cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Galtvortskolen.net
Historie
I 2007 fikk hun Sam Eydes Nyskapningspris for sitt arbeid med barn og unge på og utenfor internett. Fra 2007 begynte nettstedets ledere å arrangere sommerleir på Notodden, hvor medlemmer selv kunne melde seg på. Sommerleiren ble i løpet av første arrangement utviklet til flere arrangementer, deriblant juleball og vinterfestival. Nettstedet arrangerer 3 offisielle arrangementer hvert år. Nettstedet har vært med i ungdomsprogrammet Waschera på TV 2 hvor nettstedets leder sammen med noen medlemmer fikk æren å være med.
I 2010 hadde Galtvortskolen.net ansvar for å skaffe dødsetere til den norske filmpremieren av Harry Potter og dødstalismanene. Det var medlemmene selv som var utkledd som dødsetere. Et direktesendt intervju ble sendt på NRK.
I 2015 var Galtvortskolen.net's ledere med på TV-programinnslaget Senkveld Surprise.
Euclides da Cunha
Euclides da Cunha er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Lars West Johnsen
Lars West Johnsen (født 1972) er politisk redaktør i Dagsavisen. West Johnsen har bred erfaring fra Dagsavisen som både redaktør, avdelingsleder, kommentator og journalist. Tidligere har han blant annet jobbet som kulturjournalist i Dagens Næringsliv og Aftenposten. Han er også medforfatter av boken ''Kongens flukt. De dramatiske dagene 9. april – 7. juni 1940''.
Landgangen ved Suvlabukten
Landgangen ved Suvlabukten ble foretatt 6. august 1915 av det britiske IX korps som en del av august-offensiven under slaget ved Gallipoli. Den var kjent på engelsk som Battle of Sari Bair og på tyrkisk som Anafartalar Savaşı eller Sarı Bayır muharebesi.
Slaget ved Gallipoli hadde holdt på i tre måneder på to fronter, nemlig Anzac Cove og Kapp Helles, siden invasjonen 25. april 1915. Landgangen ved Suvlabukten var et forsøk på å komme videre i felttoget, og en rekke styrker fra Det britiske samveldet ble landsatt.
Kommandoen på britisk side ble ført av generalløytnant Frederick Stopford og på tyrkisk side av Kemal Atatürk gjennom den tyske rådgiveren Otto von Sanders.
Landgangen stagnerte fort, og Stopford ble avsatt og i desember evakuerte britene.
Landgangen er spesielt kjent i den engelsktalende verden på grunn av sangen And the Band Played Waltzing Matilda.
Oppland Høyre
Ledere
Ledere/formenn før 1953 gjelder bare landdistriktene i Oppland.
Stortingsrepresentanter
Innvalgt for Høyre fra Oppland stortingsvalgkrets (etablert i 1953):
Marija Paseka
Maria Valerjevna Paseka (russisk Мария Валерьевна Пасека, født 19. juli 1995) er en russisk turner som spesialiserer seg i apparatturn. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok sølv i mangekamp for lag. Hun tok også sølv i hopp.
Oskars Muižnieks
Oskars Muižnieks (født 9. desember 1989) er en latvisk skiskytter.
Han representerte Latvia under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 42 på normaldistansen.
Liběchov slott
Liběchov slott (tysk : Liboch) ligger i Liběchov kommune i distriktet Okres Mělník i Tsjekkia.
Den opprinnelige vannborgen som ble utvidet under renessansen er i hovedsak bevart. 1720-1730 ble det reist et slott i området, tegnet av arkitekten Franz Maximilian Kaňka. Etter ombygginger mellom 1783 til 1811 fikk slottet et klassisistisk utseende. Bygningene er omgitt av en landskapspark.
Fra 1801 tilhørte Liběchov industrimannen Jakub Veith som støttet intellektuelle og kunstnere. 1963 ble det overtatt av Nasjonalmuseet i Praha som etter en omfattende rekonstruksjon, laget en utstilling av asiatisk kunst. 2002 fikk slottet store flomskader. 2004 ble slottet solgt til private og utstillingen stengt. Siden 2008 er slottet tomt og ikke offentlig tilgjengelig, bortsett fra parken.
Lunde sluse
Lunde sluse er et sluseanlegg i Bandak–Norsjøkanalen, en del av Telemarkskanalen.
Sluseanlegget ligger i elva Straumen ved tettstedet Lunde i Nome kommune. Den har et slusekammer med en løftehøyde på tre meter. Lunde sluse sto ferdig i 1892. Anlegget står fremdeles som da det ble bygget. Slusekammeret er utført i hogd stein, og sluseportene er i tre og åpnes med håndkraft. Slusetiden er beregnet til ca. femten minutter.
Ved Lunde sluse ligger Europas første gummidam, hvor vannet holdes tilbake av en luftfylt gummipølse som er støpt fast i et betongfundament. Vannføringen over dammen reguleres ved å pumpe luft ut og inn av pølsa. Gummidammen erstattet den tidligere nåledammen i 1988, og et tilsvarende anlegg ble samtidig bygget ved Kjeldal sluse. Et stykke av den opprinnelige demningen ved Lunde er bevart og ligger innerst i gjestehavna ved slusen.
Hans Olav Trøen
Hans Olav Trøen (født 27. mars 1970 i Eidsvoll) er en norsk musiker, bassist, saksofonist og gitarist. Han er mest kjent som bassist og som en av gründerne i bandet Vagabond. I Vagabond var han med fra starten i 2008 til bandet lagt på is i januar 2014. Før den tid var han bassist i coverbandet Exit fra 1992 til 1994, bassist i Torry Enghs fra 1994 til 1998. Begynte deretter som bassist og saksofonist i Dænsebændet fra 1999 til han forlot bandet i 2007. Fra august 2014 er han bassist i bandet Contrazt. Har i en årrekke sittet som tillitsvalgt i artistorganisasjonen Gramart.
Diskografi
. Før sola går ned(2016)
. Luksusliv (2017)
. Kalas (2019)
Ski-VM 1930/Skihopping herrer
Tidspunkt: fredag, 28. Februar 1930 kl. 14:00
Deltakere: 151 påmeldt; 143 startet; 117 fullførte. 137 hoppet i begge omganger; men bare de 117 med minst ett stående hopp ble ansett å ha fullført og fikk poengsum.
* markerer fall.
Protokoll og referat oppgir bare unntaksvis lengden på ikke stående hopp, og som regel bare hvis hoppet er uvanlig langt eller kort.
