cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blood Diamond
Handling
Mens han arbeider i diamantgruvene finner Solomon en stor rosa diamant. Kaptein Poison legger merke til Solomon med diamanten, men i det samme øyeblikket blir gruvene angrepet av tropper fra regjeringen, og Solomon begraver diamanten like før han blir arrestert.
I fengsel møter Solomon Danny Archer (Leonardo DiCaprio), en tidligere soldat i SADF som nå er arrestert for å ha smuglet diamanter. Han smuglet for den sørafrikanske leiesoldaten oberst Coetzee. Archer er desperat etter å finne en måte å betale tilbake Coetzee diamantene han mistet da han ble arrestert. Han overhører Poisons samtale med Solomon om diamanten han fant før han ble arrestert, og Archer legger en plan om hvordan han skal finne steinen. Han tilbyr seg å hjelpe Solomon med å finne tilbake til familien sin i bytte for diamanten.
Dynnfisk
Dynnfisk (Amia calva) er eneste nålevende dynnfisk. Det er en rovfisk som finnes i sumper, vann og elver med mye vegetasjon. Halen er asymmetrisk (den øverste delen er lengre enn den nederste), og den kan ta opp oksygen gjennom svømmeblæren. Svømmeblæren er fysostom og har en utløper til svelget, slik som hos lungefisker.
Dynnfisken er utbredt i østlige deler av USA og Canada. Fossiler viser at gruppen tidligere hadde en mye større utbredelse. De er kjent i Nord-Amerika tilbake til sein kritt (campan og maastricht). I Europa er de kjent fra sein jura til oligocen, i Vest-Afrika fra sein kritt til eocen og i Sentral- og Øst-Asia fra paleogen.
Eksterne lenker
Amiokształtne
Thanasis Prittas
Thanasis Prittas (gresk: Θανάσης Πρίττας; født 9. januar 1979 i Thessaloniki) er en gresk profesjonell fotballspiller som spiller for den greske fotballklubben Aris Thessaloniki. Han spiller midtbane, og er også en del av. Prittas har spilt for to andre klubber i sin karriere, Skoda Xanthi og Iraklis Thessaloniki fra Hellas.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Altmühl
Altmühl er ei elv i Bayern i Tyskland, og ei av sideelvene til Donau fra venstre. Den er om lag 230 kilometer lang.
Altmühl har sitt utspring nær byen Ansbach. Herfra renner elva sørøstover som ei lita elv og renner ut i Altmühlsee nord for Gunzenhausen. Etter Gunzenhausen tar elva en stor sving rundt Fränkische Alb, og her går den inn i Altmühldalen naturpark.
Altmühl renner gjennom byene Treuchtlingen, Eichstätt og Beilngries. Etter Dietfurt er elveleiet retta opp og er en del av kanalen som knytter elvene Main og Donau sammen (Main-Donaukanalen).
Altmühl munner til slutt ut i Donau i Kelheim.
Wang Sanyun
Wang Sanyun (kinesisk: 王三运; født 1952 i Shan i provinsen Shandong i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker. Han ble i 2007 utnevnt til guvernør for provinsen Anhui.
FA National League System Cup
FA National League System Cup er en engelsk fotballturnering som arrangeres av det engelske fotballforbundet, hvor vinneren får en plass i UEFA Regions Cup, en amatørturnering for lag fra hele Europa. Den ble stiftet i 2003/2004-sesongen.
I tidligere Regions Cup-turneringer ble den engelske deltageren nominert av fotballforbundet, og Kent County League XI fikk delta i 2002. UEFA bestemte senere at man i fremtiden måtte ha vunnet en nasjonal konkurranse for å få delta, og slik ble NLS-cup til.
Turneringen er hovedsakelig for lag fra nivå 11 i engelsk fotball, (nivå 7 i National League System) men det gis unntak fra det engelske fotballforbundet.
Shoaib Sultan
Mohammad Shoaib Sultan (født 22. desember 1973 i Sargodha, Pakistan  ) er en norsk organisasjonsmann og politiker for Miljøpartiet De Grønne.
Yrkesliv
I september 2011 ble Sultan ansatt som rådgiver med ansvar for kartlegging av høyreekstreme miljøer hos Antirasistisk Senter. Fra november 2010 til mars 2011 arbeidet han som sekretariatsleder i Kontaktutvalget mellom innvandrerbefolkningen og myndighetene. Sultan var ansatt som generalsekretær i Islamsk Råd Norge i perioden 2007–2010. Sultan har tidligere arbeidet som informasjonsansvarlig i European Council of Religious Leaders.
Styreverv
Sultan har vært valgt inn som nestleder i Nei til EU og som styremedlem i Nei til atomvåpen i 2015. Han sitter fremdeles i det rådgivende organet til Oslokoalisjonen for tros- og livssynsfrihet.
Han har tidligere vært styremedlem i antikrigsbevegelsen Fredsinitiativet, miljø-/klima-organisasjonen Global Migrants for Climate Action og satt i det regjeringsoppnevnte religionpolitiske utvalget som ble ledet av Sturla Stålsett. Han har også sittet i utvalget ved Universitetet i Oslo som utredet et mulig Senter for islamske studier ved universitetet.
Sultan var valgt sekretær i Islamsk Råd Norge i perioden (2002–2005).
Partipolitisk engasjement
Sultan stilte til fylkes- og kommunalvalget i Oslo i 2011 som tredjekandidat for Miljøpartiet De Grønne, og ble valgt som andre vara for Harald August Nissen etter første vara Hanna E. Marcussen. Han stod på 11.-plass på valglisten til Miljøpartiet De Grønne ved Stortingsvalget 2013 i Oslo, og 7. plass ved Stortingsvalget 2017.
17. mai-komitéen
Sultan satt i Oslos 17. mai-komité fra 2012, og ble 2013 valgt til leder for komitéen. Vervet fikk hets i sosiale medier, men han fikk støtte fra Oslos ordfører, Fabian Stang, og varaordfører Libe Rieber-Mohn. I perioden 2015-2019 er Sultan fortsatt medlem av komitéen.
Integreringsdebatten
Han har vært aktiv i integreringsdebatten, og skrevet en rekke artikler om dette og flere andre temaer. Sammen med Øyvind Strømmen skrev han i 2007 en artikkel i Samtiden som advarte mot høyre-ekstrem terrorisme og ble i debatt beskyldt for at han maksimerte trusselen fra påstått høyre-ekstremisme.
Utdanning
Sultan gikk på videregående skole ved Nes videregående skole i Årnes.
Han har en bachelorgrad i statsvitenskap fra Colorado State University i Colorado, USA. Han har også en Master of business administration med fagområdene finans og ledelse fra samme universitet.
