cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Banquo
Rolle i skuespillet
Når Macbeth dreper kongen for å ta tronen er Banquo den eneste som vet om hans overnaturlige møte med heksene; og han reserverer dommen for Gud, usikker på om Macbeth er en morder eller ikke. (Selv om han betrakter i en monolog at «I fear / Thou play'dst most foully for 't».) Han uttrykker sin respekt for den nye Kong Macbeth og sverger sin lojalitet. Senere, bekymret over at Banquos etterkommere, og ikke hans egne, vil herske i Skottland, sender Macbeth mordere for å drepe Banquo og Fleance. I basketaket unnslipper Fleance. Banquos spøkelse viser seg senere for Macbeth i banketten i akt 3, scene 4. En vettskremt Macbeth ser ham, mens fremtoningen er usynlig for de andre gjestene. Han viser seg for Macbeth igjen i et syn gitt av de tre heksene, der Macbeth ser en lang linje av konger nedstammet fra Banquo.
Motstykke til Macbeth
Mange kritikere ser på Banquo som et motstykke og kontrast med Macbeth. Macbeth, for eksempel, aksepterer med iver de Tre Heksenes profeti som sann og forsøker å bidra til at den oppfylles. Banquo på den andre siden, tviler på profetien og på hensiktene til disse tilsynelatende onde skapningene. Der Macbeth setter sitt håp i spådommen om at han vil bli konge, argumenterer Banquo for at ondskap bare tilbyr gaver som fører til svik og ødeleggelse. Banquo motstår stødig ondskapens fristelser i skuespillet, og ber til himmelen om hjelp, mens Macbeth oppsøker mørkets gaver, og ber om at onde krefter skal bistå han. Dette er tydelig i akt to; etter at Banquo følger Duncan til sengs, sier han: «There's husbandry in heaven, / Their candles are all out». Denne forutanelsen om det kommende mørket blir gjentatt rett før han blir drept: «it will be rain to-night», sier Banquo til sin sønn Fleance.
I Akt 2, Scene 1, møter Banquo Fleance og ber ham ta både sverd og dolk fra ham («Hold, take my sword ... Take thee that too» ). Han forklarer også at han har hatt problemer med å sove på grunn av «cursed thoughts that nature / gives way to in repose!» Når Macbeth nærmer seg forlanger han å få sverdet sitt tilbake fort. Kritikere har tilket dette til å bety at Banquo har drømt om å myrde kongen som Macbeths medsammensvorne for å ta tronen for sin egen familie, som de Tre Heksene profeterte for ham. Hans gode natur avskyr disse tankene så mye at han gir sverdet og dolken sin til Fleance for å være sikker på at de ikke vil gjennomføres, men han blir så nervøs av at Macbeth kommer at han forlanger å få dem tilbake. Andre kritikere har hevdet at Banquos drømmer har mindre å gjøre med å drepe kongen og mer å gjøre med Macbeth. De mener at Banquo bare legger til side sverdet for kvelden når Macbeth kommer. Siden Banquo har hatt mareritt om Macbeths handlinger tar han tilbake sverdet for sikkerhets skyld.
Spøkelsesscener
Når Macbeth vender tilbake til heksene senere i skuespillet, viser de han en skikkelse av den myrdede Banquo sammen med åtte av hans etterkommere. Scenen har dyp betydning: Kong Jakob I, på tronen når Macbeth ble skrevet, var skilt fra Banquo av ni generasjoner. Det Shakespeare her skriver er med andre ord et sterkt bifall til Jakobs rett til tronen av ætt, og for publikum i Shakespeares dager, en veldig håndfast oppfyllelse av heksenes profeti til Banquo om at hans sønner villa innta tronen. Denne fremtoningen er også dypt forstyrrende for Macbeth, som ikke bare vil ha tronen for seg selv, men som også ønsker å avstedkomme en linje med konger.
Banquos andre opptreden som spøkelse under banketten fungerer også som en indikator på Macbeths samvittighet som kommer tilbake for å forpeste tankene hans. Banquos triumf over døden fremstår symbolsk, i så måte at han bokstavelig talt tar Macbeths plass under kalaset. Sjokkert bruker Macbeth ord som passer inn i en metafor om usurpasjon, og beskriver Banquo som kronet med sår. Ånden tømmer Macbeths manndom sammen med blodet fra kinnene hans; så snart den forsvinner annonserer Macbeth: «Why, so; being gone, / I am a man again.»
Kritikere diskuterer hvorvidt Macbeths syn av Banquo er virkelig eller en hallusinasjon. Macbeth hadde allerede hatt en hallusinasjon før han drepte Duncan: en kniv som svevde i luften. Flere fremførelser av skuespillet har til og med ignorert sceneanvisningen som introduserer Banquos spøkelse, som forsterker inntrykket av at Macbeth er på vei til å bli gal, siden publikum ikke kan se det han påstår han ser. Kritikere som er negative til dette synspunktet mener at selv om kniven er uvanlig er spøkelset til myrdede offer mer troverdig, med basis i publikums overtro. Ånder i andre Shakespeare skuespill — særlig Hamlet og En Midtsommernattsdrøm — eksisterer i tvetydig form, og i noen tilfeller til og med sår tvil om sin egen tilstedeværelse.
Fremstillinger og tolkninger
Sceneregissører, uten bistand fra postproduksjonseffekter og kameratriks, har brukt andre metoder for å vise spøkelset. Sent i det 19. århundre brukte forseggjorte produksjoner av skuespillet, oppsatt av Henry Irving, et bredt utvalg av tilnærminger til denne oppgaven. I 1877 ble en grønn siluett brukt til å skape et spøkelsesaktig bilde; ti år senere ble en spesiell stol brukt for å la en skuespiller dukke opp midt i scenen, og så igjen midt blant publikum. I 1895 ble en søyle av blått lys brukt for å vise at Banquos ånd var tilstede. I 1933 satte en Russisk regissør ved navn Theodore Komisarjevsky opp en moderne gjenfortelling av stykket (Banquo og Macbeth ble fortalt om fremtiden sin gjennom kiromanti); han brukte Macbeths skygge som spøkelset.
Versjoner for film har hatt flere tilnærminger til Banquos rolle. I 1936 hjalp Orson Welles til med å produsere en Afrikansk-amerikansk rollebesetning i skuespillet, inkludert Canada Lee som Banquo. Akira Kurosawas versjon i 1957, Throne of Blood, omgjør rollefiguren til Kaptein Miki, drept av ekvivalenten til Macbeth (Kaptein Washizu) når hans kone forteller at hun er med barn. Nyheten om Mikis død når ikke Washizu før etter at han har sett spøkelset i bankettscenen. I Roman Polańskis versjon i 1971 blir Banquo spilt av den berømte teaterskuespilleren Martin Shaw, i en stil som minner om tidligere teaterfremføringer. Noen fremførelser av skuespillet gjør det enda mer tydelig at Banquo ikke støtter Macbeths tilgripelse av tronen. Polanski understreker Banquos protest mot dette ved å vise ham stille mens de andre Tegnene rundt ham hyller Macbeth sm konge.
