cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fólkaflokkurin
Historie
I slutten av 1930-årene gikk Vinnuflokkurin og avhoppere fra Sjálvstýrisflokkurin sammen om å stifte et nytt, konservativt selvstyreparti på Færøyene, Fólkaflokkurin. Den 3. desember 1939 ble det bekjentgjort at Jóannes Patursson, Færøyenes fremste parlamentariker før andre verdenskrig, tilhørte disse kreftene. I løpet av desember gikk flere velgerforeninger i Sjálvstýrisflokkurin over til Fólkaflokkurin, og den 16. desember ble Patursson valgt til formann for et utvalg som skulle legge frem vedtekter for partiet. Den offisielle stiftelsen fant sted den 2. januar 1940, og Jóannes Patursson og Thorstein Petersen ble da valgt til henholdsvis formann og nestformann. I likhet med Vinnuflokkurin hentet Fólkaflokkurin tidlig storparten av sine stemmer fra fiskeindustrien og privat næringsliv. Fólkaflokkurin tok kanskje over så mye som halvparten av Sjálvstýrisflokkurins medlemsmasse. Fólkaflokkurin brukte den vellykkede Sjóvinnubankin som eksempel på viktigheten av en sterk økonomi for å oppnå mer selvstyre.
Partiet stilte til valg for første gang ved lagtingsvalget 1940, og fikk 24,7 % av stemmene (6 av 24 mandater), og ble det nest største partiet etter Sambandsflokkurin. Ved lagtingsvalget 1943 vant Fólkaflokkurin i et valgskred med 41,5 % av stemmene (12 av 25 mandater). Ved folketingsvalget 1943 ble Thorstein Petersen den suverene valgvinner under slagordet «Fyri Føroyum skulu Føroyingar ráða», «Over Færøyene skal færøyingene råde». Etter den andre verdenskrigens slutt i 1945 fikk partiet 43,4 % av stemmene (11 av 23 mandater). Thorstein Petersen var lagtingsformann 1943–1945 og 1945–1946, og overtok som partiformann etter Paturssons død i 1946. Ved folkeavstemningen på Færøyene 1946, som tok for seg selvstyrespørsmålet, stemte flertallet for løsrivelse fra Danmark, men avgjørelsen ble overstyrt av Folketinget. Dette ledet allikevel til Hjemmestyreloven i 1948, som mange innen Fólkaflokkurin riktignok var imot, fordi den ikke betydde fullt selvstyre. Ved nyvalget i 1946 forble Fólkaflokkurin største parti, men samhørighetspartiene fikk et knapt flertall.
Fólkaflokkurin var Færøyenes største parti frem til valget i 1954, da partilandskapet stabiliserte seg med fire partier med om lag 20 % av stemmene.
Thorstein Petersens politiske og forretningsmessige karrière endte i 1951 med en dom for økonomiske misligheter. Petersen ble senere i stor grad frifunnet, men dette banet allikevel vei for hans arvtager, Hákun Djurhuus, og Petersen døde en tidlig død i 1960 som følge av et fall ombord på en ferge.
Etter lagtingsvalget i 1962 stod Fólkaflokkurin første gang i spissen for en regjeringsdannelse. Hákun Djurhuus ble Færøyenes lagmann i «selvstyreregjeringen», som satt i fire år. Senere lagmenn fra Fólkaflokkurin har vært Jógvan Sundstein (1989–1991) og Anfinn Kallsberg (1998–2004).
Óli Breckmann ble redaktør i Dagblaðið i 1975, og han klarte i løpet av få år å gjøre den til Færøyenes største nest avis. Breckmann ble også en av partiets viktigste profiler. Avisen kom i økonomisk uføre under bankkrisen på Færøyene og utkom noen år som ukeavis, men de økonomiske problemene vedvarte, og den gikk inn igjen i 2003.
Partiet var med i blokkoverskridende regjeringer under Jóannes Eidesgaard og Kaj Leo Johannesen fra 2004 til 2011. Deretter har partiet inngått i høyreregjeringer under Johannesen og Bárður Nielsen fra 2011 til 2015 og fra 2019 til 2022.
Fólkaflokkurin opplevde en avskalling i 2011, da lagtingsmann Poul Michelsen brøt ut og dannet det liberale partiet Framsókn. Siden har motsetningene mellom mer liberale og konservative krefter innen Fólkaflokkurin kommet sterkere til uttrykk, og Framsókn har gjort store innhugg i Fólkaflokkurins velgermasse i Tórshavn.
Sanday
Sanday norrøn: Sandey, «Sandøya»; skotsk: Sandee er en av de 20 bebodde øyene i den skotske øygruppen Orknøyene. Sanday har fått sitt navn etter øyas mange sandstrender. Med sitt areal på 50.43 km2 er øya den tredje største øya innenfor Orknøyene. Øyas tettsteder er Lady Village og Kettletoft. Sanday har ferge- og flyforbindelse med Kirkwall på Mainland. Øya har store bestander av sel og oter. I henhold til folketellingen i 2011 har øya en befolkning på 494 innbyggere.
Etymologi
Mange navn på steder og naturtrekk på Sanday stammer fra norrønt. I følge Dorward (1995) betyr stedsnavnet Kettletoft «Kjetils tuft» selv om toft i denne sammenhengen kan bety «forlatt hus/gård» fra norrøne topt (tuft). Suffikset (endelsen) -bister er funnet i stedsnavn som Sellibister og Overbister er fra norrønt bólstaðr som betyr «bolig» eller «gård». Andre vanlige endelser er -veke og -ness fra norrønt vík og nes og betyr direkte «vik» og «nes», som «bukt» og «odde». I følge Frances Groome på 1800-tallet var Otterswick opprinnelig kjent som Odinswic. Denne forklaring er søkt, da mange stedsnavn er avledet fra personnavn, i dette tilfellet fra norrønt Óttarr, det vanlige mannsnavnet Ottar.
Førhistorisk tid
Den neolittiske gravhaugen Quoyness med flere skjeletter i et kammer ble reist en gang rundt 3000-2900 f.Kr. En bue av gravhauger fra bronsealderen omgir Quoyness på halvøya Elsness. En stor menneskeskapt haug ved Pool ble gravd ut på 1980-tallet. Dette indikerte en neolittisk struktur laget av torv eller brent torv, en senere før-norrøn delvis sirkulær struktur med heller og små rom, og en rektangulær bygning i stein og torv fra norrøn tid fra slutten av 800- eller begynnelsen av 900-tallet. Ulike redskaper ble også oppdaget, inkludert før-norrøne kles- eller hårnål (formet fra bein) og keramikk fra både før-norrøn og den norrøne perioden. En overvekt av fiske- og dyrebein antyder at stedet ble brukt til kjøttforedling.
