cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Patriark
Liste over patriarker etter sted
I listen er det ført opp både tittelen og setet (der disse ikke er identiske). Titulære patriarkater er kjennetegnet ved kursivering, opphevede (historiske) patriarkater ved liten skrift.
Paul Tibbets
Paul Warfield Tibbets jr. (født 23. februar 1915 i Quincy i Illinois i USA, død 1. november 2007 i Columbus i Ohio) var en amerikansk offiser, kjent som fartøysjef/ flykaptein på Enola Gay, med grad av oberst, flyet som slapp atombomben over den japanske byen Hiroshima 6. august 1945.
LA Galaxy
Klubben har vunnet Major League Soccer fem ganger, i 2002, 2005, 2011, 2012 og i 2014.
Paul Tibbets
Tibbets gikk inn i den amerikanske hæren i 1937 og ble flyger i 1938. Etter det japanske angrepet på Pearl Harbor fløy han anti-ubåtpatruljer over Atlanterhavet. I februar 1942 ble han skvadronsjef ved 340th Bombardment Squadron i 97th Bombardment Group utstyrt med Boeing B-17 bombefly. I juli 1942 ble 97. den første tunge bombevingen som ble deployert som del av Eighth Air Force, og Tibbets ble nestkommanderende for bombevingen. Han ledet det første amerikanske tunge bombeangrepet mot det okkuperte Europa 17. august 1942, og det første amerikanske angrepet med mer enn 100 fly i Europa 9. oktober samme år. Tibbets ble deretter valgt ut til å fly generalmajor Mark W. Clark og generalløytnant Dwight D. Eisenhower til Gibraltar. Etter å ha fløyet 43 tokt ble han stabsoffiser i Twelfth Air Force.
LA Galaxy
Spillerstall
Pr. 7. februar 2018
Paul Tibbets
Tibbets ble beordret tilbake til USA i februar 1943 for å bidra til utviklingen av Boeing B-29 Superfortress. I september 1944 ble han vingsjef for 509th Composite Group, som skulle få ansvaret for bombingen av Hiroshima og Nagasaki. Etter krigen deltok han i Operation Crossroads, testingen av atomvåpen ved Bikiniatollet i 1946. Han var også delaktig i utviklingen av Boeing B-47 Stratojet på begynnelsen av 1950-tallet. Han ledet 308th Bombardment Wing og 6th Air Division på slutten av 1950-tallet, før han ble militærattasjé i India fra 1964 til 1966. Etter at han sluttet i det militære i 1966 jobbet han for Executive Jet Aviation, der han var president fra 1976 til han pensjonerte seg i 1987.
Oppvekst
Paul Warfield Tibbets jr ble født i Quincy, Illinois 23. februar 1915. Hans foreldre var Paul Warfield Tibbets sr og Enola Gay Tibbets. Da han var fem år, flyttet familien først til Davenport, deretter til Des Moines i Iowa. Her fikk faren jobb i konfeksjonsbransjen. Tre år seinere flyttet de til Miami, Florida. Som ung var Tibbets interessert i flygning, og i 1927, som tolvåring, fikk han være med opp i et fly med en lokal barnstormer. Fra passasjersetet slapp Tibbets sukkertøy i små fallskjermer ned over publikum som var tilstede på Hialeah galoppbane.
Mot slutten av 1920-årene tvang økonomien familien til å flytte tilbake til Illinois. Tibbets ble uteksaminert fra Western Military Academy i 1933. Da han seinere gikk på University of Florida, tok han flytimer med Rusty Heard, som seinere ble kaptein i Eastern Airlines. Tibbets ønsket å bli abdomenkirurg, og dette universitetet hadde ikke medisinstudium, så han søkte seg til Universitetet i Concinnati etter andreåret. Men etter bare et og et halvt år bestemte han seg for å gå inn i hæren og bli flyger i United States Army Air Corps.
Tidlig militærkarriere
Fordi han gikk på en militær skole og hadde noe flygererfaring, kom Tibbets inn på et kadettprogram. 25. februar 1937 vervet han seg i hæren ved Fort Thomas i Kentucky og ble sendt til Randolph Field i San Antonio, Texas for grunnleggende flygeropplæring. Han viste seg å være en over-middels flyelev. Som fenrik mottok han flygervingen ved Kelly Field i Texas i 1938.
Tibbets ble beordret til 16th Observation Squadron ved Lawson Field, Georgia. Her møtte han Lucy Wingate, som jobbet som butikkmedarbeider i Columbus, Georgia. De giftet seg 19. juni 1938 i Holy Trinity, Alabama. De fikk to sønner, Paul III og Gene. Mens han var stasjonert ved Fort Benning ble Tibbets forfremmet til løytnant og tjenestegjorde som brigader George S. Pattons personlige flyger i 1940 og 1941.
I juni 1941 ble Tibbets overført til 9th Bombardment Squadron i 3d Bombardment Group ved Hunter Field i Georgia. Her fløy han A-20 Havoc. Her ble han forfremmet til kaptein. I desember 1941 ble han beordret til 29th Bombardment Group ved MacDill Field i Florida. Her fikk han opplæring på Boeing B-17 Flying Fortress. 7. desember var han på en treningstur da han hørte om det japanske angrepet på Pearl Harbor. Grunnet frykt for at tyske ubåter skulle angripe Tampa Bay og basen på MacDill Field, ble 29th Bombardment Group flyttet til Savannah. Ved Pope Army Airfield i North Carolina var Tibbets med på opprettelsen av en antiubåtpatrulje med 21 B-18 Bolo mellomstore bombefly. B-18-flyene ble brukt som videregående treningsfly etter at flyelevene hadde fått grunntrening på Cessna UC-78 og før kvalifisering på B-17.
Krig mot Tyskland
I februar 1942 meldte Tibbets seg for tjeneste ved 29th Bombardment Group. Tre uker seinere ble han utnevnt til sjef for 340th Bombardment Squadron i 97th Bombardment Group, der han fløy B-17D. Skvadronen var opprinnelig stasjonert på MacDill, deretter Sarasota Army Airfield, før den flyttet til Godfrey Army Airfield i Bangor, Maine.
I juli 1942 ble 97th den første bombeflygruppen fra Eighth Air Force som ble deployert til England. Der ble den stasjonert på RAF Polebrook. Skvadronen var blitt raskt sammenkalt for å møte krav om hurtig deployering, og ankom uten noen trening i bombing fra store høyder om dagen. I løpet av de første ukene i august ble gruppen trent av veteraner fra Royal Air Force til sine første oppdrag. Sjefen for gruppen, oberstløytnant Cornelius W. Cousland ble erstattet av oberst Frank A. Armstrong, som utnevnte Tibbets til sin nestkommanderende.
