cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Idasblåvinge
Egg og larver
Larvens hode består av en hard hodekapsel med noen punktøyne. Under øynene er det noen små antenner larven bruker til å finne riktig føde. Larvens bakkropp består nesten bare av fordøyelsessystemet. Dette er ganske kort og mye av maten larven spiser passerer før all næringen er tatt opp. Avføringen kommer ut som små kuler helt bakerst på kroppen. Larvene ånder gjennom åpninger i hudskjelettet (spirakler), langs kroppens sider.
Puppen
Puppene er bønneformet og urørlige, de ligner plantedeler som frø eller lignende.
Levevis
Idasblåvinge finnes på alle slags gresskledde og blomsterrike enger, også på lyngheier og i fjellet. Den er uvanlig ytterst på kysten.
Glansvinger har normalt en rolig og gjerne flagrende flukt. Ofte flyr de korte turer fra blomst til blomst. Om natten og i overskyet vær hviler sommerfuglen. Flygetiden er fra slutten av juni til september. Vingene holdes sammenlagt opp og ut fra kroppen, og den noe spraglete vingeundersiden gir sommerfuglen en viss kamuflasje og beskyttelse.
Voksne glansvinger lever av nektar de suger opp fra blomstene på ulike planter (urter). Sugesnabelen, på hodets underside, gir sommerfuglen mulighet til å nå inn i dype blomster for å suge til seg nektar. Sugesnabelen gjør at sommerfugler er avhengig av flytende føde.
Forplantning
Paringen skjer ved sammenkobling mellom de to kjønnene. Under paring utskiller hannene en duft fra små duftskjell på vingene, dette kan være med å gjøre hunnen mer villig til å pares. Om et par forstyrres under paring, flyr vanligvis hannen, mens hunnen blir hengende passivt. Hunner som har paret seg inntar ofte en spesiell stilling, hvor vingene holdes noe flat og utbredt, mens bakkroppen løftes opp.
Larvene
Larven er radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Larven er trege og ikke særlig sky. De har ingen synlige forsvarsfunksjoner, som å kaste hodet til siden fram og tilbake eller å rulle sammen kroppen, ved berøring.
Larven lever som plantespiser på lyng, blokkebær og gyvel.
Idasblåvinge lever i samspill (symbiose) med en art maur, Formica lemani. Larven utskiller ut et sukkerholdig stoff og aminosyrer, kalt honningdugg, fra en kjertel på bakkroppens sjuende ledd. Maur tiltrekkes og spiser dette stoffet, samtidig gir dette sommerfuglen en viss beskyttelse. De to tentaklene på bakkroppens åttende ledd, hos eldre larver, produserer trolig et feromon som styrker sameksistensen med maurene ytterligere.
Larvens kroppstemperatur er mellom 35 og 38 grader C°. Ved lavere temperatur blir larven inaktiv. Derfor krever larver hos dagsommerfugler gjerne sollys for å være aktive. Om det blir for varmt regulerer larven temperaturen ved å oppsøke skygge.
Puppen
Idasblåvinge tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der sommerfuglens indre og ytre organer endres. Larvens bøyelige og myke kropp omdannes til et puppe med hardt skall. Når skallet er hardt begynner omdanningen fra larve til den voksne (imago) glansvingen. De indre organer brytes i varierende grad ned til en cellemasse. En omorganisering skjer og dyret bygges opp igjen. Puppeperioden varierer etter temperaturen, vanligvis mellom fire til seks uker.
I sør tar utviklingen ett år. Lengst nord bruker arten to år på utviklingen, og overvintrer første gang som egg, siste gang som puppe.
Utbredelse
Idasblåvinge finnes i hele Europa østover til Japan. I Danmark, Sverige og Finland. I hele Norge, men er uvanlig ytterst på kysten og lengst nord i Finnmark.
Cupvinnercupen i håndball for kvinner 2007/08
Cupvinnercupen i håndball 2008 for kvinner ble vunnet av Larvik Håndballklubb fra Norge over Rulmentul Urban Brasov fra Romania med sammenlagt 50–40. Returkampen i Romania 24. mai ble vunnet av Larvik Håndballklubb med 25–19 etter å vunnet 25–21 i første finalekamp.
Agurktid
Agurktid er et begrep som benyttes i forbindelse med avisenes magrere innhold om sommeren. Både journalistene og kildene deres tar ferie, og vikarene overtar sakene. Den starter litt senere i Sør-Europa, der fellesferien legges til august. Agurktid benyttes i Australia, New Zealand og Sør-Afrika om juleferien, da det på dette tidspunkt også er sommer på den sydlige halvkule.
Opphav
Ordet er en oversettelse av tysk Sauregurkenzeit («sur-agurk-tid») som i kjøpmannssjargongen i Berlin viste til den tiden på høysommeren når agurkene modnes, det er ferie og derfor ingen videre omsetning i butikkene. Det tyske ordet er kjent på trykk siden 1780. Fra rundt 1850 har uttrykket spredd seg fra Berlin og gått inn i språket som et uttrykk for den stille sommersesongen, når det er så langt mellom nyhetene at avisene må skrive om grønnsakspriser osv. På dansk kjennes ordet på trykk tilbake til 1897. På nederlandsk dukket det parallelle ordet komkommertijd opp i 1870-årene (komkommer = agurk).
Fra engelsk kjennes uttrykket cucumber time, som The Pall Mall Gazette forklarte slik i 1867: «Skredderne kan ikke forvente å tjene stort i «agurksesongen». For når agurkene kommer inn, er sosieteten ute av byen.»
«Agurktid» er blitt et treffende uttrykk, også fordi ferievikarene i norske aviser tidligere ble sendt ut på torgene for å sjekke de skiftende grønnsaksprisene.
Ulike språk
I den engelsktalende verden kalles dette silly season, mens man på tysk snakker om både Sommerloch («sommerhull») og Sauregurkenzeit. På svensk heter det dödsäsong som på fransk, la saison morte. Italienerne også snakker om la stagione morta, men på toskansk dialekt også i mesi dei cipolloni, dvs. «kjempeløkenes måneder». Spansk presse kaller det la época de la serpiente del mar, dvs. «sjøslangens epoke». I Portugal heter det canicula («hundedagene»), i Russland zatisje («stillhet», «stille tid»).
Innenfor sport er agurktid den perioden uten ligamatcher når avisene i stedet skriver om mulige spilleroverganger.
