang med å skrive Olav den helliges saga. Denne sagaen plasserte han så inn i sin historie om de norske kongene, Heimskringla.
Nymphomyia
Nymphomyia er en merkelig, trolig ganske primitiv slekt av mygg, og den eneste delgruppen av Nymphomyiidae, som igjen er eneste delgruppe av Nymphomyoidea. Den finnes ikke i Norge, de sju kjente artene er beskrevet fra Øst-Asia og Nord-Amerika.
Heimskringla
Innhold
Sagaene starter med en beskrivelse av verden og dens opprinnelse i Ynglingesaga, altså den mytologiske sagaen om Ynglingeætten i Sverige (Svitjod). Etter hvert trer de norske kongene fram, fra Halvdan Svarte og Harald Hårfagre tidlig på 900-tallet til den siste av kongene i den såkalte Hårfagre-ætten på 1100-tallet. Den siste sagaen (Magnus Erlingssons saga) slutter med slaget på Re i 1177.
Nymphomyia
Utseende
Nymphomyiidae er ganske små, typisk rundt 2 mm lange, slanke mygg. Hodet er lite, med sterkt reduserte, kølleformede antenner. Fasettøynene er små med få fasetter, men møtes på undersiden av hodet. Punktøyne (ocelli) mangler. Munndelene hos de voksne insektene er sterkt redusert. Thorax og bakkroppen er lange og tynne, sylindriske. Vingene består av en sigdformet stav med hårfrynser på begge sider, hos Nymphomyia walkeri er hannene vingeløse. Beina er temmelig korte. Larvene er gjennomsiktige, sylindriske, med en tydelig hodekapsel. De har åtte par lange vorteføtter med festekroker ytterst på undersiden. Puppene er lange og tynne, og alle det voksne insektets trekk er lett synlige på puppen.
Heimskringla
Innhold
De uten sidestykke mest omfattende og dramatiske delene av verket, er Olav Tryggvasons saga og Olav den helliges saga. Den siste utgjør over halvparten av Heimskringla. Flere av de andre sagaene er korte og summariske.
Manuskripter
Heimskringla har eksistert i to håndskrifter fra annen halvdel av 1200-tallet, Codex Academicus primus, også kalt «Kringla» og Codex Academicus secundus, og kalt «Jǫfraskinna». Begge disse manuskriptene gikk tapt i Københavns brann i 1728, men de fantes da også i avskrifter utført av islendingene Asgeir Jonsson og Jon Eggertson tidligere på 1700-tallet. Eggertsons kopi av «Kringla» finnes i Kungliga biblioteket i Stockholm, mens Jonssons finnes nå i Den arnamagnæanske samling i København (AM 35-36-63 fol). Ett blad fra «Kringla» er bevart, og det befinner seg i dag i Islands nasjonal- og universitetsbibliotek.
I tillegg til disse manuskriptene fins også deler av Heimskringla i Codex Frisianus (Codex Arn. Magn. 45 Fol.) og Eirspennill (Codex Arn. Magn. 47 Fol.). I den første mangler Olav den helliges saga og den andre begynner først med Magnus den godes saga.
Utgivelser
ISBN 9788205407435
Den norske folkeutgaven
En rekke fremtredende norske kunstnere ble i 1896–99 invitert av forleggeren J.M. Stenersen til å lage en illustrert prakt- og folkeutgave av Heimskringla. Disse kunstnerne var Christian Krohg, Erik Werenskiold, Halfdan Egedius, Gerhard Munthe, Eilif Peterssen og Wilhelm Wetlesen. Arbeidet kan kunst- og idéhistorisk sees som en oppfølger til illustrasjonsarbeidet med Peter Christen Asbjørnsen og Jørgen Moes Norske folkeeventyr 15-20 år tidligere, hvor Theodor Kittelsen og Werenskiold var de toneangivende i første illustrasjonsrunde.
I arbeidet med Heimkringla var det fra starten Munthe og Werenskiold som ledet an, med Werenskiold som teamleder. Munthe hadde fra begynnelsen et fortrinn i sin erfaring med historeinspirerte, dekorative mønstre. Werenskiolds første arbeider var mer uøvede, men han vant fort erfaring, og flere av hans tegninger tilhører de karakteristiske, lett gjenkjennelige bildene fra verket, herunder bruken av vennen Fridtjof Nansen som modell for Olav Tryggvason. Krohgs portrett av Snorre har - i mangel av et bedre ord - selvbiografiske trekk, mens det unge talentet Egedius umiddelbart behersker både sjanger og tegneteknikken. Hans Seidmennene på Skrattaskjær har kvaliteter som selvstendig verk.
«Nasjonalutgaven» av Snorre regnes blant det ypperste av norsk bokkunst og utgis fortsatt i nye opplag. Heimskringla er utgitt i flere utgaver og oversettelser. Teksten i folkeutgaven fra 1899 var oversatt av Gustav Storm. Forfatteren og teologen Kjell Arild Pollestad oversatte boka på nytt fra gammelislandsk i 2012.
Nymphomyia
Levevis
Ikke mye er kjent om disse små og sjeldne myggenes levevis. Larvene til de nordamerikanske artene lever i små, kjølige bekker, det er ikke kjent hva de lever av. I alle fall en art i Japan danner store svermer i skumringen. De voksne myggenes reduserte munndeler tyder på at de ikke tar næring til seg, og de lever trolig ganske kort tid.
Eksterne lenker
Nymphomyiidae Nymphomyiidae Nymphomyiidae
Grytten kraftverk
Grytten kraftverk er et vannkraftverk i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Kraftstasjonen ligger ved foten av fjellet Romsdalshorn.
Utbyggingen av kraftverket er en av de mer kontroversielle utbygginger vi har hatt i Norge. Sivil ulydighet var blant tiltakene som ble brukt i forsøk på å stanse utbyggingen.
Kraftverket henter vann fra elva Mardøla slik at Mardalsfossen, et av Norges høyeste fossefall og vannføringen i fossen er etter reguleringen begrenset. Det er siden satt krav til en minstevannføring på 3 kubikkmeter per sekund i perioden 20 juni til 20 august. I tillegg er Mongefossen, et av verdens 15 høyeste fossefall, i store perioder tørrlagt.
Kraftverket henter vann fra Fossafjelltjønna, Nedre Mardalsvatnet via Mardal pumpestasjon, og Grønbottstjønna i Eikesdalsvassdraget, Grøttavatnet og Olaskarsvatnet i Isavassdraget, og Mongevatnet via Monge pumpestasjon og Fetjåvatnet i Raumavassdraget.