Fra flyet Butcher Shop ledet Tibbets det første amerikanske dagslysbombetoktet 17. august 1942. Målet var en rangerstasjon i Rouen i det okkuperte Frankrike, med Armstrong som annenflyger. Dette var ikke Tibbets' vanlige fly, som var Red Gremlin, og det var heller ikke hans faste mannskap, som inkluderte bombesikter Thomas Ferebee og navigatør Theodore Van Kirk, som seinere fløy med Tibbets ombord i Enola Gay. 9. oktober ledet Tibbets det første amerikanske angrepet med mer enn 100 fly i Europa i et angrep på industrimål i Lille. Dårlig treffsikkerhet førte til store sivile tap og mindre skader på jernbaneanlegget enn det som var håpet på forhånd. Men oppdraget ble anslått å være en suksess likevel da det hadde nådd målet til tross for tunge og vedvarende jagerflyangrep. Av 108 bombefly som deltok i angrepet, ble 33 skutt ned eller måtte returnere med mekaniske problemer.
Under planleggingen av Operation Torch, den allierte invasjonen av Nord-Afrika, hadde sjefen for Eighth Air Force, generalmajor Carl Spaatz, fått ordre om å avgi to av sine beste flygere for et spesialoppdrag. Han valgte Tibbets og major Wayn Connors. Tibbets fløy generalmajor Mark W. Clark fra Polebook til Gibraltar, mens Connors fløy Clarks stabssjef, generalløytnant Lyman Lemnitzer. Noen uker seinere fløy Tibbets generalløytnant Dwight D. Eisenhower samme vei.
Tibbets hadde fløyet 25 tokt mot mål i Frankrike da 97th Bomb Group ble overført til Nord-Afrika som del av generalmajor Jimmy Doolittles Twelfth Air Force. Krigen i Nord-Afrika introduserte Tibbets for krigens realiteter. Han sa han opplevde de reelle virkningene bombingen hadde på sivile og traumet ved å miste kolleger. I januar 1943, da Tibbets hadde fløyet 43 tokt, ble han beordret til oberst Lauris Norstads stab. Norstad var assistant Chief of Staff of Operations i Twelfth Air Force. Tibbets hadde nylig fått feltforfremmelse til oberst, men denne gikk ikke igjennom da slike forfremmelser måtte bekreftes av et offiserpanel. Han fikk seinere vite at det var Norstad som hadde lagt ned veto mot forfremmelsen med ordene "there's only going to be one colonel in operations".
Krig mot Japan
Da general Henry H. Arnold, sjefen for US Army Air Force, ba om en erfaren bombeflyger for å hjelpe til med utviklingen av det nye bombeflyet fra Boeing, B-29 Superfortress, anbefalte Doolittle Tibbets. Tibbets reiste til USA i februar 1943. På det tidspunktet var B-29-prosjektet rammet av tekniske problemer, samtidig som sjefstestflygeren Edmund T. Allen hadde omkommet i et krasj med prototypen.
På Boeings produksjonsanlegg i Wichita, Kansas hadde Tibbets snart opparbeidet flere flytimer på B-29 enn noen andre. Han fant at uten defensiv bevæpning og panserbekledning ble flyet 7,000 pund lettere og yteevnen betydelig forbedret. I simulert kamp mot et P-47 jagerfly på Superfortressens marsjhøyde 30,000 fot oppdaget han at B-29 hadde mindre svingradius enn jagerflyet og kunne avverge angrep ved å svinge unna.
Etter ett år med testflyging på B-29 ble Tibbets i mars 1944 utnevnt til director of operations for 17th Bombardment Operational Training Wing (Very Heavy), en treningsenhet for B-29-mannskaper på Grand Island Army Air Field i Nebraska. Vingen ble ledet av Armstrong. Tibbets lærte opp to flygere fra Woman Airforce Service Pilots, Dora Dougherty og Dorothea Moorman, til å fly B-29 som demonstrasjonflygere.
1. september 1944 meldte Tibbets seg ved Colorado Springs Army Airfield, hovedkvarteret til Second Air Force. Der hadde han møter med generalmajor Uzal Ent, sjef for Second Air Force og representanter for Manhattanprosjektet, og ble briefet om prosjektet. Tibbets ble fortalt at han skulle få kommandoen for 509th Compositet Group, en selvstendig organisasjon med omtrent 1,800 mann, 15 B-29 og høy prioritet. Ent ga Tibbets valget mellom tre mulige baser: Great Bend Army Airfield i Kansas, Mountain Home Army Airfield i Idaho eller Wendover Airfield i Utah. Tibbets valgte Wendover på grunn av basens avsides beliggenhet.
Armstrong og oberst Roscoe C. Wilson var de ledende kandidater til å lede gruppen som skulle slippe atombomben da operasjonen fremdeles var på planleggingsstadiet. Wilson var prosjektoffiser i Army Air Force og forbindelsesoffiser mellom hæren og Manhattanprosjektet. Han hadde ingen kamperfaring og var kvalifisert primært på grunn av sin teknikerbakgrunn. Selv om Armstrong hadde mye kamperfaring fra angrep mot tyske mål, var han i førtiårsalderen og var blitt alvorlig brannskadet sommeren 1943. Tibbets var betydelig yngre enn begge og hadde erfaring fra både stabstjeneste og ledelse i tunge bombeoperasjoner. Samtidig hadde han betydelig erfaring som B-29-flyger, noe som gjorde ham til en ideell kandidat.
Tibbets, som ble forfremmet til oberst i januar 1945, brakte familien sin med seg til Wendover. Han mente at å la gifte menn i gruppen ta med familien ville forbedre moralen, selv om det la press på hans eget ekteskap. Som forklaring på hvorfor det var så mange sivile i leiren, hadde han innbilt kona at ingeniørene på Manhattanprosjektet var sanitetspersonell. Ved et tilfelle fant Tibbets ut at kona hadde fått en av forskerne på prosjektet til å fikse et tett avløpsrør.
6. mars 1945, samtidig som Project Alberta ble satt igang, ble 1st Ordnance Squadron, Special (Aviation) aktivert på Wendover. Formålet var å fremskaffe «kvalifiserte maskinister, sveisere og våpenarbeidere» og spesialutstyr til gruppa. Dette var for å klargjøre og sikre basen for atomvåpen. Et strengt rekrutteringssprogram ble iverksatt for utvelgelse av personell, der så mange som 80 % skal ha blitt avvist. Først i mai 1945 hadde 509th Composite Group full mannskapstyrke.
