cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dejen Gebremeskel
Karriere
Ved det etiopiske terrengløpmesterskapet kom han på fjerdeplass i juniorklassen, og ble tatt ut til VM i terrengløp 2008, der han kom på 18.-plass. Det etiopiske laget fikk sølv i dette VM-et, men kun de fire beste tidene var gjeldende i lagkonkurranse, og Gebremeskel hadde den femte beste tiden av de etiopiske løperne. I mai 2008 satte han ny personlig rekord på 5000 meter på bane, da han kom på andreplass ved Adidas Track Classic i Carson i California, bak Ali Abdosh.
Han løp for Etiopia ved International Chiba Ekiden i 2008, der de vant landeveisstafetten. Ved junior-VM 2008 tok han bronse på 5000 meter, mens landsmannen Abreham Cherkos vant gullet.
I februar 2009 hadde Etiopia uttak til VM i terrengløp, der Gebremeskel tok bronsen på 8 km i juniorklassen. Han ble senior dette året, og i mai vant han Adidas Track Classic. Senere i mai satte han ny personlig rekord på 5.000 meter med 13:03,13 da han kom på tredjeplass ved Reebok Grand Prix i New York, som var en del av World Athletics Tour. Her ble han kun slått av OL-medaljørene Micah Kogo og Bernard Lagat. Han satte ny personlig rekord på 7:58,69 ved Prefontaine Classic, og kom på fjerdeplass ved London Grand Prix, som var en del av IAAF Super Grand Prix dette året.
Også i 2011 fokuserte han på friidrett på bane. Ved Boston Indoor Games i februar slo han Mohammed Farah, til tross for at han mistet den ene skoen i første runde Gebremeskel vant løpet med tiden 7.35,37, som ble den fjerde beste tide på denne distansen innendørs i 2011. Senere i februar debuterte han på 10 km landevei, da han deltok i World's Best 10K. Han endte på andreplass, kun slått av Sammy Kitwara. I aprild vant han Carlsbad 5000, og i juni vant han sitt første Diamond League-stevne, da han vant Adidas Grand Prix i New York. Han slo bl.a. tidligere verdensmester Bernard Lagat, og landsmannen Tariku Bekele tok bronsen.
Med 12.55,89 ved Golden Gala ble han Etiopias nest raskeste 5.000 meterløper, og han ble tatt ut til å representere landet ved VM i friidrett 2011 i Daegu i Sør-Korea i september. Finalen på 5.000 meter ble en kamp mellom ham, Farah, Lagat og Imane Merga, og selv om Gebremeskel kom sist i mål av disse fire i tetgruppen, så ble Imane Merga diskvalifisert for å ha løpt utenfor banen, dermed overtok Gebremeskel VM-bronsen.
I mars 2012 deltok han ved VM i friidrett innendørs 2012 i Istanbul i Tyrkia. Han nådde finalen, men endte på femteplass. Landsmannen Yenew Alamirew løp også i finalen, og endte på niendeplass. I april vant han Carlsbad 5000 for andre år på rad.
Araxá
Araxá er en kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil.
Abdessalem Arous
Abdessalem Arous (født 14. januar 1979) er en tunisisk judoka.
Han representerte Tunisia under Sommer-OL 2000 i Sydney, der han ble utslått i første runde.
Antigonos III Doson
Antigonos III Doson (gresk: Ἀντίγονος Γ΄ Δώσων, 263–221 f.Kr.) var konge av Makedonia fra 229 f.Kr. til 221 f.Kr. Han var et medlem av antigoniddynastiet. Hans kongedømme var et av de bedre, om enn kortvarig; han reddet Makedonia i en krisetid og gjenopprettet makedonsk kontroll over Hellas.
