cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arkitekturåret 1825
Arkitekturåret 1825 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1825.
Arne Georg Myhrvold
Arne Georg Myhrvold (født 19. mars 1895 i Strømsgodset, død 2. november 1971) var en norsk jernbaneingeniør som også var NITOs tredje formann, i dag kalt president.
Öreälven
Öreälven er en elv i Västerbottens län i Sverige. Utspringet for elva i snever forstand er Örträsksjön helt sør i Lycksele kommune. Om man inkluderer Örån som elva heter oppstrøms Örtäsksjön, så er elva om lag 225 kilometer lang. Vassdraget har kilder på Stöttingfjället ved grensen mellan Lycksele, Vilhelmina og Storuman kommuner. Det finnes nesten ikke innsjøer i vassdraget, noe som gjør at nedbør får stor innvirkning på vannføringen i elva.
Arne Georg Myhrvold
Myhrvold var ansatt i NSB fra 1912, først som anleggsarbeider. Han tok teknisk aftenskole, og etterhvert eksamen ved Kristiania Tekniske Mellomskole i 1920. Han ble i 1949 avdelingsingeniør ved tegne- og konstruksjonsavdelingen i NSB. Han hadde flere styreverv i Jernbanens tekniske forening og i NITO, og satt i Asker kommunestyre 1926–56.
Da Quisling i 1941 ville nazifisere foreningslivet i Norge, vedtok hovedstyret i NITO å legge ned virksomheten. Det skjedde ved at organisasjonen i all hemmelighet ba medlemmene melde seg ut. Samtidig reiste formann Arne G. Myhrvold rundt til de lokale avdelingene og orienterte om utviklingen. Medlemskartoteket hadde jernbanemannen Myhrvold gjemt under sporene på Østbanen (dagens sentralstasjon), og det ble gravd frem igjen til det første hovedstyremøtet 18. mai 1945. Han ble utnevnt som æresmedlem i NITO 3. november 1956.
Öreälven
Elva er typeeksempel på det som i Sverige kalles en skogselv, en elv som har hele sitt nedbørsområde under skoggrensen. Det er bra bestand av sjøørret, laks og harr, samt stasjonær ørret i de øvre deler av elva. I stilleflytende deler finnes også gjedde og lake.
Nedenfor Örträsksjön renner elva inn i Bjurholm kommune. Her renner elva sakte og danner meandere over en lengre strekning. Her finnes også mange kroksjøer i tidligere elveløp.
Elva ble tidligere brukt til tømmerfløting. I årene etter andre verdenskrig ble det årlig fløtt rundt to millioner stokker årlig. Fra 1965 avtok fløtingen, og i 1977 var det under én million stokker som ble fraktet med elva. Dette var det siste året med tømmerfløting på Öreån.
Like nord for tettstedet Tallberg renner elva inn i Nordmaling kommune. Her krysses elva av «Stambanan genom övre Norrland», jernbanen mellom Bräcke og Boden.
Det finnes noen mindre kraftverk langs elva. Men elva er nå definert som «Natura 2000-område», og videre utbygging tillates ikke.
Öreälvsleden følger elva hele veien fra utløpet opp til Örträsksjön.
Euthiconus
Euthiconus er en slekt av biller som tilhører gruppen perlebiller (Scydmaeninae) som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Det er funnet tre arter i Norge.
Utseende
Små (1-1,2 millimeter), rødlige, blanke, fint hårete biller. Antennene er litt over halve kroppslengden, de blir gradvis tykkere mot spissen, men har ingen markert kølle. Hodet er forholdsvis bredt med nokså små fasettøyne. Pronotum er omtrent så langt som bredt, klokkeformet sett ovenfra, med markerte, rettvinklede bakhjørner og to par groper ved bakkanten. Dekkvingene er ovale, som vanlig hos denne familien. Det bakerste bakkroppsleddet stikker vanligvis ut bak dekkvingene.
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall.
Liste over Sardinias presidenter
Sardinias president er leder for Regionalrådet, som er den autonome italienske regionens regjering. Presidentene ble valgt av Regionalrådet 1949–1994 og av folket fra 1994.
Før 2004 fulgte Sardinia en valgordning som den franske, hvor en kandidat måtte ha absolutt flertall i første valgomgang for å slippe en ny omgang. Dersom ingen kandidat fikk over 50 % av de avgitte stemmene, gikk de to med flest stemmer videre til siste og endelige valgomgang. Fra 2004 velges den kandidaten som har fått flest stemmer i første og eneste valgomgang, for eksempel fikk nåværende president Solinas 47 %
Arkitekturåret 1754
Arkitekturåret 1754 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1754.
Andreas Galdenblad
Andreas Galdenblad, tidligere Brovall, var en svensk katolsk prest tilhørende jesuittordenen. Han var bror til Johan Galdenblad.
Biografi
Galdenblad var sønn av borgmästen i Skara og ble innskrevet ved Uppsala universitet i 1665, der han kalte seg Andreas Brovall.
Han ble sendt av den franske minister i Stockholm til et jesuittkollegium i Roma i 1671, dwr han ble dronning Kristinas svenske sekretær. Dronningen lot adle ham Galdenblad. Andreas Galdeblad var en ivrig forkjemper for katolisismen og klarte å vinne sine brødre Johan og Lars (oberst i venetiansk tjeneste) over til sin tro, likesom flere andre svensker.
Bombekastervogn
En bombekastervogn er et militærkjøretøy bestykket med bombekaster, eventuelt konstruert for transport av et bombekasterlag.
I avanserte modeller er bombekasteren fullstendig integrert i vognen og har automatisk innretting, mens i enklere modeller bærer vognen en ordinær infanteribombekaster der det brukes rettestokker og innstillinger på bombekasterrøret manuelt.
Qoornoq
Qoornoq (tidligere skrevet Qôrnoq) er en ubebodd fiskelandsby i Sermersooq kommune, sørvest på Grønland.
Beskrivelse
Navnet betyr «innsnevringen», og landsbyen ligger i Nuukfjorden (Nuup Kangerlua), på nordenden av øya Qoornuup Qeqertarsua.
Historie
Området rundt Nuuk har en lang historie med befolkning. Området ble først befolket av det gamle paleo-eskimofolket fra saqqaqkulturen så langt tilbake som 2200 f.Kr. da de bodde i området rundt Qoornoq. Midt i Qoornoq ligger det en gresskledd voll, som er identifisert som en 40 x 20 meter stor norrøn gård. Dette er den vestligste bebyggelsen i den gamle boplassen Vesterbygd. I denne gården er det også identifisert sju gamle eskimo-vinterhus.
