cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rund hals
En skjorte eller genser med rund hals (engelsk: crew neck) er en type t-skjorte, skjorte eller genser med runde halsringning og ingen krage, og bæres ofte med andre lag av klesplagg utenfor. Navnet "crew neck" dateres tilbake til 1939, og er oppkalt etter en type genser som ble brukt av roere.
I 1932 ble t-skjorter med rund hals lansert som et undertøy for å absorbere svette og forhindre hindre gnagsår fra skulderputer brukt i amerikansk fotball. I det amerikanske forsvaret var den amerikanske marinen første ute med å ta i brk t-skjorter med rund hals.
Kristian Bergquist
Kristian Bergquist (født 2. november 1975 i Lillestrøm) er en norsk forfatter, bosatt i Søre Osen i Trysil.
Han debuterte i 2007 med diktsamlingen Hva nå, kjære. Med ungdomsromanen Tenkestjerne² ble han i 2011 en av vinnerne i en romankonkurranse utlyst av Gyldendal og Nasjonalt senter for realfagsrekruttering, RENATE. Bergquist har siden utgitt en rekke kritikerroste diktsamlinger. I 2022 utkom ''Jeg strekker armene ut av dette diktet. Dikt i utvalg''.
Mount Pleasant (Michigan)
Mount Pleasant er en amerikansk by som ligger i Isabella County i Michigan.
Den har og dekker et areal på 20,28 km².
Anoplocurius
Anoplocurius er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Små, avlange, ensfarget rødbrunlige trebukker. Antennene er tynne og betydelig lengre enn kroppen. Pronotum er tønneformet, litt lengre enn bredt. Dekkvingene er jevnbrede. Beina er middels lange og slanke.
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørvestlige USA (Texas, New Mexico, Arizona, California) og det nordvestlige Mexico (Sonora, Baja California).
Reeth
Reeth er en landsby North Yorkshire i England. Den ligger omtrent 17 km vest for Richmond i distriktet Richmondshire og innenfor det verdslige sognet av Reeth, Fremington og Healaugh. Den er betraktet som hovedbosetningen i Swaledale, og er lokalisert i nasjonalparken Yorkshire Dales, der dalene Swaledale og Arkengarthdale møtes. I henhold til folketellingen i 2011 var det 724 innbyggere i sognet (alle de tre landsbyene telt sammen).
Historie
I angelsaksisk tid var det bare en liten bosetning i skogkanten. Stedet er nevnt i Domesday Book (1086), og hadde da vokst noe.
Reeth ble utover i middelalderen et sentrum for strikking, og den lokale blygruveindustrien ble kontrollert derfra, men det var hele tiden rollen som markedsby for landbruket i området som var viktigst.
Mange av husene er fra 1700-tallet. I sentrum ligger en trekantet village green, hvor man finner byens tre puber og et hotell. Turistindustrien har blitt en viktig næring for byen, og mange fotturister tar turen dit.
Like utenfor Reeth finner man toppene Fremington Edge og Calver Hill.
Snurre Sprett
Snurre Sprett (engelsk: Bugs Bunny) er en tegnefilmfigur i serien Looney Tunes. Snurre Sprett skal angiveligt være født i Brooklyn, New York og hans engelske stemme har ifølge Mel Blanc, en blanding av The Bronx- og Brooklynaksent.
Nur Dhabitah Sabri
Nur Dhabitah Sabri (født 12. juli 1999) er en malaysisk stuper.
Snurre Sprett
Snurre Sprett kommer fra Warner Bros., hvor han ble utviklet av Ben Hardaway, Tex Avery og Chuck Jones. Han opptrådte første gang 30. april 1938 i filmen Porky's Hare Hunt, men først i A Wild Hare fra 1940 fremtrådte han som den figur vi kjenner i dag. Det var også i denne film han første gang dukket opp fra sitt kaninhull og spurte «What's up Doc?».
Nur Dhabitah Sabri
Hun representerte Malaysia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 5 i 3 meter synkron.
Snurre Sprett
Snurre Sprett har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Nur Dhabitah Sabri
Under Sommer-OL 2020 i Tokyo som ble arrangert i 2021, ble hun nummer 4 på 3 meter.
Miko Mälberg
Miko Mälberg (født 3. mai 1985) er en estisk svømmer.
Georgias herrelandslag i håndball
Georgias herrelandslag i håndball er det mannlige landslaget i håndball for Georgia. Det representerer landet i internasjonale håndballturneringer, og reguleres av Georgias nasjonale håndballforbund.
Snurre Sprett
Snurre har også blitt gitt ut i Norge som tegneserier, både sammen med andre serier, og med eget blad.
I Space Jam traff Snurre Lola Sprett, og har siden da vært sammen med henne, og i de fleste roller dukket opp sammen med henne.
Miko Mälberg
Han representerte Estland under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
Heinrich Böll-stiftelsen
Heinrich Böll-stiftelsen (tysk: Heinrich-Böll-Stiftung) er den partitilknyttede stiftelsen til Bündnis 90/Die Grünen, oppkalt etter Heinrich Böll. Juridisk og økonomisk er det en registrert forening uten stiftelsesmidler. Med sin navnebror, forfatteren og nobelprisvinneren i litteratur, Heinrich Böll, kombinerer stiftelsen, i henhold til sin misjonserklæring, forsvaret for frihet, moralsk mot, argumenterende toleranse og anerkjennelse av kunst og kultur som uavhengige tanke- og handlingssfærer.
Sitar
Sitar er et tradisjonelt indisk musikkinstrument som har vært i bruk siden middelalderen, en indisk langhalset lutt.
Instrumentet ble berømt i Vesten da The Beatles ved George Harrison brukte instrumentet på flere sanger, blant andre Norwegian Wood (This Bird Has Flown) og særlig Within You Without You, som ble spilt inn med indiske musikere. En av de mest kjente sitarspillere er Ravi Shankar, en venn av Harrison som også gav Harrison opplæring i å spille instrumentet.
Beskrivelse
En sitar har vanligvis 17 til 18 strenger med strengeskruer langs hele grephalsen. Bare fem av strengene utnytter hele halsens lengde. På grepbredden er det 16 til 24 bånd, vanligvis 19. Moderne sitarer mangler ofte bånd for melodistrengens Re-komal ( Re, Re-b, tilsvarer vestens Dess) og Dha-komal ( Dha , Dha-b, tilsvarer vestens Ass). Grunnen er at man vil hjelpe nybegynnere å treffe riktig. Moderne sitarer kan en eller to resonanskropper – hovedkroppen (som hos en lutt) og eventuelt ytterligere en mindre i den øvre del av halsen.
