cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Den tunisiske revolusjon
Internasjonale reaksjoner
Al-Qaeda i Nord-Afrika publiserte den 13. januar en video der grupperingens talsmenn støttet både de tunisiske opprørerne og tilsvarende protester i Algerie. Talsmennene tilbød militær hjelp og opplæring av demonstranter og oppfordret dem til å kaste «det korrupte, kriminelle og tyranniske» regimet og til «gjengjeldelse» mot den tunisiske regjering. Lederen Abu Musab Abdel Wadoud oppfordret også til innføring av den islamske sharia-lovgivningen i Tunisia. Det ble også rapportert at Al Qaeda hadde startet rekruttering blant demonstrantene.
FNs generalsekretær Ban Ki-moon uttalte at «den politiske situasjonen er i rask utvikling, og alle involverte parter må gjøre sitt ytterste for å etablere dialog og løse problemene på en fredelig måte for å unngå ytterligere tap, vold og opptrapping».
Margrethe Sehested
Margrethe Sehested (født 12. juli 1758, død 20. august 1838) var en norskfødt kvinne, søster til gehejmestatsminister Ove Ramel Sehested (1757–1838).
Hun ble født på Nannestad som datter av oberstløytnant, senere generalmajor Frantz Vilhelm Sehested (1722–1787) og hans andre hustru Anne Barbara Løvenskiold (1735–1774), datter av Herman Løvenskiold til Bolvig. Den 5. februar 1785 giftet hun seg på Løvenborg herregård på Sjælland med gesandt på Sicilia, senere amtmann i Rendsborg Theodor Georg Schlanbusch (1756-1829).
Hun overlevde sin mann med ni år, og døde i Glückstadt den 20. august 1838.
Dunker
Dunker (FCI #203) er en middels stor norsk drivende jakthundrase som stammer fra midten av 1800-tallet.
Opprinnelse og alder
Dunkeren er oppkalt etter kaptein Wilhelm Conrad Dunker, som i første halvdel av 1800-tallet krysset ulike støverraser. I 1902 ble «Specialklubb for Norske Harehunde» stiftet. Samme år ble harehundene delt i to hovedgrupper som vi i dag kjenner som dunker og hygenhund. I den store gruppen av dunkerhunder inngikk en rekke lokale harehundstammer fra ulike kanter av landet. Avlsgrunnlaget er derfor både bredt og uensartet.
Under andre verdenskrig var det liten etterspørsel etter dunkervalper og vanskelig å opprettholde en planmessig og kvalitetspreget avl. I åra etter krigen steg imidlertid interessen for rasen igjen. Den holdt seg oppe fram til 1970-tallet, da konkurransen fra utenlandske harehunder førte til at interessen igjen sank merkbart.
De siste årene har avlsrådet for dunker i samarbeid med Norsk Kennel Klub startet et program med innblanding av hamiltonstøver, hygenhund og finsk støver for å bidra til et større genmateriale i rasen.
R. A. S. Macalister
Robert Alexander Stewart Macalister (født 8. juli 1870 i Dublin, død 26. april 1950 i Cambridge) var en irsk arkeolog.
Dunker
Bruksområde
Dunkeren er en drivende halsende jakthund som brukes til jakt på hare, rødrev og gaupe. Den er energisk og utholdende, og samarbeider nært med jegeren og har tydelig los og ofte stor aksjonsradius. Jegere forteller at rasen har spesielt hardføre poter, som godt tåler is og sørpe. Den kan derfor ofte fortsette jakten der andre må melde pass.
R. A. S. Macalister
Bakgrunn
R.A.S. Macalister stammet fra en skotsk familie. Hans far Alexander Macalister var fra 1883 professor i anatomi ved University of Cambridge. Han studerte selv ved University of Cambridge.
Dunker
Lynne og væremåte
Dunkeren er en selvstendig, hardfør og robust brukshund med behersket gemytt. Den har stor jaktlyst og trenger regelmessig og nok mosjon for å trives. Rasen er ikke egnet for passive familier. Den er en perfekt familiehund, som hverken bjeffer eller er aggressiv. Den fungerer godt sosialt.
R. A. S. Macalister
Arkeologi
Fra 1898 utførte han sammen med Frederick J. Bliss noen utgravninger i Det nære østen, blant annet ved Aseka. Fra 1900 til 1909 var han direktør av Palestine Exploration Fund. Under hans ledelse ble det foretatt nye utgravninger i Gezer. Denne var en av de første større vitenskapelige arkeologiske utgravninger i regionen. Der oppdaget man blant annet Gezerkalenderen, en vvært tidlig paleo-hebraisk kalendarisk inskripsjon.
Dunker
Annet
Pelsen trenger jevnlig vedlikehold.
R. A. S. Macalister
Arkeologi
I 1909 ble Macalister professor i keltisk arkeologi ved University College Dublin, og dette forble han til han gikk i pensjon i 1943. Han gjennomførte mange utgravninger og feltundersøkelser.
Fra 1924 til 1928 fungerte han som president for Royal Society of Antiquaries of Ireland og deretter til 1931 som preäsident for Royal Irish Academy. I denne rollen gikk han inn for beskyttelsen av arkeologiske funnfelt. Mange av hans forslag ble realisert i National Monuments Act av 1930. Som følge av denne loven ble National Monuments Advisory Council grunnlagt. Macalister var dets første formann. Han tilhørte også den nordirske ekvivalent av komiteen.
Etter at han gikk i pensjon bosatte han seg hos sin søster i Cambridge.
Verker i utvalg
Macalister var en aktiv forfatter og drev også med interdisiplinær forskning. Han skrev flere hundre artikler og mange bøker om irsk arkeologi, europeisk arkeologi og Midtøsten-arkeologi, og publiserte dessuten om irsk epigrafikk og om Midtøstens historie og språk.
Mark Kinsella
Mark Anthony Kinsella (født 12. august 1972 i Dublin) er en irsk tidligere fotballspiller og senere trener som er mest kjent fra sine to perioder på midtbanen hos de engelske klubbene Colchester United og Charlton Athletic. Kinsella fikk også 48 landskamper for i perioden 1998 til 2004 og var blant annet med i troppen til VM i fotball 2002.
Klubbkarriere
Kinsella startet sin karriere gjennom ungdomsystemet til Home Farm i hjemlandet før han som 17-åring skrev under på en kontrakt med den engelske klubben Colchester United i 1989. Der fikk han spille 180 seriekamper over syv sesonger, og var blant annet med på å vinne FA Trophy med klubben i 1992. Han gikk videre til Charlton Athletic i september 1996 på en overgangssum verdt 150 000 pund. Her ble han med tiden lagkaptein og var sterkt delaktig i opprykket til Premier League i 1998.
