cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michel Piccoli
Biografi
Piccoli var en fremstående skuespiller både på fransk TV og film. Han filmdebuterte i 1949 i Le Point du Jour, men det var først i 1960-årene han gjorde sitt gjennombrudd som hovedrolleinnehaver i en rekke anerkjente og innflytelsesrike kunstfilmer i Frankrike og Europa som Skapt for kjærlighet (1963), Krigen er slutt, (1966) og Etegildet (1973). Han var en av Luis Buñuels mest benyttede skuespillere med roller i blant annet En kammerpikes dagbok (1964) og Dagens skjønnhet (1967).
Hans mest kjente engelskspråklige filmer er Atlantic City av Louis Malle og Topaz av Alfred Hitchcock.
Årene 1966–1977 var han gift med sangerinnen Juliette Gréco.
Peter Mohr Dams første regjering
Peter Mohr Dams første regjering var Færøyenes regjering fra 9. januar 1959 til 4. januar 1963. Den utgikk fra Javnaðarflokkurin, Sambandsflokkurin og Sjálvstýrisflokkurin med Peter Mohr Dam fra Javnaðarflokkurin som regjeringssjef.
Solidão
Solidão er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Egil Johansson
Han er gift med Elin Prøysen som han også har utgitt flere plater sammen med. Egil Johansson har oversatt flere bøker for Fabritius Forlag og deltatt i produksjon av Norsk Musikkleksikon og Faktum Forlags ettbinds leksikon.
Skede
Skede er et tettsted i Vetlanda kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 304 innbyggere.
Egil Johansson
Han var innvalgt som vararepresentant for Akershus for AP på Stortinget i perioden 1997-2001.
Kvillsfors
Kvillsfors er et tettsted i Vetlanda kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 500 innbyggere.
John Walker
John Walker er navnet til flere personer:
Björköby
Björköby er et tettsted i Vetlanda kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 273 innbyggere.
Surubim
Surubim er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Kaukasusblærenøtt
Kaukasusblærenøtt (Staphylea colchica) er en løvfellende busk i blærenøttfamilien.
Den blir opptil tre meter høy. Bladene er motsatte og finnete og består av tre eller fem avlange, tannete småblad. Blomstene er hvite og sitter i en fem–ti cm lang opprett klase. Fruktkapselen er avlang og åpner seg ikke når den er moden. Busken er endemisk for vestlige deler av Georgia, der den vokser i de artsrike løvskogene.
Kaukasusblærenøtt dyrkes i hager, men er lite brukt i Norge.
Aix-les-Bains
Aix-les-Bains er en kommune i departementet Savoie i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike.
Befolkningsutvikling
Antallet innbyggere i kommunen Aix-les-Bains
Segregering (partikler)
Segregering er tendensen partikler av granulært materiale har til å skille seg fra en opprinnelig homogen blanding, basert på forskjeller i størrelse, tetthet, form eller andre egenskaper ved partiklene. I en blanding av grovere og finere partikler, vil for eksempel vibrasjon føre til at de grovere partiklene samler seg på toppen, og de finere på bunnen.
Augusto De Luca
Augusto De Luca (født 1. juli 1955 i Napoli) er en italiensk fotograf som særlig fotograferer portretter. Han driver også eksperimentell fotografering.
Utstillinger
Museo di villa Pignatelli (Napoli) – Palazzo Taverna (Roma) – Galleria Ken Damy (Brescia) – Italias deputertkammer (Roma) – Studio Trisorio (Napoli) – Galleria Civica (Modena) – Galleria Lotti (Bologna) – Galleria San Fedele (Milano) – Archiginnasio (Bologna) – Palazzo Dugnani (Milano) – Villa Strozzi (Firenze) – Palazzo Braschi, Museo di Roma (Roma) – Galleria Nuova Fotografia (Treviso) – Istituto Italiano di Cultura (Lille, Frankrike – Palazzo Lanfranchi (Pisa) – Expo Arte 1985 (Bari) – Palazzo Sforzesco (Milano) – Galleria Dry Photo (Prato) – Italian Culture Institute (New York) – China National Gallery of Aesthetic Arts (Peking) – Museo Italo Americano di San Francisco (USA) – Galleria Diaframma (Milano) – Galleria Hasselblad (Göteborg, Sverige) – ANFA (Barcelona, Spania) – Galleria Fotografia Oltre (Chiasso, Sveits) – FNAC (Lyon, Frankrike) – Galleria Vrais Reves (Lyon, Frankrike) – Italian Cultural Society (Sacramento, California) – Galleria Camara Oscura (Logrono, Spania) – Forum Ezposition (Bonlieu Annecy, Frankrike) – Museo Ancien (Grignan, Frankrike) – Ecole des Beaux Arts (Tourcoing, Frankrike) – ARTEDER 1982 (Bilbao, Spania) – Journees Internacionales de la Photographie (Montpellier, Frankrike) – Galerie Divergence (Ayeneux Soumagne, Frankrike) – Rencontres Internationales de la Photographie 1984 (Arles, Frankrike) – Dept.of Art of the University of Tennessee (Chattanooga, USA) – Maison des Arts (Laon, Frankrike) – Biennale Internazionale di Fotografia 1985 (Belgrado, Serbia) – Festival d'Animation Audiovisuelle 1986 (Saint Marcellin, Isere, Frankrike) – Musee d’Art Modern (Liège, Belgia)
Transistor (TNT-album)
Transistor er et musikkalbum av TNT som ble utgitt i 1999.
Eli-Marie Johnsen
Eli-Marie Johnsen (født 21. august 1926 i Kristiania, død 28. juni 2015) i Gunnarsbo utenfor Linköping, Sverige) var en norsk tekstilkunstner.
Etter aftenskole i Oslo 1942–46 studerte hun ved Statens håndverks- og kunstindustriskole og Konstfackskolan i Stockholm 1947–51. Ved Statens lærerhøgskole i forming, Oslo var hun lektor 1953–74. Johnsen hadde siden 1960 et titall separatutstillinger og deltok i like mange kollektivutstillinger i Skandinavia, Italia, Spania, Frankrike, Tyskland og Amerika. Hun fikk i 1965 den høythengende Lunningprisen. Hun har arbeidet i Oslo, familiestedet "Gunnarsbo" i Östergötland og Villa Faraldi i Liguria. Mange av hennes arbeider ble gjort sammen med mannen, maler og tekstilkunstner Per Göransson (1924–2008). Også døtrene Pia Göransson-Lie og Gabriella Göransson (født 1959) ble kunstnere.
