cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stanisław Lem
Biografi
I sine senere år distanserte Lem seg fra sjangeren science fiction. Han tilkjennega også en gjennomgående kritisk innstilling til filmatiseringene av sine verker, inkludert Andrej Tarkovskijs berømte tolkning av Solaris. Om Steven Soderberghs nyinnspilning fra 2002 uttalte han at han ikke hadde sett den, og ikke hadde noe ønske om å gjøre det.
Lem døde 27. mars 2006 i et sykehus i Kraków etter lengre sykdom.
Gåsbu
Gåsbu, serveringssted og hytteområde på Vangsåsen i Hamar kommune og populært utgangspunkt for turer på Hedmarksvidda. Det går skiløyper blant annet over til skistedet Budor. Vang Skiløperforening arrangerer i 2018 NM i langrenn på Gåsbu for åttende gang – tidligere arrangementer var i 1973, 1977, 1986, 1988, 2000, 2002 (del 2) og 2013 (del 1).
Stanisław Lem
Biografi
Lem mottok flere polske og internasjonale priser,og var æresdoktor ved Wrocław Polytekniske Universitet, Opole Univerisitet, Lwów Universitet og Det jagellonske universitet. I 1996 mottok han Den hvite ørns orden fra Polens president.
Lem ble først oversatt til norsk i Jon Bing og Tor Åge Bringsværds novellesamling Vestenfor måne (1972), som inneholder hans historie Om datamaskinen som mot ormen kjempede. Som redaktører for Gyldendals Lanterne science fiction sørget Bing & Bringsverd også for at flere av hans bøker ble oversatt til norsk. En novelle fra samlingen Mugg og mørke ble dramatisert for NRK Radioteateret av Arild Feldborg i 1978 som Eksisterer De, herr Johns?
Gåsbu
Hundekjøring NM sledehund 2011 sprint og mellomdistanse ble arrangert 29.-30. januar 2011 på Gåsbu hundekjørerarena. Arrangør Hamar Trekkhundklubb.
Stanisław Lem
Tema i Lems science fiction
Et av Lems favorittema var umuligheten av kommunikasjon mellom mennesker og fremmede ikke-jordiske sivilsasjoner. Lems ikke-jordiske samfunn var ofte uforståelige og ugjennomtrengelige for mennesker. Han har for eksempel beskrevet fremmede samfunn som svermer av mekaniske fluer (Niezwyciężony, 1964) eller planet-dekkende plasma-hav (Solaris, 1961). Han har skrevet om menneskehetens teknologiske utvikling og problemet med vår fortsatte eksistens i et samfunn der menneskets biologiske impulser blir overflødige eller til og med farlige. I mange romaner beskrives mennesker som en irrasjonell og følesesmessig ustabil byrde for deres maskin-partnere – som heller ikke er perfekte. Problemer med teknologiske utopia ble tatt opp i Pokój na Ziemi (1987), Wizja lokalna (1982), og, i mindre grad, i Cyberiada (1965) – på norsk som Kyberiaden (1981). Han benyttet seg også av en helsvart humor – mest berømt i Ze wspomnień Ijona Tichego; Kongres futurologiczny (1983 og Pamiętnik znaleziony w wannie (1961).
Bibliografi
Kronologien for Stanisław Lems utgivelser varierer noe avhengig av kilde. For det første fordi enkelte bøker ble publisert som magasinføljetonger lenge før de kom i bokformat, for det andre fordi enkelte av bøkene ble holdt tilbake av den Polske sensuren og derfor utgitt i en annen rekkefølge enn de ble skrevet. Årstallene ovenfor refererer så langt mulig til første boktrykk som oppgitt på Lems offisielle nettsted.
Smokey and the Bandit Part 3
Smokey and the Bandit Part 3 er en amerikansk actionkomedie fra 1983 regissert av Dick Lowry. Hovedrollene spilles av Jackie Gleason og Jerry Reed, mens sentrale biroller spilles av Paul Williams, Pat McCormick, Mike Henry og Colleen Camp.
Dette er den tredje og siste filmen i Smokey and the bandit-serien. Den ble en stor publikumsfiasko.
Handling
Sheriff Justice inngår et veddemål på 250 000 dollars med Big og Little Enos. Taper han må han gi fra seg sheriffstjerna. Sammen med sin sønn skal han bringe en kunstig hai fra Miami til Austin på 24 timer. Samtidig med dette leier de to Bandits gamle makker, Snowman, for å legge hindringer i veien for sheriffen. Snowman bestemmer seg for å ta imaget til Bandit, noe som forvirrer Sheriff Justice, siden han tror at det er Bandit som er på ferde igjen.
Om filmen
Filmen floppet stort. Den innbragte bare $5,6 millioner ved amerikanske kinoer i 1983. (Til sammenligning spilte den forrige filmen inn $66 millioner og den første $126 millioner). Produksjonskostnadene er estimert til $9 millioner.
Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin gav den BOMB, som er hans laveste gradering. Den har fått 1,5 av 4 filmruller hos Film Max.
I rollene
(utvalg)
Utdanningsvalg
Utdanningsvalg skal bidra til å skape helhet og sammenheng i grunnopplæringen og knytte grunnskole og videregående opplæring bedre sammen. Å få prøve ut interesser og bli bevisst egne evner og anlegg kan bidra til at flere foretar mer kunnskapsbaserte valg av utdanning og yrke. Faget skal bidra til økt forståelse av arbeidslivets krav om kunnskap og kompetanse og bidra til å skape grunnlag for entreprenørskap.
Opplæringen skal gi elevene erfaring med innhold, oppgaver og arbeidsmåter i ulike utdanningsprogram i videregående opplæring og aktuelle yrker. Elevene skal gis mulighet til praktisk aktivitet og fordypning i fag. Opplæringen i faget skal legge til rette for at den enkelte elev kan få prøve ut og reflektere over sine valg.
Opplæringen skal legge til rette for bruk av hensiktsmessige arbeidsformer, både i skole og arbeidsliv, og for bruk av ulike læringsarenaer som kan gi bred faglig tilnærming gjennom kontakt og samarbeid med videregående skoler og arbeids- og næringsliv. Faget skal legge grunnlag for videre opplæring, arbeid og livslang læring.
Stephan Ladislaus Endlicher
Liv og virke
Han begynte med å studere teologi, og mottok også de lavere vigsler som fører frem mot den katolske prestevielse. Men han brøt av, og fra 1828 arbeidet han ved det østerrikske nasjonalbibliotek med å reorganisere dokumentsamlingene. Samtidig studerte han naturhistorie, botanikk og østasiatiske språk: Han forfattet til og med en grunnleggende kinesisk grammatikk.