Deler av nedslagsområdet ligger i Nesset kommune og det overføres fra Eikesdalsvassdraget til kraftverket som igjen slippes ut i Rauma.
I 1986 ble det oppdaget at Statkraft slapp ut mindre vann til Mardalsfossen enn konsesjonsbetingelsene tilsa og Stortinget ga Nesset kommune en erstatning på 15 millioner kroner for feilen.
Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 514 GWh, når pumpeeffekt er trukket fra. Det er installert en peltonturbin på 149 MW.
Verket er eid av Statkraft med 88% og Tafjord kraft med 12%. Kraftverket startet produksjonen i 1975.
Pumpestasjon Monge på 800 KW pumper fra Mongevann (913 meter HRV) opp i overføringstunnelen, ca. 55 meter.
Pumpestasjon Mardal på 6 MW pumper fra Nedre Mardalsvann (842 meter HRV) opp i overføringstunnelen, ca 125 meter.
Fylkesvei 7420
Fylkesvei 7420 går mellom Halsa og Ørnes med ferge til Bolga, hele strekningen ligger i Meløy kommune. Veien er 27,4 km lang utenom fergestrekningene. Fergestrekningen Bolga–Ørnes er 25,9 km lang. Veien var riksvei 17 før Svartistunnelen ble åpnet i 1986.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 452.
Chung Il-kwon
Chung Il-kwon (født 21. november 1917 i Nord-Hamgyong i nåværende Nord-Korea, daværende Kriserriket Japan, død 17. januar 1994 i Seoul, Sør-Korea) (japansk navn: Nakashima Ikken) var en sørkoreansk general under Koreakrigen. Han ledet sørkoreanske styrker det meste av krigen, deriblant under Operation Chromite, som var FN-styrkenes invasjonen av Incheon fra sjøsiden. Senere var han statsminister og to ganger ambassadør for Sør-Korea i USA. I periodene 17. desember 1963 – 24. juli 1964 og 17. desember 1966 – 29. juni 1967 var han sørkoreansk utenriksminister.
Doctor odontologiae
Doctor odontologiae, som også kan skrives doctor odontologiæ, forkortet dr.odont., er en doktorgrad i odontologi i Norge og Danmark. I Norge ble graden etablert i 1957, mens den i Danmark ble etablert i 1965. Graden er avskaffet i Norge og faset ut frem til 2008, mens den fortsatt eksisterer i Danmark. I Norge er graden erstattet av ph.d. (for de som har fulgt organisert doktorgradsprogram) og dr.philos. (for de som kvalifiserer seg for doktorgrad på gamlemåten, dvs. på egen hånd). I Danmark regnes graden som en høyere grad enn ph.d.
Øyvind Strømmen
Øyvind Strømmen (født 1980) er en norsk politiker, journalist, oversetter og forfatter. De siste år har han kartlagt de kontrajihadistiske og høyreekstreme miljøer på internett. Strømmen har i en årrekke vært landsstyremedlem og listekandidat ved valg for Miljøpartiet De Grønne.
Strømmen har studert journalistikk, Midtøstens historie, religionsvitenskap og bibelsk hebraisk. I flere år kartla han de ekstremistiske og antimuslimske bloggmiljøer mens han var bosatt i Belgia. Sammen med Shoaib Sultan skrev han i 2007 en artikkel i Samtiden som advarte mot høyre-ekstrem terrorisme og ble i debatt beskydt for at han «ønskjer å maksimalisere den (usynlege) trusselen frå det dei kallar ”høyre-ekstremismen.”» av Hallgrim Berg
Frem til 2011 hadde media viet det anti-islamske miljøet liten interesse og relativt få pressefolk gjort undersøkende journalistikk på dette feltet. Dette endret seg etter terrorangrepene i Oslo og på Utøya i 2011. I månedene etter terrorhandlingen ble Strømmen en hyppig brukt kommentator og skribent om miljøet hvor Anders Behring Breivik hadde hentet sin ideologiske inspirasjon fra.
I 2011 ble han kåret til Årets frilanser av Frilansjournalistene i Norsk Journalistlag. I november 2011 utga han boka Det mørke nettet – om høyreekstremisme, kontrajihadisme og terror i Europa
I 2016 utgav han en biografi om Fremskrittspartiets grunnlegger, Anders Lange.
John Boozman
John Nichols Boozman (født 10. desember 1950 i Fort Smith, Arkansas) er en amerikansk senator som representerer Det republikanske parti og Arkansas. Han ble valgt inn i Representantenes hus i valget i 2000, og representerte der det tredje kongressdistriktet frem til 2011. Han var republikanernes kandidat ved senatorvalget i Arkansas 2010 mot sittende senator Blanche Lincoln, og vant.
Holmeja
Holmeja er et tettsted i Svedala kommune i Skåne län i Sverige. Holmeja ligger mellom Svedala og Lund nær Sturup lufthavn. I 2010 hadde tettstedet 239 innbyggere.
Puk Scharbau
Puk Scharbau (født 6. mai 1969 i Søborg) er en dansk skuespillerinne.
Biografi
Puk Scharbau ble utdannet ved skuespillerskolen på Odense Teater i 1993. Somrene 1991-93 studerte hun Suzuki-metoden hos den japanske instruktør Tadashi Suzuki.
Scharbau debuterte i 1993 i The Medium i Japan og seinere i USA og fikk sin danske debut som Vulva i Efter orgiet på Odense Teater. Siden har hun hatt teaterroller på bl.a. Husets Teater, Café Teatret, Edison Teater og Betty Nansen Teatret, hvor hun i 1998 hadde tittelrollen i O's historie.
På TV har hun medvirket i Majoren, i Taxa og som Katrine i episode 20 av  Mordkommisjonen.
Puk Scharbau innledet sin filmkarriere med å spille en prisbelønnet hovedrolle i Kun en pige basert på Lise Nørgaards erindringer. Dessuten har hun lagt stemme på flere tegnefilmer og spillefilmer og dessuten til en tegnet TV-serie.
Anders Andersen
Anders Andersen (født 22. oktober 1846 på Jevnaker, død 1. september 1931 i Røyken) var en norsk politiker og den første leder av Det norske Arbeiderparti.
