cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
George Adams
George Rufus Adams (født 29. april 1940 Covington i USA, død 14. november 1992 i New York) var en amerikansk jazzmusiker som spilte tenorsaksofon, fløyte og bassklarinett.
Den musikalske stilen Adams har blitt kjent for har sine røtter i blues og afroamerikansk populærmusikk. Som saksofonist hadde han tilsynelatende Rahsaan Roland Kirk som inspirasjon, en han i enkelte sammenhenger spilte med i Mingus sitt band, i tillegg til John Coltrane og Albert Ayler. Av og til bøyde han seg bakover og endte nesten på ryggen flere ganger.
Norgesbesøk
Adams besøkte Kongsberg Jazzfestival i 1990.
Som bandleder
George Adams – Don Pullen Quartet
George Adams-Dannie Richmond
Som medvirkende
Med Charles Mingus
Med James Blood Ulmer
Med McCoy Tyner
Med Gil Evans
Med Phalanx
OH
OH, Oh, oH og oh kan bety:
Károly Hornig
Károly friherre Hornig von Hornburg (født 10. august 1840 i Buda i Østerrike-Ungarn, død 9. februar 1917 i Veszprém) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Veszprém 1888–1917. I 1916 kronet han kong Karl IV (ungarsk Károl) og dronning Zita av Ungarn.
Han ble kreert til kardinal i 1912 av pave Pius X, med Sant'Agnese fuori le mura som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
TN
TN, Tn, tN og tn kan bety:
Tradisjonell østlig medisin
Tradisjonell østlig medisin er et fellesbegrep som omfatter en rekke tradisjonelle behandlingsformer (ofte også kalt alternativ behandling) innen medisin, med opprinnelse i østlige kulturer i Asia. Til denne kategorien hører
SC
SC, Sc, sC og sc kan bety:
Limpet
Limpet betegner en type sprengladning som festes til målet ved hjelp av magneter – typisk under vannlinjen på et skip.
Navnet er hentet fra det engelske ordet for albuskjell. Limpets ble brukt til flere skipssenkninger gjennomført av motstandsbevegelsen i Norge under annen verdenskrig. Mest kjent er Operasjon Mardonius, samt sabotasjeaksjonene mot de tyske skipene MS «Monte Rosa» og DS «Donau», gjennomført av Oslogjengen med Max Manus i spissen.
Vanligvis settes en limpet av med en tidsinnstilt mekanisme. Typen som ble brukt i Norge hadde en mekanisme som ble utløst ved operatøren knuste en glassampull med syre. Syren etset seg så gjennom en kork som holdt igjen en utløserfjær. En limpet har også gjerne en mekanisme som gjør at den utløses hvis den forsøkes fjernet fra målet av dykkere eller løsner som følge av eksplosjoner.
Limpet er opprinnelig et engelsk ord, men det er gått inn i norsk språk etter andre verdenskrig og finnes som oppslagsord bl.a. i Caplex og Norsk Riksmålsordbok.
ZIP
ZIP er et komprimerings- og arkiveringsfilformat. En ZIP-fil inneholder en eller flere filer som blir satt sammen for å spare diskplass eller for å lagre filene som de er, noe man ønsker når man for eksempel tar sikkerhetskopi eller til et rent arkiveringsformål.
Algoritmen som Zip anvender heter Deflate. Den bruker både LZSS-algoritmen (en variant av LZ77-algoritmen) og Huffman-koding.
Formatet ble utviklet av Phil Katz og het da PKZIP. Idag finnes det mengder av program som bruker zipformatet, blant annet ZipGenius, WinZip, PeaZip og 7-Zip. Flere har integrert formatet i sine operativsystemer, blant annet Microsoft og Apple.
Ved store filer, som for eksempel film, kan enkelte program dele filen opp i flere mindre zip-filer, som så blir satt sammen igjen når en dekomprimerer filene. Dette kan være nyttig ved lagring i filsystemer som FAT32, som har en relativt lav maksgrense for filstørrelser.
Fagopposisjonen av 1940
Fagopposisjonen av 1940 ble formelt stiftet 15. juni 1940 og var en gruppe faglig tillitsvalgte som gikk inn for en normaliserings- og samarbeidslinje i ukene etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Selv om den også hadde medlemmer fra de etablerte arbeiderpartiene Ap og NKP, var ingen av medlemmene fremtredende i disse partiene, og opposisjonen har gjerne blitt oppsummert som en gruppe som ikke fant seg til rette i noen av partiene. Blant de mest fremtredende medlemmene var Håkon Meyer, Halvard Olsen og Jens Tangen.
De fleste av opposisjonens medlemmer sluttet seg før eller siden til motstanden mot okkupasjonen, men flere av dens ledere ble dømt til tildels svært strenge fengselsstraffer i landssvikoppgjøret.
Giovanni Silva de Oliveira
Giovanni Silva de Oliveira (født 4. februar 1972 i Abaetetuba), bedre kjent som Giovanni, er en brasiliansk tidligere fotballspiller, som også har spilt for Brasils landslag.
Karriere i Brasil
Giovanni, som er født i Abaetetuba, startet sin karriere som profesjonell fotballspiller i 1991, da han signerte for Tuna Luso. Han scoret 24 mål i 1993-sesongen, og spilte deretter for klubbene Remo, Paysandu og Sãocarlense før han gikk til den brasilianske toppklubben Santos i 1995.
Barcelona
Etter å ha spilt for Santos, gikk Giovanni over til FC Barcelona i 1996. Han etablerte seg som førstelagsspiller, og kunne notere seg 18 mål i løpet av de to første sesongene. I sin første sesong for Barcelona vant han Cupvinnercupen med laget. Da Louis van Gaal tok over som manager for klubben, falt han, sammen med Sonny Anderson, ut av førstelaget, til tross for avgjørende scoringer, som i andre kampen av UEFA Super Cup 1997 mot Borussia Dortmund. han forlot Barcelona til fordel for den greske klubben Olympiakos for den rekordstore overgangssummen 10 800 000 £ sommeren 1999. Han kom senere i karrieren med kontroversielle uttalelser, hvor han refererte til Van Gaal som en Hitler for brasilianere, og for å være selvsentrert.
Olympiakos og senere karriere
Giovanni etablerte seg raskt som en av de beste spillerne i den greske ligaen. Han var toppscorer i Hellas i 2003/2004-sesongen, med 21 scorede mål.
I 2005 returnerte Giovanni til Santos, hvor han spilte sammen med blant andre Robinho. Med begrenset suksess etter returen, ble han av klubbens trener, Vanderlei Luxemburgo, bedt om å forlate laget.