I 2008 ga Pegasus Books ut The Tragedy of Macbeth Part II: The Seed of Banquo, et skuespill av den amerikanske forfatteren Noah Lukeman som forsøkte å plukke opp tråden der en originale Macbeth slapp den, og å samle alle de løse trådene, særlig den spådde skjebnen til Banquos etterkommere. Skuespillet, skrevet i blankvers, ble utgitt til kritisk hyllest.
I 2009 ga Penguin Books ut Banquo's Son, første bok i en trilogi som fortsetter fra Shakespeares historie. Andre bok i serien, Bloodlines, er planlagt utgitt i 2010. Den siste boken, Birthright, er planlagt utgitt i 2011. Novellene er skrevet av den newzealandske forfatteren T. K. Roxborogh.
Catoosa County
Catoosa County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia.
Epica (album)
Epica er det sjette studioalbumet til det amerikanske progressiv/power metal-bandet Kamelot.
Albumet ble utgitt 13. januar 2003 på Noise Records.
Albumet er bandets første konseptalbum. Handlingen er rundt alkymisten Ariel, og Helena som Ariel er dypt forelsket i. Med i historien er Mephisto, erkeengelen som ble forvist fra himmelen da han nektet å bøye seg for menneskeheten.
Glenn Barry
Glenn Barry var tidligere bassist for det amerikanske progressiv/power metal-bandet Kamelot.
I desember 2009 ble det kjent at Barry sluttet i bandet av familiære grunner, og han ble erstattet av Sean Tibbetts.
Eksterne lenker
Kamelot
Svartkatten
Svartkatten er en LP-utgivelse basert på et gruppearbeid ved Nationaltheatret, et teaterstykke med samme navn. Både stykket og plata ble lansert i 1971.
Bakgrunnen for produksjonen var en konkurs ved A/S Vestfos Cellulose desember året før. 250 arbeidere mistet jobben. Mange var eldre arbeidstakere, med små utsikter til ny jobb i Vestfossen. Skuespillere ved teateret engasjerte seg i saken, og laget stykket i samarbeid med oppsagte Vestfos-arbeidere. Svartkatten var en klart politisk produksjon, med brodd både mot det man så som kapitalmakt og pampevelde.
Svartkatten var også et innlegg mot norsk medlemskap i EEC, i forkant av folkeavstemningen i 1972. Royaltyinntektene av albumet gikk til Folkebevegelsen mot EEC og Arbeiderkomiteen mot EEC og dyrtid.
Kjell Kjær og Truls Kwetzinsky sto for cover-designet på LP-en, der motivet var basert på en fane fra Nes arbeiderforening, i sin tid stiftet av Marcus Thrane. Plata ble utgitt med sangtekstene i eget vedlegg.
Merafloxacin
Merafloxacin er et quinolonantibakteriale som hemmer psevdoknute dannelsen som er nødvendig for rammeskiftet i SARS-CoV-2-genomet. Det er beskrevet som en lovende medikamentkandidat til bruk mor SARS-CoV-2.
Charlton County
Charlton County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia. Administrasjonssenteret ligger i Folkston.
Kniksenprisen
Kniksenprisen var en pris til norske fotballspillere, trenere og dommere som ble delt ut hvert år fra 1990 til 2013 av interesseforeningen Norsk Toppfotball etter en avstemning blant norske eliteseriespillere. Vinnerne mottok Per Ungs kniksenstatuett. Kniksenprisen var oppkalt etter Roald «Kniksen» Jensen. Kniksens hederspris blir utdelt også etter 2013, mens de øvrige vinnerkategorier i 2014 og 2015 ble kalt Gullballen.
Hun He
Hun He (kinesisk: 渾河, pinyin: Hún Hé) er en elv i provinsen Liaoning i Folkerepublikken Kina,og en av sideelvene til elven Liao He. Hun He var tidligere kjent som Shen Shui (瀋水).
Kniksenprisen
Åtte priser
Hvert år ble det delt ut åtte priser: De seks første prisene ble tildelt beste kandidat i norsk toppserie. Vinnere kunne være norske eller utenlandske statsborgere, men de måtte spille i norsk serie. Juryen for disse prisene var spillere, trenere, ledere og dommere i Eliteserien og i 1. divisjon herrer.
Hun He
En rekke større byer ligger ved Hun He. Blant dem er Shenyang og Fushun.
Carroll County (Georgia)
Carroll County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia. Det ligger vest i staten og det grenser mot Paulding County i nord, Douglas County og Fulton County i øst, Coweta County i sørøst og mot Heard County i sør. Det har også grense mot delstaten Alabama i vest.
Carroll Countys totale areal er 1 305 km² hvorav 13 km² er vann. I 2000 hadde fylket 87,268 innbyggere og i 2005 var det 105,453 og administrasjonssenteret ligger i byen Carrollton. Fylket ble grunnlagt i 1826.
Kniksenprisen
Åtte priser
Kniksens Hederspris tildeles en person eller et lag som i ett enkelt år har gjort en helt spesiell prestasjon eller som over tid har gjort en særlig fortjenestefull innsats i eller for norsk toppfotball.
Prisene ble vanligvis delt ut på et eget fotballarrangement helga før cupfinalen. Tidligere ble Årets Kniksen og Hedersprisen delt ut i forbindelse med Idrettsgallaen.
Øvrige priser
Årets unge spiller i Eliteserien
Årets gjennombrudd i Eliteserien
Årets spiller i 1. divisjon
Årets mål
Årets spiller i Toppserien
Årets spiller i Tippeligaen/Eliteserien
Stör (Mecklenburg-Vorpommern)
Stör er ei elv i Mecklenburg-Vorpommern i Germany. Den er det naturlige utløpet fra Schweriner See, og renner ut fra sørenden av sjøen. Den kanaliserte delen av elva sør for Banzkow kalles Störkanalen. Stör munner ut i Elde nær Neustadt-Glewe.
When Soul Meets Soul
When Soul Meets Soul er en amerikansk stumfilm fra 1912.
Handling
En arkeolog oppdager et eldgammelt pergament inne i en mumie-kasse, og innser at dette var reinkarnasjonen av elskeren til en egyptisk prinsesse.
Men prinsessen tok sitt eget liv, mange århundrer tidligere.
Sirabølkapellet
Sirabølkapellet er et privat kapell fra 1972 i Øyer kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i stein og har 18 plasser. Det er ikke kirkegård på stedet.