Vincent Jérôme
Vincent Jérôme (født 26. november 1984 i Château-Gontier) er en fransk, tidligere profesjonell landeveissyklist.
Gudenåkåg
Gudenåkågen var en kåg med sin storhetstid på 1800-tallet, på den danske elven Gudenåen mellom Randers og Silkeborg i Jylland. Den tilhørte en skipstype som på den tiden var det største innenlandsfartøyet i Danmark.
Som et effektivt tungtransportmiddel i det jyske innlandet, var den viktig for den voksende industrien langs Gudenåen. Gudenåen på 157 km er Danmarks lengste elv som begynner nordøst for Give, og renner ut i Randers Fjord.
Kågfarten
De fleste flatbunnede fartøyene i Danmark ble betegnet som prammer, men det fantes en tradisjonell båttype kalt kåg som danske båtbyggere hadde utviklet for bruk til fiskeri, handel og transport på de danske fjordene og elvene. En slik kåg var lettkonstruert, gjort så enkel som mulig og har en kravellbygde bunn som er helt flat. Kågen bygget for handel var meget romslig som en spissgattet båt, og så bred at den ikke stakk så dypt i vannet.
Helt siden middelalderen og frem til begynnelsen av 1900-tallet hadde fraktfart med flatbunnede fartøyer eksistert på landets mange fjorder og elver. Denne farten som også ble kalt pramfart eller kågfart, ble fortrengt av jernbane og lastebiler som overtok innlandets frakttrafikk. Kågene ble brukt til alle former for transport av materialer som murstein, brensel, papirmasse, høy og så videre.
I den siste halvdel av 1800-tallet da pramfarten var på sitt høyeste, var mellom 150 og 200 kåger i drift på Gudenåen. Det er den mest omfattende virksomheten med prammer i Danmark noensinne. Ved 1810 ble pramfarten på Gudenåen utvidet etter at vannveien fra Bjerringbro til Silkeborg ble gjort farbar med 1 m dybde og 9–10 m bredde. En ny vannvei på 65 km mellom Randers og Silkeborg startet storhetstiden for pramfarten på Gudenåen.
Gudenåkågen
Den typiske Gudenåkågen er et meget lettbygget og spissgattet fartøy som ikke stakk dypere enn 60 til 90 cm i vannet, bygget av en tømrer som også utfører trearbeid på trebygninger. Den massive bunnen er bygd av furutre med kraftige spanter av eik som holdt oppe det klinkbygde skallet. Skroget besto av flere smale hudplanker helt opp til det trange skansedekket mellom akter og forut der det var dekk. Midt i skipet var det en karm rundt det åpne lasterommet.
For at roret på akterstevnen ikke skulle støte borti bunnen, stakk det ikke dypt, men var i stedet meget langt og utstyrt med en styrepinne. På forskipet er det en liten overnattingshytte for mannskapet. Det har en svak bue i skroget slik at den ikke er helt flat som de fleste danske kågene i Jylland. Det er store dimensjoner på trematerialet ved akterstevnen og forstevnen.
En oppmåling av en Gudenåkåg bygget i Randers i 1917-1918 var gjort av Christian Nielsen.
De største kågene i pramfarten var opp mot 25 meter i lengde og hadde en kapasitet på 20-25 tonn.
Gudenåkågen i drift
Gudenåkågen ble også kalt fjordkåg fordi disse grunne fraktfartøyene måtte ut til kysten ved fjordens utløp for å overføre lasten til småskipene. Jakter og galeaser klarte ikke å ta seg inn på de grunne fjordene som Randers Fjord fordi de stakk for dypt og vanskelig kunne manøvrere seg frem i de dype rennene.
På fjorden og opp i Gudenåen var det lett å grunnstøte på de mange bankene. Fartøyene som grunnstøtte på en slik sand- eller jordbanke, ble trukket fri med håndmakt ved bruk av et spesielt håndspill som ble festet på land. Å varpe seg fri fra grunnstøting var ikke en uvanlig operasjon for mannskapet på kågen.
For at kågen ikke skulle drive inn på bredden eller mot andre hindringer, måtte mannskapet være klar med lange stenger så de kunne manøvrere fartøyet. De måtte stake det store skipet inn på plassen ved bryggen når det skulle lastes og losses.
Wedel Jarlsberg Land
Wedel Jarlsberg Land er et landområde på Spitsbergen på Svalbard. Det utgjør halvøya mellom Van Keulenfjorden i nord og Hornsund i sør, og ligger vest for Torell Land.
Landskapet er kupert i nord med topper opp til 1 205 meter (Berzeliustinden), og noe slakere mot øst og sør. Området er svært isdekt i sør og øst. Helt i sør, i Hornsund, ligger den polske bosettingen Isbjørnhamna med 12 fastboende forskere. Bosettingen kalles også tidvis for «Hornsund». Hele Wedel Jarlsberg Land er inkludert i Sør-Spitsbergen nasjonalpark.
Wedel Jarlsberg Land er oppkalt etter Fritz Wedel Jarlsberg som var forhandlingsleder i Paris ved utarbeidelse av Svalbardtraktaten.
Stokmarknes Idrettslag
Stokmarknes Idrettslag, stiftet 2. september 1919, er et idrettslag fra Stokmarknes i Hadsel kommune i Nordland. Klubben har avdelinger for fotball, ski og håndball. Fotballgruppas hjemmebane er Stokmarknes stadion (kunstgress).
I fotball for menn har Stokmarknes IL i 2012-sesongen seniorlag i 4. divisjon. Sesongen 2008 ble A-laget nummer 3 (av 12 lag) i 4. divisjon avdeling Lofoten/Vesterålen.
Stokmarknes ILs beste skiløper er Marit Liland Fredriksen, som har deltatt i to verdenscuprenn i langrenn.
Danny Federici
Daniel Paul «Danny» Federici (født 23. januar 1950 i Flemington i New Jersey i USA, død 17. april 2008) var en amerikansk musiker. Han var mest kjent for å spille orgel, klokkespill og trekkspill i Bruce Springsteens The E Street Band og var med på å gi bandet den klassiske E Street-lyden. Federici og Springsteen begynte å spille i band sammen allerede i 1969 og jobbet sammen i nesten 40 år. Da The E Street Band ble dannet i 1972 var Federici et sentralt medlem.