Toto Cutugno
Toto Cutugno (født Salvatore Cutugno; 7. juli 1943 i Fosdinovo, Toscana) er en italiensk popsanger og låtskriver.
Han begynte sin musikalske karriere som trommeslager, men stiftet senere sitt eget band og fremførte sine egne sanger. Han skrev også for den populære fransk-amerikanske sangeren Joe Dassin. Blant annet har han skrevet noen av hans mest kjente sanger, slik som «L'été indien», «Et si tu n'existais pas» og «Le jardin du Luxembourg» (sistnevnte sammen med Vito Pallavicini). Han var også med og skrev Dalidas «Gigi l'amoroso», som solgte til platina kort tid etter at den ble utgitt.
I 1976 deltok Cutugno for første gang i Sanremo-festivalen og kom på tredjeplass med sitt band Albatros rd. Han vant så i 1980 med sangen «Solo noi», og har senere blitt nummer to seks ganger: i 1984 med sangen «Serenata», i 1987 med «Figli», i 1988 med «Emozioni», i 1989 med «Le mamme», i 1990 sammen med Ray Charles med «Gli amori» og i 2005 med Annalisa Minetti med sangen «Come noi nessuno al mondo». Han har totalt deltatt i festivalen 13 ganger.
Han vant Eurovision Song Contest 1990 med sin egenkomponerte «Insieme: 1992», en ballade om politisk integrering i Europa. Sammen med Gigliola Cinquetti, Italias første vinner i Eurovision Song Contest (fra 1964), var han programleder for finalen i 1991.
Han var komponist av Wenche Myhres hit «Vi lever».
Nora Subschinski
Nora Subschinski (født 5. juni 1988 i Berlin) er en profesjonell tysk stuper som har deltatt i flere internasjonale konkurranser.
Subschinski deltok i 10 meter synkronstup i Sommer-OL 2004 og hun deltok i samme øvelse i VM i svømming 2007 hvor hun vant bronse. Hun havnet på fjerdeplass i kvinnenes 10 meter synkronstup i Sommer-OL 2008. I VM 2011 i Shanghai vant hun bronsemedalje sammen med Christin Steuer i synkronstup.
Northrop B-2 Spirit
Northrop B-2 Spirit er et amerikansk bombefly utviklet på 1990-tallet. Det er bygget etter stealth-prinsippet og har en veldig lav radarprofil (trolig ca. 1/100 av B-52 og 1/10 av B-1B). Det er istand til å levere både konvensjonelle bomber og taktiske atomvåpen. Det er et av de dyreste flyene i verden, med en prislapp på rundt 2,2 milliarder dollar pr. fly.
B-2-flåten er basert på Whiteman Air Force Base i Missouri. Depotvedlikehold finner sted ved Oklahoma City Air Logistics Center, Tinker Air Force Base i Oklahoma.
Kun ett B-2 har krasjet; det gikk i bakken like etter at det tok av fra en flybase på øya Guam 23. februar 2008. Pilotene rakk å skyte seg ut, og ingen mennesker omkom i ulykken.
Platyrutela
Platyrutela er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore (ca. 20 millimeter), kraftige, rødbrune eller grønnlige skarabider med et svakt metallisk skinn. Dekkvingene har punktstriper.
Levevis
Larvene lever i råtten ved.
Utbredelse
Slekten lever i Mellom-Amerika (Costa Rica og Guatemala).
Gérard Philipe
Gérard Philipe (født 4. desember 1922 i Cannes, død 22. november 1959 i Paris) var en fransk skuespiller.
Hans far var hotelleier og familiens håp var at sønnen skulle studere medisin. I stedet valgte han skuespilleryrket. Han hadde en del småroller på scene og i film i starten av 1940-tallet.
Alme & Brodahl
Alme & Brodahl var en lokal sportsbutikk og norsk produsent av langrennsski, som ble etablert i Grønligården i Stabells gate 13 i Hønefoss. Bedriften ble grunnlagt og etablert på midten av 1930-tallet, av Ivar Alme (1904–1982) og Sverre Brodahl (1909–1998).
Av den gamle Rikstelefonkatalogen for 1938 og 1942, for Drammensdistriktet, Vestfold, Telemark og Sørlandet, går det fram, at Alme & Brodahl A/S skifabrikk, sport og radioforretning (telefonnummer 348) var samme én og samme bedrift. Av Rikstelefonkatalogen del 3 for 1947 for Sør-Aust Noreg, side 174 Hønefoss, går det imidlertid fram, at butikken (telefonnummer 348) het Alme & Brodahl, med benevnelsen sport, radio og våpenforretning etter, mens fabrikken (som da hadde telefonnummer 589) ble Alme & Brodahl A/S, med benevnelsen skifabrikk etter.
Bakgrunn
Brødrene Trygve (1905–1996) og Sverre Brodahl var meritterte langrennsløpere, og begge hadde i en tid før etableringen av Alme & Brodahl jobbet hos Peter Østbyes skifabrikk i Brugata 3c i Oslo. Deres bror Odd (1918–2013) jobbet også der en tid. mens Sverre Brodahl jobbet for Østbye utviklet han den såkalte «Brodahl-skia», som var av heltre. Denne fabrikken ble siden kjent som Splitkeinfabrikken. Ivar Alme var også en habil langrennsløper, men ikke like merittert. Han gikk blant annet Eventyrløpet over Holleia (skiløpet ble arrangert 14 ganger mellom 1948 og 1965) ni ganger og ble i 1957 tildelt gullmerket, sammen med tre andre. Både han og Sverre Brodahl gikk på ski for Fossekallen Idrettslag (stiftet i 1908).
På 1930-tallet ble det innen flere områder, og i flere land, arbeidet med produkter av limt tre, kalt split cane på engelsk. Dette ble uttalt «splitkein» på norsk, og Peter Østbye var den første som startet regulær produksjonen av slike ski i Norge, men Bjørn Ullevoldsæter Skifabrikk var den som først tok patent på teknologien. Han var imidlertid ikke alene. Det viste seg nemlig at en amerikaner ved Raymond C. Anderson hadde søkt om patent på det samme en uke før Ullevoldsæter, men siden verken Ullevoldsæter eller Anderson kjente til hverandre, endte patentkontoret opp med å innvilge patent til dem begge. Peter Østbye fikk siden kjøpt Ullevoldsæters patentrettigheter og kunne starte opp produksjonen av splitkeinski.