Endlicher var professor i botanikk ved universitetet i Wien. Hans største fortjeneste består i det av ham utarbeidede naturlige vekstsystem, framstilt i Genera plantarum secundum ordines naturales disposita (1836–50), og som vant bred anerkjennelse. Sammen med Franz Unger utgav han Grundzüge der Botanik (1843).
Endl. er den offisielle autorforkortelsen.
Foruten Atlas von China nach der Aufnahme der Jesuitenmissionäre (Wien 1843, 6 Hefte) og Karte der Provinz Tche Kiang, gav han en rekke verdifulle bisrag til eldre tysk og gammelklassisk litteratur og til ungarske historiekildeskrifter, som to diktstykker av Priscian (Wien 1828), bruddstykker av en gammeltysk oversettelse av Matteusevangeliet fra Mondseerfragmentene (sammen med Hoffmann von Fallersleben, Wien 1834; 2. Aufl., med Hans Ferdinand Maßmann, 1841), Analecta grammatica (Wien 1836) og Anfangsgründe der chinesischen Grammatik (Wien 1845).
Tore Torgersen
Tore Torgersen (født 10. september 1968 i Stavanger) er en norsk bowler. Han bor nå i Kungsbäcka i Sverige. Han debuterte på det norske landslaget i 1984 og konkurrerer for BK Skrufscha i (Sverige) og Trondheim Bowlingklubb i Norge.
Torgersen har bowlet i prestisjefylte Weber Cup ved tre tilfeller og vunnet to av disse.
Han ble verdensmester i «All-Event» i Abu Dhabi i De forente arabiske emirater i 1999.
Øvrige meritter
Torgersen var medlem av PBA (Professional Bowlers Association).
Perho
Perho er en kommune i landskapet Mellersta Österbotten i Finland. Kommunen har cirka 3 000 innbyggere og en areal på 776,3 km². Perho er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Vetil, Halso, Lestijärvi, Kinnula, Kivijärvi, Kyyjärvi, Alajärvi og Vindala.
Idunn.no
Idunn.no er en plattform for vitenskapelig publisering av bøker, antologier og fagtidsskrifter som tilbyr elektroniske utgaver i fulltekst, samt avansertsøk på tvers av disse. 52 bøker og 33 av tidsskriftene er Open Access, og altså åpent tilgjengelig for alle. Idunn.no eies og driftes av Universitetsforlaget.
Idunn.no inneholder totalt 80 tidsskrifter, over 38 000 tidsskriftartikler og 52 vitenskapelige bøker innenfor fagområdene juss, pedagogikk, helse- og sosialfag, humanistiske fag, samfunnsfag, økonomi og naturfag. Flere av tidsskriftene kommer i tillegg til den elektroniske versjonen også ut med en papirutgave. Innholdet har høyt faglig nivå, og er bearbeidet og antatt av redaksjoner som nyter faglig anseelse innenfor sine respektive fagmiljøer.
Rodrigo Vergara
Rodrigo Vergara (født 5. juni 1962) er en chilensk økonom som fra desember 2011 til oktober 2016 var sentralbanksjef i Chiles sentralbank (Banco Central de Chile). Vergara ble utpekt av president Sebastián Piñera, som han tidligere var nær rådgiver for innen problemstillinger knyttet til fattigdomsforkjempelse.
Idunn.no
Idunn.no ble lansert den 26. mai 2004. Ved lanseringen bestod tjenesten av omtrent 30 tidsskrifter. I dag (2021) består Idunn.no av 80 tidsskrifter hvor de fleste er representert med 13-14 årganger.
Bakgrunn
Universitetsforlaget er godkjent som utgiver av vitenskapelige bøker og tidsskrift av Universitets- og høgskolerådets liste over publiseringskanaler, og utgir tidsskrift på både nivå 1 og 2.
Rodrigo Vergara
Biografi
Vargara tok grunnskole og videregående skole ved Colegio San Ignacio i Chiles hovedstad, Santiago de Chile. Han fullførte denne skolen i 1979. Etter dette, fra 1980 til 1986 studerte han business engineering ved Pontificia Universidad Católica de Chile, der han mottok pris som beste elev. Han gikk videre til Harvard University, der han studerte makroøkonomi, internasjonal økonomi og offentlig finans. Han tok mastergrad 1987–1999 og doktorgrad (ph.d.) 1989–1990.
Hans første jobb var ved Chiles sentralbank, som nyutdannet i 1985. Han begynte da som forsker, og jobbet der fram til han reiste til USA for å ta ytterligere utdanning. Etter fullført doktorgrad i 1990 flyttet han tilbake til Chile, og fortsatte i sentralbanken, som direktør for makroøkonomiavdelingen, en stilling han hadde fra 1991 til september 1992, da han ble utnevnt til sjeføkonom for sentralbanken, en stilling han overtok etter Roberto Zahler.
I 1995 sluttet han seg til den innflytelsesrike chilenske tenketanken Centro de Estudios Públicos (CEP), som deres makroøkonomiske koordinator. Her jobbet han fram til desember 2007, da han gikk tilbake til Fakultet for økonomiske og administrative fag ved det katolske universitetet.
Vergara har også sittet i redaksjonsrådet i avisen El Mercurio, og har vært direktør for telecomselskapet Entel og Besalco. I tillegg har han vært rådgiver for flere andre sentralbanker og regjeringer i ulike land i Latin-Amerika, Øst-Europa, Asia og Afrika, samt for internasjonale organisasjoner som Det internasjonale pengefondet, Verdensbanken, Den interamerikanske utviklingsbanken (IDB) og FN.
I desember i 2009, mens han var en del av teamet av rådgivere for Sebastián Piñera, som stilte som presidentkandidat for sentrum, ble han foreslått av regjeringen til president Michelle Bachelet som erstatter for Jorge Desormeaux i sentralbankens styre. Den 22. desember bekreftet Senatet sin nominasjon med 24 stemmer og to avholdende. På slutten av 2011, med Piñera som president, ble han utnevnt til ny sentralbanksjef, og erstattet da Jose de Gregorio.
Da hans femårsperiode utløp i oktober 2016 overtok Mario Marcel denne stillingen.
Wladimir av Jugoslavia
Karl Wladimir Cyril Andrej av Jugoslavia (født 11. mars 1964) er sønn av Andrej av Jugoslavia og Kira Melita av Leiningen. Han var gift med Brigitte Müller.