I 2001 pådro han seg en skade som satte ham ut av laget, og som gjorde at Scott Parker fikk anledning til å ta hans plass for godt, selv når Kinsella var tilbake skadefri. Han ble deretter solgt til Aston Villa for én million pund sommeren 2002. Den 24. august samme år debuterte han for Villa mot Tottenham Hotspur, og tilsammen fikk han 24 seriekamper i sin første sesong. I den påfølgende sesongen ble han rammet av skader og spilte kun to kamper før han ble hentet av West Bromwich Albion på en halvårskontrakt i januar 2004. Her var han med på å rykke opp med WBA etter å ha spilt 18 kamper og scoret ett mål.
Etter at kontrakten med West Bromwich ble fullført dro han i juli 2004 videre til Walsall, hvor han etter to skadepregede sesonger tok over som spillende manager i april 2006. Han ble deretter hentet tilbake til hans tidligere klubb Charlton Athletic som utviklingstrener fra desember 2006, med fokus på yngre spillere. Denne stillingen hadde han frem til Phil Parkinson ble sparket som manager i begynnelsen av januar 2011.
Landslagskarriere
Kinsella fikk sin debut for i en kamp mot  i 1998. Han ble tatt ut i troppen til VM i fotball 2002 av landslagstrener Mick McCarthy, hvor han spilte samtlige av Irlands kamper og i fravær av Roy Keane styrte midtbanen sammen med Matt Holland. Kinsella ga seg som landslagsspiller i 2008, og endte ved det opp med 48 landskamper og tre mål.
Hallvard Flatland
Hallvard Bergfinn Flatland (født 10. februar 1957 i Seljord) er en norsk programleder i NRK, TVNorge, TV 2 og TV3. Han er mest kjent som underholdningssjef og programleder på Norges første kommersielle TV-kanal, TVNorge.
Han er utdannet lærer. Flatland startet i bladet Trav- og Galopp-Nytt i 1979. Han jobbet som travkommentator i NRK fra 1981 til 1986 og i TVNorge fra 1988 til 1994. Flatland solgte seg ut av TVNorge i 1993 med milliongevinst. Han hadde stor suksess som programleder for NRKs sendinger fra OL på Lillehammer i 1994. Han skapte Norges mest populære gameshow, Casino, og ledet dette på TVNorge fra 1989 til 1993 og på TV3 fra 2003 til 2004. I desember 2018 var han tilbake med 4 programmer av showet, i forbindelse med Casinos nærstående tyveårsjubileum.
Bafjorden
Bafjorden er en liten fjord på Averøya i Averøy kommune på Nordmøre. Fjorden strekker seg omtrent en kilometer sørover til bygden Ba, som den har fått navnet sitt fra. Fjorden er en forlengelse av Nekkstadfjorden, som igjen ligger sør for Sundsfjorden. Totalt har de tre fjordene en samlet lengde på 4,5 kilometer. Fjorden har innløp ved Kalvøya i nord. Bygden Vebenstad ligger på østsiden av fjorden.
Hallvard Flatland
Flatland kom i Økokrims søkelys høsten 2000 i forbindelse med saken mot travkusk Atle Hamre. Økokrim anklaget Flatland for grovt heleri og hvitvasking av penger i forbindelse med en overføring på 520.000 amerikanske dollar til hans bankkonto i Monaco. Økokrim mente det var hvitvasking av penger som Hamre fikk fra skipsreder Thor Christensen i forbindelse med utpressingen mot ham. Høsten 2003 ble Flatland frikjent for hvitvasking i Oslo tingrett, men han ble pålagt å sone 30 dager på grunn av falsk politiforklaring. Frikjennelsen i tingretten ble anket. Flatland ble i 2004 dømt av Borgarting lagmannsrett til seks måneders fengsel, hvorav to måneder betinget, og inndragning av 1.096.000 kroner for uaktsomt heleri. Flatland anket, men Høyesteretts kjæremålsutvalg avviste anken hans. Selv betegnet Flatland saken som et justismord. I løpet av soningen skrev Flatland en bok om sine erfaringer med rettsprosessen, hvor Økokrim fikk betydelig kritikk.
I 2008 var han etter et lengre opphold tilbake på TVNorge som programleder for gameshowet Power of 10. I tillegg har han kommentert golf på Viasat.
Høsten 2009 var han deltager i sesong 5 av Skal vi danse på TV 2, og kom der på tredjeplass.
I 2010 startet Flatland produksjonsselskapet NordicStories sammen med Stein-Roger Bull og Rune Trondsen. Selskapet har hatt stor suksess med sine produksjoner innen dokumentar og kultur.
I 2013 ble Flatland behandlet for T-celle lymfom ved Rikshospitalet, komplisert av hemofagocytisk lymfohistiocytose
Han er gift og har to døtre; blant dem Katarina Flatland, som er programleder på TV 2.
Hallvard Flatland vant årets ærespris under Gullruten 2014 på TV 2. Prisen ble delt ut av kulturminister Thorhild Widvey.
TV-programmer
Flatland har vært programleder i følgende TV-programmer:
Isak Isaachsen
Isak Isaachsen (født 11. august 1863 i Kristiansand, død 1955) var en norsk forfatter, vitenskapsmann og diplomingeniør. Da Videnskapsakademiet i 1924 hadde organisert sin gruppe for tekniske og praktisk-øknonomiske vitenskaper, var Isaachsen en av de aller første som ble valgt i den nye gruppen. Da han ble innvalgt i akademiet i 1925, var han 62 år gammel, og hadde en rekke arbeidsår bak seg i Tyskland og i Sveits. Han kom tilbake til Norge ved utbruddet av den første verdenskrig.
Han publiserte en rekke vitenskapelige arbeider om sentrifugalkrefter i vœsker og gasser, samt regulering av kraftmaskiner, og ble regnet som en av pionerene i reguleringsteknikken. Han var også opptatt av almenmenneskelige, etiske og filosofiske spørsmål, og publiserte i 1919 boken Tanker, som kom ut på Aschehougs forlag.
Tussi
Tussi er en fiktiv figur i A.A. Milnes barnebøker om Ole Brumm, og senere i flere tegnefilmer av Disney.
Tussi er et esel. Hans «fødselsdag» er 25. desember 1921, som er dagen da Christopher Robin Milne, A.A. Milnes sønn, fikk et esel-kosedyr i julegave.
Kinney County
Kinney Countys totale areal er 3 536 km² hvorav 5 km² er vann. I 2000 hadde fylket 3 379 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Brackettville. Fylket har fått navn etter nybyggeren Henry Lawrence Kinney.