Aftenposten oppgir plassering t.o.m. nr. 53 og lengder for alle stående hopp. "De internasjonale skirenn under Vintersportsuken i Oslo 1930" angir poengsum,lengder og stilkarakterer for alle utenlandske deltakere. Resultatlisten er blitt rekonstruert på bakgrunn av dette.
Det lar seg trolig ikke gjøre å oppspore eller rekonstruere hele resultatlisten, Det foreliggende kan være det nærmeste man vil komme.
Vukašin Brajić
Vukašin Brajić /Vuka:ʃin Bra:jitʃ/ (født 9. februar 1984 i Sanski Most i Bosnia-Hercegovina i Jugoslavia) er en bosnisk pop rock-sanger, som har blitt kjent i Bosnia-Hercegovina etter deltakelse i den første sesongen av den TV-sendte musikkonkurransen «Operacija Trijumf» (norsk: «Operasjon Triumf») 2008/2009, en konkurranse der Vukašin ble nummer to. Programmet ble kringkastet av seks fjernsynskanaler i fem land på Balkan: Bosnia-Hercegovina, Kroatia, Makedonia, Montenegro og Serbia.
Brajić representerte Bosnia-Hercegovina i Eurovision Song Contest 2010 i Oslo med sangen «Thunder and lighntning» (på norsk: «Torden og lyn»). Han kom på åttendeplass.
Bakgrunn
Vukašin Brajić ble født 9. februar 1984 i Sanski Most, Bosnia-Hercegovina av Simo og Dušanka, som den eldste av tre barn. Vukašins interesse for musikk begynte tidlig. I 1994 flyttet familien på grunn av krigen, fra Bosnia-Hercegovina til Serbia, nærmere bestemt til landsbyen Mali Požarevac i kommunen Sopot. De bodde der ett år før de flyttet til Čačak, hvor familien hans bor i dag. Han lærte å spille gitar og keyboard på egen hånd fordi foreldrene hans ikke hadde råd til å betale for musikkutdannelse. Han sang også i kor, danset og var medlem av en teaterklubb.
Da han var 19, flyttet han fra Čačak til Negotin, hvor han søkte seg inn på Det utdanningsvitenskapelige fakultet, som kunne tilby det han likte best: scenisk bevegelse, musikk og det å synge. Vukašin likte å jobbe med barn og han har sagt at elevene er hans publikum og klasserommet hans scene.
Bandet Affect
Sommeren 2006 kom de i kontakt med Ognjen Uzelac, direktør for plateselskapet PGP-RTS, som tilbød seg å utgi Affects reklamesingleplate med to sanger. Våren 2006 spilte de inn to sanger: «Read from my eyes» og en instrumental cover av den tradisjonelle serbiske sangen «Ajde Jano» som de spilte i heavymetal stilen. I april 2007 utga de en promo–singel i 150 kopier. De hadde live-forestillinger i klubber i Beograd, og ved hjelp av radiostasjonen Beograd 202 opptrådte de utenfor Beograd. Da Vukašin ønsket å følge opp sin profesjonelle musikkarriere ble arbeidet med gruppen Affect stilt i bero mot slutten av 2007. Darko Nikodijević og Nemanja Anđelković arbeidet fremdeles med Vukašin i ulike prosjekter.
Operasjon Triumf
Vukašin bodde i Negotin da han søkte om deltakelse i den TV-sendte musikkonkurransen «Operacija Trijumf». Han flyttet tilbake til Beograd og tok sangklasser hos professor Tanja Andrejić. Tanja underviste Vukašin i tre måneder. Etter beståtte prøver, hadde han flere reklamekonserter over hele Serbia med andre serbiske deltakere i løpet av sommeren.
Forestillingen begynte den 29. september 2009. På den første gallaen sang Vukašin to sanger sammen med Ivana Nikodijević: «Kada padne noć» («Riblja Čorba») og «Enter Sandman» av Metallica. Han ble nominert til førsteplass allerede på den andre gallaforestillingen. På den åttende gallaforestillingen fikk Vukašin sin første utnevnelse der publikum hadde det siste ordet. I «kampen» med Đorđe Gogov (som var publikums favoritt flere ganger), gjorde Vukašin igjen en god innsats og fortsatte til neste runde. Denne natten framførte han «More Than Words» av Extreme som forblir en av hans beste forestillinger hvor han demonstrerte sine ferdigheter på akustisk gitar.
Senere på den samme natten framførte han «Are You Gonna Go My Way» av Lenny Kravitz sammen med Đorđe Gogov. Serier av utnevnelser fortsatte og Vukašin var igjen avhenging av publikums stemmer. På den tiende gallaen valgte publikum han over Nikola Sarić som var også publikums favoritt flere ganger. Han avsluttet konkurransen med en andreplass, etter vinneren Adnan Babajić.
I løpet av forestillingen gjorde Vukašin seg bemerket, og fikk støtte fra alle aldersgrupper fra alle delrepublikkene i den forhenværende staten Jugoslavia.
Karriere etter OT
Etter OT, ble Vukašin medlem av OT Bend (norsk: OT Band) sammen med tre andre deltakere fra Operasjon Triumf, Nikola Paunović, Nikola Sarić og Đorđe Gogov.
Den 23. februar 2009 framførte Vukašin, sammen med de andre medlemmene av OT Bend og Sonja Bakić et åpningsnummer for den kjente artisten James Blunt på konserten hans i Beograd.
OT Bend meldte seg på Beovizija 2009, den serbiske sangkonkurransen til Eurovision Song Contest 2009 med sangen «Blagoslov za kraj» (norsk: «Velsignelsen til slutten») som ble skrevet av E. Owen, S. Vukomanović og E.Botrić. Den 7. mars, i semifinalen, vant de maksimal poengsum med i alt 24 poeng og kom som første deltaker til finalen. Neste dag, i finalen, vant de igjen med 12 poeng fra publikum med 28 521 stemmer fra totalt 53 550. Det var imidlertid ikke nok til seieren, siden juryen bare ga dem 5 poeng, og de avsluttet som nummer to.
Den 19. og 20. april 2009 holdt Vukašin sammen med andre OT deltakere to konserter i Sava Centar i Beograd foran 10 000 mennesker. I løpet av sommeren 2009, hadde de første deltakerne i Operasjon Triumf turne i Montenegro. Høydepunktet under turnéen var konserten i Podgorica framfor det fullsatte Stadion malih sportova.
I musikkfestivalen Sunčane skale 2009 i Herceg Novi (Montenegro), på den første natten av festivalen kalt Prinčeve nagrade (norsk: Prinsens priser), vant OT Bend prisen Breakthrough of the year.