Strengene deles opp i:
Etymologi
Ordet «sitar» kan være opprinnelig avledet fra sanskritordene saptatantri veena («veena med sju strenger»), men som senere ble kalt for saat taar ved at saat er nummeret «sju» i hinduenes nummersystem og taar står for «metallakkord», noe som til sist ble til sitar.
En annen forklaring kan være persiske seh + tar som bokstavelig betyr «tre strenger». På gammelpersisk var sammensetningen thri, «tre» + tar, «streng», fra det indoeuropeiske rotordet *ten-, «å strekke». Sistnevnte forklaring er foretrukket av Språkrådets ordliste.
Et tilsvarende instrument benyttes i dagens Afghanistan og dets opprinnelige persiske navn er også i bruk. Begge instrumentene er mest sannsynlig avledet fra kurdiske tembûr, som er et langt lutt-lignende instrument, men uten et gresskarformet resonanskammer. Både tembûr og sehtar ble brukt i Persia før landet ble islamsk, men blir fortsatt brukt i dagens Iran. En annen innflytelse kan være et eldre indisk instrument som ble kalt for rudra veena som minner om sitaren i en del viktige aspekter, spesielt for dens bruk av gresskarlignende resonanskamre.
Tuva Moflag
Eli Tuva Moflag (født 17. mars 1979) er en norsk politiker (Ap). Hun har siden 2017 vært innvalgt som stortingsrepresentant fra Akershus. Fra 28. oktober 2015 og frem til Stortingsvalget 2017 var hun ordfører i Ski kommune, med støtte fra Sosialistisk Venstreparti, Miljøpartiet De Grønne, Senterpartiet og Venstre.
Arbeidernes Båtforening
Arbeidernes Båtforening kan vise til båtforeninger flere steder:
Hakke Hakkespett
Hakke Hakkespett (engelsk Woody Woodpecker) er en tegnefilmfigur som forekommer i 194 tegnefilmer av den amerikanske animatøren Walter Lantz produsert for Universal Studios mellom 1940 og 1972. Figuren er maskot i temaparken Universal Studios Hollywood. Hakke Hakkespett har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
I Norge er kortfilmene blitt sendt på NRK Super og utgitt på VHS og DVD med norsk tale.
Norske stemmer
I Norge hadde VHS- og DVD-utgivelsen forskjellige stemmeskuespillere
Film
I 2018 kom en film basert på kortfilmene kalt Woody Woodpecker.
Calicovatellus
Calicovatellus er en utdødd slekt av biller som tilhørte familiegruppen vannkalver.
Utseende
En liten, avlang vannkalv.
Utbredelse i tid og rom
Arten er beskrevet fra fossiler fra miocen-tiden (20-16 millioner år før nåtid), fra det sørlige California.
Luan Oliveira
Luan Vilanova de Oliveira (født 21. september 1990 i Porto Alegre) er en brasiliansk profesjonell rullebrettkjører.
Han tok bronse under X Games Oslo 2016, bak amerikanske Nyjah Huston og australske Shane O'Neill.
Under X Games Norway 2019 tok Oliveira sølv, mellom amerikanske Ishod Wair og landsmannen Kelvin Hoefler.
Trikkeulykken i Sannergata
Trikkeulykken i Sannergata fant sted i Oslo 15. mai 1937. En person omkom og flere ble skadet. Vogntypen som var involvert i ulykken hadde blitt levert til Oslo Sporveier i februar samme år. Mye tydet på at den utløsende årsaken til ulykken var at føreren ikke var fortrolig med vognas kjøreinnretninger og feilbetjente disse.
Bakgrunn
På vei fra Torshov i sørgående retning mistet Oslo sporveiers vogn nr. 158 bremsene i Vogts gate, kolliderte med en lastebil i krysset Toftes gate/Sannergata og sporet deretter av i svingen inn i Sannergata. Vogna havnet i husveggen ved Borgs glassmagasin. En fotgjenger ble klemt mellom trikken og husveggen og omkom senere av skadene.
Vogna som var involvert i ulykken hadde et, sett med samtidens øyne, avansert reguleringssystem av motorstrømmen som blant annet tillot tilbakemating av energi ved bremsing og også flere bremsesystemer, men disse var innbyrdes forriglet blant annet for å forhindre overbremsing med blokkering av hjulene til følge. Hovedårsaken til ulykken lå i at dette var uvant for føreren(e) og at vogna hadde kjørt feil ved Torshov og blitt rygget ut på riktig spor igjen. Føreren glemte sannsynligvis å sette kontrolleren på «forover» etter denne manøvren, og da han ville bremse, fungerte ikke de elektriske bremsene (motorbremsen) fordi de elektrisk var vendt «feil vei».
Føreren innså ikke at han først måtte løse opp forriglingen mellom de elektriske bremsene og luftbremsen for å få kontroll over vogna med den. Luftbremsen lot seg ikke sette til hvis ikke kontrollersveiva stod i 0-stilling. Skinnebremsene tok dårlig i høy fart og man antok at føreren aldri rakk å prøve håndbremsen.
Konføderasjonsartiklene
Konføderasjonsartiklene (engelsk: the Articles of Confederation) var USAs første grunnlov. Den ble undertegnet i 1777 av delegater fra de tretten koloniene, og var i kraft fra 1781 til den ble erstattet av den nye grunnloven i 1789.
Fallicambarus petilicarpus
Utbredelsen er begrenset med forekomster i elver og innsjøer i Arkansas.
Konføderasjonsartiklene
Konføderasjonsartiklene la opp til en svak konføderal myndighet, og artikkel to i artiklene gjorde det klart at delstatene beholdt sin «suverenitet, frihet og uavhengighet». Artikkel tre definerte målet for konføderasjonen som «delstatenes felles forsvar, tryggingen av deres friheter og deres felles og generelle velferd», mens artikkel seks gjorde det klart at delstatene ikke uten samtykke fra kongressen kunne føre utenrikspolitikk.
Fallicambarus petilicarpus
Arten anses som en truet art av IUCN.
Sambre
Sambre (nederlandsk: Samber) er en elv som starter i Thiérache i Frankrike og renner blant annet gjennom Charleroi, før den i Vallonias hovedstad Namur munner ut i Meuse. Elven er 194 km lang.
Konføderasjonsartiklene
Konføderasjonen hadde en kongress med ett kammer, der hver delstat hadde to til syv representanter. Konføderasjonens president var lederen av kongressen, men hadde ingen utøvende makt. Det var heller ikke noe konføderalt domstolsvesen. Delstatene hadde forpliktet seg til å implementere vedtak i kongressen, men kongressen hadde ingen makt til å gjennomføre vedtak på egen hånd.