Qoornoq ble fraflyttet i 1972 som en del av «G60-programmet», som var et grønlandsk program for å samle befolkningen i større tettsteder og byer. Husene her brukes i dag som sommerhus for befolkningen i Nuuk. Det arrangeres også turistturer hit fra Nuuk.
Referanser
<References />
Sommerles.no
Sommerles er en nasjonal, digital sommerlesekampanje i regi av norske folkebibliotek, og er for alle barn i grunnskolen. Kampanjens mål er å få flest mulig barn til å lese mest mulig gjennom en lang sommerferie. Sommerles bruker elementer fra spill for å gjøre lesing til en spennende aktivitet. Kampanjen starter 1. juni hvert år, og avsluttes den 31. august.
På nettsiden sommerles.no samler barna XP/poeng for hver leste side, svarer på oppgaver, ser hva venner leser og tjener opp digitale troféer. Underveis gjør de seg fortjent til premier som hentes på biblioteket. De kan også følge en spesialskrevet fortelling av Mari Moen Holsve. Fra 2017 ble Sommerles landsdekkende og over 370 kommuner og i 2018 deltok 106 266 barn.
Samarbeidspartnere som Leser søker bok, Foreningen Les og Norsk lyd og blindeskriftsbibliotek bidrar til kampanjen. Sommerlesfortellingen kan oppleves både på nynorsk, bokmål, nordsamisk og som lydfil.
Sommerles.no er lagd, utviklet og eid av Vestfold fylkesbibliotek, Vestfoldbibliotekene og Snuti AS. Snuti AS designer, drifter og utvikler de tekniske løsningene, samt svarer på spørsmål. Prosjektleder er Vestfold fylkesbibliotek.
Historien om Sommerles
Sommerles startet som en felles lesekampanje for Vestfold i 2012 som en del av Vestfoldbibliotekenes merkevareprosjekt. De to første årene var Sommerles en tradisjonell, papirbasert lesekampanje. I 2014 ble elementer fra gamification innlemmet i kampanjen. Gamification bruker elementer fra spill i ikke-spillrelaterte kontekster, og kan brukes som virkemidler til å øke lesemotivasjon. Dette har også blitt testet ved andre kampanjer, som for eksempel Bibliotekspillet fra Akershus fylkesbibliotek.
Dagens sommerleskampanje ble utviklet i et samarbeid mellom Vestfold fylkesbibliotek, Vestfoldbibliotekene og Snuti AS i 2014 for bibliotekene i Vestfold. I 2015 deltok 60 kommuner i Sommerles. I 2016 deltok i underkant av 200 kommuner og 31 840 barn, og sommeren 2018 ble Sommerles nasjonalt, med deltakelse fra samtlige norske fylker.
Fra 2017 har ansvar for driften av kampanjen gått på rundgang mellom fylkesbibliotekene:
I 2017 fikk Vestfold fylkesbibliotek utviklingsmidler fra Nasjonalbiblioteket for å kunne løfte Sommerles til et nasjonalt nivå og profesjonalisere alt fra kontrakter, samarbeid og få på plass et system som sikrer kampanjens fremtid.
Itaitubana
Itaitubana er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 9 arter.
Conny Juell
Constance «Conny» Juell (født 9. desember 1889 i Namsos, død 23. mai 1947 i Oslo) var en norsk journalist, redaktør og forfatter. Hun var medarbeider i avisen Tidens Tegn og redaktør i Urd, og regnes blant de kvinnelige pionerene i norsk presse. Under andre verdenskrig fikk hun skriveforbud av okkupasjonsmakten.
Itaitubana
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Conny Juell
Liv og virke
Conny Juell skrev først i lokalpressen, før hun ble medarbeider i avisen Tidens Tegn i 1918, under Helen Stibolt. Der var hennes søster Miriam Juell ansatt blant kontorpersonalet. I Tidens Tegn var Conny Juell spesielt kjent for sine morsomme petiter. Hun signerte ofte med initialene C. J.
I 1933 sluttet hun i Tidens Tegn for å overta redaktørstillingen i tidsskriftet Urd. Der ble hun et samlingspunkt. Etter krigsutbruddet i 1940 nektet hun å ta inn nazistisk propagandastoff i bladet, og fra vårparten tok hun i sine lederartikler avstand fra nazi-okkupasjonen. I august samme år ga myndighetene henne skriveforbud. Bladet ble innstilt i januar 1944, men ble gjenopptatt i juni 1945 med Juell ved roret.
Itaitubana
Utbredelse
Slekten er utbredt i den neotropiske økosonen (Brasil, Peru).
Conny Juell
Liv og virke
Kort etter hennes død utga søsteren Miriam Juell boken Vi går mot lyset (1947). I denne boken er det samlet artikler, petiter og ledere skrevet av Conny Juell for Urd i tidsrommet 1940-1947. Flere artiklene skrev hun mens hun hadde skriveforbud, under psevdonymene Credo (Jeg tror) og Spero (Jeg håper).
Hun ble bisatt fra Vestre gravlunds nye krematorium 28. mai 1947.
Lorenzo Ignazio Thjulén
Lorenzo Ignazio Thjulén, opprinnelig Birger Lars Thjulén (født 2. november 1746 i Göteborg, død 5. desember 1833 i Bologna i Kirkestaten) var en svensk jesuitt og forfatter. Han bedrev en ganske livlig litterær virksomhet.
Steinsbakken
Steinsbakken (4, 6, 8) er en vei på Steinsåsen i Hole kommune i Viken.
Steinsbakken nås fra Viksveien på Steinsåsen, på vestsiden av Holeveien (E16). Kjøring til eiendommene går via gang- og sykkelstien langs E16. Veien består av kun tre eneboliger, og ligger cirka 100 meter over havet.
Conny Juell
Familie
Conny Juell var datter av havnefogd og konsul Hjalmar Juell (1851–1931) og Amalie Mathilde Madsen (f. 1852). Hun forble ugift.
Dercetina
Dercetina er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 90 arter.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere, ofte på busker og trær. Medlemmer av denne slekten utnytter planter fra en rekke ulike familier.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Asia.
Norgesmesterskapet i orientering 1980
Norgesmesterskapet i orientering 1980 bestod av flere arrangementer som i 1980 kåret norgesmestere i orientering.
Hovedmesterskapet ble arrangert ved Skumsjøen i Gjøvik 20.-21. september. Kongepokalene ble vunnet av Anne Berit Eid og Øyvin Thon.
Klassisk distanse
Dato: 20. september
Sted: Skumsjøen Arrangør: Gjø-Vard OL Lengde: 8.3 km
Langdistanse
Dato: 28. juni
Lorenzo Ignazio Thjulén
Forfatter
Thjulén tilbrakte en del av livet i Spania. Hans mest kjente og mest innflytelsesrike bok var Nuovo Vocabolario philosophico-demokratico utgitt for første gang i Venezia i 1799. Den var en stor forlagssuksess og oppnådde stor spredning takket være de mange utgavene som ble laget av den, spesielt fra 1813. Dette var en utgave datert i Barcelona uten dato, og det kan tenkes den utkom noe tidligere. Dette var et verk der de nye ideene fra den franske revolusjon kritiseres hårdt, i form av en ordbok. Således skjelner han for eksempel ved oppslagsordet patría, «hjemlandet», etter den tradisjonelle betydning (stemme) som «landet der man er født» fra en ny oppfatning av et moderne republikansk hjemland, som han anser som opphavet til en slik mengde misgjerninger «at enhver god mann ærlig og dydig i sin samvittighet må sverge et evig hat til det». Han legger til at den i ordbøkenes stil at den som går inn for dette republikanske land og dermed for kvintessensen av gudløshet, tyvaktighet og skamløshet.
Norgesmesterskapet i orientering 1980
Langdistanse
Sted: Vestby Arrangør: Hølen IK, Ås IL Lengde: 11.5 km
Nattorientering
Dato: 18. oktober
Sted: Fredrikstad Arrangør: Fredrikstad SK
Stafett
Sted: Skumsjøen Arrangør: OL Toten-Troll
D 19-20
Dato: 13. september
Sted: Sandefjord Arrangør: Store Bergan IL Lengde: 6 km
D 17-18
Dato: 13. september
Sted: Sandefjord Arrangør: Store Bergan IL Lengde: 5 km
Nattorientering D 17- 20
Dato: 18. oktober
Sted: Fredrikstad Arrangør: Fredrikstad SK
Klassisk distanse
Sted: Skumsjøen Arrangør: Gjø-Vard OL Lengde: 14 km
Lorenzo Ignazio Thjulén
Forfatter
Nuovo vocabolario påvirket de mest kjente av de antirevolusjonære satiriske ordbøker som ble utgitt i Spania: Blant annet Diccionario razonado og Filósofo Rancio, muligens skrevet av filosofen Francisco Alvarado. Alvarado tilkjennegir i et brev erkjente å ha lest Thjulens arbeid. Som Juan Francisco Fuentes har påpekt, var stilen og ånden i Filósofo Rancio den samme som gjorde Nuovo Vocabolario berømt.
Norgesmesterskapet i orientering 1980
Langdistanse
Sted: Vestby Arrangør: Hølen IK, Ås IL Lengde: 27 km
Stafett
Dato: 21. september
San Sebastiano
San Sebastiano har flere betydninger:
Norgesmesterskapet i orientering 1980
H 19-20
Dato: 13. september
Sted: Sandefjord Arrangør: Store Bergan IL Lengde: 10 km
H 17-18
Dato: 13. september
Sted: Sandefjord Arrangør: Store Bergan IL Lengde: 7 km
Nattorientering H 17- 20
Dato: 18. oktober
Sted: Fredrikstad Arrangør: Fredrikstad SK Lengde: 8,3 km
Leptomastax
Leptomastax er en gruppe av små biller som nå blir regnet til familien kortvinger (Staphylinidae). De er rovdyr som har spesialisert seg på midd. Mange av artene kan ligne på små maur.
Utseende
Små (gjerne ca. 2 millimeter), slanke perlebiller. Noen av artene har sterkt forstørret hode og lange, sigdformede mandibler.
Levevis
Perlebillene er rovdyr som stort sett lever av midd, spesielt pansermidd (Oribatida). Disse har et meget hardt skall og perlebillene har organer på frambeina for å holde byttet fast, og munndeler som passer til å borre eller sage seg gjennom middenes skall. Billene er ganske vanlige på litt fuktige steder, som i løvstrø, under steiner og i råtten, død ved. En god del arter lever i maur- eller termitt-tuer. Denne gruppen har et underjordisk levesett, men lite er kjent om dem.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Middelhavsområdet.
Norgesmesterskapet i orientering 1979
Norgesmesterskapet i orientering 1979 bestod av flere arrangementer som i 1979 kåret norgesmestere i orientering.
Hovedmesterskapet ble arrangert i Sarpsborg 22.-23. september. Kongepokalene ble vunnet av Anne Berit Eid og Egil Johansen.
Klassisk distanse
Sted: Sarpsborg Arrangør: Sarpsborg OL Lengde: 8.0 km
Langdistanse
Dato: 1. juli
Sted: Mo i Rana Arrangør: Mo OK Lengde: 12.0 km
Nattorientering
Dato: 12. oktober
Sted: Konnerud Arrangør: IF Sturla
Stafett
Dato: 23. september
Sted: Sarpsborg Arrangør: OK Moss
D 19-20
Dato: 15. september
Sted: Sandnes Arrangør: Ganddal IL Lengde: ? km
Johan Galdenblad
Johan Galdenblad (død 1736) var en svensk katolsk prest tilhørende jesuittordenen, som var rektor for et jesuittkollegium i Østerrike.
Norgesmesterskapet i orientering 1979
D 17-18
Dato: 15. september
Sted: Sandnes Arrangør: Ganddal IL Lengde: ? km
Johan Galdenblad
Biografi
På 1690-tallet ble han utnevnt til rektor for et jesuittkollegium, Collegium Nordicum, i Linz i Østerrike, ment for studenter Norden, og dette forestod ham frem til sin død. Galdenblad var omkring 1715 skriftefar for den tysk-romerske Karl VI i Wien. Han forsøkte senere i Linz å opprette et katolsk akademi for adelsmenn.
Norgesmesterskapet i orientering 1979
Nattorientering D 17- 20
Dato: 13. oktober
Sted: Konnerud Arrangør: IF Sturla Lengde: 5,2 km
Klassisk distanse
Dato: 22. september
Sted: Sarpsborg Arrangør: Sarpsborg OL Lengde: 14 km
H 19-20
Sted: Sandnes Arrangør: Ganddal IL Lengde: ? km
H 17-18
Dato: 15. september
Sted: Sandnes Arrangør: Ganddal IL Lengde: 6,7 km
Nattorientering H 17- 20
Dato: 13. oktober
Sted: Konnerud Arrangør: IF Sturla Lengde: 8,6 km
Sinocaulus
Utseende
Middels store (16-25 millimeter), avlangt-ovale biller. Oversiden er nokså blank og glatt. På farge er de mer eller mindre rødlige. Hodet er ganske lite. Fasettøynene er forholdsvis små. Antennene er 11-leddete, ganske lange (når minst til bakkanten av brystskjoldet), sagtakkede eller av og til kamformede. Brystskjoldet (pronotum) er temmelig kort og bredere enn langt. Dekkvingene er avlange, 2 til 8 ganger så lange som pronotum, og har lengdefurer. Beina er middels lange og slanke. Det fjerde (nest ytterste) fotleddet er mer eller mindre tolappet, det femte (ytterste) leddet er langt og tynt.
Larvene ligner noe på scarabaeiforme larver. De er krumme, med tydelig markerte ryggplater, tre par ganske lange bein og en kraftig hodekapsel med sterke kjever (mandibler).
Levevis
Larvene lever i jorden. Man regner med at larvene til underfamilien Dascillinae spiser røtter.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Kina.
GATT (andre betydninger)
GATT eller gatt kan vise til:
Jan Nilsen
Jan Nilsen kan vise til:
Sinoluperus
Sinoluperus er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae). Det er kjent 4 arter.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) er planteetere.
Utbredelse
Slekten er for det meste utbredt i Kina.
NM på ski 1962 – Resultater
Resultatene fra Norgesmesterskapet på ski 1962.
Mniophila
Mniophila er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
NM på ski 1962 – Resultater
3 x 10 kilometer menn
Kilde:
Mniophila
Utseende
Bittesmå (gjerne 1-1,5 millimeter), bredt ovale, blanke, gjerne svarte jordlopper. Kroppen er påfallende kort, bred og høyt hvelvet. Bakbeina er utviklet til hoppebein med tykke lår.
NM på ski 1962 – Resultater
15 km menn
Kilde:
Mniophila
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever på moser. Disse artene kan finnes i løvskog i litt høytliggende områder, gjerne med bøk.
NM på ski 1962 – Resultater
30 km menn
Kilde:
Mniophila
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone. I tillegg er Mniophila exulans beskrevet fra Fiji, men det er usikkert om denne arten hører hjemme her.
NM på ski 1962 – Resultater
50 km menn
Kilde:
10 km kvinner
Kilde:
Sphaeroderma
Sphaeroderma er en slekt av biller som tilhører familiegruppen bladbiller (Chrysomelidae).
Utseende
Små (gjerne 3-4 millimeter), bredt ovale, blanke, gjerne brunrøde jordlopper. Kroppen er påfallende kort, bred og høyt hvelvet. Bakbeina er utviklet til hoppebein med tykke lår.
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) billene lever av å spise blad på næringsplanten. Begge artene som finnes i Europa lever på tistler og knoppurt.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone og deler av Sørøst-Asia. S. testaceum er også innført til Nord-Amerika. Den er den eneste arten som forekommer i Norge, langs kysten i Sør-Norge.
Cyphanus
Cyphanus er en slekt av biller. De utmerker seg ved at de aller fleste artenes larver lever i ferskvann, de voksne derimot på land. Slike livssykler er vanlige hos mygg, øyenstikkere, døgnfluer, steinfluer og vårfluer, men uvanlige hos biller som vanligvis er enten land- eller vannlevende.
Levevis
De aller fleste artene har larver som lever i stillestående ferskvann, men noen tropiske arter lever i fuktig, død ved, og noen arter lever i rennende vann. Larvene tåler lite forurensning og kan brukes som indikatorer på vannkvalitet. De lever mest trolig av å filtrere detritus (råtnende plantemateriale, mudder). De puster i luft og må opp til overflaten for å hente denne av og til. Når larven er fullt utvokst, kryper den på land for å forvandle seg til en puppe. De voksne insektene finner man ofte i vegetasjonen. De flyr godt, særlig om natten, og blir ofte tiltrukket til lys. Artene i slekten Scirtes kan hoppe. Hårbillene er ganske vanlige i tempererte områder, mindre vanlige i tropene.
Utbredelse
Slekten er utbredt på New Zealand.
Jan Roland Nilsen
Nilsen var sønn av en arbeider. Selv ble han fogd i Senjen og Tromsø fogderi til han i 1822 ble sorenskriver i samme fogderi. Han fikk stor innflytelse for utviklingen av Tromsø som by ved at anslagsvis 36 handelsmenn i distriktet ble pålagt å ta borgerskap i Tromsø og betale skatt dit. Han sørget også for at byen fikk et fengsel. Fra 1837 var han stiftamtskriver i Bergen, der han døde fire år senere.
Nilsen representerte Finmarkens amt på Stortinget i 1821 og 1830. I 1821 var han medlem av 16 komiteer, sekretær i fem av dem. Han var sekretær i komiteen om skolelærerlønn, om postgangen gjennom Sverige, om vinterpost til Finmarken over Haparanda. Ellers var han medlem av komiteen om tiende og russefisket i Finmarken og rettspleien under Lofotfisket, samt nordlandske kirke- og skolefond. Han møtte ikke på det ekstraordinære Stortinget 1822. I 1830 var han visesekretær i Odelstinget og sekretær i næringskomiteen og i komiteen om «finmarkske forhold».
I 1814 ble han gift med Catrine Vogt (født 1780), søster av Jørgen Herman Vogt.
P-800 Oniks
P-800 Oniks (П-800 Оникс; Onyx), også kjent i eksportmarkedene som Jakhont (Яхонт; ruby), er et Sovjetisk / russisk supersonisk anti-skip kryssermissil utviklet av NPO Mashinostroyeniya som et ramjet versjon av S-80 Zubr. GRAU - betegnelsen er 3M55. Missilet har NATO rapporteringsnavn SS-N-26 "Strobile". Utvikling startet i 1983, og på 1990-tallet ble sjømålsmissilet testet. I 2002 hadde missilet gjennomgått hele spekteret av prøvelser og ble bestilt. P-800 ble brukt som grunnlag for den felles russisk-Indiske supersonisk rakett BrahMos.
Beskrivelse
Missilet flyr med aerodynamisk løft. Boosteren med fast drivstoff ligger ii ramjet-brennkammeret og blir kastet ut av luftstrømmen etter at boosteren har brent ut.
NATO EPVAT-testing
NATO EPVAT er en av de tre anerkjente testmetoder for klassifisering og kontroll av sikkerhet og kvalitet for ammunisjon til skytevåpen. De to andre anerkjente testmetodene er CIP- og SAAMI-prosedyrene. Ettersom NATO EPVAT måles ved hjelp av ulike testprosedyrer enn CIP og SAAMI, så kan ikke trykkgrenser for NATO EPVAT sammenlignes med grenser for CIP og SAAMI. EPVAT-prosedyren beskrives i uklassifiserte dokumenter publisert av NATO sin undergruppe AC/225 Army Armaments Group (NAAG.
EPVAT er en forkortelse for "Electronic Pressure Velocity and Action Time", som oversatt til norsk vil si "elektronisk måling av trykk, hastighet og løpstid". Løpstiden betegner her tiden det tar fra antenning av tennhetten til projektilet har forlatt pipen. EPVAT er en omfattende prosedyre for testing av ammunisjon ved hjelp av elektronisk instrumentering og datamaskiner. Selve prosedyren er beskrevet i NATO-dokumentet AC/225 (Com. III/SC.1)D/200.
I motsetning til CIP-prosedyrene som bare tar hensyn til brukersikkerheten, består NATO-prosedyren også av tester for å sikre at våpenet skal fungere under alle forhold for den tiltenkte bruken. Det blir dermed ikke bare tatt hensyn til soldatens sikkerhet, men også til soldatens evne til å uskadeliggjøre fienden. Som følge av dette skal enhver ammunisjonsbestilling av NATO bestå av en akseptansetest hvor både NATO og ammunisjonsprodusenten utfører sikkerhets- og funksjonstester som ved motbevis skal utelukke feil. For å oppnå dette har NATO utformet en svært nøyaktig og "udiskutabel" protokoll ved bruk av et system med referansepatroner.
De sivile organisasjonene CIP og SAAMI bruk mindre omfattende testprosedyrer enn NATO, men NATO-testsentre har fordelen at de bare tester kamringer som brukes militært. Til sammenligning må CIP og SAAMI kunne teste hundrevis av forskjellige kamreinger, hvilket krever mange ulike testpiper, og så videre.
NATO sitt referansepatron-system
I NATO sitt referansepatron-system setter ammunisjonsprodusenter til sides batch-er (også kalt "lot") med ammunisjon som anses å være av meget god kvalitet og representativ for ammunisjonen som skal leveres til hærene i de påfølgende årene. Denne batchen oppbevares ved NATO-godkjente testsentre, og distribueres derifra ut til produsentene som er involvert i ordningen. Når en ny batch (lot) leveres vil 20 referansepatroner skytes for å sammenligne hvordan ammunisjonen yter med lokalt utstyr og de atmosfæriske forholdene for den dagen. Resultatene sammenlignes deretter med referanseverdier fra NATO, og korreksjonsverdier (deltaverdier) blir så beregnet. Deretter blir nåværende batch (lot) av ammunisjon avfyrt, og korreksjonsverdiene blir brukt for å gi et resultat som er "sammenlignbart" med referansen.
Denne testen utføres under normale forhold, men også ved å simulere riktig temperatur og luftfuktighet for -54 °C kalde arktiske forhold eller 52 °C varmt ørkenklima. Dette blir gjort med spesielle kjølebokser og ovner.
Testing
Minimumskrav til godkjenning og forventet ytelse for en- og tohånds skytevåpen kamret for NATO-patroner er angitt i følgende STANAG-dokumenter:
Hvert våpen og hver komponent som anses å være sårbar for effektene rask endring i trykk, som for eksempel pipe og sluttstykke, testes med å skyte en tørr patron ladet til et trykk som er minimum 25% over tillatt makstrykk, same en oljet patron ladet til minimum 25% over makstrykk. 25% over makstrykk betyr i denne sammenheng 25% over Service Pressure (Pmax)). Dette makstrykket er definert som gjennomsnittstrykket som genereres av en tjenestepatron ved en temperatur på 21 °C. Testskytingen gjennomføres med både våpen, ammunisjon og romtemperatur på 21 °C.
Hvert våpen blir testet individuelt testet, fra en ammunisjons-lot som minimum korrigert kammertrykk i samsvar med tabellen nedenfor: ''Trykkgrensene ovenfor for 9×19 mm til 12.7×99 mm er fastsatt av Det britiske forsvardepartementet, og er høyere enn 2008-anbefalingene til CIP sin tilsvarende sivile 9×19 mm Parabellum (CIP sin Pmaks er 235 MPa), samt CIP sin sivile .50 Browning (CIP sin Pmaks er 370 MPa). Dermed kan NATO-variantene 9×19mm NATO og 12.7×99mm NATO ansees som overtrykksammunisjon.''
I motsetning til den sivile CIP-testprosedyren, så krever NATO EPVAT-testprosedyrene for å få "NATO-kamring" at trykksensoren (transduseren) monteres i forkant hylsemunningen. Fordelen med denne metoden er at man ikke trenger å bore i hylsen for å montere transduseren. Boring før avfyring er alltid en tidkrevende prosess, og NATO sin vurdering er at dette gir raskere kvalitetskontroll og tilbakemelding i produksjonsprosessen. Ulempen med NATO-testoppsettet er at trykket stiger mye raskere i forhold til dersom man har boret i en patron. Dette fører til svingninger med høy frekvens i trykksensoren (cirka 200 kHz for en Kistler 6215 transduser), og krever dermed elektronisk filtrering av det elektriske signalet. Ulempen med dette er at filtreringen også påvirker de lavere harmoniske svingningene der hvor man finner en trykktopp, og dermed gir en liten feil i målingen. Denne lille feilen er ikke alltid godt forstått, og fører til mye diskusjon om filterorden, delefrekvens og filtertype (Bessel- eller Butterworth-filter).
Jørgen Austnes
Jørgen Olsen Austnes (født 23. april 1994 i Bergen) er en norsk tidligere sleggekaster innen friidrett. Han konkurrerte for bergensklubben IL Fri og har 5 norske mesterskapsmedaljer. Under NM i friidrett 2012 og 2014 ble han nummer 2, mens han tok bronse i 2011, 2015 og 2016.
Gamle Rykkinnvei
Gamle Rykkinnvei (11, 12-34) er en vei på Rykkinn i Bærum kommune i Viken.
Gamle Rykkinnvei har avkjøring fra Rykkinnveien, på vestsiden av denne. Den går inn til Søndre Berger gård, der den dreier nordover, og ender opp i veien Brekketunet. Veien består Nordre og Søndre Berger gård, og ellers eneboliger i nordenden. Den ligger cirka 91 meter over havet.
Adur Narseh av Persia
Adur Narseh (persisk: آذرنرسه) var Sasanide-dynastiets niende konge i Perserriket og regjerte en kort periode i 309. Han var sønn av kong Hormizd II som døde i 309. Hormizd etterlot seg to sønner, Hormizd og Adur Narseh, med sin første kone og en sønn til som man ikke kjenner navnet på. I tillegg skal hans kone ha vært gravid med en sønn, Sjapur II. Ifølge andre kilder døde Hormizd barnløs og utnevnte sin ufødte sønn til konge.
Aristokratiet og det zoroastristiske presteskapet så en mulighet til å øke sin innflytelse gjennom å velge Adur Narseh til konge («shahanshah»), men han viste seg som en brutal hersker og ble drept kort tid etter utnevnelsen. En bror av ham skal ha blitt blindet, mens en annen bror ble fordrevet. I Adurs sted ble (den antatt ufødte) broren Sjahpur II valgt til konge.
Milas (andre betydninger)
Milas kan være:
Ulrike Pihls plass
Ulrike Pihls plass ligger utenfor Ulrike Pihls Hus som ligger ved professor Keysers gate, og er et av byggene del av Universitetet i Bergen. Universitetet tok over bygningen i 1988 og døpte bygget som Ulrike Pihls hus. I dag brukes huset som lesesal og studentarbeidsplasser for SV-studenter. Plassen ligger rett i nærheten av St. Paul skole og Universitetmuseet i Bergen. Bygget blir oppusset i 2021 etter mye kritikk på grunn av manglende vedlikehold.
Historie
I 1848 grunnlaget Madame Henriette Meyer en pikeskole i Bergen, og i 1865 ble skolen overtatt av niesen, Ulrike Pihl. Siden det har skolen vært kalt etter henne. Gjennom årene ble U. Pihl videregående skole flyttet mye. Fra til 1875 hadde skolen lokale i Ole Bulls plass og i 1906 ble skole lokalet flyttet til Fosswinckels gate 5. Skolen fikk over 100 nye elever da Sofie Lindstrøms pikeskole ble stengt ned i 1928. Og i 1988, ble skolen flyttet i Åsane senter. Universitetet tok over den gamle bygningen samme år, og brukte det som lesesal for det samfunnsvitenskapelige fakultet og ga bygningen navnet Ulrike Pihls hus. I 1920 tok kommunen over driften, og fylkekommunen i 1972. Skolen ble nedlagt i 2018.
Ulrike Pihl
Ulrike Pihls plass er kalt etter Ulrike Elenora Pihl, som var en lærerinne fra Bergen på 1800-tallet.
I oppveksten ble hun tidlig foreldreløs, og tenkte mye på karrieren sin. Hun utdannet seg som lærerinne i England og dro tilbake til Norge 1863. Hun hadde jobbet som guvernante hos en familie i noen år. Etter hun var ferdig og jobbe flyttet hun til Bergen i cirka 1865. Det samme året arvet hun Bergens Adresse-Contours efterretninger fra sin tante Henriette Meyer. Ulrike Pihl tok over en velfungerende skole, med mange elever over flere klassetrinn. Ulrike Pihl var kunnskapsrik, ambisiøs og en visjonær, under hennes ledelse blomstret skolen. Jentenes undervisning skulle ikke være av dårligere kvalitet enn guttenes, for jentene skulle også ut og møte samfunnet. Hun døde den 27. oktober 1917.
Uniform fordeling
Uniform fordeling har flere betydninger:
Morgonrode
Morgonrode er en kvintett bestående av Helga Myhr (hardingfele og sang), Selma French Bolstad (nøkkelharpe, hardingfele og sang), Ramsus Kjorstad (oktavfele), Fredrik Luhr Dietrichson (kontrabass) og Andreas Skår Winther (slagverk). De blander tradisjonell folkemusikk med improvisert musikk og egenskrevne låter.
Debutsingelen Tora ble sluppet 8. november 2018 på plateselskapet Ta:lik. Oppfølgeren Kitte Kitte ble sluppet 29. mars, igjen på plateselskapet Ta:lik. Denne mottok gode kritikker fra Jazznytt: «Kitte Kitte er en hypnotisk låt, helt klart av typen man helst vil høre på repeat.» Og trekker fram Selma French Bolstad sitt tommelfingerpianospill og Helga Myhr sin kveding som kjennetegn. Debutalbumet Morgonrode ble sluppet 10. mai 2019 på Ta:lik og høstet gode kritikker. Dagens Næringsliv skrev blant annet: «Musikken på kvintetten Morgonrodes debutalbum er i alle fall noe av den mest spennende og medrivende norske musikken man kan høre for tiden ( ... ) Må høres.» For albumet fikk de Spellemannprisen 2019 i klassen folkemusikk/tradisjonsmusikk og ble i tillegg nominert til Folkelarmprisen 2019 i åpen klasse.
FK Enerhetyk-BDU
FK Enerhetyk-BDU (belarusisk: Футбольны клуб Энергетык-БДУ), eller FK Energetik-BGU (russisk: футбольный клуб Энергетик-БГУ) (stiftet 1996) er en belarusisk fotballklubb fra Minsk. Laget er tilnyttet Det belarusiske statsuniversitet (БДУ).
Arrhaphipterus
Arrhaphipterus er en liten slekt av biller som særlig utmerker seg ved hannenes spektakulære, fjærformede antenner. De finnes ikke i Nord-Europa, men et par arter er funnet i den aller sørligste delen av kontinentet. Svært lite er kjent om biologien men man vet at larvene til én art er parasitter på sangsikader. Det synes sannsynlig at dette også kan gjelde de andre artene.
Utseende
Middelsstore, avlange, matt brunlige biller som lettest kjennes på hannenes antenner. Hodet er forholdsvis lite med moderat store fasettøyne. Antennene sitter festet på opphøyde knøler. Hos hunnene er de svakt sagtakkede, 11-leddete. Hannenes antenner består av 20-40 ledd. Hvert ledd utenom de innerste og ytterste har en eller to lange, bladaktige utvekster slik at hele antennen ser ut som en fjær eller vifte. Brystskjoldet (pronotum) er forholdsvis lite, bredere enn hodet, men smalere enn dekkvingene, uten tydelige opphøyde lister, knøler eller groper. Dekkvingene er mer eller mindre jevnbrede i den fremre delen, matte med tydelig hår- eller skjellkledning. De kan ha opphøyde lengdelister. Beina er middels lange, slanke med fem fotledd. Et anatomisk særtrekk er at tråputene (empodia) mellom føttenes klør bærer flere børster.
Levevis
Rhipiceridene lever særlig i varm-tempererte områder, men noen finnes også i tropene. Veldig lite er kjent om biologien. Den nordamerikanske arten Sandalus niger legger egg i barksprekker, der også sangsikader (Cicadidae) legger sine egg. Eggene klekkes til små, aktive triungulin-larver. Disse haker seg fast i nyklekte sikadenymfer som er på vei ned i jorden, der de utvikler seg på planterøtter. Triungulin-larven forvandler seg til en markarktig larve som lever som en ytre parasitt (ektoparasitt) på sikadenymfen. Man antar at de andre rhipiceridene også kan være parasitter på sikader. De voksne insektene kan av og til finnes tallrikt svermende om dagen.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Afrika, det sørøstlige Europa og Midtøsten.
Ambrosia Tønnesen plass
Ambrosia Tønnesen plass ligger på Minde i Bergen og ble i 1994 oppkalt etter den norske billedhuggeren Ambrosia Theodora Tønnesen. Før 1994 hadde ikke plassen noe offisielt navn, men ble av mange kalt trikkesløyfen på Minde.
Beliggenhet
Ambrosia Tønnesen plass ligger i dag like ved bybanestoppet Wergeland. Inndalsveien og Storetveitvegen møtes like ved plassen, Svaneviksveien i en bakke like over og Eikeveien gående ut fra plassen. Minde allé ligger også like ved siden av plassen. Ambrosias vinterbolig, “runeplass”, lå opprinnelig like ved plassen på Wergeland. Huset er nå flyttet til Hordamuseet, der kunstnere den dag i dag har mulighet for å leie det til arbeidsopphold.
Fra 1928 til 1965 var det endestopp for trikken som gikk fra Sandviken til Minde og i dag står en av de gamle Bergen sporvei trikkene på plassen for å minne om dette.
Plassen har også vært drosjeholdeplass. I kvinner på randens TV-serie taxi, taxi ble sketsjene med tre drosjesjåfører spilt inn her.
Bygninger
I 1917 ble Bergen elektriske sporvei overtatt av kommunen. Etter dette ville man gjerne forlenge trikkelinjen fra Inndalsveien til bygrensen mot Fana, da ble Minde nytt endestopp. En regnet med at driften ville bli innbringende og i 1928 ble det satt opp en moderne ventepaviljong på Minde. Paviljongen var tegnet av byarkitekt Kaspar Hassel, og rommet både venterom, kiosk, telefon og toalett. Bygget var ble oppført i mur og betong og var kostnadsberegnet til 7.500 kr. Paviljongen har i senere tid vært en kiosk, og i 2018 begynte kafé Ambrosia i den gamle paviljongen.
Historie
Ambrosia Theodora Tønnesen var en norsk billedhugger. Hun regnes som den første kvinnelige norske skulptør som levde av kunsten. Hun er særlig kjent for sine portrettbyster med stor portrettlikhet. Tønnesen ble født i Ålesund i 1859, men bodde senere både i Bergen, København, Berlin og Paris før hun i 1910 flyttet tilbake til Bergen for godt. I 1876 flyttet hun til sin søster i Bergen og fikk på tross av manglende utdannelse jobb, som lærerinne hos skolemester Ole Irgens. Ved siden av arbeidet tok Tønnessen en kunstnerisk utdannelse og i 1884 stilte hun ut 3 kunstverk med stor suksess. Etter dette fikk hun tildelt legat og studerte i både Berlin og Amsterdam før hun i 1888 slo seg ned i Paris. I Paris møtte hun sin gode venn og samboer, briten Mary Banks. De årene Ambrosia bodde i Pari s dro både hun og Mary hvert år tilbake igjen til Bergen, om sommeren gårdsbruket “knatten”  i Fana, om vinteren “runeplass” på Wergeland.
Tønnesen modellerte hovedsakelig i bronse og marmor, og hugget de fleste skulpturene selv, dette var spesielt og gjorde at hun ofte ble kalt, “hun som arbeider alene”. Hun brøt også med en del kvinnelige normer i sin samtid da hun valgte yrket billedhugger, og av praktiske grunner klippet håret kort og gikk i sykkelbukser. Det er et diskutert om hun og samboeren Mary Banks var kjærester, da det på den tiden også var vanlig for kvinnelige kolleger og bo sammen.
Tønnesen var godt kjent både innenlands og utenlands og du kan finne byster hun har modellert i blant annet New York, Paris, Kristiansand, Kristiansund, tolv arbeider i Haugesund og fem i Ålesund. I hennes hjemby Bergen har hun portrettert mange kjente skikkelser, blant annet Amalie Skram, Ole Bull, Claus Fasting, Christian Michelsen, Edvard Grieg og J.C. Dahl.
Ole Aukland
Ole Aukland (født 18. juli 1964 i Florø) er en norsk banksjef og tidligere sleggekaster innen friidrett. Han konkurrerte for Florø Turn og Idrettsforening og bergensklubben IL Fri. Under NM i friidrett 1987 og 1988 ble han nummer 2. Hans beste kast ble 61,30 meter fra et stevne på Øyestad i juni 1988. Han er yngre bror til sleggekaster Jostein Aukland og onkel til strongmanutøver, crossfitutøver, styrkeløfter og basketballspiller Jørgen Skaug Aukland.
FK Tarpjeda-BjelAZ
FK Tarpjeda-BjelAZ (belarusisk: Футбольны клуб Тарпеда-БелАЗ), eller FK Torpedo BelAZ (russisk: футбольный клуб Торпедо-БелАЗ) (stiftet 1961) er en belarusisk fotballklubb fra byen Zhodzina.
Norgesmesterskapet i orientering 1981
Norgesmesterskapet i orientering 1981 bestod av flere arrangementer som i 1981 kåret norgesmestere i orientering.
Hovedmesterskapet ble arrangert i Levanger 19.-20. september. Kongepokalene ble vunnet av Linda Verde og Morten Berglia.
Klassisk distanse
Dato: 19. september
Sted: Levanger Arrangør: Frol IL, Verdal OK Lengde: 9.0 km
Langdistanse
Sted: Evenskjer Arrangør: Skånland & Omegn IF Lengde: 16 km
Nattorientering
Dato: 26. september
Sted: Brumunddal Arrangør: Ringsaker OL
Stafett
Dato: 20. september
Sted: Levanger Arrangør: Frol IL, Verdal OK
D 19-20
Dato: 5. september
D 17-18
Dato: 5. september
Nattorientering D 17- 20
Dato: 26. september
Sted: Brumunddal Arrangør: Ringsaker OL Lengde: ? km
Olinestien
Olinestien er en vei i Bergen som går fra Lønborglien og opp til Øyjordsveien. Når du står og ser oppover på stien og snur deg, ser du en bussholdeplass hvor 12 bussen går fra. Stien begynner med en kort, bratt og steinete bakke og blir etter hvert til en smal sti. Stien er omringet av natur, og når du kommer helt på toppen av bakken kan du se en grus fotballbane og noen få hus. Hvis du går over fotballbanen og opp en liten bakke, ser du enda flere hus til høyre og en turvei oppe til venstre. Ned til venstre ser du også flere hus. Da har du kommet til Øyjordsveien via Olinestien. Det tar ca 5 minutter å gå fra Lønborglien og opp til Øyjordsveien via Olinestien.
San Felice Circeo
San Felice Circeo er en by og kommune i provinsen Latina i regionen Lazio i Italia. Kommunen har ca. 10,000 innbyggere og ligger 98 kilometer sør for Roma.
Norgesmesterskapet i orientering 1981
Klassisk distanse
Sted: Levanger Arrangør: Frol IL, Verdal OK Lengde: 14.0 km
Olinestien
Olinestien fikk navnet sitt i 1996. En av de som var med på å bestemme navnet var Jo Gjerstad. Stien er oppkalt etter hovedkarakteren Oline, i den mest kjente bokserien Hellemyrsfolket av Amalie Skram. Grunnen til at Oline fikk navn et sitt øverst i Lønborglien er fordi det var et gammelt boligområde like ved hvor de tror at Amalie Skram kan ha fått inspirasjonen sin til Hellemyrsfolket.
Norgesmesterskapet i orientering 1981
Langdistanse
Dato: 28. juni
Sted: Evenskjer Arrangør: Skånland & Omegn IF Lengde: 26.5 km
Luangwa (by)
Luangwa er en by i Zambia. Den ligger ved samløpet mellom elvene Luangwa og Zambezi. Byen het Feira til 1964. Den er administrativt senter i et distrikt med samme navn i provinsen Lusaka.
Feira var sannsynligvis den første europeiske bosetningen i Zambia. Først på 1700-tallet etablerte portugiserne en bosetning på motsatt bredd av Luangwa, ved Zumbo i Mosambik. Rundt 1720 hadde noen også bosatt seg i Feira, men manglende dokumentasjon gjør det vanskelig å adskille historiene til Zumbo og Feira. Byen var igjen forlatt innen 1856, da den ble besøkt av utforskeren David Livingstone og beskrevet som fullstendig ødelagt. Stedet ble igjen bosatt i 1887 av John Harrison Clark, som bodde der til 1895.
Olinestien
Amalie Skram
Amalie Skram var en norsk forfatter og er kjent for å være en av de beste på å skrive naturalistiske romanbøker. De fleste bøkene hun har skrevet handler om kvinner. En av hovedverkene hennes var Hellemyrsfolket, en bokserie på fire bøker. Det tok henne elleve år å skrive ferdig bøkene, og de ble gitt ut i perioden 1887–1898.
Luangwa (by)
Det er bare en vei til eller fra Luangwa, som går 100 kilometer nordover til hovedveien østover fra Lusaka til Malawi. Det er ingen bruer eller faste fergeforbindelser over Luangwa eller Zambezi.
Olinestien
Historien om Oline
Oline og ektemannen Sjur Gabriel, bodde på en gård kalt Hellemyren litt bortenfor Bergen. Historien om Oline begynte på slutten av 1820-tallet, da hadde hun vært i litt over tolv års ekteskap, og hadde født ni barn. I hellemyrsfolket fremstår Oline som en ond, kald og hevngjerrig mor. De viser også til hvordan hennes oppførsel har påvirket flere generasjoner etter henne. Historien varer gjennom mesteparten av 1800-tallet, og bøkene om hellemyrsfolket kom ut i 1887–1898.
Luangwa (by)
Byens beliggenhet er strategisk viktig. Elva Luangwa danner Zambias grense mot Mosambik og Zambezi grensa mot Zimbabwe. In the Zimbabwes frigjøringskrig, den mosambikiske uavhengighetskrigen og borgerkrigen i Mosambik var den åsted for gerilja-aktivitet.
Norgesmesterskapet i orientering 1981
H 19-20
Dato: 5. september
Sted: Levangsheia Arrangør: Porsgrunn OL Lengde: 10,5 km
H 17-18
Dato: 5. september
Sted: Levangsheia Arrangør: Porsgrunn OL Lengde: ? km
Nattorientering H 17- 20
Dato: 26. september
Sted: Brumunddal Arrangør: Ringsaker OL Lengde: 8,6 km
Gudrun Kolderups veg
Gudrun Kolderups veg ligger i Ytre Arna i utkanten av Bergen. Den går fra Frydenlundsvegen til Karl Jebsens.
Transport
Ytre Arna ligger rett nedenfor Europavei 16 (E16) og er lett tilgjengelig med bil. Noen av veiene i nærheten av Gudrun Kolderups veg kan være smale for enkelte kjøretøy og det kan bli en ukomfortabel situasjon hvis du støtter på et annet kjøretøy.
Landemerker og Beliggenhet
Ytre Arna Ligger mellom Åsane og Indre Arna. Det bor 2626 personer (per 2012) i Ytre Arna. I Åsane har du mange shopping muligheter som for eksempel Åsane storsenter eller Horisont. Det går offentlige skyss busser gjennom Ytre Arna og det er lett og komme seg til Bergen sentrum.
Når du først er i Arna kan du besøke Museet Gamle Vossebanen som er en museumsjernbane som kjører veterantog på en 18 kilometer lang ensporet line mellom Garnes stasjon og Midtun på en nedlagt strekning av Jernbanelinjen Vossabanen.
Sarah Maldoror
Sarah Maldoror, opprinnelig Sarah Durados, (født 19. juli 1929 i Condom i departementet Gers i Frankrike, død 13. april 2020 i Saint-Denis) var en fransk filmregissør. Hun er blitt betraktet som en ledende skikkelse innen afrikansk film og kontinentets første kvinnelige regissør.
Gudrun Kolderups veg
Landemerker og Beliggenhet
Vegen er oppkalt etter Gudrun Kolderup, en av de første kvinnelige legene i Norge.