cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meland prestegjeld
Historikk
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Ungfrúin góða og húsið
Mottakelse
Jesper Vestergaard på nettstedet CinemaZone.dk syntes at Halldórsdóttir anvendte potensialet optimalt og ofte trakk karakterenes humoristiske sider fram, slik at det av og til nesten nærmet seg det satiriske.
Berger & Fossekleven Fabrikker
Etablering av tekstilindustri på Berger
«På en reise på Østlandet i 1879 for å finne egnet sted for å drive tekstilfabrikk, kom han (Jürg Jebsen) og hans sønn Jens Johannes over isen fra Holmestrand og overnattet ved en tilfeldighet på Berger gård i Vestfold som viste seg å være til salgs p.g.a. eierens død. Gården, som hadde vannrettigheter, ble kjøpt for kr. 104.000,- og Jens startet som 21-åring ullvarefabrikken Jens J. Jebsen & Co., som kom i drift i 1881.»
Jens J. Jebsen ble født i Arna 1858, og ble etter avsluttet skole sendt til Polytechnikum i Zürich hvor han tok eksamen. Han oppholdt seg i England og i Tyskland og praktiserte ved forskjellige fabrikker, og da han kom hjem i 1879 hadde faren akkurat kjøpt Berger gård med tilhørende vannfall, som de hadde overnattet på bare noen måneder tidligere.
Jens J. Jebsen, som i likhet med sin onkel Peter Jebsen, bare var 21 år gammel da han startet sitt industrieventyr, hadde allerede i april 1880 planene klare for å anlegge en ullvarefabrikk på Berger med brygge, veier, boliger og fabrikkbygninger. Han fungerte selv som disponent og regnes som grunnleggeren av Berger fabrikker og av industristedet Berger. I løpet av sommeren 1880 dro han til England hvor han kjøpte maskiner og skaffet ekspertise, og i september sto fabrikk-bygningene såpass ferdige at maskiner kunne monteres. Fra juli 1881 var Jens J. Jebsen & Co i ordinær drift. Fossekleven Fabrik, som ble etablert i 1889 litt lenger opp i vassdraget for Berger fabrikk, ble anlagt av Jørg Jebsen, en yngre bror av Jens J. Jebsen. Deres far Jürg Jebsen hjalp til med kapital og rådgivning slik han hadde gjort med Jens J. noen år tidligere.
Den største årsaken til at Jürg Jebsen ønsket å anlegge ullvarefabrikker på Østlandet for sine sønner var nærheten til det svenske markedet. Mellomriksloven sørget for tollfri eksport av tekstilvarer mellom Norge og Sverige, og helt fra 1881 og frem til loven opphørte i 1897 gikk storparten av Berger og Fossekleven fabrikkers produksjon til det svenske markedet. Dette var den direkte årsaken til at Jørg Jebsen med hjelp fra sin far grunnla Partille Yllefabrik utenfor Göteborg i 1897, for at den skulle overta Berger og Fossekleven fabrikkers svenske kunder. I noen år drev Jørg Jebsen både Fossekleven Fabrik og Partille Yllefabrik, men det var vanskelig med den lange avstanden. Han solgte derfor Fossekleven Fabrik til sin bror i 1901 og Jens J. Jebsen drev den videre sammen med Berger Fabrik. Først 1. januar 1936 ble fabrikkene slått sammen under navnet Jens J. Jebsen & Co. (Jens J. Jebsen & Co. A/S i 1943).
Jørg Jebsen født i 1928 er barnebarn av Jens J. Jebsen og begynte å arbeide på Berger fabrikk i 1953. I 1970 tok han over bedriften etter sin onkel og drev den videre som disponent. Han inngikk samarbeid med Høie Fabrikkers salgsavdeling i 1983, men det er ikke før på slutten av 1980-tallet at Høie får aksjemajoriteten i firmaet Jens J. Jebsen & Co. A/S. Jørg Jebsen gikk av med pensjon i 1995, og Høie driver firmaet videre til nedleggelsen. 1. januar 2003 var nedleggelsen på Berger et faktum. To jacquardtopper ble solgt til Klippan-Saule i Riga og fortsetter å produsere ullvarer. Bergerpledd produseres i dag for Mascot Høie i Kaunas i Litauen.
Berger og Fossekleven fabrikker ble altså etablert av en av Norges eldste gründerfamilier som i likhet med flere andre industrigründere i Norge, kom fra Broager i Slesvig i Danmark. De hadde kunnskap og utdanning fra høyskoler og arbeidserfaring fra blant annet England, Sveits og Tyskland. De hadde kapital og økonomisk forståelse, og de hadde nettverk og kontakter som kunne hjelpe med å finne kompetanse, maskiner, råvarer med mer. Både mennesker, maskiner og omgivelser måtte fungere sammen for å skape den tekstilindustrien som Berger er kjent for.
Changsong
Fylket grenser til Pyoktong i øst, Tongchang og Taegwan i sør, Sakchu i vest og i nord mot Kina og grenseelva Yaluelva.
Berger & Fossekleven Fabrikker
Etablering av tekstilindustri på Berger
De første maskinene som ble kjøpt til Berger Fabrik var så å si alle engelske. Det ble bare kjøpt en tysk spolemaskin og en belgisk presse. I tillegg var turbinen som drev akslingene i fabrikken sveitsisk. Dette forklarer hvorfor engelskmennene William Eastwood ble hentet til Berger i 1880, og senere West Bullen i 1889, for å montere tekstilmaskiner i henholdsvis Berger og Fossekleven fabrikker. Begge mennene ble hentet fra Oldham-området som var verdens største senter for tekstilmaskinprodusenter på den tiden, og deres første oppdrag på Berger var å montere maskinene og få dem til å gå. William Eastwood ble senere tilbudt stillingen som apperaturmester på Berger Fabrik og West Bullen ble spinne- og kardemester i Fossekleven Fabrik. Ti år etter var det de tyske tekstilmaskinene som var de beste, og alle nyervervelsene etter 1890 var tyske. Det kom derfor tilsvarende tyske familier som familiene Harder og Deubert til Berger med de tyske maskinene.
Svenske steinarbeidere ble engasjerte til å sette opp fabrikkbygningene av stein hugget på stedet (drammensgranitt) og teglstein kjøpt fra bl.a. Selvig teglsteinsbruk i Sande. Det ble bygget arbeider- og funksjonærboliger til tekstilarbeidere fra Arna og omegn som kom over fjellet fra Vestlandet, engelskmenn, tyskere, svensker og folk fra tilliggende kommuner. Sammen hadde tilflytterne den nødvendige kompetansen som Jens J. og Jørg Jebsen måtte ha for å produsere varer som holdt høy kvalitet, og var konkurransedyktige nok til å erobre det norske markedet i en tid hvor det ble stadig flere konkurrenter, og hvor importen var økende.