College of Arms
College of Arms er den engelske heroldsmyndigheten. Den ble opprettet i 1484 av kong Rikard III av England. College of Arms har offentlig myndighet over heraldiske spørsmål i England, Wales og Nord-Irland. I Skottland hører disse spørsmål under et tilsvarende embete, Lord Lyon King of Arms. College of Arms utarbeider – på anmodning – også våpenskjold og flagg for myndigheter og private i andre land, særlig tidligere britiske kolonier. Ved siden av heraldiske spørsmål arbeider College of Arms med genealogi og registrerer slektstavler for britiske personer som ønsker det og betaler for det.
Formelt er Earl Marshal kollegiets leder, mens den fremste av de tre våpenkongene, Garter King of Arms, i praksis leder institusjonen. De andre våpenkongene er Clarenceux King of Arms og Norroy and Ulster King of Arms. Kollegiet har dessuten seks herolder og fire persevanter – alle med egne embetsnavn.
Virksomheten finansieres av avgifter som søkere må betale for å få nye våpen og heraldisk utstyr, samt for registrering av stamtavler og andre heraldiske og genealogiske oppdrag for offentlige og private.
Litteratur
Richard Baker: «The Founding of the College of Arms», i ''Genealogica & Heraldica. Influence on Genealogy and Heraldry of Major Events in the History of a Nation. Proceedings of the XXXIst International Congress of Genealogical and Heraldic Sciences'', Oslo 2014, ble utgitt av Slektshistorisk forlag i 2015, side 35 ff.
Jan Edbom
Jan Edbom (født 24. juni 1957) er en svensk kjelkehockeyspiller. Han spiller back, og representerer VIK Västerås Hockey.
Da han deltok i de paralympiske vinterlekene 2006 hadde han egentlig lagt opp, men ble likevel med for at Sverige skulle greie å stille med nok spillere. De hadde bare 11 deltakere, hvorav to keepere.
Toholampi
Toholampi er en kommune i landskapet Mellersta Österbotten i Finland. Kommunen har cirka 3 500 innbyggere og en areal på 776,3 km². Toholampi er en finskspråklig kommune som grenser til kommunene Kannus, Karleby, Lestijärvi og Sievi.
Barnemishandling
Barnemishandling og omsorgssvikt er begrep som brukes når barn blir utsatt for fysisk og psykisk vold, undertrykkelse, seksuelle overgrep, krenkelser eller forsømmelse av barnets grunnleggende behov.
Tradisjonelt sett har man skilt mellom fire former for barnemishandling: fysisk-, seksuell- og emosjonell mishandling, og omsorgssvikt. I den senere tid har også det å være vitne til vold i nære relasjoner blitt sett på som en form for barnemishandling. Fysisk vold er eksempelvis at barnet blir slått, sparket, kastet ned trapper eller blir påført brannsår. Psykisk vold er vanskeligere å oppdage enn fysisk vold da det ikke forekommer ytre skader på barnets kropp. Psykisk vold kan føre til at barnet mister selvtilliten, utvikler spiseforstyrrelser, angst, depresjon og i ytterste fall selvmordstanker. Det å oppleve vold mellom de voksne i familien likestilles med psykisk vold mot barnet.
Barnemishandling kan omfatte enhver handling eller unnlatelse av å handle fra en forelder eller omsorgsperson som resulterer i faktisk eller potensiell skade på et barn og kan oppstå i et barns hjem, eller i organisasjoner, skoler eller i det lokalsamfunn barnet er i. Begrepene barnemishandling og mishandling av barn brukes ofte om hverandre, selv om noen forskere skiller mellom dem, og behandler mishandling av barn som et samlebegrep for å dekke omsorgssvikt, utnyttelse og menneskehandel.
Vold mot barn er et folkehelseproblem. Eksponering for vold og omsorgssvikt svekker barns fysiske, følelsesmessige og kognitive utvikling – både på kort og lang sikt. En god barndom varer livet ut, skrev Barne- og familiedepartementet. Det motsatte er like sant; en dårlig barndom varer også livet ut: Barnemishandling kan føre til fysiske skader, permanent nevrologisk svekkelse og noen ganger død. Andre konsekvenser inkluderer psykiske problemer (f.eks. angst, depresjon og posttraumatisk stresslidelse), forsinket utvikling, lærevansker og atferdsforstyrrelser. Hvert år blir mellom fire og seksten prosent av barna i den vestlige verden utsatt for fysisk vold i hjemmet og hvert tiende barn blir utsatt for psykiske overgrep eller omsorgssvikt.
Barnemishandling kan noen ganger være vanskelig for utenforstående å oppdage. Begrunnelse for mistanke om at foreldrenes forklaring på hvordan et barns skade oppsto ikke virker rimelig, eller at forklaringen endres. Barn som er uvanlig engstelige, uregjerlige eller vanskelige å kommunisere med for sin alder, blir også oftere utsatt for overgrep.
Seksuelle overgrep
Seksuelle overgrep betyr at barnet blir utsatt for incest eller seksuell aktivitet som de ikke samtykker til og kanskje ikke forstår hva er. Seksuelle overgrep mot barn er alle former for seksuelle handlinger, inkludert nettovergrep, med barn under 16 år. Begrepet omfatter dessuten både fysiske og internettrelaterte forhold hvor ungdom dras med på seksuelle handlinger som de ikke er modne for, samtykker til eller forstår.
Nippur
Nippur var en by og bystat i landet Sumer; ruinene befinner seg i dag i det sørlige Irak.
Den var et viktig religiøst senter ettersom Enlil, gudenes konge og en av de viktigste av karakterene i sumersk mytologi, ble forbundet med den. De regentene som dannet større riker ble kronet i byen.
Runes of Magic
Runes of Magic (RoM) er et MMORPG-spill (Massivt Multiplayer Online-Rollespill) utviklet av Runewaker Entertainment og utgitt til de engelske og tyske markedene av Frogster Interactive. Spillet ble lansert den den 19. mars 2009 og har siden den gang hatt to ekstra tilleggspakker i Elven Prophecy (utgitt den 15. september 2009) og The Elder Kingdoms (utgitt den 22. april 2010, men ble ikke fullt ut tilgjengelig før den 18. mai 2010).
Egenskaper
Runes of Magic har mange egenskaper:
Kunståret 1012
Kunståret 1012 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1012.
