cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uran
Anvendelse
Anriket uran anvendes som brensel i atomreaktorer i kjernekraftverk og atomdrevne ubåter. Det benyttes også til atomvåpen og til fremstilling av radium og plutonium. Utarmet uran brukes blant annet i panserbrytende prosjektiler og i produksjon av 239Pu.
Walk on By
«Walk on By» er en amerikansk sang med melodi av Burt Bacharach og tekst av Hal David. Den ble skrevet til Dionne Warwick. Sangen ble spilt inn på den samme sessionen i 1963 som frembrakte «Anyone Who Had a Heart». Den ble i 1964 Warwicks andre Top Ten-hit. «Walk on By» ble utgitt i april samme år og ble et landemerke av en single. Den nådde en sjetteplass på den amerikanske Billboard Hot 100-listen og en førsteplass på Cashbox' R&B-liste (Billboard publiserte ingen rhythm & blues-liste i 1964, det året som sangen gjorde det best på listene). Sangen lå en kort tid på Top 10 på Billboard Easy listening-listen.
Warwick spilte også inn en tysk versjon med tittelen «Geh vorbei».
I likhet med flere av Warwicks Bacharach-komponerte sanger fra 1960-årene ble det gjort mange coverversjoner av den, på mange forskjellige måter. Noen av dem ble betraktelige listesuksesser.
En notabel coverversjon var med funk/soulmusikeren Isaac Hayes, hvis coverversjon fra 1969 på hans banebrytende album Hot Butter Soul omdannet sangen til en funkvamp på tolv og et halvt minutt.
I 1979 spilte The Stranglers inn en punkversjon som nådde en 21.-plass på den britiske singlelisten. I 1982 gjorde funkduoen D-Train en disco/funk-coverversjon, som kun ble en R&B-hit i USA. I 1983 gjorde Jo Jo Zep & The Falcons en annen coverversjon.
I 1990 fikk sangeren Sybil, som hadde fått en stor hit året før med en coverversjon av Warwicks «Don't Make Me Over», en amerikansk R&B-hit med denne sangen.
Gabrielles versjon
I 1997 ble en versjon med den britiske sangeren Gabrielle utgitt som den femte og siste singlen fra hennes selvbetitlede andre album.
Cyndi Laupers versjon
«Walk on By» ble utgitt som første single fra Cyndi Laupers album med coverversjoner, At Last (2003). Sangen var også med på DVD-platen Live at Last (2004). Den ble kun utgitt som promo.
Norsk versjon
Arne Bendiksen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Gå forbi».
Innspillinger
De to RCA-platene er samme innspilling.
Hestefossdammen
Hestefossdammen er en kunstig innsjø på grensen mellom Norge og Russland. Den norske delen ligger i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark. Innsjøen ble dannet ved byggingen av Hestefoss kraftverk på 1970-tallet.
Verdun-minnesmerket
Minnesmerket ble bygd på 60-tallet, og har vært åpent for besøkende siden 1967. Det er reist til minne om de kjempende både fra Frankrike og Tyskland, samt de sivile som ble drept under slaget ved Verdun. Det er i tillegg et militært museum som viser våpen og utstyr som ble brukt av både franske og tyske tropper under slaget. Det inneholder også en kinosal som viser film fra slaget, samt en forskningsdel med bibliotek og bokhandel.
Loddefjord kirke
Loddefjord kirke er en langkirke fra 1926 i Bergen kommune.
Byggverket er i murstein og har 350 plasser. Arkitekt for kirken var Ole Landmark.
Mary Joe Fernández
Mary Joe Fernandez (egentlig Maria Jose Fernández Godsick, født 19. august 1971 i Den dominikanske republikk) er en tidligere profesjonell amerikansk kvinnelig tennisspillere.
Mary Joe Fernandez ble profesjonell tennisspiller i 1986. I løpet av sin tenniskarriere vant hun to olympiske gull-medaljer og to Grand Slam-titler i double. Totalt vann hun sju single- og nitten doubleturneringer.
I 1985, kun 14 år gammel ble hun den yngste spilleren som har vunnet en kamp i Grand Slam-turneringen US Open. I 1990 var hun nummer fire på rankingen over verdens beste kvinnelige tennisspillere i single. Hun kom til sin første finale i en Grand Slam-turnering i 1990, Australian Open, der hun tapte for tyske Steffi Graf med 3-6, 4-6. To år senere var hun på nytt i finalen, denne gangen tapte hun mot Monica Seles med 2-6, 3-6. Senere på året ble hun olympisk mester da hun sammen med Gigi Fernández vant damedoublen i OL i Barcelona. Hun tok også olympisk bronse i singleturneringen. I 1993 tapte hun på nytt en Grand Slam-finale, denne gangen i French Open. Etter å ha vunnet en dramatisk kvartfinale mot Gabriela Sabatini, etter å ha tapt første sett med 6-1 og med fem matchballer mot seg ved stillingen 5-1, klarte Mary Joe å snu kampen til seier med 1-6, 7-6(7-4), 10-8. I semifinalen beseiret hun Arantxa Sánchez Vicario 6-2, 6-2 for å til slutt tape finalen mot Steffi Graf med 6-4, 2-6, 4-6. Hun vant sin andre olympiske gullmedalje under OL i Atlanta i 1996, da hun på nytt vant doubleturneringen for damer sammen med Gigi Fernández. Hun deltok også på det seirene amerikanske Fed Cup-laget i 1996.
Israel i Eurovision Song Contest
Israel debuterte i Eurovision Song Contest i 1973 og har deltatt 45 ganger. Landet har vunnet konkurransen fire ganger, i 1978, 1979, 1998 og 2018. I tillegg har Israel to andreplasser og to tredjeplasser i konkurransen. Israel har aldri kommet sist i Eurovision Song Contest, men etter innføringen av semifinaler i 2004, har landet kvalifisert seg til finalen ved 12 av 19 anledninger. Israel har arrangert konkurransen tre ganger: i Jerusalem i 1979 og 1999, og i Tel Aviv i 2019.
Selv om Israel ligger i Asia, kan landet delta i Eurovision Song Contest. Årsaken er at den israelske kringkasteren Kan er et fullverdig medlem av EBU, og at Israel ligger innenfor Det europeiske kringkastingsområdet, som er de to hovedkravene for å kunne delta i konkurransen.