Yoris Grandjean
Yoris Grandjean (født 20. mars 1989) er en belgisk svømmer.
Konføderasjonsartiklene
Blant de viktigste resultater av konføderasjonen var Northwest Ordinance (1787), der delstatene gav opp sine territoriale krav i området øst for Mississippi. Dette gjorde at disse landområdene senere kunne tre inn i unionen som egne delstater.
Yoris Grandjean
Han representerte Belgia under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
MS «Royal Viking Star»
MS «Royal Viking Star» (IMO: 7108930) var et norsk-registrert havgående luksuriøst cruiseskip eid av norske B.D.S. Star Cruises (Det Bergenske Dampskibsselskab) og som var operert av det norskeide amerikanske cruiserederiet Royal Viking Line (RVL) i San Francisco i California fra 1972 til 1991. Skipet ble bygd i 1972 av Wärtsilä Helsingin Telakka i Helsingfors i Finland som verftets byggnummer 395, og ble levert for RVL den 26. juni 1972 som satte skipet inn i cruisefart med luksuriøse seilinger til destinasjoner som dekket nær hele verden. Skipet var RVLs første skip i Royal Viking Star-klassen som ville bestå av hele tre næridentiske søsterskip, de andre var «Royal Viking Sky» og «Royal Viking Sea» – begge bygd i 1973.
Skipet seilte for Royal Viking Line frem til 1991 da skipet ble overført til Norwegian Cruise Line (NCL) og ble omdøpt til «Westward». I 1994 ble skipet overført til Royal Cruise Line (RCL) og omdøpt til «Star Odyssey». Skipet seilte for RCL frem til 1996 da skipet ble solgt til Fred. Olsen Cruise Lines (FOCL) som omdøpte skipet til «Black Watch». I april 2020 ble åtte besetningsmedlemmer om bord testet positivt for covid-19 da skipet befant seg i fjorden Firth of Forth i Skottland. Som følge av covid-19-pandemien ble skipet lagt i opplag i Southampton i England.
I september 2020 ble skipet solgt til det tyrkiske selskapet 2E Maritime hvor skipet ville bli brukt som et hotellskip ved et skipsopphuggeri i Aliağa. I 2022 ble skipet solgt til Olivia Navigation som ga skipet navnet «Odin» og som sendte skipet til Alang i India for grunnsetting og opphugging. Fred. Olsen Cruise Lines satte skipet i arrest tre dager etter at skipet ankret opp i indisk farvann i juni 2022, for å forhindre at skipet ville bli hugget opp i Alang. Den 18. juni 2022 ble skipet grunnsatt ved stranden i Alang for opphugging.
Bakgrunn
Mot slutten av 1960-årene satset de tre norske rederiene Det Bergenske Dampskibsselskab (BDS) i Bergen, Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab (NFDS) i Trondheim og A. F. Klaveness & Co i Oslo å gå sammen inn i cruisevirksomhet. I 1970 etablerte de cruiserederiet Royal Viking Line (RVL) som var et samarbeidsprosjekt mellom de tre norske rederiene og den amerikanske forretningsmannen Warren Titus, som kom fram med idéen. Målet med det nye cruiserederiet var å tilby luksuriøse cruiseseilinger til destinasjoner over hele verden, som et annet alternativ til karibisk cruise. Til dette formålet ble det kontrahert tre spesialbygde luksuriøse konvensjonelle cruiseskip fra Wärtsila Helsingin Telakka i Helsingfors i Finland.
«Royal Viking Star» (1972–1991)
I 1970-årene var «Royal Viking Star» og søsterskipene «Royal Viking Sky» og «Royal Viking Sea» en stor popularitet blant de reisene, og Royal Viking Line ble en stor suksess med de elegantmøblerte skipene som ble ansett for å være blant de fem mest luksuriøse cruiseskipene i verden på denne tiden, sammen med Den norske Amerikalinje s «Sagafjord» og «Vistafjord». I 1981 ble «Royal Viking Star» forlenget med en midtseksjon på 27,71 meter ved Seebeckwerft i Bremerhaven i Vest-Tyskland. Skipet fikk større kapasitet med større bruttotonnasje og passasjerkapasitet, dette ville vise seg å være svært ugunstig for driften av skipene, ettersom dette medførte til at populariteten med å reise med skipene gikk nedover.
Utover 1980-årene ble det klart at de luksuriøse cruiseskipene i Royal Viking Line ikke kunne overleve uten støtte av et større selskap. Driftskostnadene av en håndfull luksuriøse cruiseskip ble for store til å være lønnsomme. Royal Viking Line ble kjøpt opp av det norske rederiet Norwegian Caribbean Lines AS i 1984 (som skiftet navn til Kloster Cruise AS i 1986), driften av skipene fortsatte under Royal Viking Line-skorsteinsmerket og ble holdt adskilt fra skipene i Norwegian Cruise Line (NCL).
«Star Odyssey» (1994–1996)
I april 1994 ble skipet overført til flåten av NCLs datterselskap Royal Cruise Line (RCL), et annet datterselskap i Kloster Cruise. Skipet ble omdøpt «Star Odyssey» og seilte med cruise rundt Middelhavet. Med tiden i RCL seilte skipet sammen med søsterskipet «Royal Viking Sea» som seilte under navnet «Royal Odyssey» siden 1991. Tiden som «Star Odyssey» ble kort, men ettersom Norwegian Cruise Line var overfor økonomiske vanskeligheter på midten av 1990-årene, ble de tvunget til å selge ut diverse eiendeler.
«Black Watch» (1996–2020)
I oktober 1996 ble skipet solgt til Fred. Olsen Cruise Lines (FOCL) som omdøpte skipet til «Black Watch» med første tur for FOCL den 15. november 1996. I februar 1997 fikk skipet motorhavari på to av hovedmotorene om bord mens skipet var utenfor Marmaris i Tyrkia. Skipet måtte ligge til kai i to uker i Valletta i Malta for reparasjoner. Fra 18. april til 20. juni 2005 ble skipet ombygget ved Blohm & Voss i Hamburg i Tyskland, hvor det i løpet av denne tiden ble gjort utskiftning av hovedmotorene og renovering på interiøret som estimerte en total kostnad på rundt 50 millioner euro. Skipet var tilbake i drift fra 29. juni 2005. Skipet ble også ombygget og utbedret i årene 2014, 2016 og 2019.
Sykdommer om bord
I juli 2007 var skipet offer for et utbrudd av legionærsyken, som påvirket en rekke passasjerer i alderen 70- og 80-årene. I september 2013 var skipet et offer for et utbrudd av noroviruset som infiserte 130 passasjerer og mannskap da skipet var under et cruise til Skandinavia. Den 13. april 2020 da skipet befant seg i den skotske fjorden Firth of Forth i Skottland, testet åtte besetningsmedlemmer positivt for covid-19.
