cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boeing 787
Bakgrunn
26. april 2004 ble det japanske flyselskapet All Nippon Airways den første kunden for Dreamliner. De bestilte 50 fly som skulle leveres sent i 2008. All Nippon Airways sin bestilling var opprinnelig for 30 787-3, 290–330 seter, enkelklasses innenriksfly, og 20 787-8, langdistanse, 210–250 seters, toklassers fly for regionale internasjonale ruter som Tokyo Narita til Beijing. Flyet ville gi All Nippon Airways muligheten til å åpne ruter til nye byer som tidligere ikke hadde ruter, til byer som Denver, Moskva og New Delhi. 787-3 og 787-8 skulle bli de første variantene, mens 787-9 skulle komme i tjeneste i 2010.
Designfase
I utviklingsprosessen ble 787 testet i vindtunneler hos Boeings Transonic Wind Tunnel, QinetiQs fem meters vindtunnel i Farnborough, UK, Ames Research Centers vindtunnel, og det franske aerodynamikkforskningssenteret Office national d'études et de recherches aérospatiales (ONERA). Det siste utkastet av flyet var mer konservativt enn tidligere forslag, med halen, nesen, og cockpitvinduer forandret til en mer konvensjonell form. På slutten av 2004 hadde Boeing fått 237 bestillinger på flyet. Boeing satte først prisen for 787-8-varianten på US$120 million, en lav pris som overrasket industrien. I 2007 var prisen US$146–151.5 millioner for 787-3, US$157–167 millioner for 787-8 og US$189–200 millioner for 787-9.
Produksjon
Etter en hard konkurranse, annonserte Boeing 16. desember 2003 at de ville sette sammen 787 i sin egen fabrikk i Everett. Vanligvis når Boeing bygger fly, bygger de dem fra grunnen, men med 787 valgte Boeing å få produsenter til å lage større underseksjoner for så å få 800 til 1 200 arbeidere til å sette sammen seksjonene i Everett. Boeing ba derfor produsenter om å levere større fullstendige underseksjoner. Denne produksjonsmåten skulle gjøre produksjonen enklere, og redusere tid fra tre kvartal til tre dager med ferdig installerte systemer.
Forskjellige leverandører fikk i oppdrag å levere forskjellige deler, som vinger fra japanske Mitsubishi Heavy Industries, halestabilisator fra italienske Alenia Aeronautica og sørkoreanske Korea Aerospace Industries, skrog  selvprodusert og fra italienske Global aeronautica, japanske Kawasaki Heavy Industries, amerikanske Spirit AeroSystems og sørkoreanske Korean Air, passasjerdører fra franske Latecoere group, laste- og rømningsdører fra svenske Saab, programvare fra indiske HCL Enterprise, bærebjelker for skroget fra indiske Tata Group,  kabler fra franske Labinal, vingtipper og flaps fra Korean Air, landingsutstyr fra britisk-franske Messier-Dowty, og styringssystemer og luftkjølingssystemer fra amerikanske Hamilton Sundstrand. Boeing vurderer å ta for seg byggingen av halen selv, istedenfor å la Alenia fortsette med det.
Leveringsforsinkelser
Selv om Boeing hadde jobbet med å få ned vekten på rammen meldte de i desember 2006 at de første seks 787 ville være overvektige. Det første flyet ble forventet å være 5000 lb tyngre enn spesifisert. I november 2007 sa Steven F. Udvar-Házy, CEO av International Lease Finance Corporation (ILFC), at en tom 787-9 ville ha en overvekt på 14000 lb. Det sjuende flyet ville være det første optimaliserte 787-8 flyet og var forventet å nå alle mål. Som en del av denne vektreduksjonsprosessen, redesignet Boeing noen deler og tok lettere titan i bruk.
Materialbruk
Boeing 787 vil være det første passasjerflyet der mesteparten av flykroppen er laget av komposittmaterialer, istedenfor aluminiumlegeringer. Materialforbruket i vektandel vil være 50 % kompositter (karbonlaminat, karbon-sandwich og glassfiber), 20 % vil være aluminiumlegeringer, 18 % titan, 10 % stål og 5 % andre materialer.
Bakketesting
Mens Boeing jobbet med sine leverandører tidlig i 787 produksjonen, hadde flydesignet gått gjennom flere testmål. Motoren Rolls-Royce Trent 1000 flikk klarering 7. august 2007 av både europeeiske og amerikanske myndigheter. 23. august 2007 ble skroget kollisjonstestet med vertikalt fall fra 15 ft ned på en 1 in tykk stålplate i Mesa, Arizona. Resultatet stemte overens med det Boeingingeniørene hadde forutsett. Dette gjorde det mulig å bruke simulerte scenarioer for videre testing, istedenfor fysiske tester. Kritikere hadde hevdet at skroget av komposittmaterialer kunne ende med å knuse, brenne og skape giftige gasser etter en styrt, men Boeings testdata viste ingen høyere mengde giftige gasser enn vanlige metallskrog. Krasjtestene var de tredje i en rekke demonstrasjoner for å nå FAAkrav, som inkluderte ekstra krav på grunn av 787s store bruk av komposittmaterialer. 787 nådde kravene om at passasjerer skulle ha minst like stor mulighet for å overleve en styrt i en 787 som fly med vanlig metallskrog.
Utvikling
Utviklingen har blitt omfattet markedsundersøkelser blant 120 000 flypassasjerer verden over om hvordan de ønsket det skulle være ombord i et fly. Boeing opprettet nettsamfunnet «Boeing World Design Team» hvor de sendte ut spørreskjemaer, hadde direkteprat (chat) med ingeniører i USA, samt mulighet for å laste ned informasjon/reklame om produktet. Boeing hevder derfor at 787 er det mest brukerorienterte flyet på markedet.
Lansering
Flyet ble offisielt lansert 8. juli 2007. Hele begivenheten ble kringkastet via satellitt og webcast, og hadde mulighet til å nå 100 millioner mennesker. På lanseringstidspunktet hadde 47 selskap bestilt tilsammen 677 fly, noe som gjorde at dette var historiens mest suksessfulle lansering av et kommersielt fly.
Første flytur
Flyene vil bli ferdigstilt i Everett flyfabrikk i Seattle, i tillegg er det åpnet et anlegg i North Charleston, Sør-Carolina.
Etter flere forsinkelser ble første flyvning gjennomført den 15. desember 2009 med testpilotene Michael Carricker og Randall Neville bak spakene. Ifølge Mike Delaney, som er sjefingeniør for Dreamliner-prosjektet, oppførte flyet seg eksemplarisk på den drøyt tre timer lange turen. Det vil bli brukt 6 fly til testingen og første leveranse er planlagt gjennomført i fjerde kvartal i 2010, men den leveringen ble ikke gjennomført før august 2011 tre og et halvt år forsinket.