Rio Paranaíba
Rio Paranaíba er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Anders Andersen
Anders Andersen ble født og vokste opp på Jevnaker. Thranitterbevegelsen som var meget sterk i dette område, satte nok sitt preg på han, men han var for ung til å kunne ha deltatt. I 1868, 22 år gammel, forlot han Jevnaker og dro via Christiania til Arendal, der han fikk arbeid ved et av byens nye dampdrevne sagbruk.
Som sagbruksarbeider var Anders Andersen med på å stifte Det norske Arbeiderparti i Barbu ved Arendal 21. august 1887. På stiftelsesmøtet ble han valgt til partiets første formann. Anders Andersen arbeidet da ved Strømsbu sag i Barbu. Han var en av de mange innflyttere til Arendal i byens gullalder før Arendalskrakket.
Han flyttet til Asker i 1898 og jobbet ved Heggedal Trevarefabrikk, men da den gikk konkurs, flyttet han til Røyken i Buskerud. Her var han aktiv i arbeiderbevegelsen og var med på å bygge opp og starte flere lokale grupper av Arbeiderpartiet. Sine siste leveår tilbrakte han på Røyken Aldershjem.
Familieforhold
Sitt første ekteskap inngikk han i 1869 med Tarjer Nilsdatter (f. 1830) fra Landstveit på Herefoss. Hun hadde to barn fra før. Tarjers grufulle tilværelse før ekteskapet, har nok vært med på å prege Anders syn på samfunnets skjevheter, og derfor brukte han all sin makt for å rette opp og bedre folks levevilkår. Anders og Tarjer fikk ei jente i 1870, men allerede i 1873 døde Tarjer.
I 1874 giftet han seg for andre gang med Hedda Mathilde Johansdatter fra Arvika i Sverige. De fikk fire barn.
Politisk aktiv i Arendal
Høsten 1886 ble Samhold I dannet som en reaksjon på konkurser og arbeidsløshet som følge av Arendalskrakket. Formann ble Karl Fostvedt, Viseformann ble Anders Andersen, og som sekretær ble Thomas Heimdal valgt. Disse tre dannet den harde kjernen i Samholdsbevegelsen. De ble kalt "Spidskugle-klikken" og andre ganger "Hr. Heimdals Presidentskap". Under sin røde Fane, som bar innskriften "Frihed, Lighed, Broderskap.- Arbeide eller Brød" arrangerte Samhold massemøter og demonstrasjonstog gjennom byens gater. Butikkene stengte av frykt for gateopptøyer, og myndigheter og borgere var redde. Stemningen var til tider ganske bitter og stridbar. Det var denne Samholdsforeningen som sendte ut innbydelse til det berømte møte i Arendal, som resulterte i dannelsen av Det forenede norske Arbeiderparti.
Samholds Avis utkommer første gang 10. april 1887. Styreformann for avisen var Anders Andersen, Redaktør var Andreas Hansson, men den som styrte avisen var Thomas Heimdal, ansatt som faktor, setter og trykker. Samtidig drev han sin egen avis Spidskuglen. Disse to avisene var de viktigste Samholdsbevegelsen hadde for å agitere for sine synspunkter.
21. og 22. august 1887 ble det historiske møte, seinere omtalt som Arendalsmøtet, i Goodthemplar-lokalet ved Ormetjern holdt. Samhold I stilte med hele 12 representanter av 29 tilstede på dette møte, så at formannsvalget skulle komme derfra var naturlig. Den første formannen ble Anders Andersen.
Det forenede norske Arbeiderparti under ledelse av Anders Andersen holdt fem styremøter i denne perioden som varte snaut et år. Vanskeligheter med å få inn kontingentene fra medlemmene resulterte i dårlig økonomi og liten handlefrihet. Andersen mente hovedstyret burde ligge mer sentralt, helst i hovedstaden.
Politisk aktiv i Røyken-området
Straks Anders Andersen var kommet til Heggedal i 1898, satte han igang og organiserte og planla nye arbeiderparti-grupper. Hans kampånd for sosialismens utvikling, var på ny glødende. Dette året hadde nemlig samholds og arbeiderpartiets største kampsak – gått i oppfyllelse. Den allmenne stemmerett var lovfestet. Nå da den industrielle revolusjonen avlet fram flere og flere arbeidsplasser, var det naturlig at arbeiderne organiserte seg i det partiet som ivaretok deres interesser. På kort tid var han med og dannet Asker Arbeiderparti, Spikkestad Arbeiderparti og Røyken Arbeiderparti. Selv var han aktiv med, som leder for Spikkestad Arbeiderparti var han formann de fem første årene. Han representerte også Herredspartiet i Røyken, hvor han ble valgt inn for to perioder (1906 – 1913).
Gravminner
Anders Andersen ble gravlagt på Røyken kirkegård 7.sept.1931. Det store, horisontale minnesmerket som DNA og Røyken arbeiderparti bekostet, ble høytidelig avduket 7. okt. 1939, av DNAs sekretær Hjalmar Dyrendahl. Før Arbeiderpartiets 100-årsdag i 1987, fant hønefossingen Egil Halvorsen ut, at Anders Andersen var født i nærheten av Hønefoss, og flyttet minnesmerket til Haug kirkegård. En mindre gravstøtte ble satt opp på Røyken kirkegård.
Men etter hvert oppdaget flere at det rette fødestedet til Anders Andersen var Jevnaker. 1. mai 2002 ble den derfor endelig plassert på Kistefos-museet på Jevnaker. Thorbjørn Jagland var dagens hovedtaler og foretok avdukingen.
Le Mans
Le Mans er en by og kommune i departementet Sarthe i regionen Pays de la Loire nordvest i Frankrike. Le Mans er den største byen og hovedstad i departementet Sarthe. Byen er kjent for racerbilbanen Circuit de la Sarthe rett utenfor byen der 24-timersløpet arrangeres årlig. I tilknytning til dette ligger det også et bilmuseum.
Biskopene i Le Mans skrev i middelalderen en rekke korte biografier på latin kjent som Actus pontificum Cenomannis.
Byen har også et fotballlag, Le Mans FC.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Le Mans
Aage Storm Borchgrevink
Aage Storm Borchgrevink (født 1969) er en norsk forfatter og litteraturkritiker. Han er avdelingsleder i Den norske Helsingforskomité, og styreleder i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening. I Helsingforskomiteen leder han avdelingen for dokumentasjon av menneskerettighetssituasjonen i Russland, Tsjetsjenia og Georgia.