Coturnicini
Coturnicini er et tribus med hønsefugler i fasanfamilien og inngår i underfamilien Pavoninae. Gruppen inkluderer ni slekter og mer enn 50 arter, spredt ut over Afrika, Eurasia og Australasia. Kun to av slektene inkluderer arter som lever i Europa, Coturnix og Alectoris. Bare vaktel (Coturnix coturnix) hekker begrenset i Norge, men også den regnes som sjelden her.
Dette er bakkekjære fugler, som heller går, løper og hopper rundt på bakken enn å fly. Habitatet er overveiende terrestrisk, men variert. Mange av artene har sterke preferanser til tørre og semi-tørre habitater i sørvendte fjellskråninger, ofte med flekkvis vegetasjon bestående av ulike sorter gress, urter og busker. Artene er i hovedsak planteetere, selv om noen også kan spise litt insekter og av og til små virveldyr.
Inndeling
Inndelingen følger International Ornithological Congress og er i henhold til Kimball, Hosner & Braun (2021). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen m.fl. (2008, 2017, 2020).
Stevo Pendarovski
Stevo Pendarovski (makedonsk: Стево Пендаровски, født 3. april 1963 i Skopje) er en akademiker og sosialdemokratisk politiker fra Nord-Makedonia som 12. mai 2019 ble sitt lands president.
Liv og virke
Pendarovski har universitetsutdanning fra St. Kyrill og St. Method-universitetet i Skopje. Han studerte først ved juridisk fakultet og tok bachelorgraden i 1987. I 2006 tok han mastergrad i statsvitenskap ved samme universitet. Han ble ph.d. i 2008 med en avhandling om EUs utenriks- og sikkerhetspolitikk sett i forhold til små stater.
Fra 1998 arbeidet han i innenriksdepartementet, før han fra 2001 til 2004 var sikkerhetspolitisk rådgiver for presidenten. Etter en periode som leder for landets valgkommisjon 2004–2005, var Pendarovski utenrikspolitisk rådgiver for presidenten fra 2005 til 2009. Etter avlagt ph.d.-grad begynte han i 2008 å arbeide ved University American College Skopje.
Pendarovski er aktiv i Makedonias sosialdemokratiske union. Han har vært koordinator for Nato-medlemskap i Zoran Zaevs regjering.
President
Pendarovski ble innsatt i presidentembetet 12. mai 2019. Han etterfulgte Gjorge Ivanov.
Dean DeBlois
Dean DeBlois (født 7. juni 1970) er en kanadisk animatør, manusforfatter og filmregissør.
DeBlois utdannet seg ved Sheridan University, før han begynte å jobbe hos den kanadiske animasjonsstudioet Lacewood Productions som animatør.
Han har også jobbet for hos Sullivan Bluth Studios i Irland.
Lim Ji-hye
Lim Ji-hye (født 28. oktober 1985) er en sørkoreansk vektløfter som konkurrerer i -75 kg. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kom på 10.-plass.
Norsk Oppfinnerforening
Norsk Oppfinnerforening (stiftet 1949) er en norsk interesseorganisasjon som ønsker å støtte de som vil finne opp noe, det være seg av juridisk art eller det å skaffe penger. Blant initativtagerne var sivilingeniør Leif G. Nordstrand i Patentstyret. Første formann var direktør Rich. Osmundsen i Kristiania Brødfabrikk. Foreningen hadde i 1951 knapt to hundre medlemmer, den var basert i Oslo og hadde fått etablert de to første avdelinger i Bergen og Arendal. Sverre Damm fra Lørenskog var leder i 1985, Olav Kaarstein har vært det, mens Svein A. Knudsen var det 1991–1995, etterfulgt av Lars Helleland fra Laksevåg. I 1999 var det Rodney Th. Gudbrandsen og i 2003 Anny Godfrey. «Finn opp 93» (gjentatt i 1995)var en konkurranse for elever i den videregående skolen i samarbeid mellom Norske Sivilingeniørers Forening og oppfinnerforeningen. I 1999 hadde foreningen skiftet base til Stavanger og hadde rundt tusen medlemmer. Foreningen har siden 1994 gitt ut OppfinnMagasinet og har også delt ut en pris til oppfinnere som har utmerket seg. Den er medlem i det internasjonale oppfinnerforbundet International Federation of Inventors´ Assoiations (IFIA). Industrimannen Alf R. Bjercke var æresmedlem av foreningen.
When the Earth Trembled
When the Earth Trembled er en amerikansk stumfilm fra 1913 regissert av Barry O'Neil.
Norsk Oppfinnerforening
Oppfinnerprisen
(en annen pris med samme navn deles ut av Hordaland fylkeskommune)
Supernatural (Santana)
Supernatural er det attende studioalbumet av rockebandet Santana, utgitt 15. juni 1999.
Santana samarbeidet med flere gjesteartister på de forskjellige sporene, inkludert Eric Clapton, Rob Thomas, Eagle-Eye Cherry, Lauryn Hill, Dave Matthews, Maná, KC Porter og CeeLo Green.
"Love of My Life" har et hovedtema som er hentet fra Brahms 'symfoni nr. 3 i F-dur Op 90 - movement nr. 3.
På Grammy Awards 2000 vant Supernatural åtte Grammy Awards, inkludert Album of the Year og Best Rock Album. Santana vant også tre Latin Grammy Awards inkludert årets plate.
Dean DeBlois
Sammen med Sanders begynte han i Dreamworks, der de skrev og regisserte Dragetreneren (2010).
Han regisserte konsertfilmen Hemia (2007) for Sigur Rós, og Go Quiet for Jónsi.
Altair
Altair (eller Atair) er den lyseste stjernen i stjernebildet Ørnen. Den ligger 17 lysår fra Jorden, og er en av de nærmeste stjernene som er synlige for det blotte øye.
Altair roterer ekstremt fort. Målinger av bredden på spektrallinjene viste at dens ekvator fullfører en komplett omdreining på rundt 6 ½ timer (andre kilder gir 9 timer, eller 10,4 timer). Til sammenligning bruker vår egen Sol litt over 25 dager på dette. En konsekvens av den hurtige rotasjonen, er at Altair er flattrykt: Diameteren rundt ekvator er minst 14 % større enn diameteren gjennom polene.
Jernbanetorget (Oslo)
Jernbanetorget (1-5, 2-6) er et torg i Oslo sentrum. Torget har i mange år vært et transportknutepunkt i Oslo. Torget har fått sitt navn fra jernbanestasjonen Oslo Ø som nå er erstattet av Oslo sentralstasjon.
Under torget ligger Jernbanetorget stasjon som i sin tid var endestasjon for T-banen i Oslo.