Stormer og dårlig vær i januar 2005 avdekket en hellekistegrav fra bronsealderen ved Meur. Det er flere ødelagte brocher (rundhus bygd av stein) fra jernalderen på øya, som Broch of Wasso, en 5 meter høy haug ved Tres Ness.
Den kulturen som bygde disse mektige rundhusene er fortsatt emne for akademisk diskusjon, men det er kjent at Orknøyene i sen jernaldertid og tidlig middelalder var en del av det piktiske riket og fra midten av 600-tallet og utover at kristendommen hadde spredt seg til øyene. Imidlertid er den arkeologiske oversikten for denne perioden sparsom og det lite som er kjent om livet på Sanday på denne tiden utover det som kan antas fra kunnskap om det piktiske samfunnet andre steder. Det lokale kulturarvsenteret har utstilt en piktisk dekorert stein framstilt som et kors.
I september 2021 kunngjorde arkeologer fra Universitetet i Central Lancashire funnet av to polerte steinkuler i en 5500 år gammel neolittisk grav. I følge Hugo Anderson var det andre objektet på «størrelsen på en cricketball, perfekt sfærisk og vakkert ferdigstilt». Den nøyaktige hensikten med de polerte steinkulene er ikke kjent, men det er mulig de ble brukt som både våpen og maktsymboler.
Historie
Orknøyene ble en del av norrøne området fra kanskje 800- og 900-tallet og utover. I 1991 ble Scar-skipsgraven oppdaget ved kysten av Sanday nær Burness. Dette norrøne fartøyet, som hadde vært 6,5 meter langt og 1,5 meter bredt, hadde råtnet bort, men etterlot mer enn 300 jernnagler (som gjorde det mulig å måle skipets dimensjoner). Skipsgraven, datert til 875–950 e.Kr., inneholdt levningene av en mann, en kvinne og et barn, sammen med en rekke gravgods. Disse inkluderte et sverd, kogger med piler, beinkam, spillebrikker og en unike drageplakett, framstilt av hvalbein.
I løpet av middelalderen hadde Sanday 36 ounceland (tradisjonell skotsk landmål), som kan ha blitt delt inn i to huseby-distrikter for skatteformål med landsbyen Lady Village i øst som dannet en enhet med Stronsay og Cross og Burness i vest som ble kombinert med Eday og andre øyer i vest. og nord. Hovedgården for det vestlige distriktet kan ha ligget mellom Pool Bay og Warsetter på et sted kalt Housay som nå bare er en haug.
På midten av 1600-tallet registrerte et anneks til Joan Blaeus Atlas Novus over Skottland ble det beskrevet at Sandays lavtliggende topografi betydde at «forlis ofte skjer for de som seiler dit om natten. Innbyggerne i Sanday ønsker oppriktig og ofte at dette skal skje, slik at de får en tilførsel av materiale til å brenne fra de havarerte skipene». Forfatteren fortsatte med å uttale at mangelen på torv betydde at tørket tang ble «spart som en skatt» til ildsted og at bare de bedrestilte borgerne hadde råd til å bringe torv fra Eday «over det frykteligste hav».
I mars 1633 ble Marion Richart (eller Layland) fra Sanday anklaget for hekseri. Hennes barnebarn James Fisher sa at han hadde sett henne og Catrine Miller i et tomt hus kalt House of Howing Greenay, sittende ved siden av djevelen som lignet en «svart mann». Andre vitner erklærte at hun hadde kastet trolldom på en fiskers agn med potene til katten hennes, helbredet en syk kvinne med en trolldom og forhekset melk fra kyr på Stronsay. Hun ble stilt for retten på Kirkwall, funnet skyldig, kvalt og brent.
Som en del av bevegelsen utbedringer av landbruket på 1800-tallet opprettet brødrene Malcolm og Samuel Laing en «New Model Farm"» nær dagens Loths fergeterminal på sørenden av øya. De introduserte merinosauer, og ruinene av dampmaskinhuset og skorsteinen av røde murstein og kjelehuset er fortsatt synlige. Selv om slike innovasjoner brakte økt produktivitet og ble mye kopiert i Orknøyene, førte det også til betydelige deler av befolkningen ble fattigere de også den betydelige befolkningen av husmenn og leietakere som ble stadig mer marginalisert.
Fyret Start Point Lighthouse står på den nærliggende tidevannsøya Start Point, lokalt kjent som Start Island. Fyret ble ferdigstilt 2. oktober 1806 av ingeniør Thomas Smith. Det var det første skotske fyret som hadde en urverkdrevet, roterende parabolsk reflektor som skapte en sveipende stråle.
Mozarabisk
Mozarabisk var et kontinuum av romanske dialekter som ble talt i muslimskdominerte områder på Den iberiske halvøy i tidlige stadier av iberoromanske språks utvikling. Dette dialektkontinuumet ble kjent som språket mozarabisk, selv om det aldri var én felles språkstandard. Til motsetning fra andre romanske språk ble mozarabisk skrevet med det arabiske alfabetet, og ikke med det latinske.
Sanday
Historie
Sanday har også en gang slått seg på brystet for å ha den nordligste passasjerjernbanen i Storbritannia, en privateid parkjernbane nær Braeswick, Sanday Light Railway. De første skinnene ble lagt ned i 1999, men linjen stengte i slutten av 2006.
Sanday kan også skryte av det nordligste destilleriet for framstilling av skotsk whisky, Kimbland Distillery, verdens første karbonnøytrale whiskydestilleri. Fyret Start Point Lighthouse står på den nærliggende tidevannsøya Start Point, lokalt kjent som Start Island. Fyret ble ferdigstilt 2. oktober 1806 av ingeniør Thomas Smith. Det var det første skotske fyret som hadde en urverkdrevet, roterende parabolsk reflektor som skapte en sveipende stråle.
Mozarabisk
Mozarabisk hadde en stor påvirkning på portugisisk og spansk – da særlig Andalucía-spansk – noe som kan forklare hvorfor disse språkene har mange ord av arabisk opphav.
Mozaraberne selv kalte ikke språket sitt for «mozarabisk,» men latin. Språket var i realiteten en variant av vulgærlatin, men med mange arabiske låneord, og en forgjenger til moderne spansk, som også inneholder mange låneord fra arabisk.
Sammenligning med andre språk
Den kristne bønnen Fader vår:
Jean Vaysse
Jean Vaysse (født 28. april 1900 i Albi, død 17. oktober 1974 i Albi) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1924 i Paris. Vaysse vant en olympisk sølvmedalje i rugby union under OL 1924 i Paris. Han var med på det franske laget som kom på andreplass i rugbyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Frankrike vant første kampen med 59-3 over Romania men tapte siste kampen mot USA med 3-17.