Karriere
Han tok hovedfag i litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1997, med hovedoppgaven The mythical poetics of the early William Butler Yeats.
Han har siden 1993 arbeidet for Den Norske Helsingforskomité, hvor han har spesielt ansvar for landrådgivning om menneskerettighetssituasjonen i Russland, Tsjetsjenia og Georgia. Borchgrevink har dokumentert undertrykkingen og brutaliteten i Tsjetsjenia under Ramzan Kadyrov. Fra 2022 har han vært styreleder i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening.
I boken En norsk tragedie (2012), om Anders Behring Breivik, fremhever Borchgrevink forholdet til moren og kvinner generelt som viktig for å forstå Breivik.
Han har utgitt både skjønnlitterære verk og sakprosa. I 2019 utgav han Statoils (nå Equinors) historie. I boka om Statoil viser han blant annet at det burde vært mer kritisk søkelys på selskapets utenlandssatsinger og at selskapet har blitt en slik internasjonal oljegigant som Statoil ble opprettet for å beskytte Norge. I 2022 utgav han Krigsherren i Kreml – Putin og hans tid som skildrer Putins vei til makten i Russland i årene forut for Ukraina-invasjonen. Boken fikk terningkast 6 i Dagbladet og positiv omtale i Aftenposten. Boken beskriver Putin som dels varulv og dels keiser og som leder for en moderne fascisme.
I januar 1999 argumenterte han for slagkraftig militær intervensjon i Kosovo fra NATO i samarbeid med Russland. Han mente at NATOs intervensjon våren 1999 var riktig og vellykket.
Fra januar 2022 har han vært kommentator i Morgenbladet og argumenterte der for flere negative sider ved Julian Assanges virksomhet og fikk svar av professor i allmenn litteraturvitenskap Gisle Selnes. Borchgrevink problematiserte i Morgenbladet høsten 2022 at et universitet med demokrati i sin formålsparagraf godtar at deres professor Glenn Diesen bidrar til Russia Today (RT). Diesen svarte på Borchgrevinks kritikk med at han ønsket å bidra til en mer opplyst debatt og at han siden krigen begynte ikke hadde mottatt honorar fra RT.
Patrick Thoresen
Patrick Thoresen (født 7. november 1983 i Oslo) er en norsk profesjonell ishockeyspiller som spiller for Storhamar Hockey i Fjordkraftligaen. Han har tidligere spilt for Djurgården IF i svenske SHL, sveitsiske ZSC Lions og HC Lugano i sveitsiske NL, Edmonton Oilers og Philadelphia Flyers i National Hockey League (NHL) og for Salavat Julajev Ufa og SKA St. Petersburg i Kontinental Hockey League (KHL). Thoresen anses som en av tidenes beste norske ishockeyspillere.
Han var også en av de viktigste offensive spillere og senere en av lederskikkelsene på det norske landslaget. Han debuterte ved VM 2004 1. divisjon og representerte Norge i elleve VM-turneringer og tre Vinter-OL (Vinter-OL 2010, Vinter-OL 2014 og Vinter-OL 2018). Ved VM 2012 den første norske ishockeyspilleren i historien til å bli tatt ut på et all-star lag ved et VM og kom på en andreplass på poenglisten med 18 målpoeng.
Thoresen er sønn av tidligere ishockeyspiller og Stavanger Oilers-trener Petter Thoresen og broren til ishockeyspilleren Steffen Thoresen.
Tidlig karriere
Thoresen spilte på aldersbestemte lag i Storhamar frem til han som 15-åring ble tatt opp i A-stallen i 1999. Her ble han klubbens yngste debutant noen sinne, og dessuten yngste målskårer da han scoret i november samme år. Han har også vunnet norgesmesterskapet med klubben.
Da han var 17 år gammel reiste han til Canada og spill i Québec-provinsens Quebec Major Junior Hockey League (QMJHL), verdens beste juniorliga. Han noterte seg for 30 mål og 73 poeng på 60 kamper for Moncton (i provinsen New Brunswick) og 33 mål og 108 poeng på 71 kamper med Baie Comeau (i provinsen Québec). Etter to år reiste han til Sverige og Allsvenskan, nivå to i svensk ishockey, hvor han utmerket seg som en av de beste spillerne i Mörrum. Etter kun et halvt år i Mörrum ble han hentet av eliteserieklubben Djurgården, og var også her en av klubbens beste spillere gjennom to sesonger.
NHL (2006–2008)
Foran VM i ishockey i 2006 ble det bekreftet at Thoresen hadde fått tilbud om kontrakt fra NHL-klubben Tampa Bay Lightning. Dette ble imidlertid avslått som for dårlig. Etter godt spill i VM kom nye tilbud, og 1. juni 2006 var kontrakten mellom Thoresen og Edmonton Oilers formelt signert. På treningsleiren var han ansett som noe av en overraskelse, og spilte godt nok til at Oilers hovedtrener Craig MacTavish offentlig uttalte at han var godt nok for laget.
Han debuterte som NHL-spiller i sesongens første kamp 5. oktober 2006, der Edmonton Oilers vant 3–1 over Calgary Flames, og ble dermed den femte nordmannen som spilte i NHL (og den første norske NHL-spilleren som ikke var draftet). Thoresen scoret sitt første mål i NHL den 12. oktober 2006 mot San Jose Sharks. Målet kom 3.20 minutter inn i 1. periode etter forspill fra Steve Staios og Brad Winchester, og traff Thoresens ben og inn i mål via en Shark-spiller. I løpet av den første sesongen spilte han 68 kamper for Oilers, scoret fire mål og noterte seg for 12 målgivende pasninger. Han fikk 52 utvisningsminutter og endte opp med -1 på pluss/minusstatistikken.
Han spilte også fem kamper for Wilkes Barre Scranton Penguins i AHL i løpet av sesongen.
I sesongen 2007-2008 startet han sesongen for Edmonton Oilers' farmerlag Springfield Falcons i AHL, men ble 2. desember tatt opp i hovedstallen igjen og spilte sin første NHL-kamp for sesongen mot Anaheim Ducks. Senere samme sesong ble Patrick Thoresen sendt på den såkalte waivers-lista hvor han ble plukket opp av Philadelphia Flyers. Han debuterte for Flyers 23. februar hjemme mot Florida Panthers (tap 2-1 på overtid). 24. mars 2008 spilte han sin NHL-kamp nr 100 da han med Philadelphia Flyers slo New York Islanders 4-1.