Etter den korte og mislykkede returen til Brasil, spilte Giovanni for mindre kjente klubber, som Al-Hilal, Ethnikos, Sport og Mogi Mirim, før han returnerte til Santos, hvor han kunne notere seg sin første tittel med klubben, Campeonato Paulista. Giovanni la opp i 2010.
På landslaget
Giovanni spilte 20 kamper for Brasils landslag. Han scoret seks mål, og spilte blant annet i VM i fotball 1998 i Frankrike.
På klubbnivå
FC Barcelona Olympiakos Santos FC
Kjell Vidars går igjen
Kjell Vidars går igjen er et musikkalbum utgitt av Kjell Vidars i 1992. Albumets cover er en parodi på The Beatles sitt cover for Abbey Road fra 1969.
TX
TX, Tx, tX, og tx kan bety:
Lohengrin (opera)
Lohengrin, WWV 75, er en tyskspråklig romantisk opera i tre akter med musikk og libretto av Richard Wagner, komponert i 1846–1848 og uroppført i Grossherzogliches Hoftheater i Weimar den 28. august 1850. Fortellingen er tatt fra tyske legender og sagn fra middelalderen, i hovedsak skikkelsen Loherangrîn i Wolfram von Escenbachs middelhøytyske versepos Parzival. Disse fortellingene var en del av legenden om svaneridderen.
Operaen har også inspirert andre kunstverk. Kong Ludwig II av Bayern kalte slottet sitt Neuschwanstein etter svaneridderen. Det var kong Ludwigs støtte som senere ga Wagner midlene og muligheten til å fullføre hans episke syklus Der Ring des Nibelungen (Nibelungenringen), samt å bygge et teater egnet til å fremføre syklusen. Brudekoret Treulich geführt fra 3. akt som spilles mens kongen og bryllupsgjestene følger Elsa og Lohengrin til brudekammeret, er en av verdens mest brukte bryllupsmarsjer. Handlingen foregår i hertugdømmet Brabant i dagens Belgia og Nederland, i første halvdel av 900-tallet.
Forspillet til akt 1 fremføres ofte separat som et konsertstykke (gjerne sammen med det kortere forspillet til akt 3). Dette musikkstykket representerer det overnaturlige aspektet ved den hellige gral, og har blitt utpekt som en av Wagners mest inspirerte komposisjoner.
Bakgrunn
Wagner ble kjent med legenden om svaneridderen Lohengrin vinteren 1841-1842, gjennom en artikkel i Königsberg Germanic Society. Sommeren 1845 ble han oppslukt av legenden om den hellige gral, etter å ha lest Wolfran von Eschenbachs Parzival og Titurel. Den versjonen av legenden Wagner benyttet stammer fra rundt 1280. Her beskrives det hvordan Henrik fuglefangerens fire tusen riddere beseiret hundre tusen ungarere ved hjelp av vasallen Lohengrins overnaturlige krefter.
Den litterære figuren Lohengrin dukket først opp som en birolle i det siste kapitlet til det middelalderske episke diktet Parzival av Wolfram von Eschenbach. Gralsridderen Lohengrin, sønn av gralskongen Parzival, blir sendt til hertuginnen i Brabant for å forsvare en ung pike. Hans beskyttelse kommer under forutsetning av at hun aldri må spørre navnet hans. Hvis hun bryter dette kravet, vil han bli tvunget til å forlate henne. Wagner tok opp disse karakterene og satte temaet om det "forbudte spørsmål" i sentrum av en historie som skaper kontraster mellom det guddommelige og det verdslige, og mellom kristenheten i tidlig middelalder og germansk hedendom. Wagner forsøkte samtidig å flette elementer av gresk tragedie inn i handlingen. Han skrev følgende i essayet Mitteilungen an meine Freunde om sine planer for Lohengrin:
"«Hvem kjenner ikke 'Zeus og Semele'? Guden er forelsket i en menneskelig kvinne og nærmer seg henne i menneskelig form. Elskeren opplever at hun ikke kan  gjenkjenne guden i denne formen, og krever at han skal gjøre den virkelige sensuelle formen til sitt vesen kjent. Zeus vet at hun ville bli ødelagt av synet av hans virkelige jeg. Han lider av denne bevisstheten, lider av å vite at han må oppfylle dette kravet og på den måten ødelegge deres kjærlighet. Han vil forsegle sin egen undergang når skinnet fra hans gudfryktige form ødelegger hans elskede. Blir ikke mannen som lengter etter Gud ødelagt?»"
Komposisjon
Lohengrin ble skrevet og komponert mellom 1845 og 1848 da Wagner var Kapellmeister ved det kongelige hoff i Dresden. Operaens tilblivelse begynte imidlertid noen år tidligere da Wagner bodde og virket i Paris. Ved slutten av 1841 hadde Wagner unnfanget en fem-akts historisk opera basert på Hohenstaufen-dynastiet med tittelen Die Sarazenin (Sarasenerkvinnen), og selv om han overøste det med alle slags overdådigheter i Grand opéra-stil, ble oppmerksomheten hans snart vendt mot en Volksbuch (folkebok) som han kom i bestittlse av gjennom vennskapet til filologen Samuel Lehrs. Boken det var snakk om var Ludwig Bechsteins antologi av legender Der Sagenschatz und die Sagenkreise des Thüringerlandes, fra 1835. I tillegg til å være det verket som først indtroduserte Wagner til Lohengrin-legenden, gjenfortalte antologien også historien om Tannhäuser.
Wagner forteller retrospektivt i sin 1865-selvbiografi Mein leben om hvordan Lohengrins libretto ble skrevet. Sommeren 1845 planla Wagner med sin kone Minna deres årlige besøk til kurbadbyen Marienbad. Wagners hensikt var å hengi seg selv til et liv med den største fritid, og han valgte sin sommerlesning med omhu: diktene til Wolfram von Eschenbach og det anonyme eposet om Lohengrin med en introduksjon av Joseph von Görres. Planen hans om å ligge ved siden av en bekk og kommunisere med Titurel og Parzival varte ikke lenge, og lengselen etter å skape var overveldende:
"«Lohengrin stod plutselig åpenbart foran meg i full rustning i sentrum for en omfattende dramatisk tilpassing av hele materialet. ... Jeg kjempet modig mot fristelsen til å skrive ned planene mine. Men jeg lurte meg selv: Jeg hadde ikke før gått inn i middagsbadet før jeg ble grepet av et slikt ønske om å skrive Lohengrin at jeg, ute av stand til å dvele i badekaret i den foreskrevne timen, hoppet ut etter bare noen få minutter, og knapt tok tid til å kle meg ordentlig igjen, og løp som en gal til kvartalene mine for å skrive det som besatte meg ned på papiret. Dette fortsatte i flere dager, til hele den dramatiske planen for Lohengrin var lagt ned i detalj.»"