Torget gjenåpnet 26. april 2009 etter to års ombygging.
Historikk og bygninger med adresse til Jernbanetorget
Da Christiania ble grunnlagt i 1624, lå området hvor Jernbanetorget nå ligger, under vann. Det ble først fylt opp og utbygd etter 1739. Plassen har også gjennomgått store endringer, både ved anleggingen av jernbanen og Østbanestasjonen som sto ferdig i 1854, og da T-banen ble anlagt på 1960-tallet.
Kvartalet mellom Fred. Olsens gate og Strandgata på torgets sydside var fram til 1914 bebygd lenger inn på det som i dag er torget. Bygningene ble kjøpt av kommunen i 1914 og revet. 1/3 av tomten ble tillagt Jernbanetorget, og resten solgt til Den norske Amerikalinje, som reiste sitt monumentalbygg i 1918.
På adressen Jernbanetorget nr.1 ligger Oslo S, Østbanehallen og Trafikanten. Der Østbanehallen ligger lå Byens Civile Sygehus som ble innviet i 1808, det ble revet i 1851 til fordel for Østbanestasjonen.
Aimophila
Arter og underarter
Arter og underarter i rekkefølge etter Clements-lista :
Kolv (fiskeredskap)
Kolv er en åpning i en teine, der krabbe, kreps eller hummer kan gå inn, men vanligvis ikke ut. Fra gammelt var den laget av flate trespiler som var festet til en flettet ring, også av tre. Monteringen var slik at spilene sto i en ring som var videre enn en stor krabbe, og vendt innover mot sentrum i ringen slik at åpningen mellom spilene ble smalere (konisk utforming) jo lengre inn en trengte seg. Spilene var elastiske og slapp dyret inn.
Trekolver finnes fortsatt, men er ofte blitt erstattet med andre materialer, som plast og metall.
Kelantan
Kelantan er en delstat i Malaysia. Delstaten er en av de fattigste delstatene i hele Malaysia, og er samtidig en av de mest muslimske konservative. Delstaten grenser mot Thailand.
Næringslivet består hovedsakelig av dyrking av kokosnøtter, ris og kautsjuk. Delstaten har også en beskjeden industri som er konsentrert til hovedstaden.
Delstaten består av en tettbefolket kystslette og lavlandet omkring elven Kelantan som danner et fruktbart delta. Innlandet hever seg til over 2000 m på grensen mot Pahang.
Administrativ inndeling
Delstaten er inndelt i ti distrikt:
Verneområder i Norge
Verneområder i Norge er en samling av fylkesvise lister (nederst) over naturvernområder som er vernet i henhold til naturvernloven (1970–2009), naturmangfoldsloven (2009–) og viltloven, inkludert på Svalbard der vernet skjer etter Svalbardmiljøloven.
Verneområdene har ulik vernestatus. De kan være biosfærereservater, nasjonalparker, landskapsvernområder, naturreservater, dyre-, fugle- eller plantefredningsområder eller naturminner, samt biotopvern og geotopvern.
16,8 prosent av Norges fastlandsareal er vernet, hvorav nasjonalparker utgjør cirka 9,6 prosent, landskapsvernområder cirka 5,4 prosent, og naturreservater cirka 1,7 prosent. I tillegg kommer et ikke ubetydelig antall naturminner, men disse har svært begrenset arealomfang. På Svalbard er nesten 65 % av arealet vernet, 41 % som naturreservat og nesten 24 % som nasjonalparker.
Norge har dermed innfridd Verdens naturvernunions (IUCN) mål om at alle land skal verne minst 15 prosent av alle naturtyper.
Rinjani
Gunung Rinjani er en 3 726 meter høy stratovulkan på øya Lombok i Indonesia. Det er den nest høyeste vulkanen etter Kerinci, og det femte høyeste fjellet i landet. Rinjani er en av vulkanene som hører til vulkanbuen Sundabuen. Vulkanbuen oppstod gjennom subduksjon av den oseaniske jordskorpen, som hører til den australske tektoniske platen. Vulkanene i Sundabuen er i stor grad høyeksplosive. Rinjani ligger ikke særlig langt fra Tambora, som hadde et svært kraftig utbrudd i 1815.
Gunung Rinjani nasjonalpark ble opprettet i 1997, fjellet er dermed vernet. I den 6 x 8,5 km vide kalderaen ligger den 230 meter dype kratersjøen Segara Anak. Mer enn 20 landsbyer ligger omkring det som innbyggerne holder for å være et hellig fjell.
Utbruddet som dannet Rinjanikalderaen er datert til "sent om våren eller sommeren 1257". Utbruddet er den sannsynlige kilden til høye svovelkonsentrasjoner funnet i mange iskjerneprøver fra Antarktis og Arktis. I så fall har det vært det "kraftigste vulkanske utbruddet siden menneskene har kjent skrivekunsten" Det enorme utbruddet kan ha forårsaket en periode med global nedkjøling og sviktende avlinger. Før utbruddet var kaldera-området et vulkansk fjell kalt Samalas, vesentlig høyere enn Rinjani.
De siste større vulkanutbruddene fant sted i mai 2009 og i mai 2010.
Sergej Zubov
Sergei Aleksandrovitsj Zubov (russisk: Сергей Александрович Зубов, født 22. juli 1970 i Moskva) er en tidligere sovjetisk/russisk ishockeyspiller som var aktiv fra 1988 til 2010. Han spilte 1068 NHL-kamper for kluibbene New York Rangers, Pittsburgh Penguins og Dallas Stars. Han vant to Stanley Cup seiere med New York Rangers i 1994 og med Dallas Stars i 1999. Med landslag ble han olympisk mester med SUS i 1992.
Nordsandfjorden naturreservat
Nordsandfjorden har en arktisk flora. Det er registrerte i alt 174 arter og underarter av karplanter her. Store mengder kalkrik sand gir livsgrunnlag for mange kalkkrevende arter. Her vokser blant annet en rekke orkideer: grønnkurle, korallrot, skogmarihånd, flekkmarihånd, rødflangre, brudespore, fjellhvitkurle og småtveblad. I området er det tufter som vitner om tidligere bosetting og jordbruk. Rein beiter i området, og området er attraktivt til friluftsliv.
Nyord (øy)
Nyord er en liten øy nord for Møn med et areal på 4,99 km². Siden 1968 har øya vært landfast med Møn via én demning og en lav bro med kun en veibane. Nyord Enge, som utgjør øyas østlige ca. 700 tønner, er kjent som et av Danmarks aller beste fugleområder. Fra et offentlig tilgjengelig fugletårn ved veien mellom broen og Nyord by er det god utsikt over fugleområdene. Øyens vestlige 200 tønner er fruktbar morenejord. Her ligger også byens lille havn.