Kebili (guvernement)
Kebili er et av tjuefire guvernementer i Tunisia. Det ligger vest i landet og grenser til Algerie. Størstedelen av Tunisias største saltsjø Chott el Djerid ligger i dette guvernementet.
Ferjesambandet Eidsdal–Linge
Eidsdal–Linge er et ferjesamband på fylkesvei 63 i Fjord, Møre og Romsdal. Sambandet krysser Norddalsfjorden, er på 2,7 km og tar om lag 12 minutter. Eidsdal er strandsted og sentrum i Eidsdal, mens Linge ferjekai er et øde sted litt vest for gården Linge i Valldal. Ved Linge ferjekai knyttes til. Sambandet gikk fra 1. juni 1956 mellom Valldal og Eidsdal. Ved åpningen av Ørnevegen i 1955 ble økende behov for ferging av biler over fjorden, og sambandet fra Sylte i Valldal kom i gang i 1956. I 1967 ble riksveien forlenget fra Sylte til Linge, der det også ble anlagt ny ferjekai og overfarten innkortet.
Lagonglong
Lagonglong (Bayan ng Lagonglong) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Mindanao, og tilhører provinsen Misamis Oriental. Folkemengden i 2015 var 21,659 innbyggere.
Ferjesambandet Eidsdal–Linge
Sambandet betjenes per 2018 av Fjord1 og trafikkeres av MF «Geiranger» med MF «Aukra» som reserveferje. Fylkesvei 63 er nasjonal turistvei, og ferjesambandet inngår i denne. Sambandet har egen sommerrute med høyere frekvens for å betjene turisttrafikken til og fra Geiranger. I 2016 fraktet ferjen i gjennomsnitt 646 kjøretøy i døgnet og 820 personer. Sambandet var i 2016 det 18. mest trafikkerte etter antall personer.
Marzio Bruseghin
Marzio Bruseghin (født 15. juni 1974 i Conegliano) er en italiensk landeveissyklist. Blant hans største meritter er seieren på den tunge bakketempoen på den 13. etappen under Giro d'Italia 2007, og den 10. etappen i Giro d'Italia 2008.
Asterix
Asterix (fransk originaltittel: Astérix) er en fransk humoristisk tegneserie og også navnet på hovedpersonen i serien. Serien ble skapt i 1959 av manusforfatteren René Goscinny (1926–1977) og tegneren Albert Uderzo (1927–2020). Serien handler om beboerne i en landsby i Gallia i antikken og deres kamp mot romerske okkupanter. Hovedfiguren Asterix, en liten mann med gul bart og vingehjelm, og følgesvennen Obelix, en tjukk kar med kjempekrefter, ble svært populære i løpet av 1976- og 70-tallet. Da Goscinny plutselig døde i 1977, fortsatte Uderzo på egen hånd med både tegninger og tekst frem til han pensjonerte seg i 2011. Deretter overtok Jean-Yves Ferri på manus og Didier Conrad på tegninger. Per 2021 er det blitt utgitt 39 tegneseriealbum som er oversatt til nesten 90 språk eller dialekter. I tillegg har det kommet en mengde merchandise-produkter med figurene fra serien, blitt laget en rekke kinofilmer, både animerte og med virkelige skuespillere, og blitt bygd en egen forlystelsespark, Parc Astérix, nord for Paris.
Handling
Fortellingene utspiller seg omkring år 50 f.Kr. etter at Romerriket har foretatt store erobringer, og handler om innbyggerne i en gallisk landsby i Aremorica (dagens Bretagne). De kan ved hjelp av styrkedråpene, en magisk trylledrikk som gir dem overmenneskelig styrke, motstå den romerske overmakten ved å gå løs på romerske soldater med bare nevene.
Den viktigste hovedpersonen er den kortvokste, smarte Asterix. Obelix er Asterix' faste følgesvenn på eventyrene i og utenfor landsbyen. Han er stor og sterk (han falt i styrkedråpegryta som liten, så de har permanent effekt på ham), men ikke spesielt intelligent. Idéfix er den lille, ganske intelligente hunden til Obelix. Andre viktige hovedpersoner er Miraculix, trollmannen som lager styrkedråpene, Trubadurix, sangeren som ofte skaper misnøye, og Majestix, landsbyens høvding.
Gallerne opplever mange forskjellige eventyr hvor de blant annet reiser til fremmede land. Slåsskamper mot romerne og enkelte andre fiender er en viktig foreteelse. En annen vanlig ingrediens i fortellingene er noen sjørøvere de ofte møter på og kommer i klammeri med, noe som gjerne ender med at sjørøverne senker sin egen skute.
Bakgrunn og utvikling
Uderzo ønsket først å tegne en stor og kraftig mann, men Goscinny så for seg en liten og spinkel person. Slik ble Asterix til, og navnet Asterix er en lek med ordet asterisk («(liten) stjerne», «*»). Obelix ble hans nære venn, som er stor og sterk, men heller dum, og hans navn har sammenheng med obelisk. Hunden Idéfix kom inn først i fortellingen Asterix – Gallia rundt. Sjørøverne var opprinnelig en karikatur av noen sjørøvere i en annen fransk tegneserie.
Asterix, Obelix og Idéfix har de samme navnene på de fleste språk, men navnene på de fleste av de andre personene varierer. De franske navnene på høvdingen og sangeren er henholdsvis Abracourcix og Assurancetourix, som er morsomme påfunn av Goscinny.
I Norge debuterte Asterix i tegneseriebladet Tempo i 1969.
Asterix og Latraviata kom ut som det 31. albumet i 2001. I 2003 kom Gallisk skolestart ut, som består av flere kortere historier og vitsetegninger. Noen var laget ennå mens Goscinny levde. Flere av disse er ikke vanlige fortellinger, men snarere parodier. I 2005 kom Det store himmelfallet ut, en fortelling som vakte mange reaksjoner blant leserne.
I 2009 ble enda et album utgitt; Asterix og Obelix fyller år – Gullboken.
I 2013 kom albumet Asterix hos pikterne. Denne historien var skrevet av Jean-Yves Ferri og tegnet av Didier Conrad. Disse to sto også bak albumet Cæsars papyrus som kom ut i 2015.
Seriealbum
Utgitte album i norsk kronologisk rekkefølge. Nummereringen av de norske albumene faller sammen med de franske fra og med album nummer 13. Egmont Serieforlaget AS har samlet alle seriene frem til nr. 33 i bokserien Asterix samlede verk, som ble gitt ut i Norge fra 2001 med et siste bind (nr. 13) utkommet i 2006. Serien er også utgitt i Tegneseriebokklubben som ble startet av Hjemmet. Etter Tegneseriebokklubben ble nedlagt ble serien en del av Seriesamlerklubben, en abonnementssamling av humortegneserier startet i 1986 av Semic og videreført av Egmont fra 1997.