Alf Grannes
Alf Grannes (født 31. juli 1936, død 2. april 2000) var en norsk slavist og ekspert på orientalske språk.
Grannes ble født på foreldrenes gård Grannes like utenfor Stavanger. Han ble uteksaminert fra Stavanger katedralskole i 1955 og studerte deretter i Norge, Frankrike og Sovjetunionen. Etter hvert snakket han 12 språk, sju av dem flytende.
Mange av de mest betydningsfulle forskningsbidragene til Grannes omhandlet minioritetsspråk i det tidligere Sovjetunionen og da særlig tyrkiske språk.
Grannes døde i 2000 etter å ha kjempet mot sykdommen amyotrofisk lateral sklerose (ALS) de siste årene.
Brønnøysund bru
Brønnøysund bru er ei fritt frambygg-bru som forbinder øya Torget med fastlandet ikke så langt fra Brønnøysund i Nordland. Brua er 550 meter lang, lengste spenn er 110 meter, og den har seilingshøyde på 30 meter. Brua har 20 spenn. Den ble åpnet i 1979 og er del av fylkesvei 7234.
Øya Torget er mest kjent for fjellet Torghatten.
Hurtigruten passerer under brua.
Eddie Murphy (skøyteløper)
Edward «Eddie» S. Murphy (født 1. februar 1905 i La Crosse, Wisconsin, død 20. september 1973 i Bellwood, Illinois) var en amerikansk skøyteløper.
I OL 1928 i St. Moritz ble han nummer fem på 1500 meter, nummer 10 på 500 meter og nr. 14 på 5000 meter.
Mari Toft
Mari Toft (født 11. mars 1953), også kjent under psevdonymet Syphilia Morgenstierne, er norsk journalist og anarkist.
Toft var mellom 1975 og 1982 medredaktør og svært produktiv bidragsyter i Gateavisa. I 1983 startet hun tidsskriftet XS, som utkom i ett nummer. Hun startet og redigerte tidsskriftet Prosa, som kom ut fra 1995 til 1999. Hun har også utgitt en rekke bøker. Toft er blitt betegnet som en av de første utøvere av «new journalism» eller «gonzojournalistikk» i Norge. Hun driver i dag forlaget Fritt og vilt under signaturen «nytenkning». Våren 2007 ble hun ansatt som redaktør av tidsskriftet Bok og bibliotek, men sa opp sin stilling august samme år i protest mot styrets ledelse.
Toft begynte i 1970-årene å kalle seg Syphilia Morgenstierne. Av denne grunnen ble Toft anmeldt for å bruke et beskyttet navn. Toft ble ilagt en bot som hun nektet å betale, og saken havnet i rettsvesenet. Hun vant fram med retten til å bruke navnet som litterært psevdonym.
Liljefamilien
Liljefamilien er en plantefamilie med ti planteslekter. Den har mange dyrkede arter. De fleste artene i liljefamilien er giftige.
Mange plantefamilier ble tidligere regnet til liljefamilien, blant annet hyasintfamilien, giftliljefamilien og løkfamilien.
Pragmatisme
Pragmatismen er en retning innen filosofien som var dominerende i USA i første del av 1900-tallet. Pragmatismen baserer seg på prinsippet om at brukbarheten og praktiserbarheten av ideer, politikk og forslag er kriteriene de skal måles med. Pragmatismen understreker at handling skal prioriteres over doktrine og at erfaring skal prioriters over faste prinsipper. Pragmatismen mener at ideer låner sin mening fra sine konsekvenser og sin sannhet fra hvordan de kan verifiseres. Pragmatismen mener at ideer i sin essens er instrumenter og planer for handling.
Den amerikanske logikeren Charles S. Peirce kan ha vært den første til å bruke ordet om en spesiell filosofisk doktrine.
Nøkkelelementer i Peirces logiske pragmatisme ble utviklet av William James, John Dewey, George Herbert Mead og C.I. Lewis.
Lars Fredrik Händler Svendsen sier i Store norske leksikon om pragmatismen som et mangforld av filosofiske retninger:«Utover på 1900-tallet har pragmatismen vunnet stor utbredelse, og betegner i dag et slikt mangfold av retninger at det er vanskelig å finne noen annen fellesnevner enn at praksis tillegges stor vekt.»
Opprinnelse
«Ordet pragmatisme er avledet fra gresk pragma'' (handling eller anliggende). Den greske historikeren Polybius (død 118 bce) kalte sine skrifter pragmatiske og mente med dette at de skulle være instruktive og nyttige for hans lesere. I sin «introduction to Philosophy of History» betegnet Georg Wilhelm Friedrich Hegel (1770–1831) sin pragmatiske innfallsvinkel som den andre reflektive histoirografi og til den genren siterte Hegel Johannes von Müllers «History of the World» (Engelsk oversettelse 1840). Den amerikanske psykolog og ledende pragmatiker William James bemerket: «Termen er avledet fra det greske ordet pragma som betyr handling og hvorfra ordene praksis og praktisk kommer.» Den amerikanske logikeren Charles S. Peirce, en annen pioner i pragmatismen, kan ha vært den første til å bruke pragmatisme om en spesifikk filosofisk doktrine. Pierce viste imidlertid til Immanuel Kants tyske term heller enn det greske ordet. Pragmatisch viser til eksperimentell, empirisk og formålstjenlig tanke «basert på og anvedt på erfaring». I pedagogisk filosofi har oppfatningen at barn lærer ved å gjøre, det at kritiske standarder for prosedyre og forståelse vokser frem fra anvendelse av begreper direkte på erfarte opplevelser, blitt kalt pragmatisk. Innenfor lingvistikk refererer pragmatikk til underområdet som studerer forholdet mellom språkbrukeren og ordene eller tegnene som blir brukt» .»''
Klassisk pragmatisme, fra Peirce til Dewey
Pragmatismen begynte med “The Metaphysical Club”. Omkring ett dusin menn utdannet ved Harvard møttes for uformelle filosofisk diskusjoner på tidlig 1870-tall i Cambridge, Massachusetts. Blant medlemmene var proto-positivisten Chauncey Wright (1830-1875), fremtidig høyesterettsdommer Oliver Wendell Holmes (1841-1935) og to fremtidige filosofer som skulle bli de første pragmatister: Charles Sanders Peirce (1839-1914), logiker, matematiker og vitenskapsmann og William James (1842-1910), psykolog og moralist med en medisinsk utdannelse.
Det siste medlemmet i det klassiske triumviratet er John Dewey (1859-1952) som hadde vært student under Peirce ved Johns Hopkins. I en lysende karriere over syv tiår gjorde Dewey mye for å gjøre pragmatisme (eller instrumentalisme som han kalte det) respektert blant profesjonelle filosofer.