Varianter
Boeing har laget fire varianter av flyet, men kun tre versjoner vil bli produsert. 787-8 var det den første produserte varianten. 787-9 fly vil bli produsert fra 2014, og 787-10 vil bli produsert senere. Den fjerde varianten, 787-3, var et kortdistansefly, men Boeing kommer ikke til å sette det i produksjon.
787-8
787-8 er basismodellen for 787-familien, med en lengde på 57 m (186 fot) og vingespenn på 60 m (197 fot) og en rekkevidde på 7 650–8 200 nautiske mil (14 200–15 200 km). 787-8 kan ta 210 passasjerer i tre forskjellige klasser.
Versjonen var den første av 787 som gikk inn i tjeneste fra 2011. Boeing planlegger at 787-8 skal overtafor 767-200ER og 767-300ER, og samtidig utvide nye non-stop markeder, hvor større fly ikke vil være økonomisk praktiske. To av tre 787-bestillinger gjelder 787-8.
Norske Norwegian bestilt åtte fly, og har allerede tre i tjeneste.
787-9
787-9 vil være den første 787 med et "strukket" eller forlenget flyskrog, med 250-290 seter i tre klasser. Versjonen er forskjellig fra 787-8 på flere måter, inkludert strukturell strekking, lengre flyskrog, høyere drivstoffkapasitet, maksimal bærekapasitet, men med samme vingespenn som 787-8. Flyet skulle egentlig settes i drift i 2010, men i oktober 2011, ble starten på leveringene utsatt til tidlig i 2014. Boeing sikter mot at 787-9 skal kunne konkurrere med Airbus A330 og erstatte deres egen 767-400ER. Som 787-8, vil også 787-9 settes inn på non-stopruter, og vil fly mer last og færre passasjerer mer effektivt enn 777-200ER og A340-300/500. Designet ble ferdigstilt 1. juli 2010.
Når flyet først ble lansert, hadde det samme drivstoffkapasitet som de to andre versjonene. Designforskjeller førte til høyere vekt og resulterte i litt kortere rekkevidde. Etter videre konsultasjoner med flyselskapene, ble designet endret for å legge til en ekstra tank for å øke drivstoffkapasiteten, slik at flyet fikk lengre rekkevidde og høyere bæreevne en de to andre variantene.
787-3
-3 varianten ble designet for å brukes på regionale ruter hvor Boeing 757-300 og 767-200 allerede var brukt på grunn av begrenset plass mellom broene på flyplasser. Boeing regnet med at i framtiden, ville lufttrafikken mellom store byer, med liten avstand, stabiliseres på kapasiteten til 787-3.
43 fly ble bestilt av to japanske flyselskap, men problemer med produksjon av 787-8, basismodellen, gjorde at Boeing utsatte introduksjonen av flyet til april 2008, etter 787-9, men uten en bestemt dato. Innen desember i 2009, hadde alle bestillinger for 787-3 blitt omgjort til bestillinger for 787-8. Nå virket det mest sannsynlig at 787-3 ville bli skrinlagt grunnet liten interesse for flyet, ettersom det var designet hovedsakelig for det japanske markedet. Boeing stoppet hele prosjektet 13. desember 2010, da det ikke lenger var økonomisk, etter at alle bestillinger var kansellert.
787-10
Boeing har uttalt seg at det er sannsynlig å begynne utvikling av en ny versjon, det lengre 787-10, med setekapasitet på mellom 290 og 310 passasjerer. Denne modellen skal kunne konkurrere med Airbus A350-900. 787-10 vil overgå Boeings 777-200ER i Boeings katalog og vil også kunne konkurrere med Airbus A330-300 og A340-300/500. Boeing hadde diskusjoner med potensielle kunder om 787-10 i 2006 og 2007. I mars 2006 uttalte sjefen for 787 programmet, Mike Bair, seg om 787-10 og sa "It's not a matter of if, but when we are going to do it ... The 787-10 will be a stretched version of the 787-9 and sacrifice some range to add extra seat and cargo capacity." Boeing har ennå ikke offisielt lansert 787-10, det har fremdeles status «under vurdering» i 2012.
Videre forslag
Boeing forventer at de kommer til å bygge en lasteversjon av flyet innen de neste 10 til 15 årene. Det er også rapportert om en mulig 787-variant som skal overta den 747-baserte VC-25 som Air Force One.
Ordre og leveringer
787 ble først offisielt levert til All Nippon Airways i september 2011.
ILFC (International Lease Finance Corporation) er den største kunden, med totalt 74 bestilte fly, 33 stk. av versjon -8 og 41 av versjon -9.
Boeing 787 bestillinger og leveranser (akkumulert etter år):
Bestillinger og leveranser per 31. mars 2021
Spesifikasjoner
Kilder: 787-brosjyre, 787-8 Airport report, 787 faktaark
Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia
Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia (egentlig Det internasjonale tribunalet for straffeforfølgelse av personer ansvarlige for alvorlige brudd på internasjonal humanitær lov begått på territoriet til det tidligere Jugoslavia siden 1991 og også kjent ved den engelske forkortelsen ICTY) var en internasjonal domstol som eksisterte fra 1993 til 2017. Den hadde som ansvar å etterforske og dømme i saker vedrørende krigsforbrytelser i det tidligere Jugoslavia. Tribunalet var underlagt De forente nasjoner (FN) og hadde sete i Haag i Nederland.
De siste dommene skulle etter planen avsies 29. november 2017 og domstolen legges ned samme år. Under opplesing av dommen drakk den tiltalte Slobodan Praljak noe som skal ha vært gift og døde samme dag. De seks sakene som ble avsluttet 29. november, inkluder Praljak, endte alle med dom.
Resterende funksjoner for ICTY er overført til en etterfølgerinstitusjon, Den internasjonale restmekanismen for straffetribunaler (International Residual Mechanism for Criminal Tribunals).
Juno-kvartalet
Juno-kvartalet er et kvartal i Gamla stan i Stockholm. Kvartalet er omgitt av Tyska brinken i nord, Svartmangatan og Tyska brunnsplan i øst, Prästgatan i vest, og Tyska stallplan i sør. Kvartalet består av fem eiendommer: Juno 2, 9, 16, 17 og 18. I Juno 18 er den Tyska kyrkan i Stockholm
Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia
Historie
Tribunalet ble opprettet gjennom FNs sikkerhetsråds resolusjon 827 den 25. mai 1993, etter et forslag fra Tysklands daværende utenriksminister Klaus Kinkel.