Mellom mai og juni 1846 laget Wagner et gjennomkomponert utkast for hele verket som bare besto av to notelinjer: den ene for stemmen, den andre bare for å indikere harmoniene. Samtidig begynte Wagner arbeidet med et annet utkast til diktet, som begynte med akt 3. Det fullstendige utkastet til akt 3 ble fullført før det andre utkastet til akt 1 og 2. Dette har enkelte ganger ført til den feilaktige konklusjonen at hele verket ble fullført fra slutt til begynnelse. Den 9. september 1846 begynte Wagner å utdype instrumental- og korpartiene, som sammen med forspillet ble fullført den 29. august 1847.
Komposisjonen av hele partituret begynte tre måneder senere, den 1. januar 1848, og innen den 28. april var Lohengrin-komposisjonen fullført. I september 1848 dirigerte Wagner utdrag fra akt 1 under en konsert i Dresden for å markere 300-årsjubileet for hofforkesteret (senere Staatskapelle Dresden).
Musikalsk stil
Lohengrin inntar en ambivalent posisjon innenfor Wagners estetiske korpus. Til tross for Wagners tilsynelatende avvisning av fransk Grand opéra, skylder Lohengrin, i likhet med alle Wagners operaer (også de senere musikkdramaene) en gjeld til formen som ble praktisert av Auber, Halévy og Meyerbeer, selv om Wagner benektet dette i sine skrifter. Lohengrin er også den siste av Wagners tre "romantiske" operaer, og fortsetter med den assosiative tonalitetsstilen som han tidligere hadde utviklet i Tannhäuser. Lohengrin er det siste verket han komponerte før hans politiske eksil, og til tross for den fem år lange komposisjonspausen, peker Lohengrins musikalske stil likevel frem mot Wagners fremtidige ledemotivteknikk.
Fremføringshistorikk
Den første fremføringen av Lohengrin var i Weimar, Tyskland den 28. august 1850 i Staatskapelle Weimar under ledelse av Franz Liszt, en nær venn og tidlig tilhenger av Wagner. Liszt valgte datoen til ære for Weimars mest berømte borger, Johann Wolfgang von Goethe, som ble født den 28. august 1749. Operaen ble en umiddelbar populær suksess, til tross for at operaen ble satt opp med et redusert orkester på 38 musikere (operaen er skrevet for et orkester på opp mot 130 musikere ), samt tenoren Karl Becks mangelfulle prestasjon.
Wagner selv var ikke i stand til å delta på den første forestillingen, etter han hadde blitt forvist fra Tyskland grunnet sin rolle i mai-opprøret i Dresden i 1849. Selv om han dirigerte diverse utdrag under konserter i Zürich, London, Paris og Brussel, var det først i 1861 i Wien at han var i stand til å overvære en full forestilling.
Operaens første forestilling utenfor tyskspråklige land var i Riga den 5. februar 1855. Den østerrikske premieren fant sted i Wien i Theater am Kärntnertor den 19. august 1858. Verket ble produsert i München for første gang ved Nationaltheater den 16. juni 1867, og i Staatsoper Berlin den 6. april 1869.
Lohengrins russiske premiere, utenfor Riga, fant sted ved Mariinskij-teatret i St. Petersburg den 16. oktober 1868.Den amerikanske premieren av Lohengrin fant sted på Stadt Theater at the Bowery i New York City den 3. april 1871. Den første forestillingen i Italia fant sted syv måneder senere på Teatro Comunale di Bologna den 1. november 1871 i en italiensk oversettelse. Det var den første forestillingen av en Wagner-opera i Italia. Ved forestillingen den 9. november var Giuseppe Verdi tilstede, som kommenterte en kopi av partituret med sine inntrykk og meninger om Wagner (dette var nesten helt sikkert hans første eksponering for Wagners musikk). Storbritannias premiere av Lohengrin fant sted ved Royal Opera House, Covent Garden den 8. mai 1875 ved bruk av en italiensk oversettelse. Operaens første forestilling i Australia fant sted ved Prince of Wales Theatre i Melbourne den 18. august 1877. Metropolitan Opera fremførte operaen for første gang den 7. november 1883, på italiensk, i selskapets første sesong.
Lohengrin ble først oppført i Frankrike ved Eden-Théâtre i Paris den 30. april 1887 i en fransk oversettelse av Charles-Louis-Étienne Nuitter. Operaen fikk sin kanadiske premiere på operahuset i Vancouver den 9. februar 1891.
Lohengrin ble først fremført som en del av Bayreuth-festivalen i 1894, i en produksjon regissert av komponistens enke, Cosima Wagner.
Den første norske fremføringen fant sted den 2. desember 1885 ved Tivoli Opera i Oslo. Den 7. desember 1911 ble Lohengrin fremført på Nasjonalteateret i Oslo, og en sjokolade kalt Lohengrin ble lansert.
En typisk forestilling varer i ca. 3 ½ timer.
Loki
Loki er en amerikansk nett-TV-serie produsert av Marvel Studios for strømming på Disney+. Den hadde premiere 9. juni 2021.
Lohengrin (opera)
Roller
Roller, stemmeleie, rollebesetning ved premieren
Loki
Handlingen er lagt til det såkalte Marvel-universet der flere spillefilmer og TV-serier flettes inn i hverandre, og finner sted etter hendelsene beskrevet i filmen Avengers: Endgame fra 2019.
Lohengrin (opera)
Orkestrering
Lohengrin er komponert for følgende instrumenter:
Loki
Tittelrollen spilles av Tom Hiddleston, mens Tara Strong, Owen Wilson og Richard E. Grant spiller andre sentrale roller.
Tøyen stasjon
Tøyen stasjon kan vise til:
Loki
Handlingsreferat
Loki blir arrestert av Time Variance Authority (TVA) når han oppretter en ny tidslinje etter å ha stukket av fra slaget i New York med Tesseract i 2012. TVA tilbakestiller denne tidslinjen, og denne varianten av Loki står for retten foran av dommer Ravonna Renslayer for forbrytelser mot tidslinjen. Loki skylder denne situasjonen på The Avengers, som hadde reist tilbake i tid til 2012. Men dommer Renslayer sier at The Avengers sine handlinger var ment å skje, i motsetning til Lokis flukt. Agent Mobius M. Mobius tar Loki med til «Time Theatre» for å gå gjennom tidligere ugjerninger, og stille spørsmål ved historien hans om å skade mennesker. Mobius avslører at Loki, i sin tiltenkte fremtid, utilsiktet forårsaker dødsfallet til sin adoptiv-mor Frigga.