Dewey var kollega og samarbeidspartner med George Herbert Mead (1863-1931), som også var pragmatiker. Dewey ble en viktig tenker under sitt tiår sammen med Mead ved University of Chicago. Etter at Dewey kom til Columbia University i 1904 ble han enda mer produktiv og innflytelsesrik, og pragmatismen ble viktig i det filosofiske landskapet i og utenfor USA. Etter 1940-tallet mistet pragmatismen mye av sitt moment og prestisje. Etter Dewey var også C. I. Lewis (1883-1964) og Sidney Hook (1902-1989) produktive.
Pragmatisme etter Dewey, fra Quine til Rorty
Etter Dewey ble gradvis filosofien profesjonalisert som akademisk disiplin. Pragmatisme, en gang Amerikas gave til vestens filosofi, ble gjort narr av som passé. Peirce kom best fra det av det opprinnelige triumviratet. W.V.O. Quine´s (1908-2000) artikkel “Two Dogmas of Empiricism” (1951) var et landemerke for deler av pragmatismen, men hans kvalifiserte entusiasme ble i varierende grad delt av Ludwig Wittgenstein (1889-1951), Rudolf Carnap (1891-1970), Hans Reichenbach (1891-1953), Karl Popper (1902-1994), F.P. Ramsey (1903-1930) ), Nelson Goodman (1906-1999), Wilfrid Sellars (1912-1989) og Thomas Kuhn (1922-1996), men de toneangivende analytiske filosofene tenderte mot å ignorere pragmatismen til tidlig på 1980-tallet.
Richard Rortys Philosophy and the Mirror of Nature (1979) fikk filosofene til å snakke om pragmatisme igjen. Rorty identifiserte seg entusiastisk som pragmatiker i senere skrifter: Consequences of Pragmatism (1982), Contingency, Irony, and Solidarity (1989), Achieving Our Country (1998), Philosophy and Social Hope (1999), og de tre bind Philosophical Papers (1991, 1991, 1998).
Selv om Rorty er den mest synlige og uttrykksfulle nåtidige tilhenger av pragmatisme har mange andre kjente personer bidratt vesentlig til pragmatismens oppsving som en mangesidig bevegelse. Prominente er Karl-Otto Apel (b. 1922), Israel Scheffler (b. 1923), Joseph Margolis (b. 1924), Hilary Putnam (b. 1926), Nicholas Rescher (b. 1928), Jürgen Habermas (b. 1929), Richard Bernstein (b. 1932), Stephen Stich (b. 1944), Susan Haack (b. 1945), Robert Brandom (b. 1950), Cornel West (b. 1953), og Cheryl Misak (b. 1961). Det er mye uenighet mellom disse forfatterne og det ville være misvisende å beskrive dem som medlemmer av en enkelt sekt eller klikk.
Klassiske Verk
Klassiske verk om pragmatisme inkluderer :
Qualitative Research
Qualitative Research er et britisk fagfellevurdert vitenskapelig tidsskrift som utgis av SAGE Publications, og som fokuserer på kvalitativ forskningsmetode innen samfunnsvitenskap. Tidsskriftets redaktør er Paul Atkinson (Cardiff University).
I Norsk vitenskapsindeks tilhører tidsskriftet toppkategorien «nivå 2», reservert for de mest anerkjente tidsskriftene internasjonalt. Tidsskiftet er indeksert i Scopus og Social Sciences Citation Index. Ifølge Journal Citation Reports har det en impact factor i 2018 på 3,141.
Aldobrandini Madonna
Aldobrandini Madonna, også kjent som Garvagh Madonna, er en oljemaling fra 1510 av den italienske renessansekunstneren Raphael.
Den er del av samlingen i National Gallery i London.
Even Tollefsen
Even Tollefsen (født 4. september 1841 på Nøtterøy, død 21. juni 1897 utenfor St. Lawrence-elva ved Quebec) var en norsk skipsfører og oppfinner.
Tollefsen konstruerte det første brukbare systemet for frakting av olje i tanker. Han var en fremragende konstruktør som tok til seg det meste han hadde av tekniske kunnskaper og ferdigheter gjennom selvstudier.
Liv og virke
Even Tollefsen var sønn av Tollef Hansen og Kristine Marie Evensdatter og ble født på Østre Oterbekk på Nøtterøy. Faren var matros og gårdbruker. Familien bodde flere steder på Nøtterøy inntil faren i 1851 kjøpte gården Tømmerholt på Nøtterøy.
Etter at han var konfirmert reiste Tollefsen til sjøs. Seinere tok han styrmann- og skipperkursene ved Tønsberg Sjømannsskole. Han ble uteksaminert i 1864 og tok hyre i Gustav Conrad Hansens nystartede rederi.
Tollefsen var ansatt ved G. C. Hansens rederi gjennom hele yrkeskarrieren. I 1897 var han kaptein på fullriggeren «Magnhild» da kull-lasten forskjøv seg under en storm utenfor St. Lawrence-elva og skuta gikk ned. De fleste livbåtene ble knust da «Magnhild» kantret, men Tollefsen kommanderte besetningen over i den eneste anvendbare livbåten som var igjen og de fleste ble reddet. Tollefsen selv ble på sin post og omkom i forliset.
De første oljetankerne
Råolje ble opprinnelig fraktet i tønner. Det var ingen god løsning verken økonomisk eller teknisk, blant annet på grunn av brannfare og problemer med lekkasje og lukt som gjorde det vanskelig å benytte skipene til å frakte f.eks. korn etterpå.
Tollefsen tegnet derfor et system for frakting av olje som bulklast og overbeviste rederen om å sette systemet ut i praksis. Verdens tre første brukbare oljetankskip ble skapt ved å bygge om briggen «Jan Mayn», barken «Stadt» og barken «Lindesnæs». Arbeidet ble foretatt ved Fagerheim verft på Nøtterøy vinteren 1877–1878. Oljen ble lastet i rom bygd av treplank og en teknisk utfordring var olje som skvalpet over og sjøvann som trengte inn i tretankene. Skutene måtte også motstå slingring og krenging. I 1878 ble systemet testet ved å seile «Jan Mayn» til New York med vann på tankene og til Rouen med olje. Med det ble «Jan Mayn» verdens første oljetankskip.