I 2005 ble det påvist at han hadde hudkreft. Grunnet behandling tok han permisjon fra den pågående turneen med Springsteen og The E Street Band fra november 2007 men var tilbake 20. mars 2008 i Indianapolis på det som skulle bli hans siste konsert. Under permisjonen ble Federici foreløpig erstattet av Charles Giordano. Bruce Springsteen var sterkt preget da dødsfallet ble kjent, og valgte derfor å utsette to konserter i Fort Lauderdale og Orlando, Florida. Federici døde 17. april 2008 i New York etter tre års kamp mot hudkreften.
Florence von Gerkan
Florence von Gerkan (født 1960 i Hamburg) er en tysk kostymekunstner og professor ved Universität der Künste Berlin. Gerkan studerte kostymedesign under professor Martin Rupprecht ved HdK Berlin, og har arbeidet ved flere operahus, bl.a. Opernhaus Zürich og Wiener Staatsoper, samt ved festspillene i Bayreuth, Théâtre Vidy-Lausanne i Lausanne og Grand Théâtre de Genève.
Hun tilhører en baltisk adelig familie og er datter av arkitekten Meinhard von Gerkan. Hun er søster av Manon von Gerkan, som er modell og smykkedesigner i New York. En av hennes slektninger er Armin von Gerkan, professor i gresk og romersk arkitektur.
Ulkekutling
Ulkekutling (Lebetus scorpioides) er en fiskeart i gruppen kutlinger. Den blir opptil 4 cm lang og lever fra 30-375 meters dybde. Hann og hunnfiskene er forskjellige både på farge og utseende og ble derfor lenge regnet som to forskjellige arter. I motsetnign til hos de fleste andre kutlinger danner ikke de sammenvokste bukfinnene noen trakt. Utbredelsen til ulkekutlingen er noe usikker da den er vanskelig å observere på grunn av størrelsen.
Blues Brothers 2000
Blues Brothers 2000 er en amerikansk actionkomedie fra 1998 og oppfølgeren til The Blues Brothers fra 1980. John Belushi er ikke med i filmen, siden han døde i 1982. Elwood Blues (Dan Aykroyd) er med, inkludert resten av bandet. I tillegg til disse finner vi også andre kjente artister, som B.B. King, James Brown, Aretha Franklin og Eric Clapton.
Filmen fikk en lunken mottakelse av anmelderne og ble en publikumsmessig flop. Den innbrakte bare 14 millioner dollar i USA og endte opp helt nede på 107.-plass på listen over de mest innbringende filmene for 1998.
Handling
Elwood Blues slipper ut av fengselet i Illinois etter 14 år. I løpet av tiden han har sittet inne har det skjedd mange forandringer: Broren Jake er død, bandet er oppløst og barnehjemmet der de vokste opp er lagt ned. Elwood vil samle bandet igjen og finner derfor frem til bandmedlemmene, som har funnet seg forskjellige jobber. I tillegg får Elwood med en ny vokalist, nemlig bartenderen Mighty Mack McTeer. En annen foreldreløs gutt, Buster, blir senere også med i bandet.
For deres første spillejobb, skal de komme seg ned til «The Battle of the Bands» i Louisiana. Av nonnen Mary får Elwood greie på at Curtis (som også er død) hadde en sønn, Cabel Chamberlain, som er politioffiser. Elwood oppsøker ham senere, men blir kastet på dør når han spør Cabel om han vil bli med i bandet. Elwood klarer derimot å få med seg lommeboka til Cabel, kjøper en ny bil (en politibil) og leverer lommeboka tilbake. Når Cabel finner ut av dette, starter jakten på Elwood og resten av bandet, som er på vei mot Louisiana.
William Michael Rossetti
William Michael Rossetti (født 25. september 1829, død 5. februar 1919) var en britisk skribent og kunst- og litteraturkritiker.
Liv og virke
Han var født i London som sønn av en italiensk litteraturforsker og politisk flyktning, Gabriele Rossetti og den halvt italienske Frances Polidori. Han var bror til poeten og billedkunstneren Dante Gabriel Rossetti, poeten Christina Georgina Rossetti og læreren og forfatteren Maria Francesca Rossetti.
Rossetti var en av syv medlemmer som grunnla Det pre-rafaelittiske broderskap i 1848. Han ble bevegelsen uoffisielle organisator, sekretær, bibliotekar og senere også bevegelsens historiker. Han var redaktør av brorskapets litterære magasin «The Germ» (= Kimen) som utga fire utgivelser i 1850. Han skrev selv poesianmeldelser eller omtaler av litteratur i det.
Det var William Rossetti som nedtegnet Det prerafaelittiske broderskaps målsettinger ved deres møte som grunnla bevegelsen i 1848:
Selv om Rossetti til daglig arbeidet som ansatt i statsadministrasjonen kunne han opprettholde en profilert skribentaktivitet med litteraturkritikk og biografier innenfor et vidt felt som strakte seg fra Algernon Swinburne til James McNeill Whistler. Han skrev en studie om sin onkel på morsiden, John William Polidori som var lord Byrons lege, en omfattende biografi om broren Dante Gabriel Rossetti, og tilsvarende om søsteren Christina Georgina Rossetti. Han redigerte også samlede utgaver av brorens og søsterens poesi.
William Michael Rosetti var også en betydelig bidragsyter til Encyclopædia Britannica. Hans bidrag om kunstneriske emner ble dog kritisert av mange anmeldere i samtiden og senere ved at han viste få bevis på at han hadde absorbert den økende mengden av akademisk litteratur om kunst, særlig fra den tyskspråklige. Følgende utsnitt er et uoversatt sitat fra hans artikkel om den italienske renessansekunstneren Fra Angelico som demonstrerer Rossettis litterære og kunsthistoriske stil:
Familie og etterkommere
William var den ansvarlige i familien. Fra 15 år var han støttespilleren for familien Rosettis inntekter. Han arbeidet stødig i Inland Revenue Office, skatteetaten, fra 1845 og til han ble pensjonert. Han var «den eneste medlemmet av familien Rosetti, med mulig unntak av sin mor, som hadde mye sunn fornuft og følelse for finansiell ansvarlighet. Han møtte tallrike kriser i familien med snusfornuft, men han manglet fantasievnen, intelligensen og den inspirerte skrivingen til både Dante Gabriel and Christina Rossetti».
Han var en kapabel tegner og etterlot seg en del tegninger, skisser og mindre malerier, men valgte tidlig å ikke konkurrere med broren Dante Gabriels talent.
William Michael Rossetti døde i 1919 og ble gravlagt på Highgate gravlund i Highgate i nordre London.