Lohengrin (opera)
Orkestrering
sceneorkester:
Wagner angir at operaen skal fremføres med et orkester på opp til 130 musikere.
Loki
Handlingsreferat
Loki forsøker å stikke av, men gir opp etter å ha innsett at TVAs makt overstiger kraften til Infinity Stones. Loki vender tilbake til «Time Theatre» og ser på flere fremtidige begivenheter, inkludert hans egen død i hendene på Thanos. Loki godtar deretter å hjelpe Mobius med å jakte på en annen Loki-variant, som drepte flere TVA-agenter og stjal anklagene deres for tilbakestilling av en tidslinje. Loki blir med på et TVA-oppdrag til stedet for et angrep fra «The Variant» i 1985, som skal finne sted ved Oshkosh, Wisconsin. Renslayer protesterer mot at Loki skal hjelpe dem videre.
Men Mobius overbeviser henne om å gi Loki en ny mulighet. Loki studerer i mellomtiden flere TVA-filer, tror at «The Variant» gjemmer seg i nærheten av apokalyptiske hendelser hvor handlingene deres ikke påvirker tidslinjen. Loki og Mobius bekrefter denne muligheten ved å besøke Pompeii i år 79 etter Kristus, før de tror at «The Variant» gjemmer seg under en orkan i Alabama i år 2050. Men der blir de overfalt av «The Variant» som trollbinder flere lokale innbyggere og TVA-agent Hunter B-15. The Variant avslører seg som en kvinnelig versjon av Loki.
Lohengrin (opera)
Handling
Handlingen foregår i hertugdømmet Brabant i dagens Belgia og Nederland, i første halvdel av 900-tallet. Kongen har kommet for å verve soldater til sin hær, men blir satt til å dømme den mistenkte Elsa i forbindelse med forsvinningen av hennes bror. Lohengrin ankommer, og renvasker Elsa gjennom en duell. Lohengrin og Elsa gifter seg, men Elsa er av sine fiender blitt lurt til å stille Lohengrin tre spørsmål. Disse spørsmålene hadde Lohengrin stilt som krav hun ikke skulle stille, og konsekvensen er at han nå må forlate Elsa og Brabant.
Scene 1
En gruppe mennesker befinner seg på en slette ved bredden av Schelde, i nærheten av Antwerpen. Elven slynger seg i bakgrunnen, delvis skjult av høye trær. kong Henrik I av Sachsen (Henrik I Fuglefangeren) sitter under et eiketre sammen med en gruppe soldater og adelsmenn. Bortenfor denne gruppen sitter en gruppe fra Brabant, bestående av adelsmenn, riddere og allmue. De er anført av grev Friedrich av Telramund, som også har sin hustru Ortrud ved sin side. Kongen tar ordet, og sier han har kommet for å reise tropper for å kjempe mot ungarerne. De har brutt en lang våpenhvile, skapt uro og truer nå det tyske riket. Han blir møtt av velvillighet og løfter om støtte.
Marius Watz
Marius Watz (født 14. januar 1973) er en norsk billedkunstner og grafisk designer. Han er blant annet tilknyttet Kunstnett Norge. Han er bosatt i Oslo og New York.
Watz har studert datateknikk ved Universitetet i Oslo, og hatt en rekke utstillinger, både i Europa og i USA. Han foreleser også over emner som multimedia og grafisk design.
Lohengrin (opera)
Scene 1
Kongen uttrykker så sorg over å se at hertugdømmet for tiden er uten leder og preget at splid, etter at deres unge leder, hertug Gottfried av Brabant, har forsvunnet. Han ber derfor Friedrich om en utredelse.
Matrosdress
Matrosdress er et tradisjonelt uniformantrekk for matroser, det vil si menige i et lands marine, gjerne bestående av flat lue, trøye med bred krage og lange sjømannsbukser. I Den kongelige norske marine har karakteristiske uniformsplagg blitt omtalt som rundlue (skottlue, skotsk lue, matroslue) og busserull eller jumper med blåkrage (matroskrage) og annet. Matrosdresser i ulike varianter ble fra andre halvdel av 1800-tallet populære festantrekk for gutter i den vestlige klesmoten. Slike barneklær var vanlig i Norge til inn på 1960-tallet. Moten dannet også grunnlag for skoleuniformer i enkelte land, blant annet i Japan.
Lohengrin (opera)
Scene 1
Friedrich tar ordet. Han starter med å fortelle at han fikk ansvaret for den gamle hertugen av Brabant sine barn, Elsa og Gottfried, den gang han lå for døden. Videre forteller han at en dag Elsa og Gottfried hadde gått en tur i skogen, hadde Elsa kommet tilbake alene. Alle forsøk på å finne den unge hertugen hadde slått feil. Friedrich er sikker på Elsas skyld. Ikke bare hadde han pratet med vitner til udåden, men Elsa hadde reagerte med skjelvende frykt under avhør. Han forteller også lattermildt at den gamle hertugen hadde tilbudt ham å ekte dette skrekkelige mennesket som nå hadde gått hen og drept sin bror. Han hadde imidlertid takket nei, og valgt en kone han var mer tiltrukket av.
Friedrich ber kongen dømme henne. Han forteller så at han selv er den neste i arverekken, og at hans kone Ortrud tilhører den ætten som en gang gav sine høvdinger til dette landet. Det er derfor naturlig at han nå blir hertug.
Matrosdress
Arbeidsklær og uniformer for sjøfolk
Før 1857 bar matroser i Royal Navy, i motsetning til offiserene, ikke egen, standardisert uniform, men fikk utdelt arbeidsklær mot avkortning i lønnen. Dette var klær som mannskapet måtte supplere selv ved for eksempel landlov. Denne drakten bestod gjerne av blå jakke, vest, vide, lange sjømannsbukser og hårpisk. Fra 1857 fikk imidlertid britiske matroser både flat matroslue og busserull (kort arbeidskjortel) utenpå vide langbukser. Den amerikanske marinen fikk foreskrevet ensartede uniformer allerede i 1817.
Lohengrin (opera)
Scene 2
Kongen kaller inn Elsa, som ankommer med et følge av kvinner. Kongen vil vite hva hun har å si til sitt forsvar, men hun er ikke villig til å forklare seg. Isteden forteller hun at hun i sin fortvilelse hadde bedt til Gud, men etter en stund hadde hun falt i dyp søvn. I denne drømmen hadde en ridder i skinnende rustning åpenbarte seg for henne, og gitt henne trøst. Denne ridderen er den som skal forsvare meg, forteller hun så til kongen. Friedrich på sin side mener dette kun er fantasier om en elsker, og minner om at det hadde vært øyevitner til udåden. Det å be ham avsløre hvem dette vitnet er, hadde imidlertid vært å utfordre hans ære.