Ny kringkaster
Frem til og med 2017 var det den israelske allmennkringkasteren IBA som plukket ut landets representant, og som sendte konkurransen i Israel. Dagen etter konkurransen i 2017 ble IBA lagt ned, og landets fremtidige deltakelse var lenge uavklart. Da Israels poengoppleser, Ofer Nachshon, skulle lese de israelske jurypoengene i 2017, åpnet han med å takke for 44 år i Eurovision og tok deretter farvel med Israels deltakelse i konkurransen.
Den nåværende kringkasteren, Israels offentlige kringkastingsselskap (Kan), startet sendinger i mai 2017. Kan ble et fullverdig medlem av EBU først i desember 2018, og kringkasteren hadde i utgangspunktet derfor ikke rett til å delta i konkurransen i 2018. Sommeren 2017 signerte imidlertid Kan og EBU en avtale som sikret Israel deltakelse i Eurovision Song Contest 2018 – en konkurranse landet vant.
Starten
Israels debut kom i Luxembourg i 1973. Landets bidrag «Ey sham» endte på en fjerdeplass, og de neste årene endte Israel midt på resultatlisten. Landets første seier kom allerede i 1978 med discolåten «A-ba-ni-bi», og på hjemmebane året etter, vant Israel igjen med evergreenen «Hallelujah». Den israelske vinnersangen ble en stor hit over hele Europa og lå på topp på VG-lista i elleve uker. Dette er fremdeles den største Eurovision-hiten i Norge gjennom tidene.
Israel beste periode var i årene 1978–1985, med to seire, to andreplasser og en femteplass. Israel var nær ved å vinne igjen i 1991 og fikk en sjetteplass i 1992. Landet vant sin tredje seier med Dana International og «Diva» i 1998, det første året der telefonavstemning ble innført for alle land. Etter årtusenskiftet har Israel hatt varierende resultater i konkurransen. Landet fikk en fjerdeplass i 2005 og to niendeplasser i 2008 og 2015, men i 2018 lyktes Israel å vinne sin fjerde seier med Netta og «Toy». Etter innføringen av semifinaler i 2004 har Israel kvalifisert seg til finalen ved 11 av 18 anledninger.
Fravær
Israel har per 2023 deltatt 45 ganger siden debuten i 1973 og har stått utenfor konkurransen ved fem anledninger. I 1980 ba Israel om at et annet land skulle arrangere konkurransen, siden det ville bli for dyrt for IBA å arrangere to finaler på rad. Etter mye om og men tok Nederland på seg arrangørjobben. Finalen i 1980 ble imidlertid lagt til samme dag som Jom Hazikaron, den israelske minnedagen for landets falne soldater. Dermed trakk Israel seg fra konkurransen for første gang. Det samme gjentok seg i 1984, og også da trakk landet seg fra konkurransen.
Også i 1994, 1996 og 1997 var Israel fraværende fra Eurovision Song Contest. Fraværet i 1994 skyldtes landets dårlige plassering året før, mens fraværet i 1996 kom av at landets bidrag ikke kvalifiserte seg fra EBUs forhåndskvalifisering. I 1997 falt Eurovision Song Contest på samme dag som Jom Hashva, Israels minnedag for holocaust. Israel sto dermed over konkurransen, men har deltatt hvert år siden.
De israelske bidragene har stort sett alltid blitt fremført på hebraisk, men etter opphevelsen av språkregelen i 1999 har landets bidrag som regel blitt fremført både på hebraisk og engelsk. I 2009 sang Israel på arabisk for første gang, da den jødisk-arabiske duoen Noa og Mira Awad sang låten «There Must Be Another Way» på hebraisk, engelsk og arabisk. I 2015 var det første gang Israel ikke sang på hebraisk, siden bidraget «Golden Boy» ble fremført fullt ut på engelsk. Siden da har alle israelske bidrag blitt fremført på engelsk.
Arabiske reaksjoner
Den israelske deltakelsen har vært gjenstand for flere kontroverser på grunn av landets rolle i Midtøsten-konflikten. Særlig har de arabiske landene vært kritiske og negative til at Israel får delta i Eurovision Song Contest. Allerede ved debuten i 1973 sørget den israelske deltakelsen for tidenes største sikkerhetsoppbud i konkurransen til da. Ryktene sa også at landets deltaker, Ilanit, opptrådte med en skuddsikker vest under kjolen, noe Ilanit har tilbakevist i ettertid.
I 1978 sendte flere arabiske land konkurransen på fjernsyn. Da det israelske bidraget ble fremført, viste den jordanske kringkasteren i stedet et bilde av blomster. Da det ble klart at Israel ville vinne, avbrøt jordansk tv hele sendingen under påskudd av at de hadde tekniske problemer. Dagen etter erklærte landets tv-kanal at andreplassen Belgia hadde vunnet.
I 1979 arrangerte Israel finalen i Jerusalem, og Tyrkia skulle delta med låten «Seviyorum». Etter sterkt press fra sine arabiske allierte, valgte imidlertid Tyrkia å trekke seg fra konkurransen kort tid før finalen.
Den israelske deltakelsen har også gjort at flere arabiske land har nektet å delta i Eurovision Song Contest. Da Israel var fraværende i 1980, valgte Marokko å delta, men landet har ikke deltatt siden. I 2005 skulle også Libanon delta for første gang. Libanesisk lovgiving forbyr imidlertid landets medier å kringkaste programmer med israelsk innhold. Dette gjorde at den libanesiske kringkasteren ikke kunne sende Israels bidrag eller opprette et telefonnummer der tv-seerne kunne ringe inn og stemme på Israel. Til slutt måtte Libanon trekke seg fra konkurransen, og landet har ikke gjort noen forsøk på å delta siden.
Da Israel skulle arrangere konkurransen i 2019, protesterte en rekke land på planene om å gjøre Jerusalem til vertsby. Årsaken til protestene bunnet i Jerusalems historiske betydning og politiske status; både Palestina og Israel anser Jerusalem som sin hovedstad. Foran konkurransen startet artister og kunstnere over hele Europa en protestaksjon mot at konkurransen skulle arrangeres av Israel. I stedet ba de EBU flytte konkurransen til et annet land «med et bedre rulleblad når det gjelder menneskerettigheter». Til slutt satte EBU som betingelse at konkurransen ikke skulle finne sted i Jerusalem, og den israelske kringkasteren Kan valgte Tel Aviv som vertsby. Under selve konkurransen var det også en rekke pro-palestinske protester og demonstrasjoner, både fra eksterne aktører og enkelte av deltakerne.