Berit Gullberg
Hun studerte litteratur-, språk- og teatervitenskap ved Universitetet i Stockholm, og begynte deretter som PR- og pressesjef i forlaget Rabén & Sjögren.
Gullberg var pressesjef ved Dramaten fra 1968 til 1988. Innimellom skrev hun bøker, både lyrikk, romaner, og en sakprosabok om skuespillerkunst. Hun spilte rollen som Säpoagent i spillefilmen «Sopor» fra 1981. I årene 1984–1985 var hun programleder for «Gomorron Sverige» i svensk fjernsyn. Hun var presseagent for Ingmar Bergman blant annet under innspillingene av Fanny og Alexander (1982) og Den gode viljen (1992).
Gullberg er forlagssjef ved Colombine Teaterförlag, et forlag hun startet i 1993. I sitt virke som teaterforlegger har Gullberg blant bidratt til å gjøre Jon Fosses dramatikk internasjonalt kjent. Hun har også formidlet dramatikk av Arne Lygre, Fredrik Brattberg og Petter Rosenlund til utlandet.
Kongen utnevnte 2. desember 2008 Gullberg til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske Fortjenstorden «for fremme av det kulturelle samarbeidet mellom Norge og Sverige». Gullberg ble i 2002 hedret Norske Dramatikeres Forbunds ærespris.
Arnaud Labbe
Arnaud Labbe (født 3. november 1976 i Creil) er en fransk tidligere profesjonell sykkelcross- og landeveissyklist.
Stor bloddråpesvermer
Utseende
En middelsstor (vingespenn 32 – 40 mm), rød og svart sommerfugl. Den er den største av de norske bloddråpesvermerne, og skilles normalt fra alle bortsett fra seksflekket bloddråpesvermer på størrelsen. Fra denne arten skilles den lett på at den har fem, ikke seks, røde flekker på forvingen. Den kan ligne på liten bloddråpesvermer, men skiller seg fra denne, i tillegg til på størrelsen, ved at de tre ytterste røde flekkene i forvingen er temmelig runde. Kroppen er svart med en blålig, silkeaktig glans. Forvingen er metallisk blåsvart med fem skarpt røde flekker, de tre ytterste av disse er kvadratiske til sirkelrunde, ikke avlange. Bakvingen er skarpt rød med en ganske bredt svart ytterkant. Larven ligner sterkt på larven til seksflekket bloddråpesvermer, er lysgul med en rad av svarte flekker på hver side og korte, hvite børster.
Levevis
Arten lever på solrike, åpne områder, som tørrbakker. De gjenlevende norske bestandene holder til på rasmarker ved fjordene på Nordvestlandet, her kan arten være ganske tallrik. Larvene utvikler seg på ulike urter i erteblomstfamilien (Fabaceae). De voksne sommerfuglene flyr om dagen i juli og august.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa og Sibir. I Norge er den funnet over store deler av Sør-Norge bortsett fra den sørligste delen av Vestlandet, men i dag ser den ut til å være utdødd på Østlandet. Det er fortsatt livskraftige bestander i indre fjordstrøk i Sogn og Fjordane og Møre og Romsdal.
Rasta (Lørenskog)
Rasta er et område i Lørenskog i Akershus, som ligger i nærheten av Røykås og Kjenn. Området har eget senter (Rasta Senter), legesenter, barneskole (Rasta skole) og en Steinerskole. Stedsnavnet Rasta kommer muligens fra ordet rọst (vei) eller ordene utrast og heimrast som har tilknytning til å beskrive ulike deler av gårdsarealer
Beliggenhet
Området som ligger i Lørenskog kommune, med postnummeret 1476, strekker seg langs med Oslos østlige grense i vest og Skårersletta i øst. Gamleveien strekker seg gjennom sentrum av det geografiske området. Poststedet Rasta inkluderer: størsteparten av Røykås og Vallerud, de nordre delene av Nordre- og Søndre Hauger, den søndre delen av Lysås, den vestre delen av Løken og den vestre delen av Skårer.
Historie
Gamleveien, som frem til 1947 het Romeriksveien, er Lørenskog eldste kjente vei og hadde betegnelsen Kongevei. Veien som går gjennom Rasta, ble benyttet til kjøring av plank og andre varer fra 1600-tallet av. Veien ble bygget på bakgrunn av at Basmo festning i Marker trengte en fartsåre for rask transport av soldater og varer dit.
Etter andre verdenskrig ønsket Lørenskog kommune å beholde sin egen identitet som bygd når de la frem sine tanker om fremtidig boligutbyggelse De ønsket seg dermed primært villabebyggelse. Fra tidlig på 80-tallet startet boligutbyggingen på Rasta i stor skala  og består i dag av hovedsakelig av rekkehus- og eneboligbebyggelse.
Elvågaseter var et kafebygg og tidligere sportsstue som var i drift fra 1946 til den ble lagt ned i 1996. Kafeen lå innerst i Bjørndalsveien og var i flere tiår et naturlig stoppested på søndagsturen. På 50- og 60-tallet var kafeen på Elvågaseter et samlingspunkt for ungdom, og stedet kjent som et lokalt "ekteskapsmarked" da flere møtte sine fremtidige ektefeller her. Kafeen hadde forøvrig også en av kommunens første jukebokser, og denne kan ha bidratt til kafeens popularitet.
Skoler på Rasta
Rasta skole stod klar i 1986 og har pr. 2016 460 elever fordelt på 19 skoleklasser fra 1.-7. trinn. Skolen tar inn elever hovedsakelig fra den vestre delen av Lørenskog. Rasta skole blir brukt som valglokale ved Kommune- og Stortingsvalg.
Steinerskolen ligger også i poststedet Rasta. Skolen ble grunnlagt i 1982, men flyttet ikke inn de nåværende bygningene før i 1985. Steinerskolen er en privatskole med ca. 220 elever fordelt på skoletrinn fra 1.-10. klasse.
Næringsvirksomheter
Området er i dag hovedsakelig et boligområde, men det ble, som i hele Lørenskog, tidligere drevet gårdsdrift på området. Fra 1920 - 1950 var det en revefarm på den tidligere husmannsplassen Frydenberg.
På den såkalte "Futurum"-eiendommen som ligger på østsiden av Gamleveien ble det i 1985 oppført et næringsbygg hvor det ble produsert elektriske artikler frem til bygget ble solgt i 1990.