I og med tilføringen av 1st Ordnance Squadron i mars 1945, var 509th Composite Group oppe i en mannskapstyrke på 225 offiserer og 1542 utskrevne mannskaper. I løpet av mai/juni var nesten samtlige av disse deployert til Tinian, en øy i det nordlige Marianas innen rekkevidde av Japan. 320th Troop Carrier Squadron forble på Wendover. I tillegg var alle de 59 sivile og militære tilknyttet Project Alberta ankommet Tinian. I tillegg var det to representanter fra Washington D.C. til stede på øya. Disse var Deputy director for Manhattanprosjektet, brigader Thomas Farrell, og kontreadmiral William R. Purnell fra Military Policy Committee.
5. august døpte Tibbets flyet sitt Enola Gay, oppkalt etter moren. Han hadde valgt ut flyet allerede på samlebåndet på Glenn L. Martin-fabrikken i Bellevue, Nebraska. Flyets ordinære fartøysjef, Robert A. Lewis, var ikke fornøyd med å bli erstattet med Tibbets på dette viktige oppdraget, og ble rasende da han kom til flyet om morgenen 6. august og fant det påmalt det nye navnet. Lewis skulle fly oppdraget som Tibbets' andreflyger.
Klokken 2.45 neste dag tok Enola Gay av fra North Field i retning Hiroshima med Tibbets som fartøysjef. Tinian var omtrent 2,000 miles (3,200 km) fra Japan, så det tok seks timer å nå Hiroshima. Atombomben, kalt Little Boy, ble sluppet over Hiroshima 8.15 lokal tid. Tibbets erindret seinere at byen ble dekket av en høy soppformet sky etter at bomben var detonert.
Ettermæle
Tibbets ble tildelt Distinguished Service Cross av Spaatz rett etter landing på Tinian. Han ble en kjendis, avbildet og intervjuet sammen kona og barna i de større amerikanske avisene. Han ble sett på som nasjonalhelten som hadde avsluttet krigen mot Japan. Men det var ingen parader for ham eller de andre besetningsmedlemmene på Enola Gay, selv om Tibbets seinere fikk en invitasjon av president Truman til Det hvite hus. 509th Composite Group ble ikke tildelt en Air Force Outstanding Unit Award før i 1999.
Geirmund Brendesæter
Geirmund «Geddi» Brendesæter (født 22. mars 1970) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som trener 3.-divisjonslaget Bremnes. Brendesæter er kjent som Brann-spiller, der han spilte 336 kamper og scoret syv mål.
Karriere
Brendesæter startet karrieren i Bremnes, og spilte én sesong for Stord. Han kom til Sportsklubben Brann foran 1991-sesongen som spiss, men ble etter hvert omskolert til høyreback.
Etter 1996-sesongen ble han solgt videre til tyske Arminia Bielefeld. I desember 1996 skrev han under en kontrakt med varighet på halvannet år med den tyske Bundesliga-klubben, og ble klar for klubben fra nyttår av. Seriedebuten fikk han først etter nesten to måneder i klubben. Brendesæter fant seg aldri til rette i Bielefeld. Han spilte fire kamper fra start og ni som innbytter det halvåret han tilbragte i tysk fotball. Etter endt sesong vendte han tilbake til Brann på en kontrakt med fem og et halvt års varighet.
Akhaia
Akhaia (gresk Αχαΐα, latinsk form: Achaea) var et prefektur i den nordlige delen av Peloponnes-halvøya i Hellas med havnebyen Patras som hovedstad. I forbindelse med en administrativ reform i 2010 ble Hellas' prefekturer avviklet og erstattet av periferienheter. Til tross for at prefekturet lå på Peloponnes, hørte det administrativt inn under periferien Vest-Hellas. Befolkningen teller 309 694 (2011).
Geirmund Brendesæter
Karriere
I 1993 ble han for første gang tatt ut til. Han spilte totalt seks landskamper.
Akhaia
Kultur
Klosteret Agia Lavra er lokalisert noen få km vest for Kalavryta på toppen av en høyde. 12 til 20 km øst grotteinnsjøene med innsjøer i grottene. Lengden er på rundt 300 til 500 meter.
Fjellet har det mest moderne teleskop i Hellas. Det heter Aristarkhos, oppkalt etter den antikke greske astronom Aristarkhos fra Samos. Det er operert av det Det nasjonal observatorium i Athen. En smal jernbane strekker seg 30 km, hovedsakelig som en turistattraksjon. Jernbanesporet begynner i nærheten av Kalavryta og avsluttes i Diakopto.
Historie
I Antikkens Hellas utgjorde akhaierne en egen folkegruppe og tidvis en selvstendig stat. Det er mulig at akhaierne opprinnelig kom fra det området sør i Thessalia som kalles Akhaia Fthiotis.
En rekke akhaiske kolonier ble anlagt under den greske utvandrings- og koloniseringsperiode fra ca. 750 f.Kr. og fremover. I det vestlige middelhavsområde ble følgende byer opprettet: Agaté, Tarentum, Olbia, Antipolis, Nikaia, og Alalia. I Magna Graecia (sørlige Italia og Sicilia) ble følgende byer opprettet: Sybaris, Posidonia, Laos, Skidrus, Terina, Kaulon, Kroton (ca. 710 f.Kr.), og Metapontum
På 1200-tallet ble fyrstedømmet Achaea grunnlagt i Hellas etter det fjerde korstog. Dette fyrstedømmet ble senere erobret av Det osmanske rike (dagens Tyrkia). Det ble del av det selvstendige Hellas i 1821.
Torpedo Nizjnij Novgorod
Torpedo Nizjnij Novgorod (ru: Торпедо Нижний Новгород) er en ishockeyklubb som ble stiftet i 1946. Klubben spiller i KHL. Klubbens beste resultat er en sølvmedalje i det sovjetiske mesterskapet i 1961 (da som Torpedo Gorkij).
Panzerfaust (album)
Panzerfaust er det femte musikkalbumet til det norske black metal-bandet Darkthrone.
Statens petroleumsforsikringsfond
Statens petroleumsforsikringsfond tjener som en reserve for utbetaling til dekning av skader og ansvar som rammer staten i egenskap av direkte økonomisk deltaker i petroleumsvirksomheten. Dette er som følge av at Staten har som generelt prinsipp å være selvassurandør.
Urinsyre
Urinsyre er et organisk stoff, som dannes i mange dyr ved nedbrydning av nitrogenholdige stoffer. I pattedyr dannes det som mellomprodukt ved nedbrytningen av puriner, men omdannes i de fleste arter etterfølgende videre til allantoin. I mennesker og menneskeaper skjer den omdannelse ikke, men urinsyren anvendes i stedet som en viktig antioksidant i blodet, en tilpasning til at disse arter har mistet evnen til selv å danne askorbinsyre, en annen viktig antioksidant. I fugler og krypdyr dannes stoffet generelt som sluttprodukt for nedbrytningen av kroppens forskjellige nitrogenholdige stoffer, slik som nukleotider fra RNA og DNA, aminosyrer fra proteiner eller mange andre. I disse dyr utskilles det i fast form; i fugleskitt ses det som den hvite del av klatten. Urinsyre er ansvarlig for fugleskittens evne til å etse og ødelegge f.eks. bilers lakk.