Skifabrikken
Alme & Brodahl begynte produksjon av splitkeinski i 1937. Det var Alfred Berger som ledet dette arbeidet. Han hadde tidligere jobbet på Bergers skifabrikk i Sandvika og for Østbye på Splitkein-fabrikken. Skifabrikken flyttet inn i nye lokaler i Hønengata i 1943.
Etter andre verdenskrig måtte Peter Østbye sone to år i fengsel, dømt som landssviker for sine handlinger og sympatier under krigen. Som følge av dette var han ikke lenger i stand til å håndtere Splitkeinfabrikken økonomisk, siden noen av patentene har var gått ut. Fabrikken ble derfor solgt til Laila Schou Nilsen i 1947, som en del av oppgjøret han måtte igjennom etter dommen. Alme & Brodahl skifabrikk fusjonerte med Splitkeinfabrikken, som flyttet produksjonen sin til lokalene i Hønengata i Hønefoss i 1950. Der ble produksjonen av ski innstilt i 1987.
De største triumfene gjort med splitkeinski fra Alme & Brodahl var Hallgeir Brendens to OL-gull, i Oslo 1952 (18 km) og Cortina d'Ampezzo 1956 (15 km).
I forbindelse med realiseringen av interessene etter Alme & Brodahl A/S skifabrikk havnet Ivar Alme i ei økonomisk feide med Laila Schou Nilsen. Hun hadde overtatt Splitkeinfabrikken i 1947, og hadde derfor felles interesser med Alme, siden Alme & Brodahl hadde fusjonert med Splitkeinfabrikken. Saken endte opp med dom i Høyesterett den 2. desember i 1972. Alme ble først dømt til å betale i to instanser, men anket begge gangene og ble til slutt frifunnet i Høyesterett, fordi Schou Nilsen ikke hadde overholdt sin opplysningsplikt i forbindelse med salget. Hun måtte også bære Almes utgifter i forbindelse med saken.
Lokalene etter skifabrikken i Hønengata ble revet i slutten av 2011.
Sportsbutikken
Alme & Brodahl sport, radio og våpenforretning ble drevet videre i regi av Sverre Brodahl, i de gamle lokalene i Stabells gate 13, til den ble nedlagt. I en tid solgte de også biler, DKW-motorsykler der. Butikklokalet hadde fasade mot Stabells gate og var ganske lite. Eieren av gården drev selv renseri og fargeri i et kjelleren, men gården hadde også andre leietakere, blant annet et trykkeri. Sportsbutikken ble med årene utvidet og tok etter hvert i bruk deler av de gamle fabrikklokalene. Etter sportsbutikken var det diskotek der, men bygningsmassen gikk tapt i en brann den 23. juli 2001. Lokalene ble gjennoppbygd som en moderne bygård.
Provinzialrat (den britiske okkupasjonssone)
Provinzialrat var en politisk forsamling innenfor den britiske okkupasjonssonen i den tidligere provinsen Westfalen og den fremtidige tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Forsamlingen ble opprettet i 1946 som et rådgivende organ for den britiske militære administrasjonen.
Alme & Brodahl
Sportsbutikken
I tillegg til Sverre Brodahl selv, var alpinisten Johan Kvernberg en av de kjente idrettsutøverne fra distriktet som jobbet i butikken hos Alme & Brodahl. Han var deltaker på det norske alpinlandslaget i årene 1936, 1937 og 1938. Kvernberg, som var bror av journalisten Aslaug Kvernberg (1914–2004), var tilsluttet Idrettsforeningen Liv (IF Liv). Da alpinarenaen på Norefjell (nå synonym med Norefjell skisenter) ble bygget, i regi av Norges Skiforbund og i nært samarbeide med Skiforeningen og det lokale idrettslaget Krødsherad Idrettslag, på tampen av 1930-tallet, var Kvernberg sentral i forberedelsene til det første landsrennet der, etter VM i Zakopane i 1939. Utforløypa (den såkalte utfor'n) ble kjørt (testrenn) første gang den 15. januar 1939, men da ble ikke hele traséen tatt i bruk. Johan Kvernberg deltok selv i det første offisielle rennet der, som gikk av stabelen 12. mars 1939, og ble suveren vinner med tiden 3:06,0 (andreplassen hadde tiden 3:30,3).
Ludwig Markus Mack
Ludwig Markus Mack (født 23. september 1842 i Tromsø, død 28. mars 1915) var brygger, forretningsmann og lokalpolitiker. Han er mest kjent som grunnlegger av Macks Ølbryggeri.
Ludwig Mack var sønn av Georg Andreas Ludwig Mack, som hadde kommet til Tromsø i 1834 fra Braunschweig i Tyskland for å etablere et bakeri. Ludwig Mack fullførte skolen 14 år gammel, og begynte i lære i farens bakeri i Tromsø. I 1870 giftet han seg med Maren Christine Barbara Normann. I 1884 til 1908 satt han i kommunestyret («ræpresentanskapet») og fra 1886 til 1896 satt han i formannskapet for Høyre.
Louis de Funès
Louis de Funès, egentlig Carlos Luis de Funès de Galarza (født 31. juli 1914 i Courbevoie i Frankrike, død 27. januar 1983 i Nantes Frankrike av hjerteinfarkt) var en fransk skuespiller og komiker. Han er for et norsk kinopublikum kjent fra serien av filmer om de lattervekkende gendarmene på den franske rivieraen.
Han startet sin karriere som underholder på nattklubber i Paris og på radio. de Funès medvirket i mer enn 100 filmer.
Toprikket lavspinner
Toprikket lavspinner (Cybosia mesomella) er en av lavspinnerne i familiegruppen bjørnespinnere (Arctiidae).
Louis de Funès
Karriere
Etter å i flere år ha hanglet med forskjellige strøjobber begynte han tidlig på 1940-tallet å prøve seg som jazzpianist på nattklubber i Paris og på radio. I disse kretser ble han snart svært populær for sin evne til å få publikum til å le ved sine grimaser og ved parodier av datidens kjendiser samtidig som han spilte. I 1945 debuterte han som statist i en kortfilm og han begynte derefter å søke flere filmroller. I den tidlige etterkrigstidens Frankrike var etterspørselen etter underholdning svært stor og filmindustrien ekspanderte raskt. Dette gjorde det mulig for de Funès å bygge opp en skuespillerkarriere, og med tiden fikk han stadig større roller.