Andre utgivelser
I tillegg til disse albumene er det gitt ut flere julehefter inneholdende en del av de korte historiene fra Gallisk skolestart. Noen av historiene i Gallisk skolestart ble skrevet ennå mens Goscinny levde, og noen er skrevet av Uderzo alene.
Det er også utgitt filmalbum - Asterix inntar Rom som var en billedbok med nye tegninger og tekst. Asterix og Cæsars overraskelse, Operasjon Bautastein, Asterix erobrer Amerika (ikke utgitt på norsk), Asterix og vikingene (ikke utgitt på norsk), Asterix i Olympiaden (ikke utgitt på norsk), Asterix og Obelix hos britene (ikke utgitt på norsk) og Asterix: Byplanleggeren'' (ikke utgitt på norsk) som var billedbøker med samme navn, med tekst og bilder fra filmen. En tegneserie basert på filmen Asterix inntar Rom - De tolv prøvene - gikk som biserie i Fantomet nr. 1 og 2 1985. Historien ble presentert i farger, selv om bladet for øvrig var svart-hvitt. Tegningene er av Albert Uderzos bror Marcel Uderzo.
Historien Hvordan Obelix falt oppi trollmannens gryte da han var liten er også utgitt som eget album (1989), men ikke nummerert i albumserien. Fortellingen er inkludert i Egmonts Asterix samlede verk, i motsetning til de albumene som er basert på filmer. Den er også utgitt som juleheftet i 2013.
Ellers er bøkene Hvor i all verden er Asterix, Hvor i all verden er Miraculix og Hvor i all verden er Idefix med store plansjer hvor Asterx er gjemt et eller annet sted i bildet etter mal av Hvor er Willy utgitt på norsk. Det samme er en praktbok med Uderzos skisser til Asterix og Latraviata, Asterix og Latraviata – Et album blir til.
I 2007 kom samlingen Astérix og vennene hans ut i anledning Uderzos 80-årsdag. Denne inneholder noen korte historier laget av andre tegneserieskapere enn Uderzo. Den inneholder også et forord av hans datter Sylvie.
Asterix har også blitt parodiert i tegneserien Isterix og Pyton.
Notwane FC
Notwane FC er en fotballklubb fra Gaborone i Botswana. Klubben er oppkalt etter elven Notwane.
Papuana
Papuana er en slekt av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Denne slekten blir regnet til underfamilien hornbiller (Dynastinae).
Gnom (tegneserie)
Gnom er en tegneserie av Mads Eriksen. Den handler om en bitte liten gnom som plager menneskene i huset den bor i ved å stjele en av sokkene i skittentøyskurven, åpne dolokket og liknende. Serien gikk i Dagbladet og Smult, og fikk også ett eget album, men nye striper har ikke blitt produsert etter at tegneren valgte å satse på stripeserien M i stedet.
Papuana
Utseende
Middelsstore (gjerne 15-25 millimeter), kraftige, svarte hornbiller. Hannen har et kort horn i pannen og, en knøl midt på pronotum og gjerne en spiss knøl på hver side, hunnen mangler disse. Dekkvingene har dype punktstriper.
Levevis
Larvene lever i jorda der de spiser råtnende plantemateriale. De voksne billene kan gjøre en del skade, særlig på taro, men også på andre rotfrukter som søtpoteter, ved at de ganger ganger i røttene. I tillegg til selve gnagskadene forårsaker der dermed også betydelige råteskader. Dette er et stort problem siden taro er en svært viktig avling i de aktuelle områdene.
Utbredelse
Slekten har hovedtyngden av sin utbredelse på Ny-Guinea (slik slektsnavnet skulle antyde), men slekten er utbredt vestover til Filippinene, sør til det nordlige Australia og østover til Fiji (der den er et innført skadedyr).
Heliopolis
Heliopolis er den greske betegnelsen (Ἡλίου πόλις eller Ἡλιούπολις) på den egyptiske oldtidsbyen Iunu, Bibelens On.
Navnet refererer imidlertid også til en ikke relatert forstad til Kairo, kjent som Masr al-gidīdah (bokstavelig «Nye Egypt», arabisk مصر الجديدة). Oldtidsbyen lå derimot rundt åtte kilometer nordøst for Nilen på Nildeltaet ved Ayn Šams i nærheten av forstaden al-Maṭariyyah. Den moderne byen Heliopolis ligger et stykke unna. I den egyptiske oldtiden var Heliopolis hovedsenteret for dyrkelsen av solen som guddom, derav dets navn, som betyr «solbyen» på gresk. Det ligger blant annet et tempel tilegnet solguden Ra der.
Byens egyptiske navn omskrivet til ỉwnw, er ofte skrevet som Iunu som bokstavelig betyr «(stedet med) pilarer», og ble ofte skrevet på gresk som Ὂν On, og på bibelsk hebraisk som אן ˀÔn og און ˀĀwen.
Oldtidens Heliopolis
Heliopolis har vært bosatt siden den førdynastiske perioden og med omfattende bygningsprosjekter både i Det gamle rike og Mellomriket. I dag er beklageligvis det meste ødelagt ved at det meste av templene og andre bygninger har blitt revet og brukt som byggematerialer for byggingen av middelalderens muslimske Kairo. Det meste vi vet om Heliopolis er derfor fra skriftlige kilder.
Som hovedstaden i Egypt for en periode ble korn lagret i Heliopolis for vintermånedene. Ettersom mange kom til byen for å stille sulten fikk byen også navn som «Brødbyen». Dødeboken går videre og beskriver hvordan Heliopolis var stedet hvor brød multipliserte seg, en gjenfortelling av myten om da Horus matet befolkningen med kun syv brød.
Det gresk-romerske Heliopolis
Heliopolis var velkjent for oldtidens grekere og romere og ble omtalt av de fleste betydelige geografer i sin tid, blant annet Klaudios Ptolemaios (iv. 5. § 54), Herodot (ii. 3, 7, 59), Strabo (xvii. p. 805), Diodorus Siculus (i. 84, v. 57), Lucius Flavius Arrianus (Exp. Alex. iii. 1), Claudius Aelianus (H. A. vi. 58, xii. 7), Plutark (Solon. 26, Is. et Osir. 33), Diogenes Laërtius (xviii. 8. § 6), Josefus (Ant. Jud. xiii. 3, C. Apion. i. 26), Cicero (Nat. Deor. iii. 21), Plinius den eldre (v. 9. § 11), Tacitus (Ann. vi. 28), og Pomponius Mela (iii. 8). Byen nevnes også av den bysantinske geografer Stephanus Byzantinus (s. v. Ἡλίουπόλις).