Changsong
Terrenget er fjellrikt og kupert. Høyeste fjell er Piraefjellet, 1470 moh. Middeltemperaturen ligger på 7,3 °C, fra -11,6 °C i januar til 22 °C i august. Årlig nedbør utgjør 1000 mm. 80 prosent av arealet er skogkledd, mens bare 6,1 prosent er kultuvert.
Ryongchon
Ryongchon (Ryongch'ŏn kun) er et fylke i provinsen Nord-Pyongan i Nord-Korea.
Changsong
Blant lansbruksproduktene fra fylket er mais, ris, peanøtter, gochupepper, søtpotet og frukt. Fylket er Nord-Pyongan viktigste fylke for sauehold.
Administrativ inndeling
Fylket er delt inn i en ŭp (småby), en rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 21 ri (landsby).
Ryongchon
Fylket ligger ved munningen av Yaluelva på grensa til Kina. Fylkessenteret er Ryongchŏn-ŭp, vel 20 km fra den kinesiske grensa. Gjennom fylket går Pyonguilinja mellom Beijing og Pyongyang, og den er landets travleste jernbanelinje, som krysser grensa i Sinŭiju i Nord-Korea og Dandong i Kina. Fylket er et senter for kjemisk og metallurgisk industri.
22. april 2004 ble byen Ryongchŏn-ŭp rammet av en jernbaneulykke etter at et tog med eksplosiv last eksploderte ved jernbanestasjonen, med medførende dødsfall og ødeleggelser, bedre kjent som Ryongchonulykka.
Administrativ inndeling
Fylket er delt inn i en ŭp (småby), tre rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 19 ri (landsby).
Hans Hoell
Hans Egede Hermann Hoell (født 1822 i Eidanger, død 1889) var en norsk skipsreder og godseier fra Skien. Han eide Søndre Brekke gård fra 1864 til sin død, men forpaktet gården fra den tidligere eieren Hans Aall allerede fra 1855. Han var også administrator for Norges Banks avdeling i Skien i perioden 1867–1884.
Ivar Stokke
Ivar Gunnar Stokke (født 26. januar 1911, død 22. juli 1993) var en norsk bryter.
Hans Hoell
I folketellingen i 1865 bestod husstanden på Søndre Brekke av Hans Hoell, ektefellen Nina og hennes søster Tina (de hadde navnene fordi de var niende og tiende barn), sønnen fra første ekteskap Herman, og fire tjenestefolk; dessuten bodde Sophie og Hannah Blom som losjerende på gården. Etter å ha mistet begge sine ektefeller henholdsvis 30 og 27 år gamle giftet ikke Hoell seg flere ganger, men ansatte en husbestyrerinne; i folketellingen i 1875 var det seks tjenestefolk på gården.
Cité du train
Cité du train, i Mulhouse, er det største jernbanemuseet i Europa.
Berger & Fossekleven Fabrikker
Etablering av tekstilindustri på Berger
I motsetning til industriarbeidsplasser langs Akerselva og Drammenselva eller andre mer urbane industrisamfunn, kan Berger og Fossekleven fabrikker vise til en gammel solid arbeidsstokk. De familiene som kom til Berger på 1880-tallet ble fast ansatt og deres etterkommere har siden sørget for videreføring av ekspertise i hele bedriftens 122-årige historie.
Ivar Stokke
Han representerte Norge under Sommer-OL 1936, der han ble utslått i tredje runde.
Cité du train
Det er etterfølgeren til musée français du chemin de fer (nasjonalmuseet for franske jernbaner), organisasjonen som er ansvarlig for bevaring av SNCFs viktigste historiske jernbaneutstyr.
Ivar Stokke
Han vant sju NM-gull i perioden 1933–1946. Han vant kongepokalen i 1936.
NM i terrengsykling 2003
Norgesmesterskapet i terrengsykling 2003 ble avholdt 25.-26. juli i Skien. Arrangør var Grenland SK.
Cité du train
Museet åpnet i 1971.
Atle Lie McGrath
Atle Lie McGrath (født 21. april 2000) er en norsk alpinist som representerer Bærums Skiklub. Sesongene 2019/20 og 2020/21 var han den yngste utøveren på det norske alpinlandslaget for herrer. I 2019 kåret Aftenposten ham til et av Norges største alpintalenter.
Berger & Fossekleven Fabrikker
Etablering av tekstilindustri på Berger
På slutten av 1800-tallet vokste Bergersamfunnet fram fra en gård med fem husmannsplasser til et samfunn med brygge, boliger, skole, kirke, sykestue, bank, butikker, forenings- og idrettshus. Senere ble det både helsetjeneste, gamlehjem og stort sett alt som trengtes i det daglige livet. Jens J. Jebsen var fremsynt og sørget for det første kraftverket i omegn som leverte strøm til lys i fabrikkene og sto ferdig i 1887, og bedriften var den første som fikk telegraf i Sande, Strømm og Svelvik kommuner.
Atle Lie McGrath
Bakgrunn og oppvekst
McGrath ble født i Vermont, USA, og har bodd på Fossum i Bærum siden han var to år gammel. Hans far, Felix McGrath, var på det amerikanske alpinlandslaget i mange år og kjørte selv verdenscuprenn 1984–1990. Hans beste resultat var en 2. plass i et verdenscuprenn i slalåm. Hans mor, Selma K. Lie, gikk langrenn for Fossum Idrettsforening og senere University of Vermont (NCAA Skiing Championships ).
McGrath var aktiv i flere idretter da han var yngre, deriblant langrenn (t.o.m. 12 år) og fotball (t.o.m. 15 år). Han gikk på Østerås ungdomsskole og Dønski videregående skole (alpinlinja), og fortsatte senere som deltidsstudent på Norges idrettshøgskole.
Berger & Fossekleven Fabrikker
Etablering av tekstilindustri på Berger
På det meste arbeidet mellom 250 og 300 mennesker i tekstilfabrikkene på Berger, og Berger hadde ca. 1300 innbyggere som på en eller annen måte var knyttet til tekstilindustrien. Berger var et patriarkalsk samfunn der Jens J. Jebsen og hans etterfølgere var disponenter. Alle fire generasjonene Jebsen som har eiet og drevet Berger og Fossekleven fabrikker har bidratt økonomisk til etableringen og driften av Foreningen Samhold, idrettslaget, musikk-livet og stort sett alt av foreningsliv. Det var viktig for Jebsen at arbeiderne hadde det så godt på Berger at de ble værende. Det tok for eksempel ca. 30 års erfaring å bli en god vevstolstiller, så det var viktig at lønnen og livet arbeiderne hadde på Berger var godt. Jebsen sørget for befolkningen fra vugge til grav til langt utover på 1900-tallet.