Juno-kvartalet
Navnet
Nesten alle kvartaler i Gamla Stan ble anlagt i løpet av 1600-tallet og senere, og de er alle oppkalt etter begrep (hovedsakelig Guder) fra gresk og romersk mytologi. Juno var den høyeste gudinne i romersk mytologi. Hun var også ekteskapets og moderskapets beskytter.
Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia
Saksområde
Tribunalet dømmer i saker som gjelder forbrytelser begått i det tidligere Jugoslavia etter 1991. Sakene gjelder grove brudd på Genèvekonvensjonen av 1949, brudd på krigens folkerett, folkemord og forbrytelser mot menneskeheten.
Juno-kvartalet
Kvartalet
Den største bygningen er den tyske kirken som opptar en stor del av kvartalets nordlige del. På kirkens tomt lå i begynnelsen av 1600-tallet det første svenske Riddarhuset, og her hadde i 1636 det svenske Postverket sine første embetslokaler.
Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia
Saksområde
Det kan bare forfølge enkeltpersoner, ikke organisasjoner eller stater. Tribunalet kan gi straff inntil livsvarig fengsel. Forskjellige land har gått med på å fullbyrde straffene som tribunalet idømmer.
Juno-kvartalet
Kvartalet
I den sørlige delen finner vi Storkyrkoskolan, en estisk skole og Storkyrkobadet. Bygningen på eiendommen Juno 16 (Svartmangatan 20-22) blir også kalt Ehrenstrahlska huset etter David Klöcker Ehrenstrahl, som bygde på tomten i 1660 og også bodde bodde her.
Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia
Praksis
Til sammen har tribunalet tiltalt 161 personer, og 149 av disse tiltalene var avgjort per mars 2016. På samme tidspunkt foregikk prosesser mot tolv personer. Alle domstolens saker er ferdig etterforsket, og det vil ikke bli tatt ut nye tiltaler.
Nye saker om krigsforbrytelser i Bosnia-Hercegovina behandles av Domstolen i Bosnia-Hercegovina.
Slavko Dokmanovic var tiltalt for medvirkning på drap over 200 sivile i Vukovar i november 1991. Han hengte seg og døde i cellen i 1998. Milan Babic, tidligere president i den selverklærte republikken serbisk Krajina, sonet en dom på 13 år for krigsforbrytelser i Kroatia. Babic ble funnet død i cellen i 2006.
Tribunalets organisasjon
Tribunalet består av domstolen, en påtaleavdeling og en domstolsadministrasjon.
Domstolen ledes av en president. Den består av tre avdelinger som behandler sakene i første instans og i tillegg en ankeinstans. Ankeinstansen (Appeals Chamber) består av sju fast ansatte dommere, hvorav to er ansatt i Jugoslavia-tribunalet og to er ansatt i Rwanda-tribunalet. Under en ankebehandling settes ankeinstansen med fem dommere.
Tribunalet har et årlig budsjett på 310 millioner dollar, som tilsvarer 1,6 milliarder kroner, og har 1 200 ansatte. Sjefsanklageren er den belgiske juristen Serge Brammertz, som tok over etter Carla del Ponte 1. januar 2008.
Juno-kvartalet
Kvartalet
Over et av vinduene i Svartmangatan 16 (Juno 9) sitter en svart steintavle med teksten Apoteket Svan. Her lå Apoteket Svanen på slutten av 1700-tallet. Langs Prästgatan, i kvartalets sydvestre del, ligger en hage og en lekeplass som kalles Junotäppan. I huset i Tyska stallplan nr 2 åpnet 1937 Gamla stans bibliotek som stengte i 2013. Ifølge Stockholms kulturkomité var lokalene vanskelige å finne for allmennheten og heller ikke tilpasset for bevegelseshemmede personer.
Utgravinger
I forbindelse med gravearbeider for fjernvarme, ble det i 2016 foretatt utgravninger på Junotäppan. Arkeologene fant fundamentrester fra 1300-tallet som kan stamme fra kirken til Dominikanerklosteret i Stockholm eller fra selve klostret. Man oppdaget drøyt to meter tykke grunnmurer av gråstein som går i en annen retning enn 1600-tallets bebyggelse.
Anthony Delaplace
Anthony Delaplace (født 11. september 1989 i Valognes) er en fransk profesjonell landeveissyklist. Han sykler for det profesjonelle kontinentallaget Arkéa-Samsic. Han ble profesjonell i 2010 for Saur-Sojasun.
Han syklet Tour de France i 2011, der han var den yngste rytteren, der fullførte han på 135.-plass. . Han syklet også Tour de France 2012, men brøt på den 7. etappen.
Hitman: Absolution
Hitman: Absolution er et videospill, utviklet av danske Io Interactive og utgitt av Square Enix. Spillet er det femte i serien. Før utgivelsen var utviklerne ute og sa at Hitman: Absolution kommer til å være enklere å spille og et mer tilgjengelig spill, samtidig som det beholdt kjente og viktige elementer fra serien. Spillet ble utgitt den 20. november 2012 (som er den 47. uken i året, en referanse til hovedkarakteren, Agent 47) til PC, Xbox 360 og Playstation 3. 15. mai 2014 ble Hitman: Absolution - Elite Edition utgitt for OS X av Feral Interactive, som inneholdt alle tidligere utgitte DLC, inkludert Hitman: Sniper Challenge, en dokumentar om spillets utvikling, og en 72-siders "artbook".
Hitman: Absolution ble møtt med polarisert mottagelse. De fleste positive kommentarene gjaldt spillets grafikk-oppgraderinger, områder og steder, og de forskjellige spillbarhetsvalgene. Mange kritikere likte ikke spillets lineære struktur i motsetning til tidligere spill som hadde en mer åpen slutt. Innen 30. mars 2013 hadde spillet blitt solgt 3,6 millioner ganger. En oppfølger, Hitman, ble utgitt i episoder i 2016. Warner Bros. Interactive Entertainment slapp senere ut en remaster av Hitman: Absolution og dens forgjenger, Hitman: Blood Money for Playstation 4 og Xbox One som en del av Hitman HD Enhanced Collection.