Rasta senter ligger i sentrum av postområdet. Senteret stod ferdig i 1985 og inneholder i dag en matbutikk, frisørsalong, legesenter, kjøreskole, apotek og voksenopplæringssenter. Senteret ble pusset opp i 2015 og senteret fikk et seks-etasjes tilbygg som inneholder voksenopplæringssenterets nye lokaler og selveierleiligheter.
Fritidsmuligheter
I Rasta-området har man om vinteren tilgang til skimuligheter (se Østmarka), og det blir laget skøytebane ved Røykås vellhus i Vestaveien, ved Steinerskolen på Vallerud og på fotballbanen på Ekerud, hvis værforholdene tillater dette. Speideren i Lørenskog har sitt tilholdssted i Østmarka og det er også store muligheter for fugletitting.
Østmarka
Rasta-området har flere innganger til Østmarka ved blant annet: Vestaveien/Østaveien, nedenfor Torvmyrveien og ved Ekerud. Det er ca. 40-60 min gange til Mariholtet og kort avstand til fylkesgrensen til Oslo. Det er store fiske- og jaktmuligheter, skiterreng og skimuligheter på vinteren og rikelig med bær og spiselig sopp om høsten/sensommer.
Papadam
Papadam, papadum, papad eller papar (devanagari: पापड, pāpaḍ) er en svært tynn fritert leiv av linsemel. Papadams er svært sprø og benyttes i det indiske kjøkken sammen med curryer eller som snacks.
Deigen er av linsemel, eller en blanding av linse- og rismel. Det finnes også varianter med kikertmel. Pepper, chili, spisskummen, hvitløk eller andre krydder og urter gir papadams en pikant smak.
Den tradisjonelle tilberedelsmetoden er en beggesidig fritering av de tynne skivene i varm matolje. Skivene avkjøles på en rist eller på papir som kan suge til seg olje. For å redusere det høye fettinnholdet som konsentreres ved friteringen, kan man også holde papadamene med tang inn i en varm tandoorovn, grille dem på en rist, eller pensle dem tynt med olje og varme dem en kort stund i en mikrobølgeovn.
Ettersom papadams lett trekker til seg fuktighet, gjelder det å fortære dem raskt etter tilberedelsen.
Baal, gudenes konge i Ugarit
Baal, gudenes konge i Ugarit er en bok i Bokklubbens serie Verdens Hellige Skrifter, redigert av Jens Braarvig og utgitt i 2008. Boken inneholder tekster som ble funnet under utgravninger i oldtidsbyen Ugarit nær Ras Sharma i Syria fra 1929 og framover. Tekstene er de fragmetariske, eneste kjente restene av ugarittisk mytologi, en fruktbarhets- og naturelementreligion som har fellestrekk med andre mytologiske verdensbilder fra det gamle Midtøsten: sumerisk, hettittisk og babylonsk mytologi.
Hovedaktøren i det ugarittiske pantheon er Baal, en regngud, tordengud og fruktbarhetsgud som også er kjent under navnet Hadad og som har fellestrekk med den sumeriske Adad. Hans kvinnelige motstykke var Astarte/Athtartu. Baal var sønn av vegetasjonsguden Dagan. Skaperguden El, som Baal utfordrer og overtar makten fra er også gjenkjennelig fra andre deler av Midtøsten.
Hovedstrukturen i det ugarittisk-babylonske gudeuniverset ble senere videreført hos fønikerne og etterhvert også overtatt av gresk mytologi: en tilbaketrukket skapergud (Kronos/El), en herskergud som kontrollerer naturkrefter (Zevs/Baal) og en dødsrikegud som herskergudens rival (Hades/Motu).
Innhold
Tekstene er disponert i fem hovedkapitler
Psephenidae
Psephenidae er en liten familie av biller med larver som lever i rennende vann. Det er larvene som er best kjent i denne gruppen – de er flate og hele oversiden er dekket at brede ryggplater som danner et skjold. Sett ovenfra kan de minne om mynter, og de er kjent som "water pennies" på engelsk. De voksne billene, som kan minne om hårbiller (Scirtidae), er skjøre og kortlivede. Én art, Eubria palustris, finnes i Norden men den er ikke kjent fra Norge.
Utseende
Små til middelsstore (1,5 – 8 mm), ovale, mer eller mindre flate biller. Kroppen er lite sklerotisert (myk) og de voksne dyrene er temmelig skjøre. Antennene er ganske lange og sagtakkede eller kamformede. Hodet er ganske lite og gjerne ikke synlig ovenfra. Fasettøynene er utstående, med fine fasetter, uten hår. Antennene er 11-leddete og når minst til midten av brystskjoldet, hos noen arter er de lengre enn kroppen. De fleste av leddene har et side-utskudd slik at antennen blir mer eller mindre sagtakket eller kamformet. Brystskjoldet (pronotum) er ganske lite og kort, sterkt tilsmalnet framover. Dekkvingene er brede og flate, ofte med dype punktstriper. Beina er slanke, føttene er tynne og fem-leddete. Larvene ("water pennies") er flate med ovalt omriss. Oversiden er fullstendig dekket av brede, overlappende ryggplater, glatt og jevn. På undersiden sitter tre par kraftige bein. Bakkroppen har en del lange hår.
Levevis
Larvene lever på steiner i raskt rennende elver og bekker. Den flate formen og glatte overflaten gjør at de unngår å bli tatt av strømmen når de kryper rundt og beiter på alger som vokser på steinene. De voksne billene er nokså kortlivede, og finnes gjerne i vegetasjonen nær bekkene der larvene lever. De flyr bra og kan komme til lys om natten.
Kretsløpssystem
Kretsløpssystemet eller blodomløpet er den rekkefølge blodet går igjennom de forskjellige organene i kroppen for mennesket og mange dyr. Dette systemet er delt i lungekretsløpet og systemkretsløpet.
I blodets kretsløp inngår tre viktige faktorer: Blod, blodårer og hjertet. Hjertet fungerer som blodets kontrollør. Blodet pumpes ut av hjertet ved at det trekker seg sammen og høyre ventrikkel tømmes for blod. Denne fasen kalles systole. Derfra beveger blodet seg rundt til celler og vev hvor det avgir oksygen og næringsstoffer, og henter avfallsstoffer som karbondioksid. Blodet blir deretter sendt til lungene for å renses (avgi karbondioksid) og hente nytt oksygen. Dermed vender det tilbake til hjertet for å pumpes ut på nytt. I hjertet ankommer blodet venstre hjerteventrikkel, og i fasen kalt diastole, mottar høyre ventrikkel blodet fra venstre.