Familiebakgrunn
Antigonos III Doson var halvveis fetter av sin forgjenger, Demetrios II Aitolikos. Hans far var Demetrios Kalos, «den kjekke», som kortvarig var konge av Kyrene, sønn av Demetrios I Poliorketes og hans hustru Ptolemais, datter av Ptolemaios I Soter og Eurydike, datter av Antipatros. Som sådan var Demetrios Kalos på hans fars side en yngre halvbror av Demetrios II Aitolikos' far, Antigonos II Gonatas, sønn av Poliorketes ved hans første hustru Fila, en annen av Antipatros' døtre, foruten også en nevø av både Ptolemaios Keraunos og Meleagros (som begge var konger av Makedonia for en kort stund) på sin mors side. I henhold til Eusebius var Dosons egen mor en adelskvinne fra Thessalia ved navn Olympias, datter av en Pauliklitos fra Larissa. Antigonos III Doson hadde også en bror ved navn Ekekrates, og denne broren hadde en sønn som var kalt Antigonos etter Doson selv. Han ble myrdet av Perseus etter at sistnevnte hadde overtatt den makedonske tronen.
Antigonos III Dosons far, Demetrios Kalos, døde en gang rundt 250 f.Kr. som resultat av et sjalusidrama. Han ble tilkalt til Kyrene i Nord-Afrika for å bli gift med Berenike II, datter og arving av Magas av Kyrene. Istedenfor å være tilfreds med sin unge brud, ble han åpent elskeren til sin mektige svigermor, Apama II. Sjalusien tok Berenike og hun hevnet seg på å stikke ned ektemannen som døde i hennes mors armer.
Drvenik Mali
Drvenik Mali er ei øy i Adriaterhavet utenfor kysten av Kroatia. Den ligger utenfor Dalmatia, vest for Drvenik Veli, 8 nautiske mil fra Trogir. Øya har et areal på 3,3 km², og et folketall på 54 (2001). Kysten er ujevn og sjøen rundt øya er grunn, og passer derfor godt for fiske. Det høyeste punktet på øya er 79 meter over havet. Hovednæringene på øya er jordbruk (stort sett oliven), fiske og turisme.
Antigonos III Doson
Familiebakgrunn
Meningen med Antigonos' tilnavn Doson er uklart. I henhold til Plutark er det antydet at det ble satt store håp til ham, men aldri innfridde dem, men den full mening av dette er heller ikke klart, muligens en hentydning til hans relativt korte styre.
Regent av Makedonia
Da Demetrios II Aitolikos døde i slag i 229 f.Kr. var hans sønn og senere etterfølger Filip V kun ni år gammel. I henhold til Plutark mente både den makedonske hæren og adelen at den politiske situasjonen var altfor flyktig til å ta sjansen på å vente til Filip V ble voksen nok til å ta styringen. Av den grunn vendte de seg til Doson som deretter ble gjort til regent av kongedømmet. Han giftet seg med Kryseis, forgjengerens enke og mor til Filip V. Imidlertid var det kun etter at Doson hadde vist sine evner som leder ved å lykkes (hvor hans fetter Demetrios II hadde feilet) i å beseire dardanierne, en illyrisk eller trakisk stamme i området Kosovo, og dessuten slått ned et opprør i Thessalia, og vist at han kunne styre moderat og rettmessig, at han ble gitt tittelen som konge. I motsetningen til sine forgjengere hadde han ingen levedyktige rivaler som utfordret ham til tronen. Men selv som konge ble han sett på som verge for sin fetters sønn Filip V.
konge av Makedonia
Som konge viste Antigonos III Doson seg særs dyktig i taktisk diplomati som i militær strategi. I mindre enn et tiår med styre, sikret han ikke bare grensene, men reetablerte Makedonia som den dominerende makten i regionen. I motsetningen til tidligere makedonske herskere som forsøkte dirkete herredømme over deres innbitt uavhengige naboer i vest og sør, dannet han allianser med Epirus og det akhaiske forbund. Da Sparta, under Kleomenes III, forsøkte å etablere overherredømme over hele Peloponnes, inviterte Aratos av Sikyon (leder av den greske opposisjonen til makedonsk dominans) i 226 f.Kr. Antigonos III Doson til å gripe inn. Han etablerte sitt hovedkvarter på høydene over Korint og gjenetablerte et bredt hellenistisk forbund i 224 f.Kr. under sin ledelse før han satte i gang sitt angrep på Sparta. Den spartanske hæren, langt mindre enn den større og bedre utstyrte makedonske hæren, ble så nedkjempet i slaget ved Sellasia i 222 f.Kr. at det bare var så vidt at Kleomenes greide å slippe unna med noe få ryttere og til sist måtte søke tilflukt i Egypt. I en høysinnet gest forhindret Antigonos III sine soldater å plyndre Sparta under begrunnelsen at det var Kleomenes som var fienden, ikke Sparta.