«Jan Mayn» (258 registertonn ) viste seg for liten til å være lønnsom, «Stadt» (377 rt.) forliste, men «Lindesnæs» (674 rt.) var i drift over Atlanterhavet i mange år, med Even Tollefsen selv som kaptein. Driften var svært lukrativ både for rederen og befrakterne, og i 1886 innredet Tollefsen to nye skip: «Einar» (625 rt.) og «Rolf» (1211 rt.), tidlig på 1890-tallet ytterligere to. Han forbedret systemet underveis ved å utvikle et sinnrikt system av pumper og slanger som tok hånd om spillolje og separerte ut sjøvann som trengte inn i tankene.
Ettermæle
Tollefsen tok ikke patent på sine oppfinnelser og selv om utenlandske rederier brukte systemet hans i mange tiår inn på 1900-tallet unnlot de å kreditere ham, så navnet hans fort ble glemt. Under Jubileumsutstillingen på Frogner 1914 ble rederen Gustav Conrad Hansen hedret som verdens første tankreder, uten at Tollefsens navn ble nevnt. Henry Tschudi og Camillo Eitzen, som begge hadde fulgt Tollefsens arbeid ved Fagerheim verft og deltok under den etterfølgende oljefraktperioden, gjorde verden oppmerksom på at Tollefsen alene hadde æren for de tekniske nyvinningene, mens reder Gustav Hansen var forretningsmannen som maktet å utnytte oppfinnelsen økonomisk.
Til 100-årsdagen for Tollefsens fødsel i 1841 fikk Tønsberg Sjømannsforening satt opp en byste av ham ved Teie på Nøtterøy. Hver 17. mai avholdes en seremoni med kransnedlegging ved bysten. Rett nedenfor parken med Tollefsens byste ligger Even Tollefsens vei.
Glamis Castle
Glamis Castle er et slott som ligger ved landsbyen Glamis (uttalt Gläms) i Angus i Skottland. Slottet er hjemmet til jarlen og grevinnen av Strathmore og Kinghorne og er åpent for offentligheten.
Skotske sedler
Siden 1987 har en illustrasjon av slottet prydet baksiden av ti pund-sedlene utgitt av Royal Bank of Scotland.
Legender knyttet til slottet
Det er flere legender knyttet til slottet, stedet og slekten som bor der. En av de mest kjente er om Glamis-monsteret (engelsk: the monster of Glamis). Det finnes ulike versjoner av hva dette monsteret egentlig er; én dreier seg om et vanskapt barn som skal holde til i et hemmelig rom i slottet, en annen om en vampyr. En rekke andre mystiske hendelser er rapportert fra slottet, også av gjester.
Yoshimi Ozaki
Yoshimi Ozaki (født 1. juli 1981) er en japansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Ozaki deltok i VM i halvmaraton i 2007 og kom på tredjeplass. Under VM 2009 i Berlin stilte hun opp i maraton, og tok sølvmedaljen bak kinesiske Bai Xue, med tiden 2:25.25.
Marki av Salisbury
Markien har flere subsidiære titler:
Markiens eldste sønn og arving bruker Vicomte Cranborne som ærestittel.
Historie
Tittelen jarl av Salisbury har en komplisert historie. Den ble først opprettet for Patrick de Salisbury i midten av det 12. århundre. Den ble senere arvet av Alice Plantagenet, 5. grevinne av Salisbury, som var gift med Thomas Plantagenet, jarl av Lancaster. Da Lancaster mistet sine titler og ble henrettet for høyforræderi i 1322 overgav grevinnen alle sine titler til kongen, og de falt dermed bort.
Den ble gjenopprettet i 1337 for William Montacute. Senere arvet Richard Neville, 6. jarl av Salisbury tittelen. Ved hans død i 1471 var det flere som hadde rett til å arve den, og tittelen ble dermed tatt ut av bruk.
I 1472 ble den gjenopprettet for George, hertug av Clarence. I 1478 ble han henrettet for høyforræderi, og tittelen ble inndratt. Den ble så gitt til Edward av Middleham, som senere ble prins av Wales. Han hadde ikke arvinger, og tittelen døde ut med ham.
I 1485 ble så annen opprettelse av tittelen tatt i bruk igjen. Tittelen gikk til Edward Plantagenet. I 1499 ble han henrettet for høyforræderi, men tittelen ble ikke inndratt før i 1504. Edwards søster Margaret Pole fikk tittelen i 1513, men i 1539 ble den igjen inndratt.
Tittelen ble så gitt til Robert Cecil, 1. jarl av Salisbury, som var en av Jakob Is nærmeste rådgivere. Denne opprettelsen eksisterer fortsatt.
I 1789 ble jarlen elevert til marki.
Slektens seter er Hatfield House og Cranborne.
Tredje opprettelse - 1472
Tredje opprettelse fant sted mens andre opprettelse var satt i bero.
Júlio Baptista
Julio César Clement Pereira Baptista (født 1. oktober 1981 i São Paulo) er en brasiliansk fotballtrener og tidligere spiller som er trener for Valladolid B i Spania. Som spiller spilte han blant annet for Sevilla, Real Madrid, Arsenal, Roma og CFR Cluj. Mellom 2001 og 2010 spilte han også på det.
Marki av Salisbury
Fjerde opprettelse - 1478
Fjerde opprettelse fant sted mens andre opprettelse var satt i bero.
Júlio Baptista
Tidlig karriere
Kjent som «Beistet av Sevilla» og «Brasils Steven Gerrard», begynte Baptista sin proffkarriere i 2000 for Sao Paulo, da som defensiv midtbanespiller. Han scoret 15 mål på 104 kamper totalt for klubben.
Han gikk til Spania og Sevilla i 2003. Mellom 2003 og 2005 spilte han 89 kamper og scoret 51 mål for Sevilla, da i en mer offensiv posisjon.
Marki av Salisbury
Markier
Arvingen til tittelen er Robert Gascoyne-Cecil, vicomte Cranborne, f. 18. desember 1970.
Júlio Baptista
Real Madrid
Han signerte fem-årskontrakt for Real Madrid 29. juli 2005, avtalen var verdt i overkant av 160 millioner norske kroner, eller 13 millioner pund. Han valgte den spanske hovedstatsklubben til fordel for Arsenal og Tottenham. Han valgte å ikke flytte på seg fordi han ville ha spansk statsborgerskap (måtte bo i Spania ca. et halvt år til). Det likte selvfølgelig ikke Arsenals manager Arsene Wenger, han syntes det var dumt at han valgte spansk pass til fordel for «the Gunners».
Men situasjonen endret seg straks, et halvt år etter var det mange som savnet Vieira i Arsenal og ville ha mer muskler til klubben. Det ble fort rykter om Julio Baptista (Real Madrid) og William Gallas (Chelsea), samtidig som Jose Antonio Reyes klaget på alt som var i Arsenal, å ønsket seg bort. Så da 31. august, siste dag før overgangsvinduet stengte, sent på kvelden ble det klart at Julio Baptista og Jose Reyes skulle bli byttelånt.