I 1900 var innbyggertallet i den lille landsbyen, hvor gårdene stadig ligger samlet, ca. 360. Nå er innbyggertallet 50 personer (per 1. januar 2005). Utover fiskeri og landbruk levde nyordboerne av losvirksomhet gjennom de lavtvannsfarvannene run øya. Et lite los-utkikkshus på øyas høyeste punkt, litt i utkantetn av Nyord By, minner stadig om den tiden.
Da øya i 1845 ble selvstendig sogn, utskilt fra Stege landsogn, fikk den også en egen kirke. Den var en særpreget åttekantet bygning oppført av arkitekten Otto M. Glahn med Frederiksberg kirke som forbilde. Kirkeklokkene henger ikke i selve kirken, men i et meget enkelt klokketårn som er ført opp i tre ved siden av kirken. I 1983 fik kirken et Demant-orgel fra 1870. Orgelet kom fra Paarup kirke ved Odense. Kirkegården ligger ca. 2 kilometer utenfor Nyord by.
Under svenskekrigen var øyen blant annet tilfluktssted for Svend Gjønge og hans folk inntil de ble sendt vekk av lensmannen Christoffer Lindenow, som fryktet svenskenes overmakt.
Eksterne lenker
Øyas hjemmeside
Hjelm (øy)
Hjelm er en liten ubebodd dansk øy i Kattegat ca. 10 km sydøst for Ebeltoft, adskilt fra Djursland ved Hjelm Dyb. Avstanden fra Djursland (Hassensør) er ca. 5 km. Øya har et areal på 0,62 km² og øyas høyeste punkt ligger på Fyrbakken, 39 moh.
Øyas historie
Hjelm har vært bebodd siden steinalderen, men øya kommer først inn i Danmarks historie etter mordet på Erik Klipping i 1286. Øya ble kjent som Marsk Stigs tilfluktssted etter danehofet i pinsen 1287, hvor han og åtte andre ble dømt fredløse for mordet. Dommen har siden vært meget omdiskutert, og de fleste sakkyndige heller mot at det var et justismord.
Fredløse og falskmyntnere
De fredløse søkte hjelp hos den norske kong Eirik II Magnusson, og han leverte tropper og flåtestyrker som plyntret de danske kystbyene fra 1290, med Hjelm som base. Øya ble befestet med hele tre borganlegg: Fyrbakken, Kastelbakken og den noe mindre Skådebakken, bygget fortrinnsvis av tre, slik at de dannet en trekant på den sydlige delen av øyas ca. 40 m høye morenebakke. Borgene var beskyttet av vollgraver og palisader. Kampplassene ble siste undersøkt arkeologisk i 1999 og 2000.
Foruten å være base for en flåte, ble Hjelm også brukt til falskmyntneri. De danske myntene hadde på den tiden kun et sølvinnhold på omkring ti prosent — resten var kobber — men på hjelm lagde man mynter i rent kobber. Ved å dyppe myntene i en ammoniakkholdig oppløsning (f. eks. med urin) kunne man danne et tynt skinnende lag på dem, slik at de lignet på sølvmynter. De falske myntene finnes i dag på flere museer, blant annet i Ebeltoft.
Marsk Stig døde på Hjelm i 1293, og den danske kongen Erik Menved fikk muligheten til å inngå en fredsavtale med Eirik II Magnusson i 1295. Nordmennene fikk lov til å beholde Hjelm, og de overlevende fredløse kunne vende hjem. Til gjengjeld skulle plyndringstogene og falskmyntneriet innstilles. Avtalen holdt tilsynelatende.
I 1306 følte Erik Menved seg sterk nok til å bryte avtalen og ta tilbake øyen. En større styrke ble sendt til øya, og den lille norske garnisonen kapitulerte etter en kort kamp, hvorpå troppene fikk lov til å seile hjem til Norge. I Christoffer 2.s håndfestning 1320 ble de dømte rehabilitert, og de — eller deres arvinger — fikk de konfiskerte eiendommene tilbake.
Bønder og fyrvoktere
Etter dette forsvant Hjelm ut av storpolitikken igjen. De ble i mange år drevet hestestutteri og landbruk på øya. I 1856 ble det bygd et fyr på kampstedet Fyrbakken, som voktes av fyrmester og fyrassistent.
I begynnelsen av 1900-tallet bodde der 10 – 30 personer på Hjelm, men øya ble langsomt avfolket etter andre verdenskrig. Siden slutten av 1960-tallet, da fyret ble automatisert, har øya vært uten faste beboere. Øya er i dag eid av en familiekrets, bortsett fra et område rundt fyret.
For å spare kostnader på vedlikehold ble fyrbygningene revet i 2007, slik at kun tårnet står igjen.
Ut over fyrtårn og et mindre maskinhus er det to private beboelseseiendommer på øya, deriblant et tidligere gårdsbruk som ble nedlagt rundt 1960.
Hjelm i folkevisen
Byggingen av borgene på Hjelm og plyndringstoktene som utgikk fra øya, samt myten om Erik Klippings misbruk av Marsk Stigs hustru, fru Ingeborg — som motiv for Marskens hevn — har satt varige spor i form av en lang rekke folkeviser. Et par av de kjente versene lyder:
Oberammergau
Oberammergau er en by i Garmisch-Partenkirchen-distriktet i Bayern i Tyskland. Byen er berømt for sitt pasjonsspill, sine treskjærere og NATO-skolen som ligger der.
Pasjonsspillet
Pasjonsspillet i Oberammergau ble først fremført i 1634, og er resultat av at innbyggerne sverget at om Gud skånte dem for en byllepest som herjet i området skulle de fremføre et pasjonsspill hvert tiende år. Spillet blir nå fremført i år som slutter på «0», i tillegg til 1934, som var 300-årsjubileet, og 1984, som var 350-årsjubileet. 1940-utgaven ble avlyst på grunn av andre verdenskrig. I spillet tar over 2000 skuespillere, sangere, musikere og teknikere del; alle er innbyggere i byen.
Pasjonsspillet i 2010
Rundt halvparten av innbyggerne i Oberammergau var med i spillet i 2010, og dramatiserte historien om Jesus for tilskuere som kom fra hele verden. Spillet startet med at Jesus kom inn i Jerusalem, fortsatte med at han døde på korset og ble avsluttet med oppstandelsen.
I 2010 var det en ny produksjon, gjort av Christian Stückl fra Oberammergau som til daglig virker som regissør ved Münchens Volkstheater. Med seg hadde han viseregissør og dramarådgiver Otto Huber, ansvarlig for settet og kostymene Stefan Hageneier, musikalsk leder Marxus Zwink og dirigent Michael Bocklet - alle fra Oberammergau. Spillet startet kl 14.30 hog varte til 22.30 hver dag. Innlagt var også en tre timer lang middagspause. Dette var nytt, da tidligere produksjoner hadde blitt fremført om morgenen og ettermiddagen, med en lunchpause midt på dagen. Forestillingene gikk fra midten av mai til tidlig i oktober.