Handling
Hitman: Absolution er satt etter hendelsene i Hitman: Blood Money, der spillet begynner med Agent 47 (David Bateson), en trent "Hitman" (leiemorder) som forteller om sitt forhold med hans "handler" (oppdragsansvarlig) Diana Burnwood (Marsha Thomason), som han tiltro seg til inntil hun, uten noen forklaring, forråder ICA (International Contract Agency), deres arbeidsgiver, ved å sabotere deres finanser og database, og bruker forvirringen til å forsvinne. Etter at ICA har blitt reformert, 47 får i oppdrag av sin nye sjef, Benjamin Travis (Powers Boothe), å drepe Diana for sitt forræderi, og returnere en viktig ICA ressurs; en tenåringsjente ved navn Victoria (Isabelle Fuhrman), fra hennes godshus i Chicago. 47 infiltrerer godset og skyter Diana, men istedet for å fullføre jobben, velger 47 å trøste hans døende venn og spør hvorfor hun forrådt ICA. Diana forklarer at hun hadde oppdaget at Victoria var genetisk konstruert for å bli en snikmorder for ICA, og ønsket ikke å se Victoria få samme skjebne som 47, derfor forrådte hun ICA og rømte med henne. Ved Diana's døende ønske, godtar 47 å beskytte Victoria, for hvilket Travis markerer 47 som en forræder.
47 finner Victoria i fengselet til Hope rettshus, men Skurky kuer ham. Mens Dexter torturerer 47, der han forlanger å vite hvor sønnen hans er, finner han ut at Travis ønsker Victoria tilbake i bytte mot 10 millioner dollar, og forlater stedet. 47 rømmer fra fengselet, og ut i gatene i Hope, akkurat idet ICA dukker opp i jakten på ham. 47 følger etter en skadet Skurky til en kirke der sheriffen forteller ham at Dexter er på vei til Blackwater Park i Chicago, før 47 dreper ham. I Chicago, forsøker Travis og Dexter å byttehandle pengene for Victoria, men avtalen går sørover når Travis prøver å trekke tilbake avtalen og Dexter tar pengene uansett. Når han når toppen av Blackwater Park, dreper 47 Layla og til slutt Dexter selv, etter at sistnevnte forsøkte å slippe unna med Victoria via helikopter mens han beordret mennene sine om å sprenge bygningen. Ved dødsleiet, sørger Dexter over tapet av sønnen og pengene, hvilket leder til at en forferdet Victoria kaster de 10 millionene på liket hans, før hun drar sammen med 47.
Noen måneder senere, ankommer Travis og hans assistent Jade Nguyen en gravplass i England med et mannskap fra ICA i søken etter Dianas grav, der han mistenker at Diana forfalsket sin egen død. 47 ankommer også gravplassen ettersom han gjenforteller brevet Diana ga ham. I brevet forteller Diana at Victoria ble skapt av Travis' finansiering uten kunnskapen eller godkjennelsen fra hans overordnede, og gir 47 oppdraget å drepe ham. Etter å ha eliminert Jade og Travis' topptrente livvakter, konfronterer 47 Travis selv, etter å ha skadet ham i en eksplosjon. Mens Travis kjefter på 47 for å ha sløst vekk Victorias potensial for ICA, spør han 47 om han virkelig drepte Diana. 47 svarer med "You'll never know" ("Det finner du aldri ut"), før han skyter Travis.
Farmers Market (album)
Farmers Market er et musikkalbum utgitt av Farmers Market i 2000 på plateselskapet Winter&Winter.
Hitman: Absolution
Handling
Det vises senere at Diana forfalsket faktisk sin egen død, og Victoria er med henne ved hennes godshus, der 47 ser på dem via kikkertsiktet som avslører at han skjøt Diana med vilje på en slik måte at hun ville overleve. Spillet ender med en melding fra Diana til 47 der hun ønsker ham velkommen tilbake til ICA og takker ham for hjelpen. Det avsløres også at alle oppdragene 47 tok fra slutten av Blood Money til Absolution var del av en utdypet plan av Diana for å rense ICA for intern korrupsjon og eliminere Travis arbeid med å skape klonede leiemordere. I epilogen, sliter detektiv Cosmo Faulkner (Jonathan Adams) ved Chicago PD, som har jaktet på 47 siden brannen i Hotel Terminus, med å finne ut av 47s identitet inntil Birdie tilbyr seg å hjelpe ham for betaling.
Momentum (Storbritannia)
Momentum er en britisk politisk organisasjon på venstresiden, stiftet 8. oktober 2015 av Jon Lansman. Der er omkring 50 lokale grupper i Storbritannia. Per august 2016 hadde Momentum over 17000 medlemmer.
Jan Tore Sanner
Jan Tore Sanner (født 6. mai 1965 i Bærum) er en norsk politiker (H). I Erna Solbergs regjering var han kommunal- og moderniseringsminister fra 2013 til 2018, kunnskaps- og integreringsminister fra 2018 til 2020 og finansminister fra 2020 til 2021. Han var nestleder i Høyre fra 2004 til 2022 og er innvalgt på Stortinget fra Akershus siden 1993. Sanner var fast møtende vararepresentant på Stortinget 1989–1990 og leder i Unge Høyre 1990–1994. Sanner var 2. nestleder i Stortingets finanskomité 2005–2013 og Høyres finans- og næringspolitiske talsmann.
Familiebakgrunn og utdannelse
Sanner er gift med journalist Solveig Barstad (1966–), kjent som programleder for TV 2 hjelper deg og God morgen, Norge!. Paret traff hverandre da de begge var aktive i Unge Høyre i 1980-årene. Sanner er dermed svigersønn av jordskiftedommer Helge Barstad (1928–2012) og svoger av statssekretær Hilde Barstad (1961–), som begge også har vært Høyre-politikere.
Politisk arbeid
Han var varamedlem av Bærum kommunestyre 1983–1989. Han var valgkampsekretær for Bærum Høyre i forkant av stortingsvalget i 1985 og formann i Bærum Unge Høyre 1985–1986. Videre var han politisk sekretær i Unge Høyre 1986–1987, formann i Akershus Unge Høyre 1987–1988 og politisk sekretær i Akershus Høyre 1987–1988. I 1988 ble han valgt til 2. nestleder i Unge Høyre, og han var deretter leder i årene 1990–1994. I egenskap av disse vervene var Sanner medlem av Høyres sentralstyre 1988–1994 og arbeidsutvalg 1990–1994.
Sanner var formann i Bærum Høyre 1998–2000 og 1. nestleder i Akershus Høyre 2001–2005. Under Høyres landmøte i 2004 ble han valgt til partiets 2. nestleder etter Per-Kristian Foss, som samtidig ble valgt til 1. nestleder. Sanner ble senere valgt til ny 1. nestleder etter Foss i 2008. Sanner var leder for programkomiteen som la frem forslag til Høyres valgprogram for stortingsperioden 2005–2009.
Han var styreformann ved Henie Onstad kunstsenter 2000–2002, og har deltatt i en rekke offentlige utvalg.