Deltakere
Under er en liste over Israels deltakere, plasseringer og poeng i konkurransen siden debuten. {{legend|gold|Vinner}} {{legend|#dcdcdc|Andreplass}} {{legend|#ffdead|Tredjeplass}} {{legend|#e0ffff|Sisteplass}}
Stemmehistorikk
Tallene er hentet fra nettstedet ESC Database. Ved like mange poeng, rangeres landene etter hvor mange prosent de har gitt av høyeste mulige oppnåelige totalscore.
Poengene i tabellene over omfatter bare poeng fra finalene. Poeng gitt og fått i semifinalene, er ikke tatt med i tabellene.
Poeng til Norge
Norge har per 2023 fått 123 poeng fra Israel i finaler, mens Norge har gitt 130 poeng tilbake i finaler.
Norge fikk 12 poeng i 1985 da Bobbysocks vant, og i 2009 da Alexander Rybak vant. Israel ga 10 poeng til Norge i 1995, da Secret Garden gikk seirende ut av konkurransen. Norge fikk også 10 poeng av israelske tv-seere da KEiiNO vant telefonavstemningen i 2019, og da Alessandra ble nummer fem i 2023. Da Bobbysocks vant, var den tidligere israelske vinneren Izhar Cohen Israels deltaker, mens da israelske Netta vant i 2018, var Alexander Rybak Norges deltaker.
Kommentatorer og poengopplesere
Israelsk fjernsyn sender vanligvis sendingen uten kommentatorer. Bare to ganger har landet hatt en kommentator til å kommentere Eurovision Song Contest.
Psiloxylaceae
Se teksten
Psiloxylaceae er en plantefamilie i ordenen Myrtales. Den har én art – Psiloxylon mauritianum  som finnes på øyene Maskarenene i Det indiske hav.
Øyvatnet (Høylandet)
Øyvatnet er en innsjø i Høylandet kommune i Trøndelag.
London Metropolitan University
London Metropolitan University (forkortet London Met) er et universitet i London. Det ble opprettet i august 2002 ble sammenslåing av London Guildhall University (tidligere City of London Polytechnic) og University of North London (tidligere Polytechnic of North London), som begge var tidligere polytekniske skoler som fikk universitetsstatus som såkalte nye universiteter i 1992. Betegnelsen metropolitanuniversitet viser til at institusjonen betjener det større tettstedet London, det vil si selve byen London og dens forsteder og nærliggende byer, og til dens tradisjonelle fokus på nærområdenes utdannelses- og arbeidsmarkedsbehov. Universitetet har en campus i City of London, ved Moorgate, Tower Hill og Aldgate, og en i Islington.
Studiene er i stor grad profesjonsrettet, med særlig vekt på naturvitenskap og teknologi.
Torfinn av Hamar
Sankt Torfinn fødselsår ukjent, død 8. januar 1285 i Ter Doest, Belgia. Det er lite kjent om hans bakgrunn, men det antas at han kom fra en relativt velstående trøndersk slekt.
London Metropolitan University
Rangeringer
London Metropolitan University ble rangert som nummer 126 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 118 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.
Torfinn av Hamar
Bakgrunn
Han kan ha vært cisterciensermunk i Trøndelag, men det er usikkert. Han testamenterte 20 norske Mark till Tautra kloster, hvorfor det har antatts at det var Torfinn sin kloster. Han blir omtalt som korbror i Nidaros i 1273 og 1277, hvor han ved siste anledning oppgis som vitne ved den såkalte «sættargjerden» i Tønsberg hvor kong Magnus VI Lagabøte lovte å respektere kirkelige rettigheter og tillate frie valg, og slik avsluttet de lange stridighetene mellom kongens og kirkens myndighetsområder.
London Metropolitan University
Rangeringer
I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet på plass 701 av verdens universiteter.
Torfinn av Hamar
Biskop
Året etter ble han bispeviet til Hamar av erkebiskop Jon Raude. Torfinn deltok aktivt i Jon Raudes strid mot formynderregjeringen som etterfulgte Magnus Lagabøte hvor adelen ønsket å gå tilbake på Magnus' løfter ved «sættargjerden». Striden gjaldt både bispevalg og at de verdslige myndigheter ville kreve inn skatt fra geistligheten og forgrep seg på kirkegodset. I 1282 utviste formynderregjeringen erkebiskop Jon Raude, biskop Andres av Oslo og biskop Torfinn av Hamar fra landet.
Migrantoverføring
Migrantoverføringer omfatter flere typer pengeoverføringer mellom land som følge av at personer flytter fra et land til et annet. Å «sende penger hjem» har stor fordelingseffekt, samlet sett.
Torfinn av Hamar
Biskop
Mens de andre dro til Sverige, flyktet Torfinn sjøveien til cistercienserklosteret Ter Doerst ved Brugge i Belgia, en strabasiøs ferd med forlis og forfølgelse. Både det at han dro akkurat hit, og omtalen av hans velkomst kan tyde på at han har vært her før. Senere på året drar han til Roma sammen med biskop Andres, muligens for å beklage seg til paven over overgrepene mot de norske biskopene. Omtrent på samme tiden blir den unge kong Erik II Magusson 14 år og myndig. Så snart formynderregjeringen er fjernet, viser det seg at den unge kongen er vennlig innstilt til kirken, og setter kirkens eiendommer under sin beskyttelse fram til ny erkebiskop blir valgt.
Torfinn var allerede nå svekket av sykdom etter alle disse bestrebelsene, og dro allerede i 1284 tilbake til Ter Doest. Hans testamente, som er bevart, forteller at han overlater sine få eiendeler til familien (mor og søsken), til kirker i Hamar og til cistercienserklostrene på Tautra og i Ter Doest, hvor han valgte seg et gravsted. Av bøker nevnte han bare tre: Ullinshov kirke på Nes fikk et antifonarium som han selv har latt skrive og som «ligger i koret», sikkert i samme kirke, en samling dekretaler gikk til en magister Uland, som trolig alt hadde lånt den, og sitt breviar ga han til kannik Jørund, den senere Hamarbiskop og erkebiskop.
Migrantoverføring
Flere studier, både i Norge og internasjonalt har pekt på den omfattende internasjonale økonomiske fordelingseffekten av migrasjon. Slike migrantoverføringer har ikke bare en mikroøkonomisk effekt for de berørte familiene, men skaper også økt vareetterspørsel i mange deler av verden, og utgjør betydelige beløp både i globalt perspektiv, og for BNP i flere land.