Atle Lie McGrath
Karriere som junior
McGrath representerte Norge i junior-VM i 2018, 2019 og 2020, hvor han kjørte alle fem grener, bortsett fra i 2020 da mesterskapet ble forkortet på grunn av COVID-19. I 2018 ble han beste U18-utøver i tre av grenene (utfor, super-G og alpin kombinasjon). Hans beste resultat var sølvmedalje i kombinasjonen i 2019. I tillegg har han to 4. plasser i utfor, kun hundredeler fra medalje. I tillegg til 4.-plassen i utfor, hadde han i 2020 skaffet seg et meget bra utgangspunkt i kombinasjonen, men fartsdelen ble avlyst. Deretter ble både storslalåm og slalåmrennet avlyst på grunn av koronaviruset.
Hans Hoell
Etter hans død solgte barna Herman og Nina Søndre Brekke til skipsreder Nils P. Høyer som var gift med deres kusine Christiane Sophie Hielm. Hans Hoells gate på Brekke i Skien ble oppkalt etter ham i 1898.
Atle Lie McGrath
Karriere videre
McGrath debuterte i verdenscupen i alpint 12. januar 2019 i storslalåmrennet i Adelboden. Han tok sine første verdenscuppoeng som 19-åring i Alta Badia i desember 2019, der han ble nummer 24. I verdenscuprennet i Adelboden i januar 2020 var han kun 0,10 sekund fra å kvalifisere seg til andre omgang i storslalåm, og i slalåm hadde han 14. raskeste tid i første omgang fra startnummer 75. Dessverre kjørte han ut etter å ha ledet på de første mellomtidene. McGrath tok sine første verdenscuppoeng i slalåm i Kitzbühel 26. januar 2020, der han ble nummer 22. Sesongen 2019/20 fokuserte McGrath på europacupen, som han vant med rekordstor margin (433 poeng). Kun Benjamin Raich har tidligere vunnet med over 400 poeng. McGrath var 19 år da han vant, noe kun Marcel Hirscher og Kjetil Jansrud har klart før ham.
McGrath hadde en godt start på verdenscupsesongen 2020/21, med tre nye bestenoteringer: 16. plass i parallellslalåm i Lech, og hhv. 15. og 11. plass i storslalåm in Santa Caterina. Han tok sin første pallplass da han ble nummer to i storslalåm i Alta Badia 20. desember 2020.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble han nummer 31 i slalåm. Han tok sin første verdenscupseier da han vant slalåm i Flachau 9. mars 2022.
Podium
''per 8. januar 2023''
Hans Hoell
Hans Hoell var sønn av Elias Hermann Arbo Hoell og Christiane Louise Schildknecht, som bodde i Porsgrunn.
Berger & Fossekleven Fabrikker
Etablering av tekstilindustri på Berger
Jens J. Jebsen giftet seg i 1884 med Agnes Tofte fra Ugstad gård på Hurum. «De følte begge et ansvar for et samfunn der store deler av befolkningen var kommet fra Vestlandet og utlandet som arbeidere og funksjonærer på bedriften. De var begge meséner og gav store beløp til offentlige formål som skoler og sykehjem. Berger kirke var folkets kirke, men privat bygget og eid av Jens Johannes. Vedlikeholdet ble i mer enn 60 år bekostet av fabrikkene. Berger Sparebank ble opprettet av bedriften. Da Sentralbanken sprakk i 1920-årene satte Jens Johannes inn det som trengtes slik at innskyterne ellers ikke tapte noe.»
Jens J. Jebsens filantropiske samfunnssyn henger tett sammen med hans planer for, og oppbygningen av, industristedet Berger, og Bergersamfunnets er etterlevning av dette samfunnssynet som fulgte Bergers disponenter i hele produksjonstiden. Denne samfunnskonstruksjonen, som Jebsen sto for på Berger, var lik den som fantes på små fabrikksteder på Vestlandet som Arna, Salhus, Langvåg og Aalgaard, så Berger kan sies å være et lite Vestlandssamfunn på Østlandet og skilte seg fra tekstilmiljøene langs Akerselva, Drammenselva eller Haldenvassdraget. Arbeider- og funksjonærboligene gikk over i privat eie på 1970-tallet og husleie hadde til da vært inkludert i lønningen. Bruksskolen fra 1880 ble kommunal i 1936, og kirken fra 1895 med utvidet kirkegårdsareal (ca. 4 mål) ble også gitt fra Berger gård til Svelvik kommune i 1970.
Søs Fenger
Charlotte Fenger (født 2. desember 1961 i Kongens Lyngby), bedre kjent som Søs Fenger, er en dansk sangerinne, gitarist og låtskriver som siden midten av 1980-årene har vært et av de heteste navn i dansk musikk. Hun har utgitt en lang rekke album både solo og med gruppen News, og i samarbeid med andre artister.
Berger & Fossekleven Fabrikker
Etablering av tekstilindustri på Berger
I løpet av årene fra 1880 til 2003 har det vært store omveltninger ikke bare innenfor industrien, men også i samfunnet mer generelt. Vi har sett en overgang fra mekanisk til teknologisk industri, og at barnearbeid har blitt avviklet. Vi har sett fremveksten av fagforeninger med systematisering av lønns- og arbeidsvilkår, og at kvinnene fikk arbeid i industrien. Vi har også sett en overgang fra et privatisert til et mer offentlig system med tanke på innføringen av ulike lover for å beskytte industriarbeideren til loven om folketrygd i 1966 og kommunalt eierskap av skoler, kirke og eldreomsorg. Vi har gått fra den industrielle revolusjon med opprinnelse i tekstilindustriens vugge i Nord-England, til fabrikkanlegg ved norske fjorder og fossefall, og videre til et avindustrialisert Norge hvor industrien har flyttet østover til land med lavere produksjonskostnader. De industrisamfunnene i Norge, som har tjent tekstilindustrien, har for det meste forsvunnet, men på Berger er samfunnet fortsatt ivaretatt og er lesbart i forhold til det formålet det har tjent. Berger er derfor svært godt egnet til å fortelle om fremveksten av vårt moderne velferdssamfunn, industrialiseringen og avindustrialiseringen av Norge, i tillegg til andre aspekter av moderniseringen av Norge som vil belyses nedenfor.