Regjeringsmedlem
Sanner satt i Erna Solbergs regjering i alle åtte årene den styrte. Fra 16. oktober 2013 da Erna Solberg dannet regjering med Høyre og Fremskrittspartiet (FrP) med Venstre og Kristelig Folkeparti som støttepartier i Stortinget, var Sanner kommunal og moderniseringsminister i over fire år. Da regjeringen ble omdannet med Venstre i januar 2018 ble Sanner statsråd i Kunnskapsdepartementet. Da ble også Iselin Nybø (V) statsråd i samme departement med ansvar for forskning og høyere utdanning. Sanner fikk til gjengjeld integreringsporteføljen fra Justisdepartementet i samme rokade ettersom tidligere innvandrings- og integreringsminister Sylvi Listhaug tok over resten av Justisdepartementet som justis, beredskaps- og innvandringsminister.
Fra 2020 til 2021 styrte Sanner sitt tredje departement, Finansdepartementet, som han overtok etter at FrP og tidligere finansminister Siv Jensen (FrP) og resten av FrP gikk ut av regjeringen i 2020.
I 2021 kom det frem at han som statsråd ba embetsverket forsinke dokumentinnsyn av hensyn til «en oppjaget valgkampinnspurt».
I januar 2022 meddelte Sanner at han ikke ønsket gjenvalg som Høyres nestleder ved landsmøtet i april 2022.
Utmerkelser
Sanner ble tildelt Dysleksiprisen sammen med Hans-Olav Sauar av Telemark fylkeslag av Dysleksiforbundet i 1997.
Norman Hunter
Norman Hunter (født 29. oktober 1943 i Eighton Banks i Gateshead i England, død 17. april 2020 ) var en britisk fotballspiller og -trener.
Han spilte for Leeds United AFC i klubbens mest suksessrike periode i 1960- og 1970-årene. Han var også en del av s landslag som ble verdensmester på hjemmebane i 1966. Ettersom reglene på den tiden tilsa at kun de elleve som spilte finalen kunne få medaljer, fikk Hunter sin gullmedalje først etter regelendringen i 2007.
Han ble av pressen og av supportere ofte kalt Norman «Bite Yer Legs» Hunter på grunn av sin noe aggressive spillestil. Hans karriere som fotballspiller startet hos Leeds i 1960 som lærling, og i 1962 debuterte han som profesjonell. Han og Jack Charlton dannet et av Englands mest respekterte midtstopperpar i over ti år.
I 1974 ble han den første spilleren som ble valgt til Årets spiller av spillerne selv. I 1976, etter 540 ligakamper og 18 mål for Leeds, forlot han klubben og spilte tre sesonger for Bristol City FC, før han returnerte til Yorkshire for å bli spillende manager for Barnsley FC. Senere var han manager for Rotherham United FC, og 1988 var han for en kort periode midlertidig manager for Leeds.
Etter karrieren som spiller og manager jobbet Hunter som fotballkommentator for lokale radiostasjoner i Leeds.
Hunter døde 17. april 2020 etter at han en uke tidligere ble innlagt på sykehus og testet positivt for COVID-19.
Meritter
Leeds
1. divisjon fotball for menn 1975
1. divisjon 1975 startet 27. april og sluttet 17. oktober.
Det ble spilt 22 runder. De tre nederste lagene rykket ned. Det ble gitt to poeng for seier og ett poeng for uavgjort.
Eirik Soltvedt
Eirik Soltvedt (født 3. september 1978) er en tidligere norsk fotballspiller. Soltvedt la opp midt i 2012 sesongen på grunn av en kneskade. Han spilte da for Ullensaker/Kisa. Han har tidligere spilt for Randaberg IL, Vidar, Viking, Bryne FK, Skeid, Ullern, Lillestrøm SK, Notodden Fotballklubb.
Han ble kåret til årets spiller i «Romeriksligaen» 2003 av Romerikes Blad. Han spilte 8 eliteseriekamper for LSK, kun 1 kamp fra start, i perioden 2004 – 2005. Han kom tilbake til Kisa på sommeren 2007 og har siden scoret jevnt og trutt for klubben. Debuterte i 2. divisjon allerede i 1994 for Vidar og scoret i sin debut mot Nest-Sotra kun 16 år gammel. Har rykket opp til tippeligaen med Bryne i 1999 og Adeccoligaen med Notodden i 2006. Har vært toppscorer i norsk 2. divisjon tre ganger ( 2003, 2008 og 2011). Har scoret 141 mål for Kisa på 180 kamper.
Stortingsvalget 2013 i Tjeldsund
Stortingsvalget 2013 i Tjeldsund ble avholdt 9. september 2013 i Tjeldsund kommune i Nordland. Det var 1,041 stemmeberettigede velgere i Tjeldsund. Av disse avga 790 stemme. De godkjente stemmene fordelte seg slik på partiene:
Podopogonus
Podopogonus er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den artsrike gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Beskrivelse
En middelsstor, blankt svart gullbasse med hvite flekker. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene og nokså grovt punktert.
Utbredelse
Arten er utbredt på Filippinene (Luzon, Mindanao).
Trygve Diskerud
Trygve Diskerud (født 6. oktober 1903 i Øymark, død 2. juni 1976 i Oslo) var en norsk travkusk; den aller første travkusken i Norge som passerte 1000 seire. Denne milepælen nådde han den 4. august 1954, da han vant med hesten Toftedua på Bjerke Travbane. Trygve Diskerud ble landschampion 10 ganger. Han vant Norsk Travderby 5 ganger, kriteriet 5 ganger, HM Kongens pokalløp 5 ganger og NM 10 ganger. Han feiret mange store triumfer med hesten Jens Protector.
Tubajon
Tubajon (Bayan ng Tubajon) er en kommune på Filippinene. Kommunen tilhører provinsen Dinagat Islands og ligger på øya med samme navn. Folkemengden var på 8,276 innbyggere ved folketellingen i 2015.
Barangayer
Tubajon er inndelt i 9 barangayer.
Adriana Kostiw
Adriana Kostiw (født 16. mars 1974) er en brasiliansk seiler som spesialiserer seg i laser radial. Under Sommer-OL 2012 i London representerte hun landet sitt, der hun ble nummer 25.
Bok i sentrum
Bok i sentrum var et årlig bokarrangement, som fant sted i Spikersuppa i Oslo 1996-2006. Bok i sentrum var et samarbeid mellom De norske bokklubbene og Tanum. Arrangementet inkluderte presentasjoner av årets bøker, og forfattere kom og leste fra sine bøker. I 2004 besøkte nærmere 55 000 mennesker arrangementet, noe som gjør dette til et av Norges største kulturarrangementer.