Hotellskip i Tyrkia
Den 21. august 2020 kunngjorde Fred. Olsen Cruise Lines at «Black Watch» og søsterskipet «Boudicca» ble solgt til det tyrkiske selskapet 2E Maritime for bruk som hotellskip i Pendik for verftsarbeidere i Aliağa i Tyrkia.
Opphugging i Alang
I april 2022 ble skipet solgt til det mumbaiske eierselskapet Olivia Navigation som ga skipet navnet «Odin». Skipet ble sendt til indisk farvann i begynnelsen av mai 2022, hvor det var planer for at skipet ville bli grunnsatt og hugget opp i Alang i India. Fred. Olsen Cruise Lines satte skipet i arrest tre dager etter at skipet ankret opp utenfor Alang 3. juni 2022. Dette var for å forhindre at skipet ville bli grunnsatt ved høyvann og hugget opp (såkalt «beaching») i Alang, ettersom det i salgsavtalen inneholdte en klausul der skipet måtte resirkuleres ved et tyrkisk resirkuleringsverft som opererte i tråd med Hong Kong-konvensjonen. Avtalen var at skipet skulle brukes til boligformål i seks til åtte måneder før skipet skulle resirkuleres. I løpet av mai 2022 hadde Fred. Olsen Cruise Lines foretatt rettslige skritt i India for å sikre at kontrakten ble overholdt.
Fred. Olsen Cruise Lines anklaget den tyrkiske motparten for å ha åpenlyst brutt vilkårene og betingelsene i avtalen, og hevdet å ha lidd tap som følgene av dette. Selv om den ulovlige grunnsettingen av skipet ble foreløpig stoppet, hadde dommeren som hørte saken indikert at arrestordren kunne oppheves mot et depositum på 4,16 millioner dollar, som er den opprinnelige verdien av skipet. Eierselskapet Olivia Navigation hevdet at de ikke kjente til betingelsene i avtalen ved det opprinnelige salget, og bestred arrestordren. Den 18. juni 2022 ble skipet grunnsatt på stranden i Alang for opphugging.
Dekk og fasiliteter
MS «Royal Viking Star» ble sammen med søsterskipene «Royal Viking Sky» og «Royal Viking Sea» ansett for å være tidenes mest luksuriøse cruiseskip da de ble levert til Royal Viking Line i 1972 og 1973. De spesialbygde cruiseskipene var de første skipene i verden som hadde en to-etasjes teater/kinosal. En annen nyhet var den høytflyvende restauranten med store panoramavinduer og en innglasset observasjonssalong over broen. I tillegg hadde skipene et uforholdsmessig stort antall av suiter om bord.
Størrelse og dimensjoner
MS «Royal Viking Star» hadde ved levering en brutto(register)tonnasje på 21 847 BRT, en netto(register)tonnasje på 10 645 NRT og en lasteevne på 3 593 DWT. Etter forlengingen i 1981 fikk skipet en ny bruttotonnasje på 28 613 BT, en ny nettotonnasje på 11 854 NT og en ny lasteevne på 5 656 DWT. Skipet målte største lengde (L OA ) på 177,75 meter og en lengde mellom perpendikulærene (L PP ) på 142,02 meter. Etter forlengingen i 1981 fikk skipet en ny L OA på 205,46 meter og en ny L PP på 169,73 meter. Skipets største bredde målte 25,22 meter, mens skipets bredde i riss målte 25,20 meter. Dypgående stakk skipet 7,55 meter mens skipets dybde i riss (målt fra underkant av hoveddekksplaten til overkant av kjølplaten) målte 8,10 meter.
Kapasiteter
MS «Royal Viking Star» hadde ved levering en passasjerkapasitet på 539 passasjerer. Etter forlengingen i 1981 ble passasjerkapasiteten økt til 758 passasjerer. Etter en ombygging i 2005 ble passasjerkapasiteten økt til 820 passasjerer. Mannskapet besto av 200 besetningsmedlemmer da skipet het «Black Watch».
Maskineri og fremdrift
Ved levering besto hovedmaskineriet om bord på «Royal Viking Star» av fire Wärtsilä-Sulzer 9ZH 40/48 dieselmotorer, hver med ytelse på 3 310 kW som tilsvarte en samlet ytelse på 13 240 kW. I 2005 ble hovedmaskineriet byttet ut med fire MAN 7L32/40CD dieselmotorer, hver med ytelse på 2 856 kW som tilsvarte en samlet ytelse på 11 424 kW ved 750 rpm. Maksimalt hadde hovedmotorene en ytelse på 4 500 kW hver, som tilsvarte en samlet ytelse på 18 000 kW.
Hjelpemaskineriet besto av én Wärtsilä 6R32 dieselgenerator med ytelse på 2 460 kW og tre Wärtsilä 824 TS dieselgeneratorer, hver med ytelse på 940 kW. De sistnevnte ble i 2005 byttet ut med to MAN 8L21/31 dieselgeneratorer, hver med ytelse på 1 760 kW. I tillegg hadde skipet også én diesel nødgenerator av typen Deutz BF 8M 716 med ytelse på 200 kW. Denne ble byttet ut med en MAN D2866 LXE 20 diesel nødgenerator. Skipet hadde også fire Aalborg Mission XW (AV-6N) hjelpekjeler og to Wärtsilä Steamblock 600M hjelpekjeler.
Fremdriften besto av to halvspaderor, to KaMeWa skrupropeller og to sidepropeller forut. Ved levering hadde skipet en toppfart på 18,5 knop (34 km/t), etter byttingen av hovedmotorene i 2005, fikk skipet en ny toppfart på 21,5 knop (40 km/t).
Fosdalsgruvas Venner
Fosdalsgruvas Venner er en forening i Malm i Verran kommune. Foreningen ble stiftet 7. mars 2002. Den er en fortsettelse av Malmo Grubearbeiderforening som ble stiftet 14. april 1907. I 2006 markerte de Fosdalens Bergverks 100-årsjubileum fra 23. til 25. juni.
Wallander – Sorgfuglen
Wallander – Sorgfuglen er en svensk thrillerfilm fra 2013 regissert av Lisa Ohlin. Kurt Wallander blir spilt av Krister Henriksson og andre roller inkluderer Charlotta Jonsson som Linda Wallander og Douglas Johansson som Martinsson. Filmen er den siste i serien med Henriksson som Wallander.