Den 11. april 2008 ble han den første nordmannen som spilte i NHL-sluttspillet da Flyers tapte 5-4 til Washington Capitals. I sluttspillets første kamp ble han skadet etter å ha blokkert et slagskudd av Mike Green i undertallsspill med seks og et halvt minutt igjen av kampen. Det som man innledningsvist fryktet var et skudd i skrittet og skadet testikkel viste seg å være en lyskeskade, og han returnerte til sluttspillet 4 dager senere. I alt ble han notert for 2 målgivende pasninger på 14 kamper (henholdsvis i kamp 7 av conferencekvartfinalen mot Capitals og i kamp 1 av conferencesemifinalen mot Montreal Canadiens. Han spilte sin siste NHL-kamp til dato den 18. mai da Flyers tapte 0-6 til Pittsburgh Penguins i kamp 5 av conferencefinalen.
Sveits (2008–2009)
I 2008 sa Thoresen nei til Philadelphia Flyers' første kontraktforslag. Han reiste hjem til europeisk ishockey siden han ikke fikk innfridd sine krav. I juli 2008 signerte han en ettårskontrakt med den sveitsiske ishockeyklubben Lugano. I løpet av sesongen noterte han seg for flest målpoeng i Lugano og tredje flest i ligaen totalt (22 mål og 41 assists på 48 kamper). I sluttspillet ble det ett mål og sju målgivende på åtte kamper. Flere av scoringene var av en såpass spektakulær karakter at de havnet som høydepunkter på nettsteder som bla YouTube.
KHL (2009–2015)
Foran 2009-10-sesongen skrev han som første nordmann kontrakt med en KHL-klubb i Russland. Forrige sesongs seriemester Salavat Julajev Ufa ble neste stopp i karrieren. Etter en noe treg innledning på sesongen løsnet det poengmessig for Thoresen, og til slutt endte han på 57 målpoeng, sjetteplass totalt i KHLs poengliga. I sluttspillet fulgte han opp med 14 målpoeng på 15 kamper. I grunnserien toppet han +/- statistikken med 45 plusspoeng, noe som var ny KHL-rekord. I mars 2010 scoret han også det matchavgjørende målet i fire grunnseriekamper på rad for Salavat, også det var ny KHL-rekord. Han ble seriemester i KHL for første gang denne sesongen, men en seier i sluttspillet, Gagarin Cup, glapp etter å ha tapt 2-4 i kamper mot Ak Bars Kazan i avdelingsfinalen.
Neste sesong endte Thoresen på andreplass i antall scorede mål (29), tredjeplass i antall assists (36) og andreplass i poeng med 65 totalt på 54 grunnseriekamper i KHL. I sluttspillet endte han på fjerdeplass i KHLs poengliga med tre mål og 15 målgivende. Det var best på Salavat, sammen med Alexander Radulov. Salavat vant også Gagarin Cup for første gang. Thoresen ble dermed den første nordmann som kan titulere seg som russisk mester i ishockey.
Etter to sesonger i Salavat signerte Thoresen i foran 2011-12-sesongen for SKA St. Petersburg i KHLs vestre avdeling. Her fikk han en ny rolle som senter på lagets førsterekke, og sanket dermed ikke like mange poeng som i Salavat. . Til tross for dette sanket han i alt 42 målpoeng og SKA ble avdelingsmester med 113 poeng, kun ett poeng bak seriemester Traktor Tsjeljabinsk. Av den grunn var det store forhåpninger om at SKA skulle vinne sluttspillet, men røk ut i avdelingsfinalen mot HK Dinamo Moskva etter 4 kamper. I sluttspillet hadde Thoresen 6 målpoeng på 15 kamper.
Sesongen etter ble preget av en rekke milepæler for Thoresen samt lockouten i NHL. Sammen med NHL-stjerner som Ilja Kovaltsjuk var Thoresen en av lederskikkelsene både offensivt og defensivt, og endte sesongen med 51 målpoeng på 52 kamper. Den 5. november fikk han Gullpucken for andre gang i karrieren og ved Idrettsgallaen 2013 ble han som første ishockeyspiller noensinne kåret til årets lagspiller. Den 30. januar 2013 ble Thoresen historisk da han med et mål og en assist i en kamp mot Metallurg Magnitogorsk ble den første utlendingen til å nå 250 målpoeng i KHLs historie, en kamp som forøvrig var historisk da dette var første KHL-kamp mellom 2 norske spillere (Thoresens SKA mot Mats Zuccarello Aasens Metallurg). To dager senere ble han også seriemester i KHL for andre gang i karrieren. Dagen etter forlenget Thoresen kontrakten med SKA med ett år.
Førsterekken bestående av Tony Mårtensson−Roman Červenka−Thoresen ville være essensielle for mye av SKAs suksess i starten av sesongen, og Thoresen selv stod for 19 målpoeng (8 mål og 11 assist) på 25 kamper. Men fra november begynte problemene å hope seg opp i takt med at spillerne pådro seg skader. Først var han ute med en leddbåndsskade i tre uker, og kamper etter returen pådro han seg to brudd i høyre fot i en kamp mot Atlant Mytisjtsji den 29. november, hvilket satte ham ut av spill inntil midten av januar. Med skader på spillere som Thoresen og Mårtensson sviktet også resultatene, og selv stjernen Kovaltsjuk var ikke nok for å demme opp for tapet. Den 15. januar 2014 var han endelig tilbake etter skade, og gjenforeningen av Mårtensson−Červenka−Thoresen-rekken viste umiddelbart resultater da SKA slo erkerivalen Dynamo Moskva 6-3, en kamp hvor Thoresen noterte 2 assists og hans rekkekammeratet brøt deres respektive 12- og 14-kampers måltørke. Med sine 105 poeng kom SKA på andreplassen i den vestre avdelingen, og slo ut CSKA Moskva etter 4-0 i kamper i den første runden av Gagarin Cup-sluttspillet. SKA røk dog ut i conference-semifinalen etter å ha tapt 2-4 til Lokomotiv Jaroslavl.
Den 9. april 2014 forlenget Thoresen kontrakten med SKA med en ettårsavtale, med en årslønn på over 20 millioner NOK. I løpet av sesongen noterte Thoresen seg for 37 poeng (17 mål og 20 assist) på 48 kamper, og igjen endte SKA på andreplassen i den vestre avdelingen med sine 123 poeng.