Utlån til Arsenal
Han overtok Reyes' gamle nummer 9. Debuten hans kom 9. september mot Middlesbrough, da han kom inn som innbytter.innbytter for Brasil mot Argentina i en treningskamp, på nettopp sin nye hjemmebane, Emirates Stadium.
Det tar som regel tid for spillere fra La Liga i Spania og tilvenne seg i England, det tok det også for Baptista. Han virket treg og umotivert, og slet med spilletid. Arsenalsupporterne var utålmodige, men fikk opp litt av optimismen i ligacup-kampen mot Liverpool på Anfield, en historisk kamp der Arsenal vant 6-3, «Tanksen» Baptista scoret da fire av målene, pluss en straffebom, og storspilte sammen med Jeremie Aliadiere i Arsenals angrepsrekke.
Den kampen, sammen med første semifinalen i ligacupen mot Tottenham, var vel noe som kan kalles de eneste kampene han levert skikkelig i. Kampen mot Spurs, scoret han altså først et selvmål, deretter 2 mål og hjalp til at Arsenal fikk med seg 2-2, etter å ha ligget under 0-2. At han bommet på 3/3 straffespark i klubben sier litt.
Så da fikk Wenger nok, i noe som kan kalles et mislykket lån og Baptista returnerte til Real Madrid i sommeren 2007.
Brasil
Julios landslagsdebut var 4. juni 2001 mot Japan i Confederations Cup i Ibaki i Japan (0-0). Han ble ikke tatt ut til VM-troppen for brasilianerne i VM 2006. Men han ble med til Copa America sommeren 2007, gjorde det bra der og scoret 3 mål, et av dem i 3-0 seieren over Argentina i finalen. Tross å ikke stille med sitt sterkeste mannskap, tok altså Brasil, med Gilberto Silva som kaptein å hentet Copa America, som tilsvarer EM, hjem for 8.gang.
Sør-Kutzbass kraftverk
Sør-Kutzbass kraftverk (russisk: Juzjno-Kuzbasskaja GRES) er et varmekraftverk i Kaltan ved Kemerovo i Kemerovo oblast, asiatiske Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 554 MW. Brenselstype er kull, naturgass og mazut.
Júlio Baptista
Meritter
São Paulo
Brasil
Sør-Kutzbass kraftverk
Byggingen av kraftverket begynte omkring 1949, og første byggetrinn stod ferdig i 1952. Kraftverket har senere blitt utvidet og fornyet ved en rekke anledninger.
Kommuner i departementet Hauts-de-Seine
Dette er en liste over de 36 kommunene i departementet Hauts-de-Seine i regionen Île-de-France i Frankrike.
Cichlasomatinae
Cichlasomatinae er en underfamilie fisk som lever i ferskvann. De fleste søramerikanske og alle de mellomamerikanske ciklidene hører til denne gruppen. Alle artene har yngelpleie.
Bergen Big Band
Bergen Big Band er et norsk storband, en videreføring av Bergen Band fra 1970-tallet. Blant de som etablerte gruppen var pianisten Knut Kristiansen og saksofonisten Olav Dale. Eksempler på artister som senere har medvirket er Dag Arnesen og Eivin Sannes, piano; Frank Jakobsen, Stein Inge Brækhus og Børre Dalhaug, trommer; Jan Kåre Hystad, saksofon; Are Ovesen, trompet; Hans Marius Andersen trompet, Andreas Skjold, Øyvind Hage, Sindre Dalhaug trombone, Kjell Erik Husom, bass-trombone; og Magne Thormodsæter, bass. Bergen Big Band ble i en årrekke ledet av saksofonisten Olav Dale, som gikk bort i oktober 2014. Bandet ledes i dag av Dag Arnesen og Magne Thormodsæter.
Jon Magnussen
Jon Magnussen (født 1959) er professor i helseøkonomi ved NTNU i Trondheim. Magnussen forsker på forholdet mellom økonomi, politikk og helse. Han ledet i 2007 arbeidet som resulterte i dagens modell for fordeling av inntekter mellom de regionale helseforetakene (NOU 2008:2), det såkalte ”Magnussen-utvalget” . I 2015 ledet han på oppdrag fra Helsedepartementet en arbeidsgruppe som utredet hvordan alvorlighet kunne inngå i prioriteringer i helsetjenesten.
Magnussen disputerte i 1994 med doktorgradsavhandlingen Hospital Efficiency in Norway: A Nonparametric Analysis ved Universitetet i Bergen. I perioden 1986–2004 var han forsker og senere forskningssjef ved SINTEF. Han har siden 2005 vært professor i helseøkonomi ved Institutt for samfunnsmedisin på NTNU, og i perioden 1.8.2009 til 31.7 2013 instituttleder.
Jordskifterett
Jordskifterettene er særdomstoler som behandler saker som gjelder rettigheter og bruk av fast eiendom. Alle som eier en eiendom eller har en varig bruksrett, og som har problemer med sin eiendom, kan få løst sine problemer etter reglene i jordskifteloven. I tillegg har noen offentlige myndigheter rett til å kreve sak uten å være grunneier eller rettighetshaver.
Jordskifterettene omfatter 19 jordskifteretter, inntil 2021 var antallet 34. Ankeinstans for jordskifterettene er lagmannsretten. Før 2016 var det egne jordskifteoverretter som var ankeinstans.
Jordskifteretten er vanligvis sammensatt av en jordskiftedommer og to meddommere. I svært kompliserte saker kan retten settes med fire meddommere. Jordskifteretten kan også settes med jordskiftedommeren som enedommer.
Det vanlige er at saker i jordskifteretten føres av partene uten bistand av advokat, men advokat benyttes i 30–40 % av sakene.
De rettsendrende sakene
De rettsendrende sakene, de tradisjonelle jordskiftesakene, karakteriseres av at de foretar en omforming av eiendoms- og bruksrettsforhold med sikte på å oppnå en økonomisk gevinst. Ingen andre domstoler kan behandle de rettsendrende sakene.
Eksempler på rettsendrende saker:
Videre har økt utnyttelse av utmarksområder til fritidsbolig medført økning av bruksordningssaker, da med tanke på bygging av nye veier, samt utforming av regler for bruken og vedlikeholdet av disse, samt eksisterende veier. Denne sakstypen er også velegnet til å løse samarbeidsproblemer i urbane områder, for eksempel til felles private veier, parkeringsareal, friområder, lekeareal og andre fellesområder mellom boliger eller bedrifter.
De rettsfastsettende sakene
De rettsfastsettende sakene omfatter grensegang og rettsutgreiing.