Fosdalsgruvas Venner
Foreningens formål er å:
Wallander – Sorgfuglen
Om filmen
Filmen ble produsert av Malte Forssell og Jon Mankell og ble filmet fra et manus av Bjørn Paqualin og Lovisa Milles. Det er en direkte til DVD produksjon og ble utgitt Oktober 23 i 2013.
Dominik Peter
Dominik Peter (født 30. mai 2001) er en sveitsisk skihopper.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hans beste resultat var nummer 35 i normalbakke.
Enebakk Idrettsforening
Enebakk Idrettsforening (stiftet 7. mai 1927) er et idrettslag fra Enebakk i Akershus, som driver med fotball, håndball, skiidrett, taekwondo og turn.
Fotball
A-laget i fotball for menn har de siste årene spilt i den laveste divisjon til Akershus Fotballkrets. Etter 2010-sesongen i 8. divisjon har Enebakk spilt i 9. divisjon.
Decker Dean
Decker Dean (født 8. august 2000) er en amerikansk skihopper.
Han representerte USA under Vinter-OL 2022 i Beijing, hvor hans beste resultat var nummer 44 i normalbakke.
NM i ultraløp 2020
NM i ultraløp 2020 skulle vært en del av NM i friidrett 2020, og skulle vært arrangert på to distanser, 100 km gateløp og 18 km terrengultraløp.
NM på 100 km skulle vært arrangert i Bergen 28. mars 2020, som en del av Bergen Ultra, og NM terrengultraløp skulle vært arrangert som en del av Molde 7-topper (18 km) 23. mai. Begge mesterskapene ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien.
100 km
Avlyst
Terrengultra 18 km
Avlyst
Steinbekkhaugen
Steinbekkhaugen er et stedsnavn og et gårdsbruk i nærheten av Gruben i Mo i Rana, på Helgeland i Nordland. Stedet befinner seg 75 meter over havet.
Det er vedtatt å bygge en ny flyplass i Fagerlia i nærheten av Steinbekkhaugen som erstatning for Mo i Rana lufthavn, Røssvoll.
Navnet
Stedsnavnet er omtalt som Stenbackhouff og Steenbackhouff i 1610, Stenbach i 1612 og 1614, Stennbacke i 1620, Stenbachenhaugen i 1648. Senere ble benevnelsen Stenbechhoug vanlig, og fra 1800-tallet Stenbækhaug og Steinbekkhaug.
I ruller fra 1811, 1814 og 1824 er navnet skrevet Stembeckhaugen, og bekken som det er oppkalt etter ble i dagligtale kalt Stembekken og Stembekkhåjen. Det har vært spekulert i om bekken het Stembekken fordi den var oppdemt («oppstemd») for sager eller vannmøller. Sag kom først i 1751, men vannmøller var der lenge før.
Navnet steinbekk er nok riktig, men ikke særlig typisk. Frøholm (1965) har påpekt at «nb» i dagligtale har lett for å gå over i «mb», slik at Steinbekken kan ha gått over til Stembekken.
I bygda sier folk bare Haugen eller Håjen (hå'jen), og det sammensatte ordet blir derfor Hågsbekken. Navnet ble skrevet Hoenn i 1624, Højenn, Hoijenn og Hoyenn flere ganger mellom 1636 og 1652.
Steinbekkhaugen gård
Steinbekkhaugen gård ble trolig ryddet like før år 1600. Gården nevnes ikke i 1566–1567, men den må ha blitt ryddet ikke lenge etter denne tid. For det første er det en bra og sentral gård. For det andre hadde brukeren betalt 1 mark i tredje års landbohold (tredjetake) av 1/2 våg i 1612, så gården må ha hatt en relativt høy skyld tidlig på 1600-tallet.
Gården var et bruk frem til omkring 1618. Deretter var det to bruk på 1/2 våg hver frem til 1666. I 1666 ble det ene bruket delt i to på 18 mark kvart, men de gikk sammen igjen i 1674. Frem til omkring 1680 var det to jevnstore bruk. Fra 1682 til 1902 var det tre jevnstore bruk, hvert med en gammel skyld på 1 pund; unntaket var perioden 1714–1733, da det ene bruket var delt i to.
Fra 1838 til 1891 var skylden 4 ort 21 skilling, og fra 1891 3.03 skyldmark a 100 øre på bnr.3 og 3.28 skyldmark a 100 øre på hvert av de to andre. I 1902 ble bnr.1 delt i to jevnstore bruk, bnr.1 og bnr.5. Deretter ble det utskilt 3 mindre deler og flere bnr. på jernbanegrunn. Bnr.2 ble skylddelt i to i 1936, men ble drevet sammen igjen.
Gårdstun
Frem til jordskiftet i 1864–1865, lå de tre brukene tett sammen i tunet, med faste grenser mellom hvert bruk. Bnr.1 Midtigarden lå i midten, bnr.3 Nergarden eller Nerstua nedenfor og bnr.2 Oppistua ovenfor. De nederste husene i Oppistua lå på høyde med, og øst for, de øverste i Midtigarden. De øverste i Nergarden lå på høyde med, og vest for, de nederste i Midtigarden. Midtigarden er trolig det eldste tunstedet.
Etter jordskiftet ble Oppistua flyttet 30–40 meter østover, og ble omdøpt til Innistua. I 1930-årene ble alle husene, unntatt stua fra 1860-årene, flyttet om lag 150 meter østover, mot midten på jorden til bruket.
I Oppistua var det et gammelt bur av øksa tømmer; gulvet var av kløyvde stokker og trenagler, og trodet var økset av tynne tre. I en takås stod muligens bumerke for Anders Anderssa.
Noen av husene i Nerstua ble flyttet litt ned etter jordskiftet. Da Midtigarden ble delt i 1902, ble det nye bnr. 1 Yterstua bygd tett ovenfor gammeltunet i Midtigarden, som fikk bnr.5.
Raetisk
Raetisk er et meget tåkelagt språk i antikken som en gang ble snakket i provinsen Raetia i den østlige delen av Alpene i Europa i nord og vest for antikkens venetiske språk. Raetisk er sparsommelig dokumentert i inskripsjoner i ulike nordlige variasjoner av det etruskiske alfabetet, noe som har gitt spillerom for spekulasjoner om språkets opprinnelse.
For en forskningshistorie, se Schumacher (1992) og Schumacher (1998) og Morandi (1999) for utgaver inskripsjonene. Alle forskere fra nyere tid har lagt vekt på en forbindelse med etruskisk, se Rix (1998), Schumacher (1998).