Toprikket lavspinner
Utseende
Toprikket lavspinner er sjelden i Norge. Vingene er lys gul-brunlig. Den har to små mørke punkt på hver framvinge, tilsammen fire punkt. Hodet og del fremerste delen av brystet er gult. Resten av brystet og bakkroppen er lyst brun-grått. Vingene holdes taklagt bakover kroppen i hvile slik at de danner et trekantet form. Vingespennet er mellom 27 og 29 millimeter.
Caspari
Caspari er etternavn på flere personer i Norge:
Louis de Funès
Karriere
I 1956 slo han gjennom som skuespiller med en birolle i filmen La traversée de Paris. I 1964 og 1965 fikk han sitt store folkelige gjennombrudd da han i disse to år spilte hovedrollen i de tre filmene Le gendarme de Saint-Tropez, første film om Fantomas, og Le corniaud. Disse tre ble publikumssuksesser i Frankrike og gjorde Louis de Funès til et etablert navn.
I 1966 spilte han en av hovedrollene i filmen La Grande Vadrouille, som regnes som den mest framgangsrike franske film noensinne så langt og som frem til 1997 innehadde rekorden for antall kinobesøkere i Frankrike.
På 1960- og 1970-tallet skulle Louis de Funès bli en berømt og folkekjær komiker og skuespiller både i og utenfor Frankrike. Han utviklet en svært personlig stil med en kombinasjon av mimikk, et utsvevende kroppsspråk og et oppjaget og eksplosivt temperament. Hans paraderoller ble lettantennelige og koleriske skikkelser som styrer og steller med alt og alle i sine omgivelser, men som plutselig havner i en kinkig situasjon som de har store problemer med å håndtere. Han var også svært aktiv innen teater der han blant annet fikk hyldest for sin tolkning av Harpagon i Molières L'Avare ou l'École du mensonge, som også ble filmatisert i 1980.
Caspari
Annen bruk av navnet:
Louis de Funès
Karriere
De Funès presset seg selv hardt i sitt arbeide og medvirket ikke sjelden i parallelle film- og teaterprosjekter, noe som førte til at han fikk problemer med hjertet. Selv om han sent på 1970-tallet og tidlig på 1980-tallet ble rammet av flere hjertinfarkt fortsatte han å arbeide og forbli aktiv inn i det siste.
Han døde av et massivt hjerteinfarkt i sitt hjem utenfor Nantes den 27. januar 1983, 68 år gammel.
Totalt medvirket han i cirka 140 filmer og over 80 teateroppsetninger, mest innen farse og komedie.
São Benedito do Sul
São Benedito do Sul er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Toprikket lavspinner
Utseende
Lavspinnere kan forveksles med flere andre småsommerfugler, kanskje særlig en vikler eller en liten måler. Men de kan skilles fra disse på de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Lavspinnere har også et høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax).
Larvene er behåret med mørke hår. Hårene er arrangert i dusker på hvert ledd. Disse danner rekker av hårdusker bakover kroppen. Larvens kropp er mørkt grå og svart. Utvokst blir den ca. 2,5 centimeter lang.
Levevis
Toprikket lavspinner finnes i åpen løvskog ved våtmark eller fuktige marker, lyngheier. Flygetiden er i juni og juli og den er aktiv om natten.
Hunnen legger egg på bladundersider, eggene legges i små grupper.
Larvene lever på ulike lav og levermoser, hovedsakelig på marken, men også på stammer og greiner på trær. De vokser seint og overvintrer halvt utvokst, i en barksprekk eller lignende. Neste vår fortsetter den å vokse, og er utvokst i mai eller juni. Eldre larver er vanligvis aktive om natten og gjemmer seg om dagen.
Toprikket lavspinner tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår  en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Puppestadiet tilbringes ofte i en barksprekk eller lignende. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning. Puppen klekkes etter noen uker.
Utbredelse
Toprikket lavspinner er utbredt i det sydlige og sentrale Europa, og i Tyrkia. I Asia gjennom Russland til Mongolia og Bajkalsjøen.
Finnes på egnede lokaliteter i det sørøstlige Norge, øst for Kristiansand. Finnes i Danmark, og det sydøstlige Sverige og Finland.
São Bento do Una
São Bento do Una er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
From the Cradle to Enslave
From the Cradle to Enslave er en EP av det britiske metal-bandet Cradle of Filth. Det kan endog ses på som en singel, ettersom den bare inneholde to nye spor; tittelsporet og b-siden «Of Dark Blood and Fucking». Resten av platen er støttet opp med to coverversjoner, en nyinnspilling av et spor fra Dusk... and Her Embrace og en danse-remix.
From the Cradle to Enslave var den første singelen fra Cradle of Filth, med en medfølgende video. Videoen ble regissert av Alex Chandon, som også laget den Filth-relaterte filmen Cradle of Fear. Den inneholdt eksplisitte bilder av nakenhet og blodighet og ble utgitt i to versjoner, redigert og uredigert. Begge versjonene finnes på DVD-en PanDaemonAeon. Dette var den første offisielle Cradle-utgivelsen som fikk en «råd til foreldre» (Parental Advisory)-advarsel.
Denne EP-en er ikke særlig populær blant Cradle of Filths fans, men tittelsporet er et av bandets mest kjente låter og er fortsatt praktisk talt fast inventar på spillelistene på konsertene deres. Dani Filth viste imidlertid sin antipati mot sangen i et intervju i Kerrang! nr. 1130: «Vi må spille den på hver eneste konsert... Jeg skulle likt å viske den ut, så jeg slapp å spille den igjen. Etter en stund vil du bare spille noe annet. Det er noe med hook'en som bare sender frysninger av skrekk nedover ryggraden min.»
Sporliste
Den amerikanske utgaven har «Dawn of Eternity» (Massacre-cover) i stedet for «Perverts Church».
Grunnkretser i Alta kommune
Grunnkretser i Alta kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Alta kommune, Finnmark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.
Petter Solli (motorsport)
Petter Solli (født 2. september 1982 i Lørenskog) er en norsk motorsyklist. Han startet med roadracing i 2000 og fikk tildelt prisen som årets debutant. I årene som fulgte har han vunnet flere Norgesmesterskapsløp, og vært på pallen i mange Europamesterskapløp. I 2004 ble han norgesmester i roadracing 600ss. I 2005 og 2006 deltok han i World superstock 1000cc- ( VM Roadracing) hvor han hadde sin beste plassering på 5.-plass i Brno, Tsjekkia. Siden 2008 har han kjørt i IDM (Internasjonal tyske mesterskap)
Acraspedon
Acraspedon er en slekt av biller som hører til undergruppen praktskarabider (Rutelinae) i den store familien skarabider (Scarabaeidae).