Den 12. juli 2009, i Beograd Arena deltok OT Bend sammen med Ana Bebić og framførte ved den avsluttende seremoni for den 25. sommer Universiade, som samlet 8 200 deltaker fra 145 land.
Det kunstneriske ensemblet Stanislav Binički fra Forsvarsdepartementet, under dirigent Vojkan Borisavljević, holdt konserten kalt Mamma mia] i Dom Sindikata i Beograd, der de fremførte de mest kjente sangene av det svenske bandet ABBA. OT Bend opptrådte som vokalister, ledsaget av Maja Odžaklijevska, Nada Pavlović, Tijana Dapčević, Jelena Jovičić, Milena Vasić, Dejan Lutkić og Marinko Madžgalj.
Den 11. januar 2010 ble det meddelt at Vukašin Brajić, med sangen «Thunder and Lightning» (norsk: «Torden og lyn») skrevet av Edin-Dino Šaran vil representere Bosnia-Hercegovina på Eurovision Song Contest 2010 i Oslo, Norge.
Stellersjøku
Stellersjøku (Hydrodamalis gigas) er en nå utdødd art av sjøkyr (Sirenia) som inngår i dugongfamilien (Dugongidae), som i dag består av kun én enste nålevende art art. For 100 000 år siden var imidlertid denne arten utbredt langs kystene lengst nord i Stillehavet og Beringhavet, fra California til Japan. Da den ble oppdaget i november 1741 var den globale populasjonen begrenset til kysten av Beringøya.
Forskning publisert i august 2022 bekrefter at Dugonginae–Hydrodamalinae splittet lag nær Florida for cirka 21,2 millioner år siden.
Stellersjøku ble først beskrevet av den tyske legen og naturforskeren Georg Wilhelm Steller, som oppdaget den ved en tilfeldighet da skuta han var ombord i grunnstøtte og forliste ved Beringøya. Steller var på en ekspedisjonsreise med den danske oppdageren Vitus Bering da skuta «St. Peter» gikk på grunn på det som da var ei totalt ukjent øy. Beringøya er den største av øyene i Kommandørøyene, som i sin tur er en gruppe småøyer som ligger mellom Aleutene i Beringhavet og Kamtsjatkahalvøya lengst øst i Sibir.
Historien om stellersjøkua
Ekspedisjonen seilte fra Kamchatka i juni 1741. Noen uker senere hadde de nådd Alaska. Bering lot Steller lete etter nye arter en eneste dag. I løpet av den korte tiden, hans eneste besøk på det nordamerikanske kontinentet, klarte Steller å navngi flere fuglearter, inkludert furuskrike (Cyanocitta stelleri). Ved begynnelsen av vinteren hadde de to skipene som utgjorde ekspedisjonen blitt separert, to landgangspartier var forsvunnet, og så mange sjømenn på Berings flaggskip hadde skjørbuk at de knapt kunne bemanne seilene. I november gikk «St. Peter» (skuta) på grunn på en ubebodd øy, men besetningen trodde de hadde nådd fastlandet. Steller skjønte raskt at landmassen de var på var en øy, og ei som sannsynligvis aldri hadde blitt besøkt av mennesker før. Overalt hvor han gikk, ble han nemlig fulgt av rever, som ikke viste noen frykt, men som ivrig stjal alle redskaper eller mat de kunne ta i kjevene.
En dag, mens Steller gikk langs stranden og søkte etter ved, så han en enorm, svart form bevege seg sakte rundt på grunnen som en veltet båt. Med noen få minutters mellomrom dukket en snute opp et øyeblikk og trakk pusten med en lyd som en hests snøft. Dette var sjøkua, sett av menneskelige øyne for første gang på tusenvis av år. Steller ble sjokkert da han innså at denne skapningen var en slags manat, tusenvis av kilometer fra sine nærmeste slektninger i tropene. Han beskriver sjøkyrne som milde kjemper, hvis eneste virkelige forsvar mot å bli harpunert var deres utrolig tykke hud. Han bemerker også at de ser ut til å ha vært uvanlig lojale mot hverandre, noe som viste seg da russerne begynte å jakte på dem for mat. De hadde, med hans ord, «en uvanlig kjærlighet til hverandre, som til og med strakte seg så langt at når en av dem ble hekta, var alle de andre innstilt på å redde ham.» Når russerne harpunerte en av sjøkyrne, ville andre komme til forsvaret og lage en sirkel rundt sin sårede kamerat. Da de drepte en hunn, ble de overrasket over å se kameraten besøke stranden der kroppen lå dag etter dag, «som om han ville informere seg om tilstanden hennes».
Med en vekt på nærmere 10 tonn kunne en enkelt sjøku mate det overlevende mannskapet på «St. Peter» i en måned. Steller skriver at kjøttet var deilig – langt bedre enn havoteren de hadde blitt vant til å spise. Han sammenligner sjøkyrnes fett med det beste hollandske smøret, og sier at det smakte mandelolje når det ble kokt ned. Mens han fortsatt var forsvunnet på det som skulle komme til å bli kalt Beringøya, så Steller allerede for seg en fremtid der pelshandelen ville blomstre på dette øde stedet, med russiske jegere rikelig forsynt av det han trodde var en nesten uuttømmelig forsyning av sjøkukjøtt. Vannet rundt øya vrimlet også av sjøaure, hvis skinn kunne selges til et enormt påslag til det kinesiske markedet.
Steller delte sine tanker med flere naturforskere på 1700-tallet, om at havet var uuttømmelig, og utryddelse umulig. Han ble raskt bevist feil. Arkeologer anslår nå at det tok rundt hundre år før de gigantiske moa-fuglene ble utryddet etter at maoriene landet på New Zealand. Stellersjøku overlevde bare i 27 år. Den siste sjøkua som ble sett i naturen ble oppdaget av pelsjegere i 1768.
Den tilsynelatende forsvinningen av stellersjøku bidro til å overbevise europeiske biologer om at utryddelse var mulig (på den tiden ble dronten antatt fortsatt å være i live, eller imaginær). I 1812 listet imidlertid den tyske naturforskeren Georg Heinrich von Langsdorff (1774–1852) den opp blant vesenene «tapt fra dyreriket», sammen med mammuten og den «kjøttetende elefanten i Ohio».
Ifølge miljøhistoriker og professor Ryan Tucker Jones bidro forsvinningen av sjøkua til å innlede den moderne vitenskapen om utryddelse.