I sluttspillet skulle Thoresen vise seg å være en viktig brikke i SKAs suksess. I de to første rundene mot henholdsvist Torpedo Nizjnij Novgorod og Dynamo Moskva noterte han seg for åtte poeng på ni kamper. Conferencefinalen mot rivalen CSKA Moskva – også kjent som «hærens derby» – skulle vise seg å være en vanskelig affære, og etter tre kamper lå SKA under med 0–3 i kamper. Thoresen ville nå få en sentral rolle i å snu 0–3 til 4–3. I den sjette conferencefinalen scoret han det avgjørende 2–1-målet 9 minutter og 1 sekund inn i den første overtidsperioden.
To dager senere avgjorde Thoresen kamp syv da han scoret det avgjørende målet med kort tid igjen av tredje periode, og fullførte dermed snuoperasjonen mot CSKA. I finalen møtte de Ak Bars, som de slo 4–1 i kamper. Den 19. april slo de Ak Bars 6–1 på bortebane, og SKA kunne nå løfte Gagarin Cup-pokalen for første gang siden klubbens opprettelse i 1946, og Thoresen for andre gang i karrieren.
Retur til Sverige og Sveits (2015–2017)
Den 22. april 2015 offentliggjorde Djurgårdens IF at Thoresen hadde signert en to-årskontrakt med klubben. Returen ble dog preget av lyskeproblemer, hvilket hemmet ham gjennom store deler av sesongen og holdt ham ute fra to landslagssamlinger. Til tross for dette hadde Thoresen en poengrik sesong for Djurgården, med 17 målpoeng på 13 kamper i 2016 og i alt 42 målpoeng (13 mål og 29 målgivende pasninger) på 40 kamper, kun ett målpoeng bak Frölunda HCs Ryan Lasch i poengligaen.
Landslagskarriere
Thoresen har i flere år vært en av de viktigste lederskikkelsene og offensive spillere på det norske landslaget, og har i alt spilt 65 offisielle landskamper for Norge (VM- og OL-kamper).
Han debuterte på landslaget i 2004 på hjemmebane under VM divisjon 1 mot Nederland da Norge vant 8-0. Under VM divisjon 1 i 2005 bidro han til at Norge rykket opp til elitedivisjonen med fire mål og fire assists på fem kamper.
I februar 2009 var han toneangivende da Norge på hjemmebane kvalifiserte seg for OL i Vancouver i Canada. På tre kamper scoret han fire mål og noterte seg for seks poeng totalt. Under Vinter-OL i Vancouver spilte han i den eksplosive førsterekken sammen med Mats Zuccarello Aasen og landslagsveteranen Tore Vikingstad, og noterte selv for 5 assists på 4 kamper. Under VM i Tyskland i 2010 noterte han 8 målpoeng (2 mål og 4 assist), inkludert 2 assist i Norges historiske seier over stormakten (og de senere verdensmesterne) Tsjekkia. Han sto over VM i Slovakia i 2011 for å prioritere tid med familien etter to år i Salavat Julajev Ufa.
Etter et års fravær var han tilbake på landslaget under VM i 2012, hvor han endte med å bli en av de beste spillerne i turneringen. Med sine 18 målpoeng (7 mål og 11 assist), inkludert et hat trick i 12-4-seieren over Tyskland, ble Thoresen hyllet for sin lederrolle og sitt offensive spill. Han avsluttet turneringen på 2.-plass på poengligaen, kun slått av NHL-stjernen Jevgenij Malkin med sine 19 poeng. Han ble dessuten den første norske ishockeyspilleren i historien til å bli tatt ut på et all-star lag ved VM.
I 2014 deltok han i sin andre OL-turnering, hvor han noterte seg for 1 mål og 2 assist på 4 kamper. Ved Ishockey-VM i Tsjekkia var Thoresen tilbake, og noterte seg for 7 målpoeng (4 mål og 3 målgivende pasninger) på 7 kamper.
Høsten 2021 ble Thoresen tatt ut til landslagstroppen som skulle spille OL-kvalifisering på hjemmebane og uttrykte interesse i å spille både OL og VM i 2022. Men i en treningskamp mot Latvia pådro han seg en skade som gjorde at han måtte stå over de to første OL-kvalifiseringskampene mot Sør-Korea og Slovenia. Han ble friskmeldt til gruppefinalen mot Danmark men gikk poengløs ut av kampen som endte med et 0–2-tap til Danmark.
Den 28. april 2022 meldte Thoresen at han stoppet sin landslagskarriere. Thoresen begrunnet avgjørelsen med at «det går mye på ork og motivasjon og kjenne min egen kropp. Jeg kjenner det er noe jeg rett og slett ikke kommer til å orke. Jeg vet hvor høyt nivået ligger og hvor store forberedelser som kreves». Han tilføyde at han «har ikke spilt sluttspill på et par år og jeg kjenner det har skjedd mye fra jeg var 36 til 38 år. Å spille syv kamper på 11 dager i et VM er ikke ideelt. Jeg er redd jeg sitter igjen med en vond følelse. Jeg kunne sikkert bidratt med mye annet, som en ledertype, men men det holder ikke for meg. Skal jeg være med må jeg kunne gi alt. Da må man lytte til kroppen og være ærlig med seg selv».
Privatliv
Patrick er gift med Monica Thoresen og sammen har de barna Mathilde og Fabian. Patrick er sønn av tidligere ishockeyspiller og Stavanger Oilers-trener Petter Thoresen og broren til ishockeyspilleren Steffen Thoresen.
Hernes
Hernes er ei bygd øst i Elverum kommune, Innlandet fylke. Hernes er en av de større bygdene i kommunen. Hernes regnes som regel fra Løvbergsmoen i vest og langt bort mot grensa til Trysil i øst. I sentrum av bygda ligger det en butikk (pr.mai 2016 Coop Matkroken), en kro, Hernes kirke, Hernes barneskole, Herneshallen og grendehuset Norvang. Innunder Hernes regnes også Julussdalen og Nordskogbygda mot nordøst i bygda.
I Hernes har de eget idrettslag som driver med fotball, langrenn, hopp, kombinert og skiskyting. 60– og 70–tallets skiløpere Reidar Hjermstad og Johs. Harviken er fra Hernes. Thomas Øverby er en av dem som har spilt for klubbens fotballag i sine yngre dager. Norges første kvinnelige olympiske skihopper, Gyda Enger, representerer Hernes IL.
Bygda har også et aktivt korpsmiljø i Hernes skolekorps.