Torfinn av Hamar
Biskop
Etter sju måneders sykdom døde Torfinn den 8. januar 1285 og ble begravet nær alteret i klosterkirken. Siden moren fortsatt var i live, var han nok relativt ung. Siden han ble gravlagt i utlandet tiltrakk han seg lite oppmerksomhet mens han levde, og han ble snart glemt.
Migrantoverføring
Effekt
FN-organet IFAD har beregnet at om lag 10% av verdens befolkning er avhengig av økonomiske bidrag fra familie og slekt som er gjestearbeidere eller innvandrere i rikere land. IFAD anslår at migrantene i 2006 sendte 301 milliarder dollar tilbake til sine slektninger i opphavslandet. Selv om IFAD mener at deres anslag er moderat, ligger en tilsvarende beregning fra Verdensbanken 100 mrd dollar lavere.
Torfinn av Hamar
Biskop
Da den daværende abbeden 60 år etter Torfinns død ville la hans grav jevne med gulvet, ble den åpnet og det strømmet en søt vellukt opp fra den og fylte hele kirken. Dette utløste undersøkelser om hvem dette var, og en gammel munk, Walter de Muda, husket Torfinn og hadde skrevet et dikt på latin på et pergamentblad som var spikret på en treplate ved graven. Dette priste biskopens resolutte godhet, hans fasthet i motgang og hans selvforsakelse og gavmildhet mot andre. Diktet sto fortsatt over graven og var ikke tæret av tidens tann, noe som ble tatt som tegn fra det høye på at hans minne skulle holdes høyt i hevd. Walter ble bedt om å skrive ned alt han husket om Torfinn, og hans dødsdag ble feiret av cistercienserne i Belgia og Frankrike.
Migrantoverføring
Effekt
Asia er den verdensdelen som har størst fordel av disse familiebidragene. De største mottagerlandene av migrantoverføringer var i 2006 India (24,5 mrd $), Mexico (24,2 mrd $), Kina (21 mrd $), Filippinene (14,6 mrd $) og Russland (13,7 mrd $). Både India og Kina er store økonomier hvor bidragene utgjør henholdsvis 2,7 % og 0,8 % av landenes BNP. For Filippinene utgjør pengestrømmen imidlertid hele 12 % av BNP. For Europas fattigste land, Moldova, utgjør migrantoverføringene 1 mrd $, tilsvarende 31 % av landets beskjedne BNP. Også i Albania og Bosnia-Hercegovina utgjør overføringene mer enn 20 % av BNP.
Torfinn av Hamar
Biskop
Det ble fortalt om undre ved hans grav, og helgendyrkingen av ham bredte seg fra Flandern til Norge. Da klosteret senere lå i ruiner, ble det lett etter hans levninger. Disse ble funnet og i 1687 overført til et kloster i Brugge. Dette forteller at hans minne fortsatt ble æret der. Men i 1949, da krypten der skulle åpnes, viste det seg at gravene hadde rast sammen, og biskop Torfinns levninger ikke kunne skjelnes fra de øvrige som var gravlagt i der.
Norske historikere viet Torfinn først oppmerksomhet på 1800-tallet og da det første katolske kapellet på Hamar siden reformasjonen ble innviet i 1924, ble det viet St. Torfinn. Den katolske kirken i Levanger er også oppkalt etter St. Torfinn.
Migrantoverføring
Effekt
Forbrukerrådets nettsted finansportalen.no har laget en oversikt over kostnadene ved ulike overføringsløsninger.
Leo Sexton
Leo Joseph Sexton (født 27. august 1909 i Danvers, Massachusetts, død 6. september 1968 i Perry, Oklahoma) var en amerikansk kulestøter.
Under OL 1932 i Los Angeles tok han gull med et støt på 16,00 m, ny olympisk rekord.
Balzers
Balzers er en landsby og kommune sør i Liechtenstein med 4,539 innbyggere (2012).
Hoveddelen av landsbyen ligger langs den østlige bredden av Rhinen.
Historie og kultur
Historisk består dagens kommune av to forskjellige landsbyer, den faktiske Balzers i øst og Mäls i vest. Denne delingen av kommunen er fremdeles til dels synlig i den lokale landsbykulturen i form av uskyldig lokal konkurranse.
Spitfire (øl)
Spitfire er et britisk øl, brygget av Shepherd Neame, Storbritannias eldste bryggeri i Faversham, Kent. Ølet ble første gang brygget i 1990 i forbindelse med minnemarkeringen av Slaget om Storbritannia. Ølet er oppkalt etter flyet Supermarine Spitfire og er bryggeriets mest solgte real ale. Det har et alkoholinnhold på 4,5 %.
Eksterne lenker
Shepherd Neame Brewery
Anthocomus fasciatus
Anthocomus fasciatus (Linnaeus, 1758) er en bille i familiegruppen børstebiller. Den tilhører blærebillene som har oppblåsbare blærer nær forhjørnene av brystskjoldet (pronotum) og på sidene av bakkroppen. Den er utbredt, men ikke vanlig. Den er registret i Norge.
Utseende
Kroppen er 3-4 millimeter lang og har en metallisk svartgrønn farge på hodet og brystskjoldet. Dekkvingene er svarte noen ganger med en svak fiolett farge, de har røde flekker i spissen, samt et rødt brutt tverrbånd på midten. Antenner og bein er nesten helt svarte. Antennene er festet noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Brystskjoldet jevnt bredt og ikke smalere i bakkanten enn på midten. Hodet og brystskjoldet har en overflate med en fin mikrostruktur, uten punktur. Dekkvingene hos de nordiske artene er langstrakte og uten en oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. De har en fin, men noe utydelig punktert overflate og har i liten grad en fin mikroskulptur. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettels litt inn under bakkroppen. Beina er svarte med noen røde parti, de er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.
Levevis
De voksne (imago) treffes i juni og juli, gjerne på blomster, som roser og skjermplanter. Larvene skal angivelig leve i gangene fra treborende insekter, som barkebiller og tyvbiller og borebiller.
Anthocomus fasciatus tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Mario Balleri
Mario Balleri (født 17. september 1902, død 9. mars 1962) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Balleri vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den italienske åtteren som kom på andreplass bak USA. Mannskapet på den italienske båten var; Vittorio Cioni, Mario Balleri, Renato Bracci, Dino Barsotti, Roberto Vestrini, Guglielmo Del Bimbo, Enrico Garzelli, Renato Barbieri og Cesare Milani som var styrmann.