I sin bok Naturalis Historia (ca. år 77) skrev Plinius den eldre om folket i Alpene:
Basert på denne informasjonen raetiske inskripsjoner er det klart at raetisk er beslektet med etruskisk. Faktisk er den vanlige klassifikasjonen av de to språkene, eller dialektene av hverandre, å bli gruppert med lemnisk (fra øya Limnos i Egeerhavet) i en større tyrsensk språkfamilie. Dette er i seg selv blitt sett på som en isolert familie som ikke er påvist beslektet med noen annen kjent språkfamilie, hvilket betyr at raetisk ikke var et indoeuropeisk språk.
Raetisk døde ut på 200-tallet etter at de som snakket det ble assimilert og gått opp i latin (fra sør) og germansk (fra nord). Mange inskripsjoner er kjente, men de fleste av dem er gjentagelser og korte løfter eller ofringer. Navnet på den venetiske gudinnen Reitia har tidligere blitt knyttet til denne folket, men de to er nå antatt å ikke ha noe med hverandre å gjøre.
Millpond Moon
Millpond Moon er en norsk americana-duo som består av Kjersti Misje (gitar, piano, sang) og Rune Hauge (gitar, dobro, sang).
Duoen ble dannet da Misje i 1996 flyttet til Bergen og snart begynte å samarbeide med Hauge. Etter en opptreden på Glastonbury i 2004 har de drevet utstrakt turnevirksomhet.
Millpond Moon framfører standardlåter og egne sanger i et neddempet, akustisk format med gode vokalharmonier og dyktig gitarspill. Både konserter og album har fått god omtale.
Parananilla
Levevis
Ulikt de fleste andre trebukker lever disse artene på bakken, de voksne kan ikke fly. Larvene lever underjordisk på røtter.
Utbredelse
Arten er utbredt i det sørvestlige Mexico.
Zoltán Schenker
Zoltán Ozoray Schenker (født 13. oktober 1880, død 25. august 1966) var en ungarsk fekter som deltok i flere olympiske leker 1912 i Stockholm, 1924 i Paris,og 1928 i Amsterdam.
Mudumalai nasjonalpark
Mudumalai National Park and Wildlife Sanctuary er et tigerreservat i det nordvestre hjørne av Nilgiri-fjellene ("De blå fjell") i Nilgiridistrktet om lag 150 km. nordvest for Coimbatore i Kongu Nadu-regionen i Tamil Nadu. Det ligger på grensen mellom Karnataka og Kerala. Nasjonalparken er delt i fem områder: Masinagudi, Thepakadu, Mudumalai, Kargudi og Nellakota.
Zoltán Schenker
Schenker ble olympisk mester i fekting under OL 1912 i Stockholm. Han var med på det ungarske laget som vant lagkonkurransen i sabel. I den individuelle konkurransen i sabel vant han fire av sju kamper og endte på fjerdeplass. Han deltok også i florett men kom ikke til finaleomgangen som besto av åtte fektere.
Mudumalai nasjonalpark
Parken er tilholdssted for truede og sårbare dyrearter, inklusive indisk elefant, bengaltiger, gaur og indisk leopard. Det er i det minste 266 arter av fugler i parken, inklusive den kritisk utrydningstruede kondoren.
Zoltán Schenker
Tolv år senere, under OL 1924 i Paris, tok han to fektmedaljer, begge i lagkonkurranse. Han var med på det ungarske laget som tok sølv i sabel og bronse i florett.
Mudumalai nasjonalpark
Hele det 6 000 km² store område i Nilgiris-fjellet, inklusive hele Mudumalai National Park, vurderes av UNESCO for listen over verdesarvsteder.
Nyssicostylus
Nyssicostylus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Mudumalai nasjonalpark
Mudumalai Tiger Reserve
Det er registrert 48 tigre i Nilgiri-reservatet.Tigrene kan vandre fritt i reservatet. I april 2007 erklærte Tamil Nadus regjering Mudumalai som tigerreservat i et forsøk på å bevare landets synkende tigerbestand. Følgelig ble om lag 350 familier tvangsflyttet fra kjerneområdet og gitt 10 lakh rupi som kompensasjon. De som bodde i en buffersone på 5 km. fryktet at de også ville bli tvangsflyttet. I virkeligheten vil de bli involvert i prosjektet og dra økonomiske fordeler gjennom økoturisme, ved å få arbeid som vakter, turledere eller omvisere.
Flora
Det er tre hovedtyper skog i parken: Tropisk løvfellende skog i vest hvor det er mest regn, tropisk tørr eviggrønn buskas i midten og tropisk barskog i øst.
Nyssicostylus
Levevis
Larvene lever i død ved, mest av løvtrær.
Utbredelse
Slekten er utbredt fra Venezuela i nord til Bolivia i sør.
Jakob Andkjær
Jakob Andkjær (født 7. mai 1985) er en dansk svømmer.
Han representerte Danmark under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
Robert Lijesen
Robert Lijesen (født 5. februar 1985) er en nederlandsk svømmer.
Han representerte Nederland under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
Marco Negri
Marco Negri (født 24. mai 1955 i Mantova), italiensk volleyballspiller som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal og 1984 i Los Angeles.
Negri vant en olympisk bronsemedalje i volleyball i OL 1984 i Los Angeles. Han var med på det italienske laget som kom på tredjeplass i volleyballturneringen for menn bak USA og Brasil. Italia tapte semifinalen mot Brasil med 1-3 og vant bronsefinalen med 3-0 over Canada. Negri spilte tre kamper i OL-turneringen.
Jevhen Marusiak
Jevhen Marusiak (født 16. mars 2000) er en ukrainsk skihopper.
Tammy Takagi
Tammy Takagi (født 11. mars 1991) er en brasiliansk stuper.
Hun representerte Brasil under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 8 i 3 meter synkron.
Wallander – Brannstifteren
Wallander – Brannstifteren er en svensk trhillerfilm fra 2013, regissert av Charlotte Brändström. Kurt Wallander blir spilt av Krister Henriksson og andre roller inkluderer Charlotta Jonsson som Linda Wallander og Douglas Johansson som Martinsson.
Handling
Når en brannstifter skal løslates fra fengsel ønsker ikke de andre landsbyboerne den tidligere brannstifteren i nærheten av dem.
Derfor tar innbyggerne snart situasjonen i deres egne hender, og det blir opp til Kurt Wallander å undersøke om innbyggernes frykt faktisk er berettiget - eller ikke.
Dana sylvicolus
Dana sylvicolus er en art i slekten Dana innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Papuadessus
Papuadessus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen vannkalver.
Levevis
Artene lever i ferskvann med grusete bredder, og ser ut til å finnes i både rennende og stillestående vann.
Bartolomé Esteban Murillo
Bartolomé Esteban Murillo (født 31. desember 1617, død 3. april 1682) var en spansk barokkmaler. Murillo er best kjent for sine religiøse motiver, men han malte også sjangermalerier av kvinner og barn. Disse levende og realistiske portretter av blomsterpiker, gategutter, og tiggere utgjør en omfattende og tiltalende framstilling av dagliglivet i hans samtid.
Liv og virke
Murillo ble født enten i Sevilla eller i Pilas, en liten by i den andalusiske provinsen Sevilla som sønn av foreldrene Gaspar Esteban og María Pérez Murillo. Det er fastlagt at han ble døpt den 1. januar 1618 i Sevilla, som den yngste sønnen i en familie på fjorten barn. Hans far var barberer og enkel lege. Hans foreldre døde da Murillo var svært ung og han ble i stedet oppfostret av sin onkel og tante.
Murillo studerte kunst og praktisk maleri under Juan del Castillo i Sevilla i rundt fem år, og ble snart hans beste elev. I Sevilla ble han kjent med flamsk maleri og Molanus’ (egentlig Jan Vermeulen eller Jan van der Meulen) tekst De Picturis et Imaginibus Sacris («Avhandling om hellige bilder») fra 1570 om hvordan religiøst innhold i maleri skulle framstilles på skikkelig vis. Sevillas store kommersielle betydning på denne tiden førte til at Murillo kunne suge til seg inntrykk og kunnskap fra mange andre regioner. Hans første verker var påvirket av Zurbarán, Jusepe de Ribera og Alonzo Cano, og han delte deres sterke realistiske tilnærming. Etter hvert som hans tekniske dyktighet utviklet seg, tenderte hans verker å tilpasse seg den polerte stilen som passet den borgerlige og aristokratiske smaken på denne tiden, vist særlig i hans katolsk-religiøse verker. Religiøs kunst kom til å dominere hans livsverk.
I 1642, da han var 26 år gammel, flyttet han til Madrid, hvor han høyst sannsynlig ble kjent med kunsten til Diego Velázquez, og kan ha sett verkene til venetianske og flamske mestere i de kongelige samlingene. Han kunne studere verkene til Rubens og dessuten italienske barokkmalerier, eksempelvis Federco Barocci, som ble oversett av andre spanske malere, men som Murillo likte for den muntre søtheten i hans stil. De rike fargene og mykt modellerte formene i hans påfølgende verker antyder denne utenlandske innflytelsen. Nederlandske Rubens lærte ham å bruke varmere toner, rikere farger, og tykkere penselstrøk, noe han i enda større grad tok til seg de siste tiårene av sitt liv. I 1645 vendte han tilbake til Sevilla og giftet seg med den rike Beatriz Cabrera y Villalobos. Med henne fikk han elleve barn.
I dette året malte han et titalls bilder for klosteret til sankt Francisco el Grande i Sevilla. Disse arbeidene viste fram miraklene til de fransiskanske helgenene som varierte mellom en zurbaránesk tenebroso (dramatisk illuminasjon), som i «Sankt Frans’ ekstase», til en myk, nærmest selvlysende stil, som i «Sankt Klaras død», hvilke ble typiske for hans modne kunst. I henhold til kunsthistorikeren Manuela B. Mena Marqués, «i «Sankt Egidius levitasjon» (også kjent som «Engelens kjøkken», Paris, Louvre) og «Sankt Klaras død» (Dresden, Gemäldegal. Alte Meister), er de karakteristiske elementene i Murillos arbeider allerede tydelige: elegansen og skjønnheten i de kvinnelige figurene og hos englene, realismen i stillebenenes detaljer og sammensmeltningen av virkelighet med den åndelige verden, som er særdeles godt utviklet i en del av hans komposisjoner.»
Også fullført i tiden rundt 1645 var den første av Murillos mange malerier av barn, «Den unge tigger» (Musée du Louvre) og hvor innflytelse fra Velázquez er åpenbar. Etter at et par bilder ble fullført for katedralen i Sevilla, begynte han å spesialisere seg for temaer som skaffet ham den største suksess: jomfru Maria og Jesubarnet, og bilder om den ubesmittede unnfangelse. Hans religiøse andaktsbilde «La Inmaculada Concepción del espejo», malt en gang mellom 1660 og 1678, var et resultat av diskusjonen om den ubesmittede unnfangelse. Bakgrunnen var at fransiskanerne trodde at jomfru Maria var født fri for arvesynd og således unnfanget ubesmittet. Imidlertid var dominikanerne av den oppfatning at Maria var født som alle andre, med arvesynd, men ble deretter renset. Ettersom Murillo var nær tilknyttet fransiskanerne, og hadde fått sin omdømme fra sine malerier for deres kloster, malte han en triumferende Maria stående eller nærmest flytende på en halvmåne, og med fire puttoer kravlende ved hennes føtter. Hans Maria er framstilt i henhold til visjonene til den portugisiske helgenen Beatrix da Silva Meneses og hvor hans utførelse er meget malerisk, kjent som estilo vaporoso. Det viser også at Murillo var påvirket av Velazquez og italienskpåvirket kunst.
Arv og ettermæle
Murillo var den siste store maleren av den spanske gullalderen, «siglo de oro». I løpet av 1600-tallet fikk Spania en del av sine fremste talenter blomstre innen billedkunst og litteratur. Dette var også århundret hvor Spania hadde sin tyngste periode, politisk, militært og økonomisk med pest, jordskjelv, fattigdom og sult. Tiggerne og gateguttene i Murillos sjangerscener var således et uttrykk for den harde virkeligheten i kunstnerens samtid, men i stor grad idealisert og romantisert. Hans bilder var en bro mellom det mørke drama fra Spanias tidligere barokkunstnere og til den mykere, fantasifull følsomhet i den kommende rokokkoperioden.
Murillo hadde mange elever og etterfølgere. Den produktive etterligningen av hans malerier sikret hans omdømme i Spania og hans berømmelse strakte seg over hele Europa. Etterspørsel var en tid så stor at den spanske kongen nedla begrensninger i eksporten av hans malerier. Før 1800-tallet var hans malerier mer kjent enn noen annen spansk kunstner. Kunstnere som var påvirket av hans malestil, var blant andre Thomas Gainsborough og Jean-Baptiste Greuze. Mange steder i Spania er oppkalt etter ham. ‘Plaza de Murillo’ mellom Pradomuseet og den botaniske hagen i Madrid er et eksempel. Det er også en statue av Murillo ved San Telmo Palace i Sevilla, skulptert av Antonio Susillo.