Tekstilprodukter og design
Ved århundreskiftet 18-1900-tallet var norsk tekstilproduksjon fortsatt delt mellom bomullsvare- og ullvareproduksjon, da det er en del ulikheter både i produksjonsutstyr, teknikk og tilgang til råvarer. Varene man hadde også tildels ulike bruksmåter. I 1880 var det bare 15 % av norsk ullvareproduksjon som hadde tilholdssted på Østlandet, resten av produksjonen var på Vestlandet der også ulla var enklere tilgjengelig, men hvor avstanden til det største markedet, Sverige, var stor. Før 1880 produserte de norske ullvareprodusentene både grovere og finere ullvarer, vadmel ble det produsert mest av, men det var også ulltepper og ulike møbel og bekledningsstoffer. Av oppramsningen av varer fra ulike grossistlister, kan vi se at det ble tilbudt ulike kvaliteter, skotskrutet og annen mønstring, men disse kan vi anta ble vevet på skaftestol og at mønstrene derfor kunne dreie seg om ruter eller striper. Erfaringen fra ullvarefabrikken i Arna, som far og sønner Jebsen hadde med til Berger, var gull verdt, men vi må anta at utdanningen og erfaringen som Jens J. Jebsen hadde fra utlandet nok mest har påvirket han i valget av produksjonsvarer. En kvittering fra høsten 1881 viser at han kjøpte flere jacquardvever som med hullkortsystem kan styre veven ved å løfte tråder i renningen og samtidig styre innslagene, og derfor kan veve ganske kompliserte mønstre.
Jacquardvever var ikke vanlige utenfor Norden til veving av ulltepper. Vi finner derfor ingen tilsvarende produksjon av ulltepper og pledd som vi har hatt på Berger i eksempelvis England eller Tyskland fra denne tiden. Det er heller ingen andre ullvarefabrikker i Norge som har hatt mekaniske jacquardvever så tidlig som på Berger (1881). Det er tydelig at Jens J. Jebsen ønsket å produsere ullvarer som skilte seg fra produksjonen hans far sto for i Arna, og ønsket så raskt som mulig å kapre markedsandeler og kunne konkurrere med annen ullvareproduksjon i Norge. Spesielt etter at Mellomriksloven ble opphevet i 1897 og det norske markedet ble overfylt av varer, var det vanskelig for alle norske ullvarefabrikker, men Berger klarte å skaffe seg flere og flere markedsandeler. Fabrikkens spesialitet var ulltepper, og ”Bergertepper” var kjent over hele landet allerede i 1900. Bergerteppene var i jacquardvevet ull, med vakre mønstre i eksklusivt design.
Før århundreskiftet ble det medalje av 1. klasse i København 1888, sølvmedalje i Skien i 1891, sølvmedalje i Stockholm i 1897 og gullmedalje i Bergen i 1899. Fossekleven fabrik var medutstiller sammen med Berger Fabrik på de tre utstillingene på 1890-tallet og fikk sølvmedaljer for sine varer. Medaljer ble det også utover 1900-tallet med gull under jubileumsutstillingen i Christiania i 1914, i Drammen i 1930 og i Brüssel i 1935. Da Norge skulle feire 100-årsjubileum for grunnloven ble Berger fabrikker bedt om å delta på jubileumsutstillingen på Frogner i Oslo i 1914. Til denne jubileumsutstillingen var det nedsatt en komité som valgte hvilke bedrifter og kunstnere som skulle representere det ypperste av norsk industriproduksjon, design og kunst. Jens J. Jebsen engasjerte en av Norges fremste kunstnere, Thorolf Holmboe for å tegne ut mønstre til Bergertepper.
Berger og Fossekleven fabrikker hadde egne kolleksjoner med møbelstoffer, og møbelprodusentene tok også kontakt med Bergers grossister for å få kjøpt ullstoffer til sine produkter. Store bedrifter som rederier og hoteller, bestilte metervarer og pledd både til innredning i sine båter og hotellrom, gjerne med innvevd logo og navn. Også offentlige bedrifter og institusjoner som NSB og sykehus, asyl og andre typer offentlige institusjoner bestilte varer. Fra 1950 og utover på slutten av 1900-tallet var også noen av verdens mest kjente bilmerker kunder på Berger. Mercedes, Opel og Chrysler er eksempler på merker som har blitt vevet inn i ullvarer fra Berger. Berger vevde tusenvis av pledd for IKEA og hadde spesielle OL og VM-design. Berger og Fossekleven fabrikker kunne altså lage det meste på bestilling, være seg pledd med logo, kåpe- og bekledningsstoffer til konfeksjonsindustrien, møbelstoffer, gardinstoffer, - ja, hva enn det måtte være, og gjerne i samarbeid med kunden.
Tekstilproduksjonen i Fossekleven fabrikk opphørte i 1965. Produksjonen fortsatte da på Berger fabrikk fram til utgangen av 2002 da produksjonen flyttet til SIA Klippan-Saule i Riga, Latvia. Denne fabrikken i Latvia kjøpte også maskinvare fra Berger og disse står i Riga i dag og vever fortsatt ulltepper. Fra 2003-2005 produserte Mascot Høie Bergerpledd i SIA Klippan-Saule, men bestemte seg for å flytte produksjonen til Kaunas i Litauen og selger pledd under et annet navn i dag.
Bergerpledd, som merkenavn og vare ble da ikke produsert mellom 2005 og 2017. I 2017 tok Berger museum og Fossekleiva kultursenter opp tradisjonen med å produsere Bergertepper, og har siden den gang hentet fram ett design hvert år fra Berger museums mønstersamling, og produsert tepper under navnet; Berger design, til å selge i museumsbutikken. Disse teppene produseres av SIA Klippan-Saule i Riga, Latvia på maskinvare fra Berger fabrikk, med New Zealand-ull og med design fra den omfattende samlingen til Berger og Fossekleven fabrikker, så det er så nærme man kan komme den kvaliteten Bergers ullvarer var viden kjent for.
Unsan
Unsan kan være henvise til:
Norges Grunnlov § 16
Norges Grunnlov § 16 er den 16. paragraf i Eidsvollsgrunnloven av 1814. Etter den siste grunnlovendringen av 21. mai 2012 gjør den til lov at innbyggere i Norge har religionsfrihet, og at Den norske kirke fortsetter som en folkekirke som understøttes av staten. Den gjør også til lov at alle tros- og livssynsamfunn skal understøttes på lik linje. Første ledd om religionsfrihet er overført fra § 2 slik denne ble formulert etter grunnlovsendring av 4. mai 1964.