Sheringham Shoal Offshore Wind Farm
Vindparken består av 88 Siemens SWT-3.6-107 3,6 MW vindturbiner på monopæler i vanndybder på 17 til 22 meter. Samlet effekt er på om lag 317 MW, med en forventet årsproduksjon på 1,1 TWh ved 3470 fullasttimer, noe som tilsvarer 40 % av installert kapasitet. Bak vindparkplanene står de to norske firmaene Statoil (50 %) og Statkraft (50 %).
Vindturbinene er plassert om lag 9 nautiske mil (17 km) ut fra Norfolkkysten ved Sheringham og dekker et område på om lag 35 kvadratkilometer. Parken er tilsluttet til land via to 132 kV kabler på 21 og 23 km.
Vindparken vil spare miljøet for ca. 475 200 tonn CO2 årlig, beregnet etter britisk energimiks (2012).
Tornado Måløy Fotballklubb
Fotballklubben har idag ca. 500 medlemmer og aktiviserer tre seniorlag samt en rekke lag i de aldersbestemte klassene. Under årsmøtet i februar 2019 ble Rakel Televik Blaalid valgt til klubbens leder. Hun overtok etter Leif Magne Gil som satt som leder i 2 år.
Historikk
Klubben ble stiftet 1. januar 2003 ved at Tornado Fotballklubb og fotballgruppen i Måløy Idrettslag slo seg sammen.
Sesongen 2010
Tornado Måløy FK vant til slutt Firdaligaen 2010 – hele 10 poeng foran Stryn TIL som tok 2.plassen. Med 11 hjemmeseiere på 11 forsøk var Tornado Måløy FK det suverent beste laget i divisjonen, og rotet rundt overgangen til Børge Yndestad som medførte tre poeng i trekk, ble aldri avgjørende. TMFK rykker likevel ikke opp til 2.divisjon etter å ha tapt sammenlagt 1-5 for Jevnaker IF i kvalifiseringskampene. Nykommer Endre Kupen ble lagets toppskorer i 2010 med 23 mål, mens Gisle Myhre og Magnus Thor Magnusson var de to eneste spillerne som startet samtlige 25 obligatoriske kamper denne sesongen.
Klubbens andrelag i 5. divisjon avd. 2 endte på syvendeplass i sin avdeling, som til slutt ble vunnet av Eid IL sitt andrelag. Martin Flåten ble lagets toppskorer med ni mål på syv kamper.
Sesongen 2011
Tornado Måløy FK hadde i sesongen 2011 førstelag i 3. divisjon og sitt andrelag i 5. divisjon.
Landslagsspillere
I løpet av klubbens korte historie har klubben hatt tre spillere med aldersbestemte landskamper. Gisle Myhre og Erlend Nygård Kvalheim, som forøvrig begge fortsatt er i klubbens A-stall, har begge aldersbestemte landskamper. Det samme har Rune Solvang som spilte for klubben i 2005.
Adelskalenderen
Eirik Holvik leder klubbens adelskalender med sine 133 kamper (hvorav 19 er innhopp fra benken). John Martin Gil og Sveinung Daae Frantzen er klubbens mestskorende med 42 mål hver. Begge er fremdeles i klubbens A-stall. (Informasjonen er oppdatert 01.01.2010)
Fylkesvei 2444
Fylkesvei 2444 går mellom Bruflat i Etnedal og Bagn i Sør-Aurdal kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 219 (Oppland).
Renato Bracci
Renato Bracci (født 8. september 1904, død 2. mars 1975) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Bracci vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den italienske åtteren som kom på andreplass bak USA. Mannskapet på den italienske båten var; Vittorio Cioni, Mario Balleri, Renato Bracci, Dino Barsotti, Roberto Vestrini, Guglielmo Del Bimbo, Enrico Garzelli, Renato Barbieri og Cesare Milani som var styrmann.
Constance Markiewicz
Constance, grevinne Markiewicz (født 4. februar 1868 i London, død 15. juli 1927 i Dublin) var en irsk politiker, revolusjonær nasjonalist og suffragett.
Bakgrunn
Den senere grevinne Markiewicz ble født Georgine Gore-Booth i London. Hun var eldste datter av polarforskeren og eventyreren sir Henry Gore-Booth, 5. baronet, og lady Georgina, født Hill. Ulikt mange andre anglo-irske jordeiere i Irland var han en opplyst godseier som administrerte sin store eiendom med medfølelse for leietagerne. Under hungersnøden i 1879–1880 gav han gratis mat til leietagerne. Farens eksempel inspirerte Constance of hennes yngre søster Eva Gore-Booth, til å utvikle en dyp medfølelse med de fattige. Søstrene var gode venner av dikteren W.B. Yeats, som ofte besøkte familiens hjem Lissadell House i Sligo, og de ble også påvirket av hans politiske og kunstneriske oppfatninger. Eva ble senere involvert i arbeiderbevegelsen og kampen for kvinnelig stemmerett i England. Constance brukte noe lenger tid på å bli politisk aktiv.
Ekteskap og begynnende politisk engasjement
Constance bestemte seg for å utdanne seg til maler, men det var bare en skole i Dublin som tok imot kvinnelige studenter. Hun begynte derfor på Slade School of Art i London i 1892. Hun ble da politisk aktiv for første gang, og gikk inn i National Union of Women's Suffrage Societies (NUWSS). Hun flyttet senere til Paris og studerte ved det prestisjetunge Acedemie Julian, hvor hun møtte sin fremtidige ektemann, grev Casimir Dunin-Markiewicz. Den velstående polske artistokraten var på dette tidspunkt gift, men hans kone døde i 1899, og i 1901 giftet han seg med Constance, som dermed ble grevinne Markiewicz. Kort tid etter at de giftet seg fødte hun en datter, Maeve, i Lissadell House. Barnet ble oppdratt av grevinnens foreldre, og hadde etterhvert ingen kontakt med sin mor.
Paret Markiewicz bosatte seg i Dublin i 1903, og bevegde seg i kunstneriske og litterære kretser. Grevinnen fikk et ry som landskapsmaler. I 1905 stiftet hun sammen med kunstnerne Sarah Purser, Nathaniel Hone, Walter Osborne og John Butler Yeats foreningen United Artists Club. Det var på dette tidspunkt ennå ingenting som forbandt henne med den republikanske bevegelsen, men gjennom miljøet traff hun blant annet ledende medlemmer av Conradh na Gaeilge. Selv om denne organisasjonen formelt sett var upolitisk, og arbeidet med gjenoppliving av irsk gælisk, brakte den sammen en rekke fremtidige politiske ledere, og gav grobunn for nasjonalisme og republikanisme. Hos Purser møtte hun blant annet revolusjonære patrioter som Michael Davitt, John O'Leary og Maud Gonne.