Statens petroleumsforsikringsfond
Per 31.12.2005 hadde fondet en markedsverdi på 14,2 milliarder kroner. Fondet investerer ikke i aksjer.
Krasiński-palasset
Krasiński-palasset (polsk Pałac Krasińskich) er et barokkpalass i Warszawa, bygd etter tegninger av Tylman van Gameren til voivoden av Płock, Jan Dobrogost Krasiński, i årene 1677–1695. Det huser i dag spesialsamlingene til Nasjonalbiblioteket. Frontelevasjonen peker rett mot Høyesterettsbygningen på andre siden av Krasiński-plassen.
Bygningen understrekes av en risalit med en trekantet tympanon omgitt av skulpturene til Andreas Schlüter fra Gdańsk. Elevasjonen fra hagesiden er anlagt på samme måte. Begge tympanonene knytter an til livet til romeren Marcus Valerius Messalla Corvinus og hans kamp mot gallerne.
Fellesfag
Fellesfag er med betegnelsen på de grunnleggende fagene alle elever i den videregående skolen som er obligatoriske innenfor et valgt utdanningsprogram. Hvert utdanningsprogram er bygd opp av et sett fellesfag, og et sett programfag.
Innenfor for eksempel utdanningsprogrammet medier og kommunikasjon, er fellesfagene engelsk, kroppsøving, matematikk praktisk eller matematikk teoretisk, naturfag og norsk.
Johan af Puke
Oppvekst
Johan Puke ble født i Ronneby, hans foreldre var kaptein i hollandsk tjeneste, Johan Puke og Maria Regina Branting, datter til major Johan Branting og Regina Elisabeth Klöfverfelt. Hans far ble dømt til døden og henrettet for å ha deltatt i kuppet 1756 som ble forsøkt gjennomført for å øke den regjerende kong Adolf Fredrik av Sveriges makt. Moren og den farløse sønnen levde deretter i stor nød. Knapt ti år gammel ble han innskrevet ved Skeppsgossekåren i Karlskrona. Han var første gang til sjøs elleve år gammel. Fire år etter «karlskrevs» han (ble ansett utlært som sjøgutt) og fortsatte sin tjeneste i Flottan som kofferdibåtsman ved schoutbynachten Johan Rajalins kompani.
Utenlandsk tjeneste
I 1770 gikk Puke først i hollandsk, så britisk tjeneste. I 1774 kom han tilbake til Sverige og i 1777 ble han utnevnt til løytnant i Flottan. Etter en kort periode i fransk tjeneste så avseilte han i 1784 som skipssjef på fregatten «Sprengtporten» for Saint-Barthélemy, en øy i fransk vest-india som Sverige hadde overtatt. Ombord var Salomon von Rajalin, nyutnevnt kommandant for den nye kolonien.
Russiske krigen 1788-1790
I 1785 ble han major, og i den russisk-svenske krig (1788–1790) deltok han ombord i fregatten «Freja» i slaget ved Hogland. Senere deltok han som øversteløytnant ombord på linjeskipet «Dristigheten» i slaget ved Øland.
Den 3. juli 1790 hadde den svenske flåten blitt innesperret på reden ved Viborg i Finskebukten. Gustav III tilkalte Puke og ba han lede et utbruddsforsøk mot den overlegne russiske flåten. Kongen sa: «Kära Puke ni är min flottas ledare, er fader vägrade ej att räcka huvudet för min far, spara ej ert liv och mod för mig jag glömmer det ej!» På dette svarte af Puke: «Ja, Ers majestät, nog fan går jag ut, men hur det går med de andra det får vi se.». Utbruddet, senere kjent som Viborgska gatloppet, lyktes, men til en høy pris.
I 1793 avanserte han til kommandør og i 1794 kontreadmiral, viseadmiral i 1802, befalhavende admiral i Karlskrona i 1803, admiral i 1808 og i 1809 overadmiral. I 1797 ble han adlet som af Puke.
Finskekrigen
Mot slutten av finskekrigen fikk af Puke i juli 1809 kommando over Västerbottenekspedisjonen, i 1812 ble han utnevnt til generaladmiral og statsråd og i 1813 generaladjutant for flottorna. Samme år ble han beordret til å sørge for vestkystens sjøforsvar og lede flottans operasjoner, hvilket han gjorde hvor han i 1814 deltok i felttoget mot Norge.
Johan af Puke tok avskjed fra statsrådsembetet i 1815 og avled i 1816 i Karlskrona.
Atlantea
Atlantea er en slekt av sommerfugler som tilhører gruppen rutevinger (Melitaeini) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). De er stort sett ganske små, brun- eller gulaktige sommerfugler, ofte med mørkt nettmønster på vingene.
Utseende
Middelsstore, oransje og mørke sommerfugler, vingene med et tydelig nettmønster. Forvingene er påfallende lange og smale og litt sigdformede.
Levevis
Rutevingene er ikke spesielt sterke flygere, og de fleste artene er nokså stedbundne med små, lokale kolonier. Larvene lever selskapelig i silkespinn. De tar opp forsvarsstoffer fra næringsplantene og er derfor trolig usmakelige for rovdyr.
Utbredelse
Slekten omfatter fire arter som lever på hver sin av de De store Antiller.
Holemsfjellet
Holemsfjellet er et fjell vest i Snåsa kommune i Trøndelag. Det ligger mellom Bangsjøan og Snåsavatnet og har en høyde på 796 meter over havet.
Avtomobilist Jekaterinburg
Avtomobilist Jekaterinburg (ru: Автомобилист Екатеринбург) er en russisk ishockeyklubb fra Jekaterinburg dannet i 2006. Klubben har siden 2009 spilt i KHL. Klubben ville ha deltatt allerede i 2008, men kunne ikke da på grunn av økonomiske problemer.
Fylkesvei 4870
Fylkesvei 4870 går mellom Statens havarivernskole og Førlandsvatnet i Haugesund.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 931.
Alfa Romeo P2
Alfa Romeo P2 er en løpsbil fra den italienske bilprodusenten Alfa Romeo, som vant verdensmesterskapet i 1925, tok seieren i to av fire mesterskapsrunder i Europeiske Grand Prix med Antonio Ascari bak rattet samme år, og tok førsteplass i Italienske Grand Prix på Monza-banen, med Gastone Brilli-Peri bak rattet.