Utseende
Middelsstore, blanke, rød-brunlige skarabider. Dekkvingene har markerte punktstriper med opphøyde, blanke lister mellom dem.
Levevis
Larvene lever i råtten ved.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Bjørnåa
Bjørnåa er ei elv og en foss i Indre Fosen kommune. Elva starter på Fagerheia i Leksvik, og renner ut i Trondheimsfjorden. Her avslutter elva med en ca. 200 meter høy foss. Den nederste delen av elva, inkludert fossefallet, ligger innenfor Himmelriket naturreservat.
Melke
Melke kan referere til:
.44-40
Historie
I 1873 introduserte Winchester en ny rifle, Modell 1873, kamret for en ny patron kalt .44 Winchester Center Fire (.44 WCF). Riflen og patronen ble en suksess for Winchester, og patronen viste seg og være veldig populær. Kort tid etter introduserte både Remington og Marlin revolvere og rifler som brukte den samme patronen, fulgt av Colt som introduserte en ny modell av sin populære Singel Action Army/Peacemaker kalt Frontier Six-Shooter.
Frontier Six-Shooter var Colt's navn på alle modellvariasjoner kamret for .44-40, og ble brukt på SAA/Peacemaker, Modell 1878 Double Action og SAA/1895 Bisley når disse var kamret for .44-40.
.44-40 er antatt å ha vært den mest populære patronen i «Det ville vesten», og er historisk den nest mest brukte patronen på hjortejakt i USA, bare overgått av .30-30.
Patronen fikk navnet .44-40 da Union Metallic Cartridge Company (U.M.C.) begynte å lade patroner for kommersielt salg. U.M.C. hadde ikke lyst til å drive reklame for konkurrenten Winchester, og istedenfor .44 WCF som var navnet på den tiden, brukte de betegnelsen .44-40, .44 er kulediameter i tommer, 40 er vekten av kruttladningen, 40 grains (2.6 gram) med svartkrutt. Etter hvert ble .44-40 mer utbredt som navn på patronen enn de andre variasjonene, og selv Winchester tok til slutt i bruk denne designasjonen fremfor de andre.
Ladninger
Den originale standardladningen for .44-40 var 40 grains (2.6 gram) med svartkrutt som sendte en 200 grains (13 gram) kule avgårde i ca. 1,245 fps (~380 m/s). I 1886 introduserte U.M.C. en ny ladning som brukte en 217 grains (14.1 gram) kule med den samme 40 grains (2.6 gram) kruttladningen, denne kombinasjonen gav kulen en hastighet på 1,190 fps (360 m/s). Winchester begynte også å tilby denne ladningen, men U.M.C. droppet denne ladningen i 1905.
I 1895 byttet Winchester til en ladning som kombinerte en 200 grains kule og 17 grains (1.1 gram) DuPont No. 2 røksvakt krutt som gav en utgangshastighet på 1,300 fps (400 m/s). I 1896 fulgtU.M.C. etter med en ny ladning som sendte en 217 grains kule avgårde i 1,235 fps (376 m/s). Kort etter begynte begge firmaene og markedsføre mantlede kuler. I 1903 introduserte Winchester en ladning kalt W.H.V. (Winchester High Velocity) som brukte en 200 grains kule som oppnådde 1,500 fps (460 m/s) når den ble skutt i et våpen med et løp på 24 tommer (610 mm). Andre ammunisjonsprodusenter som U.M.C. og Peters Cartridge Company (Peters) introduserte lignende ladninger i sine vareutvalg.
São Caitano
São Caitano er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Isabella
Isabella er en opprinnelig italiensk form av kvinnenavnet Isabel, som har usikker opprinnelse og betydning. Izabela er en utbredt polsk form av navnet.
Utbredelse
Isabella er kjent brukt i Sverige fra 1564, og har vært mest populært fra 1980-tallet.
Isabella har finlandssvensk navnedag 11. februar og svensk navnedag 30. oktober.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Sollerud
Sollerud (, prep. på) er et boligstrøk i ytterst i bydel Ullern i Oslo. Det grenser til Lysakerelven med Lysaker og Bærum kommune på andre siden i vest, Lilleaker i nord, Bestum i nordøst, Vækerø i øst og Lysakerfjorden i sør.
Tidligere Sollerud gård, som strøket er oppkalt etter, var oppført i 1871 av doktor Rustad med arkitekt H.E. Schirmer. Gården ble i 1890 kjøpt av Axel Heiberg, som satte opp en trebygning. Denne trebygningen ble ombygget av Thomas Stang og benyttes i dag til Sollerud skole. Byggingen av småhus kom i gang på begynnelsen av 1900-tallet.
Sollerud har også en holdeplass på trikkelinjen Lilleakerbanen: Sollerud holdeplass
Navnet kommer trolig av norrønt Sǫrlaruð, en sammensetning av mannsnavnet Sǫrli og etterfestet -ruð («rydning»).
Råtehullfluer
Råtehullfluer (Mallota) er en slekt av fluer som tilhører familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter rundt 70 arter, men bare én er funnet i Norge. De er store, tett hårete blomsterfluer, beina er påfallende kraftige.
Utseende
Ganske store (13–17 mm), avlange blomsterfluer, tett hårete og med kraftige bein. De kan ligne på honningbier eller litt slanke humler. Hodet er bredere enn langt, med lange hår, men fasettøynene er nakne. Disse møtes såvidt i pannen hos hannen, er vidt adskilte hos hunnen. Pannen er noe framkytende, antennene er korte og mørke, det tredje leddet nesten rundt, høyere enn langt. Ansiktet er tett bestøvet, markert uthulet under antennene, framskytende i den nedre halvdelen. Thorax er tett kledt med middels lange, gulaktige, oppstående hår. Bakkroppen er mer eller mindre tett kledt med lange hår av varierende farge. Beina er for det meste svarte, ganske kraftige, særlig bakbeina der lårene er kraftig fortykkede, leggene er litt krumme, kraftige og litt knudrete. Vingene er klare med et litt utydelig, brunt tverrbånd midt på. Som hos andre Eristalini gjør åren R4+5 en bue bakover nær vingespissen.
Levevis
Larvene utvikler seg i vannfylte hulrom i eldre løvtrær. De voksne fluene flyr i juni-september.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone.