Biologi
Stellersjøku regnes med til megafaunaen som overlevde siste istid. For 100 000 år siden var den både tallrik og utbredt i sit naturlige habitat, som inkluderte de tempererte havområdene lengst nord i Stillehavet og Beringhavet. Arten Steller oppdaget hadde en hvallignende hale og tilhørte dugongfamilien, men dimensjonene var enorm i forhold til den nålevende dugongen. Stellersjøku kunne bli omkring ti meter lang og veie nærmere elleve tonn, ifølge til Heritage & Seiffert (2022). Stellersjøku var planteeter og hadde en tannløs munn der kjevene var utrustet med knuteplater av horn, som effektivt malte i sund føden. Huden skal ha lignet oppsprukket eikebark, noe som kal ha gitt disse dyrene tilnavnet «barkdyr».
Bestanden, som opprinnelig ble anslått til omkring 1,500 individer, av stellersjøku var sterkt begrenset alt da den ble oppdaget. I ettertid har imidlertid Estes et al. (2015) antydet at populasjonen må har vært større enn hva som opprinnelig ble anslått. Man har regnet med at arten ble endelig jaktet til utryddelse av russiske pelsjegere fram mot 1762–1763, som brukte kjøttet som mat, selv om mye tyder på at populasjonen ville ha kollapset i nær framtid selv uten jaktpresset. Samtidig pågikk det nemlig en massiv jakt på havoter (Enhydra lutris) i området. Havoterne holdt bestanden av kråkeboller nede. Stellersjøku beitet på tang og tare, men den raskt økende bestanden av kråkeboller åt opp mye av føden den trengte, som derfor ikke lenger var tilstrekkelig til å støtte en større populasjon av sjøkuer. Estes modell for beregninger viser at populasjonen av stellersjøku sannsynligvis ville gått tapt som følge av oterjakten alene, om enn kanske litt senere.
Inndeling
Inndelingen følger Heritage & Seiffert (2022).
Verdensmesterskapet i terrengtriatlon
Verdensmesterskapet i terrengtriatlon ble arrangert første gang i 2011 i Spania, og arrangeres hvert år.
Mesterskapet blir arrangert av International Triathlon Union.
Dorian’s Divorce
Dorian's Divorce er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av O. A. C. Lund.
Handling
Dorian Keene, en megler som har tapt mesteparten av pengene sine på Wall Street, ønsker skilsmisse fra hans kone Florence. Mens papirene blir klargjort, innrømmer Sanders - Florence sin gudfar - overfor Dorian at han har tilegnet seg penger som egentlig tilhører Florence. Men han er bekymret for at dette kommer til å bli avslørt, på grunn av skilsmissen deres. Dorian lover å gjøre det han kan, for å beskytte Sanders.
De reiser til Dorians jakt-hytte, hvor Florence går med på å møte Dorian sammen med advokaten hennes. Men Sanders forteller Florence om de manglende pengene. En hushjelp overhører dem krangle, og kort tid senere høres et skudd. Hun oppdager Sanders død, med et skuddsår i tinningen. Hushjelpen forteller deretter Dorian at Florence har drept Sanders. På grunn av hengivenhet til sin kone, velger Dorian å ta skylden for denne forbrytelsen. Dorian, nå pengeløs, forsøker å finne et skip som kan frakte ham til Europa.
Men Dorian oppdager at Henry Morgan, en annen megler, har kjøpt en gammel yacht, Sea Gull, og driver med smugling. Morgan har tapt nesten alle pengene sine, og har i desperasjon tatt en kontrakt for å smugle kinesere for 1 000 dollar per hode. Dorian lykkes med å få jobb om bord på den samme yachten. Men Dorian planlegger å varsle myndighetene om hva som foregår, slik at kapteinen og mannskapet kan arresteres.
Friedrich Bogislav von Tauentzien
Liv og virke
Han tilhørte adelsslekten Tauentzien, og fikk under de schlesiske kriger og syvårskrigen flere ganger mulighet til å vise sin tapperhet og feltherretalent. Han deltok i alle Fredrik den stores store slag; ved Mollwitz i 1740, ved inntoget i Prag, under slaget ved Hohenfriedeberg i 1745 og Kolín i 1757, og utmerket seg spesielt under forsvaret av Breslau mot Laudon i 1760.
Hans mausoleum ble tegnet av den berømte arkitekten Carl Gotthard Langhans og den berømte billedhuggeren Johann Gottfried Schadow, og stod i midten av Tauentzienplatz i Breslau, der hvor Tauentzien i 1760 hadde utkjempet et slag mot østerrikerne og havnet i livsfare. I moderne tid lå Tauentzienplatz i byens travleste sentrum. Mausoleet ble ødelagt av de polske kommunistene i 1946.
Tauentzienstraße i Berlin er oppkalt etter ham.
Hans yngre sønn Bogislav Friedrich Emanuel von Tauentzien (1760–1824, fra 1814 grev Tauentzien von Wittenberg) var en av de mest berømte hærførere under Napoleonskrigene og ble enda mer berømt enn faren.
Empire of the Atom
Empire of the Atom er en science fiction-roman av A.E. van Vogt, en såkalt «fix-up» der noveller er satt sammen til en roman. Novellene ble først publisert i magasinet Astounding. Romanen ble publisert av Shasta Publishers i 1957.
Fortellingene foregår i en verden som er ødelagt av krig, tilsynelatende mellom jordiske nasjoner, der vi følger mutanten Clane. Boken fikk en oppfølger i The Wizard of Linn (fra 1962).
Handling
Etter at bestefaren hans dør, blir Clane et mål for et attentat. Men kort tid senere mottar Lady Lydia en vase som inneholder leiemorderens aske. Selv et direkte frontalt angrep fra en milits mot Clane mislykkes, og Lady Lydia blir tvunget til å stanse angrepene mot Clane. En konflikt mellom Linnan-imperiet og opprørere på Venus gir Clane en mulighet til å reise med en ekspedisjon for å utforske ruinene til en gammel by der. Men venusianerne kidnapper Lord Advisor, og tusenvis av deres tropper - og forbereder seg på å henge dem.
Men Clane dukker plutselig opp i leiren deres, og viser den fantastiske kraften etter Atom Gods. Når hele konflikten blir vunnet, kommer Clane tilbake til jordkloden med sine nye funn. Men til tross for Clanes advarsler blir Linnan Empire likevel overrasket av en stor invasjon av barbarer som kommer fra en største av Jupiters måner. Inntrengerne dreper blant annet Lord Advisor, og Clane må deretter ta kommandoen over alle de keiserlige styrkene.