I 2008 ble Bok i sentrum erstattet av et tilsvarende arrangement kalt Bok i byen. Arrangører varTanum og Tanum bokklubber.
I 2010 arrangeres for første gang Oslo bokfestival, som er et samlet arrangement for hele bokbransjen.
Thorbjørn Feyling
Thorbjørn Feyling (født 1907 i Egersund, død 1985 i Stavanger). Utdannet som keramiker før den andre verdenskrig og arbeidet ved AS Egersunds Fayancefabrik & Co til han i 1946 ble rekruttert til Stavanger Fajansefabrikk som da var stiftet og under oppbygging. Han ble bedriftens første kunstneriske leder og bygde opp designprogrammet til Stavanger Fajansefabrik, fra 1952 Stavangerflint fra grunnen av. Han var ved produksjonstarten i 1949 medlem av bedriftens lederteam.
Feylings designer er preget av de smaksretninger som rådde omkring 1950 og bedriftens behov for å imøtekomme ulike kundegruppers ønsker. Hans mest kjente former er modell «Glatt», modell «Standard», modell «Skaugum» og modell «Bygdøy». Disse ble produsert i mange år utover på 1950-tallet og med et utall av ulike dekorer, tegnet av ham selv eller andre. Dekorene var enten sprøytemalte, håndmalte eller påført som skyvebilder innkjøpt fra utlandet. Finere serviser og dekorgjenstander kunne også bli påført gullstaffasje.
I samtiden fikk han god kritikk for de formene han skapte og enkelte av dekorene, men han understreket ofte at han ikke kunne følge sitt «hjertes språk» men måtte tilpasse arbeidene til det han karakteriserte som «kravene fra publikum i dårligste forstand, fordi det lønner seg best». Selv hadde han et sofistikert og bevisst syn på estetikk, noe vi ser ikke minst i dekoren «Grønn rand med sort linje» på modellen Glatt. Fra 1955 ble Feyling avløst av Eystein Sandnes som kunstnerisk leder. Feyling fortsatte å arbeide for bedriften gjennom skiftende tider fram til 1977. Vi gjenfinner hans arbeider fra disse årene i første rekke som eksklusive gaveserier og enklere suvenirartikler. Feyling var en dyktig tegner og har laget bedriftsgaver, anledningsartikler og suvenirer for mange steder i Norge og i utlandet.
Kumbornia
Kumbornia er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent én art.
Utseende
En middelsstor (9-10 millimeter), avlang, mørkbrun bladbille. Antennene er noe over halvparten så lange som kroppen, tynne, de ytterste leddene hvite. Pronotum er avrundet firkantet, nær dobbelt så bredt som langt. Dekkvingene er jevnbrede.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Arten er utbredt på Borneo (Sabah). Den er beskrevet basert på ett enkelt eksemplar.
Ishqhet.no
Ishqnet.no eller Finnvenn.no var et flerkulturelt kontaktforum som drives av Utrop hvor minoritetsungdom kunne komme i kontakt med hverandre. Det som var spesielt med kontaktforumet, var at det hadde lagt inn etnisk bakgrunn og religion som variabler i tillegg til de vanlige spørsmål som fødselsdato, kjønn, bosted, seksuell legning mv. Nettportalen ble opprettet i 2002, og var eneste kontaktpunkt på Internett i Norge mellom ulike innvandrergrupper, og mellom innvandrere og nordmenn. Forumet var et tiltak mot tvangsekteskap, og ble startet med støtte fra Barne- og likestillingsdepartementet.
Fayetteville
Fayetteville er navnet på flere steder i USA. Mange er oppkalt etter Marquis de La Fayette, en general i George Washingtons hær.
Palle Rosenkrantz
Etter en offentlig skandale der han ble beskyldt for underslag, måtte Rosenkrantz oppgi sitt virke som jurist. Han begynte å skrive for å brødfø familien, og utga etterhvert et åttitalls bøker. Han arbeidet også for avisen Politiken, oversatte, skrev teaterstykker og hørespill. I perioden 1911–25 skrev han dessuten manuskript til tolv stumfilmer. Fram til første verdenskrig skal han ha vært Danmarks mest produktive og mest solgte forfatter.
Rosenkrantz regnes som forfatter av den første danske kriminalroman, med Hvad Skovsøen gemte i 1903.
Flere av Rosenkrantz bøker hadde tilsnitt av sosialkritikk. Utover sitt forfatterskap arbeidet han i den offentlige debatt og holdt foredrag for en reform av den danske strafferettspleien, særlig for en adskillelse av den dømmende makt og anklagerembedet som ikke ble gjennomført før i 1919.
Han var sønn av baron Iver Holger Rosenkrantz (1813–73).
Nueva Ocotepeque
Nueva Ocotepeque er en by i sørvest Honduras. Den er administrativ hovedstad for departementet Ocotepeque, og også en kommune med navnet Ocotepeque. Sentrale Nueva Ocotepeque hadde 8,297 innbyggere ved folketellingen i 2001, med totalt 15,884 innbyggere i hele kommunen.
SAP Arena
SAP-Arena er hjemmearena for håndballaget Rhein-Neckar Löwen og ishockeylaget Adler Mannheim.
Arenaen har navn etter programvareleverandøren SAP AG.
Bit Adini
Bit Adini, en ny eller region i Syria, var en arameisk stat som eksisterte som et uavhengig kongedømme i det 10. og det 9. århundre f.Kr., med hovedstaden Til Barsib (nå Tell Ahmar). I 856 f.Kr. ble kongeriket erobret og absorbert av det assyriske rike under Shalmaneser III.
Unn Vibeke Hol
Unn Vibeke Hol (født 3. august 1951 i Oslo) er en norsk skuespiller.
Hol er utdannet ved Statens teaterskole hvor hun gikk ut i 1974. I praksisperioden var hun Anja i Kirsebærhagen av Anton Tsjekov på Fjernsynsteatret. Hun ble fast ansatt ved Det norske teatret i 1974, der hun fortsatt er aktiv i 2018.
Hol har arbeidet innenfor mange sjangere, blant annet drama, komedie og musikalteater. Som stemmeskuespiller har hun lagt stemme på mange animasjonsfilmer, særlig av Disneys klassikere.
Hun har også hatt en rekke norske filmroller, og på TV har hun hatt gjesteroller i komiserien Holms i 2002, Hotel Cæsar i 2002 og OJ – helt privat i 2010.