Bodil
Bodil er en opprinnelig dansk form av kvinnenavnet Bothild som har opprinnelse i det norrøne navnet Bóthildr. Navnet er dannet av de norrøne ordene bót, «bot, bedring», og hildr, «kamp», eller de gammelhøytyske ordene boto, «leder», og hiltja, «kamp».
Utbredelse
Den eldre formen Bothild var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 10 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Bodil var et populært navn på norske jentebarn på 1940- og 1950-tallet.
Bodil er i dag mest utbredt på Grønland og i Danmark.
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
São Joaquim do Monte
São Joaquim do Monte er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Bukseseler
Bukseseler er et par reimer som brukes for å holde oppe bukser. Selene festes med knapper eller klyper foran og bak på bukselinningen og plasseres på hver av skuldrene. Bukseseler er et alternativ til livreimer og belter.
Bruk av bukseseler
Selene ble vanlig brukt når snittet i buksene (livlinjen) ikke passet til bruk av belte. Hvite seler under sjakett eller vest er fortsatt vanlig til gallaantrekk. I perioder ble selene også brukt til å holde oppe lange underbukser med. Underbuksene ble da utstyrt med løkker eller knapphull, mens selefestene besto av stropper som ble festet til knapper på innsiden av buksene. En vanligere modell i dag har klyper som griper over bukselinningen.
Bukser med fast monterte seler kalles for snekkerbukser eller overaller og forekommer periodevis som moteplagg.
Historie
Det har vært flere forgjengere til bukseselene de siste 300 år, men den moderne versjonen ble oppfunnet i 1822 av Albert Thurson. Under første verdenskrig mistet bukseselene popularitet som en følge av at menn oftere brukte belte til uniformen. Etter en oppgang i 1920-årene, ble bukseselene mindre populære igjen utover 1930-årene, og den dag i dag er ikke bukseseler vanlig å bruke blant yngre menn. Blant eldre er derimot bukseseler oftere i bruk.
Ruhrkessel
Ruhrkessel («Ruhrgryta»), eller Ruhrlommen er betegnelsen for et omringningsslag som foregikk i og omkring Ruhrområdet i Tyskland i mars og april 1945. Slaget markerte avslutningen på den organiserte motstanden ved Vestfronten under andre verdenskrig. Ved slagets avslutning var mer enn 300,000 tyske soldater blitt tatt til fange.
Bakgrunn
Etter at de allierte hadde lyktes i å krysse Rhinen 23. og 24. mars 1945, rykket de hurtig fram nord og sør for Ruhrområdet.
1. april ble omringningen av de tyske styrkene sluttet ved at allierte møttes ved Lippstadt. I nord rykket britiske og canadiske styrker fram, og videre inn i Tyskland, og tilsvarende rykket amerikanske styrker videre fram i sør.
Inne i det omringede området var det millioner av sivile og mer enn 300,000 tyske soldater fra Armégruppe B under kommando av Walter Model. Armégruppe B besto hovedsakelig av restene av 21 tidligere divisjoner.
Linda Martin
Linda Martin (født 17. april 1953 i Omagh i Nord-Irland ) er en irsk sanger og tv-programleder. Hun er best kjent i Europa for å ha vunnet Eurovision Song Contest 1992 for hjemlandet med sangen «Why Me?» og i Irland som medlem av bandet Chips på slutten av 1970- og begynnelsen av 1980-årene.
Igjennom det meste av karrieren har hun vært kjent for sitt flammende røde hår, selv om den naturlige hårfargen hennes er blond.
Chips
Martin ble født i Omagh i Tyrone i Nord-Irland og begynte med musikk da hun ble med i bandet Chips i Belfast i 1969. Hun var med i gruppen frem til begynnelsen av 1980-årene og ga ut flere hitsingler i Irland. I 1983 vant Martin en Castlebar Song Contest, en nasjonal sangkonkurranse i Irland, med sangen «Edge of the Universe». Fra da av fokuserte hun på sin solokarriere, og Chips ble nødt til å erstatte henne med en annen kvinnelig vokalist (Valerie Roe) på slutten av tiåret.
Eurovision Song Contest
Hun deltok i den irske, nasjonale finalen fire ganger som medlem av bandet Chips, men de gjorde ingen suksess. Hun deltok fire ganger til i konkurransen som soloartist og en gang som en del av gruppen Linda Martin and Friends. Som deltaker ni ganger, er hun den som har kommet til den nasjonale finalen flest ganger. Hun vant den nasjonale finalen to ganger, og har dermed representert Irland internasjonalt ved to anledninger. Første gang var i 1984 da hun sang «Terminal 3», skrevet av Johnny Logan. Sangen ble nummer to i den internasjonale finalen, slått med åtte poeng av svenske Herreys som sang «Diggi-loo diggi-ley». «Terminal 3» oppnådde en syvendeplass på de irske hitlistene. Hennes andre seier var i 1992, da hun sang «Why me?» (som også var skrevet av Logan) og vant den internasjonale finalen i Sverige. Dette var Irlands fjerde, internasjonale seier, og sangen oppnådde førsteplass på de irske listene, i tillegg til å bli en hit i mange europeiske land. Martin er en av fem artister som har både vunnet og blitt nummer to i Eurovision Song Contest. Hun var også kommentator for irsk TV i Eurovision Song Contest 1985, sju år før hun selv vant.
Senere karriere
Hun har vært programleder for RTÉs spørreprogram The Lyrics Board, et av kanalens mest populære program. Hun var dessuten en del av Louis Walsh bak kulissene-team i den første sesongen av ITVs X Factor.
Hun deltok også som dommer i den første, andre og fjerde sesongen av You're A Star og på Charity You're A Star sommeren 2005 og sommeren 2006. Hun fikk ikke være med i 2007-sesongen, men hun har hevdet at hun er åpen for å delta i programmet igjen. Martin har ikke utelukket å delta i Eurovision Song Contest igjen, ettersom Irland endte på en skuffende sisteplass i 2007 med bare fem poeng.
Linda Martin presenterte de irske stemmene under Eurovision Song Contest 2007.
Utvalgt diskografi
Singler (med Chips)
Singler (solo)
Byport
En byport var opprinnelig en inngang til en befestet by. Byporter var gjerne del av en bymur og ble ofte kombinert med palisader, vindebroer og vollgraver. Mange byporten skiftet senere funksjon fra å være militære anlegg til å bli tollstasjoner for godstransport fra og til byen. Bymurer og byporter var så pass gode forsvar at Napoleon på sitt hærtog gjennom Europa befalte at de skulle rives, noe som er grunnen til at finnes så få bevarte eksempler på denne bygningstypen.