I 1906 leide hun et lite hus på landet utenfor Dublin. Den tidligere leieboeren var dikteren Padraic Colum, som hadde etterlatt seg utgaver av The Peasant og Sinn Féin. Disse revolusjonære skriftene ble lest av grevinnen, som ble sterkt påvirket av dem.
Hun ble i 1908 mer involvert i nasjonalistisk politikk. Hun gikk inn i Sinn Féin og Inghinidhe na hÉireann, en revolusjonær kvinneforening grunnlagt av Maud Gonne. Grevinnen kom til det første møte iført ballkjole og tiara, ettersom hun kom rett fra en mottagelse på Dublin Castle. Medlemmene møtte henne naturligvis med fiendtlig innstilling, noe hun syntes var en forfriskende forandring fra den vanlige bukking og nikking, og hun ble enda mer ivrig på å bli aktiv. Grevinnen og Gonne spilte sammen i flere teaterstykker på det nyetablerte Anney Theatre, en institusjon som var viktig for fremveksten av den kulturelle nasjonalismen. Samme år stilte hun i parlamentsvalget, som motkandidat til Winston Churchill i Manchester. Søsteren Eva Gore-Booth bodde der sammen med Esther Roper, og de to drev valgkamp for grevinnen, som tapte.
I 1909 grunnla hun Fianna Éireann, en ungdomsorganisasjon basert på speiderbevegelsen, som dengang var paramilitær. Pádraig Pearse sa senere at denne grunnleggelsen var like viktig som opprettelsen av Irish Volunteers i 1913.
Grevinnen ble fengslet for første gang i 1911, etter å ha holdt en appell under en demonstrasjon organisert av Irish Republican Brotherhood (IRB), med 30 000 deltagere, i forbindelse med Georg Vs besøk til Irland. Hun sluttet seg i 1913 til James Connollys Irish Citizen Army (ICA), en liten paramilitær organisasjon grunnlagt for å beskytte fagorganiserte mot politiet. Samme år startet hun et suppekjøkken sammen med andre i Inghinidhe na hÉireann.
I 1913 flyttet ektemannen hjem til Russisk Polen, i dag en del av Ukraina, antagelig på grunn av grevinnens politiske aktivitet. Han vendte tilbake til Irland først da hans kone lå for døden.
Påskeopprøret
I 1917 ble hun løslatt under et generelt amnesti. Omtrent på denne tiden konverterte hun fra protestantisme til katolisisme.
Det første Dáil
I 1918 ble hun igjen fengslet, denne gang for sitt virke mot innføring av verneplikt i Irland. I parlamentsvalget i desember 1918 ble Markiewicz valgt som representant for Sinn Féin for valgkretsen Dublin St Patrick's. Dermed ble hun den første kvinne som ble valgt inn i House of Commons. I likhet med de andre Sinn Féin-representantene tok hun ikke sitt sete.
I 1919 var hun med på å danne Dáil Éireann, som proklamerte opprettelsen Den irske republikk. Hun ble gjenvalgt til Det andre Dáil i 1921.
Fra april 1919 til januar 1922 var hun arbeidsminister i Den irske republikk. Hun var det første kvinnelige kabinettsmedlem, og det eneste kvinnelige irske kabinettsmedlem inntil 1979.
Borgerkrigen og Fianna Fáil
I januar 1922 forlot hun regjeringen sammen med Eamon de Valera og andre, i protest mot den anglo-irske traktat. Hun kjempet aktivt for republikanerne under borgerkrigen.
Etter krigen reiste hun i USA. Hun ble ikke gjenvalgt i valget i 1922, men kom i 1923 inn i Dáil igjen. I likhet med andre republikanske kandidater boikottet hun forsamlingen, og hun ble igjen fengslet, denne gang av Den irske fristatens myndigheter. Hun sultestreiket sammen med 92 andre kvinnelige fanger, og ble løslatt etter mindre enn en måned.
I 1926 ble hun medlem av Fianna Fáil, de Valeras nystiftede parti. Hun ble valgt inn i Det femte Dáil i juni 1927, men døde før hun kunne ta sitt sete.
Markiewicz døde 59 år gammel den 15. juli 1927. Årsaken var antagelig tuberkulose, som hun ble smittet av mens hun jobbet i fattighusene i Dublin, eller komplikasjoner fra en blindtarmbetennelse. Ektemannen, datteren og hennes stesønn var hos henne da hun døde. Hun ble gravlagt på Glasnevin gravlund i Dublin.
1711 Sandrine
1711 Sandrine er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Eos. Den ble oppdaget 29. januar 1935 av Eugène Joseph Delporte ved Observatoire Royal de Belgique i Uccle.
1712 Angola
1712 Angola er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 28. mai 1935 av Cyril V. Jackson ved Union Observatory i Johannesburg.
Rambouillet-avtalen
Rambouillet-avtalen var et forslag i 1999 til fredsavtale under Kosovokrigen, mellom daværende Jugoslavia og en delegasjon bestående av etniske albanere fra Kosovo. Avtalen ble satt opp av NATO og kalt opp etter Château de Rambouillet hvor forhandlingene ble påbegynt.
Jugoslavia avslo å undertegne avtalen. NATO startet deretter sine bomberaid i operasjonen Operation Allied Force. Jugoslavias begrunnelse for sitt avslag var bestemmelsene om Kosovos autonomi, og dessuten NATOs krav om ubegrenset tilgang for sine soldater til hele Jugoslavia.
Forhandlingene i Rambouillet varte fra 6. februar 1999 og til 22. februar. De ble sluttført i Paris mellom 15. og 23. mars 1999.
Fullgjødselproduksjon på Herøya
Historikk
På 1930-tallet startet man produksjon av natriumnitrat (Chilesalpeter). I 1938 startet fullgjødselproduksjonen (NPK) og det har også vært produsert urea og ammoniumnitrat. Fullgjødsel, NPK, fremstilles ved Oddaprosessen, hvor mineralet kalsiumfosfat løses i salpetersyre og bearbeides videre til gjødsel.
Produksjonen baserer på nitrogen fra luft og hydrogen fra naturgass som råvare. Ved Haber/Bosch-prosessen dannes mellomproduktene ammoniakk og urea.