I 1909-1910 bygget Jens Bull-Andersen Norges første permanente vindkraftverk på gården Nødsel Vestre i Hernes.
Rewind
«Rewind» er den tredje singelen av den skotske musikeren Paolo Nutini. Låta som er fra albumet These Streets ble lansert 4. desember 2006. Denne singlen var Nutinis første låt som ikke nådde topp 20-plassering på UK Singles Chart, men den ga ham en tredje topp 30-plassering på rad på denne lista.
Sangen ble brukt på slutten av CSI:Miami-episoden «Broken Home» (sesong 5, episode 16).
Galleriveier
Galleriveier (kinesisk: 棧道) var veier gjennom fjerne og ville fjellområder i Kina. De har sitt navn fra de stedene der de består av solide treplanker som er forankret i uthugde hull på siden av bratte fjellvegger. De er meget interessante i arkeologisk sammenheng.
De mest bemerkelsesverdige førte gjennom Qinlingfjellene og førte mellom elvene Wei- og Hanjiang-dalførene.
De første galleriveier ble bygget i de stridende staters tid (476 f.Kr.-221 f.Kr.) og ble benyttet av staten Qin da den invaderte statene Shu og Ba. De ble fullt inkorporert i det velsmurte handelsnettet under Han-dynastiet.
Rauf Denktaş
I 1957 begynte Denktaş innen den tyrkiske motstandsbevegelsen TMT. Han ble den første presidenten i TRNC og holdt denne posisjonen mellom 1983 og 2005. Han ble gjenvalgt som president ved valgene i 1985, 1990, 1995 og igjen i 2000.
Denktaş mottok mange utmerkelser og ble utnevnt til æresdoktor ved ulike universiteter i Tyrkia og i USA. Denktaş var æresmedlem av The International Raoul Wallenberg Foundation.
Hans sønn Serdar Denktaş var fra 2007 leder av det Nord-Kypriotiske demokratiske partiet.
Ernst Henrich Berling
Ernst Henrich Berling (født 22. mars 1708, død 16. oktober 1750) var en tysk/dansk boktrykker. I 1749 grunnla og utga han Kjøbenhavnske Danske Post Tidender. Det er den avisen man i dag kjenner som Berlingske Tidende.
Berling var sønn av Melchior Christian Berling og ektefellen Catharina Hennings og han ble født i Mecklenburg. Han lærte boktrykkerkunsten i Lauenburg og ble svenn i 1727. I 1731 ba boktrykker Johan Jørgen Høpfner han komme til København. Høpfner hadde en stedatter, Cecilie Cathrine Godiche, som Berling senere giftet seg med. Fra dette ekteskapet nedstammer den danske boktrykkerslekten Berling.
Fra 1748 overtok han også utgivelsen av det litterærkritisk bladet Kiøbenhavnske nye Tidender om lærde [og curieuse] Sager og det opptrer derfor også i den samtidige litteratur under navnet Berlingske efterretninger.
Glynis Nunn
Glynis Nunn (født 4. desember 1960 i Toowoomba, Queensland) er en australsk tidligere friidrettsutøver som konkurrerte i sjukamp og 100 meter hekk. I avslutningen på sjukampen i OL 1984 slo hun Jackie Joyner-Kersee, med fem poeng, og fikk poengsummen 6390. Etter OL skiftet hun til 100 meter hekk, og oppnådde som best bronse under Samveldelekene i 1986.
Nunn har også blitt tildelt Order of Australias medalje og Den australske sportsmedaljen.
Sjödiken
Sjödiken er et tettsted i Svedala kommune i Skåne län i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 438 innbyggere.
Bjørn Wirkola
Wirkola drev det også langt innen fotball. Mens han var aktiv som skihopper, spilte han i sommersesongen fotball for Melhus IL og deretter Rosenborg BK. Han tok serie- og cupmesterskap med Rosenborg i 1971; han ble også Rosenborgs toppscorer samme år og scoret i cupfinalen mot Fredrikstad FK.
Han ble tildelt Olavstatuetten i 1966, Sportsjournalistenes statuett som «Årets idrettsnavn» i 1967, Holmenkollmedaljen i 1968 og Egebergs ærespris i 1971.
Bjørn Wirkola var medlem av Alta IF, Melhus IL og Rosenborg BK.
Navnet Wirkola, eller Virkkula som det skrives på kvensk, vitner om at et av Norges største idrettsnavn gjennom tidene har kvenske røtter. Forleddet -virkku betyr 'pigg', mens endelsen -la kan bety 'plass, sted'. Navnet Virkkula kan derfor oversettes til 'piggstedet'.
«Å hoppe etter Wirkola»
Wirkolas mangeårige posisjon som verdens suverent beste skihopper har gitt opphav til uttrykket «å hoppe etter Wirkola». Uttrykket brukes ofte i situasjoner der man skal forsøke å overta/videreføre en oppgave etter en forgjenger som har vært usedvanlig dyktig. Første gang det er registrert at uttrykket ble brukt, var i 1965 da Torbjørn Yggeseth sammen med Per Jorsett var kommentator fra NM i hopp i Skuibakken. Da uttalte Yggeseth: «Selv for Engan er det ikke moro å hoppe etter Wirkola». Kilde: NRK Sportsrevyen
I Aftenposten 8. februar 2008 er det NRKs legendariske sportskommentator Bjørge Lillelien som får æren for å ha skapt uttrykket: «Under VM i Oslo i 1966 var Bjørn Wirkola og østtyskeren Dieter Neuendorf to av de største favorittene. Wirkola vant normalbakkerennet og Neuendorf var sugen på revansje i storbakken. Østtyskeren trakk et senere startnummer enn Wirkola, og etter et kjempehopp av Norges store hopper satt Neuendorf spent igjen på bommen. Han mislyktes totalt, og tyskeren klarte ikke å skjule skuffelsen og irritasjonen på sletta. NRK radios kommentator Bjørge Lillelien fanget opp Neuendorfs reaksjon og uttalte meget engasjert: «Slik går det når man hopper etter Wirkola!» (...) Kilder: Arne Thoresen og Arne Scheie
M22 Locust
M22 Locust er en amerikansk luftbåren stridsvogn utviklet og brukt under andre verdenskrig.