Før revisjonen i 2012 definerte paragrafen Norges konge som den øverste leder for den evangelisk-lutherske kirke, slik den tidligere var definert i Norges grunnlov § 2 som Norges statsreligion. I praksis innebar dette at biskoper og proster i Den norske kirke ble utnevnt av Kongen i statsråd, og at staten gjennom det norske storting kunne styre kirken og til en viss grad harmonisere dens teologi med norsk lov.
Den opprinnelige paragrafen lød:
Grunnlovsendringen av 21. mai 2012 endret §§ 2, 4, 12, 16, 21, 22 og 27. Ordlyden i den reviderte § 16 er som følger:
Zamindar
En zamindar var på det indiske subkontinent en aristokrat som på grunn av arv var i bestittelse av enormt store landeiendomer og holdt kontroll over de livegne bøndene som han hadde rett til å skattlegge (skatten gikk ofte til militært bruk ). Over tid hadde han ulike titteler som "prins", "stor konge", "konge", "raja", "høvding", "mankari", "lord'', "fylkesmann" blant flere.
Taedong
Taedong kan være henvise til:
Osterøy prestegjeld
Osterøy prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Nordhordland prosti. Det omfattet sogn i Osterøy kommune i Hordaland fylke, og hovedkirken var Haus kirke.
Osterøys kirkesogn er nå en del av Osterøy kirkelige fellesråd, og underlagt Åsane prosti i Bjørgvin bispedømme i Den norske kirke.
Historikk
De delene av de historiske prestegjeldene Haus, Hamre og Hosanger prestegjeld beliggende på øyen Osterøy ble slått sammen til nyopprettede Osterøy prestegjeld, gjeldende fra 1. januar 1975. Fra Haus kom sognene Haus, Gjerstad og Bruvik, mens Hamre og Hosanger sogn kom fra de respektive prestegjeld, riktignok var Hosanger var lagt under Hamre 1. januar 1967.
Ved avviklingen bestod Osterøy prestegjeld av menighetene i Haus, Bruvik, Gjerstad, Hosanger og Hamre.
Fra 2004 ble prestegjeldene som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk de også ut av lovverket.
Rodrigo Díaz
Rodrigo Díaz er navnet til flere personer:
Soft Drinks and Hard Fights
Soft Drinks and Hard Fights er et musikkalbum med Septimus, utgitt i 1979.
Alex Sobers
Alex Sobers (født 13. november 1998) er en barbadisk svømmer.
Han representerte Barbados under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fristil.
Den solgte brud
Den solgte brud (tsjekkisk: Prodaná nevěsta) er en komisk opera i tre akter med musikk av Bedřich Smetana og libretto av Karel Sabina.
Handlingen er lagt til en liten landsby i Böhmen på 1800-tallet.
Historie
Smetana skrev musikken i årene 1863–1866. En to akters versjon med talte dialoger ble uroppført 30. mai 1866 på det provisoriske teatret Prozatimní divadlo i Praha, men slo ikke godt an, så de følgende fire årene reviderte og utvidet han operaen. Den endelige versjonen ble uroppført i 1870 og ble straks en verdenssuksess. Mange av de tidlige internasjonale oppføringene var en tyskspråklig versjon med tittelen Die verkaufte Braut, og også denne versjonen blir fortsatt oppført og innspilt.
Handling
I en liten bøhmisk landsby feires kirsebærblomstringen på tradisjonelt vis. Unge Mařenka er likevel trist fordi foreldrene vil gifte henne bort til Vašek, sønn av den rike bonden Mícha. Mařenkas hjerte tilhører drengen Jeník og hun lover ham evig troskap. Han forteller at en ond stemor drev ham hjemmefra, men holder noen viktige detaljer for seg selv.
Jeník har fått 300 gulden av ekteskapsmegleren for å gi avkall på Mařenka, men den kvikke drengen har samtidig stilt betingelse om at at hun bare kan giftes bort til en sønn av Mícha. Mařenka føler seg naturligvis sveket av Jenik, og erklærer at hun like godt kan gifte seg med Vašek. Men Vašek har aldri sett Mařenka, så Jeník lykkes i å framstille henne i et så dårlig lys at den enfoldige frieren får kalde føtter og snart forelsker seg i den omreisende sirkusdanseren Esmeralda.
Jeníks godt bevarte hemmelighet er at han er Vašeks halvbror, og nå dukker Mícha opp på scenen for å erklære at Jeník er en sønn fra første ekteskap som han lenge trodde var forsvunnet. Dermed kan den overlykkelige Mařenka konstatere at med Vašek ute av bildet innebærer Jeníks snedige betingelse at det bare er ham hun kan gifte seg med.
Musikk
Fram til Smetanas tid fantes ingen egen nasjonal tsjekkisk opera, bortsett fra noen mindre og lite spilte verk. Den solgte brud er Smetanas andre opera og et ledd i hans bestrebelser på å skape en egen tsjekkisk operasjanger. Han bruker mye tradisjonelle bøhmiske danseformer som polka og furiant, selv om han stort sett unngår å sitere folkemelodier. Musikken har likevel et distinkt folkemusikalsk preg.
Den spilleteknisk krevende overtyren, som han uvanlig nok komponerte før han hadde startet hovedarbeidet med operaen, fører hurtig over i selve handlingen. Overtyren og satsen Furiant framføres ofte som uavhengige konsertstykker.
Palmeplystreand
Palmeplystreand (Dendrocygna arborea) er en art i gruppen av plystreender (Dendrocygninae) som inngår i slekten Dendrocygna (treender). Arten er utbredt i deler av Karibia (Bahamas, Turks- og Caicosøyene, De store Antillene og de nordlige små Antillene, og sørover til Dominica).
Totalpopulasjonen er beskjeden og fragmentert, og dessuten synkende. Arten er ifølge IUCNs rødliste sårbar og dessuten ifølge BirdLife International utryddet fra en rekke andre øyer i Karibia. Arten inngår dessuten både på CITES Appendix II og CMS Appendix II.
Biologi
Palmeplystreand er én av de to største plystreendene og måler cirka 48–58 cm, og hunnen blir større enn hannen. Hannen veier typisk 760–1 240 g, hunnen typisk 800–1 320 g. Kjønnene er ellers tilnærmet like, men ungfuglene er gjerne noe dusere utfarget og har mindre tydelige spetter.