Tradisjonell kunst
Landsbyen er også kjent for en lang tradisjon med treskjæring og den bayerske treskjæringsskolen ligger i Oberammergau. Sentrum i landsbyen huser dusinvis av treskjæreverksteder der man finner alt fra religiøse artikler til leker og humoristiske gjenstander.
Militæret
Conrad von Hötzendorf-kassernen ble bygd litt øst for landsbyen i 1935-37 som base for en avdeling (Gebirgs-Nachrichten-Abteilung 54) tilhørende den 1. fjelldivisjon. I oktober 1943 ble brakkene overtatt av Messerschmitt som skulle bruke dem til å utvikle jetmotorer. 37 kilometer med tunneler ble boret i det nærliggende fjellet Laber for å gjøre plass til produksjonen, og et vintersportshotell ble i tillegg overtatt. Tilsammen hadde Messerschmitt 500 som arbeidet i design-avdelingen og ytterligere rundt 1300 som arbeidet i fabrikken. Ved slutten av andre verdenskrig ble Messerschmitta design-avdeling besøkt av både amerikanske og britiske vitenskapelige delegasjoner, samt grupper fra Bell (som var der i fem uker) og fra de Havilland. Blant den tyske staben som ble intervjuet av den britiske vitenskapelige Fedden Mission var sjefsdesigneren Waldemar Voigt, Hans Hornung og Joseph Helmschrott.
Stedet ble etter krigen okkupert av amerikanerne som gav det navnet Hawkins Barracks og gjorde det til hovedbasen for U.S. Army School Europe. I de tre neste tiårene utdannet man personell innen emner som strakk seg fra militærpolititjeneste til behandling av atomvåpen. Basen ble gitt tilbake til den tyske hæren i 1974 og fikk da sitt opprinnelige navn.
NATO-skolen har ligget på basen siden 1953.
Nangang (Harbin)
Nangang (kinesisk: 南岗区, pinyin: Nángàng Qū) er det største og folkerikeste distriktet i Harbin i Folkerepublikken Kina. Her er de viktigste regjeringsbyggene for provinsen Heilongjiang. Her er Harbins jernbanestasjon, den underjordiske handlegaten Guomao, Konfuciustempelet og Jile-tempelet. Et undergrunnsbanesystem er under utbygging.
María Fernanda Valdés
María Fernanda Valdés (født 17. mars 1992 i Coquimbo i Chile) er en chilensk vektløfter som konkurrerer i -75 kg. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun kom på 9.-plass.
Ren Woods
Ren Woods (født 1. januar 1958 i Portland i Oregon) er en amerikansk sangerinne og skuespillerinne. Hennes mest kjente rolle er antagelig som Fanta i TV-serien Røtter fra 1977. Hun er også å finne i What's Happening!!, Lou Grant, Hill Street Blues, Roc, Sabrina, the Teenage Witch (heksen Sabrina) og NYPD Blue. Hun hadde også en sangrolle i den kjente filmmusikalen Hair fra 1979.
Nangang (Harbin)
En rekke ledende læresteder er også her.
Chattahoochee County
Chattahoochee County er et fylke i den amerikanske delstaten Georgia.
Maria Gorosjovskaja
Maria Kondratjevna Gorosjovskaja russisk: Мария Кондратьевна Гороховская (født 17. oktober 1921 i Jevpatorija i nåværende Ukraina, død 7. juli 2001 i Tel Aviv) var en sovjetisk turner som deltok i de olympiske leker 1952 i Helsingfors.
Gorosjovskaja ble olympisk mester i turn to ganger under sommer-OL 1952 i Helsingfors. Hun vant gull individuelt i mangekamp og hun var også med på det sovjetiske laget som vant lagkonkurransen foran Ungarn og Tsjekkoslovakia. De andre på laget var Ekaterina Kalintsjuk, Pelageva Danilova, Medeja Jugeli, Nina Botsjarova, Galina Minaitsjeva, Galina Sjamrai og Galina Urbanovitsj. Hun vant fem sølvmedaljer, fire individuelle; bom, hopp, frittstående og skranke.
Mai Abe
Personlige rekorder
Oppdatert pr 5. mai 2019.
Sammenlagt i Verdenscupen
Oppdatert etter sesongen 2020/21.
MS «Trollfjord»
MS «Trollfjord» (IMO: 9233258) er et norsk-registrert hurtigruteskip som er eid og opereres av Hurtigruten Coastal AS (Hurtigruten Norge) og som betjener som flaggskip på de to ekspressrutene Nordkapp-ekspressen og Svalbard-ekspressen. Skipet var byggnummer 72 ved Fosen Mekaniske Verksteder AS i Rissa i Sør-Trøndelag, og ble opprinnelig levert for Troms Fylkes Dampskibsselskap (TFDS) den 13. mai 2002. MS «Trollfjord» er søsterskip til «Maud» i Trollfjord-klassen, og er det sjuende skipet av den nye generasjonen hurtigruteskip. Hun startet sin første rundtur i hurtigruten 18. mai 2002, og gikk i fast rotasjon frem til 2020. Siden februar 2022 har hun gått som reserveskip i hurtigruten frem til hun ble renovert våren 2023. Fra og med mai 2023 seiler «Trollfjord» i Svalbard-ekspressen som opereres i sommerhalvåret, mens i vinterhalvåret vil skipet operere Nordkapp-ekspressen fra og med oktober 2023.
Skipet er oppkalt etter Trollfjorden i Nordland, en smal fjordarm som anløpes daglig av sørgående hurtigrute.
Historie
Byggekontrakten ble underskrevet 1. juni 2000, og 22. desember ble navnet på det kommende hurtigruteskipet offentliggjort. Kontraktssummen var på 715 millioner kroner. 10. oktober 2001 ble nybygget sjøsatt ved det svenske verftet Bruces Verkstad AB i Landskrona og slept til Fosen Mekaniske Verksteder AS i Rissa, Sør-Trøndelag for å videre utrustning. Forsinkelser i ferdigstillingsarbeidet gjorde at skipet ble overlevert omkring seks uker senere enn planlagt. Et cruiseprogram planlagt i slutten av april måtte kanselleres på grunn av forsinkelsene. 13. mai ble skipet døpt av Kari Bremnes, og overlevert Troms Fylkes Dampskibsselskap (TFDS).