Telemark Regiment
Telemark Regiment var en infanteriavdeling i den norske Hæren. Det ble opprettet 1. august 1995 for å videreføre tradisjonene fra '''Telemark infanteriregiment nr. 3 (IR3'''). IR3 ble opprinnelig stiftet 9. januar 1789.
IR3 var satt sammen av to gevorbne (vervede) grenaderkompanier og tolv nasjonale kompanier fordelt på to bataljoner. Disse var overført fra henholdsvis 2. smålenske regiment og 1. vesterlenske infanteriregiment. Ved reskript 22. februar 1810 ble regimentet omorganisert, og fikk overføringer fra 2. Akershusiske infanteriregiment. Regimentet besto nå av to gevorbne kompanier og tre nasjonale bataljoner med til sammen 18 kompanier.
Regimentet ble nedlagt under hærplanen av 1817. Ved hærordningen av 1909 ble Telemark infanteriregiment gjenopprettet med Seljord, Grenland og Numedal bataljoner. Standplass ble Heistadmoen ved Kongsberg. Regimentet ble nedlagt siste gang i 2002, men er videreført som Telemark bataljon med standkvarter på Rena leir.
Tors veg
Tors veg er en vei på Nardo i Trondheim. Veien starter ut fra Utleirvegen, og ender opp i et kryss med Njords veg. Tilstøtende veier er Valkyrjevegen, Mjølnervegen, Bragevegen, Iduns veg, Odins veg og Njords veg. Veien er en del av et stort område på Nardo med gudenavn på veiene.
Bebyggelsen langs veien er både blokker og eneboliger. I den øverste delen er det kun eneboliger og tomannsboliger. I den nedre delen er det mest blokker i borettslagene Nardo Søndre og Sundland.
Georg Friedrich Händel
Georg Friedrich Händel (ifølge kirkeboken Georg Friederich Händel, anglisert George Frideric Handel), født i Halle an der Saale, hertugdømmet Magdeburg, død 14. april 1759 i London, England, var en tysk-britisk komponist  berømt for sine operaer, oratorier og concerti grossi. Han representerer ved siden av Johann Sebastian Bach senbarokkens kulminasjon.
Hjelpekrysser-krigsmerket
Hjelpekrysser-krigsmerket (Kriegsabzeichen für Hilfskreuzer) er en tysk militær utmerkelse.
Georg Friedrich Händel
Händel var en sann kosmopolitt som etter oppveksten i Halle tilbrakte formative vandre- og læreår i Hamburg, Italia og Hannover. Han bodde mesteparten av sitt liv i England og fikk britisk statsborgerskap 22. januar 1727.
Hjelpekrysser-krigsmerket
Historie
Merket ble innført 24. april 1941 og var tiltenkt mannskap på hjelpekryssere, som hovedsakelig var handelsfartøy som ble bevæpnet for å bistå den tyske Kriegsmarine.
Kriterier
Det ble utdelt til mannskap som:
Design
Designer var Wilhelm Ernst Peekhaus fra Berlin. Merket har i senter et vikingskip som seiler på jordkloden, med en krans av ekeløv rundt. I toppen er det tredje rikes riksvåpen. Ekekransen og skipet er gullfarget og jordkloden er sølvfarget. Merket ble i begynnelsen laget i buntmetall, men kom senere i sink.
Georg Friedrich Händel
Händel skapte en mesterlig musikalsk syntese av tysk, italiensk og engelsk tradisjon, og han skrev musikk i alle tidens sjangre. Musikken til de fleste av hans samtidige komponister ble hurtig glemt etterhvert som musikksmaken endret seg, men Händels verker har stått uavbrutt på repertoaret i mer enn 250 år, lengre enn musikken til noen annen komponist.
Hans mest spilte verk er oratoriet «Messias». Øvrige kjente verk er orkesterstykkene Water Music og Music for the Royal Fireworks. Händel var sterkt påvirket av teknikkene til de store komponistene i den italienske barokken, såvel som Englands egen Henry Purcell. Händels musikk ble flittig studert av komponister etter ham, for eksempel Haydn, Mozart og Beethoven.
Alfred Carini
Alfred Carini (født 1884, død 23. februar 1945) var en skipsfører fra USA. Han omkom sammen med 23 andre da konvoiskipet SS «Henry Bacon» 23. februar 1945 ble torpedert og gikk ned vest av Lofoten. Carini ble i 1946 hedret med det norske Krigskorset for redningen av alle evakuerte nordmenn om bord.
Georg Friedrich Händel
Opphav og ungdom i Halle
Den eneste kilden til informasjon om Händels ungdom er teologen John Mainwarings biografi Memoirs of the life of the Late George Frederic Handel. Mainwaring forteller at han har opplysningene om komponistens tidlige liv direkte fra Händel. Nyere biografer har vist at kronologien i Mainwarings framstilling ikke kan være korrekt, og siden Händel selv fortalte lite om sin ungdom, er kunnskapen om denne tiden sparsom.
OL i Beijing
OL i Beijing kan vise til følgene arrangmenter:
Alfred Carini
Carini kom fra Long Island City i New York. Han seilte under den andre verdenskrig i konvoifart mellom østkysten av USA og Murmansk og førte i januar 1945 Libertyskipet SS «Henry Bacon». I Murmansk fikk SS «Henry Bacon» i oppdrag å føre 19 norske sivile, som var evakuert fra Finnmark til Murmansk av amerikanske destroyere, til Storbritannia. Skipet hadde et sivilt mannskap supplert med offiserer og besetning tilhørende den amerikanske marinen. Under overfarten til Skottland kom SS «Henry Bacon» ut for dårlig vær og fikk problemer med roret. Skipet kom bort fra konvoien.
Georg Friedrich Händel
Opphav og ungdom i Halle
Händels far Georg (1622–1697) var barbér og sårlege i hertugdømmet Magdeburgs residensby Halle, senere ble han også livlege for den wettinske hertugen Johann Adolf I. av Sachsen-Weißenfels. Etter at Georgs første kone døde i 1682 giftet han seg snart på nytt med den 32-årige prestedatteren Dorothea Taust (1651–1730). Deres første barn døde under fødselen. Året etter ble Georg Friederich født og etter ham fikk paret to døtre, Johanna Christina (1690–1709) og Dorothea Sophia (1697–1718). Händel holdt kontakt med sine søstre og deres barn hele livet.