I 1960-årene ble det bygget to ammoniakkfabrikker på Herøya, hvor råstoffene var olje og gass. Etter dette ble ammoniakkproduksjonen ved elektrolyse på Notodden, Rjukan og Glomfjord stanset.
Norsk Hydros gjødselsproduksjon ble senere skilt ut i et eget selskap: Yara.
McDonnell Douglas MD-11
Som passasjerfly ble flytypen raskt utkonkurrert av ETOPS-godkjente tomotors jetfly som Boeing 767, Airbus A330 og Boeing 777. Flyet var opprinnelig konstruert som et passasjerfly. Mange MD-11 passasjerfly er bygget om og brukes i dag til frakt. Fedex og UPS er største operatører.
Folsom-demningen
Utbyggingen skjedde 1948–1955, og erstattet en eldre dam fra 1893 som hadde forsynt Sacramento by med elektrisitet. Demnignen er inntil 430 meter lang og 103 meter høy.
Longumvannet
Longumvannet er en innsjø ved Longum i Arendal kommune. Vannet ligger like ved E18s motorveistrekning forbi Arendal og Harebakken. Det er ca. fem kilometer langt, og forbindes med Langsævannet med Rånakanalen. Vannet fra Longumvannet dreneres gjennom Barbuelva. Vannet er underlagt privat eiendomsrett.
Longumvannet har en pH-verdi på 6 – 6,5 (1996).
Fiske
Vannet er et attraktivt fiskevann. Særlig med hensyn til :
I Mai 1989 ble sørv for første gang observert i vannet ved Thorne (sannsynligvis brukt som levende agn av sportsfiskere på jakt etter gjedde). På kort tid har sørven blitt en svært tallrik fiskeart. Grunneierne krever ikke at det utstedes fiskekort for fiske i vannet.
Kannesteinen
Kannesteinen er en spesiell stettformet stein som ligger i fjæra i bygda Oppedal på vestsiden av Vågsøy i Vestland fylke.
Kannesteinen har blitt forma av havet og bølger gjennom tusener av år. Prosessen omtales gjerne som Marin abrasjon. Steinen er om lag 3 meter høy. Kannesteinen er en severdighet som tiltrekker mange turister, spesielt i sommerhalvåret.
Blue Angels
«Blue Angels», det offisielle navnet er U.S. Navy Flight Demonstration Squadron, er en demonstrasjons-/aerobatikkgruppe tilknyttet den amerikanske marine. Gruppen ble etablert i 1946, blant annet for å hjelpe til med rekrutteringen av personell til marinens flystyrker. Gruppen har fløyet F/A-18A og B Hornet jagerfly siden 1986 og skal etter planen skifte til de mer moderne variantene F/A-18C og D før sesongen 2009.
Kannesteinen
Steinen er formet av bølger, is og steiner, og slipt med vannbevegelsene. Av denne grunn er ikke steinen like spektakulær sett fra siden.
Det er i senere år tilrettelagt for bedre tilgang for skuelystne, en grussti leder til en treplatting som gir god vinkel til fenomenet. Stien og terrassen har rullestolvennlig utforming.
Balsampære
Balsampæretre (Siraitia grosvenorii) (også Luo Han Guo, Luahanguo, Luo Han Kao eller Lo Han Kao, Lo-Han-Kuo eller også Arhat) er en flerårig urt som er hjemmehørende i de kinesiske provinsene Guangdong, Guangxi, Guizhou, sørlige Hunan og Jiangxi. Den er kjent for sin frukt, i Vesten gjerne omtalt som Luo Han Guo.
Ekstrakt av fruktkjøttet er nesten 300 ganger søtere enn sukker, og er brukt som et naturlig søtningsstoff i Kina gjennom nesten 1000 år både på grunn av smaken og det lave kaloriinnholdet, kun 2,3 kcal/g (9,6 kJ/g). Den er også brukt i tradisjonell kinesisk medisin.
Bydel Alna
Bydel Alna er en administrativ bydel i Oslo. Den har 49 801 innbyggere (2020), og et areal på 13,7 km². Bydelen har fått sitt navn fra Alna gård som sannsynligvis har fått navn fra Alnaelva som renner gjennom bydelen.
Administrasjon
Bydelens bydelsutvalg ledes av Mari Morken (AP). Bydelsdirektør er Marius Trana. Bydelsutvalget ledes av Arbeiderpartiet i et samarbeid med SV, MdG og Rødt.
Samferdsel
Furusetbanen til Oslo T-Bane går igjennom området. I tillegg har jernbane som har medført lokaltog, samt en godsterminal på Alna. E6 er også innom Alna.
Városligeti Műjégpálya
Városligeti Műjégpálya (åpnet 1870) er en offentlig drevet skøytebane i Budapest, kjent som en av Europas eldste og største. Sommerstid er det fylt med vann for båter og vannmoro. Det ble renovert i 1968 og i 2011. Hovedbygget fikk sitt opprinnelige 1926-utseende i €16 million-oppussingen 2009–11 som også la til en hockeybane.
Minister (diplomati)
Minister er i diplomatiet en stasjonssjef ved en legasjon, i hvilket tilfelle stasjonssjefen har tittelen overordentlig sendemann og befullmektiget minister (fransk: envoyé extraordinaire et ministre plénipotentiaire). En utsendt minister akkrediteres hos statsoverhodet i landet der vedkommende tjenestegjør. Ettersom de fleste land har gått over til å utveksle ambassadører, er ministertittelen for det meste gått ut av bruk.
Wienkongressen plasserte i Reglement sur le Rang entre les agents Diplomatique i 1815 ministre i andre diplomatiske rangklasse, det vil si etter den fremste klassen av ambassadører, legater og nuntier. I 1818 ble ministerresidenter innpasset i en egen klasse på et trinn under ministre. Wien-konvensjonen om diplomatisk samkvem av 1961 opererer med tre rangklasser, der ministre hører hjemme i rangklasse to.
Norge
I norsk utenrikstjeneste ble legasjonene oppgradert til ambassader og ministrene til ambassadører fra 1942 av. Tittelen minister er dermed gått ut av bruk i norsk utenrikstjeneste.
Norges fire første ministere
Norges fire første ministere var Fridtjof Nansen, Fritz Wedel Jarlsberg, Paul Benjamin Vogt og Nikolai Christian Grove Prebensen.