Dor (redskap)
thumb|Kjørner Dor er et verktøy som brukes både av snekkere og innen mekaniske fag. En dor kan ha mange former avhengig av formålet. Generelt er det en metallstang, rett eller konisk, som brukes til å konsentrere et hammerslag til et punkt eller til å presse ut noe av et hull. Spissen på en dor er enten flat eller hul.
M22 Locust
Utvikling og produksjon
I februar 1941 ble det på et møte mellom representanter fra den amerikanske hærs pansrede styrker og flyvåpen besluttet og utvikle en stridsvogn som kunne transporteres med fly. I mai samme år ble spesifikasjonene gjort ferdig og GMC, J.Walter Christie og Marmon-Herrington ble invitert til å utarbeide utkast for den nye stridsvognen. Av disse ble utkastet fra Marmon-Herrington valgt og en prototype ble bestilt. Denne sto ferdig høsten 1941 og fikk betegnelsen T9. Utprøving av prototypen førte til en rekke endringer, blant annet en omforming av skroget og fjerning av blant annet gyrostabilisatoren for å redusere vekten. Endringene førte til at to nye prototyper ble bygget med betegnelsen T9E1. Denne varianten ble satt i produksjon og 830 stridsvogner ble bygget av Marmon-Herrington mellom mars 1943 og februar 1944. I september 1944 ble T9E1 standardisert med navnet Light Tank (Airborne) M22, klassifisert som «limited standard».
M22 Locust ble bare produsert i en variant. Men en M22 ble bygget om til en eksperimentell prototype for en luftbåren artilleritrekkvogn med plass til et mannskap på fem. Denne fikk betegnelsen T18 og skulle trekke en luftbåren 105 mm haubitser, men ble aldri satt i produksjon. En annen variant med en 81 mm bombekaster som hovedbestykning fikk betegnelsen T9E2, men denne ble aldri bygget.
Dor (redskap)
En snekker vil bruke en dor for å slå en spiker, gjerne en dykkert, litt ekstra inn i treverket uten at hammeren skal sette merker. En snekkerdor er dermed kon med en endeflate på ca. 1,5 mm som passer til spikerhodet.
En mekaniker bruker en rett dor for å drive ut en låsesplint av et hull. En slik dor er rett og med en diameter som er marginalt mindre enn hullet der splinten sitter.
M22 Locust
Beskrivelse
En luftavkjølt Lycoming O-435T firesylindret bensindrevet boksermotor på 162 hk koblet til en Marmon-Herrington Syncromesh 4F1R girkasse sørger for fremdrift.
Bestykningen består av en M6 37 mm kanon og et Browning 7,62 mm maskingevær montert koaksialt med hovedbestykningen. Ammunisjonskapasiteten til stridsvognen er 50 skudd for kanonen og 2 500 skudd for maskingeværet. På britiske M22 ble kanonløpet noen ganger utstyrt med en «Littlejohn»-adapter som ga økt utgangshastighet.
Dor (redskap)
I produksjon kan en bruke en måledor for å teste om et hull har oppnådd riktig diameter.
M22 Locust
Operativ historie
Den amerikanske hæren brukte aldri M22 i kamp fordi de ikke hadde noen flytyper som var egnet til transport av stridsvognen. M22 kunne transporteres hengende under en Douglas C-54 Skymaster, men med tårnet fjernet og transportert for seg selv inne i flyet. Noe som gav liten taktisk verdi.
Dor (redskap)
En børsemaker vil bruke en dor for å måle løpets kaliber, gjerne i messing eller annet mykt metall for å unngå å skade pipen.
M22 Locust
Operativ historie
I Storbritannia derimot hadde glideflyet General Aircraft Hamilcar blitt utviklet for å transportere en Tetrarch stridsvogn. Den andre T9E1 prototypen ble overført til Storbritannia i begynnelsen av 1943 for utprøving med glideflyet som viste seg å kunne transportere denne også og flere hundre M22 ble sendt til Storbritannia hvor de fikk navnet «Locust». Noen av disse ble brukt av britiske styrker i en operasjon sammen med glidefly 24. mars 1945 under kryssingen av Rhinen.
Dor (redskap)
Spennstifter monteres og demonteres gjerne med passende dor. En startdor med hul spiss kan brukes for å holde spennstiften fast idet den entrer. Når stiften har entret kan man bytte til annen type dor som ikke er hul, og som har samme diameter som spennstiften.
M22 Locust
Operativ historie
I juli 1945 ble M22 Locust erklært utdatert av den amerikanske hæren, og etter den andre verdenskrig ble de som befant seg i Storbritannia skrapet. Noen av disse fant gjennom belgiske skraphandlere veien til den egyptiske hæren og ble brukt i kamp under den arabisk-israelske krig i 1948.
Kolbrún Halldórsdóttir
Kolbrún Halldórsdóttir (født 31. juli 1955 i Reykjavík) er en islandsk politiker. Hun representerer partiet Vinstrihreyfingin – grænt framboð, og har sittet på Alltinget siden 1999.
Referanser
<References/>
Erling Wikborg
Erling Wikborg (født 5. november 1894 i Drammen, død 6. april 1992 i Oslo) var en norsk politiker og jurist. Han var leder for Kristelig Folkeparti mellom 1951 og 1955, parlamentarisk leder mellom 1954 og 1961 og var utenriksminister i Lyng-regjeringen i 1963.
Rio Pardo de Minas
Rio Pardo de Minas er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Erling Wikborg
Wikborg var cand.jur. fra 1918 og drev egen advokatforretning i Oslo fra 1923. Hans spesialfelt var sjørett. Firmaet han grunnla eksisterer fremdeles (som Wikborg Rein i Oslo). Han var stortingsrepresentant for Akershus 1945–1949 og for Oslo 1954–1961. Han var varamedlem av Den Norske Nobelkomite fra 1. januar 1949 til 31. desember 1972, fungerende medlem 12. oktober 1965 – 31. desember 1966 og 28. august 1967 – 31. desember 1969.
Wikborg var æresmedlem av Kristelig Folkeparti. Han opplevde sitt kristne gjennombrudd i forbindelse med den såkalte «Oxfordbevegelsen» midt på 1930-tallet, sammen med bl.a. forfatteren Ronald Fangen og journalisten Fredrik Ramm. Det var i forlengelsen av denne erfaringen han ble politiker. Som urban akademiker var Wikborg noe av en «fremmed fugl» i etterkrigstidens lavkirkelige parti, med røtter i den vestlandske venstre-kulturen, og han spilte en viktig rolle i å utvikle partiet til et bredere, landsdekkende parti.