Eksterne lenker
പടിവാതിൽ
São José da Coroa Grande
São José da Coroa Grande er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Randkvistlav
Randkvistlav (Hypogymnia vittata) er en lavart med thallus opp til 10-15 cm i diameter. Den kan forveksles med Vanlig kvistlav. Randkvistlav vokser normalt på kvister, greiner og trestammer. Finnes ofte på fattigbarkstrær, særlig gran i eldre sumpskoger. Utbredt i hele landet, vanligst på Østlandet og i Trøndelag.
Innenfor slekta kvistlav er 6 arter funneti Norge. De andre er:
Landsbro
Landsbro er et tettsted i Vetlanda kommune i Jönköpings län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 1,426 innbyggere.
São José do Belmonte
São José do Belmonte er en kommune i delstaten Pernambuco i nordøstregionen av Brasil.
Jens Edvin A. Skoghøy
Jens Edvin Andreassen Skoghøy (født 16. februar 1955 i Tromsø) er en norsk advokat og tidligere høyesterettsdommer og professor i rettsvitenskap.
Bakgrunn
Skoghøy vokste opp på Ringvassøya, nord for Tromsø. Han ble født inn i en familie som «tilhørte en liberal læstadiansk menighet som soknet til bedehuset ved Skogsfjordvannet.» Han tok examen artium i Tromsø i 1974. Skoghøy har fem barn.
Karriere
Skoghøy tok juridisk embedseksamen ved Universitetet i Oslo i 1980. Han var privatpraktiserende advokat fra 1983 til 1987 og fikk møterett for Høyesterett i 1988. Skoghøy var utdanningsstipendiat ved Universitetet i Tromsø i perioden 1988–1990 og ble i 1990 kreert dr.juris. på avhandlingen Factoringpant. Han var professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Tromsø fra 1990 til 1998.
Våren 2020 søkte Skoghøy seg tilbake til Høyesterett da det ble lyst ut et ledig embete. Han ble for andre gang utnevnt til dommer i Høyesterett og tiltrådte stillingen 12. oktober 2020. Fra 1. oktober 2021 ble Skoghøy dommeren med lengst ansiennitet i Høyesterett. Han ble samtidig fast stedfortreder for justitiarius Toril Marie Øie.
I april 2023 inngikk Skoghøy en avtale med Høyesterett der han søkte avskjed fra sitt embete og samtidig får utbetalt et engangsbeløp på 3,6 millioner kroner. I juni 2023 ble Skoghøy i statsråd innvilget avskjed i nåde, med virkning fra 1. juli 2023. Etter avgangen fra Høyesterett begynte Skoghøy som advokat i Kvale Advokatfirma.
Skoghøy har skrevet en rekke artikler og bøker om blant annet tvisteløsning, panterett og sivilprosess.
Anklager
Etter episoder med svekket allmenntilstand høsten 2022 og et sykehusopphold i oktober 2022 anklaget Skoghøy sin kone for å ha forgiftet ham. Anklagene førte til stor medieoppmerksomhet. Skoghøys ektefelle stod fram og tilbakeviste påstandene.
Politiet gjennomførte undersøkelser, og henla i januar 2023 anklagene om forgiftning på grunn av bevisets stilling.
I begynnelsen av mars 2023 varslet Skoghøys fraseparerte kone et mulig søksmål om påstandene om drapsforsøk som han hadde rettet mot henne. Skoghøy avviste anklagene i prosessvarselet, omtalte varselet som et forsøk på pengeutpressing, og mente han hadde brukt ytringsfriheten sin da han anklaget henne for å forgifte ham. Ved en eventuell rettssak ville Skoghøy selv prosedere: «Jussen har jeg kontroll på selv», uttalte Skoghøy. .
I mai 2023 saksøkte Skoghøys fraseparerte kone ham for inntil 2 millioner kroner. I juli gjentok Skoghøy anklagene om forgiftning.
Vurdering
I desember 2022 ba Høyesterettsjustitiarius Toril Marie Øie Tilsynsutvalget for dommere vurdere om Skoghøy oppfylte de etiske krav som stilles til en høyesterettsdommer. Høyesterett engasjerte også kommunikasjonsbyrået Sannum & Bergestuen for bistand til håndteringen av Skoghøy-saken.
Skoghøy hadde en kombinasjon av studiepermisjoner og sykemeldinger fra Høyesterett mellom september 2022 og juni 2023.
På grunn av fraværet deltok ikke Skoghøy i Høyesteretts plenumsbehandling av Snøkrabbe II-saken. Kort tid etter kunngjøring av dommen i mars 2023 publiserte Skoghøy en kommentar der han sa seg uenig i avgjørelsen. En kommentator mente det var oppsiktsvekkende at en permittert dommer «går ut og kritiserer egne kollegers enstemmige dom rett etter at den er falt».
Ian Kershaw
Ian Kershaw (født 29. april 1943 i Oldham, Lancashire i England) er en britisk historiker som spesielt har forsket på og skrevet om det 20 århundres Tyskland, særlig perioden med nasjonalsosialistisk styre, altså Tysklands historie (1933–1945). Kershaw er spesielt kjent for sin massive biografi om Adolf Hitler, som har blitt omtalt som «sobert objektiv».
Kershaw var den ledende støttespilleren for den tyske historikeren Martin Broszat og inntil han gikk av med pensjon, professor ved University of Sheffield. Kershaw har omtalt Broszat som en inspirerende mentor som gjorde mye for å forme hans forståelse for Tyskland under nasjonalsosialismen. Kershaw har bidratt som historisk rådgiver ved flere dokumentarserier produsert av BBC.
Fra rundt 1980 var det med hensyn til årsakene til holocaust en debatt mellom såkalte funksjonalister (som Broszat) og intensjonalister (som Eberhard Jäckel). Ian Kershaw konkluderte med at en syntese av perspektivene er nødvendige for en mer fullstendig forklaring på det tredje riket, men legger selv mest vekt på funksjonalistiske forklaringen. I likhet med den tyske historikeren Hans Mommsen (1930-2015) mener Kershaw at den tyske staten under Hitler var svak, fragmentert og uten et strømlinjeformet apparat som kunne iverksette ordrer:
Ifølge Kershaw dikterte ikke Hitler alle aspekter av tysk politikk, og med mulig unntak av militære forhold var Hitler uinteressert i detaljer. Hitler ga sjelden klar og bestemt ordrer. I stedet arbeidet statsapparatet med å tolke og oppfylle Hitlers ønsker («working towards the Führer»). Karakteristisk for en karismatisk leder var Hitlers muntlige utsagn viktigere enn formelle, skriftlige ordrer. Slike «Führerbefehle» (førerordrer) ble ofte gitt i form av tilsynelatende uvesentlige eller krytptiske bemerkninger, men var viktig for den indre krets for eksempel Martin Bormann som tok notater. Statsapparatet i det tredje riket var til dels fragmentert i konkurrerende fraksjoner og med uklare kommandolinjer - et «føydalt anarki» ifølge Kershaw.