Nansen fikk posten i London 1906–1908) og ble utnevnt til Norges første minister der. Fritz Wedel Jarlsberg (1855–1942) ble minister i Paris. Paul Benjamin Vogt (1863–1947) fikk Stockholm og Nikolai Christian Grove Prebensen (1850–1938) St. Petersburg. Regjeringens henstilling til København om agrément for Ove Gude ble ikke innvilget, fordi Sverige lot dansk UD forstå at det ikke ville ses som heldig at de forente rikers tidligere sendemann kom tilbake som norsk minister. Regjeringen utpekte da Georg Francis Hagerup (1853–1921).
Collierville vannkraftverk
Collierville vannkraftverk er en demning med vannkraftverk (tradisjonelt elvekraftverk) i Calaveras County, i delstaten California i USA. Anlegget ligger ved den sørligste sideelven til Sacramento River, øst for byen Sacramento. Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 253 MW, fordelt på to turbiner.
HTC S730
HTC S730 er en Windows Mobile-basert mobiltelefon (smartphone) som blir produsert av HTC. Den ble lansert i 2008.
Rystestølen
Rystestølen er et overnattingssted som ligger på fjellet mellom bygdene Raudeberg og Kvalheim i Vågsøy kommune.
Glitra
Glitra kan vise til:
Sphinx perelegans
Sphinx perelegans er en sommerfugl som tilhører familien svermere (Sphingidae).
Levevis
S. perelegans lever i skogene i fjellene, og i tørt busklandskap (chaparral) langs vestkysten av Nord-Amerika. Larvene lever på ulike busker, blant andre Arctostaphylos manzanita og Arbutus menziesii. De voksne svermerne flyr fra skumringen og utover natten. De besøker sjelden blomster og tar for det meste lite eller ingenting næring til seg.
Utbredelse
Denne svermeren finnes langs vestkysten av Nord-Amerika, fra det nordlige Baja California gjennom USA til det sørlige Britisk Columbia. Streifere er påtruffet lenger øst.
1713 Bancilhon
1713 Bancilhon er en hovedbelteasteroide og går i bane innenfor asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaget 27. september 1951 av Louis Boyer ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
Sjimpanse
Sjimpanse (Pan troglodytes) tilhører slekten sjimpanser (Pan) og er store aper (Hominidae). Arten er endemisk for Afrika sør for Sahel og nord for Kongofloden. Fire underarter aksepteres.
Biologi
Sjimpansen kan bli opptil 30–50 kg tung, men betydelig mer i fangenskap. Hannen kan bli opptil 160 cm høy, mens hunnen blir opptil 130 cm. Ansiktshuden kan være lys eller mørk. Armlengden tilsvarer omkring halvparten av kroppslengden.
Sjimpansene trives i tett skog og lever i Vest- og Sentral-Afrika. Arten har relativt stor spredning og er utbredt i fire større populasjoner, nord for Kongofloden.
Sjimpansene lever sammen i flokker fra 2 til 80 individer. Flokkens revir er i skogsområder på mellom 10 og 50 km², mens det i mer åpent terreng er på mellom 200 og 400 km².
Sjimpansens svangerskap varer i sju måneder, og ungen blir brystfødd av moren i fire år. En unge kan bli hos moren i opptil ti år, men moren parer seg når den yngste ungen er omtrent tre år gammel.
Sjimpansers levealder er opptil 40-45 år. De er altetende. Avhengig av omgivelsene, spiser de pattedyr, frukt, insekter og småkryp.
Annet
Sjimpanser ble tidligere ofte brukt som forsøksdyr, men dette har av etiske årsaker blitt mindre vanlig med årene. Sjimpansen Ham ble i så måte første menneskelignende skapning i verdensrommet, da han den 31. januar 1961 ble skutt opp i en Mercury-kapsel fra Cape Canaveral i Florida, USA. Sjimpanser er også svært vanlige å holde i fangenskap, spesielt i dyrehager. Det finnes blant annet flere i Norge.
Den mest kjente sjimpansen i Norge er trolig Julius, en sjimpanse som ble født i Kristiansand Dyrepark den 26. desember i 1979. Han ble avvist av moren og måtte hentes ut fra sjimpanseflokken og ales opp blant folk. NRK lagde en tv-serie på tre episoder om Julius, som gikk som barne-TV i 1981. Etter dette ble Julius landskjent, og var i mange år dyreparkens største attraksjon. Julius ble tilbakeført til flokken da han ble for stor og voldsom å holde privat. Som voksen ble han leder for hele sjimpanseflokken i parken.
Skongenes fyr
Skongenes fyr ligger i Kinn kommune i Vestland. Fyret ble opprettet i 1870, og har nok betydd mye for båttrafikken på det værharde Stadhavet. Fyret var bemannet frem til 1985. Da ble fyret automatisert og avfolket. Staten eier bygningene, og fyret består av fire bygninger som omkranser et indre tun.
Jaybird-demningen
Jaybird-demningen er en demning med vannkraftverk (tradisjonelt elvekraftverk) i El Dorado County, i delstaten California i USA. Anlegget ligger ved en sideelv til Sacramento River, nordøst for byen Sacramento. Kraftverket har en installert produksjonskapasitet på 162 MW, fordelt på to turbiner.
1714 Sy
1714 Sy er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 25. juli 1951 av Louis Boyer ved Observatoire astronomique d’Alger - Bouzaréah i Alger.
Nonneseter klosterkapell
Nonneseter klosterkapell er et kapell fra ca. 1250 i Bergen.
Kapellet er antakelig søndre korkapell fra det anlegget som på 1200-tallet var Nonneseter kloster. Det har spissbuete krysshvelv markert med kleberstein i gotikk. Sammen med Tårnfoten er det de eneste bygningsdelen fra anlegget som er bevart.
Kapellet ble fra 1951 til 1989 brukt som døvekirke. Det eies av Fortidsminneforeningen og blir nå benyttet til bl.a. konserter.
Bybanen i Bergen har en holdeplass like ved kapellet, Nonneseter.
Roberto Vestrini
Roberto Vestrini (født 30. januar 1908, død 12. mars 1967) var en italiensk roer som deltok i de olympiske leker 1928 i Amsterdam og 1932 i Los Angeles
Vestrini vant en olympisk sølvmedalje i roing under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på den italienske åtteren som kom på andreplass bak USA. Mannskapet på den italienske båten var; Vittorio Cioni, Mario Balleri, Renato Bracci, Dino Barsotti, Roberto Vestrini, Guglielmo Del Bimbo, Enrico Garzelli, Renato Barbieri og Cesare Milani som var styrmann.