Isle of Wight
Isle of Wight (av innbyggerne i dagligtale kalt for «The Island») er en øy ved sørkysten av England. Den er lokalisert rundt 6 km utenfor kysten av Hampshire, rett utenfor Southampton, og er adskilt fra det britiske fastlandet ved sundet Solent. Den utgjør et grevskap, Isle of Wight, som ikke er delt inn i flere distrikter og derfor i praksis fungerer som en enhetlig myndighet. Den tilhører regionen Sørøst-England. Administrasjonsbyen er Newport. Øya utgjør også en valgkrets som velger kun ett parlamentsmedlem, og er dermed den mest folkerike valgkretsen i England. Fram til 1995 hadde øya, akkurat som Kanaløyene Jersey og Guernsey, egen guvernør.
Øya har vært hjemmet til poetene Swinburne og Tennyson, foruten også dronning Victoria som bygde hennes meget avholdte sommerbolig og endelige hjem Osborne House ved East Cowes. Isle of Wight har en maritim og industriell tradisjon som omfatter skipsbygging, seilmaking, framstilling av flybåter, verdens første luftputefartøy, og utvikling og utprøving av Storbritannias romraketter. Øya er vert for årlige festivaler, inkludert musikkfestivalene Bestival og Isle of Wight-festivalen, sistnevnte var i 1970 den største rockehendelsen som noensinne har vært arrangert. Det er også et bevart dyreliv og en del av de rikeste klipper og steinbrudd for fossiler etter dinosaurer i Europa.
Den raskeste offentlige transporten til fastlandet er til og fra Southsea i Portsmouth med luftputefartøy, og det går også fem fergelinjer over Solent.
Historie
Wight ble en øy mot slutten av siste istid, da Solentsundet ble dannet og skilte den fra fastlandet. Den tilhørte det keltiske området, og ble av romerne kalt Vectis. Keiser Vespasian tok øya under sitt felttog til Britannia.
I middelalderen ble øya bosatt av jyder, som så ble erstattet av sakserne. Normannerne opprettet tittelen herre av Wight, og grunnla Carisbrooke kloster og festningen Carisbrooke Castle. Øya kom ikke helt under kongens kontroll før den ble solgt til Edvard I i 1293 av den siste herskeren, «dronningen av Wright», som den døende lady Isabella de Fortibus ble kalt.
Den eldste byen var Newtown, ved en stor naturlig havn på nordvestsiden. Under et fransk angrep i 1377 ble det meste av øya, og andre bosetninger, ødelagt. Byen kom dermed i skyggen av Newport, som ligger slik til at den lettere kunne forsvares.
Henrik VIII grunnla festningsverker ved Yarmouth, East og West Cowe og Sandown etter at han hadde opprettet en permanent base for den britiske marine i Portsmouth. Mye av bygningsmaterialene kom fra klosteret, som kongen hadde lagt ned. I 1545 forsvarte Richard Worsley øya mot franske angrep. Etter den spanske armada i 1588 ble det bygget nye festningsverker rundt slottet mellom 1597 og 1602 for å forsvare øya mot eventuelle ytterligere spanske invasjonsforsøk.
Elizabeth I forsøkte å blåse liv i den gamle byen Newtown, og gjorde dette ved å opprette to parlamentsseter for byen. Dette førte til at den ble den mest beryktede av Englands råtne valgkretser. Da den store reformloven fjernet setene i 1832 var det bare 14 hus og 23 stemmeberettigede igjen i byen. Loven fjernet også to seter i Newport og to i Yarmouth, og erstattet dem med det ene sete øya har i dag.
Under den engelske borgerkrig flyktet kong Karl I til Wight, hvor han trodde at guvernør Robert Hammond ville ha sympati for ham. Hammond fengslet isteden kongen inne i Carisbrooke Castle.
Under lokalstyrereformen i 1888 ble øya lagt under Hampshire. Dette førte til en kampanje for selvstyre, og i 1890 ble et eget grevskapsråd opprettet.
I 1974 var det planer om å innlemme Wight i Hampshire igjen, men i siste øyeblikk ble dette omgjort. Ettersom dette ikke var planlagt var ikke loven som var vedtatt klar for endringen, og øya måtte derfor få en vanlig grevskapsstrukter med inndeling i distrikter. Den ble dermed delt i Medina og South Wight, som hadde et felles grevskapsråd. Etter at systemet med enhetlige myndigheter var innført kunne man endre dette, slik at 1. april 1995 ble distriktene slått sammen til en enhetlig myndighet. Det eneste formelle administrative båndet til Hampshire er grevskapenes felles politistyrke.
Gemse
Gemse (Rupicapra rupicapra) er en art i slekten gemser (Rupicapra), som videre inngår i gruppen sauer og geiter (Caprini) og er en del av kvegfamilien (Bovidae). Arten er utbredt fra De franske Alpene østover via Alpene, Balkan, Tatrafjellene, Karpatene, De pontiske fjell til Kaukasus. Arten er dessuten introdusert til Argentina, Tsjekkia og New Zealand.
Isle of Wight
Historie
Dronning Victoria bodde på Wight i flere år, og øya ble derfor et feriested for flere av Europas kongelige som var i slekt med henne. I 1897 ble verdens første radiostasjon opprettet av Marconi ved Needlesbatteriet på øyas vestspiss.
Gemse
Biologi
Gemsens kroppslengde kan bli inntil 100–130 cm lang og skulderhøyden inntil 70–85 cm. Vekten varierer mye og ligger rundt 14–62 kg (cirka 45 kg i snitt), avhengig av kjønn og underart. Begge kjønn bærer horn, som normalt måler cirka 17–28 cm. Hornlengden varierer lite mellom kjønnene, men heller i forhold til den generelle størrelsen på dyret.
Isle of Wight
Historie
I 1904 dukket det opp en mystisk sykdom som drepte bikoloniene på Isle of Wight. Den utslettet nesten alle bier på øya, og i 1907 kom den over til fastlandet og desimerte biebestanden på De britiske øyer. Den er kjent som Isle of Wight Disease («Isle of Wight-sykdommen»), og kunne ikke forklares før man i 1921 sporet den til parasitten Acarapis woodi. Parasitten har siden spredd seg til store deler av verden.
Gemse
Biologi
Pelsen veksler i farge med utbredelse og underart, fra nesten sort med rødlig grunnfarge, til nærmest blakk beige med sorte og hvite innslag. Om sommeren er den rødbrun med et lyst rødgult parti under og en svartbrun rand langs ryggen. Om vinteren er dyret mørkbrunt eller brunsvart og buken hvit. Gemsen lever dels i ensomhet, dels i mindre flokker. Den har velutviklet luktesans og hørsel. Den klatrer og beveger seg i fjellene med stor letthet, og kan til tider hoppe åtte meter langt.