Matrosdress
Arbeidsklær og uniformer for sjøfolk
I motsetning til hæren og flyvåpenet har marinen tradisjonelt hatt svært forskjellige uniformer for offiserer og vervet eller vernepliktig personell. Sjøoffiserer hadde på 1800-tallet ofte uniformsjakker med lange skjøter, knebukser og tosnutet admiralhatt. Seinere ble disse byttet ut med langbukser, vanlige uniformsjakker og varmere frakker, samt praktiske skipper- eller høyluer.
Lohengrin (opera)
Scene 2
Kongen avgjør etter hvert at kun Gud kan dømme i denne saken, og spør Friedrich om han vil stille i en kamp på liv og død for å forsvare sin ære og sin sak. Friedrich samtykker. Kongen spør så om Elsa godtar at en slik kamp skal finne sted, og at en mester representerer henne i den kampen. Elsa samtykker, og forteller at det er ridderen fra hennes drømmer som skal forsvare henne. Kongens herold kaller på den ukjente ridderen to ganger, men han uteblir. Elsa synker ned på knærne og ber Herren om hjelp. En liten båt, trukket av en svane, dukker så opp på elven. I denne står det en ridder iført en blank rustning. Han er ukjent for alle de tilstedeværende, men er den de etter hvert skal kjenne som Lohengrin.
Matrosdress
Finklær for barn
Da barneklær ble en selvstendig del av klesmoten på 1800-tallet, og overklassebarna fikk plagg som skilte seg fra klærne til de voksne, etterliknet ofte moteskaperne arbeidsplaggene til de lavere samfunnsklassene. Dette gjaldt ikke minst småbarnas matrosdresser, busseruller med store krager kantet med striper og andre sjømannsplagg. Dette var penklær inspirert av særlig de britiske sjømannsuniformene, angivelig etter at prins Albert Edward (seinere Edward VII) ble portrettert iført matrosdress i 1846. De toneangivende samfunnsklassene kom blant annet i kontakt med sjøfolk gjennom sine årlige ferier ved kysten. Matrosdresser var særlig vanlig som barnefestdrakt eller pene antrekk for små gutter fra 1890- til 1930-tallet, men har blitt båret siden også. Tilsvarende har det vært matrosdrakter og -kjoler for jenter. Matrosdresser for smågutter hadde oftest korte bukser i tråd med samtidens aldersbestemte bukselengder.
Lohengrin (opera)
Scene 3
Lohengrin går i land, og sender svanen tilbake. Han hilser respektfullt på kongen, og henvender seg deretter til Elsa. «Om jeg blir oppnevnt som din mester, vil du da uten frykt og beven overlate meg å beskytte deg?» spør han. Elsa, som hele tiden har hatt øynene festet på ham, kneler ned og sier hun vil legge sitt liv og all sin ære i hans hender. Lohengrin er imidlertid ikke uten krav. Han spør Elsa om hun ønsker ham som hustru om han vinner. Han krever også at hun aldri må spørre om hvor han kommer fra, hva han heter eller hva hans opphav er. Elsa aksepter fullt og helt.
Matrosdress
Finklær for barn
Enkelte skoleuniformer er fortsatt formvarianter av de populære matrosdressene. For eksempel har jentene i japanske ungdomsskoler siden 1920-tallet båret sailor fuku, en elevuniform inspirert av denne sjømannsdrakta. Også de unge koristene i flere guttekor, blant annet i Wiener Sängerknaben og NRKs Sølvguttene, er kledt i matrosdresser under konsertene sine. Matrosmote er også vanlig flere steder som pentøy for katolske 8-9-åringer som skal gå til sin første kommunion.
Lohengrin (opera)
Scene 3
Det klargjøres til kamp, og de to kjemper for livet. Friedrich taper, men Lohengrin sparer likevel livet hans. Friedrich erkjenner nederlaget, og Elsa erklæres uskyldig av kongen. Den foreløpig ukjente ridder tar Elsas hånd og sier han ønsker å leve resten av livet med henne.
Matrosdress
Matrosdresser i populærkulturen
Det er flere oppdiktede figurer i populærkulturen som bærer matrosdress. Det gjelder ikke minst Disneys populære tegnefilm- og tegneseriefigur Donald Duck som har både trøye og matroslue. Også Elzie C. Segars tegneseriefigur Skipper'n blir tegnet med ulike typer sjømannsantrekk, både med skipperlue og hvit amerikansk matrosdress. Tenåringsjentene i Naoko Takeuchis tegneserie Sailor Moon bærer karikerte og fargerike superhelt-varianter av skoleuniformen sailor fuku.
Lohengrin (opera)
Scene 1
Det er natt utenfor i borgen i Antwerpen. Friedrich og Ortrud sitter i trappen foran kirken. Palasset og kvinnenes budoarer er begge innenfor deres synsvidde. Friedrich og Ortrud er begge bannlyst. Friedrich for å ha vitnet falskt, og Ortrud fordi hun nektet å delta i bønnen før duellen ved elven. Friedrich ønsker å forlate stedet snarest mulig, men Ortrud, som bedriver trolldom, vil bli. Hun hevder å føle seg bundet som gjennom en forbannelse. De to snakker om hendelsene som førte frem til der de nå befinner seg. Friedrich hadde i stor grad basert sin anklage mot Elsa på Ortruds historie om at hun hadde vært vitne til hendelsen. I løpet av denne samtalen skjønner han at alt er løgn, og ser svært mørkt på fremtiden. Ortrud har imidlertid ikke gitt opp, og har fortsatt et intenst ønske om å gjøre sin mann til hertug. Hun planlegger derfor å få Elsa til å stille den ukjente ridderen de forbudte spørsmålene.
Matrosdress
Matrosdresser i populærkulturen
Unge menn i matrosdresser og andre uniformer har også representert maskuline miljøer. Slike figurer er blant annet brukt som homoerotiske symboler i pornografi, filmer og rollespill.
UT
UT, Ut, uT og ut kan bety:
Matrosdress
Eksterne lenker
Uniforme de la marineria
Lohengrin (opera)
Scene 2
I morgenlyset dukker Elsa opp på balkongen, og Ortrud roper på henne. Elsa uttrykker medynk med kvinnen utenfor, men Ortrud går umiddelbart til angrep. Hun beskylder Elsa for å snu ryggen til det nederlaget hun og Friedrich nå gjennomlever. Elsa forteller imidlertid at hun vil hjelpe Ortrud, som nå følger etter Elsa inn i hennes budoar. Her manipulerer hun Elsa etter alle kunstens regler, og det hele ender med at Elsa vil kle opp Ortrud og la henne gå sammen med seg til kirken før bryllupet. Friedrich har hørt det hele, og øyner nå hevn.