I 2015 ble hun tildelt Hulda Garborg-stipendet på 10 000 kroner, blant annet for sine oppsetninger av Oskar Braaten. I 2017 var hun i ensemblet «Edda» som vant Heddaprisen.
Fylkesvei 6778
Fylkesvei 6778 (Fv6778) går mellom Meråker stasjon og Hamran i Meråker kommune. Veien er 4,1 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 5 (Nord-Trøndelag).
Alb
Alb eller Automatisk lasteavhengig bremsekraftregulator er en bremseregulerende ventil. Den er som regel montert på lastebiler og busser, der den sitter på rammen med en arm montert til bakakslingen. Ved økt last presses rammen mot akslingen, og påvirket av armen, åpnes da Alb og slipper igjennom mer luft til bremsene bak. På luftfjærede biler er den montert rett inn i fjærenes luftsystem.
Paul Biya
Paul Biya (født 13. februar 1933 i Mvomeka'a i Meyomessala) er partileder for Det kamerunske folkets demokratiske samling, og har vært Kameruns president siden 1982. Han ble i oktober 2011 gjenvalgt for sjette gang. Han var statsminister fra 1975 til 1982.
Bakgrunn
Biya ble født i landsbyen Mvomeka'a, en landsby som ligger ca 20 km nordøst for Sangmélima, i South Region i det som den gang var Fransk Kamerun. Han studerte ved École nationale d'administration i Paris, der han ble uteksaminert i 1961 innen fagområdet International Relations. Han giftet seg med Jeanne-Irène Biya, men hun døde i 1992. Biya giftet seg på nytt, med Chantal Biya, i 1994, og har fått to barn med henne.
Politisk karriere
Han var tjenestemann i Kamerun på 1960-tallet etter uavhengigheten fra Frankrike, og steg i gradene under president Ahmadou Ahidjo. I 1964 ble han direktør for Utdanningsministerens kontor, og i 1965 generalsekretær i Utdanningsdepartementet (Ministère de l'Éducation Nationale). I 1967 ble han direktør for presidentens Civil Cabinet, og i 1968 generalsekretær for presidentskapet. Senere i 1968 ble han utnevnt til minister, og i juni 1970 ble han statsråd. Etter opprettelsen av en enhetsstat i 1972 ble han statsminister i Kamerun 30. juni 1975. I juni 1979 ble en lov vedtatt, som utpekte statsministeren som presidentens konstitusjonelle etterfølger. President Ahmadou Ahidjo kunngjorde uventet sin avgang den 4. november 1982, og Biya etterfulgte ham som president i Kamerun fra 6. november.
Fordi Biya er kristen og fra Sør-Kamerun, ble det sett på som overraskende at nettopp han ble valgt av Ahidjo som hans etterfølger, siden Ahidjo var muslim og fra Nord-Kamerun. Etter at Biya ble president forble Ahidjo leder av regjeringspartiet Cameroon National Union (CNU). Biya ble tatt opp i CNUs sentralkomité og politiske byrå, og ble valgt som nestleder i CNU. Den 11. desember 1982 fikk han ansvaret for å styre partiet i Ahidjos fravær. I de første månedene som president fortsatte Biya å vise sin lojalitet til Ahidjo, og Ahidjo fortsatte å vise sin støtte for Biya, men i 1983 ble de to splittet. Ahidjo gikk i eksil i Frankrike, og anklaget offentlig Biya for maktmisbruk og komplott mot seg. De to greide ikke å bli forlikt, til tross for innsatsen til flere utenlandske ledere. Da Ahidjo gikk av som leder i CNU tok Biya roret i partiet i et ekstraordinært møte 14. september 1983.
I november 1983 kunngjorde Biya at det neste presidentvalget ville bli avholdt 14. januar 1984, mens det tidligere hadde vært planlagt avholdt i 1985. Han var eneste kandidat i dette valget, og fikk 99,98 % av stemmene. I februar 1984 ble Ahidjo stilt for retten in absentia, for påståtte deltakelse i planleggingen av et kupp i 1983, sammen med to andre, som ble dømt til døden. Biya omgjorde straffene deres til livstid i fengsel, noe som av mange ble sett på som et tegn på svakhet. Biya overlevde et militært kuppforsøk 6. april 1984, etter at han dagen før besluttet å oppløse Republikanergarden, og spre dens medlemmer over i ulike deler av militæret. Anslaget over dødstallene i kuppforsøket varierte fra 71 (ifølge myndighetene) til rundt 1000. De fleste av deltakerne i kuppforsøket var muslimer fra nord, og kuppet ble av mange sett på som et forsøk på å gjenopprette gruppens overlegenhet. Biya valgte imidlertid å understreke nasjonalt fellesskap, og ikke fokusere på å legge skylden på muslimene fra nord. De fleste antok at Ahidjo stod bak kuppforsøket, og trolig visste Biya om det på forhånd, og oppløste Republikanergarden for å tvinge kuppmakerne til å handle tidligere enn de hadde planlagt, noe som kan ha vært en avgjørende grunn til at kuppet mislyktes.
I 1985 ble CNU omgjort til Det kamerunske folkets demokratiske samling (Rassemblement démocratique du Peuple Camerounais, RDPC), og Biya ble valgt som partileder (President). Han ble også gjenvalgt som president i Kamerun den 24. april 1988.
Biya prøvde å gjøre noen tiltak for å åpne opp regimet, noe som kulminerte i beslutningen om å tillate opposisjonspartier i 1990. Ifølge offisielle resultatene vant Biya det første presidentvalget med flerpartisystem, som ble avholdt 11. oktober 1992. Han fikk ca 40% av stemmene, mens John Fru Ndi fra opposisjonspartiet Social Democratic Front (SDF) offisielt fikk ca 36%, og Bello Bouba Maigari 19%. resultatene ble sterkt bestridt av opposisjonen, som påstod at det var begått valgfusk. Ved presidentvalget i oktober 1997, som ble boikottet av de tre viktigste opposisjonspartiene (Social Democratic Front, National Union for Democracy and Progress og Cameroon Democratic Union), samt det mindre partiet Union of African Populations (UPA), ble Biya gjenvalgt med 92,6 prosent av stemmene, og han ble tatt i ed 3. november.
Biya ble valgt for en ny syvårsperiode ved presidentvalget 11. oktober 2004, der han offisielt fikk 70,92 % av stemmene. Igjen påstod opposisjonen at det var begått omfattende valgfusk. Biya ble tatt i ed 3. november.