Slike seirer skaper store menn og ledere, men det var ikke tilfellet her da Antigonos III Doson ikke overlevde seieren lenge. Mens hans styrker drev krigføring i sørlige Peloponnes, invaderte illyrere Makedonia fra nord. Antigonos måtte raskt komme seg nordover for å ta seg av denne nye trusselen. På vegen passerte han gjennom Tegea og Argos, og hans ankomst i sistnevnte by sammenfalt med åpningen av de nemeiske leker hvor han ble æret av det akhaiske forbund og ulike andre byer. Hans død skjedde kort tid etter at han kom tilbake til Makedonia og møtte den illyriske hæren. Den makedonske hæren var seierrik, men Antigonos ble syk i løpet av slaget og døde. Etter sigende døde han av en sprengt arterie mens han ropte ut sine ordrer.
Jørn Sørensen
Jørn Sørensen er navnet til flere personer:
Georgi Gugava
Georgi Gugava (født 10. november 1978) er en georgisk judoka.
Han representerte Georgia under Sommer-OL 2000 i Sydney, der han ble utslått i første runde.
Gandhavyuasutraen
Gaņdhavyūasūtraen eller sūtraen om å endre virkelighetens verden er en mahāyānabuddhistisk sūtra av indisk opprinnelse, som omhandler en pilegrimsferd. Teksten utgjør det 39. kapittel av Avataṃsakasūtraen, og ¼ av hele denne teksten. Den beskriver «Sudhanas søken etter den ultimate sannheten» i form av en pilegrimsferd som disippel, mens han møter ulike lærdommer og bodhisattvaer og til slutt kommer frem til palasset til Buddha Vairocana.
Etymologien til Gaṇḍa­vyūha
Sūtraens kinesiske tittel er forskjellig fra tittelen på tibetansk, og teksten hadde også andre navn i tidligere århundrer. I det 9. århundre e.Kr. ble den kjent som Gaṇḍa­vyūha. Det finnes to versjoner av den tibetanske tittelen. I kolofonen i Kangyur er tittelen gitt som sdong pos rgyan (སྡོང་པོས་རྒྱན). I den tibetanske teksten brukes ordet rgyan («utsmykning») som oversettelse av vyūha, i stedet for bkod pa (བཀོད་པ) som betyr «matrise». I tibetansk litteratur er tittelen likevel gjengitt som sdong po bkod pa (སྡོང་པོ་བཀོད་པ). Det sammensatte sanskritordet indikerer ingen grammatisk forbindelse mellom gaṇḍa og vyūha. Den tibetanske tittelen sdong pos rgyan tilsier at gaṇḍa er instrumentalis, mens tittelen sdong po bkod pa mangler kasus. Verken sanskrit eller tibetansk spesifiserer om gaṇḍa er singularis eller pluralis. Tittelen mangler forbindelse med tekstens innhold, så fremst ikke de suksessive leddene i en bambusstamme er en analogi til de suksessive episodene i Sudhana’s reise.
I buddhistisk hybrid sanskrit kan gaṇḍa bety både «stamme»/«stilk» og «deler»/«seksjoner». På pāḷi betyr gaṇṭha en seksjon mellom leddene i en stamme. Det kan også bety hevelse, en byll eller en utvekst. Ettersom sūtraen består av en serie med episoder hvor Sudhana møter lærere suksessivt, kan meningen tolkes som «en matrise av deler» eller «en serie med episoder». Den eneste bruken av ordet gaṇḍa i sūtraen, er innenfor et sammensatt ord i vers 112 av Maitreyakapittelet (pañca­gaṇḍa­gati­cakra­mohitam). Pañcagaṇḍika er buddhistisk hybrid sanskrit og betyr «de fem klasser av eksistens». Det kan oversettes som «uvitenheten om hjulet av de fem klasser av eksistens» (helveter, pretaer, dyr, mennesker og devaer). Tibetanerne oversetter gaṇḍa som «utvekst» eller «blemme» (ཤུ་བ, shu ba), slik at den tibetanske oversettelsen blir shu ba’i lam rgyud lnga yi ’khor lor rmongs (ཤུ་བའི་ལམ་རྒྱུད་ལྔ་ཡི་འཁོར་ལོར་རྨོངས) eller «uvitenheten om hjulene av utvekster fra de fem eksistenser». Dette er neppe den opprinnelige meningen.