Både jordskiftedomstolene og de alminnelige domstolene kan behandle denne type saker. Jordskiftedomstolene behandler ca. 90 % av grensegangsakene.
Det er ikke et vilkår at det er tvist om grensen for at det skal kunne kreves grensegang. Dersom tvist oppstår kan jordskifteretten avgjøre tvisten ved dom. Jordskifterettene avmerker grensene i marka og koordinatfester grensemerkene. Jordskifterettene utarbeider kart og lager beskrivelse av grensene.
Jordskiftedomstoler
Norge er inndelt i jordskiftesogn for jordskifterettene. Jordskifterettens avgjørelser kan ankes til lagmannsretten, som da settes med sakkyndige dommere som kalles jordskiftelagdommere. Domstolsreformen i 2021 reduserte antall jordskifteretter fra 34 til 19.
De 19 jordskifterettene fra 2021 :
José Saramago
José de Sousa Saramago (født 16. november 1922 i Azinhaga i Portugal, død 18. juni 2010 ) var en portugisisk forfatter, dramatiker, oversetter og journalist. I sine arbeider fremstilte han vanligvis historiske begivenheter i nye perspektiver. Saramago forsøkte å fremheve den menneskelige faktoren bak hendelsene i stedet for å presentere den vanlige offisielle fremstillingen. Noen av arbeidene hans kan også ses på som allegorier.
Bakgrunn
Saramago vokst opp i en landbrukerfamilie i en liten landsby nord for Lisboa. Han utdannet seg til mekaniker etter å ha avbrutt andre studier av økonomiske grunner.
Karriere
Han arbeidet innen flere forskjellige yrker, etterhvert for forskjellige forlag og aviser. Han var assisterende sjefredaktør i dagsavisen Diário de Notícias frem til 1975 da han måtte fratre tjenesten på grunn av de politiske begivenhetene i landet. Han virket en tid som oversetter, men kunne fra 1980-tallet forsørge seg som forfatter.
Saramago fikk sitt internasjonale gjennombrudd i 1982 med romanen Memorial do Convento (Klosterkrønike) og ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1998. Saramago har vært medlem av det portugisiske kommunistpartiet siden 1969, han var ateist og beskrev seg selv som pessimist. Hans oppfatninger skapte store kontroverser i Portugal, spesielt etter utgivelsen av Jesusevangeliet.
I 1988 giftet han seg med den spanske journalisten Pilar del Río, som også var oversetter av hans verk til spansk. Han var fra 1992 bosatt på Lanzarote (en av Kanariøyene).
Stil
Saramagos språk var preget av lange setninger, og han brukte en tegnsetting som vanligvis ville blitt betraktet som ukorrekt. Han brukte ikke anførselstegn for å gjengi direkte tale. Mange av «setningene» hans kan være på en side eller lengre, da han ofte brukte komma der andre forfattere ville ha brukt punktum. Overraskende nok tar det ikke lang tid før leserne venner seg til denne unike prosastilen.
Sitat
Svenska Akademien om Saramago: "Som med lignelser båret av fantasi, medfølelse og ironi stadig på nytt gjør en unnvikende virkelighet gripbar."
Om nobelprisen han vant: "Denne prisen er for alle portugisisktalende, men mens vi er inne på emnet: Jeg kommer til å beholde pengene."
Kritikk av staten Israel
Som en kommentar til konflikten mellom israelerne og palestinerne, uttalte Saramago i 2003 at jødene ikke lenger fortjener "sympati for lidelsene de gjennomgikk under holocaust. . . . Å leve i skyggen av holocaust og forvente tilgivelse for alt de gjør på vegne av det de har lidd, virker fornærmende på meg. De lærte ingenting av lidelsene til sine foreldre og besteforeldre." En jødisk menneskerettighetsgruppe, ADL, har karakterisert disse bemerkningene som antisemittiske. Abraham Foxman, direktør i ADL, uttalte: "José Saramagos kommentarer er et grovt fornærmende angrep, og avslører en uvitenhet omkring saken som vitner om fordommer mot jødene."
Saramago svarte med at kommentarene var rettet mot politikken den israelske staten førte mot palestinerne. Han har uttalt at Israel ikke med rette kan hevde å representere internasjonal jødedom, og at staten har brukt påstander om antisemittisme til å undergrave genuin kritikk av handlinger som ikke kan rettferdiggjøres, og ikke ville ha blitt godtatt dersom de kom fra en hvilken som helst annen stat i Midtøsten.
Omringet
Omringet er en prisbelønt norsk film fra 1960, regissert av Arne Skouen.
Handling
Filmen beskriver hvordan motstandsmannen Knut Magne Haugland i 1944 opererte en illegal telegrafi-stasjon på Rikshospitalets tak under den andre verdenskrig.
Medvirkende
Telegrafisten er Ivar Svendsen og Skouens kone, pianist Kari Øksnevad (f. 1926) spilte Rolf Kirkvaags kone, klaverpedagogen som ville hjelpe Alf Malland da han skulle besøke konen Henny Moan. Da hverken Sverre Holm eller Tom Tellefsen så tyskerne, var det vaktmesteren Egil Hjorth-Jenssen som trådte til, og Aud Schønemann som var sykesøster.
Mottakelse
Den mottok Sølvklumpen for beste kinofilm og forhånds-hyllet for sin kryssklipping av temaene krig og barn.
Moskstraumen
Sundet har en dybde på mellom 40 og 60 meter og er mellom 7 og 8 kilometer bredt. Selve malstrømmen oppstår som følge av at tidevannet flyter inn og ut mellom Norskehavet og Vestfjorden. Midt mellom flo og fjære dannes strømvirvler som følge av at strømmen skifter retning. Høydeforskjellen på havflaten innenfor og utenfor kan bli opptil 0,4 meter. Farten ble i 2018-2019 målt til rundt 6 knop, og studien ble først fagfellevurdert i 2022. Det er blitt bekreftet at skip med 10 knops fart ikke har kunnet avansere. Retning og fart avhenger også mye av vær- og vindforhold.
I 2009 var det et samarbeid mellom Universitetet i Oslo og Sjøkartverket om arbeidet med å modellere strømmen i sundet.
Moskstraumen i historiske kilder
Moskstraumen er kjent som en av de kraftigste havstrømmene i verden og har opp gjennom historien blitt omtalt i forskjellige litterære verk: Moskstraumen har kanskje vært nevnt i litteraturen så langt tilbake som til Pytheas fra Massalia 300 år f.Kr. Fra år 700 og frem til Olaus Magnus' kart og bok i 1539 omtales et havsvelg i nord hyppig i europeisk litteratur. Olaus Magnus var den første som gir dette havsvelget en nøyaktig plassering. Hans kart var det første detaljerte kartet over Norden. Her plasserte han havsvelget mellom øya Rost og Lofot.