Fjærdrakten er hvit i buken med sorte flekker (spetter). Oppover brystet veksler den fra brun til rødbrun med mørke spetter, mens den nederst på halsen har en nærmest sort ring med hvite spetter, som gradvis blir mer gråhvit med mindre synlige spetter øverst på halsen og i hodet. Nebbet er sort og læraktig og ender i en liten krok. Issen er nærmest sort, men blir mer gradvis rødbrun ned mot de mørke øynene. Ryggen er rødbrun til brun og oversiden av vingene, som har karakteristiske brede brune fjær med lys kanttrim. Undervingene er mørke. Undergumpen er hvit med små mørke spetter.
Vokaliseringen består av serier med fem høyfrekvente harde «piiip» når den flyr. Denne pipingen blir konstant om den blir skremt, spesielt når den har unger. Arten opptrer i sump og myr som har rikelig med trær, spesielt mangrover, men også på grunt vann i innsjøer og dammer. I så måte er den å finne både i ferskvann, brakkvann og saltsjøer. På Cuba opptrer den ofte også på rismarkene. På Bahamas foretrekker den våtmark omgitt av Rhizophora mangle eller Conocarpus erectus.
Hekketiden varierer med lokaliteten og kan opptre året rundt. Arten er antatt å være monogam, og bevise for flerårige parforhold finnes. Parene danner løselige grupper og bygger redene i mangrovetrær (Rhizophora) eller i en fordypning (fôret med løv) i bakken under en palme eller i et tett buskas, ofte opp mot 1–2 km fra vann. Hunnen legger normalt 6–12 (typisk 7–8) kremhvite egg, av og til så mange som 16 egg, men også så få som fire egg. Inkubasjonstiden tar cirka 30 dager, og foreldrene ruger i 24-timers skift. Begge foreldrene bidrar fram til avkommet får full fjærdrakt, men akkurat hvor lang tid det tar er ukjent.
Palmeplystreand regnes som standfugl, som kun gjør korte trekk (15–40 km), typisk mellom hekkeplassen eller hjemmeområdet og matforrådene.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.
Maracay
Maracay er en by Venezuela. Den ligger på østbredden av Valenciasjøen, rundt 80 kilometer vest for hovedstaden Caracas. Byen er administrativt senter for delstaten Aragua. Byen ble grunnlagt 5. mars 1701.
Maracay omfatter mesteparten av kommunen Girardot, som i 2007 hadde totalt 439 947 innbyggere og et flateinnhold på 302 km².
Austredalen
Austredalen / Sørdalen er et dalføre i bygda Hyen i Gloppen kommune, og så omtalt som østre Hyen. Mot sørvest i den samme bygda går Vestredalen mot Eikefjord i Flora kommune.
Dalføret Austredalen / Sørdalen strekker seg fra Hyefjorden i vest ved munningen av lakseelva, Åelva i vest, gjennom den nedre delen av dalen, et godt jordbruksområde kalt Ommedal. I denne delen av dalføret ligger Ommedalsvatnet, som også er vannkilden til Åelva. Gjengedalselva tømmer i det samme Ommedalsvatnet og henter vann lenger mot øst. Denne delen av dalen heter Gjengedal, og strekker seg til fjellterrenget innerst i Austredalen. Her ligger Storevatnet med hytter og støl. Mot
Det er planer for regulering av Åelva og bygging av Gjengedal kraftverk. Dette skal skje ved å utnytte vannfallet mellom Dalevatnet og foten av Gjengedalsfossen.
Nyongbyon
Nyongbyon eller Yeongbyeon (Nyŏngbyŏn/Yŏngbyŏn kun) er et fylke i provinsen Nord-Pyongan i Nord-Korea.
Atomforskningsanlegget Yongbyon atomforskningssenter, som er en viktig del i Nord-Koreas atom- og rakettprogram er lokalisert til dette fylket.
Nord-Korea har etter en rask og hemmeligholdt byggeprosess i 2010 ferdigstilt et anlegg for anrikelse av uran her. Det kan omfatte så meget som 2000 sentrifuger.
Administrativ inndeling
Fylket er delt inn i en ŭp (småby), en rodongjagu (arbeiderdistrikt) og 26 ri (landsby).
Huayllo (distrikt)
Distriktet ble opprettet den 12. mai 1960.
Irakli Revishvili
Irakli Revishvili (født 3. november 1989) er en georgisk svømmer.
Han representerte Georgia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han ble utslått i forsøksheatet på 400 meter fristil.
Millotsaphanidus
Millotsaphanidus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, avlange, blanke, brune trebukker. Antennene er noe kraftige og litt lengre enn kroppen. Hodet er firkantet, pronotum rundet. Dekkvingene er jevnbrede, med opphøyde lengderibber. Beina er forholdsvis korte, med fortykkede lår.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den Demokratiske republikken Kongo.
Nye fristelser
Nye fristelser er et musikkalbum med Septimus, utgitt i 1980.
Hydalsberget
Hydalsberget er et fjell i Hemsedal kommune i Viken. Det har en høyde på 1 775 meter over havet.
Skulerud stasjon
Skulerud stasjon var i sin tid endestasjon på Urskog-Hølandsbanen.
Hølandsbanen åpnet mellom Bjørkelangen og Skulerud 15. desember 1898, men i forkant av dette var selskapet som bygget den, slått sammen med Urskogbanen til Urskog-Hølandsbanen (U.H.B.). Banen var for en stor del basert på tømmertransport, og ved Skulerud var det forbindelse med Haldenvassdraget, mens Sørumsand i motsatt ende hadde forbindelse med Kongsvingerbanen og Glomma.
Stasjonsbygningen på Skulerud er revet. Svingskiven som en gang fantes der er borte, rester av svingskivegraven finnes fremdeles i grunnen og var delvis avdekket i forbindelse med gravearbeider umiddelbart utenfor lokomotivstallen i slutten av 2016. Lokomotivstallen står fortsatt. I 2015-16 ble påbegynt reetablert to jernbanespor med 750 mm sporvidde i den sørøstre enden av stasjonsområdet. Riksantikvaren bevilget midler til å videreføre sporarbeidet i 2017.
Skulerud stasjon lå på Urskog-Hølandsbanens kilometer 56,44.
Lucas Herbert
Lucas Herbert (født 5. desember 1995 i Bendigo) er en australsk profesjonell golfspiller, som har én seier på PGA-touren og to seire på Europatouren.
31. oktober 2021 vant han sin første PGA-tourseier under Bermuda Championship, ett slag foran amerikanske Patrick Reed og newzealandske Danny Lee.