Heliopolis blomstret som et lærested i den greske perioden, skolene i filosofi og astronomi skal ha blitt besøkt av Pythagoras, Platon, Solon og andre greske filosofer. Ichonuphys som foreleste her i 308 f.Kr. og som hadde blant annet Eudoksos fra Knidos som sin student, lærte bort den korrekte lengden på året og måneden og hvorpå han dannet sin Octaeteris – eller periode på åtte år eller nittini måneder.
Kong Ptolemaios II Filadelfos fikk Manetho, den lokale presten ved Heliopolis, til å sette sammen sin historie om oldtidens egyptiske konger fra byens arkiver. Den senere herskere fra ptolemeerdynastiet hadde sannsynligvis liten interesse i deres «far» Ra, og byen Alexandria hadde passert Heliopolis som det fremste lærestedet. Da den kongelige understøttelse av Heliopolis etterhvert uteble gikk Heliopolis hurtig tilbake. Dets hjemlige elever dro isteden til andre templer støttet av en rikere befolkning. I løpet av det første århundre f.Kr. fant Strabon templene forlatt og byen selv bortimot avbefolket, skjønt templenes prester var fortsatt der.
I den romerske perioden tilhørte Heliopolis provinsen Augustamnica. Dens befolkning hadde sannsynligvis en stor andel av den egyptiske lokalbefolkning. Obelisker ble tatt fra templene for utsmykke byer nord i deltaet, og i tillegg også fraktet så langt unna som til Roma, blant annet også de berømte «Kleopatras nål», navngitt etter Kleopatra VII av Egypt som ikke hadde noen forbindelse til dem, som nå står ved bredden av elven Thames i London. Denne obelisken besto av to deler og den andre står i dag i Central Park i New York.
Framveksten av Fustat og Kairo, kun noen kilometer unna mot sørvest, tok dessverre byggmaterialer fra Heliopolis’ ruiner. Stedet var kjent for araberne som ˁAyn Šams («Solens vegg»), mer nylig som ˁArab al-Ḥiṣn. Stedet er nå under kultivering, men dens oldtidsbymurer av simple mursteiner kan bli sette på alle kanter og stedet hvor det store tempelet lå er markert av en obelisk som fortsatt står oppreist (det er en av del eldste kjente, et av et par som ble satt opp av farao Senusret I, den andre farao i det tolvte dynasti i Egypt) og noen få granittblokker som har navnet til Ramses II inngravert.
SeaBus
SeaBus er en personfergetjeneste i Burrard Inlet mellom Vancouver og North Vancouver i Canada. Tilbudet er en del av kolletivtransporten i Metro Vancouver drevet av TransLink. Tjenesten opererer hvert 15. minutt på dagtid på hverdager, og hvert 30. minutt på kveldstid og på søndager. I Vancouver terminerer fergene ved Waterfront stasjon i sentrum, hvor det også er overgang til t-banen SkyTrain og lokaltoget West Coast Express. I North Vancouver terminerer fergene ved Longsdale Quay.
De to fergene, «Burrard Otter» og «Burrard Beaver» gjør overfarten i 11.5 knot (21.3 km/h) på 12 minutter. Skipene har en kapasitet på 400 passasjerer. De er katamaraner bygget i aluminium, og har fire konvensjonelle dieselmotorer for busser. De har hatt en 99.92% oppetid. Fergene har en betjening på fire.
De første fergene til å trafikkere Burrard Inlet started i 1900 med skipet «North Vancouver». Fem skip ble levert frem til 1931, men trafikken fikk en sterk nedgang etter at Lion's Gate bru åpnet i 1938. I 1977 startet de nåværende to skipene i tjeneste. I 2009 ble et tredje skip, «Burrard Pacific Breeze» satt i tjeneste i forkant av Vinter-OL 2010. Med dette økes avgangsfrekvensen til hvert 10. minutt.
Ferger
Den nåværende SeaBus flåten består av disse fartøyene:
Giovanni Sartori
Giovanni Sartori (født 13. mai 1924 i Firenze, død 4. april 2017 i Roma) var en italiensk statsviter.
Sartori fikk sin utdannelse ved Universitetet i Firenze der han tok laurea-eksamen i 1946. Fra 1950 av arbeidet han i ulike stillinger i fagene filosofi, statsvitenskap og sosiologi ved sitt alma mater. Han ble i 1966 full professor i statsvitenskap samme sted. Fra 1969 til 1972 var Sartori leder for det nyopprettede instituttet for statsvitenskap ved Universitetet i Firenze. I årene 1974–1976 var han også tilknyttet Det europeiske universitetsinstituttet i Firenze. Sartori forlot Italia i 1976 og var deretter aktiv i USA, først ved Stanford University fra 1976 til 1979, deretter var han i årene 1979 til 1994 professor ved Columbia University. Sartori vendte i årene 1992–1994 tilbake som professor ved Universitetet i Firenze. Sartori arbeidet særlig innen fagfeltet sammenlignende politikk og er kjent for sine studier av partisystemer og for sin klassifisering av ulike typer partisystemer basert på antallet relevante partier i et politisk system og på graden av fragmentering. Han gav bidrag til demokratiteori og til institusjonsanalyser, og gav viktige metodiske bidrag til fagfeltet sammenlignende politikk.
Sartori var også aktiv som lederskribent i avisen Corriere della Sera.
Sartori ble utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Genova (1992), Georgetown University i USA (1994), Universitetet i Guadalajara (1997), Universitetet i Buenos Aires (1998), Universitetet i Genova, Universidad Complutense i Madrid (2001) og Universitetet i București (2001). Han ble i 2005 hedret med den spanske utmerkelsen Fyrsten av Asturias' pris.
Aba
ABA og Aba kan sikte til
Mårøyfjorden
Mårøyfjorden (nordsamisk: Dáibarávuotna) er en fjordarm av Laksefjorden i Lebesby kommune i Finnmark. Fjorden strekker seg 3,5 km sørøstover til gården Austmo i enden av fjorden.
Nøttekremle
Nøttekremle (Russula vesca) er en soppart som danner spiselige fruktlegemer. Kremler har et karakteristisk sprøtt kjøtt. I motsetning til en del andre skarpe kremler, har denne en nøtteaktig, mild smak. Hattens fargetoner er typisk mellom kastanje- og rosabrun, likevel kan fargene variere i mange andre brune nyanser iblandet lilla, grå, eller grønn.
Mårøyfjorden
Fjorden har innløp mellom Mårøyfjordklubben i nord og Lille Mårøya i sør. Torveholmen er en øy midt i fjorden. Øst for denne holmen ligger vågen Austerbotnen og gårdene Vinterplassen og Elvestrand. Sør for holmen ligger Sørfjorden med gårdene Hjellneset og Austmo. Det er ikke veiforbindelse langs fjorden.