Offentlige samlinger
Museo del Prado i Madrid; Eremitasjen i St. Petersburg, Russland; og Wallace Collection i London er blant de museer som har verker av Murillo. Hans maleri «Kristus på korset» henger i Timken Museum of Art i San Diego, og «Kristus etter piskingen» er ved Krannert Art Museum, Champaign, Illinois. De mest omfattende steder for hans bilder er de mange kirkene og museer i Sevilla, samt i Caridadsamilingene. Foruten rundt 250 oljemalerier har Murillo også etterlatt seg en rekke tegninger, noen finnes på Glyptoteket i København.
JT Lauritsen
Jan Tore (JT) Lauritsen (født 9. juli 1967 i Lillestrøm) er en norsk blues-/soulartist med åtte plateutgivelser bak seg, sammen med sitt Buckshot Hunters.
Den siste utgivelsen, Blue Eyed Soul Vol.1, kom ut 13. april 2018 og ble nominerte til Spellemannprisen 2018 i klassen blues. JT er en soulful sanger og trakterer i tillegg trekkspill, Hammond orgel og munnspill. JT Lauritsen & The Buckshot Hunters har turnert over hele verden siden starten i 1995. Lauritsen har vært en av artistene på Delbert McClintons Sandy Beaches Cruise i Karibien siden 2010. I 2012 var hele Buckshot Hunters med. Delbert McClinton har på mange måter vært en slags mentor for Lauritsen.
Tidligere karriere
Jan Tore Lauritsen startet sin karriere som vokalist i bandet Black´n Blues, et band fra Romerike, som ga ut albumet Adress Unknown i 1991. Parallelt med dette begynte Lauritsen et lengre samarbeid med den Norske Roots-artisten Trond Granlund. Lauritsen traff flere av sine medmusikanter i Buckshot Hunters gjennom samarbeidet med Granlund.
JT Lauritsen & The Buckshot Hunters
Buckshot Hunters er bandet Jan Tore Lauritsen startet sammen med gitarist Arnfinn Tørrisen. De fikk med seg bassist Kyrre Sætran, trommeslager Per Eriksen og gitarist Nils Halleland. Dette var besetningen det første året og på den første innspillingen i 1995. I 1996 traff han trommeslager Jon Grimsby gjennom samarbeidet med Trond Granlund. Han ble etter hvert med i The Buckshot Hunters på spillejobber med forskjellige bassister, blant andre Billy Troiani, Kyrre Sætran og Atle Rakvåg på bass fra 1997 til 2017. Gjennom musikkmiljøet på Romerike kjente han orgelspilleren Paul Wagnberg. Han ble med på flere innspillinger og turnerte med bandet når han hadde fri fra jazzgruppen The Real Thing. På denne tiden var også sangerinnen Stina Stenerud med på vokal. Hun var blant annet med på den lange turen til Byron Bay Bluesfest i Australia i 2002. Rundt 2005/06 ble Paul Wagnberg erstattet med Iver Olav Erstad. I 2009/10 ble Erstad erstattet med gitaristen Ian Fredrick Johannesen, som fremdeles er medlem av Buckshot Hunters. I 2017 meldte Atle Rakvåg fra om at han av tidsmessige grunner ikke kunne fortsette i bandet, og Morten Nordskaug erstattet ham.
Brita Bull
Brita Bull (født 9. august 1932, død 2008), gift Hjorth-Hansen, var en norsk friidrettsutøver som representerte SK Rapp.
Hun vant en NM-bronse og ett NM-gull i spydkast.
Malta under VM i friidrett 2019
Malta deltok under VM i friidrett 2019 (utendørs) fra 27. september til 6. oktober 2019 i Doha i Qatar.
Deltakere
Malta er påmeldt med en deltaker:
Janet Richard, 400 meter
Fallicambarus strawni
Fallicambarus strawni  er en art av ferskvannskreps (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Gruppen omfatter nordlige ferskvannskreps, av det som på engelsk kalles «crayfish». Den er en av totalt 19 arter i slekten Fallicambarus.
Arten anses som sårbar av IUCN.
Jacinto Ayala
Jacinto Ayala (født 13. januar 1987) er en dominikansk svømmer.
Han representerte Den dominikanske republikk under Sommer-OL 2008 i Beijing, hvor han ble utslått i forsøkene på 50 meter fri.
Kate Wolf
Kate Wolf (født Kathryn Louise Allen 27. januar 1942 i San Francisco i California i USA, død 10. desember 1986 samme sted ) var en amerikansk folkesanger, musiker og låtskriver. Hun døde av leukemi. Wolf begynte å komponere og opptre tidlig på 1970-tallet.
Musikkarrieren begynte hun i bandet Wildwood Flower før hun ble soloartist. Wolf sang med en ren stemme på en naturlig, enkel og direkte måte ofte med et intimt og personlig preg. Hun spilte akustisk gitar. «Across the Great Divide» og «Give Yourself to Love» er blant hennes mest populære komposisjoner. Wolfs sanger ble senere fremført av blant andre Nanci Griffith, Emmylou Harris, Lucinda Williams og Greg Brown. Nina Gerber bestemte seg for å bli profesjonell musiker etter å ha vært på en pizzarestaurant der Wolf opptrådte. Gerber akkompagnerte Wolf på gitar fra 1978 til 1986. I Laytonville, California, arrangeres Kate Wolf Music Festival.
USS «Arthur W. Radford»
USS «Arthur W. Radford» var en amerikansk jager i Spruance-klassen. Den var oppkalt etter admiral Arthur W. Radford (1896–1973), og var i aktiv tjeneste fra 1977 til 2003.
Skipet deltok blant annet i Gulfkrigen og fredsbevarende operasjoner i Libanon. Skipet ble planlagt senket i november 2010 utenfor kysten av New Jersey, men ble først senket 10. august 2011.
Ånden fra 1914
Ånden fra 1914 (tysk: Augusterlebnis) var den angivelige feiringen i det tyske keiserrike ved utbruddet av første verdenskrig. Mange individer husket euforien som brøt ut den 4. august 1914, etter at alle partiene i Riksdagen, inkludert det tidligere antimilitaristiske Sozialdemokratische Partei Deutschlands (SPD), støttet krigskreditter i en enstemmig avstemning, senere referert til som Burgfrieden. Mange, deriblant i middelklassen, trodde at Tyskland hadde avsluttet flere tiår med bitter innenrikspolitisk konflikt. De millitære seirene de følgende ukene, som viste hva Tyskland kunne oppnå når det var forent, og som antydet at krigen skulle bli kortvarig, styrket euforien. Mange på den politiske høyresiden trodde (og fortsatte å tro inn i nazitiden) at disse ukene av krig var Tysklands fineste tid, og tilsvarte 1789 i Frankrike. Frem til 1990-årene tok de fleste historikere opp minnet om ånden fra 1914, og hevdet at entusiasmen i august 1914 var universell.