Fylkesvei 522 (Vestfold)
Fylkesvei 522 i Vestfold gikk mellom Søndre Ås i Tønsberg og Sundvold i Sandefjord kommune.
Alessandro Costantini
Alessandro Costantini (ca. 1581/1583 – 1657) var en italiensk kapellmester, organist og barokk-komponist.
Fylkesvei 522 (Vestfold)
I løpet av 1980-årene ble europavei 18 mellom Gulli og Langåker flyttet ut av de bebygde områdene, den opprinnelige traséen ble etter hvert nedgradert til fylkesvei. Den opprinnelige E18 besto av den kommunale veien Åshaugveien mellom Gulli og Vestfold fylkesvegvesen, og hele Fv522.
Alessandro Costantini
Liv og karriere
Både broren Fabio Costantini og nevøen Vincenzo Albrici var organister og komponister. Alessandro fikk i ung alder musikkundervisning hos Giovanni Bernardino Nanino i Roma. Costantinis første post var som organist i Santa Maria in Trastevere fra januar til september 1602. 15. april 1604 til 1616 var han maestro di cappella ved to jesuittseminar: Collegium Germanicum fra november 1620 til 24. mars 1621 og i det pavelige seminaret (Pontificio Seminario Romano Maggiore) fra november 1620 til mars 1621. Senere hadde han samme funksjon i Santa Casa i Loreto fra 1630 til 1632. Han arbeidet også som organist ved flere store kirker i Roma, som San Luigi dei Francesi og Santa Maria Maggiore.
Fylkesvei 522 (Vestfold)
Siden 2016 er veien del av fylkesvei 256 (Vestfold).
Alessandro Costantini
Liv og karriere
Han søkte stillingen som andreorganist ved Peterskirken som Ercole Pasquinis etterfølger, men tapte avstemningen med to stemmer i konkurranse med Girolamo Frescobaldi. Etter Frescobaldis død 1. mars 1643 fikk Costantini endelig posten 15. mars 1643 og beholdt den til sin død.
Lohengrin (opera)
Scene 3
Friedrich begynner å legge planer for hvordan han skal gjenvinne sin ære. Det gryr av dag, og vi hører kongens hærfører utbasunere at Friedrich av Telramund er gjort lovløs. Friedrich har imidlertid truffet fire av sine tidligere adelsmenn, og forteller dem at han vil anklage kongen for å ha bedratt Gud. De fire sjokkeres, men følger Telramund.
Alessandro Costantini
Liv og karriere
Costantini skrev hovedsakelig i en konsertant stil, slik det var på moten i tidens Roma. Ved siden av Fabrizio Fontana, Ercole Bernabei og Bernardo Pasquini regnes Alessandro Costantini som en av de mest betydningsfulle representanter for den romerske orgelskolen.
Lohengrin (opera)
Scene 4
En væpner annonserer at Elsa nå er på vei, rett før hun trer inn i kirken, stormer Ortrud frem og krever å få gå først inn. Hun sier at hun ikke vil krype for Elsa, og at en kvinne av hennes rang skal komme i første rekke. Elsa protesterer, men Ortrud fortsetter sin bearbeidelse av Elsa for å presse henne til å stille de forbudte spørsmålene. Hennes mann er bannlyst på grunn av falske anklager, mens Elsas ektemann er en ukjent som ikke engang Elsa vil kunne vite navnet på.
Scene 1 og 2
Lohengrin står med ryggen ut mot rommet, og Elsa ser Friedrich komme inn i rommet med sverdet trukket, sammen med sine fire adelsmenn. Lohengrins sverd ligger på sengen, og Elsa griper det og sender det over til Lohengrin, som dreper Friedrich med ett slag. Elsa synker sammen på gulvet, og adelsmennene kaster seg for Lohengrin sine føtter. Han ber dem ta med seg liket av Friedrich til kongen. Kvinnene som nå er i rommet får beskjed om å gjøre Elsa klar for å treffe kongen, da han har til hensikt å avsløre sin identitet der.
Scene 3
Scenen er igjen satt til sletten ved bredden av Schelde. Det høres fanfarer idet tropper samler seg rundt kongen, og han uttrykker takknemlighet for styrkene de nå har samlet. «La rikets fiender komme», sier han. Når de ankommer, skal de møtes med et slikt mot, at de aldri vil komme tilbake.
Det blir noe oppstyr når Friedrichs adelsmenn kommer med det tildekkede liket. De blir etterfulgt av en usikker Elsa sammen med sine kvinner, og til slutt ankommer Lohengrin, kledd som da han ankom første gang.
Lohengrin ønskes velkommen, og kongen forteller at troppene som venter føler seg sikre på å vinne under hans ledelse. Lohengrin forteller at han ikke kommer for å kjempe med troppene. Han avdekker imidlertid liket av Friedrich, og ber kongen avgjøre om han var i sin rett da han drepte Friedrich under angrepet hans sist natt. Han frifinnes øyeblikkelig, og fortsetter med å fortelle at Elsa har stilt de forbudte spørsmålene. Disse spørsmålene vil han svare på i alles åsyn.
Han forteller nå at han er en av vokterne av den hellige gral, og i den egenskap er utstyrt med himmelsk makt. Selv om han nå er sendt bort som en forkjemper for dyd, får han beholde denne kraften, forutsatt at han forblir ukjent der. En slik avsløring fører også til at han må reise vekk igjen. Han avslører deretter sin identitet: Lohengrin, vokter av den hellige gral, og sønn av Parzival som bærer dens krone.
Elsa er i fred med å kollapse når Lohengrin griper henne, og forteller at straffen for å stille de forbudte spørsmålene er at de nå må skilles. Til kongen forteller han at han ikke tillates å gå i kamp for ham, men at en stor seier venter kongen og troppene hans. Svanen ankommer for å ta Lohengrin med seg. Til Elsa forteller han nå at om de hadde holdt sammen i ett år, hadde hennes bror kommet tilbake. Han gir henne så sverdet sitt, et horn og en ring, og ber henne gi det videre til sin bror om han skulle vende hjem.