Nøttekremle
I likhet med andre hattsopper dannes sporene i hymeniet utenpå en struktur under hatten kalt hymenofor. Hos kremlene er hymenoforet formet som radiære skiver. Likevel regnes de ikke til skivesoppordenen, men har fått en systematisk plassering i en egen orden, kremleordenen. Skivene under hatten er hvite, etterhvert svakt kremgule, noen ganger med oransjebrune flekker.
Mårøyfjorden
Fjorden er 116 meter på det dypeste, like øst for Lille Mårøya.
Nøttekremle
Kjøttet kjennes fast, særlig hos unge fruktlegemer. Med alderen kan stilken få innvendige kamre som kommer til syne når den skjæres over på langs.
Den vokser både i barskog og løvskog, i Norge er den vanligst nord til Nordland.
Beorn
Beorn er en skikkelse i J.R.R. Tolkiens fantasiverden Midgard.
Han hjelper Gandalf, Bilbo og de 13 dvergene i Hobbiten. Han gir dvergene og Bilbo hver sine ponnier og Gandalv får en hest. De bruker dem til å komme til Myrskog når de skal til Ensomfjellet for å få en skatt. Senere får Beorn ingen større rolle. Men i bøkene sies det at han var fetter av Radagast brun som er en av istarene (som Gandalv).
Falsett
Falsett (av italiensk falso, dvs. falsk, kunstig, imitert) er betegnelsen på et vokalregister som også kalles hode- eller randregister. Et folkelig uttrykk for å synge falsett er å «gå opp i fistel».
Falsett-teknikken innebærer at stemmebåndene brukes med minst mulig masse og ikke lukker helt. Hensikten er å oppnå en lysere stemme enn med vanlig brysttone, og falsett-teknikken gjør at menn kan synge i alt- og sopranleie. En mannlig sanger som bruker denne teknikken kalles kontratenor.
Artister og band som er kjent for å bruke falsett når de synger er Michael Jackson, Freddie Mercury, Ian Gillan, Thom Yorke, Matthew Bellamy, Pharrell Williams, Jan Werner Danielsen, Ricky West, Justin Timberlake og bandet Bee Gees.
Alfred E. Neuman
Alfred E. Neuman er maskoten til bladet Mad. Han er en fyr med utstående ører, en manglende tann og svært hode. Han har opptrådt i bladet siden det kom med første nummer en gang i den nyere ungdomskulturs morgen. Status er per i dag (2006) at han har en syvende far i huset posisjon. Samtidig er han slave: Han kan selges, men ikke få sparken. Lever under mottoet: «What – me worry?»
Humberto Arencibia
Humberto Arencibia (født 20. november 1989) er en cubansk bryter som konkurrerer i fri stil i 84-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i andre runde.
Espen Sola
Espen Sola (født 1. februar 1980) er en norsk fotballspiller fra Ålgård som spiller for Ålgård FK. Han har tidligere spilt i Sandnes Ulf og Bryne. Han fikk 41 kamper og scoret ni mål for Bryne. I 2009 gikk han tilbake til klubben han startet i, Ålgård.
Honey (album)
Honey er en musikk-EP med Kara, utgitt i 2009.
Mouswald
Mouswald er en landsby litt øst for Dumfries i det sørvestlige Skottland. Det ligger på veien B724 sør for A75. Området har utsikt sørover over Solway Firth. Dette landbruksområdet ligger 12 km sørvest for Lockerbie og 15 km nordvest for Annan. Folketallet er beregnet til rundt 271 personer.
Eikli
Eikli er både en gård og et område i Hønefoss. Det hørte imidlertid opprinnelig til Norderhov herredskommune, men inngår nå i Ringerike kommune i Buskerud.
Gården Eikli
Eikli (gnr. 46) er en gård som ligger langs Storelva, et stykke nedenfor der Kvernbergsunds-Ødegaarden lå og under Tolpinrud. Oluf Rygh forklarer gårdnavnet som «en åpning (hlið) forsynt med et innlukke for en elvebåt (eikja)». Det er således ikke snakk om en urgård med et sammensatt naturnavn, men et gårdsnavn av mye nyere dato. Prost Michael Johan Færden ga følgende bemerkning om gårdsnavnet: Både prost Færden og Rygh synes altså enige om, at forstavelsen eik er avledet av beskrivelsen av ei eike (båttype, en robåt med flat bunn), og ikke av eik som en tresort. Eikli nevnes da heller ikke i skriftlige kilder før i 1723, da som Echlie.
Området Eikli
Eikli er et område med mange navn. I tillegg til Eikli er det også kjent som Benterud, Dalsbråten og Dump-i-Dal. Området ligger mellom Kvernbergsund bru og Hvervenmoen. I dag regnes området som en del av Hønefoss, men det ligger ikke innenfor de gamle bygrensene fra før kommunesammenslåingen i 1964. Derimot ligger det i tidligere Norderhov herredskommune, som bykommunen opprinnelig ble skilt ut fra. Det var storgårdene Njardarhov, Tanberg og Ringvoll som opprinnelig eide grunnen der.
Mouswald
Historie
Det har vært kirke i landsbyen i alle fall siden 1200-tallet. Den nåværende kirken er fra 1816, men ble ombygd av J. M. Bowie fra Dumfries i 1929. Det er en bygning i bevaringsverdig i kategori C. De siste kirkelige handlingene i kirken fant sted rundt 2014, og Den skotske kirke la deretter kirken ut for salg på det åpne markedet. Per 2019 var kirken fortsatt til salgs.
Eikli
Området Eikli
Det området i Hønefoss som kalles Eikli ligger tvers over elven for gården, men det har aldri vært noen fast forbindelse mellom dette og gården. Eikli har imidlertid eid deler av marken som fantes på andre siden av elven og har trolig utnyttet den som eng eller havn. Navnet Eikli har derfor blitt hengende igjen etter gården. Akkurat hvor grensene går er vanskelig å beskrive i dag, men den vestre delen nord for Benterud kan være synonymt med den opprinnelige havna eller enga til gården.
Den nordre delen av Eikli er kjent som Benterud og har sammenheng med navnet på et småbruk som lå her. Området strekker seg fra Eikli skole og Ringerike rådhus vestover langs begge sider av Benterudgata til den gamle utstillings- og skueplassen, der det var fesjå til inn på 1960-tallet. Området ved skueplassen var også kjent som Eiklibråten. Denne plassen skal nå utbygges med en ny og moderne barne- og ungdomsskole, som skal dekke opp for nedleggelser av gamle skoler og et økende antall barn i kommunen. Vest i området er det et nytt boligområde. Området preges dessuten av eldre villabebyggelse og en håndfull boligblokker, men det planlagt flere nye blokker lengst vest i området.
Skyting under Sommer-OL 1984
Skyting under Sommer-OL 1984. Under Sommer-OL 1984 i Los Angeles var det totalt 11 skyteøvelser på programmet. For første gang var det egne øvelser for kvinner. Fem øvelser var for menn, 3 for kvinner og 3 var åpne for begge kjønn. Østblokk-landene som normalt dominerte skyteøvelsene boikottet disse lekene.
Eikli
Området Eikli
Den søndre delen av Eikli kalles både Dalsbråten og Domp-i-Dal (som må regnes som synonyme navn), og er trolig oppkalt etter et småbruk som lå i området der Øvre- og Nedre Dahls vei ligger i dag - Bråten eller Bråtan. Kan hende ble hele området kalt Dal en gang i tiden, men det eksisterer ikke kilder som kan bevitne noe sånt, selv om beskrivelsen Domp-i-Dal kan indikere det. Området omhandler også grunnen øst for Osloveien, og begynner trolig sør for Eikli skole, men akkurat hvor grensen var er ukjent. I Dalsbråten ligger blant annet nye Hønefoss videregående skole og Høgskolen i Buskerud, men området er også utbygd med en rekke større forretningsbygg, boligblokker og villabebyggelser vest for Osloveien. Der er imidlertid grensen mot hva som er Eikli og hva som er Dalsbråten uklar.
Ski-VM 2023 – Hopp stor bakke menn kvalifisering
Hopp stor bakke menn kvalifisering under Ski-VM 2023 ble arrangert 2. mars 2023.
Resultater
Kvalifiseringen startet kl. 17:30.
Vigintisexviri
Vigintisexviri (entall: vigintisexvir) var et kollegium av underordnede magistrater (magistratus minores) i den romerske republikk; navnet betyr bokstavelig «tjueseks menn». Kollegiatet bestod av seks råd:
Police XI
Botswana Police XI Sporting Club er en fotballklubb fra Otse sør for Gaborone i Botswana.
Meritter
Lion Cup-champions 1982
International Skating Union
International Skating Union (ISU) er det internasjonale forbundet for hurtigløp på skøyter, kunstløp og kortbaneløp på skøyter, grunnlagt i Scheveningen i Nederland den 23. juli 1892. Grunnleggelsen var en følge av et ønske om å standardisere internasjonale lover og regler innen skøytesporten, og at de skulle stå ansvarlig for organisering og arrangering av internasjonale stevner og mesterskap. Dagens hovedkvarter ligger i Lausanne i Sveits.
Det første ISU-arrangerte verdensmesterskapet i hurtigløp gikk av stabelen i 1893 i Amsterdam i Nederland. I 1895 bestemte ISU at kun amatører kunne delta i deres konkurranser og mesterskap. Det første verdensmesterskapet i kunstløp arrangert av ISU var i februar 1896 i St. Petersburg i Russland.
Den store urotiden
Forløp
Dødsfallet til Ivans barnløse sønn Fjodor ble etterfulgt av en tid med borgerkriger fra 1606 til 1613. Ekstremt kalde somrer fra 1601-03 ødela avlingene, noe som førte til hungersnød og at samfunnet gikk i oppløsning. Styret til Boris Godunov endte i kaos, med borgerkrig i kombinasjon med utenlandske invasjoner. Dette førte til at mange byer ble ødelagt og at flere landområder ble nesten forlatt. Polen-Litauen så da sitt snitt til å invadere Russland, og erobret Moskva. Der ble «Falske Dmitrij» innsatt på tronen, og senere ble også den polske prinsen Władysław IV Vasa innsatt som tsar. Noe senere forsøkte svenskene å innsette tronarvingen Karl Filip som russisk Tsar. Befolkningen i Moskva gjorde opprør mot polakkene, men opprøret ble slått ned og byen ble satt fyr på.
International Skating Union
USA og Canada startet et konkurrerende forbund, the International Skating Union of America (ISUA) i 1907. I løpet av de neste to årene hadde tolv europeiske nasjoner meldt seg inn i ISU, mens ISUA kun hadde de to nordamerikanske medlemmene. Canada meldte seg inn i ISU i 1911, slik at USA ble eneste medlem i ISUA, og forbundet opphørte å eksistere i 1927. De første årene var det sjelden at europeiske og nordamerikanske utøvere møttes.
ISU arrangerte sitt første VM for kortbaneløp på skøyter i 1976. På den tiden ble grenen kalt «Innendørs skøyteløp», men fikk sitt nåværende navn etter at ishockeyrink ble innført som standard bane.
ISU-mesterskapene
I tillegg til andre stevner og konkurranser, arrangerer ISU følgende mesterskap:
Kongresser i ISU
Fram til i dag har ISU arrangert 56 kongresser, den 57. i juni 2018 blir i Sevilla, Spania.
Nasjonale skøyteforbund
Liste over nasjonale skøyteforbund som var medlem av ISU i 2008.
Sericini
Sericini er en gruppe av biller som hører til familien skarabider (Scarabaeidae). Gruppen er i Norge bare representert av én art, brun oldenborre (Serica brunnea).
Utseende
Middelsstore (5-10 millimeter) biller, nokså tettbygde med kraftige bein, antennene ender i en vifte. Kroppen er mer eller mindre sylindrisk, de fleste er fint hårete og svarte eller brune på farge. Beina er forholdsvis spinkle til skarabider å være. Larvene er såkalte scarabaeiforme larver, fete og hvite, mer eller mindre C-formede, med en kraftig hodekapsel, kraftige, men ikke spesielt store kjever og tre par korte, kraftige bein.
Levevis
Larvene lever i jorda av røtter, mens de voksne insektene kan finnes gnagende på blader. De flyr godt og mye, helst om natta.
Maverick County
Maverick County er et fylke i den amerikanske delstaten Texas. Det ligger i den sørvestlige delen av staten og det grenser mot Kinney County i nord og mot Zavala County og Dimmit County i øst. Det har også grense mot Mexico i sør og vest.
Maverick Countys totale areal er 3 346 km² hvorav 30 km² er vann. I 2000 hadde fylket 47 297 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Eagle Pass. Fylket har fått navn etter kvegoppdretteren og lovgiveren Samuel Maverick.
Die Gedanken sind frei
«Die Gedanken sind frei» er en sveitsisk/tysk folkesang først og fremst om tankefrihet, men også om det sorgløse fri liv, piker og vinens gleder. Teksten og melodien finner man i Lieder der Brienzer Mädchen, trykt i Bern mellom 1810 og 1820. Den originale teksten og forfatteren er ukjent, skjønt den mest populære versjonen Aus Neukirch bei Schönau (Nowy Kościół) var skrevet av Hoffmann von Fallersleben i hans visesamling Schlesische Volkslieder mit Melodien fra 1842.