P2 ble introdusert av Alfa Romeo i 1924, og var den første modellen fra Alfas nye designer, Vittorio Jano, som nettopp hadde blitt hentet fra Fiat av Alfa-ansatte Enzo Ferrari etter at Nicola Romeo droppet P1 etter dens dårlige resultat på Monza Grand Prix i 1923. P2 var drevet av Alfas første rekkemotor med åtte sylindre og kompressor.
Total Death
Total Death er det norske black metal bandet Darkthrones sjette album.
Alle sangtekstene er skrevet av medlemmer av andre band og Nocturno Culto, på alle de tidligere albumene var det Fenriz som skrev dem.
Novemberforbryterne
Novemberforbryterne (tysk: Novemberverbrecher) var et skjellsord og politisk kampbegrep, benyttet i Tyskland av de mest innbitte av motstanderne mot de demokratiske politikere i Weimarrepublikken. Blant de som ble betegne som novemberforbryter var finansminister Matthias Erzberger, skutt og drept av høyreradikale 26. august 1921.
Uttrykket ble blant annet brukt på de politikere fra SPD og andre demokratiske partier som angivelig hadde initiert novemberrevolusjonen. Slik hadde de falt den tyske hær i ryggen mot slutten av første verdenskrig; man mente at hæren var ubeseiret, og at våpenstillstanden 11. november var et svik. Uttrykket var oppstått i de mest ekstremt nasjonale kretser, og ble flittig benyttet av de tysknasjonale og nazistene. Til og med politikere som Friedrich Ebert, som hadde gjort sitt ytterste for å bremse revolusjonen, fikk slynget mot seg beskyldningen om å være landforræder ved å ha vært med blant novemberforbrytelsen. Essensen er at de tyske styrker ikke var nedkjempet på slagmarken, og at nederlaget og Versaillestraktaten kunne direkte tilbakeføres til novemberforbryterne som lot landet kapitulere.
Adolf Hitler benyttet begrepet og dolkestøtlegenden hyppig i valgkampene før 1933, og forsterket på den måten den nasjonalistiske rus han kunne spille på.
Levi Stubbs
Stubbs begynte karrieren som profesjonell sanger i 1954, da han og kameratene Abdul Fakir, Renaldo Benson og Lawrence Payton starta The Four Aims. De skifta seinere navn til The Four Tops. Denne besetninga beholdt de fram til Payton døde i 1997. Stubbs gikk ut av gruppa på grunn av dårlig helse i 2000, og han døde åtte år seinere.
På 1960-tallet hadde The Four Tops kontrakt med plateselskapet Motown, og de var lenge selskapets nest mest populære mannlige gruppe (etter The Temptations). Stubbs sang hovedstemmen på de fleste av gruppas innspillinger, blant annet hits som «Baby I Need Your Loving», «I Can't Help Myself (Sugar Pie, Honey Bunch)», «It's the Same Old Song», «Reach Out I'll Be There», «Standing in the Shadows of Love», «Bernadette», «Still Water (Love)» og «Ain't No Woman (Like the One I've Got)».
Stubbs har også deltatt en del i film, blant annet var han stemmen til den kjøttetende planten Audrey II i musikalfilmen Little Shop of Horrors.
I 1986 hadde Billy Bragg en hit med sangen «Levi Stubbs' Tears», om hvordan slikt som musikk kan være en trøst når livet går en imot: «She takes off the Four Tops tape and puts it back in its case / When the world falls apart some things stay in place / Levi Stubbs' tears run down his face».
TGV Haute-Picardie stasjon
TGV Haute-Picardie stasjon er en jernbanestasjon i Picardie, Frankrike. Den er en omstigningsstasjon som blir betjent av nasjonale høyhastighetstog. Eurostar kjører forbi stasjonen uten å stoppe.
Etter at den ble åpnet ble den kritisert av pressen fordi den lå så langt ute på landet, og fikk så navnet la gare des betteraves («sukkerroe-stasjonen») på folkemunne.
Justin Miller
Justin Miller (født 1990) fra USA ble kjent da han allerede som 5-åring var med i The Late Show with David Letterman på fjernsyn. To år senere gav han ut sin egen kokebok for barn kalt Cooking with Justin: Recipes for Kids (and Parents). Han er med dette verdens yngste kokk med egen kokebok. I 2003 gav han Marriott-hotellene råd om hva de skulle ha på barnemenyene sine.
Flåklypa Grand Prix (billøp)
Flåklypa Grand Prix er et veteranbilløp som arrangeres av Jotunheimen Veterankjøretøyklubb i Skjåk / Lom. Løpet ble arrangert første gang i 1992, og har blitt arrangert hvert år etter dette. I 2015 hadde løpet 465 forhåndspåmeldte i åtte klasser. I 2016 arrangeres Flåklypa Grand Prix for 25. gang, og går av stabelen lørdag 28. mai.
Kriteriene for deltakelse er at kjøretøyene må være 1969-modeller eller eldre, og omfatter biler, lastebiler/nyttekjøretøy, traktorer og motorsykler. Løypa går via Flåklypa, som ligger ved i Bøverdalen i Lom.
Kan du danse?
Kan du danse? er et dansk TV-sendt talentkonkurranse for å finne Danmarks favorittdanser som gikk på Kanal 5. Programmet er Danmarks versjon av den originale utgaven fra USA, So You Think You Can Dance. I 2008 bestemte Skandinavia seg for å lage en større versjon, og skapte So You Think You Can Dance Scandinavia.
Første anglo-afghanske krig
Den første anglo-afghanske krig varte fra 1839 til 1842. Den var en av de første store konfliktene i det store spillet, det 19. århundrets konkurranse om makt og innflytelse i Sentral-Asia mellom Storbritannia og Russland, og markerte også et av de verste tilbakeslagene for britisk styre i regionen etter Det britiske ostindiske kompaniets konsolidering av India. Krigen var én av i alt tre kriger som ble utkjempet mellom Storbritannia og Afghanistan i perioden 1839-1919.
Beskrivelse
Britenes mål med denne krigen var å sikre sitt herredømme over denne regionen og sette en stopper for det russiske imperiets planer om å ekspandere dets innflytelsessfære. Det britiske riket forsøkte å kvitte seg med Dost Mohammed Khan og gjeninnsette Afghanistans tidligere hersker, Shoja Shah, av frykt for økende russisk innflytelse i landet.
I starten av krigen i 1839 erobret britene Kandahar, Ghazni og Kabul, tok til fange Dost Mohammed og sendte ham til India. Etter å ha satt Shoja tilbake på tronen, trakk britene seg tilbake, og etterlot to spesialutsendinger og en garnison i Kabul. I 1841 gjorde afghanerne opprør mot britene i Kabul og drepte de britiske agentene og omringet garnisonen. Tidlig i 1842 overga garnisonen seg og ble tilbudt fritt leide til India. De britiske styrkene ble så tatt i bakhold i Khyber-passet og massakrert.