18. mai 2002 forlot «Trollfjord» Bergen, og startet på sin første rundtur i hurtigruten. 18. oktober gikk skipet til Fosen Mekaniske Verksteder for å få installert en tredje sidepropell i baugen, og utføre ombygging av den elektriske hovedtavlen. 30. oktober var hun tilbake i hurtigrutetrafikk igjen.
I mars 2006 fusjonerte Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab (OVDS) og TFDS og dannet Hurtigruten Group, senere omdøpt Hurtigruten ASA. Alle skipene i rederiet fikk nye skorsteinsmerker, men beholdt navnene og hjemmehavnen.
Den 9. mai 2007 på sørgående gikk «Trollfjord» på grunn i Svartsundet i Raftsundet nordøst for Svolvær (ikke langt unna Trollfjorden). Det var ingen tegn til alvorlige skader, og skipet la til i Svolvær der dykkere ble sendt ned for å undersøke skroget nærmere. Det ble fastslått at tre av skipets tanker var punktert, men ingen av disse inneholdt olje. Hullene ble tettet provisorisk, og skipet seilte uten passasjerer, men for egen maskin til Bergen Mekaniske Verksted i Laksevåg for reparasjon.
Skipet
MS «Trollfjord»s tonnasje er 16 140 bruttoregistertonn, 6 291 nettoregistertonn, og lasteevnen er 1 180 dødvekttonn. Lasting og lossing foregår med gaffeltruck gjennom en lasteport på babord side. Hevbare lasteramper utligner høydeforskjellen mellom kai og skip, og tillater at kjøretøy kan kjøres om bord. Lasterommet har kapasitet til 45 personbiler (campingvogner og tilhengere kan ikke tas med). Skipets mastehøyde er omkring 29 meter.
MS «Trollfjord»s hovedmotorer er to stykk 9-sylindrede 4-takts Wärtsilä dieselmotorer, type W 9L 32 med ytelse 8 280 kW totalt. Fremdriften besørges av to Ulstein Aquamaster kompass-thrustere (azimuth pods) som kan dreies 360°, og som dermed eliminerer behovet for ror. Kraftoverføringen er dieselelektrisk hybrid, enten med to vannavkjølte elektromotorer på tilsammen 4 000 kW (ved finmanøvrering og sakte fart) eller mekanisk. Propellbladene er ikke vribare, og ved elektrisk drift blir propellenes omdreiningshastighet regulert ved hjelp av frekvensomformere. I baugen har skipet tre sidepropeller av typen Brunvoll FU-80-LTC-2250 med ytelse 3 x 1 200 kW. MS «Trollfjord» har tre dieseldrevne elektriske generatorer og en nødgenerator. Drivstofforbruket på en rundtur Bergen – Kirkenes – Bergen er omkring 200 tonn. Tankene om bord rommer 287 m³ tungolje, 60 m³ diesel og 250 m³ ferskvann.
MS «Trollfjord» har 654 køyeplasser fordelt på 305 lugarer, hvorav 19 er suiter. I tillegg har hun 53 mannskapslugarer. Skipet er sertifisert for 822 passasjerer i liten kystfart, og har ni dekk. MS «Trollfjord» har to konferanserom, restaurant, kafeteria og flere salonger og barer. Originale malerier av kunstneren Kaare Espolin Johnson ble flyttet over fra «Harald Jarl» til «Trollfjord» da «Harald Jarl» ble solgt. Disse kunstverkene henger i dag i en egen salong kalt «Espolin Johnson kabinett» på dekk 8. I 2003 mottok «Trollfjord» to designpriser fra ShipPax Award i klassen for cruiseskip.
MS «Trollfjord» er klasset i de internasjonale klassifikasjonsselskapet DNV, og er registrert i Norsk Ordinært Skipsregister (NOR), som er en underavdeling i Sjøfartsdirektoratet.
Trygve Johansen
Trygve Dagfin Johansen (født 14. april 1925 ) er en norsk tidligere forlagsmann. Han startet sin karriere 25 år gammel i Tiden, som den gang var arbeiderbevegelsens forlag. Deretter jobbet han i Cappelen 1950-1965, før han var tilbake i Tiden som sjef for produksjonsavdelingen. I 1971-1988 var han forlagssjef i Tiden.
Forleggerforeningen
Johansen var aktiv i Forleggerforeningen i 1970-årene, og ble i perioden 1975-1978 viseformann, deretter formann 1978-1981. Han var den første formannen som ikke representerte et av de største forlagene. Tiden ble regnet som det viktigste blant de mellomstore i 1978.
Kustartilleriet
Kustartilleriet (KA) ble 1. januar 1902 opprettet som en egen våpenart i det svenske forsvaret. Kystartilleriet besto etterhvert av fem regimenter. I försvarsbeslutet 2000 ble det bestemt at kystartilleriet skulle avvikles. Den 30. juni 2000 ble kystartilleriet som forsvarsgren lagt ned. Dagen etter, den 1. juli 2000 ble Amfibiekåren stiftet og underlagt den svenske marinen. Amfibiekåren besto da av tre avdelinger fra det nedlagte kystartilleriet. Det var Vaxholms amfibieregiment (Amf 1), Älvsborgs amfibieregiment (Amf 4) og Amfibiestridsskolen (AmfSS). I dag er også Amf 4 of AmfSS nedlagt, slik at kun Amf 1 er igjen.
Historie
Kystartilleriets hovedoppgave var å forsvare de kystnære områdene mot invasjon fra fremmede makter. Kystartilleriet medvirket dessuten til å forsvare strategisk viktige sund, gi artilleristøtte til lette sjøstridskrefter, samt å beskytte sivile fartøy. Kystartilleriet løste disse oppgavene ved å benytte artilleri og minelegge fjorder. De kunne stoppe og/eller senke fiendtlige skip.
Under andre verdenskrig og framover bygdes cirka 60 kystartilleribatterier langs den svenske kysten. På 1970-tallet var truselen om invasjon i høyeste grad virkelig. Kystartilleriet fikk derfor også radar og luftvern.
«Försvarsbeslutet 2000» innebar at kystartilleriet skulle legges ned. Noen batterier, eksempelvis Ellenabben i Karlskronas skjærgård og Femörefortet utenfor Oxelösund ble bevart. Også batteriet på Landsort har delvis blitt bevart.
Vincent C. Gray
Vincent Condol Gray (født 8. november 1942 i Washington, D.C.) er en amerikansk politiker. Han har siden 2011 vært borgermester i Washington, D.C..
I 2010 stilte han i det demokratiske primærvalget, som av mange regnes som det reelle valget siden ingen republikanere har blitt borgermester i byen. I valget slo han sittende borgermester Adrian Fenty.
I 2014 tapte han det demokratiske primærvalget for Muriel Bowser, og må gå av i januar 2015.