Godkendt teknologisk serviceinstitut
Godkendt teknologisk serviceinstitut (GTS-institut) er en dansk betegnelse på almennyttige virksomheter med en særlig godkjennelse fra Uddannelses- og Forskningsministeriet, som gjør det muligt å søke om resultatkontraktmidler til utvikling av nye teknologiske serviceytelser målrettet dansk erhvervsliv.
Det finnes syv GTS-institutter:
Samlet sett dekker GTS-instituttene et bredt felt av faglige områder fra internet-of-things, digitalisering, automatisering og robotteknologi, landbruk og matvarer, elektronikk og mikroelektronikk, det maritime område, byggeri, vann og miljø, biomedisin, brann og sikring samt velferdsteknologi. GTS-instituttene selger sine ytelser på kommersielle vilkår og inngår dessuten i en rekke forsknings- og utviklingsprosjekter finansiert av danske og internasjonale puljer og fond.
Hvert år selger GTS-instituttene samlet sett ytelser til opp imot 19.000 unike, danske kunder og inngår i samarbeide om forskning og utvikling med flere hundre danske virksomheter. Den samlede omsetning var i 2016 på 3,6 milliarder kroner, av dem var 306 millioner kroner resultatkontrakter med Styrelsen for Institutioner og Uddannelsesstøtte.
Vincent Coupat
Vincent Coupat (født 19. februar 1986) er en fransk orienteringsløper som konkurrerer for den svenske orienteringsklubben OK Linné.
Coupat representerte Frankrike for sjette gang i VM-sammenheng i skotske Inverness i 2015. Der tok han sammen med Lucas Basset og Frederic Tranchand bronse på stafetten. Coupat løp første etappe for det franske laget som måtte se seg slått av Sveits og Norge. Dette er foreløpig Coupats eneste medalje fra internasjonale mesterskap.
Vincent Coupat har tidligere representert den norske orienteringsklubben Halden Skiklubb.
Tythøa
Tythøa er et fjell i Oppdal i Trøndelag. Fjellet ligger øst i Dovrefjell-Sunndalsfjella nasjonalpark, og har en høyde på meter over havet.
Romersk kunst
Romersk kunst omfatter de visuelle kunster som ble skapt i antikkens Roma og i områdene underlagt Romerriket. De betydelige former for romersk kunst var arkitektur, maleri, skulptur og mosaikkbilder. I tillegg eksisterte metallarbeid, myntpreging, og smykker, elfenbensutskjæringer, glasstatuetter, keramikk og bokillustrasjoner som ble betraktet som mindre kunstformer.
Bygd på etruskisk og gresk kunst
Mens det tradisjonelle synet på romerske kunstnere er at de ofte lånte fra, og kopierte, foregående greske kunstnere (mye av den greske skulpturene som er kjent i dag er i form av romerske marmorkopier), har nyere analyser og forskningsarbeid indikert at romersk kunst er en meget kreativ pastisj som støttet seg tungt på greske forbilder, men omfattet også en tidligere tradisjon av etruskisk, stedegen italisk, og selv egyptisk visuell kultur. Stilistisk eklektisisme og praktisk tilnærming er kjennetegn på det meste av romersk kunst.
Påvirkning fra etruskisk kunst var merkbar i romersk kunst og kultur allerede fra før de siste etruskiske byene ble underlagt Roma. Etruskerne hadde en egen kunstoppfatning hvor forfedrekult hadde en framtredende plass, og den etruskiske kunsten gjenga historiske personer med økende realisme uten at den fulgte grekerne inn i naturalismen. Den etruskiske kunstoppfatningen ble en viktig fundament som den tidlige romerske kunsten bygde videre på.
I løpet av 100-tallet f.Kr. ble den hellenistiske kultursfæren innlemmet i Romerriket. Innledningsvis skjedde det gjennom at romerske provinsguvernører røvet eller kjøpte opp enorme mengder gresk kunst i de erobrede områdene. Greske kunstnere kom i større skarer til Italia og den greske kunsten ble således tillempet til å utfolde seg i romersk tjeneste.
Definisjon av romersk kunst
Det har vært hevdet at romersk kunst, med unntak av romersk arkitektur, har bygd på figurativ kunst fra tidligere tider i en slik grad at den ikke har noen egen karakter. Det har alltid vært vanskelig å finne en samlende definisjon av romersk kunst som favner over hele det veldige Romerriket. Hverken geografiske, kronologiske, etniske eller stilistiske er tilfredsstillende. Romersk litteratur kan bli definert lingvistisk etter språk, selv om mesteparten ble skrevet av forfattere som ikke var etniske romere.
Romersk kunst kan forsøksvis defineres som all kunst produsert på romersk territorium, men en geografisk definisjon omfavner ikke stilistisk forskjellige verker. En definisjon langs etniske retningslinjer i det multietniske Romerriket hvor Pax Romana tillot fri flyt av mennesker og kunstnere fra ulike hjørner av riket. Statuer hogd i Athen ble sendt til Roma og keiserportretter ble sendt fra Roma til rikets ytterkanter. Politisk historie gir liten grad av skillelinjer av stilistisk betydning. Markante forskjeller som grov realisme og forfinet gresk klassisisme ble praktisert på samme tid.
Innen romerriket ble det skapt et politisk og økonomisk rammeverk hvori den kreative aktiviteten kunne blomstre i henhold romersk smak og temperament. Materialene og teknikkene var ikke ukjente for greske kunstnere, men det var romersk patroner og romersk kunstmarked som dannet og fremmet romersk kunst. Det er likevel mulig å identifisere noen romerske elementer og romerske dyder i romersk kunst. Kanskje først og fremst i portrettene fra den sene republikanske perioden hvor eksempelvis en romersk kvinne blir portrettert med sitt overlegne uttrykk av verdighet og tyngde ved siden av sin uskjønne ektemann. De patrisisk portrett er ikke bare av eldre menn, men av forretningsmannen som en aktet eldre, selve pater familias. Figurene på relieffrisen Ara Pacis Augustæ fra 13-9 f.Kr., alteret for den augustianske fred, er tilsvarende romersk alvorstung og realistisk til tross for den komplekse allegorien som er innebygget.
På den motsatte enden av alvorsportrettene finnes triumfene over romersk seirer og makt, virkeliggjort i triumfbuen som reiser seg uten noen egentlig praktisk betydning. Den første bevarte triumfbue har sin opprinnelse hos Augustus, mens den første som er nevnt i kildene er fra andre århundre f.Kr. etter krigene mot punere (Karthago). Titusbuen fra år 81 e.Kr. er kanskje et av de beste eksempler; den er bygget i betong og dekket av marmor, og reflekterer en romersk disiplinert orden.