Etter Olaus Magnus har Moskstraumen blitt omtalt i europeisk vitenskap, reiseskildringer og skjønnlitteratur. Havsvelget, eller etter hvert malstrømmen, ble enten tegnet inn eller skrevet inn på europeiske kart til langt ut om 1800-tallet. I europeisk litteratur om geografiske emner fra 1600- og 1700-tallet ble det påstått at strømmen gikk inn i en underjordisk tunnel mellom Norskehavet og Bottenviken mens samtidige norske diktere ga mer nøkterne skildringer basert på observasjoner. Futen Erik Hanssøn Schønnebøl omtalte Moskstraumen som så stri og kraftig «at landet og jorden skjælver deraf, husene rystes deraf». De verdenskjente forfatterne Edgar Allan Poe, Jules Verne og Petter Dass brukte alle disse kildene da de skrev sine fortellinger om malstraumen i Lofoten. I Jules Vernes En verdensomseiling under havet ender «Nautilus» og kaptein Nemo i Moskstraumen. Straumen er også nevnt av Captain Ahab i Herman Melvilles Moby Dick.
Carl Jensen
Jensen vant en olympisk bronsemedalje i bryting under OL 1908 i London. Han kom på tredjeplass i vektklassen lett tungvekt, opp til 93 kg, i gresk-romersk stil bak de finske bryterne Verner Weckman og Yrjö Saarela.
Motorolje
Motorolje er olje som brukes til smøring av forbrenningsmotorer. Den er vanligvis laget av petroleum. I mindre totaktsmotorer som i motorsager, blandes motoroljen i bensinen, mens det i større totaktsmotorer og firetaktsmotorer er separat påfylling av motorolje.
Jon Heidenreich
Jon Heidenreich (født 28. juni 1969) er en amerikansk fribryter i World Wrestling Council og Nu-Wrestling Evolution. Han er best kjent for sin periode i World Wrestling Entertainments SmackDown!, der han simpelthen gitt under etternavnet Heidenreich. I en stund var han i tag teamet Legion of Doom (også kjent som Road Warriors) med Road Warrior Animal, der han opptrådte som den avdøde Road Warrior Hawks erstatter. Legion of Doom vant WWE Tag Team Championship titlene en gang, før Heidenreich ble løslatt fra WWE 17. januar 2006.
Motorolje
Oppgaver og bruk
Motoroljen har flere oppgaver. En er å smøre, altså å holde motorens friksjonsflater fra hverandre. En annen er kjøling ved at oljen transporterer bort varme. En tredje oppgave er å beskytte motordeler mot korrosjon. En fjerde oppgave er å minske vibrasjon og dermed motorlyd. Motoroljen har også en rengjørende funksjon. Det betyr at den etter hvert blandes med avfallsstoffer. Derfor må motoroljen byttes med jevne mellomrom. Da byttes som regel også motorens oljefilter. Intervallene mellom oljeskift spesifiseres av motorfrabrikantene. Motoren forbruker også en viss mengde olje. Oljenivået bør derfor kontrolleres med jevne mellomrom. Dette gjøres med en peilepinne.
Viskositet
Fordi motoroljen skal fungere under alle driftsforhold må den være så tyntflytende at den kan pumpes ved lave temperaturer, og samtidig være tykk nok til å danne en smørefilm også ved høye temperaturer. Oljens viskositet kan derfor ikke variere for mye med temperaturen. Society of Automotive Engineers (SAE) har etablert et nummereringssystem for motoroljeklassifiseringskoder i henhold til deres viskositetsegenskaper. SAE-grade angir oljens viskositetsklasse eller tykkelsesgrad. Gradene er 0, 5, 10, 15, 20, 25, 30, 40, 50 og 60. Tallene 0, 5, 10, 15 og 25 har bokstaven "W" etter seg (W = winter). Dette indikerer oljens egenskaper ved start i lave temperaturer. Tallet 20 forekommer både med og uten "W". Viskositeten måles ved at en bestemt oljemengde flyter gjennom en bestemt munnstykke ved en bestemt temperatur. Jo lengre tid det tar, jo høyere viskositet og høyere tall.
API-systemet
APIs (American Petroleum Institute) klassifisering består av to bokstaver der første bokstav er S eller C. S står for Service og C står for Commercial. Olje til bensinmotorer betegnes med S, og olje til dieselmotorer betegnes med C. Den andre bokstaven angir kvalitetsnivået. Jo lengre ut i alfabetet, jo høyere krav tilfredsstiller oljen. De kvaliteter som ble angitt med bokstavene først i alfabetet har gått av bruk. Til bensinmotorer finnes kvalitetene SJ til SN og til dieselmotorer CH-4, CI-4 og CJ-4.
ACEA-systemet
ACEA (Den europeiske bilprodusentorganisasjonen Association des Constructeurs Européens d'Automobiles) har utarbeidet et annet klassifiseringssystem som angir motoroljens kvalitetsnivå:
ILSAC
ILSACs (International Lubricant Standardization and Approval Committee) standard for motorolje benevnes GF-5 og innbefatter alle tidligere standarder. Det betyr at hvis en motor ifølge instruksjonsboken skal ha olje med den nå utgåtte spesifikasjonen GF-4, kan denne motoren også bruke olje med spesifikasjonen GF-5.
Europeiske standarder
Mange europeiske bilfabrikanter som Volkswagen, BMW, Mercedes-Benz, Porsche, General Motors, Ford og PSA Peugeot Citroën har sine egne standarder for motorolje. Eksempel på disse er VW500 og VW505-seriene fra Volkswagen Group, MB228 og MB229-seriene fra Mercedes-Benz, Fords WSS-standard samt BMW Special Oils og BMW Longlife.
Have a Cigar
«Have a Cigar» er en sang av Pink Floyd på albumet Wish You Were Here, utgitt i 1975. Sangen er skrevet av Roger Waters og sunget av «gjestevokalist» Roy Harper. På LP-utgivelsene er dette åpningslåten på side to, og på CD-ene er den spor nummer tre. Sangen er fem minutter og åtte sekunder lang.
Struktur
Teksten er en bitende kritikk av musikkbransjens grådige, ignorante og dobbeltmoralske elementer. Toppsjefene i plateselskapene beskrives som en blanding av kyniske, ignorante, uvitende og uinteresserte. En av linjene i sangen omtaler en sjef som ikke har forstått at ingen i bandet faktisk heter Pink Floyd:
Musikken er en slags funk og rock-blanding, der bass og trommer skaper en «groove» mens synthesizeren og gitaren spiller et melodisk riff. Sangen slutter med en gitarsolo som, ved hjelp av lydeffekter, til slutt høres ut som om den kommer fra en radio. Noen skifter så kanal på «radioen», og sangen går så sømløst over til albumets tittelspor «Wish You Were Here».