Lauterbach
Lauterbach kan vise til:
Ejnar Fischer
Ejnar Kristean Blunck Fischer (født 30. november 1877, død 8. februar 1930) var en norsk ingeniør og entomolog. Han samlet særlig biller, mange fra sitt opphold i Australia. Han var en av stifterne da Norsk Entomologisk forening ble stiftet i 1904.
Fischer tok eksamen artium i 1895. Senere gikk han Krigsskolens lste klasse. Han avla i 1903 diplomeksamen i elektroteknikk, som ingeniør, ved den tekniske høyskolen i Hannover i Tyskland. Han ble ansatt i Almlnna Svenska Elektriska A/B, og var med under installasjonen av Tyssedal kraftstasjon og Notodden Salpeterfabrikk. I perioden 1912 til 1925 arbeidet han som sjefingeniør i det svensk-australsk firmaet Gardner, Waern & Co., i Melbourne, Australia.
Han ble tidlig interessert i naturen og insekter, og det var særlig biller (Coleoptera) som fanget hans interesse. Fra oppholdet i Australia fanget han biller på sine reiser til ulike steder på kontinentet og i lyset fra de kraftige buelampene (lysfangst). Elektrisk lys var ganske nytt på den tiden og insekter lokkes til lys. Inntrykket var enormt og avisene hadde ofte lange omtaler om fenomenet. Antall biller var langt lavere enn andre grupper som sommerfugler, som er kjent for å tiltrekkes lyskilder. Hans samling omfattet omtrent 3 500 arter, men det var bare en brøkdel av artsrikdommen. Han uttalte at … å være entomolog i Australia, var som å ha det som en ku i en kløvereng…. I 1925 måtte han forlate Australia på grunn av helseproblemer og flyttet tilbake til Norge. Han hadde fortsatt kontakt med australske entomologer og fikk systematisert sin store samling av australske biller. Hans store billesamling samt spesial litteraturen, finnes i insektsamlingen ved Naturhistorisk museum i Oslo. Dengang var dette en samling med en størrelse ikke mange andre museer utenfor Australia hadde maken til. En del av sine opplevelser meddelte han i en artikkel i Norsk entomologisk tidsskrift.
Vrangfoss
Vrangfoss kan vise til:
Ejnar Fischer
Fischer fikk under sitt opphold i Australia spanskesyken og deretter lungebetennelse. Han døde 8. februar 1930 etter langvarig sykeleie.
Sparegris
En sparegris eller sparebøsse er et tradisjonelt navn på en oppsamlings- og lagringsbeholder for penger. Barn og voksne legger gjerne små mynter og veksel i beholderen og sparer gjennom dette til det blir større beløp. En del sparebøsser er formet som en gris, og har tradisjonelt vært laget av keramikk, porselen, tinn og sølv – og senere i plast.
Navnets opprinnelse
Selve navnet sparegris kommer fra det mellomengelske ordet «pygg», som betydde en type leire som ble brukt til å lage diverse kjøkkenredskaper som krukker. Folk sparte ofte pengene sine i kjøkkenets kokeredskaper og krukker laget av «pygg», ofte kalt «pygg jars». Rundt det 18. århundre endret man stavemåten på «pygg», og en «pygg jar» hadde utviklet seg til å hete «pig bank». Dette navnet kan ha blitt populært fordi det vanligvis var barn som brukte slike «pig banks», samt at et griseansikt er en barnevennlig form som er enkel å skape i leire. Da meningen hadde endret seg fra substans til form, begynte man å lage «piggybanks», eller sparegriser, av andre stoffer enn leire, som glass, gips og plast.
En annen fremsatt teori om navnets opprinnelse er basert på ideen om at pengene man gir til sparegrisen, representerer maten en bonde gir til grisen. Det koster bonden penger å mate grisen, og disse får han ikke tilbake før han slakter grisen (representert ved å knuse sparegrisen) for å selge kjøttet.
Formål
Sparegrisen brukes gjerne for å forsterke barns forståelse av å spare penger, og å bruke dem. Penger kan enkelt puttes på sparegrisen, men en større innsats kreves for å få pengene ut igjen. Dersom sparegirsen ikke har lås, må pengene dirkes ut eller i ytterste konsekvens sparegirsen ødelegges for å få tak i pengene igjen. Dette nivået av innsats gjør at sparegrisens eier må forsvare avgjørelsen om å ta penger fra sparegrisen.
I populærkulturen
De fleste moderne sparegriser har en plugg eller et lokk i bunnen som kan fjernes slik at man kan ta ut penger fra grisen uten å ødelegge den.
Alf Prøysen har spilt inn sangen «Sparegris-visa», hvor han regelmessig inflasjonsjusterte sparebeløpet fra ettøring, til toøring og til sist tiøring og Rapperen 50 Cent har spilt inn en sang som heter «Piggy Bank».
The Dream Girl
The Dream Girl er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av Cecil B. DeMille.
Philippine Airlines
Philippine Airlines (et handelsnavn for PAL Holdings Inc.) (PSE: PAL), også kjent historisk som Philippine Air Lines (PAL) er et flyselskap med hovedkontor er i Pasay City ved hovedstaden Manila på Filippinene. Flyselskapet ble grunnlagt i 1941 og er det første og eldste kommersielle flyselskapet i Asia. Selskapet opererer under sitt opprinnelige navn. Philippine Airlines har 31 innenriks destinasjoner på Filippinene. Resten er oversjøiske destinasjoner i Sørøst-Asia, Øst-Asia, Midtøsten, Oseania, Nord-Amerika og Europa.
PAL ble i 1997 hardt rammet av den asiatiske finanskrisen. I en av Filippinenes største konkurser, ble PAL tvunget til å bygge ned sin internasjonale virksomhet ved å fullstendig kutte ned rutene til Europa og Midtøsten, nesten alle innenlands flyreiser, samt redusere størrelsen på flåten og si opp tusenvis av ansatte. Flyselskapet ble satt under offentlig administrasjon i 1998. Etter dette er flyselskapet gradvis bygget opp igjen.
I dag er PAL fremdeles det største flyselskapet på Filippinene.
Flåte
I 2016 består flåten av.
Ordre
Pseudactenodes
Pseudactenodes er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Middelsstore (gjerne 20-30 millimeter), avlange, metallisk fargede praktbiller. Fasettøynene er forholdsvis store, antennene ganske korte. Dekkvingene har opphøyde lengderibber.