Lev mens du er ung
Lev mens du er ung er et musikkalbum med Septimus, utgitt i 1981.
Romersk kunst
Den tapte gullalder
Plinius den eldre, den mest betydningsfulle historiker for kunstartene i antikkens Roma, har skrevet at bortimot alle former for kunst — skulptur, landskap, portrettmaleri, selv sjangremaleri — var avansert i gresk tid, og i en del tilfeller, langt mer avansert enn i Roma. Selv om svært lite gjenstår av gresk vegg- og portrettkunst, vitner særlig gresk skulptur og vasemaleri om dette. Disse formene ble ikke overgått av romerske kunstnere i elegant formgivning eller utførelse. Som et annet eksempel på den «tapte gullalder» pekte Plinius ut Peiraikos, «hvis kunstneriske dyktighet er overgått av svært få... Han malte barbersalonger og skomakernes staller, esler, grønnsaker, og slik, og av den grunn kom til å bli kalt for «maleren av de vulgære emner»; dog er disse verker alle sammen frydfulle, og de ble solgt til høyere priser enn de største malerier fra andre kunstnere».
Greske forgjengere i romersk kunst var legendariske. På midten av 400-tallet f.Kr. var de mest berømte greske kunstnerne Polygnotos, bemerket for sine veggmalerier, og Apollodoros, den som oppfant chiaroscuro («lys-dunkel»-maleri). Utviklingen av realistiske teknikker er tilskrevet Zeuxis og Parrhasius, som i henhold til greske legender, en gang skal ha konkurrert i illusjonisme, og således demonstrert sine talenter og bravura, historiens tidligste beskrivelser av trompe-l'œil-maleri. Øyets «bedrag er frydefullt» skrev den greske forfatteren Philostratus den yngre på slutten av 200-tallet e.Kr. «å konfrontere objektene som ikke eksisterer som om de eksisterte...».
I skulptur var Skopas, Praxiteles, Phidias, og Lysippos de fremste skulptører. Det synes som om romerske kunstnere hadde store mengder antikk gresk kunst å kopiere fra ettersom kunsthandel var livlig over hele Romerriket, og mye av den greske kunstarven fant sin veg inn romersk kunst gjennom bøker og undervisning. Det er kjent at antikke greske avhandlinger om kunstene eksisterte i romersk tid, men har siden gått tapt. Mange romerske kunstnere kom fra de greske koloniene og provinsene.
Det høye antallet romerske kopier av gresk kunst er også vitnemål for den høye vurdering og aktelse som romeske kunstnere hadde for gresk kunst, og kanskje for dens sjeldne og høye kvalitet. Romerne benyttet mange metoder og kunstformer — som høye og lave relieffer, frittstående statuer, bronsestøping, vasedekorasjon, mosaikk, kamé, kunstsmykker og metallarbeid, gravskulptur, perspektivtegning, karikatur, sjangre- og portrettmaleri, landskapsmaleri, arkitektonisk skulptur, og trompe-l'œil-maleri — som alt ble utviklet eller forfinet av greske kunstnere. Et unntak er den greske byste, portrett som ikke omfattet skuldrene. Den tradisjonelle byste med hode og skuldre kan ha vært en etruskisk eller tidlig romersk form.
Bortimot hver eneste kunstneriske teknikk og metode som ble benyttet av renessansekunstnere 1900 år senere hadde blitt først demonstrert av antikkens greske kunstnere, med unntaket av oljemaleri og matematisk nøyaktig perspektiv. Mens greske kunstnere var meget aktet i samfunnet er derimot de fleste romerske kunstnere anonyme og betraktet som kun håndverkere. Det er ingen nedtegnelser, som i antikkens Hellas, om de store mestrene i romersk kunst, og praktisk talt ingen signerte verker. Hvor grekerne dyrket estetiske kvaliteter i høyverdig kunst og skrev omfattende om estetisk teori, var romersk kunst mer dekorativ og noe som antydet eierens rikdom og samfunnsstatus, og tilsynelatende ikke et emne for lærde og filosofer.
Grunnet at romerske byer var generelt langt større enn de greske bystatene i befolkningsantall og makt var de romerske byene, spesielt antikkens Roma, langt mindre provinsiell og hadde et mer utstrakt og pluralistisk holdning. Romersk kultur tok til seg og assimilerte mange kulturer og var hovedsakelig tolerante overfor folk og deres kultur som ble erobret. Romersk kunst ble bestilt, utstilt, og eid i langt større kvantitet, og tilpasset til langt større bruk enn i gresk tid. Rike romere var mer materialistiske, de dekorerte sine vegger med kunst, sine hjem med dekorative objekter og seg selv med vakre og kostbare smykker.
Kunstsamlinger
Plinius den eldre erklærte at de malerier som ble plyndret fra de greske templene på Sicilia i år 211 f.Kr. var begynnelsen på jaget etter gresk kunst for romerne. Slike malerier som først ble plassert i offentlige bygninger som trofeer på erobringer. Allerede i løpet av 100-tallet f.Kr. dukket private kunstsamlere opp. En romer skal ha betalt hele 36 000 denarii for et bilde fra 300-tallet f.Kr. En enorm sum sammenlignet med at en slave kostet 500 og fri arbeider kostet 250 i året. Samlemanien etter gresk og hellenistiske mestre fra rike romere stimulerte et behov for kopier for de som ikke kunne skaffe seg originaler. Retorikeren Quintilianus foraktet kopistene som «bastarder» og Seneca den yngre pekte på at det var en forskjell mellom fortidens guddommelig inspirerte kunstnere og hans egen samtids kunstneriske kopister.
En forklaring på at samtidens romerske kunst ble mindre verdsatt framfor den tidligere opphøyde status som grekerne ga sine kunstnere kan være at holdningen til kunstnerne og deres kunst tjente andre og nye hensikter. Kunst som var dedikert til gudene i en helligdom måtte nødvendigvis ha mistet mye av sine religiøse betydning straks de ble fjernet og plassert som dekorasjon i private romerske hjem. Den nærmeste okkulte aura som omga tidligere kunstnere var noe romerske kunstnere ikke kunne håpe på å oppnå når de skapte luksusgjenstander, samleobjekter og statusobjekter for det romerske adelsskapet. Billedkunst ble således redusert, og både Cicero og Seneca anså at maleri ikke var en del av de frie kunstarter.