Alfred Carini
Det ble angrepet av 23 tyske Junkers Ju 88, men klarte å skyte ned fem tyske fly før skipet ble torpedert. Angrepet hadde ødelagt alle unntatt én livbåt. Skipsfører Alfred Carini beordret de norske sivile i denne. Noen av skipets sivile mannskap fikk resterende plasser i livbåten. Telegrafist Earnal «Spud» Campbell ble beordret i livbåten for å forsøke å oppnå radiokontakt med konvoiens skip, noe som lykkes, slik at alle i livbåten ble reddet. Skipsfører Carini, 21 andre sjømenn og sju medlemmer av den amerikanske marinen som ble værende igjen på SS «Henry Bacon», omkom. Britiske destroyere klarte å redde 25 av mannskapet som måtte hoppe i sjøen. Carini ble sist observert på skipets bro.
Den 4. januar 1946 vedtok kongen i statsråd å tildele Krigskorset post mortem til Alfred Carini. De øvrige omkomne og de 25 overlevende fra besetningen ble tildelt Krigsmedaljen. I innstillingen til kongen vises det til «den glimrende disiplin og selvoppofrelse som ble utvist av befal og mannskap» under redningen av de evakuerte. Carini og besetningen på SS «Henry Bacon» ble i 2002 hedret for sin innsats av USAs kongress.
Georg Friedrich Händel
Opphav og ungdom i Halle
Ifølge biografen Mainwaring ønsket Händels far at sønnen skulle slå inn på en juridisk karrierevei og motsatte seg hans musikalske interesser. Dette endret seg først etter at faren og den åtteårige Händel avla et besøk hos hertugen i saksiske Weißenfels. Guttens orgelspill overbeviste hertugen om at han sto overfor et stort talent, og han overtalte faren som selv ikke hadde interesse for musikk, om å la sønnen få bli musiker. I Halle ble Händel elev av Friedrich Wilhelm Zachow (1663–1712), komponist og organist i Marienkirche. Zachows komposisjonsstil utmerket seg på den ene siden med stor romlighet og på den andre (særlig i kantatekorene) med en frapperende tett kontrapunktisk tekstur. Händel tok senere tematisk materiale fra Zachow og bearbeidet det på kunstferdig vis, det samme gjorde J.S. Bach, som også søkte Zachows stilling etter dennes død. Hos Zachow fikk Händel grunnleggende komposisjons- og instrumentalutdanning. Mainwaring hevder at Händel begynte å komponere kantater allerede i sitt niende år. I læretiden skrev Händel også en harpestemme til Zachows kantate Herr, wenn ich nur dich habe.
I 1697 ble Händel ifølge Mainwaring sendt til det brandenburgske hoffet i Berlin. Magdeburgs hertug, kurfyrsten Friedrich III var Händels lensherre, og han ble så imponert av det 12-årige vidunderbarnet at han tilbød å finansiere musikkutdanning i Italia, og dersom utdanningen gikk som forventet skulle han senere få en stilling ved hoffet i Berlin. Händels far avviste tilbudet – fortsatt ifølge Mainwaring. Kong Fredrik Vilhelm I av Preussen, som gikk inn i historien som «Soldatkongen», ble senere en stor beundrer av Händels komposisjoner. Händel selv sto åpenbart i kontakt med prøysserkongen hele livet. Helt til han ble engelsk statsborger var jo Händels nasjonalitet borger av Magdebug og deretter av Preussen. I 1741 berettet pressen at Händel kort tid etter Fredrik II av Preussens kroning var reist til Berlin for å gjøre ham sin oppvartning. Kongen, som selv var komponist og dessuten en utmerket fløytist, forsøkte forgjeves å skaffe seg en autograf av Händel etter hans død.
Da Georg Philipp Telemann i 1701 reiste fra Magdeburg til Leipzig stoppet han i Halle for å bli kjent med «den allerede da viktige Georg Fr. Händel». Som Telemann beretter var dette bekjentskapet begynnelsen på et konstruktivt og produktivt samarbeid mellom komponistene: «[…] i melodiske satser […] og undersøkelsen av disse hadde Händel og jeg, gjennom hyppige besøk på begge sider, såvel som skriftlig, en stadig beskjeftigelse». Far Georg døde i 1697 og dette stoppet for en tid Händels framgang. For å etterkomme farens ønsker immatrikulerte Händel seg i 1702 ved det nyopprettede universitetet i Halle. Hensikten var å studere rettsvitenskap hos Christian Thomasius, men Händels juskarriere varte imidlertid ikke lenge: 13. mars 1702 avbrøt han studiene til fordel for organistposten ved Hallesche Dom.
Hamburg
Sommeren 1703 reiste Händel til Hamburg hvor Tysklands første operahus, Oper am Gänsemarkt, som åpnet i 1678, blomstret under ledelse av komponisten Reinhard Keiser. Händel spilte i operaorkesteret, først fiolin og senere cembalo. Her traff han Christoph Graupner og ble venn med komponisten, dirigenten og sangeren Johann Mattheson som senere skrev innflytelsesrike musikkteoretiske skrifter. Da det ble kjent at posten som organist ved Mariakirche i Lübeck var i ferd med å bli ledig fordi den berømte komponisten og organisten Dietrich Buxtehude begynte å dra på årene og ville pensjonere seg, reiste Händel og Mattheson i august 1703 til Lübeck. Det endte med at ingen av dem søkte på jobben på grunn av den tradisjonelle skikken med at den nye organisten måtte gifte seg med forgjengerens datter.
De to sterke personlighetene hadde et tidvis anstrengt forhold, og midt under en framføring av Matthesons opera Cleopatra kom det til en støyende konfrontasjon om den musikalske ledelsen av oppføringen. Konflikten førte til en kårdeduell ved Gänsemarkt-operaen. Ingen av dem ble skadet, men etter denne hendelsen var forholdet spent og reservert. Senere unnlot Händel tross forespørsler fra Mattheson å levere biografiske data til Matthesons Grundlage einer Ehrenpforte. Til gjengjeld flettet Mattheson hatefulle og nedsettende kommentarer inn i sin tyske oversettelse av John Mainwarings Händelbiografi.
Den 8. januar 1705 ble Händels første opera, Almira, med stor suksess uroppført i Hamburg. Få uker senere, 25. februar, fulgte uroppføringen av Nero. Mens Nero regnes som tapt, gir Almira med sin blanding av både tysk og italiensk operaform og språk et interessant eksempel på en tidstypisk operaform ved Gänsemarkt-operaen. Händel omarbeidet flere av temaene fra Almira i senere verk, for eksempel bygde han ved hjelp av åpningstemaet i tredje akt «Lebet beglückt, höchst seeliges Paar» noe senere det grandiose sluttkoret «Gloria Patri» i Dixit Dominus.
Händel komponerte ytterlige en opera i Hamburg, men den hadde et slikt omfang at den ble splittet i to verk, Daphne og Florindo. Også disse operaene regnes som tapt. Etter å ha avvist flere tilbud om en italiareise fra adelige meséner, reiste Händel sommeren eller høsten 1706 til Italia på egen bekostning. Tilbake i Hamburg lå to kister med komposisjoner, begge er tapt.
Italia
Händels studiereise gjennom Italia varte i fire år. Han stoppet blant annet i Firenze, Roma, Napoli og Venezia. De eksakte omstendighetene rundt oppholdene i disse byene er ikke kjent, men det er overlevert flere anekdoter fra møter med andre musikere, som Arcangelo Corelli, Antonio Lotti, og Alessandro og Domenico Scarlatti. Händel ble berømt under navnet Il Sassone («Sakseren»), og da cembalovirtuosen og komponisten Domenico Scarlatti hørte et forrykende cembalospill under en maskerade i Venezia skal han ha ropt ut: «Enten er dette den berømte sakseren, eller så er det djevelen». Mainwaring beretter at det kom til meningsutvekslinger mellom Corelli og Händel over framføringen av de dobbelte punkteringene i de langsomme yttersatsene av den opprinnelige overtyren til Il Trionfo del Tempo i del Disinganno. Händel, som hadde et hissig gemytt, skal ha revet fiolinen ut av Corellis hånd for å demonstrere hvordan han ønsket at punkteringene skulle utføres. Corelli på sin side var en elskverdig mann, og han kommenterte: «Min kjære sakser, denne musikken din er i fransk stil, og den forstår jeg ikke». Corelli gjorde Händel den tjenesten å komponere en ny overtyre i italiensk stil.
Händel produserte to operaer i Italia, Rodrigo (sommeren 1707) i Firenze og Agrippina (årsskiftet 1709-10) i Venezia, den siste med en libretto av kardinal og visekonge av Napoli, Vincenzo Grimani (1652–1710). Overtyren til Agrippina med det intense tremolo-baserte fugetemaet over en liten heksakord regnes som en av Händels ypperste operaovertyrer. I det hele tatt var Agrippina et enestående modent verk, og det ble en stor publikumsuksess med hele 27 forestillinger. Händel fant sin operastil og etablerte sitt ry som operakomponist med dette verket.
Allerede 24. februar 1711 høstet han sin første suksess i England med uroppføringen av operaen Rinaldo ved Haymarket-Theatre. Operaen inneholder den berømte sarabande-arien «Lascia ch’io pianga» som sammen med Cleopatras «V’doro, pupille, seatte d’Amore» fra Giulio Cesare og «largoen» (egentlig en larghetto) fra Xerxes har hørt til standardrepertoaret på opera- og konsertscenene i århundrer. I begynnelsen av juni 1712, dvs mot slutten av operasesongen, vendte Händel tilbake til Hannover hvor han blant annet skrev en rekke vokalduetter, formodentlig for kurprinsessen, den senere dronning Caroline av Ansbach.
De første årene i London
I oktober 1712 reiste Händel tilbake til London, denne gangen slo han seg ned for godt. Først bodde han et år hos en rik musikkelsker i Barn Elms, Surrey, de neste tre årene hos Richard Boyle, jarlen av Burlington, i nærheten av London. Hovedverkene i denne perioden var to italienske operaer og Utrechter Te Deum. Verkene var skrevet på oppdrag av dronning Anne av Storbritannia, og etter oppføringene ga hun ham en livslang årlig pensjon på 200 pund.
Selv om Händels fravær fra hoffet i Hannover ble langt finnes det ikke belegg for at kurfyrst Georg minte ham på forpliktelsene han hadde i Hannover. Kurfyrsten ble kronet til Georg I av Storbritannia og Irland i Westminster Abbey oktober 1714. Händel skrev Water Music for kongen, og verket som består av tre suiter ble oppført under en fest på Themsen 17. juli 1717. Kongen skal ha vært så begeistret for musikken at han beordret musikerne til å spille den tre ganger og fordoblet Händels årspensjon. Senere ble Händel musikklærer for kongens døtre. I 1716 ledsaget han kongen på en kort reise på tysk grunn og komponerte der pasjonen «Der für die Sünde der Welt gemarterte und sterbende JESUS» etter en dengang omtykt tekst av Barthold Heinrich Brockes.
Etter at Händel vendte tilbake til Storbritannia ble han huskomponist hos jarlen av Carnavon, den senere hertugen av Chandos. Her var det samlet en framtidsrettet krets av litterater, blant annet John Gay og Alexander Pope. Verkene som Händel komponerte for hertugresidensen Canons i Edgware omfatter de tolv Chandos Anthems såvel som den første versjonen av operaen Esther og den nye engelske versjonen av Acis and Galatea med tekst av John Gay. Tersetten med Galateas, Acis og Polyphemus, The flocks shall leave the mountains, minner fra takt 5 av om åpningskoret i Bachs kantate Ich hatte viel Bekümmernis. I Canons fullførte Händel sannsynligvis også Suites de Pièces pour le Clavecin (publisert 1720), som blant annet inneholder de kjente variasjonene som senere fikk tilnavnet «The Harmonious Blacksmith».
Stedets navn «Canons» var samtidig programmatisk: Jarlen av Chandos og hans krets uttrykte på denne måten at det dreide seg om å etablere musikalske målestokker (latin canon/gresk kanón; kanon = målestokk, rettesnor, regel, anvisning).
Operaforetaket ved «kongens teater» i Canons
Händels opphold i Canons endte våren 1719, og han startet forberedelsene til et nytt operaforetak ved King’s Theatre under navnet «Royal Academy of Music» med Händel som musikalsk leder. For å skaffe sangere reiste Händel til Dresden hvor han fikk engasjert flere sangere, deriblant stjernekastraten Senesino.
Händels første operaoppsetning for det nye Operaakademiet, Radamisto med uroppføring 27. april 1720, ble særdeles vellykket. Ved siden av Händel benyttet akademiet seg tidvis av komponistene Giovanni Bononcini og Attilio Ariosti, og publikummet delte seg i partier som enten støttet Händel eller Bononcini. I begynnelsen var Bononcini mest framgangsrik – Händels dominans ble først merkbar etter den tredje sesongen. De påfølgende årene skrev han noen av sine mest betydelige operaer, Giulio Cesare, Tamerlano og Rodelinda. Disse hører også til de mest populære i vår tid.
Etter hva man vet i dag var operaakademiet underfinansiert allerede fra starten og bare lønnsom i sine beste perioder. Ledelsen forsøkte å øke publikummstilstrømmingen ved å kjøpe inn flere stjernesangere. I januar 1723 ble Francesca Cuzzoni engasjert, og i mai 1726 Faustina Bordoni. Primadonnaene var fiendtlig innstilt overfor hverandre og 6. juni 1727 fornærmet og slo de hverandre for åpen scene, kraftig oppfyrt av et høylytt publikum som støttet sine respektive favoritter. De høye gasjene deres var til sterk finansiell belastning for operaforetaket. I tillegg kom at publikums smak var i endring mot lettere politisk-satirisk engelskspråklig underholdning, og symptomatisk for denne tendensen var den dundrende suksessen til John Gays The Beggar’s Opera i 1728. Høydepunktet i denne operaen skal ha vært en parodi på Händels opera Rinaldo sunget av «tiggere», «tyver» og «kjeltringer». (The Beggar’s Opera var modell for Bertolt Brechts Tolvskillingsoperaen). Etter sesongen 1727/28 ble operaakademiet oppløst uten at det førte til noen problemer for Händel.
Reinhardtsdorf-Schöna
Reinhardtsdorf-Schöna er en kommune sørvest for byen Bad Schandau i Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge i Direktionsbezirk Dresden i Fristaten Sachsen.
Georg Friedrich Händel
Nedgangstid ved «det andre operaakademiet»
Etter at operaakademiet var oppløst startet Händel et nytt foretak i kompaniskap med den sveitsiske impresarioen Johann Jacob Heidegger. I litteraturen betegnes dette som «det andre operaakademiet». De overtok det som var igjen av det første akademiet og leide King’s Theatre for fem år. Høsten 1728 reiste Händel til Italia for å rekruttere nye sangere. Det nye ensembet var gjennomgående beskjedent anlagt med Antonio Bernacchi som ny stjernesanger. På hjemturen sommeren 1729 besøkte Händel sin mor i Halle og stoppet i Hannover og Hamburg.
Reinhardtsdorf-Schöna
Sammen med de tre andre kommunene Bad Schandau, Porschdorf og Rathmannsdorf danner Reinhardtsdorf-Schöna forvaltningsfellesskapet Bad Schandau. Reinhardtsdorf-Schöna har 1 510 innbyggere (31. desember 2009).
Georg Friedrich Händel
Nedgangstid ved «det andre operaakademiet»
Det nye operaforetaket åpnet 2. desember 1729 med Lotario, men på grunn av lunken mottakelse ble kastraten Senesino engasjert som trekkplaster for neste sesong. Händels interesse ble i 1732 ganske tilfeldig styrt mot oratoriet da begge hans engelskspråklige maskespill fra Canons-tiden, Esther og Acis and Galatea, ble oppført uatorisert. Händel reagerte hurtig ved å omarbeide dem til oratorier, og oppførte dem med stor suksess.
Reinhardtsdorf-Schöna
Reinhardtsdorf-Schöna var en kommune i Kreis Pirna fra 1952 til 1990, og i Landkreis Pirna fra 1990 til 1994. Fra 1. august 1994 frem til 1. august 2008 var den en del av i Landkreis Sächsische Schweiz, og siden 1. august 2008 har den vært en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge.
Georg Friedrich Händel
Nedgangstid ved «det andre operaakademiet»
Den neste sesongen, 1732/33, konkurrerte han for en stor del med oppføringer av oratorier, deriblant oratoriet Deborah som hovedsakelig besto av gammelt materiale. Om sommeren reiste Händel og ensemblet til Oxford hvor de med stor suksess oppførte oratoriet Athalia i universitetets festhall, «Sheldonian Theatre». Andre akt avsluttes av en «Halleluja» i d-moll som er en dobbeltfuge over de seks solmisasjonsstavelsene: UT-FA RE-SOL MI-La (i dag utvidet og omarbeidet til do-re-mi-fa-so-la-ti-(do)). Dette var Händels måte å hedre Guido av Arezzos (~992–1050) heksakordsystem. Som mottema til Arezzos seks stavelser valgte Händel en lett utbrodert utgave av et fugesubjekt fra sin åttende klaversuite i f-moll. Ifølge en beretning i pressen skal Universitetet ha tilbudt ham et æresdoktorat, men av ukjente grunner skal han ha avvist dette. Til tross for suksessen med oratoriene fortsatte Händel å oppføre operaer selv om den italienske operaformen ble stadig mindre populær i London.
I desember 1733 åpnet det rivaliserende operaelskapet Opera of the Nobility (ofte kalt «Adelsoperaen») i Lincoln’s Inn Fields Theater med Nicola Porpora som komponist. Tidligere hadde dette selskapet tatt over nesten hele det gamle sangerensemblet til Händel, inklusive Senesino. Det var ikke marked for to konkurrerende operahus i London, og det kom til en ruinerende tvekamp mellom dem. Situasjonen skjerpet seg da Händels leiekontrakt utløp mot slutten av sesongen og Heidegger leide ut King’s Theatre til Adelsoperaen. I tillegg lyktes det Adelsoperaen å engasjere den berømte italienske kastratsangeren Farinelli.
De to operaselskapene delte ikke bare Londons operapublikum i to leire, men også den kongelige familie. Prinsen av Wales, Fredrik Ludvig av Hannover støttet adelsoperaen, mens Händels mesterelev prinsesse Anne (1707–1759) var en lidenskapelig Händel-tilhenger. Mange år senere, året 1770 i Bologna, fortalte Farinelli den engelske musikkhistorikeren Charles Burney om første gang han skulle synge for kong Georg II: Prinsessen, som akkompagnerte ved klaveret, la fram to Händel-arier som var notert i en uvanlig nøkkel og skrivemåte, og forlangte at Farinelli sang dem fra bladet. Friedrich Wilhelm Marpurg fortalte i Kritischen Briefen über die Tonkunst (1763) at prinsessen var en usedvanlig dyktig generalbass-utøver, og Händel selv betrodde en gang organisten Jacob Wilhelm Lustig at for ham var prinsesse Anne «alle prinsessers blomst».
Händel flyttet nå til det nybygde Covent Garden Theatre og ledet operaselskapet i egen regi. Til tross for at foretaket gikk dårlig komponerte han i denne tiden verk som Ariodante og Alcina. Sammen med Orlando regnes disse til hans mest betydningfulle operaer etter sammenbruddet av det første akademiet. Händel gikk konkurs i 1737 og fikk samtidig et slaganfall som lammet venstre arm for en tid. Han klaget dessuten over vanskeligheter med å fokusere synet. Et kuropphold i Burtscheid ved Aachen hjalp ham fort tilbake til hektene, og etter en tid spilte han orgel for det lokale publikum. Snart komponerte han like lett som før. Konkurransen mellom operahusene hadde vært så ødeleggende at også Adelsoperaen gikk over ende og ble oppløst.
Oratorienes tidsalder
Til tross for at Händel helt fram til sin siste opera, Deidamia (1741) gjorde tallrike forsøk på å fortsette operaen, trådte oratoriet mer og mer i forgrunnen (med oratoriene Saul og Israel i Egypt, begge fra 1739). Han tok også opp igjen tidligere verk, blant annet Alexander’s Feast som var skrevet i 1736. Teksten var John Drydens ode til den hellige Cecilia av Romas ære, en av mesterverkene i engelsk litteratur. Året etter, i 1740, skrev Händel oratoriet L’Allegro, il Penseroso ed il Moderato basert på en tekst av John Milton som Charles Jennens omarbeidet for å øke spenningen mellom karakterene i diktet. Jennens skrev også tekstene til Händels oratorier Saul, Messiah og Belshazzar.
Etter denne tiden komponerte ikke Händel flere operaer. I stedet produserte han fra 1743 til 1752 en kontinuerlig serie av én til to nye oratorier per sesong, de fleste med temaer fra Det gamle testamentet. I tillegg skrev han de verdslige musikkdramaene Hercules og Semele. Begge regnes med blant de mest betydelige engelske operaer selv om Händel ikke oppførte dem scenisk.
I 1745 fikk Händel æresmedlemskap i den musikkvitenskapelige foreningen Correspondierende Societät der musicalischen Wissenschaften. Andre medlemmer var blant annet G.P. Telemann og J.S. Bach. Det siste medlemmet som ble tatt opp var for øvrig Leopold Mozart. Dette skjedde rundt 1755, men selskapet ble oppløst kort tid etter.
Händel begynte å komponere på oratoriet Jephtha rundt 1751, og mens han skrev på dette begynte de første symptomene på en begynnende blindhet å vise seg. Med flere avbrudd og med store anstrengelser klarte han likevel å fullføre verket. Andre akt i Jephta sluttet med et kor med tekst av Alexander Popes maksime fra Essay on Man: «Whatever is, is right». Senere overtok Georg Wilhelm Friedrich Hegel Poes maksime med ordene «Alles was ist, ist vernünftig», dette omtolket Hegels elev Heinrich Heine til «Alles, was vernünftig ist, muss sein».
I 1754 kunne Händel endelig takke den botanikkinteresserte Telemann med en kiste kostbare blomsterløker. Gaven var forsinket fordi Händel hadde fått feilaktige opplysninger om at kollegaen i Hamburg var død. Gaven var Händels takk for at Telemann hadde sendt den forhåndsbestilte intervall-læren «Neues musikalisches System» (1752) som kom i Mizlers «Musikalischer Bibliothek». I denne delte Telemann hver tone, hvert intervall i fire: Minimum, Minor, Major og Maximum. Neues musikalisches System ble skarpt avvist av Telemanns samtidige fordi det nye hammerklaveret favoriserer temperert stemming. Denne firedelingen hadde Händel forøvrig allerede delvis brukt i sine Cantaten con strumenti (1706–1709) – 72 italienske kantater for sangstemme og basso continuo – såvel som i Il Trionfo (arien «Io sperai»).
Händel underla seg flere mislykkede øyeoperasjoner, hvorav en av den omstridte okulisten John Taylor som også opererte Bachs øyne. I Taylors History of the Travels and Adventures (London 1761) er det et avsnitt om de medisinske møtene med Bach og Händel hvor Taylor opplyser om at komponistene «opprinnelig var blitt oppdratt sammen». Dette utsagnet har Bach- og Händel-biografene tilbakevist i århundrer.
Det finnes bevis for at Händel tidvis kunne se igjen i sine siste år, men etter mai 1752 fikk han ikke synet tilbake. Til tross for dette fortsatte han å medvirke ved oppføringene av sine oratorier, og mellom aktene spilte han sine delvis improviserte orgelkonserter. Han komponerte også nye arier eller omarbeidet gamle. For Judas Maccabaeus skrev han duett- og korsatsen Sion now her head shall raise. Så kort tid som en uke før sin død satt Händel ved orgelet under en Messiah-oppføring.
Påskeaften morgen den 14. april 1759, 74 år gammel, døde Händel i sin bolig i 57 Brook Street (nå nr. 25). Han ble bisatt i Westminster Abbey 20. april.
Operaer
Händels 46 operaer er av typen dramma per musica, en musikkform som består av en serie secco-resitativ og da capo-arier. I tidens løp videreutviklet han operaen uten dermed å bryte med den etablerte formen. For å framstille spesielt intense følelser hos en scenefigur brukte Händel gjerne accompagnato-resitativ (dvs med orkesterakkompagnement). Eksempler er Bajazets store dødsscene i Tamerlano og den berømte vanvidds-scenen i Orlando.
Ved siden av arier skrev Händel duetter, sjeldnere tersetter eller kvartetter. Kor skrev han til å begynne med bare for finalene hvor de ble sunget av hovedpersonene. Først fra 1735 kan det se ut som han har hatt tilgang til et eget operakor. Samme år skrev han ballettnumre til operaene Alcina og Ariodante som ble oppført i Covent Garden der han kunne bruke prima ballerinaen og koreografen Marie Sallé og hennes ballettkompani. Händel komponerte prologen Terpsichore i andre versjon av Il Pastor fido spesielt for henne. Marie Sallé, som revolusjonerte scenedansen allerede før Jean-Georges Noverre, ble for øvrig utpepet for åpen scene under oppføringen av Händels Alcina fordi hun opptrådte som Cupido i mannsklær.
Händels opera-overtyrer fulgte den franske Lully-pregede formen: langsom-hurtig (en fuge)-langsom. Librettiene var ofte avledet av venetianske mønstre; til tross for Metastasios store popularitet brukte Händel tekster av ham bare tre ganger.