Ortrud, som har befunnet seg i bakgrunnen, kommer frem og påpeker at hun gjenkjenner svanen på grunn av kjedet den har rundt halsen. Dette er Gottfried, som hun hadde forhekset den dagen han forsvant. Henvendt til Elsa takker hun henne for å ha sendt Lohengrin hjem, da han ellers ville befridd broren også. Lohengrin har overhørt det hele, og befrir svanen for kjedet. Svanen synker, og når Lohengrin kommer opp igjen har han Gottfried i armene - iført en skinnende rustning i sølv. Når Ortrud ser Gottfried, faller hun i bakken.
Killzone 3
Handling
Når keiser Scolar Visari ble myrdet av ISA-styrker, utløste dette et fullskala-angrep fra Helghan First Army. ISA-sjefer må derfor gjennomføre full tilbaketrekning, og lar tusenvis av deres egne soldater dø på Helghan-planeten. De overlevende må slå seg sammen for å finne veien hjem på egen hånd. Sersjant Tomas Sevchenko og hans gode venn Rico Velasquez forsøker å omgruppe seg sammen med kaptein Jason Narville utenfor det keiserlige palasset.
Lohengrin (opera)
Scene 3
Elsa, i en siste lykkerus, ser på Gottfried som bøyer seg for kongen, og deretter løper henne i møte. Mens han holder henne i armene snur han seg for å se etter Lohengrin, men hun kan ikke lenger se ham. Hun synker så livløs om.
Tolkninger
Liszt ba opprinnelig Wagner om å nøye oversette essayet om operaen fra fransk til tysk, slik at han kunne være den viktigste og mangeårige fortolker av verket - et verk som han etter å ha fremført anså som "et sublimt verk fra den ene enden til den andre ".
I deres artikkel "Elsa's reason: on beliefs and motives in Wagner's Lohengrin" foreslår Ilias Chrissochoidis og Steffen Huck det de beskriver som "en kompleks og psykologisk mer overbevisende beretning (om operaen). Elsa stiller det forbudte spørsmålet fordi hun trenger å bekrefte Lohengrins tro på hennes uskyld, en tro som Ortrud med hell eroderer i akt 2. Denne tolkningen fremhever Elsa som et rasjonelt individ, oppgraderer den dramatiske betydningen av kampscenen i akt 1, og signaliserer en tilbakevending av hermeneutikk i tolkningen av wagneriansk drama."
Killzone 3
Handling
Tidligere spill:
Celbridge
Celbridge (irsk: Cill Droichid) er en by og distrikt ved elven Liffey i grevskapet Kildare i Irland. Den ligger omkring 23 km vest for Dublin. Den er både et lokalt senter og en pendlerby i området Stor-Dublin, og ligger i skjæringspunktet mellom de regionale veiene R403 og R405. I henhold til folketellingen av 2016 har Celbridge en befolkning på 20 288 innbyggere. Det gjør Celbridge til tredje største byen i Kildare etter befolkning.
Etymologi
Navnet Celbridge er avledet fra den irske Cill Droichid som betyr «Brokirken» eller «Kirken ved broen». Det irske navnet ble historisk anglikisert som Kildroicht, Kildrought, Kildroght, Kildrout.
Herregårder
Castletown House regnes som Irlands fineste palladiske herregård. Det ble bygget i 1722 for William Conolly, speaker i det irske underhuset. Celbridge Abbey er en herregård bygget i 1697 for Bartholomew Van Homrigh som da var overborgermester (Lord Mayor) av Dublin. Det er imidlertid mer kjent som hjemmet til hans datteren, Esther Vanhomrigh, (1688–1723) som var mangeårig elsker og brevkorrespondent av forfatteren Jonathan Swift (1667–1745). Swift var kjent for å ha reist ofte til Celbridge Abbey for å se henne. Diktet der Swift fiksjonaliserte henne som «Vanessa», Cadenus and Vanessa ble skrevet i 1713, men først utgitt i 1726, tre år etter hennes død.
WA
WA kan vise til
Johannes Røyem
Johannes Petersen Røyem (født 30. januar 1816 i Meråker, død 17. juli 1869 samme sted) var en norsk bergmann og politiker.
Han var sønn av bergskriver Peter Jacob Røyem og Marit Johnsdatter Kirkeby i Meråker. Foreldrene var forlovet, men aldri gift. Han kom fra en bergmannsslekt, hvor også farfaren Halsten Nikolai Røyem var hytteskriver og hyttemester (leder ved en smeltehytte), senere bergskriver (verkets regnskapsfører og kasserer) i Selbu.
Kildare
Byen ligger på R445, omtrent 50 kilometer vest for Dublin, nær nok til at den, til tross for at den er et regionalt senter i seg selv, har blitt en pendlerby for hovedstaden. Kildare by har gode forbindelser med tog både mot Dublin og mot det sørvestlige Irland. Den ligger også nær hovedveien N7 mellom Dublin og Limerick.
Johannes Røyem
Johannes Røyem var overstiger (øverste arbeidsleder) ved Kjækan gruver for Quenangen Mining Association før han ble ansatt som bergskriver og proviantskriver ved Selbo Kobberværk i Meråker i 1854. Han overtok boligen etter sin forgjenger, bergskriver og ordfører Halvor Bachke, på Merakernes. Røyem eide også gården Ståggåberget (Stageberg).
Kildare
Grunnleggelse av sankt Brigid
Kildare er rik på arv og historie, og stammer fra 500-tallet, da det var stedet for den opprinnelige «Eikens kirke» og klosteret ble etter sigende grunnlagt av sankt Brigid. Dette ble en av de tre viktigste kristne stiftelsene i det keltiske Irland.
Johannes Røyem
Johannes Røyem var ordfører i Øvre Stjørdal herred fra 1858 til 1861 og på nytt fra 1866 til sin død i 1869. I mellomtiden var det bergmesterassistenten Jens Henrik Winsnes som skjøttet ordførervervet. Røyem var også én av tre valgmenn for Øvre Stjørdal prestegjeld ved stortingsvalget i 1859.
Kildare
Grunnleggelse av sankt Brigid
I førkristen tid lå det en helligdom viet den keltiske gudinnen Brigid (samme navn som den senere helgenen og som deler flere trekk med den førkristne gudinnen). Etter at kristendommen kom i 400-tallet og 500-tallet ble det grunnlagt et kloster. Det var et dobbeltkloster med både munker og nonner, og lå på stedet hvor katedralen ligger i dag. Klosteret var nært assosiert med klanen Uí Dúnlaige som dominerte det historiske kongedømmet Laighin. Kildare ble derfor i praksis en slags hovedstad for dette kongedømmet.