Italo disco
Selve betegnelsen Italo disco kan knyttes til en markedsføringsinnsats fra plateselskapet ZYX Records. Plateselskapet begynte tidlig på 1980-tallet å kategorisere en del sen disco- og tidlig synthpop-musikk som «Italo disco» ved utgivelser av samlealbum.
Kjennetegn på sjangeren
Italo disco-musikk preges av en betydelig synthesizerbruk og innehar ofte fengende disco-inspirerte melodier.
Også karakteristisk for sjangeren er vokalen. I mange tilfeller ble sangene fremført på gebrokken engelsk, og gjerne med en tykk aksent. At Italo disco-låter i all hovedsak kom fra land med andre morsmål enn engelsk, gjør at sangtekstene kan fremstå som enkle. Dette preger antakelig også musikkens tematikk, som ofte dreide seg om kjærlighet, men også om temaer som verdensrommet og fremtiden.
Det er videre en rekke eksempler på Italo disco-musikk der vokalisten har begrensede sangegenskaper. Dette er ett av flere eksempler som illustrerer at det var musikken og selve produksjonen som ble prioritert, ikke artistens sangprestasjoner eller låtenes tekster.
Verdenscupen i bueskyting 2019
Verdenscupen i bueskyting 2019 ble organisert av World Archery Federation og begynte 22. april i Medellín og ble avsluttet i september i Moskva.
Italo disco
Kjennetegn på sjangeren
Sjangeren preges også av en utstrakt bruk av pseudonymer blant artister eller produsenter. Pseudonymene som ble tatt i bruk var gjerne engelsklydende - tanken var at dette kunne gi sjangeren et mer eksotisk og internasjonalt preg. Ofte kunne en produsent utgi en rekke singler eller album under stadig nye artistnavn. Det var også en utstrakt bruk av studioprosjekter, der artistene som ble frontet på platecovre i realiteten var modeller, og ikke artistene selv. Et kjent eksempel på bruk av pseudonymer er artisten Fancy (egentlig Manfred Alois Segieth). Fancy har tatt i bruk pseudonymene Tess, Ric Tess, Tess Teiges. Dessuten står han bak en rekke andre artister som låtskriver og produsent. Her kan nevnes Grant Miller, Linda Jo Rizzo, Timerider, The Hurricanes og Mozzart.
Tidlig historie
Etter å ha vært en populær musikksjanger gjennom store deler av 1970-tallet, ble disco direkte upopulært i store deler av USA på slutten av tiåret, og platesalget gikk markant ned. Musikksjangeren var fortsatt populær i store deler av Europa. En stadig høy etterspørsel, kombinert med et begrenset tilfang av ny discomusikk fra USA og høye importkostnader, gjorde at italienske musikkprodusenter begynte å produsere sin egen variant av discomusikk.
Den nye Italo disco-en ble, som andre sjangre avledet fra disco, i økende grad preget av synthesizere. Et tydelig skille mellom Italo disco og andre avledede sjangre fra disco, slik som Hi-NRG og space disco, kan være vanskelig å trekke da disse inneholder mange av de samme kjennetegnene og kan overlappe hverandre. Musikkprodusenten Giorgio Moroder regnes som en viktig inspirasjonskilde for italo disco-musikk, og anses som en pionér innen bruk av synthesizere og trommemaskiner. Av andre inspirasjonskilder kan nevnes Didier Marouani og Hi-NRG-produsent Patrick Cowley.
Fra rundt 1983 var instrumentbruken i italo disco i all hovedsak elektronisk, og bruken av akustiske instrumenter var begrenset. På starten av 1980-tallet var det musikalske uttrykket i Italo disco relativt rent og ukomplisert, og inspirasjonen fra disco var ofte tydelig. En tydelig tilknytning til tidlig italo disco finnes for eksempel i sen-discoproduksjoner som for eksempel Giorgio Moroder-produserte «I Feel Love» fremført av Donna Summer, og senere albumet From Here to Eternity. Dette albumet hadde et backingspor kun drevet av synthesizere. Året 1983 markerer også oppstarten av en rekke Italo disco-orienterte plateselskaper, slik som Squish og American Disco. I dette året produseres det også et stort antall Italo disco-singler og album.
Sjangeren ble populær i store deler av Europa utover 1980-årene. I Storbritannia ble Italo disco derimot aldri veldig populært. Likevel var det her, som i andre deler av Europa, enkelte Italo disco-låter som ble store hits. Eksempler på dette er Ryan Paris' «Dolce Vita» (1983), Baltimoras «Tarzan Boy» (1985) og Sabrinas «Boys» (1987).
Avledede sjangre og Italo disco som internasjonalt fenomen
Fra rundt 1980 til 1984 så man i Canada fremveksten av såkalt Canadian Disco, som senere har blitt som Italo disco å regne. Eksempler på Canadian Disco har vi fra gruppen Trans X. Låten «Living On Video» (1983) henter tydelig inspirasjon fra space disco.
Tyskland ble også etterhvert en betydelig eksportør av Italo disco. Her blir Italo disco ofte referert til som Discofox eller Euro Disco. Tysk Italo disco skiller seg ofte litt fra den italienske, spesielt når det gjelder produksjonen. De tyske produksjonene vil ofte kunne være mindre eksperimentelle enn de italienske. Dessuten vil tyske produksjoner av og til ha versjoner av en utgivelse på både tysk og engelsk. Et eksempel på det siste er Andreas Martins «Samstag Nacht In Der Stadt» (1985). Denne utga han også på engelsk, riktig nok under aliaset Airplay. Andre eksempler på tysk Italo disco er Modern Talking, Fancy, Bad Boys Blue, Lian Ross og C.C. Catch.
Italo disco forble ikke et rent italiensk fenomen, men ble etter hvert produsert i en rekke europeiske land. Mest fremtredende her er nok Italia og Tyskland, men det kom også betydelige bidrag fra land som Spania, Nederland og Frankrike.
Fra ca. midt på 1980-tallet vokste såkalt space synth frem, en slags undersjanger av Italo disco. Denne henter særlig inspirasjon fra space disco, og inkorporerer temaer som dreier seg om verdensrommet, og inspireres gjerne av Science Fiction. Ofte vil slike produksjoner være uten vokal. Eksempler på artister som særlig fokuserte på space synth er Koto, Cyber People, Laserdance og Hipnosis.
Italo disco i Norge
I Norge ble det produsert en del synthpop i løpet av 1980-tallet, men knapt noe av dette kan defineres som Italo disco. Det betyr likevel ikke at sjangeren ikke var populær i Norge. I likhet med flere andre europeiske land, så man at en rekke Italo disco-låter også ble svært populære i Norge. Ikke minst gjelder dette et band som Modern Talking, til tross for at disse også gjerne kategoriseres som Synthpop eller eurodance.