Opprinnelig skulle Roger Waters selv synge sangen, men han hadde noen små problemer med stemmebåndet sitt etter innspillingen av «Shine On You Crazy Diamond», og David Gilmour ville ikke synge den. Roy Harper holdt på med innspillingen av sitt album HQ i studio 2 i Abbey Road Studio på samme tid som Pink Floyd skulle spille inn sangen i studio 3. Gilmour gikk til Harper og spurte om han ville gjøre et forsøk på en sang de trengte vokal på, noe Harper takket ja til. Waters angret senere på at han ikke sang låten selv. Dermed ble «Have a Cigar» en av kun to Pink Floyd-sanger med hovedvokal av en person utenfor bandet. Den andre sangen er «The Great Gig in the Sky» med Clare Torry.
Konsertfremføringer
Sangen ble spilt under Pink Floyds turneer i 1975 og 1977. Under fremføringene i 1975 og 1977 sang Roger Waters hovedvokal, og David Gilmour bidro som støttevokalist. Roy Harper var med på en fremføring av sangen, nemlig under bandets konsert på Knebworth-festivalen i 1975.
Det finnes ingen offisielt utgitte konsertopptak av sangen.
Personell
På originalinnspillingen fra 1975 medvirker:
Mastermind
Mastermind (opprinnelig Master Mind) er et prisbelønt brettspill som ble oppfunnet i 1970 – 71 av israeleren Mordecai Meirowitz og først utgitt i 1971 av Invicta Toys and Games Limited i England.
Beskrivelse
Spillet ble etter hvert meget populært og bredte seg som en farsott over hele verden midt på 1970-tallet. Informa Forlag lanserte spillet i Norge i 1976 og også her vant det stor popularitet. Spillet går ut på at den ene spilleren bruker farvete brikker for å sette opp en skjult kombinasjon (kode), som den andre spilleren skal forsøke å gjette. Etter hver gjetning får spilleren et antall små sorte og hvite pinner ved siden av koden han/hun gjettet på. Pinnene viser hvor mange brikker som er av riktig farve på riktig plass (sorte pinner), og hvor mange brikker som er av riktig farve, men er feil plassert (hvite pinner). Det er selvsagt om å gjøre å gjette koden ved å bruke færrest mulig forsøk.
Utgiveren er blitt kritisert for bildet på eskens forside. Bildet viser en tenkende hvit middelaldrende mann som sitter på en stol og en vakker ung asiatisk kvinne som står bak ham. Det er blitt hevdet at bildet er både kjønns- og rasediskriminerende, da det tydeligvis er den hvite mannen som er mester­hjernen, mens den asiatiske kvinnen bare er til pynt og må holde seg diskret i bakgrunnen. De to modellene ble for øvrig gjenforent etter 30 år i 2003, og et nytt bilde ble tatt.
Varianter
Etter originalspillets suksess ble det utgitt en rekke varianter av spillet:
1971:  Mastermind
1975:  Super Mastermind
1975:  Mastermind 44
1975:  Royale Mastermind
1975:  Deluxe Mastermind
1977:  Electronic Mastermind
1978:  Walt Disney Mastermind
1989:  Advanced Mastermind
Man kan også spille spillet med blyant og papir. Da kan man f.eks. bruke tall eller bokstaver i stedet for farver. Det er også laget et utall dataprogrammer og online-utgaver av spillet.
Turneringer og mesterskap
Det er blitt spilt nasjonale og internasjonale mesterskap i Mastermind. I 1977 arrangerte Informa Forlag NM i spillet. Mesterskapet ble vunnet av 15 år gamle Rune Frøseth fra Steinkjer. Han kvalifiserte seg dermed til tidenes første VM i London samme år. I VM ble han nr. 2 etter å ha tapt finalen mot den 16 år gamle engelskmannen John Searjeant knepent etter ekstraomganger. Det ble også arrangert NM i 1978, vunnet av Bente Bang-Nilsen fra Moss.
Jonas Ramus (historiker)
Jonas Ramus (født 27. september 1649 på Aukra prestegard, død 16. mai 1718 ) var prest og historiker.
Han var sønn av sogneprest Daniel Ramus i Aukra. I 1665 var Jonas student, og i 1680-årene personellkapellan til Sørum kirke på Romerike under sogneprest Colbjørn Torstenssøn. Han giftet seg med prestens datter, Anna Colbjørnsdatter, i 1682. Fra 1690 ble Ramus sogneprest i Norderhov kirke på Ringerike, der han ble til sin død i mai 1718. Ramus ble magister i 1698.
Emese Hunyady
Emese Nemeth-Hunyady (født 4. mars 1966 i Budapest) er en tidligere ungarsk skøyteløper, som deltok i seks vinter-OL, fra Sarajevo 1984 til og med Salt Lake City 2002.
Volga-1 kraftverk
Volga TETs-1 kraftverk (russisk: Volzjskaja TETs-1) er et varmekraftverk i Volzjskij nær Volgograd i Russland. Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 541 MW. Brenselstype er naturgass og mazut.
Jonas Ramus (historiker)
Foruten flere populære andaktsbøker, deriblant Naadens aandelige Markets-Tiid (1680), skrev han en rekke andre verker: Noris Regum (1698), Guds Rige blandt Verdens Riger (1702), Norriges Kongers Historie (utg. 1719) og Norriges Beskrivelse (1715, utg. 1735). I sistnevnte finnes den første skriftlige versjon av sagnet om Jostedalsrypa. I Ulysses Et Otinus Unus & idem (1716) hevdet han at Odin og Odyssevs var identiske, og at Odysseen til dels fant sted i Norge. Hans påstand om at malstrømmen i Lofoten egentlig var Odysseens Kharybdis, ble i en årrekke sitert av utenlandske skribenter. Ramus omtaler i forordet til boken hvalen man fant skjelettet av i Tistedal, og opplyser at funnet ble gjort i 1682. Fra funnstedet fant en knokkel veien til prost Johan Colds låve, der arbeidsfolk benyttet den som benk. Den 20. november 1739 ble den mottatt i kunstkammeret i København.
Emese Hunyady
Hunyady vant gull på 1500 meter og sølv på 3000 meter under OL på Lillehammer i 1994. I Albertville 1992 tok hun bronse på 3000 meter. I 1985 giftet hun seg med Thomas Nemeth og ble østerriksk statsborger.