Johannes Røyem
Han giftet seg i 1853 med Ingrid Estensdatter fra Tynset, som han fikk barn med, og som overlevde ham. Han hadde også en sønn utenfor ekteskapet, født i 1848, Johan Anton Røyem, som ble konstituert som bergskriver etter farens død.
Kildare
Grunnleggelse av sankt Brigid
Biskop Mac Caille har blitt kreditert med vigselen (gjøre hellig) av Brigid og noen følgesvenner, hvoretter kvinnen etablerte et samfunn under et eiketre, på en høyde på kanten av Curragh. Derav navnet Cill Dara, Eikens kirke.
Kåre Glette
Kåre Johannes Glette (født 21. august 1943) er en norsk litteraturhistoriker og sakprosaforfatter.
Kildare
Steder av interesse
Kildares turistkontor og senter for kulturarven er lokalisert i Market House i Kildare. Kildare-katedralen og det normanniske tårnhuset er også lokalisert i sentrum.
Kåre Glette
Kåre Glette er dr.philos. med doktorgrad i litteraturhistorie. Han var tidligere førsteamanuensis og høyskolelektor ved Høgskolen i Vestfold. Han har blant annet skrevet avhandling om veierlendingen Karin Bangs forfatterskap, vært med på å starte Litteraturuka i Vestfold og nettstedet Vestfolds litteraturportal. I 1999 utgav han boka Vestfolds litteraturhistorie 1000 – 2000. Det er en regional litteraturhistorie som tar for seg sakprosa og skjønnlitteratur for barn og voksne. Boka er på nynorsk.
Kildare
Steder av interesse
I utkanten av byen ligger Sankt Brigids brønn og Fader Moores brønn (sistnevnte ved Milltown Road).
Kåre Glette
Kåre Glette mottok Vestfolds litteraturpris i 2006. Han bor i Tønsberg i Vestfold.
Kildare
Steder av interesse
Turistdestinasjoner utenfor byen omfatter senteret for hesteavl, Irish National Stud, og Den japanske hage, veddeløpsbanen Curragh Racecourse og Kildare Village outlet-senter. Sistnevnte er et shoppingsenter i utkanten av Kildare.
Another Side of Bob Dylan
Another Side of Bob Dylan er Bob Dylans fjerde studioalbum, utgitt i 1964 av Columbia Records.
Jamfør tittelen inneholdt ikke dette albumet de forventede folke- og protestsangene, et brudd som fremprovoserte skarp kritikk fra ledende skikkelser i folk-miljøet. Redaktør i Sing Out! Irwin Silber klaget på at Dylan hadde «mistet kontakten med vanlige folk, og hadde blitt fanget inn i sin egen berømmelsesrus». De fleste kritikere utenfor dette miljøet lovpriste derimot Dylans nyskapende sanger, som øvde enorm innflytelse på blant andre The Beatles. Til tross for at tekstene nå var blitt noen andre: «Det er ingen sanger som retter pekefingeren mot noe», sa Dylan selv til Nat Hentoff fra The New Yorker. Han fremførte fortsatt sangene akkompagnert av seg selv på gitar og munnspill, og spiller piano på en av sangene. Another Side of Bob Dylan nådde nummer 43 i USA og solgte etter hvert til gull, og den kom opp på nummer 8 på listene i Storbritannia i 1965.
Hans Gustav Hansen
Hans Gustav Hansen (født 18. juni 1896, død 1979) var en norsk maskinist i handelsflåten. Han er kjent for sin innsats under andre verdenskrig, da han ble dekorert med Krigskorset, Norges høyeste utmerkelse.
Hansen var maskinmester på en av de såkalte kvarstadbåtene, de norske skipene som lå i Göteborg under det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Skipene var lastet med viktig svensk krigsmateriell, som kvalitetsstål og kulelager, og ble forsøkt brakt over til alliert havn i Storbritannia. Den 23. januar 1941 brøt flere av kvarstadbåtene ut i det som ble kalt «Operasjon Rubble». Skipene, som trosset den tyske blokaden, var MS «John Bakke», der Hansen var maskinmester, samt MS «Elisabeth Bakke», MT «Ranja», MS «Taurus» og MS «Tai Shan». Skipene seilte fra Sverige under kommando av briten George Binney. «M/S John Bakke» nådde Kirkwall på Orknøyene 25. januar 1941.
I statsråd 12. desember 1941 ble Hansen tildelt Krigskorset «for fremragende innsats ved å bringe et verdifullt skip med verdifull last fra Sverige til Storbritannia i januar 1941.» Dette var en av de første ordinære tildelinger av Krigskorset under andre verdenskrig.
16mm-film
16mm-film (16 millimeter) ble oppfunnet av Eastman Kodak i 1923 som et billigere format enn 35mm-film slik at de også hadde noe å tilby amatørmarkedet.
TV-industri
I dag brukes filmen mye innen TV-industrien, og mange kjente amerikanske komiserier er blant annet skutt på 16mm-film. På tross av innføringen av de nye HD-standardene innen TV, er det fortsatt mange amerikanske TV-produsenter som skyter på 16mm-film fremfor å kjøpe nye TV-kamera. Grunnen til dette er at 16mm-film er kjent for å være såkalt «Future Proof» (fremtidssikker), da slik film fortsatt har en mye høyere fotografisk kvalitet enn HD. Men denne utviklingen har ikke funnet sted i Norge, da vår TV-produksjon ikke har stort nok marked til at det finnes noen klare fordeler med det.
Wales’ kvinnelandslag i fotball
Wales' kvinnelandslag i fotball representerer Wales i internasjonal fotball. Wales var det seneste av de tradisjonelle britiske landslagene til å prøve seg med kvinnefotball. Deres første kvalifisering var til EM i 1995, og der endte de sist. Wales rykket ned til klasse B (nivå 2) og forble der til og med kvalifiseringen til EM i England i 2005, der de trakk seg. I 2007 vant de sin gruppe i klasse B, som til alt overmål ble fjernet av UEFA samtidig. Wales vant sin innledende gruppe i kvalifiseringen til EM i 2009, og kom videre til gruppe to, der de endte sist uten poeng.
Scanbike
Scanbike er et av Skandinavias største motorsykkel-tidsskrift, etablert i 1993 og drives fra Norge.
Tidsskriftet har et samlet opplag på rundt 20 000 eksemplarer, og gis ut i Norge, Sverige, Danmark og Finland fire ganger i året. Det har hovedfokus på ombygde amerikanske motorsykler, tatoveringer og bikerkultur.
Christian Konrad Sprengel
Christian Konrad Sprengel (født 22. september 1750, død 7. april 1816) var en tysk teolog, lærer og naturhistoriker. Sprengel anses som grunnleggeren av pollineringsbiologien.