Etter at han ble gjenvalgt i 2004 var Biya hindret av to-periodegrensen i grunnloven fra 1996 grunnloven fra å stille som presidentkandidat igjen i 2011, men han forsøkte å endre grunnloven for å kunne stille igjen. I sin nyttårstale i 2008 uttrykte Biya sin støtte for å revidere grunnloven, og sa at det var udemokratisk å begrense folkets valg. Den foreslåtte fjerningen av denne grensen var en av tingene det ble protestert imot under de voldsomme protestene i slutten av februar 2008. Til tross for dette vedtok nasjonalforsamlingen den 10. april 2008 å endre grunnloven for å fjerne to-periodegrensen. Men RDPCs kontroll i nasjonalforsamlingen ble endringen godkjent med et overveldende flertall; 157 stemmer for og fem imot, mens de 15 varamedlemmene fra SDF valgte å boikotte valget i protest. Endringen ga også presidenten immunitet mot straffeforfølgelse for sine handlinger som president etter endt periode.
Ved presidentvalget i 2011 ble han gjenvalgt, med 78 % av stemmene. Igjen klagde opposisjonen valgresultatet inn for Høyesterett, men kravet om annulering av valget ble avslått.
Engelsk 1. divisjon 1976–77
'''Engelsk 1. divisjon 1976–77''' var den 78. sesongen i Football League. Liverpool vant ligaen for andre sesong på rad og sin tiende ligatittel totalt.
== Tabell ==
Opprykk
De tre dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon og de tre beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon.
Engelsk 2. divisjon 1976–77:
Rainulf Trincanocte
Rainulf klarte bare å nyte den nye verdigheten i ett år, ettersom han døde i 1048 og etterlot Aversa til sin mindreårige sønn Herman.
Leif Bjorholt Burull
Leif Bjorholt Burull (født 29. november 1895 i Langesund, død 18. november 1971) var en norsk politiker som representerte Høyre. Han representerte Kjøpstedene i Hedmark og Oppland fylker på Stortinget fra 1945 til 1949.
På lokalpolitisk plan satt han i bystyret i Hamar i periodene 1934–1937, 1937–1945 og 1945–1947. Han var formann i Hamar høyreforening fra 1938 til 1946.
Han var jurist, og var utdannet cand.jur. i 1920. Fra 1921 til 1923 var han dommerfullmektig, og fra 1923 til 1927 sakførerfullmektig, før han drev egen sakførerforretning fram til 1971. Han hadde mange verv og styreverv; han satt bl.a. i styreformann for Hamar Sparebank fra 1955 til 1971 og for Hamar Stiftstidende fra 1950 til 1969.
Dinagat
Barangayer
Dinagat er inndelt i 12 barangayer.
Maria Prytz
Maria Prytz (født 18. oktober 1976 i Sveg) er en svensk curlingspiller. Hun skal sette fjerdesteiner under curlingturneringen under Vinter-OL 2014 i Sotsji.
Karriere
Prytz startet sin internasjonale karriere som reserve for Margaretha Lindahls lag i junior-VM i curling i 1994 og 1995. Sverige vant der henholdsvis bronse- og sølvmedalje. Hun deltok i junior-VM igjen i 1997, denne gangen satte hun fjerdesteiner for Margaretha Sigfridsson. Laget vant sølvmedalje. Prytz var også med da Sverige tok bronse i junior-VM i 1998, denne gangen satte hun tredjesteiner for Matila Mattsson.
Etter juniorer-VM gikk Prytz tilbake til å være reserve for Lindahl og var med da laget vant en sølvmedalje Curling-EM 1999. Hun sluttet seg så til Anette Norbergs lag, også der som reserve. På dette laget var hun med å vinne gullmedaljer i Curling-EM 2003 og 2007, en sølvmedalje på Curling-VM 2001 og en bronsemedalje i Curling-VM 2003.
Etter hennes periode som Norbergs reserve satte Prytz en periode tredjesteiner på Stina Viktorssons lag. De opplevde ikke særlig suksesas, og hun gikk tilbake til å spille med Sigfridsson igjen. Der gikk hun tilbake til å sette sistesteiner for laget. Dette laget vant en sølvmedalje på Curling-EM 2011.
Reshat Arbana
Reshat Arbana (født 15. september i Tirana i Albania) er en albansk skuespiller, mottakere av Folkets artist. Reshat Arbana er en av sitt lands mest kjente skuespillere med sine trettifem filmroller mellom årene 1963 og 1995 samt for sine mange sceneopptredener på Nationaltheatret i Tirana.
Meie
En mei eller meie (fra norrønt meiðr) er én av to parallelle lister som utgjør den delen av en kjelke, slede, spark eller lignende som er beregnet på å gli mot et underlag av is eller snø. Framenden er oppsvinget for å lette framkommeligheten. Meier på en spark er som regel laget av metall, ofte stål, mens de på sleder og kjelker kan være laget av tre, med metallbeslag.
Funksjon
Meienes funksjon er å gi et kraftig trykk på en liten kontaktflate slik at noe av isen eller snøen smelter og danner en tynn flytende vannhinne som kraftig minsker friksjonen mot underlaget. Dermed glir meiene lett.
Annen betydning
Meier er også betegnelsen på den delen av en gyngestol, gyngehest eller vogge som har kontakt med underlaget.
Indremedisin
Indremedisin er den medisinske spesialiteten som befatter seg med ikke-kirurgisk diagnostikk og behandling av sykdommer, spesielt hva angår indre organer. I Norge er det åtte grenspesialiteter under indremedisin:
(Hjerneslag, vurderes opprettet som ny grenspesialitet).
Sean Bean
Shaun Mark «Sean» Bean (født 17. april 1959 i Sheffield i England) er en britisk skuespiller som har opptrådt både på film, i radio, på teaterscenen og i TV-serier. Siden skuespillerdebuten i 1984 har han spilt i svært ulike roller. Blant hans roller er Boromir i filmserien Ringenes Herre og Ned Stark i TV-serien Game of Thrones.
Skuespillerkarriere
Etter å ha jobbet som sveiser i farens firma bestemte Bean seg for å bli skuespiller. Han tok utdannelse ved Royal Academy of Dramatic Art (RADA), og fikk deretter roller i en rekke teaterforestillinger i Londons teaterdistrikt West End.
Fotballinteresse
Bean er lidenskapelig opptatt av fotball, og hans favorittklubb er Sheffield United, som han har vært fan av siden han var åtte år. Han har en tatovering på sin venstre skulder som det står skrevet «100% Blade». Etter å ha gitt penger til klubbkassen ved flere anledninger satt han i styret for fotballklubben fra 2002 til 2007, for å skape blest om klubben. I 2007 gikk han ut av styret fordi han etter eget utsagn «følte seg mer hjemme i rollen som vanlig supporter».