Det er arteriene og hovedpulsåren som er transportører av blodet. Mindre arterier og såkalte arterioler regulerer gjennomstrømningen. Alle disse typer årer er solid oppbygd med tykke vegger. Kapillarene har derimot tynne årevegger. Kapillærene er årene som driver stoffutveksling, altså transporten av CO2 fra vevet til blodet, og O2 fra blodet til vevet.
Fra hjertets venstre hovedkammer igjennom aortaklaffen går blodet ut i hovedpulsåren, aorta, som har et stort antall blodårer som sprer surstoffrikt blod ut i hele kroppen. Det blodet som går igjennom de små blodårene i tarmene samles i portvenen som tar dette blodet videre til leveren og blodet samles igjen til den nedre hovedvenen, nedre vena cava.
Alt det andre blodet fra hovedpulsåren, (som ikke går til tarmene), sprer seg ut i hele kroppen og forsyner organene med surstoffrikt og næringsrikt blod. Blodet samler seg i venesystemet og samles til øvre og nedre hovedvener/vena cava som fører blodet inn i hjertets høyre forkammer. Derfra går blodet til høyre hjertekammer som pumper det ut i lungepulsåren som fører blodet ut i lungene der blodet avgir kulldioksid /kullsyre til luften vi puster. Samtidig overføres surstoff/ oksygen fra lufta til blodet for lagring i de røde blodlegemenes hemoglobin.
Blodet fra lungene samles i fire lungevener som går inn i hjertets venstre forkammer. Derfra passerer blodet mitralklaffen inn i hjertets venstre hjertekammer, som pumper blodet videre ut i hovedpulsåren. Da er blodet klart til en ny runde i kretsløpet.
Det sies at et voksent menneske har så mange og lange blodårer i kroppen at de kan strekke seg to ganger rundt jorden.
Historikk
Det var den engelske legen William Harvey som i 1628 først publiserte beskrivelsen av kretsløpssystemet.
Humidor
Humidor er en oppbevaringsplass for sigarer. Den er bygget i tre og formet som en kasse. Treverket er gjerne ceder (helst Cedrela odorata). Årsaken er cedertreets aroma og evne til å motta fuktighet.
Humidorer finnes i flere størrelser, fra små esker til en enkelt sigar opp til hele fuktighetsregulerende rom, den vanligste typen har to høydenivåer for lagring.
Installasjon og vedlikehold
Ca. én gang i måneden skal hygrolatoren etterfylles, og ca. hvert halvår skal treverket på ny mettes med vann.
Yoann Le Boulanger
Yoann Le Boulanger (født 4. november 1975 i Guingamp) er en profesjonell fransk landeveissyklist.
Prisme
En prisme kan vise til
Se også
Cerdic av Wessex
Cerdic (født ca. 467, død 534) var den første kjente konge av Wessex i dagens England fra 519 til sin død. Han var av saksisk kongelig ætt, og grunnla det cerdiske dynasti, som med unntak av årene 645 til 648 styrte Wessex helt frem til England ble forent.
Ifølge Den angelsaksiske krønike steg han iland i Hampshire i 495 sammen med sin sønn Cynric. Han ledet en gruppe kjent som gewissaene, og Wessex omtales derfor i den tidlige fasen, frem til 648, som gewissaenes rike.
Han erobret området omkring Winchester, men det var ikke før i 519, da han vant en viktig seier i slaget ved Charford, at han fikk full kontroll over vestsaksernes område. Han skal også ha nedkjempet en britisk konge ved navn Natanleod i Wiltshire. Under hans styre tok vestsakserne også kontroll over Dorset og Somerset.
I 520 ble Cerdic ifølge en kilde slått i slaget ved Mons Badonicus. Det er tvilsomt om det var han som ledet de angelsaksiske styrkene der; det er mer sannsynlig at Ælle av Sussex var den sterkeste angelsaksiske lederen. Han klarte dog å beholde makten etter dette nederlaget, og tok senere Wight og i 530 Sussex opp til Avon. Han krysset også Themsen og underla seg området frem til Bedford.
Navnet hans har vakt undring blant forskere, fordi det ser ut til å være av britisk og ikke saksisk opprinnelse. En mulig forklaring er at han hadde britisk mor og at hun hadde gitt ham navnet. Dette er interessant i forhold til spørsmålet om samspillet mellom de invaderende sakserne og den lokale britiske (keltiske) befolkningen.
I filmen Kong Arthur blir Cerdic og Cynric fremstilt som saksere som invaderte nordfra, og som ble drept av henholdsvis kong Arthur og Lancelot ved Mons Badonicus. Det finnes ingen historiske belegg for dette, og det er ingen tegn på at det forekom noen saksisk invasjon nord for Hadrians mur slik det fremstilles i filmen. Det er heller ikke noe grunnlag for at verken Cerdic eller sønnen skal ha falt i dette slaget.
Friidrett under Sommer-OL 2004 – 100 meter kvinner
100 meter kvinner ved Sommer-OL 2004 ble gjennomført på Athens olympiske stadion den 20. og 21. august.
Forkortninger
Alle tider vises i sekunder.
Q automatisk kvalifisert.
q kvalifisert på en av de beste tidene utover de direktekvalifiserte.
DNS startade ikke.
DNF kom ikke i mål.
NR markerer nasjonsrekord.
PB markerer personlig rekord.
SB markerer utøverens beste resultat i sesongen.
= betyr tangert.
Kvalifisering
Fra de åtte kvalifiseringsheatene gikk de tre første i hvert heat og de åtte beste tidene blant de øvrige konkurrerende til kvartfinalene.
Kvartfinaler
Fra kvartfinalene gikk de tre først plasserte i hvert heat og de fire beste blant de øvrige konkurrerende til semifinalene.
Bjørn Inge Ruset
Bjørn Inge Ruset (født 30. november 1966) er en norsk lokalpolitiker fra Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Norddal kommune i Møre og Romsdal fra 2007 til 2015. Han ble gjenvalgt i 2011. Han stilte ikke til valg i 2015 og Arne Sandnes (Sp) overtok ordførervervet etter kommunevalget i 2015.
Papar
Papar kan vise til:
Slaget ved Slangerup
Slaget ved Slangerup i året 1146 eller 1147, hvor to medkonger kjempet om tronen av det danske kongedømmet, ble avsluttet med nederlag for den jyske medkonge Knud IV, men tronstridighetene fortsatte perioden etter slaget.