Britene svarte med å invadere på nytt, hevet beleiringen av den britiske garnisonen i Jalalabad og gikk så mot Kabul. 95 fanger fra massakren ble reddet og britene ødela festningen Bala Hissar og basaren i Kabuls sentrum. Shoja Shah ble myrdet på dette tidspunktet og britene bestemte seg så for at det ikke var verdt bryet å okkupere landet og trakk seg ut.
HK Vitjaz
HK Vitjaz Tsjekhov (Витязь Чехов) er en russisk ishockeyklubb fra Podolsk i Moskva oblast. Den spiller i KHL. Klubben ble dannet i 1996.
Bohem
Begrepet stammer fra det franske navnet på Böhmen, Bohême og stammer fra fransk bohème, egentlig «person fra Böhmen», seinere brukt om si­gøynere, som en trodde kom fra eller gjen­nom Böhmen, og til slutt om kunstnere Böhmen ble ansett å være sigøynernes hjemland, og kunstnerne fra Böhmen var fattigslig kledd og levde sitt liv uavhengig av normene blant kunstnerne i Paris for øvrig.
Frigjøringen fra eller opprøret mot, særlig det småborgerlige samfunnets normer, tiltalte også deler av kunstnermiljøet i Kristiania mot slutten av 1800-tallet. Hans Jæger gav ut romanen Fra Kristiania-Bohêmen i 1885 og er tillagt forfatterskapet til ni bohembud (1889). Som samnavn kjennes begrepet på norsk i «Kristianiabohemen», på svensk i «Klarabohemen». Miljøet som i dag er kjent som Kristianiabohemen var ikke stort i antall, det bestod av 20-30 personer.
Murgers bok ligger til grunn for librettoen i operaen La bohème som ble komponert av Giacomo Puccini mellom 1892 og 1895 og uroppført i Torino i februar 1896. Handlingen i operaen utspiller seg i Paris i årene 1830-1831.
Drikken absint blir knyttet til bohemen.
Annen bruk av ordet
Bohemene ble i 1960-årene et kallenavn på Vålerenga Fotball, på bakgrunn av den uhøytidelige stilen og de kjappe replikkene som kjennetegnet (og til en viss grad fortsatt kjennetegner) dette miljøet.
Bohemen er siden juli 1998 en sportspub i Oslo med utgangspunkt i supportermiljøet rundt Vålerenga.
244 Sita
244 Sita er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaga den 14. oktober 1884 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter Sita, som er heltinnen i det hinduistiske eposet Ramayana.
Alfa Romeo P3
Alfa Romeo P3, P3 Monoposto eller Tipo B er en klassisk Grand Prix-racer fra den italienske bilprodusenten Alfa Romeo, designet av Vittorio Jano og en del av modellfamilien Alfa Romeo 8C. Modellen var basert på den tidligere Alfa Romeo P2. P3 var den første énseters løpsmodellen, og var utstyrt med en åttesylindret motor med kompressor.
P3 ble introdusert i juni 1932, halvveis gjennom den europeiske Grand Prix-sesongen, og vant sitt første løp med Tazio Nuvolari bak rattet. Modellen vant totalt seks løp det året, med enten Nuvolari eller Rudolf Caracciola bak rattet.
I 1935-sesongen var P3 simpelthen for dårlig i forhold til de overlegne tyske modellene i de første seks rundene av det europeiske mesterskapet, men Scuderia Ferrari og Nuvolari gav ikke opp. Motoren ble boret opp til 3,2 liter før Tyske Grand Prix på Nürburgring. Nuvolari punkterte tidlig i løpet, men etter en pitstop kjørte han seg oppover i feltet helt til han knivet med Manfred von Brauchitsch i Mercedes-Benz W25, før von Brauchitsch punkterte – og dermed lot Nuvolari vinne løpet foran 300 000 måpende tyskere.
P3 vant 16 av totalt 39 Grand Prix-runder i 1935-sesongen.
Tage Pettersen
Tage Pettersen (født 25. juli 1972 i Moss) er en norsk politiker (H). Han er stortingsrepresentant for Østfold fra 2017 og var ordfører i Moss fra 2011 til 2017. Fra juni 2018 er han president for Norges Ishockeyforbund.
Utdannelse og yrkesliv
Pettersen gikk husholdningsfag ved Mosseporten videregående skole 1988–1989 og gikk i lære i kokkefaget ved Hotel Bristol i Oslo 1989–1992. Han tok fagbrevet som kokk ved Sogn videregående skole i 1992. Han har senere ervervet studiekompetanse og studert administrasjon, bedriftsøkonomi og EDB ved Befalsskolen for Marinen og sivile skoler.
Pettersen var intendant (økonomisjef) på KV «Nordkapp» 1998–1999, forpleiningsoffiser og instruktør ved Befalsskolen for Marinen 1999–2001, avdelingssjef for fag- og ressursavdelingen i Akershus kommandantskap Regional støttefunksjon/Oslo 2001–2003 samt underdirektør og sjef for Tillitsmannsordningen i Forsvaret 2003–2011.
Politisk arbeid
Han begynte sitt politiske arbeid som formann i Moss Unge Høyre 1989–1990, formann i Østfold Unge Høyre 1990–1993, medlem av Moss bystyre og formannskap 1990–1993 og nestleder i Norsk Elevorganisasjon 1994–1995.
Pettersen var Høyres gruppeleder i Moss bystyre 2003–2011. I 2007 tapte han kampen om ordførervervet mot den sittende Paul-Erik Krogsvold fra Arbeiderpartiet, fordi en representant fra Pensjonistpartiet brøt med de borgerlige partiene og sikret Krogsvold flertall. Pettersen var leder av Østfold Høyre fra 2008 til 2016. Han ble valgt til ordfører i Moss i 2011, etter at Høyre fikk 37,3 prosent av stemmene, en fremgang på 15,8 prosentpoeng.
Pettersen var vararepresentant til Stortinget fra 2005 og ble innvalgt som fast representant ved stortingsvalget i 2017. I 2022 kåret tidsskriftet Subjekt ham til en av Kultur-Norges 100 mektigste.
Stefan Wittberg
Stefan Wittberg (født 2. september 1968) er en svensk fotballdommer, som dømmer i den svenske ligaen Allsvenskan. Han ble FIFA-dommer i 1997, og dømmer som assistentdommer. Han har dømt ett verdensmesterskap i fotball, Fotball-VM 2010 der han var assistentdommer for Martin Hansson fra Sverige. Han var aldri på banen, men var kun med som 5. dommer og reserve. Han dømte også i Fotball-EM 2008.
Fotballklubben Mjølner
Fotballklubben Mjølner (stiftet 2. mars 1932) er en fotballklubb i Narvik, kjent som første lag fra Nord-Norge som spilte i øverste divisjon. Klubben hadde da vunnet en rekke Nord-Norgesmesterskap og var en av landsdelens dominerende, sammen med Bodø/Glimt og Harstad IL. Med 1. divisjon fotball for herrer 1989 innehar klubben en 47.-plass blant toppserielagene. Den har senere befunnet seg i 2. divisjon fotball for herrer (2006) og 3. divisjon fotball for herrer (2005, 2008) under trener Ivar Morten Normark, som sammen med Dagfinn Rognmo har tatt over etter Hans Herman Henriksen
Mjølner hadde sin storhetstid på 1970-80-tallet da de spilte i førstedivisjon i 1972, som første nordnorske lag på øverste nivå. Da var laget preget av spillere som Ivar Morten Normark, Elling Bernsten, Svein Arne Henriksen, Steinar Andorsen, Jan Viktor Nilsen, Roger Nicolaisen, Rune Pettersen, Halvar Nilssen, Roy Holm, Tor Andre Grenersen, Thomas Evjen og hans bror Andreas Evjen.
Herrelaget spiller i Norsk Tippingliga og skal i 2020 trenes av Jan Tore Bakli, Robin Bergfald og André Christensen.
Klubbens damelag spiller i 2. divisjon fotball for kvinner og trenes av Espen Bakke Gusjås.
Johan Rønning
Johan Oluf Rønning (født 20. september 1862 i Trondhjem, død 16. mai 1930 samme sted) var en norsk grossist og politiker (FV). Han var disponent i handelshuset H.F. Klingenberg i Trondhjem fra 1902 til sin død.
Familie og yrkesliv
Han vokste opp i Vollabakken i Trondhjem som sønn av smed Ole Johnsen Rønning og hustru Sara Olsdatter Tingstad. Han giftet seg i Vår Frue kirke i 1889 med Riborg Johanne Henrikke Rüssing, datter av snekkermester Hans Galles Rüssing og hustru Thora Augusta Withammer. De bodde i Klostergaten 37. Blant deres seks barn var Leif Rønning, byskriver i Trondhjem, og Finn Rønning, som overtok som disponent i H.F. Klingenberg etter faren.
Tidlig i tenårene ble han kontorist ved handelshuset H.F. Klingenberg, hvor han avanserte til kontorsjef. Firmaet hadde drevet rederivirksomhet og trelast- og fiskeeksport, men spesialiserte seg snart på grossistvirksomhet innen kolonialvarer. Ved omdannelsen til aksjeselskap i 1902 ble Rønning opptatt som medeier og ansatt som disponent. I 1918 solgte Halfdan Klingenberg sine aksjer i selskapet til Rønning, som var hovedaksjonær og eneste styremedlem frem til sin død.
Politisk arbeid
Rønning var medlem av Trondhjem bystyre 1910–1919 og medlem av formannskapet 1910–1916.
Han var personlig vararepresentant for Ole Erichsen og Bernhard Brænne fra Brattøra og Ila krets (Vår Frue kirkes menighet og Ilen menighet) i Trondhjem og Levanger kjøpsteder i periodene 1913–1915 og 1916–1918. Rønning var valgt for Frisinnede Venstre i samarbeid med Høyre. Han møtte i flere måneder for både Erichsen og Brænne, og satt i Stortingets tollkomité og Stortingets jernbanekomité.
Jebel Shammar
Jabal Shammar er et fjellrikt område øst for Hijaz på nordre delen av Den arabiske halvøyen. Jabal Shammar, også kjent som emiratet Ha'il, var på begynnelsen av 1900-tallet en selvstendig stat. Etter konflikter mellom den regjerende dynastiet Rashid og Ibn Saud erobret den sistnevnte området i 1921 og innlemmet det i sitt kongerike Najd. Ha'il er nå en provins i kongeriket Saudi-Arabia.
Estlands flagg
Estlands flagg er en trikolor og inneholder tre like horisontale striper med fargene svart, blå og hvit. Flaggets størrelsesforhold er 7:11.
Fargene
Forklaringen av flaggets farger har variert over tid. En av de mest utbredte tolkningene ser i den blå fargen himmelen og folkets tro på en lysere framtid, samtidig som blått også står for enhet og vennskap. Svart tolkes da som et symbol for den vanskelige historien det estiske folk har gjennomlevd, samtidig som fargen også representerer jorden og folkedraktenes svarte farge. Hvitt uttrykker håp, ærlighet og søken etter åndelig opplysning.
Flaggets tilblivelse
Flagget ble til i 1881 og ble først brukt som flagget til den estiske studentforeningen Vironia ved Universitetet i Tartu. Flagget ble første gang brukt 29. september 1881 da Vironia vedtok fargene som sine. Etter påtrykk fra tyske studentforeninger ble både Vironia og flagget nektet anerkjennelse. Flagget ble deretter overtatt av den estiske universitetsstudentforening og antatt som deres flagg i Otepää 4. juli 1884. Denne datoen anses for det estiske nasjonalflaggets fødselsdag. Flagget ble etterhvert assosiert med estisk nasjonalisme og ble benyttet av estere i selve Estland, men også i Russland og i utvandrermiljøer i USA.
Nasjonalflagg for det selvstendige Estland 1918–1940
Etter at Estland ble selvstendig 24. februar 1918 ble flagget offisielt gjort til nasjonalflagg. Beslutningen kom 21. november 1918, og 12. desember 1918 ble flagget for første gang offisielt heist som Estlands nasjonalflagg over tårnet Pikk Hermann i Tallinn. Flagget ble senere regulert i flaggloven av 21. juni 1922. I tillegg til å fastsette nasjonalflaggets størrelsesforhold til 7:11, ble det da også gjort bestemmelser om presidentflagget. Dette fikk riksvåpenet i midten. Flaggloven ga videre anledning til å danne andre flagg ved tillegg av emblemer i nasjonalflagget. Dette ble gjort for postflagget, tollflagget og grensevaktens flagg.
Krig og okkupasjon, 1940–1990
Etter den sovjetiske invasjonen i juni 1940 ble flagget forbudt. Under den tyske okkupasjonen under andre verdenskrig (1941–1944) ble flagget akseptert som estlendernes etniske flagg, men ikke som nasjonalflagg. Da tyskerne forlot landet i september 1944 ble flagget igjen benyttet i en kort tid før det igjen forsvant som følge av Sovjetunionens okkupasjonen av Estland og innlemmelsen av landet i unionen som sovjetrepublikk. Den estiske sovjetrepublikken fikk sitt eget flagg etter sovjetisk mønster: Rødt med kommunismens stjerne, hammer og sigd i kantonen. Som særlig merke for den estiske sovjetrepublikken fikk flagget et maritimt mønster i blått og hvitt i nedre del av flaggduken.
To grunner til ikke å ha sex i kveld
To grunner til ikke å ha sex i kveld er et musikkalbum utgitt av Tom Mathisen & Herodes Falsk i 1993. Produsent: Marius Müller. Truls Nebell bidro til låtskrivingen.
Spolebånd var blitt avleggs og Falsks studio i Drammen ble solgt og nytt datautstyr ble kjøpt inn. Rundt påsketider leide Mathisen, Falsk og Müller et sommerhus i Lögster i Danmark, og fylte opp en varebil med utstyr og dro på tur. Innspillingen foregikk over fjorten dager, godt oppspedd med store lunsjer og sene middager. Mat, øl og sprit er helt klart det høyeste på dette albumet, ifølge Herodes Falsks linernotes på samlealbumet De beste (2007).
Estlands flagg
Ny selvstendighet
Den estiske trikoloren i blått, svart og hvitt ble ikke benyttet igjen før i slutten av 1980-tallet, da den syngende revolusjonen i de tre baltiske landene innvarslet Sovjetunionens sammenbrudd og ny selvstendighet for de tre landene. Under den syngende revolusjonen ble de tre landenes flagg hentet fram igjen og benyttet under demonstrasjoner for demokrati og selvstendighet. Et eksempel på denne formen for symbolsk bruk av flagget fikk i politisk sammenheng på denne tiden er de fire skolebarna som på den estiske republikkens 71-årsdag, 24. februar 1989, heiste Estlands flagg over tårnet Pikk Hermann i Tallinn. Denne slags symbolsk gjenopprettelse av den første republikkens symboler fikk sin rettslige oppfølging 8. mai 1990 da Estlands Øverste sovjet vedtok å avskaffe sovjetrepublikken Estlands navn, riksvåpen og flagg, for i stedet å gjeninnføre lovbestemmelsene om navn, våpen og flagg fra Estlands konstitusjon av 1938. Prosessen ble fullført med vedtakelsen av loven om nasjonalflagget og riksvåpenet av 7. august 1990, kort tid før Estland fikk full uavhengighet. I praksis har dette medført at Estland har gjeninnført så godt som hele flaggsystemet fra selvstendighetsperioden i mellomkrigstiden.
Andre flagg
I tillegg til nasjonalflagget, som også gjør tjeneste som handelsflagg, fører Estland en rekke andre flagg. Orlogsflagget har splitt og tunge og riksvåpenet i luten utgave (bare våpenskjoldet) i midten. Orlogsgjøsen har hvit duk med et blått kors over et svart andreaskors. Presidentflagget har landets store riksvåpen (med eikegrener omkring skjoldet), til sjøs også med splitt og tunge. Postflagget har et gult posthorn i den svarte stripen. Tollflagget har et rødt felt i kantonen hvorpå står en svart merkurstav og bokstaven T i hvitt. Grensestyrkenes flagg har en gulkantet grønn trekant med bokstavene PV (for Piirivalve) basert på flaggets stangside.
To grunner til ikke å ha sex i kveld
Samme året holdt Herodes Falsk en pressekonferanse, der han kunngjorde at han skulle flytte til USA og at duoen dermed skulle oppløses. Dette førte til at flere journalister hadde kjøpt flybilletter til USA for å lage reportasje. Dette viste seg etter hvert å være en Falsk sannhet.
Låta «Fuglen Svein» er skrevet av Mathisen 1973, og er en nyinnspilling.
Estlands flagg
Litteratur
Eesti lipp, Eesti Vabariigi Riigikantslei, 1990
Goatlord
Goatlord er det syvende musikkalbumet til det norske black metalbandet Darkthrone.
Albumet egentlig skulle vært album nummer to, innen det ble spilt inn forandret de musikkstil, og bestemte seg for å lage nå klassiske A Blaze in the Northern Sky i stedet. Goatlord eksisterte kun som øvingsopptak (spilt inn i 1990-1991), som Fenriz i 1994 for moro skyld la vokal på (med hjelp av Satyr; åpningsskrikene på «Rex» og «Sadomasochistic Rites»). Den ble så utgitt i 1996 på Satyrs plateselskap Moonfog Records.
Plata fortsetter i den progressive death metal-stilen som på Soulside Journey, men det høres at man er blitt mer inspirert av black metal, samt lydkvaliteten og vokalstilen også bidrar til å sette et black metal-preg over låter som egentlig er death metal. Goatlord, har til tross for sin særs spinkle produksjon, i dag status som klassiker på linje med A Blaze..., Under a Funeral Moon, Transilvanian Hunger og Panzerfaust.
Arkeologiåret 1920
Arkeologiåret 1920 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1920.
Starrlibelle
Utbredelse
Starrlibelle er utbredt i Europa og vestlige Asia. Finnes i Danmark, Sverige og Finland. I hele Norge, men mangler i fjellet (alpin sone), samt helt nordøst i Finnmark.
Den Norske Løve
Den Norske Løve kan vise til:
Starrlibelle
Utbredelse
I østlige Asia og Nord-Afrika finnes noen underarter (varianter).
Utseende
Storlibeller er en gruppe der det er vanskelig å skille artene fra hverandre. Det er bare små forskjeller i det ytre utseende.
Kjønnene hos den vanlige øyenstikkeren er noe ulike. Hunnen er brunere enn hannen. Hannen er mer himmelblå, enn hunnen og har gule og svarte tegninger (mønster).
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 80 og 100 millimeter.
Levevis
Nymfene lever i næringsfattige små og større innsjøer, dammer eller myrtjern i lavlandet. Arten foretrekker torvmose langs bredden, men finnes også i dammer uten særlig vegetasjon. Den er en av de vanligste øyenstikkerne i Norge.
Eggene legges på vannplanter, både over og under vannlinjen. Utviklingen tar 2-5 år, alt etter næringstilgang og leveområde (habitat).
Flygetiden er fra juni til oktober.
Starrlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Vesterålen regionråd
Vesterålen regionråd er et interkommunalt samarbeidsorgan og regionråd for kommunene Andøy, Bø, Hadsel, Sortland og Øksnes i Vesterålen og Lødingen i Ofoten. Regionrådet organiserer samarbeid innen politikk, kultur, reiseliv og etterutdanning i kommunene. Rådet er sammensatt av ordførere, varaordførere og to opposisjonspolitikere fra hver medlemskommune. Arbeidsutvalget utgjøres av ordførerne.