Et antall gemser ble en gang før 1924 satt ut ved Rjukan i Norge, men de døde ut.
Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak Faysal Bibi (2013) og IUCNs rødliste.
Isle of Wight
Isle of Wight-festivalen
Isle of Wight-festivalen er en av de fremste musikkfestivalene i verden. I 1968 og 1969 ble det holdt to små konserter nær Tennyson Down på vestsiden av øya. I 1970 ble disse fulgt av en stor festival, som blant annet er kjent for at det var Jimi Hendrix' siste offentlige opptreden. Festivalen tiltrakk seg et publikum på hele 700 000, mens øya selv har en befolkning på knapt 100 000 innbyggere. Festivaler ble holdt i noen år før det tok slutt, men i 2002 ble tradisjonen gjenopplivet.
Olleveien
Olleveien finnes en rekke steder:
Alfred Ritscher
Alfred Ritscher (født 23. mai 1879 i Bad Lauterberg, død 30. mars 1963 i Hamburg) var en tysk polarutforsker og marineoffiser. Som kaptein i den tyske marine ledet han den tyske antarktisekspedisjonen 1938–39. Ekspedisjonen kartla store deler av Dronning Maud Land som ble navngitt Neuschwabenland. Han deltok i første og andre verdenskrig.
Ritschertind og Ritscherflya i Dronning Maud Land er oppkalt etter ham.
Han var gift med en jødisk kvinne, men valgte å skille seg fra henne etter at nazistene tok makten slik at hans karriere i tyske krigsdepartementet ikke skulle bli skadelidende.
Pomerium
Pomerium eller pomoerium (latin, fra sammensetningen post, «bak» og merium < murum, «mur») var den hellige grensen rundt byen Roma og byene kontrollert av Roma. I juridiske begreper eksisterte Roma kun innenfor dets pomerium; alt bortenfor var ganske enkelt området Ager Romanus, «Romas marker», tilhørende Roma.
Navn
Begrepet er en klassisk sammentrekning av den latinske frasen post moerium, bokstavelig «bak muren». Begrepet ble forklart i antikken som hva som kom etter, eller før, muren, og var den linje som ble definert av en augur for å utgjøre byen. Det var en religiøs grense, punkten bortfor hvor auspicia urbana ikke kunne bli tatt, og den var tydelig både fra bymuren og grensen for faktisk bebyggelse. Den ble ofte forstått som stripen på innsiden eller utsiden av muren. Pomerium var grenset på den ene siden av en fure og linje med jord, frambrakt av ploging med en oke og ei ku, rundt byen; ved portene ble plogen løftet opp og linjen således brutt. Eller at pomerium var furen og ryggen i seg selv.
Den romerske historikeren Titus Livius i sitt verk Ab Urbe Condita at pomerium var opprinnelig et omårde med mark på begge sider av bymuren, skjønt etymologien innebærer en betydning som refererer til en enkelt side av muren. Han hevdet at det var en etruskisk tradisjon å innvie dette området av en augur og det var teknisk sett forbudt å bosette seg eller drive jordbruk i området pomerium. Det hadde delvis den hensikt å forhindre bygninger å bli reist nært inntil bymuren (skjønt på den tiden hvor Livius skrev dette ble hus faktisk bygget opp mot muren).
Lokalisering og forlengelse
Juridisk sett eksisterte Roma bare innenfor pomerium, mens alt utenfor kun hørte under Roma. Varro forteller at en rekke byer foretok en circumductio («omgåelse»), det vil si at man gikk eller førte noen rundt byen for å markere bygrensen. Videre viser Varro til en etruskisk skikk med å pløye en fure rundt en nyanlagt by. En hvit ku og en hvit okse ble spent foran plogen, og pløyde opp en fure som dannet pomerium, og symboliserte både fossa («voll») og agger («mur»). Innenfor denne grensen var jorden sacer («hellig»), og ingen som passerte den, fikk bære våpen. Ingen måtte heller gravlegges innenfor bygrensen. Derfor ligger antikke gravplasser alltid utenfor datidens bymurer. - Byer som hadde foretatt denne «omgåelsen», kunne kalle seg urbs, av orbis («sirkel, krets»). I Kärnten i Østerrike foretar fremdeles hver påske en katolsk prosesjon en «omgåelse» som tilsvarer grensene rundt byen som lå der i antikken,
Solothurn (kanton)
Solothurn er en kanton i Sveits. Den ligger i den nordvestlige delen av landet, og grenser i vest og syd mot Bern, i øst mot Aargau, og i nord mot Basel-Landschaft. To av distriktene er eksklaver og ligger mellom Basel-Landschaft og den franske grensen. En tredje eksklave ligger i Bern.
Adolphe Bousquet
Adolphe René Bousquet (født 14. august 1899 i Béziers, død 17. mars 1972 i Béziers) var en fransk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen og 1924 i Paris. Bousquet vant en olympisk sølvmedalje i rugby union under OL 1920 i Paris. Det var kun to lag som deltok og det ble kun spilt én kamp. Han var med på det franske laget som tapte finalen mot USA med 0-8.
Fire år senere, under OL 1924 i Paris vant Bousquet sin andre olympiske sølvmedalje i rugby union Han var med på det franske laget som kom på andreplass i rugbyturneringen. Det var kun tre lag som deltok og kampene ble spilt i perioden 4. til 17. mai 1924. Frankrike vant første kampen med 59-3 over Romania men tapte siste kampen mot USA med 3-17.
Solothurn (kanton)
Hovedstaden er Solothurn. Kantonen har 248 000 innbyggere og er hovedsakelig tyskspråklig; tysk er det eneste offisielle språket. Befolkningen er ca. 60 % romersk-katolsk og den resterende andelen overveiende protestantisk.
Byer, kommuner og distrikter
Solothurn består av 125 kommuner som er sammenfattet til ti distrikter (Bezirke). To og to distrikter danner tilsammen et amt (Amtei). Amtets navn består av distriktenes to navn: Distriktene er rent administrative enheter, mens amtene fungerer både som retts- og valgkretser.
Glassmalle
Glassmalle (Kryptopterus minor) er en fisk. Kroppen er gjennomsiktig og blir opp til 10 cm lang, men vanligvis litt mindre i akvarium, hvor de foretrekker åpne områder å svømme på samt beplantede områder å gjemme seg i.
De skiller seg fra andre maller ved at de holder seg i de midtre og øvre vannlagene og ikke på bunnen.
Glassmalle er følsom ovenfor endringer i pH og vannkvalitet.