Lauterbach (Stolpen)
Lauterbach er en Ortsteil i bykommunen Stolpen øst for Dresden og 15 km fra Bischofswerda. Lauterbach har 620 innbyggere. Frem til 1994 var Lauterbach også en selvstendig kommune.
Stedet befinner seg i grenseregionen mellom Landkreis Bautzen og Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge. Fra 1952 til 1990 var det en kommune i Kreis Bischofswerda, og deretter fra 1990 til 1994 i Landkreis Bischofswerda. I 1994 ble stedet en del av Landkreis Sächsische Schweiz, som idag er en del av Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge. Samme år ble den innlemmet i kommunen Stolpen, sammen med de fire andre kommunene Heeselicht, Helmsdorf, Langenwolmsdorf og Rennersdorf-Neudörfel.
I 1233 tilhørte Waldhufendorf den administrative enheten Burgward Göda. I 1262 ble området en del av bispedømmet Meissen i Oberlausitz. I 1559 var Lauterbach sammen med Amt Stolpen, som også hadde vært underlagt de geistlige, tilhørende kurfyrsten i Sachsen. På 1600-tallet grunnla pastoren i området den betydningsfulle lærde slekten Stöckhardt.
Seks veier fører inn til stedet og forenes til en hovedgate gjennom Lauterbach. Det markante fjellet som stedet ligger på kalles Gottlöbers Höhe, og på folkemunne også Gottlöber Berg. Med sine 381,6 meter er det blant regionens høyereliggende områder.
Området både er og har vært preget av primærnæringen landbruk, også i tiden da det var innlemmet i Den tyske demokratiske republikk (DDR). I landsbyen finnes det omkring 10 større gårdsbruk og en låve som har tilhørt det tidligere Landwirtschaftliche Produktionsgenossenschaft i DDR.
Andre yrkesgrupper som har etablert seg i Lauterbach er blant annet en smed, en elektriker og en produsent av alkoholholdige drikker, som er den største i regionen. De fleste innbyggerne arbeider utenfor landsbyen i de omkringliggende byene Stolpen, Neustadt og Bischofswerda.
1802 i Danmark
Begivenheter i året 1802 i Danmark.
Derostichus
Derostichus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) Licininae i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore (ca. 9-12 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller.
Utbredelse
Artene er utbredt i Palearktis (Tyrkia, Aserbajdsjan, Georgia).
Perseus
Perseus kan vise til:
Stine Andreassen
Stine Andreassen (født 26. februar 1981) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte i Toppserien for blant annet Arna-Bjørnar, Røa og Sandviken.
Karriere
I sin fotballkarriere har Andreassen spilt i Hordaland og Oslo. Andreassen er opprinnelig fra Voss, og spilte for lokallagene Ørnar og Fotballklubben Voss. I sistnevnte klubb spilte hun i over 70 A-lagskamper. I 2001 ble Andreassen Arna-Bjørnar-spiller, og hun spilte for klubben i nesten ni sesonger. Hun har scoret i samtlige ni sesonger og har scoret tilsammen 35 toppseriemål for klubben (i 2005 var Arna-Bjørnar i 1. divisjon, disse målene er ikke inkludert).
Da kaptein Randi Skår ble skadet i oppkjøringen til 2007-sesongen, ble Stine Andreassen utnevnt til kaptein. Stine Andreassen beholdt kapteinsbindet til hun i slutten av 2009-sesongen bestemte seg for å dra til Oslo for å fullføre utdannelsen. På Arna-Bjørnars hjemmeside ble det opplyst at at hun ble fristilt til å spille for Røa ut sesongen.
Liste over Tysklands utdannings- og forskningsministre
Liste over Tysklands utdannelses- og forskningsministre omfatter de ministre i tyske regjeringer etter andre verdenskrig som har befattet seg med utdannelses- og forskningssystemer.
Stine Andreassen
Karriere
I 2010-sesongen ble Stine Andreassen fast på Røas venstreside. Hun spilte samtlige kamper fra start bortsett fra tre. Mest oppmerksomhet fikk hun i semifinalen mot LSK Kvinner, der hun fikk et rødt kort. Røa klaget inn det røde kortet på grunnlag av at det var gitt på bakgrunn av at Andreassen hatte løftet armen for å signalisere innkast, og Cathrine Dekkerhus hadde stått i veien. Røa og Andreassen fikk medhold, men det medførte en debatt om man kunne tillate bruk av video for å trekke kort. I cupfinalen hadde Andreassen en målgivende pasning til Ada Finskud.
Liste over Tysklands utdannings- og forskningsministre
Forbundsministre for vitenskapelig forskning (Bundesminister für wissenschaftliche Forschung) (1962–1969)
Vitenskapelig forskningsdepartementet oppstod i 1962 som en videreføring av Atomenergi- og vanndepartementet. I 1969 ble det omdannet til Utdannings- og vitenskapsdepartementet.
Eunápolis
Eunápolis er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Stine Andreassen
Karriere
Også i 2011-sesongen var Andreassen fast på Røas lag. Hun spilte samtlige kamper fra start, og ble bokført med tre mål, hjemme mot Stabæk, LSK Kvinner og Linderud-Grei. Andreassen fullførte også 2012-sesongen som et fast midtpunkt på venstre indreløper.
I 2013 bestemte hun seg for å flytte tilbake til Bergen og ble spiller og assistenttrener for Fana IL. Foran 2015-sesongen meldte Andreassen overgang til Sandviken.
Liste over Tysklands utdannings- og forskningsministre
Forbundsministre for forskning og teknologi (1972–1994)
Forsknings- og teknologidepartementet ble opprettet i 1972, og eksisterte frem til 1994 da det ble slått sammen med Utdannings- og vitenskapsdepartementet.
François Hamelin
François Hamelin (født 18. desember 1986 i Lévis i Québec) er en canadisk skøyteløper som konkurrerer i kortbane. Han er født i Sainte-Julie, men bor nå i Montréal. Han er yngre bror av kortbaneløperen Charles Hamelin. Hans far, Yves Hamelin er organisator for canadiske kortbaneløpere.
Liste over Tysklands utdannings- og forskningsministre
Forbundsministre for utdanning og forskning
Utdannings- og vitenskapsdepartement (1969–1994), og
Sökö
Sökö er en variant av pokerspillet 5 card stud. Det kalles gjerne Scandinavian stud, eller Canadian stud. Det er blant annet det vanligste spillet på finske kasinoer.