Bakgrunnen
Borgerkrigene siden 1131 hadde forsterket stridighetene mellom de dominerende landsdelene i det danske kongedømmet. Der måtte en felleskonge bli valgt og deretter utropt til en konge som kunne hylles av folket på de tre lagsting i Viborg i Jylland, Ringsted på Sjælland og Sct. Libers høj på Skåne. De sterke motsetningene kom frem av en maktkamp om å etterfølge danskekongen Erik Lam, som like etter et møte med kardinal Hubaldus abdiserte og flyttet til et kloster, blant annet fordi kardinal Hubaldus hadde preket korstog til Erik Lam.
Tre arvinger som nedstammet fra Svein Estridssons slekt hadde arverett på tronen: Svein, sønn av Erik Emune, Knud Magnusson og Valdemar, Knud Lavards sønn. Sveins far hadde ledet slaget ved Fodevig hvor Knuds far Magnus ble drept. Ved det tidspunktet var Valdemar bare femten år, så like etter at Erik Lam hadde flyttet inn i klosteret var han utelukket i maktkampen.
Jyderne hadde ikke glemt nederlaget i året 1134, og de valgte derfor Knud Magnusson til konge i Viborg, mens sjællanderne valgte Svein til sin konge; ifølge dem var Svein den egentlige etterfølgeren etter Erik Emune.
I Skåne beholdte erkebiskop Eskild av Lund den reelle makten, og han ble raskt trukket inn i maktkampen. Erkebispen hadde i begynnelsen forsøkt å forberede hans stilling ovenfor Svein, som skåningene hadde valgt som konge, men underveis nærmet erkebispen seg den andre medkongen Knud, som hadde kommet til den skånske vestkysten med hans flåte. Svein avverget erkebiskopen fra å gi støtte til Knud ved å overfalle ham og føre ham bort i fangenskap. Eskild satt en stund i sin egne domkirke i Lund som fange før han ble løslatt etter forhandlinger med Svein, der Svein gikk med på gevinster i bytte mot tilgivelse og støtte. Et gods på Skåne samt store deler av Bornholm var prisen.
Med erkebispen på sin side kunne Svein vende seg mot sin rival, som hadde dratt videre uten å gå på land fra den skånske vestkysten over til Sjælland. Hensikten med det var å tvinge sjællenderne til å akseptere ham som konge.
Rony Martias
Rony Martias (født 4. august 1980) er en profesjonell fransk landeveissyklist.
Slaget ved Slangerup
Slangerup
Hvorfor slaget skulle finne sted ved akkurat Slangerup er det ikke samtidige kilder om, men kommunikasjonene på de danske øyene var langs vannveier og skipsleier i umiddelbar landkjenning, fremfor på landsiden i middelalderen.
Mot øst lå Roskilde Fjord, som var sperret med en undersjøisk sperre av nedsenkede skip ved Skuldelev. Fra denne fjorden gikk en fjordarm lengre innover i landet, som nå hadde krympet inn til en mindre elv som rant forbi byen i dag. En hær med store mengder forsyninger måtte ha havnested, for skipene kan Knud ha dratt i felttoget mot Roskilde. Derfra var målet den indre Sjælland med Ringsted.
Svein, som fulgte etter fra Skåne, kan også ha kommet til havnestedet i Slangerup.
Slaget
Ytterst lite er kjent om slaget, bortsett fra at det var et hardt og meget blodig sammenstøt ved Slangerup, der jyderne var ettertrykkelige slått. Erkebiskop Eskil av Lund deltok ikke under kampene som sluttet med seier for Svein. Svein endte opp med å drive ut sin medkonge på flukt fra Sjælland kort tid etterpå.
Kongens garde (Storbritannia)
Kongens garde og Kongens livgarde er betegnelsen på henholdsvis infanteri- og kavaleriavdelinger som står vakt ved den britiske monarkens offisielle kongelige residenser. Dette omfatter Buckingham Palace, St. James's Palace, Tower of London og Windsor Castle, samt Palace of Holyroodhouse.
Kongens garde
Kongens garde (King's Guard) er infanteriavdelingen som står vakt ved Buckingham og St. James's Palace. Garden består av et kompani fra et enkelt regiment. Kompaniet deles i to; én kontingent for Buckingham og én for St. James's.
Kongens livgarde
Kongens livgarde (King's Life Guard) er kavaleriavdelingen som står vakt ved Horse Guards. Kavaleristene er til hest mellom 10.00 og 16.00.
Navngivning
Garden kan generelt beskrives som «Monarkens garde», men det er tradisjonelt brukt betegnelser i forhold til om riket regjeres av en konge eller en dronning; følgelig vil man finne denne omtalt i samtidige kilder som det som passer til monarkens kjønn. Mellom 1952 og 2022 har den følgelig vært kjent som «Dronningens Garde».
Arendal lufthavn, Gullknapp
Arendal lufthavn, Gullknapp er en flyplass som ligger i Froland kommune i Agder. Den er Sørlandets tredje største flyplass, etter Kristiansand lufthavn, Kjevik og Farsund lufthavn, Lista. Flyplassen ligger ca. 10 km fra Arendal sentrum. Flyplassen eies av Gullknapp AS, og drives av Gullknapp Flyklubb. Flyplassen er godkjent for VFR-flyging i dag og natt, og IFR-flygninger. Flyplassen har ICAO-kode ENGK. Rullebanen er 1199 m lang, 30 m bred og asfaltert. Baneretningen er 05/23. Flyplassen ligger i TMA-området for Kjevik. Det er til tider stor modellflyaktivitet på flyplassen.
De største aksjeeiere i selskapet Gullknapp AS er Froland kommune, Arendal kommune og Arendals Fossekompani.
Historie
Planen om å legge en flyplass i arendalsregionen har røtter tilbake til 1930-tallet da den norske stat planla å anlegge ett nettverk av hovedflyplasser i Sør-Norge. I den såkalte ”Landsplanen for flyveplasser” var det for Sørlandet hovedsakelig tre alternativer. Det var Mandal, Kristiansand og Arendal. Arendal kommune arbeidet for at flyplassen skulle legges ved Sømskilen og Vessøya, den såkalte Vessøysletten i Landvik kommune. Valget falt imidlertid på Kristiansand og Kjevik.