Glassmalle og indisk glassmalle
Frem til 1989 ble glassmallen regnet som samme art som den svært like, men noe større indiske glassmallen (Kryptopterus bicirrhis). Indisk glassmalle er lite tilgjengelig i akvariehandelen, men da mange ikke er klar over at det dreier seg om to forskjellige arter, selges glassmallene ofte feilaktig under navnet «indisk glassmalle».
Yumileidi Cumbá
Yumileidi Cumbá (født 11. februar 1975 i Guantánamo) er en cubansk kulestøter. Hennes beste sesong kom i 2004 da hun ble olympisk mester i Athen og i tillegg satte en ny personlig rekord på 19.97 under et stevne i Spania.
Kunståret 1376
Kunståret 1376 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1376.
Dødsfall
...
Willy Oftedals Ærespris
Willy Oftedals Ærespris blir delt ut av Rock Mot Rus og organisasjonen Rock Mot Rus-Venner hvert år, så fremst det blir funnet egnede kandidater til prisen. Prisen består av en bronsestatuett (kalt Willy-statuetten), 5 000 kroner og et diplom. Prisen blir delt ut hvert år under Rock Mot Rus-festivalen på Andenes i Nordland. Det kan nomineres maksimalt tre personer, lag eller foreninger hvert år.
Willy Oftedals Ærespris er en nasjonal pris, som ble delt ut for første gang i 2011, til minne om Willy Oftedal som var festivalsjef og primus motor i Rock Mot Rus i 28 år. Han utviklet Rock Mot Rus-festivalen til å bli den største rusfrie festivalen i landet. Den første vinneren ble Reidulf Solbakken fra Harstad, for sitt arbeid for ungdom og unge musikere gjennom flere tiår.
The Twilight Zone
The Twilight Zone var en amerikansk fantasy-, skrekk-, mystery- og sciencefictionserie som gikk på CBS i tre perioder. Første gang fra 1959 til 1964, andre gang fra 1985 til 1989 og tredje gang fra 2002 til 2003. Serien ble skapt av Rod Serling.
The Twilight Zone kan beskrives som en såkalt antologi-serie bestående av separate novellefilmer, men med en rød tråd gående gjennom dem.
Seriens hovedkonsept er å vise at det finnes «et femte element», en tilstand mellom lys og skygge, mellom vitenskap og overtro, mellom tid og rom. Novellefilmene introduseres av Rod Serlings voice-over, og alle har en overraskende slutt, som enkelte ganger lar seeren bli sittende igjen i gråsonen.
Serien fulgte i fotsporene til radioprogrammer som The Weird Circle og X Minus One.
Bernt Ström
Bernt Valter Ström (født 6. mars 1940 i Säter, Dalarnas län, død 31. august 2009 i Luleå), var en svensk skuespiller.
Sim Hae-in
Sim Hae-in (født 31. oktober 1987 i Sør-Korea) er en sørkoreansk håndballspiller. Hun spiller venstre back på Sør-Koreas kvinnelandslag i håndball i Håndball-VM 2011.
Oscar Lövgren
Oscar Georg Lövgren (født 18. april 1899 i Norra Råda, Värmlands län, død 19. august 1980) var en svensk hymnolog, salmedikter, teolog og æresdoktor.
Han utga flere bøker om salmer og salmediktere, blant annet om Lina Sandell-Berg, Oscar Ahnfelt, Fanny Crosby og «Solskinnssangeren» J.A. Hultman. For sitt store Psalm- och sånglexikon, utgitt 1964 ble han i juni 1971 utnevnt til teologisk æresdoktor av Uppsala universitet.
Gandalv
Gandalv er en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens Midgard, og er en av hovedpersonene i Ringenes herre. Gandalv er en istar, hjelpere for valaene, og vandrer rundt i Midgard som en gammel mann, med langt grått (siden hvitt) hår og skjegg. Han røyker ofte pipe med urter. De enkle menneskene kaller ham trollmann. Han bærer et legendarisk sverd som heter Glamdring og en magisk trollstav.
Hos folkene og i landene rundt i Midgard har han mange forskjellige navn:
Gandalv var den av de fem istarene, og var Manwës personlige valg. Gandalv den Grå styrter Balroggen i Morias Miner ned i avgrunnen under broen i Khazad-dûm på slutten av den første boka i Ringenes herre-trilogien. Gandalv beseirer balrogen til slutt, men for det må han betale med livet, men valaene sendte ham tilbake i den andre boka, To tårn, som Gandalv den Hvite. Som Gandalv den Hvite tar han plassen til Sarumann i Det Hvite Råd. Etter dette inntar han en langt større rolle i kampen mot den mørke herren Sauron, og kjemper som den Hvite rytter i Rohan og Minas Tirith. På slutten av den tredje boka, Atter en konge, drar han med alvene og hobbitene Frodo og Bilbo til Gråhavnene, og drar så over havet til Valinor. Da bærer han Narya. Narya er en av de tre alveringene som er omtalt i verset. De andre to ringene er båret av Galadriel og Elrond.
Navnet Gandalf stammer egentlig fra det norrøne diktet Voluspå, og er en sammensetning av ordene "Gandr" og "Alfr". Ordet "Gandr" kan etymologisk spores tilbake til betydningen "magi", men kan også ha betydningen "stav". "Alfr" betyr logisk nok "Alv", til tross for at Gandalv i Ringenes Herre ikke er av alveætt.
Opel Kapitän
Opel Kapitän, var sammen med "Admiral" og "Diplomat" som kom i 1964, en av Opels store modeller. Den ble produsert i perioden 1938–1970. Alle førkrigs-modellene hadde seks-sylindrede rekkemotorer på 2,5 til 2,8 liter og selvbærende karosseri.
Kapitän ’39 (1938–1940)
Kapitän var den siste Opelmodellen som ble konstruert før andre verdenskrig. Den ble først vist på slutten av 1938 og presentert for det internasjonale publikum på bilutstillingen i Genève våren 1939. Førkrigs-Opel Kapitän ble tilbudt som limousin med to eller fire dører og som cabriolet.
Før den sivile bilproduksjonen måtte innstilles høsten 1940, ble det bygd 25 371 enheter. I tillegg ble tre enkelteksemplarer bygd i 1943 (til sammen 25 374]. Prisen for en todørs limousin var 3 575 riksmark (RM) og 3 975 RM for en firedørs. Cabrioleten kostet 4 325 RM. Bilen hadde suksess også utenfor Tyskland.
Kapitän '48 (1948-1950)
Frem til april 1950 ble 12 936 bygd.
Kapitän ’50 (1950–1951)
Kapitän ’50 fikk noen endringer og forbedringer. Tydeligst var at bilen fikk rattgir, et nytt dashbord (identisk med Kapitän ’51) og nytt design for innenutkledningen og setetrekk (striper). 2,5 liter motorens kompresjon ble øket fra 6,0:1 til 6,1:1.