François Hamelin
Selv om han ikke kan sies å ha kommet like langt som sin bror, har Hamelin hatt stor suksess internasjonalt i juniorklassen. I tillegg har Hamelin gått gode løp sammen med kortbanelaget til Canada. Han var med på å ta sølv i VM 2008 og sølv i VM for lag 2008. Under vinter-OL 2010 i Vancouver gikk han sammen med sin bror i 1000-meter-finalen, men kom ikke høyere enn 5.-plass. Den 26. februar vant han gull i 5000 meter, stafett sammen med broren Charles, François-Louis Tremblay, Olivier Jean og Guillaume Bastille.
Sökö
Reglene er helt like 5 card stud, med unntak av at en 4-flush og en 4-straight slår et par. En 4-flush slår en 4-straight.
A Dream or Two Ago
A Dream or Two Ago er en amerikansk stumfilm fra 1916, regissert av James Kirkwood.
Arkitekturåret 1588
Arkitekturåret 1588 er en oversikt over blant annet fullførte bygninger av arkitektonisk betydning, priser, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkitektur i 1588.
Markedsføring under Sommer-OL 2008
Flere elementer av markedsføring ble gjort før Sommer-OL 2008 av Beijings organisasjonskomité for OL.
Logo
Logoen til Sommer-OL 2008 er kjent som «Dancing Beijing». Logoen kombinerer en tradisjonell kinesisk rød sel og en representasjon av det kinesiske tegnet jing (京, som også er det kinesiske navnet på Beijing). IOC-president Jacques Rogge var veldig fornøyd med logoen da den ble presentert i august 2003, og uttalte: «Den nye logoen formidler Kinas imponerende skjønnhet og makt som er nedfelt i folket og dets kultur.»
Slagord
Slagordet til lekene var «One World, One Dream» (en verden, en drøm) Slagordet oppfordret hele verden til å delta i den olympiske ånd og bygge en bedre fremtid for menneskeheten. Det ble valgt fra over 210 000 forslag som var innsendt fra hele verden. Maskotene for lekene ble de fem Fuwa, som hver representerte både en farge på de olympiske ringene og et symbol i kinesisk kultur.
I 2006 slapp organisasjonskomiteen piktogrammer av de 35 OL-disiplinene som var med i lekene. Dette settet med piktogrammer ble kalt «skjønnheten av tegn», på grunn av hvert piktogram er lik et kinesisk tegn.
Maskoter
Figurene fikk navn som er satt sammen av to like stavelser, en tradisjonell måte å lage kosenavn på i Kina. De er:
Setter man sammen navnene deres får man Bei Jing Huan Ying Ni, som betyr «Velkommen til Beijing».
Tovik kirke
Tovik kirke er en langkirke fra 1905 i Tjeldsund kommune, Troms og Finnmark fylke.
Altertavlen, prekestolen og døpefonten er fra 1700-tallet.
The Teddy Bears
The Teddy Bears er kanskje mest kjent for å være Phil Spectors første band. Han dannet dette bandet i 1958 i en alder av 17 år sammen med tre high school-venner, Marshall Lieb, Harvey Goldstein, og Annette Kleinbard.
Spector skrev musikken og spilte gitar og var en av tre vokalister. Spector klarte å skaffe penger til to timers studioleie og med Spector som produsent spilte de inn «Don't You Worry My Little Pet». Dette hjalp dem med å få en kontrakt med det lille selskapet Era Records. I neste studiosession spilte de inn sangen «To Know Him Is to Love Him», skrevet av Spector inspirert av innskriften på farens grav. Sangen gikk til topp på Billboard hitliste i tre uker og solgte 5 millioner eksemplarer. For en produksjonskostnad på USD 75 hadde tenåringen Spector skrevet, arrangert, spilt, sunget og produsert en listetopp i USA.
Etter denne suksessen spilte de inn singelen «I Don't Need You Anymore», men denne nådde ikke høyere enn 91.-plass, mens B-siden «Oh Why» fikk bare en 98.-plass. Etter å ha gitt ut albumet The Teddy Bears Sing! oppløste Spector gruppen i 1959.
Beth Tweddle
Elizabeth «Beth» Tweddle (født 1. april 1985 i Johannesburg) er en britisk turner som spesialiserer seg i apparatturn. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun tok bronse i skranke.
Den spansk-amerikanske krigen
Den spansk-amerikanske krigen pågikk fra 25. april 1898 til 10. desember 1898, og resulterte i at USA fikk kontrollen over Spanias tidligere kolonier i Karibia og Stillehavet.
Cuba var på mange måter «utløsningsmekanismen» i den spansk-amerikanske krig. Helt siden begynnelsen av 1840-årene fantes det sterke interesser – både på Cuba og i USA – som gikk inn for at Cuba skulle bli en del av USA. I 1847 møtte en gruppe rike cubanske landeiere amerikanerne Moses Beach og John O'Sullivan i Havanna for å finne fram til hvordan USA kunne annektere Cuba.
Krigens forløp
Et opprør mot det spanske styret på Cuba begynte i 1895, og spanjolenes harde håndtering av situasjonen – bl.a. med tvangsflytting av cubansk landsbygdbefolkning til sykdomsbefengte garnisjonsbyer – ble fulgt tett av den amerikanske pressen. I januar 1898 førte voldelige sammenstøt i Havanna til at slagskipet USS «Maine» ble beordret til Havannas havn for å beskytte amerikanske borgere. 15. februar 1898 ble skipet rystet av en kraftig eksplosjon mens det lå ved kai. I alt 266 av besetningen på 400 mann mistet livet. Ikke en eneste av skipets offiserer ble drept ettersom deres kvarterer befant seg i den delen av skipet som var minst rammet av eksplosjonen.
I en offisiell amerikansk marinerapport som ble lagt frem i mars, ble det konkludert med at skipet var ødelagt av en mine. Den amerikanske presidenten William McKinley ga den spanske kolonimakten på Cuba skylden for eksplosjonen, og McKinley fikk støtte i Kongressen til å gripe inn i den cubanske uavhengighetskrigen som raste på Cuba mellom Spania og cubanske opprørere. Hvorvidt eksplosjonen skyldtes en feil i et av skipets ammunisjonslagre eller om cubanske opprørere eller Spania stod bak, var heller uvisst. I april forberedte Kongressen krig og ga presidenten fullmakt til å bruke militærmakt. 23. april ba McKinley om 125 000 frivillige og dagen etter erklærte Spania krig mot USA. Den amerikanske krigserklæringen ble vedtatt av Kongressen 25. april 1898.