20. juni 2008 landet det første jetflyet på Gullknapp flyplass. Flyet tilhørte selskapet FlyDirect som ville satse på taxiflyving fra Arendal. Idag foregår det fremdeles arbeid på flyplassen, og ifølge Agderposten er utbyggingen et skritt mot charter-trafikk på stedet. Det avventes dog resultatet av en endelig reguleringsplan for området.
17. juni 2017 var det offisiell åpning av Arendal lufthavn, Gullknapp i forbindelse med godkjennelse som leverandør av AFIS-tjeneste og store utvidelser av lufthavnen med planer for videre utbyggelse. Under åpningen var der flere veteranfly som deltok i en flyoppvisning og åpningen ble antatt som en suksess.
Flyselskap og operatører
Operatører av lufthavnen:
Fremtidige operatører:
OSM Aviation og Norwegian skal starte ny flyskole ved Gullknapp med kapasitet til 100 elever og 30 ansatte. Dette skal gjøre Gullknapp til nordens største flyskole og skal allerede innen høsten 2018 være operativ.
AFIS-tjeneste
Det var forventet at Gullknapp ble sertifisert 2. mars 2017, men har nå blitt utsatt til og bekreftet at dem kan levere tjeneste fra den 25. mai 2017.
Lufttrafikktjenesten åpnet den 8. november 2017 og er godkjent for VFR-flygninger i dagslys og mørke, og IFR-flygninger. AFIS-tjenesten er åpen på frekvens 129.900 i hverdager fra 08.00 til 15.00.
Konstantin II (keiser)
Konstantin II (latin: Flavius Claudius Constantinus Augustus; født januar/februar 316, død 340) var romersk keiser fra 337 til 340. Han var sønn av Konstantin den store og var keiser, augustus, sammen med sin brødre Konstans og Konstantius II. Hans forsøk på utvide sine landområder i henhold til sitt rett som primogenitur (førstefødte) førte til at han ble beseiret av sin yngste bror Konstans og drept etter en mislykket invasjon av Italia i 340.
Bakgrunn
Konstantin var den eldste sønnen av Konstantin den store og Fausta, farens andre hustru, etter at hans halvbror Crispus døde i 326. Konstantin, oppkalt etter faren, ble født i Arelate (dagens franske by Arles) i sørlige Gallia i februar 316. Han ble oppdratt som en kristen. Den 1. mars 317 ble han gjort til cæsar (kronprins) I 323, da han var sju år gammel, deltok han i sin fars krig mot sarmatere. Da han var ti år gammel ble han gjort til kommandant av Gallia etter at Crispus var død. En inskripsjon datert til 330 nedtegner tittelen Alamannicus, og det er derfor sannsynlig at hans generaler i hans navn vant en seier over alamannerne. Hans militære karriere fortsatte da hans far gjorde ham til feltkommandant i løpet av den militære kampanjen mot goterne i 332.
Da Konstantin den store døde i 337 ble hans arvinger hektisk opptatt av å myrde hverandre i Konstantinopel da den gamle keiser ikke hadde tatt noen bestemmelse om hvem som skulle etterfølge ham. Han hadde tre sønner og en nevø som alle fikk tittelen cæsar, vanligvis forbeholdt arvingen av tronen. Hver av sønnene skulle få sin andel av riket, og dessuten deres deres fettere, alle cæsarer, Dalmatius fikk kontrollen over Trakia, Achaea og Makedonia, mens Hannibalianus, som ble gift med deres søster Konstantina, var utstedt til å styre over Pontos, den nordlige delen av Anatolia. Denne ordningen varte ikke lenge etter keiserens død. Øyeblikkelig begynte slektningene å drepe hverandre i Konstantinopel. Da blodbadet stilnet hadde hans tre sønner, den 21 år gamle Konstantin II, den 17 år gamle Konstantius II og den 14 år gamle Konstans kommet fram til en form for forståelse som etterlot dem levende. Det eneste unntaket var en fem år gammel fetter, Julianus, som vokste opp i en festning i Anatolia og ikke utgjorde en trussel.
Brødrene møttes i Pannonia og den 9. september 337 delte de den romerske verden mellom seg i tre relative like deler, eller prefekturer. Hver av brødrene ble erklært keisere, augustus. Konstantin II tok prefekturet Gallia (inkludert Den iberiske halvøy og romersk Britannia); Konstans tok prefekturet Italia (inkludert Roma og Nord-Afrika); og Konstantius II tok prefekturet i Øst, skilt ved Balkan, hele Trakia, Hellas, hele Anatolia, romersk Syria, Midtøsten, romerske Egypt, og oldtidens Libya.
Som keiser
Konstantin II ble snart involvert i striden mellom de kristne fraksjonene som forhindret en enhet av den kristne kirke. Den vestlige delen av riket, som var under innflytelsen til biskopen i Roma (paven), favoriserte katolisismen over arianismen, og via deres henstilling ble Konstantin overtalt til å sette Athanasius fri fra Trier. Han var en uforsonlig motstander av Arius og arianismen, og ble gjeninnsatt som patriark (biskop) av Alexandria. Denne handlingen opprørte hans bror Konstantius II som var en forpliktet tilhenger av arianismen.
Ytterligere komplikasjoner oppsto da Konstans ble myndig og Konstantin, som var vant til å dominere sin yngre bror, ville ikke gi slipp på sin posisjon som verge. I 340 marsjerte han inn i Italia med en hær. Konstans, som på denne tiden var i Dacia, sendte av sted en sterk og disiplinert hæravdeling av sine illyriske tropper og hevdet at han ville følge etter i egen posisjon sammen med resten av hæren. Konstantin klarte å marsjere inn i et bakhold utenfor Aquileia og ble selv drept i stridighetene. Konstans tok deretter kontroll over sin døde brors rike.
Oriontåken
Oriontåken (også kjent som M42 eller NGC 1976) er en stjernetåke sør for «Orions belte» i konstellasjonen Orion. M42 er en av de mest lyssterke stjernetåkene på nattehimmelen, og er så vidt synlig med det blotte øye. Den befinner seg 1 270±76 lysår unna jorden, og har en utstrekning på omtrent 24 lysår.
Inne i stjernetåken foregår det dannelse av nye stjerner fra enorme skyer av gass og interstellart støv. Oriontåken er et av de mest fotograferte og studerte objektene i verdensrommet, og har gitt astronomene mye kunnskap om hvordan nye stjerner og planetsystemer oppstår.