Bakgrunn
Ideen som det er vist til i tittelen – at tanker er frie – var uttrykk så tidlig som i antikken, som for eksempel hos Cicero: Liberae sunt nostrae cogitationes, («Frie er våre tanker»). .
På 1100-tallet skrev (formodentlig) den østerrikske minnesangeren Dietmar von Aist sangen Gedanke die sint ledic vrî («kun tanker er frie»).
Og rundt 1229 skrev vandremunken Freidank: diu bant mac nieman vinden, diu mîne gedanke binden. («ingen kan tvinne et bånd som kan mine tanker binde»).
Teksten, slik den opprinnelig forekom på løpesedler rundt 1780, hadde opprinnelig fire strofer. En femte ble lagt til senere. I dag kan rekkefølgen variere. En tidlig versjon som var formet som en samtale mellom en fange og hans elskede finnes under tittelen ''Lied des Verfolgten im Thurm. Nach Schweizerliedern («Sangen til de forfulgte i tårnet. Etter sveitsiske sanger») i Achim von Arnim and Clemens Brentano sin diktsamling Des Knaben Wunderhorn'', Vol. III.
Gustav Mahler komponerte et nytt arrangement til denne versjonen i hans Lieder aus «Des Knaben Wunderhorn» fra 1898.
Bruk
På 1800-tallet var Die Gedanken sind frei en populær protestsang mot politisk undertrykkelse og sensur, særlig blant de forbudte Burschenschaft-studentforeningene. Under etterspillet etter den tyske revolusjonen i 1848 og i det nasjonalsosialistiske Tyskland var sangen forbudt. Den var viktig for den kristent motiverte tyske motstandsgruppen Den hvite rose. Faren til Sophie Scholl, en av de sentrale ungdommene i gruppen, ble i begynnelsen av august 1942 satt i fengsel på grunn av Hitler-kritiske ytringer. Sophie Scholl stilte seg om kvelden ved fengselsmurene og spilte melodien på fløyte, for å oppmuntre sin far Robert.
I forbindelse med Hitlers 46-årsdag beordret fangevokterne i konsentrasjonsleiren Lichtenburg fangene til å sette opp en forestilling. I den forbindelse siterte Hans Litten Die Gedanken sind frei.
Pete Seeger spilte inn sangen på sitt album Dangerous Songs!? fra 1966. Den norske låtskriveren Alf Cranner gjendiktet og spilte inn Din tanke er fri i 1985. Deler av diktet var også brukt som grunnlag for en sang på albumet Brazilian Girls av gruppen med samme navn fra 2005.
Die Gedanken sind frei var brukt som kjenningsmelodi og ble sunget av de allierte krigsfangene i TV-filmen The Birdmen fra 1971, som var et fiksjonsdrama om et forsøk på å flykte fra den tyske fangeleiren Oflag IV-C i Colditz slott under andre verdenskrig. Den var også med i den tyske filmen 23, om hackeren Karl Koch.
I boken From Anna av den kanadiske forfatteren Jean Little ble sangen brukt for å representere friheten til som faren til bokens hovedperson Anna søker for hans barn, og på den måten gjør den seg gjeldende i plottet i begynnelsen av boken.
Gryte kraftverk
Gryte I kraftverk er et vannkraftverk ved Grytevatnet på Ropeid i Suldal kommune i Rogaland.
Jøronnatten
Jøronnatten er en fjelltopp på Lifjell i Telemark. Det har en høyde på 1 275 meter over havet. Toppen danner grensepunkt mellom kommunene Notodden, Midt-Telemark og Seljord, og er det høyeste punktet i Midt-Telemark kommune. Det høyeste punktet på hele Lifjell ligger imidlertid sju kilometer lengre nordvest, nemlig Røysdalsnuten på 1 291 moh.
Gryte kraftverk
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 339 meter i Gryteelva. Gryte II kraftverk ligger ved inntaket.
Geitanger
Øya Geitanger (gammelt lokalt navn Geitung) ligger i Øygarden kommune vest for Bergen. Denne fredfulle øya er uten biler. Forholdene er gode for fiske og dykking. Antall innbyggere på øyen var under ti i 2006.
I tidligere tider har innbyggerne på Geitanger, som ligger innerst i Hjeltefjorden, livnært seg med fiske og enkelt landbruk. Fiske- og landbruksvarene ble hovedsakelig solgt på Fisketorget i Bergen. Varene ble fraktet med oselver fra øyen til Bergen havn.
De seneste årene har det vært en besetning med gammelnorsk sau (villsau) på Geitanger som bidrar til å ivareta deler av øyas kulturlandskap. Øyen som tidligere besto av større lyngheier, har i dag fått en tilvekst av gran og furu som i hovedsak er plantet i kommunal regi. Lyngheiene på Geitanger har vist seg å være gunstig for honningproduksjon. Rundt på øyen finnes en rekke steingarder som fremdeles er godt synlig i terrenget.
Transport til Geitanger er sjøveien fra tettstedet Knappskog på Sotra til øyas vestside hvor det finnes en dypvannskai og havnen Keilo. Sør på Geitanger er det etablert en gjestehavn med servering om sommeren.
Jan Jönsson
Jan «Janne» Jönsson (født 24. mai 1960) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Han har tidligere trent Ljungskile SK, Landskrona BoIS,, , , Halmstads BK, Sanfrecce Hiroshima og Shimizu S-Pulse.
Jan Jönsson hadde en fremgangsrik spillerkarriere i Halmstads BK før han ble trener.
I 2005 overtok han som trener for Stabæk Fotball. Han har i løpet av sin tid som Stabæk-trener kjøpt spillere som Joakim Persson, Jesper Jansson, Alan Carlos Gomes da Costa («Alanzinho»), Daniel Nannskog, Markus Karlsson, Somen Tchoyi, Johan Andersson og Pontus Farnerud.
Jönsson ledet Stabæk Fotball fra 1. divisjon i 2005 til seriemesterskap i Tippeligaen i 2008. Han gikk senere til Rosenborg, hvor han vant to bronsemedaljer, før han satte kursen mot Aalesund for å ta over etter Kjetil Rekdal. Han ga seg i klubben etter 2014-sesongen.
Hans datter Zara Jönsson spiller fra 1. august 2019 for Stabæk Fotball Kvinner.
Omphalosaurus
Omphalosaurus er en utdødd slekt av havlevende krypdyr som levde i første halvdel av trias. Omphalosaurus har kuleformede tenner i store deler av munnen. Det meste av funnene er i hovedsak funnet biter av kjeven og ribbein, og hvordan hele dyret så ut er i stor grad spekulasjon.