Carlos P. Garcia
Carlos Polestico Garcia (født 4. november 1896 i Talibon, Bohol, Filippinene, død 14. juni 1971 i Manila) var den åttende president av det uavhengige Filippinene (18. mars 1957-30. desember 1961). Carlos P. Garcia var sønn av Policracio Garcia og Ambrosia Polistico, begge opprinnelig fra Bangued i provinsen Abra. Faren var i mange år borgermester i Talibon.
Oppvekst, studier, karriere før politikken
Carlos fikk sin første skolegang ved Talibon Elementary School, og studerte så ved Cebu Provincial High School i Cebu City, deretter jus ved Silliman University i Dumaguete i Negros Oriental 1918–1919 og så ved Philippine Law School i Manila hvorfra han ble uteksaminert i 1923 blant de ti beste det året. Hans første stilling var som professor ved Bohol Provincial School.
Han hadde allsidige studier bak seg, ikke bare jus. Han hadde kjennskap til diktere og filosofer som Platon, Aristoteles, Bacon, Cervantes, Ingersoll og Vargas Villa, var også kjent som dikter, og fikk tilnavnene The Prince of Visayan Poets og The Bard from Bohol.
Tidlig politisk karriere
Under den annen verdenskrig tok en filippinsk geriljaavdeling kontroll over den da nyvalgte senator Carlos P. Garcias hjemby Talibon. Garcia var geriljaens fremste rådgiver. Da japanerne okkuperte Bohol var noe av de første de foretok seg å lete etter Garcia, men han unnslapp så vidt på seilbåt til Leyte den 4. juli. Japanerne brente da ned Garcias barndomshjem og torturerte en Cesario Avergonzado som hadde pekt dem i gal retning.
President
Han ble valgt til Filippinenes visepresident i 1953, og fikk da ansvar som utenriksminister. Han tiltrådte som president dagen etter president Ramon F. Magsaysay omkom i et flystyrt den 17. mars 1957.
Ved presidentvalget i november samme år var han opp imot motkandidatene Jose Yulo, Manuel Manahan, Claro M. Recto og Antonio Quinine. Han slo Yulo, nærmeste opponent, med 600 000 stemmer, og kunne fortsette som president.
Punktlavspinner
Punktlavspinner (Pelosia muscerda) er en av lavspinnerne i familiegruppen bjørnespinnere (Arctiidae).
Punktlavspinner er på den norske rødlisten, i kategorien V, sårbar. Trusselen er hogst av gammel skog, drenering eller gjenfylling av våtmark.
Roberto Rossellini
Roberto Rossellini (født 8. mai 1906 i Roma, død 3. juni 1977 i Roma) var en italiensk filmregissør, filmprodusent og manusforfatter. Han var en av de viktigste personene bak den italienske neorealismen med filmer som Rom – åpen by.
Punktlavspinner
Utseende
Lavspinnere kan forveksles med flere andre småsommerfugler, kanskje særlig en vikler eller en liten måler. Men de kan skilles fra disse på de to duftkjertlene hunnene har like ved eggleggingsåpningen, helt bakerst på bakkroppen. Lavspinnere har også et høreorgan (Tympanalorgan) på siden av brystet (metathorax).
Roberto Rossellini
Han var gift med Marcella De Marchis fra 1936 til 1950, Ingrid Bergman fra 1950 til 1957 og Sonali Das Gupta fra 1957 til 1977. Han er far til Marco Romano Rossellini (1937–1946), Renzo Rossellini (f. 1941), Roberto Ingmar Rossellini (f. 1950), Isabella Rossellini og hennes tvillingsøster Isotta Rossellini (f. 1952), adoptivsønnen Gil Rossellini Dasgupta (f. 1956) og Raffaella Rossellini (f. 1958).
Punktlavspinner
Utseende
Larvene er tynt behåret med mørke korte hår. Hårene er arrangert i dusker på hvert ledd. Disse danner rekker av hårdusker bakover kroppen. Larvens kropp har noen svakt brunrøde flekker på ryggen og på siden, på hvert ledd. Utvokst blir den ca. 3 centimeter lang.
Levevis
Punktlavspinner finnes i løvskog med høy fuktighet, som sumpskog, skog ved våtmark eller skog der det er flom regelmessig fra vassdrag. Men arten finnes også i tørrere skoger. Flygetiden er i juli og august og den er aktiv om natten.
Roberto Rossellini
Liv og arbeide
Roberto Rossellini ble født inn i en velstående familie i Roma, Italia. Robertos far sto bak den første kinoen i Roma, hvilket gjorde at den unge Roberto hadde gratis inngang til alle visninger, noe han utnyttet og dermed snart ble filminteressert. Da hans far døde arbeidet han som filmlydmaker, og en stund var han innom de fleste yrker som er involvert under produksjonen av en film.
Punktlavspinner
Levevis
Hunnen legger egg i barksprekker og greiner med mye lav, eggene legges i små grupper.
Larvene lever på ulike lav, på stammer og greiner på trær. De vokser seint og overvintrer halvt utvokst, i en barksprekk eller lignende. Neste vår fortsetter den å vokse, og er utvokst i mai eller juni. Eldre larver er vanligvis aktive om natten og gjemmer seg om dagen.
Punktlavspinner tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er ofte radikalt forskjellige fra de voksne, både i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadium, en hvileperiode, der bjørnespinnerens indre og ytre organer endres. I hvilestadiet ligger puppen i en kokong larven har spunnet. Puppestadiet tilbringes ofte i en barksprekk eller lignende. Kokongen er ofte delvis gjennomskinnelig spunnet og består også ofte av noe av larvens hårbekledning. Puppen klekkes etter noen uker.
Utbredelse
Punktlavspinner er utbredt i det sydlige og sentrale Europa, men mangler i Tyrkia. I Asia gjennom Russland til Japan.