Kapitän ’50 ble bygd fra mai 1950 til februar 1951 i 17 470 eksemplarer.
Kapitän ’51 (1951–1953)
Kapitän ’51 med sitt moderniserte karosseri, udelt bakvindu, mer krom og en sterkere motor (43 kW / 58 HK) var et av de første tegn på det tyske «økonomiske under». I 50-åra var denne bilen populær og et statussymbol. Den lå til tider på tredjeplass i bilregistreringsstatistikken etter VW og Opel Olympia Rekord. Fra mars 1951 til juli 1953 ble tilsammen 48 587 bygd. Prisen var 9 250 DM (fra 1. august 1951: 9 600 DM).
Kapitän ’54 (1953–1955)
Høsten 1953 fikk den nye Kapitän ’54 et pongtongkarosseri i amerikansk stil med en markant «haikjeft»-grill. Alle dørene var nå hengslet foran og frontruta var udelt. Motorens ytelse steg til 50 kW (68 PS), maksimalhastigheten til 138 km/h.
I produksjonstiden fra november 1953 til juli 1955 ble 61 543 bygd. Prisen var 9 500 DM (fra 3. januar 1955: 8 990 DM).
Kapitän ’56 / ’57 (1955–1958)
I 1955 ble en facelift gjennomført; Motordekslet ble glattet, grillen bestod nå av loddrette gitterstaver i stedet for «haikjeften». Bakskjermene fikk små finner. Motorens ytelse ble økt til 55 kW (75 HK).
For første gang kunne man for 900 DM tillegg i prisen, kjøpe en „luksusversjon“, som blant annet var utstyrt med enkeltseter foran, avblendbart speil inne, ryggelys og annet «snadder». Overdrive (for 2. og 3. gir) var også tilgjengelig.
Av Kapitän ’56 og Kapitän ’57 ble tilsammen 92 555 bygd.
Kapitän P 2,5 (opprinnelig „P“, 1958-1959)
Opel Kapitän P 2,5 (P = Panoramascheibe), kom i 1958, med en 2,5 liters motor med en ytelse på 59 kW (80 HK). Stylingen med finner bak og med panoramavinduer foran og bak og masse krom var inspirert av tidens amerikanske biler. På grunn av nøkkelhullformen på baklysene fikk bilen tilnavnet „nøkkelhullkaptein“, ofte også Kapitän „P 1“.
Fordi taket gikk langt nedover og panoramavinduet bak gikk rundt hjørnet, var bakdøren ikke bare optisk smale, det var virkelig vanskelig for voksne å komme inn i baksetet. Andre kritikkpunkter var dårlig utsikt til siden for baksetepassasjerene. Denne kritikken førte til at denne modellen ble avløst etter et år.
Kapitän P 2,5 kostet 10'250 DM, fra juni 1958 til juni 1959 ble 34'842 bygd.
For et tillegg på 750 DM kunne man kjøpe en luksusversjon og for 650 DM ekstra var overdrive tilgjengelig.
Kapitän P 2,6 (1959–1963)
Sommeren 1959 kom en Kapitän, som var mer saklig og „europeisk“: Det nye karosseriet hadde en flatere, strukket linjeføring med et ennu større panoramavindu foran. Takformen ble endret, slik at det ikke lenger var vanskelig å komme inn i baksetet. Motoren vokste til 2605 cm³ med 90 HK (66 kW) ytelse og maksimalhastigheten til 150 km/t.
Det ble den mest vellykkede Kapitän som noensinne ble bygd. Inntil 1960 kunne den leveres med overdrive, deretter var en automatisk 3-girs-„Hydramatic“-girkasse og fra og med 1962 en servostyring foruten en „L“-Version som ekstrautstyr. Opel sluttet også med den amerikanske «uskikken» å komme med en «ny» modell nesten hvert år. Fra august 1959 til desember 1963 ble tilsammen 145 616 Kapitän P 2,6 bygd. De siste bilene ble registrert i februar 1964. P 2,6 var den siste Opel Kapitän i seks-sylinder-klassen som rangerte foran Mercedes-Benz i den tyske registreringsstatistikken for nye biler.
Typebetegnelsen „Kapitän P-LV“ blir ofte brukt galt, særlig for Kapitän P 2,6. Det kommer fra en feil i Oswald-standardverk, som blir kopiert stadig vekk: Betegnelsen „LV“ er Opel-intern og betyr „Limousine viertürig“ (limousine fire dører), analogt står f.eks. „LZ“ für „Limousine zweitürig“ (limousin to dører) (jfr. reservedelskatalogene). „LVL“ betyr „Limousine viertürig Luxus“. Denne Kapitän-modellen het internt først Kapitän P og senere – for å uttrykke forskjellen til P 2,6 med større motor – nettopp P 2,5. Av Opel Kapitän P 2,6 fantes også en todørs coupé-artig modell, som i meget lite antall, ble bygd hos „Karosseriebau Autenrieth“ i Darmstadt. To av dem er kjent.
Felipe Ramos Rizo
Felipe de Jesús Ramos Rizo  (født 10. mars 1963 i Mexico by) er en meksikansk fotballdommer. Han dømte blant annet kamper i Fotball-VM 2002. I kvartfinalen mellom og  ga han rødt kort til Ronaldinho. Han har også dømt Gold Cup to ganger. Han debuterte som dommer i 1983.
Opel Kapitän
Kapitän P 2,6 (1959–1963)
Mens både Admiral og Diplomat ble produsert frem til 1977, ble produksjonen av Kapitän avsluttet rundt 1970.
Felipe Ramos Rizo
Kamper i VM
VM 2002
Opel Kapitän
Opel Kapitän A (1964–1968)
Våren 1964 begynte produksjonen av KAD (Kapitän/Admiral/Diplomat) A-serien og dermed også Opel Kapitän A som den minste modellen i «overklassen».
Det konsekvente, elegante karosseriet uten panoramavinduer var identisk med karosseriet til den bedre utstyrte Admiral og den øverste modellen Diplomat. 2,6 liter motoren ble økt til 100 HK (74 kW), og høsten 1965 kom en fullstendig ny motor med 2 784 cm³ og 125 HK (92 kW) ytelse, som passet bedre til den store vogna. En fire-girs girkasse var også ny.
Se: Opel KAD A
Opel Kapitän B (1969–1970)
Tidlig i 1969 kom KAD-B-serien ut, derved også Kapitän B. Opphengningen ble forbedret med en De-Dion-bakakse og karosseriet ble litt mindre (ca. 5 cm i lengden og bredden).