Den 1. mai 1898 ble den spanske Stillehavsflåten beseiret av en amerikansk flåtestyrke under kommando av admiral George Dewey i Manila Bay på Filippinene. Denne seieren åpnet for amerikansk okkupasjon av Manila i august. På Cuba seilte en spansk marinestyrke inn i havnen i Santiago i mai etter en rask seilas over Atlanteren, men en betydelig sterkere amerikansk marinestyrke ankom kort tid etter og blokkerte innseilingen til havnen. I juni landet 5. Korps fra U.S. Army og planen var at denne styrken sammen med flåten skulle gjennomføre et koordinert angrep på Santiago. I den amerikanske hærstyrken var også First U.S. Voluntary Cavalry (bedre kjent som «Rough Riders») under ledelse av Theodore Roosevelt.
Den 1. juli 1898 vant amerikanerne slaget ved San Juan Hill og dagen etter ble beleiringen av Santiago innledet. 3. juli ble den spanske flåten nedkjempet utenfor Santiago av den amerikanske flåten under ledelse av admiral William Sampson. 17. juli kapitulerte de spanske styrkene i Santiago – og dermed også på resten av Cuba. Den spanske motstanden i Puerto Rico smuldret hen og 12. august ble en våpenstillstandsavtale undertegnet mellom USA og Spania.
Etter en seiersgang for USAs overlegne land- og sjøstyrker, ble fredsavtalen med Spania inngått 10. desember 1898 i Paris. Spania måtte trekke seg ut av Cuba som ble et amerikansk protektorat. Puerto Rico og Guam ble avstått til USA. I tillegg måtte Spania også gi fra seg Filippinene for en «salgsum» på 20 millioner dollar.
Etterspill
USA var på sin side blitt en kolonimakt gjennom å overta tidligere spanske kolonier, og McKinley den første amerikanske president som ved hjelp av krig skaffet USA et oversjøisk influensområde.
Dimităr Gerdzjikov
Dimităr Gerdzjikov (bulgarsk: Димитър Герджиков, født 27. mars 1992) er en bulgarsk skiskytter.
Han representerte Bulgaria under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 43 på normaldistansen.
Jeremy Finello
Jeremy Finello (født 13. mai 1992) er en sveitsisk skiskytter.
Han representerte Sveits under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang, hvor han ble nummer 47 på normaldistansen.
Otto Laurits Fuglestad
Otto Laurits Fuglestad (født 3. september 1939 på Brusand) er en norsk pedagog som var professor i pedagogikk ved Universitetet i Bergen.
Biografi
Fuglestad tok embetseksamen i 1967 med pedagogikk som hovedfag. Han ble så knyttet til Høgskolesenteret i Rogaland, hvor han var førsteamanuensis i en årrekke før han ble ansatt ved Universitetet i Bergen. Han tok doktorgrad i 1993 på en studie av klasseromskommunikasjon.
Christen Søfrenson Wittrup
Christen Søfrenson Wittrup (født 1576, død 1636) var en storbonde og fut i Nordfjord, bosatt i Gloppen kommune.
Liv og virke
Wittrup ble fut i Nordfjord bare 20 år gammel i 1596, og holdt stillingen til 1606. Han tok over storgården på Evebø (ved gården Eide. Gården var et krongods med mye skog og rettigheter til Gloppeelva, med fiskerettigheter og tømmerfløting. Han drev også et sagbruket ved Evebøfossen i elva.
I 1609 ble Peder Jensson Vik, fra borgerætten Vik i Stryn dømt til døden for voldtekt, slagsmål og kjeftbruk mot futen og personer på tinget. Vik fikk kjøpt seg fri med en pengesum tilsvarende 129 melkekyr. Wittrup så i nåde på overklassemannen, og utnevnte Vik til kirkeverge. Vik drev underslag fra kassene i kirkene i stor stil, og han ble til sist dømt i unåde etter at gården hans ble utpantet.
Wittrup fikk bygsle gården Evebø på livstid, men han tok ut så mye skog at han mistet rettighetene til skogsdriften. Etter en rekke klager på måten han drev embetsverket ble han suspendert, og flyttet til Bergen. Der ble han rådmann i 1624.
I forbindelse med en større oppussing av Vereide kirkes murer og tak i 1631, ble svartmalte monogrammer til den mektige futen (CSW) og kona, Anne Abelsdotter (AA) montert høyt på de hvite murveggene på kirken. Trolig har ekteparet bidratt med midler til oppussingen. I forbindelse med denne større renoveringen av kirken ble også årstallet 1631 skrevet på kirken. Dermed ble 1631 kirkens byggeår på folkemunne i bygda. Byggtekniske undersøkelser og arkeologiske vurderinger har siden flyttet byggeåret tilbake 500 år.
Enken Anne Abelsdatter (1582–1672) overlevde mannen med 36 år. Hun fikk tilnavnet «Blodbytta» fordi hun drev sine arbeidere ved gårdene så hardt. Anne Abelsdatter klarte også å utvide gårdene til familien etter mannens død, og familien hadde en tid kontroll over begge de store gårdene Eide og Evebø.
Wittrup-familien ble en markant slekt i Nordfjord, og bestod av sorenskrivere, lensmenn, og drivere av gjestgiveri.
Feira da Mata
Feira da Mata er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.
Margaret E. Hillestad
Margaret Eide Hillestad (født 14. februar 1961 i Oslo) er en norsk politiker (Sp) og samfunnsøkonom. Hun var leder for Senterkvinnene og sentralstyremedlem i Senterpartiet 2005–2010, har vært stortingsrepresentant for Senterpartiet, og har vært fylkesleder for Oslo Senterparti i to perioder og partiets toppkandidat i Oslo ved flere stortings- og kommunevalg.
Utdannelse og arbeid
Hillestad er utdannet cand.oecon. fra Universitetet i Oslo i 1988. Hun er ansatt som forsker og prosjektleder i AgriAnalyse. Tidligere har hun hatt ulike stillinger i bl.a. MacGregor og NSB.
Politikk
Hillestad var leder for Senterpartiets studentlag 1980–1985, nestleder i Oslo Senterparti 1985–1990 og fylkesleder i Oslo Senterparti i periodene 1991–1995 og igjen 2009–2011. Hun var nestleder for Senterkvinnene 2003–2005 og leder for Senterkvinnene og sentralstyremedlem i Senterpartiet fra 2005 til 2010. Hun har også vært leder for Oslo Senterkvinner i flere perioder, og har hatt flere andre verv i Senterpartiet. Hillestad var i 2010 en sentral initiativtager til Forum for sentrumspolitikk, et samarbeidsforum for Senterpartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti.