cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Microsoft
Tidlig historie
Paul Allen og Bill Gates, barndomsvenner med en lidenskap for programmering av datamaskiner, søkte å gjøre forretning ved å utnytte deres felles dyktighet. I januarutgaven av Popular Electronics skrev om Micro Instrumentation and Telemetry Systems' (MITS) Altair 8800 mikrodatamaskin. Allen merket seg at de kunne programmere en BASIC-fortolker for denne. Etter en telefonsamtale fra Gates som hevdet å ha fungerende fortolker, krevde MITS en demonstrasjon. Ettersom de to egentlig ikke hadde en Altair 8800 tilgjengelig, arbeidet Allen på en simulator av mikrodatamaskin mens Gates arbeidet med fortolkeren. Til tross for at de utviklet fortolkeren på en simulator og ikke den egentlige maskinen, virket den uten feil da de demonstrerte fortolkeren for MITS i Albuquerque i New Mexico i mars 1975. MITS ble enig om å distribuere den og markedsførte den som Altair BASIC. De to etablerte offisielt Microsoft som selskap den 4. april 1975 med Gates som administrerende direktør. Det var Allen lanserte det opprinnelige navnet «Micro-Soft», som fortalt av magasinet Fortune i en artikkel i 1995. I august 1977 inngikk Microsoft en avtale med ASCII Magazine i Japan, som resulterte i deres første internasjonale kontor, «ASCII Microsoft». Selskapet flyttet til nye lokaler i Bellevue i delstaten Washington i januar 1979.
Microsofts første satsing innen operativsystemer var Unix-basert og fikk navnet Xenix. Gates og Allen oppfattet Unix som en kraftig plattform for den nye generasjonen av 16 bits mikroprosessorer på markedet, fra Intel, Zilog, Motorola og flere. Xenix fikk relativt stor spredning, men Microsofts fokus endret seg da IBM engasjerte selskapet til utvikling operativsystem for sin første PC, som ikke hadde egenskaper tilpasset Xenix.
IBM forsøkte først å lisensiere operativsystemet CP/M fra selskapet Digital Research for sin kommende IBM Personal Computer. Da forhandlingene strandet i november 1980, tok IBM kontakt med Microsoft. Microsoft hadde ikke et slikt system, men forsto hva som sto på spill og inngikk avtale med IBM. For å komme raskt i gang, kjøpte Microsoft en klone (etterligning) av CP/M som først het QDOS («Quick and Dirty Operating System») og deretter 86-DOS fra Tim Paterson ved Seattle Computer Products for USD 50 000. Microsoft døpte operativsystemet om til MS-DOS og som IBM kalte for PC-DOS. Etter at IBMs PC ble tilgjengelig i august 1981 beholdt Microsoft eierskap til MS-DOS som de fortsatte å videreutvikle. Ettersom IBM hadde opphavsrett på BIOS til IBM PC-en måtte andre selskap drive omvendt konstruksjon (reverse engineering) for å finne ut hvordan datamaskiner som ikke var produsert av IBM kunne bli kompatible med PC-DOS og IBM PC. Således kunne Microsoft helt lovlig selge MS-DOS til andre datamaskinprodusenter, som Compaq, som produserte etterligninger av IBMs datamaskin, og Microsoft ble således markedsledende innenfor sitt segment av dataindustrien. Gjennom hissig markedsføring overfor klone-produsentene, vokste selskapet fra en beskjeden start til en av de største leverandørene av programvare i verden. Selskapet utvidet til nye markeder ved å utvikle Microsoft Mouse, et pekeredskap for datamaskiner, i 1983, hvilket var selskapets første hardwareprodukt, foruten også å starte et forlag, Microsoft Press. Paul Allen ble diagnostisert med Hodgkins lymfom i 1982, og han ble erklært frisk etter flere måneder med strålebehandling. I 2000 sa han imidlertid opp sin stilling hos Microsoft.
1984–1994: Windows og Office
Samtidig som Microsoft hadde en avtale med IBM i 1984 om sammen å utvikle et nytt operativsystem, OS/2, utga Microsoft et produkt som ble hetende Microsoft Windows, en grafisk utvidelse av MS-DOS, den 20. november samme år. Den første utgaven av denne utvidelsen, Windows 1.0, som ble kjørt på toppen av operativsystemet MS-DOS var ganske enkelt, og så ikke ut til å være noen konkurrent til verken OS/2 eller det grafiske brukergrensesnittet til Apple Macintosh.
Microsoft flyttet sitt hovedkvarter til Redmond i delstaten Washington den 26. februar 1986. Den 13. mars samme år gikk selskapet på børs, og fikk inn 61 millioner dollar med en aksjepris på 21 dollar. På slutten av dagen hadde prisen steget til 28 dollar. Partnerskapet med IBM bidro til at amerikanske myndigheter fulgte nøye med på Microsoft på grunn av faren for hemmelige avtaler, og det var begynnelsen på over et tiår med juridiske sammenstøt og strid med de amerikanske myndighetene.
Microsoft annonserte utgivelsen av sin egen versjon av OS/2 den 2. april 1987, men samtidig arbeidet selskapet på en 32-bits-utgave av et nytt operativsystem, Microsoft Windows NT, ved å benytte utviklingen og ideene fra OS/2. 16. mai 1991 erklærte Bill Gates til Microsoft-ansatte at samarbeidet om OS/2 var over, og at selskapet heretter kom til å konsentrere seg om Windows og Windows NT. Nyheten ble mottatt med overraskelse, og utenfor selskapet ble det fremmet anklager om at Microsoft med vilje hadde villedet markedet. Windows NT ble utgitt den 21. juli 1993 med en ny modulær kjerne og et programmeringsgrensesnitt (API) for programmere Win32-programmer, noe som gjorde det lettere å overføre tidligere 16-bits Windows-programmer som var basert på MS-DOS. Straks Microsoft informerte IBM om Windows NT var partnerskapet for å frambringe OS/2 i praksis over. I følgende år ble OS/2, som IBM utviklet alene, mindre og mindre populært, og forsvant til sist helt. Microsoft Windows hadde helt og holdent overtatt PC-plattformen.
Microsoft introduserte sin pakke med kontorprogrammer, Microsoft Office, i 1990. Office kombinerte tekstbehandling og regneark, henholdsvis Microsoft Word og Microsoft Excel, i én pakke, noe som viste seg å være en nærmest uslåelig kombinasjon. Den 22. mai lanserte Microsoft Windows 3.0 med et strømlinjeformet brukergrensesnitt og forbedret beskyttet modus for Intel 386-prosessoreren. Både kontorpakken Office og operativsystemet Windows ble dominerende i deres respektive områder. Konkurrentenes tilsvarende programmer som hadde vært ledende på MS-DOS plattformen, for eksempel WordPerfect, døde i praksis ut i løpet av få år. Office-pakken har siden den ble lansert vært en pengemaskin for Microsoft. Novell, som hadde overtatt WordPerfect, saksøkte flere år senere Microsoft for misbruk av markedsposisjon og monopolistisk adferd. Påstanden var at selskapet hadde latt deler av Windows' APIer være udokumenterte for å gi Microsofts egne produkter en konkurransefordel.
Novells anklager bidro til at det amerikanske justisdepartementets monopolforebyggende avdeling i juli 1994 tok ut anklage mot Microsoft for ulovlig utnyttelse av sin dominerende posisjon: «Begynnende i 1988 og fortsatte fram til 15. juli 1994 har Microsoft innført mange OEM for å effektuere konkurransehindrene lisenser «per prosessor». Under en lisens per prosessor vil en OEM betale Microsoft en provisjon for hver datamaskin den selger som inneholder en særskilt mikroprosessor, enten OEM selger datamaskinen med et operativsystem fra Microsoft eller et annet operativsystem som ikke kommer fra Microsoft. Virkningen er at avgiftbetalingen til Microsoft når datamaskinen selges med et annet operativsystem enn Microsoft er at avgiften fungerer som en straff eller skatt på OEMs bruk av konkurrerende operativsystem. Siden 1988 har Microsofts bruk av lisens per prosessor økt.»
1995–2005: Internett og 32-bit
Som en følge av Bill Gates' interne notat «Internet Tidal Wave», Internetts tidevannsbølge, den 26. mai 1995 begynte Microsoft å redefinere sine tilbud og utvide sitt produktaspekter til nettverk og World Wide Web. Selskapet utga Windows 95 den 24. august 1995 og som hadde delvis multitasking (flerkjøring), et helt nytt brukergrensesnitt og med en uvanlig startknapp, og 32-bit kompatibilitet, tilsvarende til Windows NT og ga støtte til Win32 API. Windows 95 kom ferdigpakket med onlinetjenesten MSN, og med nettleseren Internet Explorer. Sistnevnte var ikke pakket med i separate salget av Windows 95 i esker ettersom disse eskene var allerede trykket før det ble bestemt å fullføre nettleseren. Den ble isteden lagt ved i en ekstrapakke som måtte skaffet for seg, ''Windows 95 Plus! pack''. Ved å gå inn i nye markeder i 1996 utviklet Microsoft og mediaselskapet NBC Universal en ny 24 timers nyhetsstasjon på TV, MSNBC. Samtidig utviklet Microsoft Windows CE 1.0, et nytt operativsystem formet for svært små datamaskiner med litte minne og andre begrensninger, eksempelvis såkalte digitale assistenter. I oktober 1997 saksøkte det amerikanske justisdepartementet Microsoft for brudd på en avtale som hadde blitt signert i 1994, og ba domstolen om forhindre Microsoft å pakke Internet Explorer sammen med operativsystemet Windows.
Bill Gates overga posisjonen som administrerende direktør den 13. januar 2000 til Steve Ballmer, en gammel venn fra college og ansatt i selskapet siden 1980. Isteden opprettet han en ny posisjon for seg selv som sjef for programvarearkitektur. Ulike selskaper, blant annet Microsoft, opprettet Trusted Computing Platform Alliance, allianse for tiltrodd plattformkomputing, i 1999, senere endret navn til Trusted Computing Group (TCG), som var et kontroversielt initiativ ledet av AMD, Hewlett-Packard, IBM, Infineon, Intel, Lenovo, Sun Microsystems, og Microsoft. Blant andre ting var hensikt å øke sikkerheten og beskyttelse av opphavsrettigheter gjennom å identifisere endringer i maskinvare og programvare, og hvordan datamaskinene oppførte seg. Kritikere hevdet at alliansen var en måte å gjennomtvinge tilfeldig restriksjoner over hvordan forbrukerne benyttet programvaren de hadde kjøpt, og hvordan de også benyttet datamaskinene. Et skremmescenario med en form for håndtering av digitale rettigheter var hvor en datamaskin ikke var sikret av sin produsent, men også mot den som hadde kjøpt den og eide den. Selskapet utga Xbox senere det samme året, og gikk dermed inn på spillmarkedet som tidligere hadde vært dominert av Sony og Nintendo.
Den 3. april 2000 ble kjennelse gitt i saken USA mot Microsoft, som kalte selskapet et «grovt monopol», og selskapet inngikk en avtale med justisdepartementet i 2004. Den 25. oktober 2001 lansert Microsoft en ny banebrytende utgave av sitt operativsystem, Windows XP, som forente Windows-utgavene og NT-utgavene under en felles kodebase. I mars 2004 saksøkte Den europeiske union Microsoft for monopolvirksomhet, og siterte selskapets dominans med operativsystemet Windows, og det resulterte i en dom på €497 millioner (tilsvarende $613 millioner) og til å produsere nye versjoner av Windows XP uten Windows Media Player, Windows XP Home Edition N og Windows XP Professional N.
2006–til idag: Windows Vista og Nettskyen
Den neste versjonen av Windows, Windows Vista, ble lansert januar 2007, og fokuserte på funksjoner, sikkerhet og et nyformet brukergrensesnitt som ble kalt for Aero. Microsoft Office 2007, utgitt på samme tid, hadde fått en ny ikonrad øverst kalt for «ordensbånd», og fjernet samtidig nedtrekksmenyer, en betydelig endring fra tidligere utgaver og svært uvant for brukerne. Relativt sterkt salg av begge produktene bidro til å skape en rekordresultat for 2007.
Den 27. februar 2008 ila Den europeiske union selskapet en bot på €899 millioner for  manglende etterlevelse av dommen fra mars 2004, og hevdet at Microsoft tok urimelige priser fra andre selskaper for informasjon om grensesnitt til selskapets server-progamvare, inklusive SQL server og BackOffice. Microsoft hevdet på sin side å ha etterkommet påleggene «disse bøtene gjelder saker fra fortiden som er blitt løst.»
Lanseringen av Apples iPhone i 2007 satte for alvor fart i markedet for smarttelefoner, en endring Microsoft var lite forberedt på. I et forsøk på å redusere forspranget til Apple og Google, gjorde Microsoft raske tilpasninger i Windows Mobile, sitt aldrende operativsystem for mobiltelefoner, og omdøpte systemet til Windows Phone 7 i 2010. Samtidig presenterte selskapet en ny strategi for telefonibransjen, og startet et nært samarbeid med flere produsenter av smarttelefoner, blant annet Nokia. Målet var å utvikle en konsistent brukeropplevelse på tvers av alle smarttelefoner som benytter Microsofts Windows Phone OS. Samarbeidet med Nokia, som også hadde utfordringer med å finne seg til rette i smarttelefon-markedet, ble tettere, og Microsoft overtok Nokias mobiltelefon-divisjon (devices and services) i september 2013 for 5,4 milliarder euro. Overtagelsen fikk imidlertid ikke fart i salget av Nokia-baserte smarttelefoner, og Microsoft innrømmet allerede i juni 2015 at overtagelsen var en fiasko. I oktober 2017 ble Microsofts smarttelefon-satsing og Windows Phone offisielt erklært 'døde'.
Microsoft er en av grunnleggerne og medlemmene av Open Networking Foundation som begynte den 23. mars 2011 og som har til hensikt å bedre kommunikasjonsnettverk via nettverksprogramvare. De andre selskapene er Google, Hewlett-Packard, Yahoo, Verizon, Deutsche Telekom og 17 andre selskaper. Den ideelle organisasjonen er fokusert på å støtte et nytt initiativ for nettskyen kalt for softwaredefinert nettverk. Initiativet er ment å øke innovasjon via enkle programvareendringer i telekommunikasjonsnettverk, trådløse nettverk, datasentre og andre nettverksområder.
Den neste enheten Microsoft gir ut heter Surface - en bærbar pc med touchskjerm. Den har ikke noe innebygd tastatur. Et tastatur kan bli festet til den på en enkel og rask måte. Surface sitt OS kalles Windows 8. Operativsystemet er en forbedret versjon av Windows 7.
Microsoft Norge
Microsoft i Norge er et datterselskap av Microsoft Europe, registrert i Irland. Selskapet driver salg overfor detaljvarekjeder og storkunder, men har ikke egen teknologisk utvikling i Norge.
Administrerende direktør er Michael Jacobs, han overtok etter Hege Skryseth (2010–2013). Direktør for jus og samfunnskontakt var Grete Faremo fram til 2008. Microsoft kjøpte i 2008 det norske selskapet FAST, og i september 2008 kunngjorde direktør Steve Ballmer at selskapets hovedkvarter for utvikling innen søk og søkemotorer vil ligge i Norge. Microsoft har i dag fire kontorer i Norge.
Produktdivisjoner
For skatteåret 2010 hadde Microsoft fem produktdivisjoner: Windows & Windows Live, Server og verktøy, Onlinetjenester, Microsoft forretning, og Underholdning og innretninger.
Forretningsavdelingen
Forretningsavdelingen star bak kontorpakken Microsoft Office som inneholder Word (teksbehandling), Access (database), Excel (regneark), Outlook (e-post og avtale), PowerPoint (presentasjon), og Publisher (layout). Et antall programmer er enten lagt til eller trukket fra kontorpakken, alt etter hvilken lisens som kjøpes
Underholdning og innretninger
Avdelingen for underholdning og innretninger produserer operativssytemer for smarttelefoner og andre tekniske systemer, blant annet innretninger som ikke nødvendigvis er synbar for brukeren, blant annet i biler. Avdelingen har også en spilldivisjon kalt Microsoft Game Studios som produserer videospill som går på datamaskiner med Windows, men for egne spillkonsoler som Xbox. Blant de mest kjente spilltitlene er Age of Empires, Halo, Forza og Microsoft Flight Simulator. Avdelingen huser også Microsofts forretningsenhet som produserer programvare som Microsoft Office for Apples operativsystem, Mac OS. Avdelingen er også ansvarlig for konsumentelektronikk som Xbox 360, den håndholdte mediaspilleren Microsoft Zune og fjernsynsenheten over Internett kalt MSN TV. Microsoft produserer også en del maskinvare som mus, tastatur og annet for hjemmemarkedet for datamaskiner.
Bombeangrepet på Regjeringskvartalet
Bombeangrepet på Regjeringskvartalet var et terrorangrep i Regjeringskvartalet i Oslo den 22. juli 2011. Bombeangrepet var det første av to sekvensielle terrorangrep i Norge rettet mot den norske regjeringen, den sivile befolkning i Oslo, og Arbeidernes ungdomsfylkings (AUF) sommerleir på Utøya.
Bombeangrepet skjedde klokken 15.25.22 i Regjeringskvartalet i Oslo sentrum, i området der Norges regjering og de fleste departementene hadde tilhold. Bomben var plassert utenfor bygningen hvor daværende statsminister Jens Stoltenberg hadde kontor, i nærheten av andre offentlige bygninger. Eksplosjonen forårsaket store materielle skader og drepte åtte mennesker. Et tredvetall andre ble skadet, hvorav flere enn ti personer ble alvorlig skadet.
Umiddelbart etter bombeeksplosjonen reiste gjerningsmannen, den da 32 år gamle nordmannen Anders Behring Breivik, i retning Utøya i Buskerud hvor han gikk i land og begikk massedrap av deltagerne på AUFs sommerleir. Han var da forkledd som politimann og drepte 69 deltakere i tillegg til at mange ble såret.
Politiet pågrep og siktet Breivik for både massedrapene på Utøya og bombeangrepet mot regjeringskvartalet. Breivik erkjente forholdene umiddelbart.
Bombeangrepet
Klokken 15.25 den 22. juli 2011 skjedde en kraftig eksplosjon i Oslo Sentrum, forårsaket av en bilbombe. Bilen var plassert midt i Regjeringskvartalet på Einar Gerhardsens plass ved Grubbegata, nærmere bestemt foran den såkalte Høyblokka eller H-blokka. Rundt plassen ligger flere av landets viktige institusjoner, deriblant Statsministerens kontor, Landbruksdepartementet, Finansdepartementet, Justis- og politidepartementet, Arbeidsdepartementet, Helse- og omsorgsdepartementet, Olje- og energidepartementet, og Nærings- og handelsdepartementet, og i umiddelbar nærhet Høyesterett og Verdens Gang. Av alle de bygningene som var rammet, ble bygningen til olje- og næringsdepartementene (R4) mest ødelagt.
Eksplosjonen ble hørt minst syv kilometer unna, så langt borte som Sandvika i Bærum. En sky av hvit røyk steg opp fra Oslo sentrum, og eksplosjonen forårsaket brann i H-blokka og R4. Sjokkbølgen blåste ut vinduene i alle etasjer samt i VG-huset og andre bygninger i nærområdet. Gatene i området var fylt med glass og skrot etter eksplosjonen. Vraket av en personbil ble observert sidevendt i nærheten av en av de berørte bygningene. At denne bilen fremsto forholdsvis intakt gjorde at det en periode var uklart hvorvidt årsaken til eksplosjonen var en bilbombe. Senere ble det klart at det faktisk dreide seg om en bilbombe, men at varebilen bomben hadde befunnet seg i var blitt fullstendig pulverisert.
Sikkerhet og redning
Klokken 15.26 fikk politiet den første meldingen om eksplosjonen og klokken 15.28 var første politipatrulje på åstedet. Samtidig ble det av NTB meldt at statsministeren var uskadd og trygg. Gardens vaktkommandør på Slottet hørte eksplosjonen, og slo umiddelbart alarm internt i Forsvaret. Slottet ble deretter sikret av en forsterket styrke tungt væpnede gardister bare noen minutter etter eksplosjonen.
Store medisinske og sikkerhetsmessige ressurser ble kalt inn til bombestedet. Av sikkerhetsmessige årsaker ble deler av Oslo sentrum stengt av for publikum og tungt bevæpnet personell utplassert. Gjennom medier oppfordret politiet innbyggerne til å evakuere sentrum. En time etter eksplosjonen var det tilstrekkelig ambulanser på plass, og ikke ytterligere behov for sivilt hjelpepersonell. Youngstorget og Møllergata fungerte som samlingssted for helsepersonell, brannmannskaper og sikkerhetsstyrker, og etterhvert også for pressen. Væpnede gardister tok i løpet av natten til lørdag 23. juli over vaktholdet av Regjeringskvartalet, slik at politiets ressurser kunne benyttes andre steder.
Det ble meldt om lukt av svovel i området, hvilket kunne peke mot at eksplosjonen var forårsaket av en bilbombe laget med kunstgjødsel. Politiet kunngjorde senere at bomben faktisk besto av en såkalt gjødselbombe (ANFO), av samme type som den benyttet i bombingen i Oklahoma City.
Påvirkning av transportsystemet
Etter eksplosjonen ble området rundt de ødelagte bygningene avsperret. Folk ble bedt om å forbli rolige og forlate sentrum hvis mulig, men det ble ikke arrangert generell evakuering. T-banen i Oslo forble operativ, og det meste av trikke-nettverket fortsatte å være operativt, bortsett fra trikkelinjen gjennom Grensen, gaten mellom Professor Aschehougs plass og Stortorvet. Busser fortsatte også å kjøre, men busslinje 37, som stopper utenfor Finansdepartementet, ble rekvirert for å evakuere lett sårede.
Politiet gjennomførte søk blant biler på vei til Oslo lufthavn, Gardermoen, som ikke ble stengt for trafikk. Flytoget ble stengt mellom Lillestrøm og Oslo lufthavn etter at en mistenkelig pakke ble funnet i nærheten av sporene.
Det samme skjedde i lokalene til TV-kanalen TV 2 som ble evakuert etter at en mistenkelig pakke ble funnet utenfor bygningen.
Materielle skader
Bomben eksploderte og skapte en kraftig trykkbølge. Bilen var plassert foran Høyblokka, rett over et underjordisk parkeringsanlegg. Eksplosjonen skapte et krater to etasjer nedover i dette anlegget.
I Grubbegata pågikk det byggearbeider. Ifølge TV 2 var de fleste vinduene knust og gatene fulle av bygningsdeler. Vinduer ble knust i hele området, og tildels ganske langt unna, helt til Grensen og Storgaten.
Oslo Handelsstands Forening, som representerer mange butikker i Oslo, anslo at rundt 1 000 butikker og serveringssteder var rammet direkte av bomben, og de venter også at noen vil gå konkurs som følge av ødelagt lokale og varer, samt kundemangel i de avsperrede områdene.
Etter noen dager fikk man anledning til å undersøke de hardest rammede bygningenes struktur og fundamentering, og det kan være såpass ubeskadiget at for eksempel H-blokken ikke skulle fryktes å være nedrivingstrengende.
Hadde ikke gjerningsmannen uforvarende parkert bombebilen over et underjordisk garasjeanlegg, ville formodentlig mye mer av sprengkraften vært over bakkenivå. Det kunne i verste fall ha fått høyblokken til å rase sammen.
Personskader
Politiets etterforskning ledet frem til at det i tiltalebeslutningen er lagt til grunn at det til sammen oppholdt seg minst 250 personer i Høyblokka og de omkringliggende departementskontorer, samt ca. 75 personer i gatene i umiddelbar nærhet. Åtte personer ble drept av bomben, ni ble alvorlig skadet og i tillegg ble minst 200 personer fysisk skadet med varierende skadebilde, blant annet kuttskader, bruddskader og hørselsskader.
Tankeforstyrrelse
Tankeforstyrrelser betegner i psykiatrien en forstyrret tenkning som ofte opptrer i forbindelse med schizofreni eller andre psykotiske lidelser. Begrepet beskriver en grunnleggende forstyrrelse i bevisst tenkning. Forstyrrelsen kan eksempelvis komme til uttrykk som patologisk taletrang, tankeflukt, tankeblokk, assosiasjonsfortyrrelser, neologismer, inkoherens, logisk brist og ordsalat.
Bombeangrepet på Regjeringskvartalet
Personskader
Både de fysisk skadde og øvrige personer som befant seg i nærheten av eksplosjonen, samt etterlatte/pårørende, fikk psykiske ettervirkninger av ulik alvorlighetsgrad forårsaket av bombeangrepet.
Bomben
Eksplosjonen var forårsaket av en gjødselbombe på ca 950 kilo, plassert i en varebil av type Volkswagen Crafter. Breivik hadde etablert en bombefabrikk på et gårdsbruk i Hedmark under påskuddet av å dyrke rot- og knollvekster. Bilen ble sprengt i små biter, og deler fra denne ble spredt over et stort område og skadet flere mennesker i nærheten.
Gjødselbomben var planlagt laget av Breivik over lang tid. Han hadde kjøpt inn seks tonn med vanlig kunstgjødsel, hvorav en del av dette ble omgjort til et sprenglegeme. Opprinnelig var det mistenkt at bomben var i størrelsesorden et halvt tonn, men senere undersøkelser viste at bomben var på 950 kg. Eksplosjonen ble ikke opplevd kraftigere, da trykkbølgen blant annet ble absorbert av hulrommet i bakken under bilen.
Montasje
Montasje i film
Tidlig på 20-tallet fant sovjeterne ut at det kanskje fantes et alternativ til amerikansk klippekunst. Denne teknikken kalles sovjetisk montasjefilm og ble i stor grad påvirket av filmkunstnere og intellektuelle som Lev Kulsehov, Sergej Eisenstein, Vsevolod Pudovkins er viktige navn innen Sovjetisk montasjefilm.
Alborz
Alborz kan vise til:
Ole Martin Tunheim
Ole Martin Tunheim (født 10. mai 1991) er en norsk fotballspiller som spiller for Rosseland. Han spiller forsvar og har draktnummer 25. Tunheim har tidligere spilt for Bryne og vært utleid til Ålgård. Skrev under for Rosseland foran 2011-sesongen.
Elburzfjellene
Elburzfjellene (også Elburz, Elburs og på, Alborz) er en fjellkjede i det nordlige Iran. Den ligger mellom Det kaspiske hav og det iranske høylandet og er omtrent 650 km lang og opptil 110 km bred. Den høyeste toppen er vulkanen Damavand, 5610 moh.
Hovedkammen på fjellkjeden er grensen mellom de eurosibirske og irano-turanske vegetasjonsregionene. Nordskråningen danner sammen med kystslettene ved Det kaspiske hav den hyrkanske planteprovinsen. Her er det 900–1600 mm nedbør i året, og ved kysten er klimaet subtropisk. Naturlig vegetasjon er frodige løvskoger med svært få bartrær. Sørskråningen har derimot bare 150–300 mm nedbør i året, og vintrene kan bli svært kalde. Opprinnelig vegetasjon var skogsteppe med persisk einer, pistasj, malurt og tornebusker i erteblomstfamilien. Beiting har gjort at einer er borte de fleste steder.
Kaspitigeren levde i skogene før den ble utryddet, men det er fortsatt noen få leoparder. Andre pattedyr i Elburzfjellene er villsauer (muflon i vest, urial i øst), persiagaselle, gaupe, jungelkatt, ulv, sjakal, rødrev, brunbjørn, steinmår, grevling, oter, villsvin, tresyvsover, hjort og rådyr. Blant fugleartene kan nevnes småskrikørn, kongeørn, vepsevåk, shikrahauk, munkegribb, fjellkalanderlerke, einerjernspurv, rødpanneirisk, einerkjernebiter, elbursmeis, ravinespettmeis og kurdistanhøne.
Chesterfield
Chesterfield er en markedsby og et administrativt distrikt i Derbyshire, England. Den ligger ved stedet hvor elvene Rother og Hipper møtes, og 39 km nord for Derby. Den har en befolkning på 103 800 innbyggere i henhold til folketellingen av 2011, noe som gjør den til den største byen innenfor de administrative grensene av Derbyshire, og den nest største bosetningen av grevskapet etter den enhetlig myndigheten av byen Derby.
Arkeologi i byen har sporet dens begynnelse til 100-tallet og byggingen av en romersk festning, som siden ble overflødig og forlatt straks fred ble oppnådd. Senere vokste det opp en angelsaksisk landsby på stedet; dets navn Chesterfield stammer fra de angelsaksiske ordene caester («romersk festning», latin castrum, «befestet sted») og feld, «mark, beiteområde, åpent land».
Historie
Chesterfield mottok kongelig charter for å være markedsby i 1204 og har siden hatt et marked av moderat størrelse tre dager i uken. Byen sitter på et større kullfelt som dannet en betydelig del av områdets økonomi fram til 1980-tallet. Det er få levninger av kullindustrien i dag.
Byens mest kjente landemerke er kirken St Mary and All Saints, populært kjent som «kirken med det krokete spiret». Det lener seg når 3 meter til siden i forhold til tårnets midtpunkt. Dette skyldes antagelig bruk av vått tømmer eller for få støttestag. Mer fargerike forklaringer er at spiret var så sjokkert over å høre at en jomfru giftet seg i kirken, at det bøyde seg for å se nærmere på det, eller at en smed i Bolsover skodde Djevelen feil, og at Djevelen så i store smerter hoppet over tårnet og slo det ut av stilling. Kirken ble opprinnelig bygd på 1300-tallet.
Boremaskinene som ble brukt under konstruksjonen av Kanaltunnelen ble laget i Chesterfield av Markham & Co., som nå ikke lenger har noen lokaler der.
Petter Kristiansen
Petter Kristiansen (født 13. mai 1985 i Asker) er en norsk tidligere ishockeyspiller som fra 2004 spilte løper hele sin aktive karriere for hele 700 kamper for Frisk Asker Ishockey, som også er moderklubben hans. Kristiansen har venstre fatning. Han passerte 500 obligatoriske kamper for Frisk seks kamper inn i sesongen 2015/16. Kaptein siden 2013. Har spilt VM for U-20 og har spilt 4 kamper på A-landslaget. Han har spilt totalt 799 obligatoriske kamper for frisk Asker
Gunn-Elin Aa. Bjørneboe
Bjørneboe er utdannet cand. med. ved Universitetet i Oslo i 1983. Hun ble dr. med. samme sted i 1987, og kandidat i helseadministrasjon i 1990.
Hun har vært stipendiat ved Statens rettstoksikologiske institutt og forsker ved Institutt for ernæringsforskning ved UiO. Siden har hun vært administrativ leder i Statens ernæringsråd, direktør i Statens ernæringsråd og hatt ulike direktørstillinger i Sosial- og helsedirektoratet.
Hun er professor II ved Institutt for samfunnsmedisin ved Universitetet i Tromsø og professor II ved Avdeling for ernæringsvitenskap ved UiO.
Karl Morten Håland
Karl Morten Håland (født 24. september 1987) er en norsk fotballspiller som spilte for Bryne FK. Han er spiss og har draktnummer 19. Håland kom til Bryne i 2009. Han har tidligere spilt for Frøyland.
Libertas (gudinne)
Libertas var navnet på frihetens gudinne i romersk mytologi. Ruiner etter templer til hennes ære er funnet på to av Romas sju høyder, Palatinerhøyden og Aventinerhøyden. Ordet libertas betyr «frihet» på latin.
Frihetsgudinnen ved innseilingen til Manhattan i New York i USA representerer en moderne versjon av frihetens beskytterinne og personifikasjon Libertas. Skikkelsen framstilles også som Marianne og Columbia, den kvinnelige personifikasjonen av henholdsvis Den franske republikken og USA, ofte iført frygisk lue («frihetslue» fra den franske revolusjon).
Ulrich von Brockdorff-Rantzau
Ulrich von Brockdorff-Rantzau (født 29. mai 1869 i Schleswig, død 8. september 1928 i Berlin) var en tysk greve, diplomat og politiker (partiløs). Han var statssekretær, senere minister, og dermed leder av utenriksdepartementet fra 1918 til 1919. Han var i 1919 leder av den tyske delegasjonen til fredskonferansen i Paris. Han nektet til sist å underskrive det siste utkastet til fredstraktat, som han karakteriserte som «diktat». Dette førte til regjeringen Scheidemanns avgang.
Bakgrunn
Han var sønn av den prøyssiske embetsmannen Hermann Graf zu Rantzau (1840–1872) og Juliane von Brockdorff. Begge foreldrene kom fra fra gammel schleswig-holsteinsk adel. Slekten Rantzau kan spores tilbake til 1100-tallet. Den bereiste Johann Rantzau var stattholder i Danmark og var til stede ved Martin Luthers opptreden i Riksdagen i Worms. Daniel Rantzau, som kjempet for Danmark mot svenskene og ble besunget av nasjonaldikteren Oehlenschläger. Hans mest berømte ane var stattholderen Heinrich Rantzau, som assisterte tre danske konger og forvaltet flere hertugdømmer. Det gjaldt blant annet Schleswig-Holstein, Wellingsbüttel og Wandsbeck. Han eide 6.300 bøker og var kunstsamler og forfatter. Portrettet av den franske marskalk Josias Rantzauh, fantes i Versailles, da fredsforhandlingene fant sted der.
Hans grandonkel på morssiden, Ludwig Ulrich Hans Baron von Brockdorff (1806–1875), en tidligere dansk sendemann i Berlin, Madrid og Lisboa, og hans hustru Cäcilie, hvis eneste barn døde i 1866, adopterte i 1873 den foreårige Ulrich, som fikk dobbeltnavnet Brockdorff-Rantzau. Fra adoptivforeldrene arvet han landgodstet Annettenhöh ved Schleswig.
Studier
Rantzau studerte jus i Neuchâtel og Freiburg im Breisgau, og ble dr. jur. i 1891.
Diplomatisk og politisk karriere
Fra 1918 var han statssekretær og leder av utenriksdepartementet, og fra februar 1919 til juni samme år, med tittelen utenriksminister i Philipp Scheidemanns regjering. Brockdorff-Rantzau ledet den tyske delegasjonen under fredsforhandlingene i Paris, og som til slutt resulterte i Versaillestraktaten. De alliertes motforslag 20. juni 1919 betegnet han som diktat, og nektet å underskrive. Hele regjeringen Scheidemann gikk deretter av.
I september 1922 ble von Brockdorff-Rantzau utnevnt til tysk sendemann i Moskva og deltok deretter i de forhandlinger som i oktober 1925 førte til den tysk-russiske handelsavtale og i april 1926 til den tysk-russiske vennskapsavtale.
I 1920 utgav Brockdorff-Rantzau under tittelen Dokumente en samling av sine programuttalelser fra sin tid som utenriksminister.
GeForce
GeForce er et varemerke innen grafikkprosessorer for PC, utviklet av Nvidia. De første GeForce-produktene ble designet og markedsført for toppsjiktet i spillmarkedet, men senere ble produktspekteret utvidet til å dekke hele grafikkmarkedet. Fram til 2008 er det laget ti generasjoner av designet. Det er en direkte konkurrent til ATIs Radeon-serie i GPU-markedet.
Navnets opprinnelse
Navnet "GeForce" stammer fra en konkurranse holdt av Nvidia i 1999. Konkurransen "Name That Chip" innbød publikum til å gi navn til etterfølgeren etter RIVA TNT2-grafikkortene. De mottok over 12000 forslag, og sju vinnere fikk hvert sitt RIVA TNT2 Ultra grafikkort som premie.
Mobile brikkesett
Fra og med GeForce2, har Nvidia produsert grafikkbrikkesett for bærbare datamaskiner under varemerket GeForce Go. De fleste egenskapene som finnes i de stasjonære utgavene har funnet veien til de mobile versjonene, men disse GPUene er ikke like raske som brikkene beregnet på stasjonære datamaskiner. Den mobile versjonen av GeForce 8-serien ble kalt GeForce 8M.
Magne Landrø
Magne Landrø (født 24. august 1937 i Heimdal, død 10. mars 2022 ) var en norsk skytter og forretningsmann. Han var trippel skytterkonge for Oslo Østre Skytterlag. Fra 1965 drev han eget firma som børsemaker og våpenforhandler på Lillestrøm.
GeForce
Navnekonvensjon
Etter utgivelsen av GTX 200-serien, bruker Nvidia-kortene et prefiks for å vise kategorien. Så langt er det kun GTX (Enthusiast) som er tatt i bruk. Det første sifferet i navnet til et kort representerer dets generasjon. Det andre og tredje sifferet viser ytelsen til kortet i forhold til andre i samme familie.
Magne Landrø
Landrø ble skytterkonge første gang under Landsskytterstevnet i Øverbygd i Målselv i 1961. Som en av få skyttere klarte han å kopiere bedriften to ganger: neste gang var i 1976 i Alta, og siste gang i 1981 i Bodø.
GeForce
Navnekonvensjon
Tidligere ble det brukt en navnestandard som ligner den som er vist her:
Fullskjerms videoavspilling
Gjennom audio- og videotilkoblinger lot fullskjermsfunksjonen brukerne minimere videoavspilleren i Windows, mens filmen fortsatte å spille i fullskjerm på en ekstern monitor. Men da GeForce 8 kom, var denne funksjonen fjernet.
Magne Landrø
Landrø ble rangert som nummer 77 på listen over de tusen beste idrettsutøverne i Trøndelag i avisa Nidaros sin kåring i 2022.
Afrikamesterskapet i fotball 2015
Afrikamesterskapet i fotball 2015, også kjent som Orange Africa Cup of Nations Equatorial Guinea 2015 var den 30. gangen Afrikamesterskapet i fotball ble arrangert. Det ble arrangert av Confédération africaine de football (CAF) og foregikk fra den 17. januar til den 8. februar 2015 i Ekvatorial-Guinea.
Turneringen skulle egentlig arrangeres i Marokko som senere krevde at mesterskapet skulle utsettes på grunn av Ebolaepidemien i Vest-Afrika, senere ble Marokko erstattet av Ekvatorial-Guinea som vertsland.
vant Afrikamesterskapet for andre gang etter å ha slått 9–8 på straffer, etter å ha spilt 0-0 med ekstra tid. kom på tredjeplass, mens vertslandet tok fjerdeplassen. De regjerende mestrene klarte ikke å kvalifisere seg.
Bud
Følgende land viste interesse for å arrangere Afrikamesterskapet:
CAF mottok 3 bud før fristen som var 30. september 2010, budene var for 2015 eller Afrikamesterskapet i fotball 2017 fra DR Kongo, Marokko og Sør-Afrika. Alle tre budene ble med for videre vurdering. CAF begynte i november og December 2010 inspeksjoner for å avgjøre hvilket land som var best egnet, under inspeksjonene skulle de se på arenaer og infrastruktur. DR Kongo var det første landet som ble inspisert. Kort tid etter inspeksjonen informerte DR Kongo CAF om at de ville trekke budene for turneringen i 2015 og 2017. Marokko var det neste landet som ble inspisert. Sør-Afrika ble inspisert sist.
29. januar, under CAF Super Cup informerte CAF om at Marokko hadde blitt valgt som vertsland. De fire byene som ble planlagt at skulle holde turneringen var, Rabat, Marrakesh, Agadir og Tanger. Casablanca skulle være reservearena.
Valg av ny vertsnasjon
I oktober 2014 ba Marokko om å utsette turneringen på grunn av ebolaepidemien i Vest-Afrika. Etter å ha diskutert det på et møte 2. november 2014, bestemte CAF seg for å beholde datoen, mens de spurte Det marokkanske fotballforbundet om de fortsatt ville avholde turneringen. Den 8. november klarte ikke Marokko å møte fristen for å svare om de fortsatt ville arrangere turneringen. Tre dager senere bekreftet CAF at Marokko ikke skulle arrangere mesterskapet og at det nye vertslandet skulle velges fra en liste med land som tidligere hadde uttrykt interesse for å arrangere. Marokko, som tidligere var kvalifisert til turneringen som vertsland ble diskvalifisert. CAF bekreftet at de ville gå rettslige veier mot Marokko på grunn av en kontrakt som ble signert i april 2014. Den marokkanske sportsministeren Mohamed Ouzzine sa at CAF hadde anklaget landet for å "nekte" å være vert for turneringen når det ønsket det utsatt, og begrunnet avgjørelsen ved å sitere at Verdens helseorganisasjon gir alle land rett til å beskytte sine borgere. Den 6. februar 2015, offentliggjorde CAF at Marokko har blitt utestengt fra de to neste turneringene, bøtelagt 1 million USD og krevde 9 millioner USD i kompensasjon.
Egypt, Ghana, Sør-Afrika og Sudan sa alle nei til å arrangere turneringen. Angola, vertsnasjonen for Afrikamesterskaptet 2010, ble snakket om som et alternativ på grunn av den eksisterende infrastrukturen. Et medlem av det Angolske fotballforbundet uttalte at det ikke var mulig for Angola å arranger på grunn av at regjeringen ikke hadde satt av penger til det i budsjettet.
Den 14. november 2014, offentliggjorde CAF at Ekvatorial-Guinea skulle arrangere turneringen.
Kvalifisering
Kvalifiseringen for turneingen bestod av fire runder, tre forhåndsrunder og et gruppespill. De 21 best rangerte lagene kom inn i gruppespillet, mens de 26 neste begynte i andre runde, og de 4 laveste rangerte lagene starter i første runde. De tre første rundene møter lagene hverandre i en play-off hvor vinnerne går videre. I gruppespillet går første og andreplassen og den best plasserte tredjeplassen videre til turneringen.
51 nasjoner var med i kvalifiseringen (utenom vertsnasjonen Marokko). Det var den første kvalifiseringen til. og deltok ikke i kvalifiseringen.
ville ha vært automatisk kvalifisert som vertsland, men på grunn av at de nektet å arrangere ble de diskvalifisert. ble valgt som ny vertsnasjon. Til tross for at de tidligere ble diskvalifisert for å bruke en spiller som det ikke var lov til å bruke ble de likevel kvalifisert som vertsnasjon.
Kvalifiserte lag
Disse lagene kvalifiserte seg for turneringen..
Arenaer
De fire byene i Ekvatorial-Guinea som skal arrangere turneringen er Malabo, Bata, Mongomo and Ebebiyín.
Malabo og Bata var også arenaer i 2012.
Testing for ebola ble gjort på alle tilskuerne.
Trekning
Trekningen gruppene ble gjort den 3. desember 2014 in Malabo. Trekningen skulle egentlig holdes den 26. november 2014 i Rabat før man endret vertsland.
De 16 lagene ble fordelt i på fire potter basert på lagenes CAF-rangering. Ekvatorial-Guinea ble automatisk plassert i Pott 1 på grunn av at de er vertsland.
Gruppespill
Gruppevinnerne og lagene på andreplass går videre til kvartfinalene.
Lagene er rangert etter antall poeng, hvis lagene har lik poengsum brukes disse kriteriene:
Gruppe D
Guinea og Mali hadde lik poengsum og lå fortsatt likt ette man hadde brukt kriteriene for rangering noe som førte til den første loddtrekningen for å avgjøre plasseringen i turneringen siden 1988. Til forskjell fra andre internasjonale turneringer har ikke Afrikamesterskapet fair-play kriterier eller straffekonkurranse for å avgjøre endelig sluttplassering. Hovedtrenerne for både Guinea og Mali har åpent kritisert kriteriene.
Dommere
Følgende dommere ble valgt til å dømme kampene.
Sluttspill
Den 27. januar 2015, annonserte CAF at de hadde endret arenaene for kvartfinalene.
Alle tidene er oppgitt i lokal tid, WAT (UTC+1).
Kamp om tredjeplassen
Notat: Det ble ikke spilt ekstraomganger.
Jakop Storhaug
Jakop Storhaug (født 21. september 1985) er en norsk fotballspiller som spiller for Vidar. Han ble fristilt fra kontrakten med Bryne FK etter 2009-sesongen etter to år i klubben og gikk da til Stavanger IF Før han gikk til Bryne spilte han også da for Vidar.
Memphis Slim
Memphis Slim (født John Len Chatham, 3. september 1915 i Memphis, Tennessee, død 24. februar 1988 i Paris) var en amerikansk bluessanger, komponist og orkesterleder som gjorde over fem hundre innspillinger. Etter å ha vært musiker i Chicago fra slutten av 1930-tallet, ble han kjent i hjemlandet i 1947 med slageren «Everyday I have the blues», på norsk «Hver dag jeg har blues» i 1947. Internasjonalt ble han berømt etter jazzfestivalen i Newport i 1959. Han bosatte seg i Paris i 1961, og var på Moldejazz i 1967. Han mottok Ordre des Arts et des Lettres i 1986.
Snøggveien
Snøggveien finnes flere steder:
Dar kjem duoen …
Dar kjem duoen ... er et musikkalbum med Kari & Ivar Medaas, utgitt i 1969.
Enetsisk
Enetsisk er et samojedisk språk som snakkes i Russland, i regionen Tajmyr og langs elven Jenisej. Det er overhengende fare for at språket vil dø ut.
Skog-enetsisk og tundra-enetsisk
Det deles inn i to dialekter: skog-enetsisk og tundra-enetsisk. De to dialektene er så forskjellige at de også kan omtales som to separate språk. Skog-enetsisk brukes av omkring 40 personer, mens tundra-enetsisk tales av omkring 30 personer. Befolkningsgruppen språket er knyttet til er noe større, men blant ungdom har russisk i stor grad tatt over som viktigste språk.
Språket er nært beslektet med nenetsisk og nganasansk.
Grenseland
Grenseland (fullt navn: Grenseland – forum for asylsøkere og flyktninger) var en frivillig organisasjon som ble lansert 11. oktober 2008. Organisasjonen hadde som formål å arbeide for asylsøkeres og flyktningers rettigheter og interesser i Norge, spesielt ved å tilrettelegge for at disse gruppene får muligheten til å delta i den offentlige debatten om norsk asyl- og innvandringspolitikk.
Ledelse
Styreleder fra 2008 var Rune Berglund Steen, som i 2013 ble leder for Antirasistisk Senter. Organisasjonen hadde et fagråd som ble ledet av Guro Fjellanger (1964–2019).
Medlemsorganisasjoner
Grenseland var et samarbeidsforum for Den afghanske flyktningkomité, Etiopiske asylsøkeres forening, Den irakisk-kurdiske asylsøker- og flyktningorganisasjonen (IKAF), Det iranske flyktningrådet og Skeiv verden.
Erik Waaler
Erik Waaler (født 22. februar 1903 i Hamar, død 3. mars 1997 i Bergen) var en norsk lege. Han var bror av Georg Waaler og Rolf Waaler, og sønn av Fredrikke Waaler.
Erik Waaler var professor i patologi ved Universitetet i Bergen (UiB) fra 1948 til 1971 og var rektor samme sted i to perioder. Han ble verdensberømt da han oppdaget en spesiell faktor i blodet til revmatikere, som var grunnlaget for en test som har fått stor diagnostisk utbredelse.
Biografi
I 1939 gjorde Waaler sin kjente oppdagelse i blodet til revmatikere. Dette klarte han ut fra arbeidet han gjorde med antistoff. Etter andre verdenskrig var Waaler aktivt med i forberedelsene til å opprette medisinsk studium ved universitetet i Bergen. I 1947 ble han professor i patologisk anatomi og rettsmedisin og var i to år dekanus for det nye medisinske fakultetet. Fra 1954 til 1959, det vil si i to perioder, var han rektor ved universitet. Broren Rolf Waaler var på samme tid (1957-1963) rektor ved Norges Handelshøyskole som før 1963 holdt til på Nygårdshøyden i samme strøk som Universitetet.
Waaler var delaktig i å opprette tannlegeutdannelsen i Bergen, samt at Universitetet i Tromsø fikk medisinstudium i 1968.
Liste over Danmarks justisministre
Liste over Danmarks justisministre er en liste over justisministre i Danmark. Ved den danske grunnloven av 1849 ble landet omdannet til et konstitusjonelt monarki, og justisministerrekken starter med Carl Emil Bardenfleth 22. mars 1848.
Ann-Kristine Johansson
Gunnel Ann-Cristin Johansson (født 15. februar 1962) er en svensk politiker for Socialdemokraterna, og har vært riksdagsmedlem i Sverige siden 1994. Hun ble valgt inn i riksdagen for Värmlands läns valkrets på plass 20, og er landbruksarbeider av yrke. Johansson er bosatt i Kil.
Når det gjelder komitéarbeid i den svenske riksdagen, har hun utmerket seg som fast medlem i miljø- og landbrukskomiteen fra 1994 til 2002 og 2006 til 2010 (vara i perioden 2002 til 2006). Hun har vært leder av Nordisk råds svenske delegasjon siden 2006, og har siden 2010 vært fast medlem i næringskomiteen.
Den skandinaviske fjellkjede
Den skandinaviske fjellkjede er fjellkjeden som går langs Den skandinaviske halvøy. Vestsiden av fjellene går bratt ned mot Nordsjøen og Norskehavet, og danner fjordene i Norge, mens de i nordøst heller slakt mot Sverige og Finland. I nord danner de grensen mellom Norge, Sverige og Finland, men er stort sett ikke mer enn åser i nærheten av Nordkapp. Fjellkjeden er Europas lengste. På svensk heter fjellkjeden Skanderna (i dagligtale Fjällen) og på finsk Skandit.
Fjellene er ikke veldig høye. Galdhøpiggen i Sør-Norge er det høyeste med 2469 meter over havet. Den høyeste toppen i den nordlige del av Skandinavia er Kebnekaise med 2106 meter over havet. Siden fjellene ligger såpass langt nord og får en jevn tilførsel av fuktighet fra vest, finnes det likevel mange ismarker og isbreer her. Mange av fjellene er også svært bratte, noe som skaper et praktfullt og dramatisk alpint terreng.
Geologi
Den skandinaviske fjellkjede inngår i, men må ikke forveksles med den kaledonske fjellkjede (Kaledonidene), som ble dannet i det samme området i silur og devon for mer enn 400 millioner år siden. Rester etter denne fjellkjeden finnes også i Skottland, Irland og på Svalbard og Øst-Grønland. Det var også en forbindelse til Appalachene i det østre Nord-Amerika. Fjellkjeden var like lang som Himalaya, og kanskje enda høyere. Etter hvert ble fjellkjeden erodert ned, og i mesozoikum var Den skandinaviske halvøy en flat slette, et såkalt peneplan, delvis oversvømt av havet.