Produksjonen av Kapitän B sluttet allerede våren 1970, og dermed forsvant navnet Kapitän fra Opels tilbudslister. KAD-B-serien fortsatte med Admiral og Diplomat frem til 1976 rsp. 1977.
Se: Opel KAD B
Ola Calmeyer
Ola Mathias Calmeyer (født 14. april 1930 i Oslo, død 5. juni 2003) var en norsk jazzmusiker (piano). Han var bror til skuespiller Joachim Calmeyer, tekstilkunstneren Sidsel Calmeyer og forfatteren Bengt Calmeyer, og kjent fra en rekke samarbeid og utgivelser.
Etter oppvekst i Horten, tok han del i Oslo's jazzmiljø (1949–53), var i USA (1953–63), og spilte i Vestfold (1963–75), der han blant annet etablerte Urijazz i Tønsberg. Etter flytting til Oslo's jazzmiljø (1975–1990) spilte han i Club 7's husband, Winds Hot & Cool, samt besetninger ledet av Brinck Johnsen, Alf Kjellman Ditlef Eckhoff, Paul Weeden, Odd Riisnæs og Carl Magnus Neumann.
Derpå etablerte han eget plateselskap Jazzland i kompaniskap med jazzbassisten Arne Styhr, hvorpå han ga han ut plate med sin «Mallorcatrio» der Ole Jacob Hansen trommer og Terje Venaas/Kai Hartvigsen bass tok del, med bidrag fra broren Joachim Calmeyer, Ditlef Eckhoff og Bjørn Johansen. Han ga også ut Rainbow sessions med Bjarne Nerem, Kristian Bergheim og Eyvind Olsen. Den senere tid ledet han en ny versjon av «Havna Swingers 95» (som han hadde etablert 1948-49) til kassett, og samarbeidet med poeten Triztán Vindtorn i oppsetninger. I kvartett med Jørn Winnæss, Halvard Kausland og Kristen Svendsen utkom to plater (1997, 2000)
Grønknuten
Grønknuten er en kolle som ligger i Grønknuten naturreservat (også kalt Høg-Holleia) nordvest i Holleia, i Ringerike kommune i Buskerud. Den er 681 moh. Man trodde lenge at dette var den høyeste toppen i Holleia, men Rudskollen (712 moh.) og Spillhaugkollen (703 moh.) er høyere.
Området rundt Grønknuten dreneres av Granavollelva, som renner i sør‑sørøstlig retning og etter hvert blir til Henåa, grenseelva mellom Ringerike og Modum som krysser under riksvei 35 like sør for Nakkerud og renner ut vest i Tyrifjorden.
Lizz Wright
Lizz Wright (født 22. januar 1980 i Hahira, Georgia, USA) er en amerikansk jazzsanger.
Hennes musikksjanger kan betegnes som neo-soul, med innflytelse fra gospel, rhythm'n'blues og folk, fremført med en sangstil som er emosjonell betont.
Lizz Wright vokste opp i av Georgia der faren var prest, hun kom derfor tidlig i kontakt med gospelmusikk og var musikkansvarlig i farens kirke. Ved Georgia State University sang hun klassisk musikk og ved New School i New York studerte hun jazz og spirituals. På egen hånd satte hun seg inn i amerikanske folk. Wright begynte tidlig å fremføre Billie Holliday s musikk. Hun fremfører sanger av Ray Charles, Allen Toussaint, Nina Simone, Eric Clapton, Jimi Hendrix, Neil Young, Sister Rosetta Tharpe, k.d. lang og Bob Dylan. I en alder av 14 år hadde hun selv lært seg å spille piano, og begynte å spille i kirken hos faren. I 1996 vant hun "National Choral Award" for sin innsats i musikkprojekter på High School. Ved en Billie-Holiday-Tribute i Hollywood Bowl i Los Angeles ble hun oppdaget av fans og journalister. På sitt første album, Salt har hun skrevet fem av stykkene selv.
Grace og Freedom & Surrender gikk til topps på Billboards jazzliste.
I 2006 besøker Wright Nasjonal jazzscene på Cosmopolite, Bergen jazzforum, Vossajazz og Kongsberg Jazzfestival. I 2018 holdt hun åpningskonserten under Sildajazzen. I 2016 opptrådte hun på Molde Jazzfestival.
Chicago Tribunes skrev at om Wright sang telefonkatalogen ville det være overbevisende. Hun kan uanstrengt bevege seg langs hele sitt register som beskrives som alt (alto). New York Times anmelder skriver at stemmen hennes er en myk mørk alt som kan minner om gammel fatlagret whiskey («a smooth, dark alto possessed of qualities you might associate with barrel-aged bourbon»). The Times beskriver stemmen som en mørk kontraalt og med et repertoar som minner om en beskjeden Nina Simone. The Guardian skrev i 2017 at Wright er dronningen blant tidens jazzsangerinner.
Kunståret 1377
Kunståret 1377 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1377.
Betel Dal
Betel Dal er en kristen frikirkelig menighet på Dal, i Eidsvoll i Viken, tilsluttet den norske pinsebevegelsen.
Betel Dal ble stiftet i 14. april 1931. Betel Dal ble dannet som et resultat av en kraftig vekkelse på slutten av 1920-tallet. Særlig på Dal og i Sætregrenda ble flere mennesker omvendt. Olaf Baraas var den første forstander. Han ble senere etterfulgt av Oskar Karlsen.
Menighetslokalet ble bygget ikke lenge etter at menigheten var dannet, tidlig på 1930-tallet. Det er modernisert noen ganger senere, blant annet med et nytt inngangsparti. Lokalet har også en leilighet.
Menigheten hadde 39 tilskuddstellende medlemmer i 2018 For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.
Misjon
Betel Dal er engasjert i misjonsarbeid i India.
Yukinori Miyabe
Yukinori Miyabe (født 18. juli 1968 i Tokyo, død 7. mars 2017 samme sted) var en japansk skøyteløper som deltok i De olympiske vinterleker i 1992 i Albertville og 1994 i Lillehammer.
Schmedeswurth
Schmedeswurth er en kommune i kretsen Ditmarsken i Schleswig-Holstein, Tyskland. Schmedeswurth hører under Marne-Nordsjøs amt, hvor den er den eldste kommunen.
8 av 9 plasser i kommunestyret er holdt av FWV, en uavhengig liste. Borgermesteren, Harm Schloe, representerer også FWV.
Yukinori Miyabe
Miyabe døde 7. mars 2017 av kreft.
Petra Kelly
Petra Karin Kelly (født 29. november 1947 i Günzburg som Petra Karin Lehmann, død 1. oktober 1992 i Bonn) var en tysk politiker, fredsaktivist og en av grunnleggerne av partiet Bündnis 90/Die Grünen.
Livsløp
Petra Kelly ble født i Günzburg av tyske foreldre, men hennes far forlot hjemmet da hun var sju år. Petras mor måtte arbeide, slik at datteren vokste opp hos sin bestemor. Etter morens giftermål med en amerikansk offiser, tok Petra etternavnet Kelly og i 1960 flyttet familien til USA. Fra 1966 til 1970 studerte Petra Kelly statsvitenskap og politikk i Washington, D.C. og var der også aktiv i skolepolitikken.
I 1968 engasjerte Kelly seg i valgkampen for senatorene Robert F. Kennedy og Hubert H. Humphrey. Fra 1972 til 1982 arbeidet hun for Det europeiske økonomiske og sosiale utvalg og behandlet der saker for Europakommisjonen og Den europeiske unions råd. Kelly var opprinnelig medlem av SPD, men gikk ut av partiet i 1979.
Kelly var leder av Jeunes Européens fédéralistes (JEF) og hennes hovedarbeidsområder der var fredspolitikk, menneskerettigheter og minoriteter. Fra 1985 engasjerte Petra Kelly seg for Tibet. Sammen med sin samboer, politiske venn og partikollega, den tidligere brigadegeneralen Gert Bastian, holdt hun kontakt med internasjonale freds- og frigjøringsbevegelser. Ved valget til Forbundsdagen i 1990 klarte hun ikke å holde på sin plass der.
Kellys stjerne i partiet hadde begynt å synke fra 1984, men hun dannet sammen med Bastian en politisk duo. Det antas at Bastian skjøt henne natten til 1. oktober 1992, mens hun sov. Deretter skjøt Bastian seg selv. Likene ble ikke funnet før nærmere tre uker senere, den 19. oktober. Kelly er gravlagt på Würzburg Waldfriedhof (skogskirkegård).
Heder
I april 2006 ble en del av Franz-Josef-Strauß-Allee i det tidligere regjeringskvartalet i Bonn omdøpt til Petra-Kelly-Allee. Petra-Kelly-prisen ble opprettet til minne om henne av Heinrich Böll-stiftelsen.
Organisasjonen Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte regner henne med blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.
Ona
Ona er ei øy i Ålesund kommune i Møre og Romsdal fylke, og hadde i 2020 15 fastboende.
Befolkning
På det meste etter andre verdenskrig var det bortimot 370 innbyggere på Ona og Husøya i Sandøy kommune. I tillegg var det i fiskesesongene en del fiskere fra øyene og fastlandet som bodde i rorbuer.
Grunnlag
Grunnen til at fiskerne flyttet utover i fiskesesongene var den korte seilingsavstanden fra Ona og ut til de rike fiskefeltene. Øya ligger i havgapet ytterst på Romsdalskysten og var det sydligste fiskeværet i Norge. De fastboende her ute livnærer seg på fiske, keramikkproduksjon og turisme. Øya har også en restaurant som er åpen i turistsesongen og serverer selvfølgelig blant annet sjømat. Her finnes også gode muligheter for overnatting. Før var det også salting av sild og klippfisk og tørrfiskproduksjon her ute. Det var ikke uvanlig at klippfisken lå utover alle svabergene til tørk, senere ble det kunstig tørking av klippfisken. Tørrfisken ble hengt og tørket på hjell.
Øya har også en kiosk.
Topografisk
Øygruppa Ona består av de to øyene Ona og Husøya, som er bundet sammen med en kort bro; ved fjære sjø kan en gå tørrskodd over fjæra mellom øyene. På Onakalven, øyas nest høyeste punkt (Heia er høyest), står Ona fyr, som ble bygd i 1867 og er 14,7 meter høyt. Fyret er et kjent turistmål, og mange turister besøker øya hvert år.
Ona har også en fin, hvit sandstrand, gravplass (på Husøya) med en særegen steingard rundt laget av rullesteiner og et forsamlingshus, «Stormly», som benyttes til begravelser, bryllup, religiøse møter, fester etc.
Historikk
I 1670 feiet en flodbølge over øya under en storm og tok med seg de fleste husene der og mange mennesker, men samfunnet ble med tiden gradvis bygget opp igjen. I tidligere tider var det også losstasjon med flere loser her ute. Flere av losene omkom under tjeneste. På 1950- og 60-tallet var det 3 fiskemottak og 3 butikker.
I senere tid har øya også blitt kjent for keramikkproduksjon. I 2008 etablerte galleriet Atelier HF9 seg på Ona (Husøya).
Ornitologisk aktivitet
Ona har vært kjent for et rikt fugleliv, og fra 1970-årene har det vært mange ornitologer som har besøkt øya. Før 1997 var det registrert 117 arter på Ona og Husøya, men fra 1997 har det vært systematisk registrering hver høst, som regel minimum i uke 39 – 40. Dermed har også observasjonene blitt bedre, og pr. september 2008 var det observert 230 arter fra Ona. Høsten 2009 bød på en sensasjon i og med at en hvitkronespurv oppholdt seg på øya i en periode i månedskiftet september/ oktober. Den holder normalt til i Amerika og er bare observert seks ganger tidligere i Europa.
1025 Riema
1025 Riema er en asteroide i det indre av hovedbeltet. Den ble oppdaget 12. august 1923 av Karl Wilhelm Reinmuth ved Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg.
FIFA Confederations Cup 2009
FIFA Confederations Cup 2009 var den åttende Confederations Cup. Turneringa ble spilt i Sør-Afrika mellom 14. og 28. juni 2009. De regjerende mesterne fra 2005 var.
Laurence
Laurence er også brukt som mannsnavn, men sjeldnere. Navnet er vanlig som mannsnavn i skrivemåten Lawrence.
FIFA Confederations Cup 2009
Brasil slo i finalen med 3–2. tok bronse etter å ha slått 3–2 i bronsefinalen.
Laurence
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Joar Aksnes
Joar Aksnes (født 30. mai 1962) er musiker og låtskriver fra Verdal, Nord-Trøndelag. Han er mest kjent som vokalist og frontfigur i bandet Dead Flowers, som har gitt ut fem plater siden starten i 1987 med tekst og musikk av Aksnes.
Schrum
Schrum er en kommune i kretsen Ditmarsken i Schleswig-Holstein, Tyskland. Schrum hører under Midtre Ditmarskens amt, og lå før 25. mai 2008 i Albersdorfs amt.
Budjonnovsk
Budjonnovsk (russisk: Будённовск) er en by i Stavropol kraj i Russland. Den ligger rundt 180 km øst for Stavropol. Innbyggertall: 65 687 (folketelling 2002), 55 350 (folketelling 1989).
Terrorangrepet i Budjonnovsk fant sted her i juni 1995.