Douglas Osto påpeker at gaṇḍa brukes som første element i sammensatte sanskritord, i betydningen «stor» eller «høyeste». Han oversetter derfor gaṇḍa­vyūha med «den høyeste matrise».
Den engelske tittelen Stem Array (stammens matrise), følger den tibetanske tittelen og bevarer dens tvetydighet, mens den mindre kjente tittelen i kolofonen er oversatt med «en utsmykning av stammer».
Etymologien til āvataṃsaka
I buddhistisk hybrid sanskrit betyr avataṃsaka «et stort antall», «en mangfoldighet» eller «en samling». Derfor har vi den tibetanske tittelen «en mangfoldighet av Buddhaer» (སངས་རྒྱས་ཕལ་པོ་ཆེ, sangs rgyas phal po che). Phal po che (ཕལ་པོ་ཆེ) brukes andre steder i Kangyur for å oversette sanskritord som betyr «mangfoldighet», slik som nicaya; jmf «en stor forsamling av vesener» (སྐྱེ་བོ་ཕལ་པོ་ཆེ, skye bo phal po che) som er en oversettelse av mahat janakāya. Urga- og Dergé Kangyur har tittelen «blomsterkrans» (rma ga chad) i slutten av hvert kapittel. Dette kan indikere at det var en tidligere oversettelse av tittelen, som ble etterlatt uforandret i teksten. Ordboken mahāvyutpatti, fra slutten av det åttende til tidlig i det niende århundre, bruker likevel phal po che som en oversettelse av avataṃsaka, og verken rma ga chad eller noen andre varanter brukes der. Denne motsigelsen mellom kapitlenes kolofoner og hovedtittelen er fraværende i Lhasa-, Stokpalassets-, Narthang- og Shelkar Kangyur.
Uansett mening omtaler buddhāvataṃsakasūtraen et mangfold av Buddhaer, hvor alle de mangfoldige former for Buddha Śākyamuni er emanasjoner av Buddha Vairocana. Buddha Śākyamuni omtales som en av utallige manifestasjoner av Vairocana. Han omtales endog som selve Vairocana. Śākyamuni omtales som samtidig til stede i ulike verdener: Under Bodhi-treet (kapitlene 1–11), i det universelle lyspalasset (kapitlene 12–17), i Trāyastriṃśa-paradiset til Indra, som er forsamlingen på Sumeru (kapitlene 18–23), i himlene Suyāma (kapitlene 24–27) og Tuṣita (kapitlene 28–30) som er over Sumeru, og i det høyeste paradis av ønskenes verden — Para­nirmita­vaśa­vartin (kapittel 31). Deretter stiger han ned igjen til fra himlene (kapitlene 32–43), ned til det universelle lyspalasset (kapittel 44) og i Gaṇḍa­vyūha er han tilbake igjen (kapittel 45). Śākyamuni avbildes som tilstede i vår verden og i utallige andre verdensplan. Vairocana ba om å manifesteres på denne måten og å ha store forsamlinger som han kunne undervise, og disse Buddhaer er resultatet av hans bønn. Sūtraen forteller at Vairocana er kilden til alle andre Buddhaer overalt, og til alle bodhisattvaer som disse buddhaer underviser.
Brahma­jāla­sūtra (som ikke ble oversatt til tibetansk) introduserer Vairocana som kilden til 10 milliarder Śākyamuni'er som eksisterer samtidig i ulike verdener. Vairocana ble senere sentral i tantriske tradisjoner som Shingon i Japan, som baserer seg spesielt på Mahā­vairocanābhisambodhi Tantra som også finnes på tibetansk (རྣམ་པར་སྣང་མཛད་མངོན་པར་རྫོགས་པར་བྱང་ཆུབ་པའི་རྒྱུད།, rnam par snang mdzad mngon par rdzogs par byang chub pa'i rgyud/) med katalognummer Toh 494. Selv i høyere tantraer er Vairocana sentral blant de fem dhyānibuddhaer.
En sørindisk pilegrimsferd
Fortellingen i Gaṇḍa­vyūha finner stort sett sted i Sør-India, fjernt fra Buddhas fødested. Den følger reisen til den unge Sudhana fra lærer til lærer eller kalyāṇamitra («god venn»), som innledes med hans møte med Mañjuśrī da denne bodhisattvaen kom til Sør-India. Sudhana’s lærere inkluderer Buddhas kone og mor, et barn, ikke-buddhister, to kurtisaner (en dronning og en prinsesse), kjøpmenn, og så videre, deriblant 20 kvinner, hvorav en er en opplyst prostituert ved navn Vasumitrā. Lærerne er både mennesker og guder, deriblant åtte nattlige gudinner omkring Bodhi-treet og skogsgudinnene fra Lumbinī, Buddhas fødested. Mannlige helgener inkluderer en slave, en lege og en sjøkaptein. Disse lærerne omtales ofte som elever av tallrike Buddhaer. Bhikṣu Sāgara­megha beskriver for eksempel hvordan han mottok en undervisning fra en Buddha som kom opp av havet, en undervisning som ville kreve mer enn en kalpa å utrede. Kalyāṇamitras beskrives med innsikter og mirakuløse evner som tester grensene for ens forestillingsevne. Buddha Śākyamuni snakker aldri i buddhāvataṃsakasūtraen. All undervisning blir gitt av andre. I de første 44 kapitlene skjer dette i Buddhas nærvær. Men i Gaṇḍa­vyūha skjer det meste langt fra hans oppholdssted, hvor andre Buddhaer er kilden til den kunnskap som de ulike kalyāṇamitras besitter.
Hinsides konvensjonell tid
Mañjuśrī forlater forsamlingen og drar til Sør-India. Der møter han Sudhana, og fortellingen om Sudhana følger resten av Gaṇḍa­vyūha. Selv om handlingen er satt etter Buddhas opplysning, er Buddha igjen nærværende under Bodhi-treet i senere kapitler om nattens gudinner. I kapittelet hvor Sudhana møter Maitreya, beskrives han som boende på jorden og har ennå ikke blitt gjenfødt i Tuṣita, selv om han i kapittelet om Māyādevī beskrives som boende i Tuṣita. Māyādevī, Buddhas mor, viser seg for Sudhana i Kapilavastu, Buddhas hjemby, selv om hun døde like etter Buddhas fødsel og ble gjenfødt som en mannlig guddom i Trāyastriṃśa-himmelen.
Møtet med Maitreyas tårn
Og videre:
Dette er dette holistiske verdensbilde som er en gjennomgangstone i hele avataṃsakasūtraen: Alle ting inneholder hverandre, gjennomtrenger hverandre og er innbyrdes avhengig av hverandre. Intet element har en adskilt eller uavhengig eksistens utenfor helheten. Og hvert element inneholder en kopi av helheten. Det er en anskueliggjørelse av begrepet om «betinget samtidig-tilblivelse» (pratītyasamutpāda) som har antatt mange former i buddhismen. De mange fenomener vi erfarer i oss selv og i universet beskrives som de ulike blomstene i en enorm «blomsterkrans». I første kapittel av avataṃsakasūtraen heter det:
Hvert element reflekterer alle de andre, liksom et nettverk av perler. Alle ting gjennomtrenger hverandre, inneholder hverandre, og speiler hverandre:
Gjensynet med Mañjuśrī
Den nest siste mesteren som Sudhana møter er Mañjuśrī, bodhisattvaen av stor visdom. En av de største møtene under pilegrimsferden er derfor et nytt besøk av der hvor det startet. Gaṇḍavyūha antyder at med en subtil endring av perspektivet, kan vi komme til å oppdage at opplysningen som pilegrimen så inderlig søkte, ikke bare hadde vært med ham på hvert trinn av reisen, men endog før den begynte. Med andre ord at opplysningen ikke er noe som skal bli «oppnådd», men en tilstand som pilegrimen aldri har forlatt.
Møtet med Samanthabhadra
Sūtraen beskriver både indre kvaliteter og ytre manifestasjoner av mirakuløse evner som har blitt opnådd av de ulike kalyāṇamitras som Sudhana møter.
Den siste mesteren som Sudhana møter, er Samantabhadra, som lærer han at visdom bare eksisterer for å praktiseres; og at den skal gavne alle levende vesener. Teksten avsluttes med at Samantabhadra komponerer Samanta­bhadra­caryā­praṇidhāna, eller «bønnen om fullstendig god adferd». Det er en bønn om å aspirere mot buddhanatur. Messingen av denne bønnen praktiseres av de som følger bodhipathapradīpa, «en lampe på veien til opplysning» av Atiśa (982–1054). Denne teksten er grunnlaget for tradisjonen Lam Rim i tibetansk buddhisme.
Den betraktes noen ganger som en selvstendig tekst, og andre ganger som «det 46. kapittel» i buddhāvataṃsakasūtraen.
Hvem er Sudhana og hva er en śreṣthin?
I komplekset Borobudur vises Sudhana som en prins-lignende ung mann med et følge, mens kinesiske og japanske avbildinger viser ham som et lubbent barn. Mange år passerer i løpet av hans vandringer. I kapittel 8 heter det at han brukte 12 år på å søke etter den ledende kjøpmannen Muktaka, så selv om han var et barn ved begynnelsen, ville han være en voksen ved slutten. Konvensjonell tid spiller imidlertid ingen rolle i sūtraen.
Sudhana omtales som tilhørende en av fire grupper som besøker Mañjuśrī i Sør-India: Dette er legfolk — upāsakas, upāsikās‍ — og dārakas og dārikas («sønner og døtre»). Liksom det sammensatte ordet strī­puruṣa­dāraka­dārikāḥ mye senere i teksten, synes dette å implisere foreldre og deres barn. Mahāprajña, den første av 11 navngitte upāsakas, omtales for eksempel som faren til den første av døtrene. Definisjonen av dāraka og dārika inkluderer menn og kvinner opp til alderen 20, og hver av disse som kommer for å møte Mañjuśrī, er ledsaget av et følge. Dette innebærer at Sudhana ikke er et barn, men antagelig 18 eller 19 år gammel. Sudhana er den første av 11 navngitte sønner som nevnes, og synes derfor å være den mest prominente sønnen av Mahāprajña. Den eneste beskrivelsen av hans familie, er den store rikdom de har ved hans fødsel. Gjennom sūtraen er han referert til som en śreṣṭhidāraka. Ordet śreṣṭhin på klassisk sanskrit kan bety «fornem», «eminent», «en person av en høy posisjon», og mer spesifikt, presidenten av et laug eller en ledende kjøpmann. Ifølge Edgerton kan dette i buddhistisk hybrid sanskrit bety «laugleder» og «kapitalist». Ekvivalenten på pāḷi er seṭṭhi, og ifølge ordboken fra Pali Text Society kan dette bety «formannen i et laug», «en skattemester», «en bankier» eller «en rik kjøpmann». Douglas Osto beskriver Sudhana som «en kjøpmann-bankiers sønn», men senere i hans oversettelse bruker han den enklere benevnelsen «kjøpmanns-sønn». Cleary og Carré, som oversatte fra kinesisk bruker henholdsvis benevnelsene «ungdom» og jeune («ung») og unngår en oversettelse av ordet śreṣṭhin. Den tibetanske oversettelsen av śreṣṭhin er tshong dpon (ཚོང་དཔོན) eller «ledende kjøpmann».
I kapittel 8, er Mutaka omtalt som en śreṣṭhin, men hans arbeid er ikke beskrevet. Cleary oversetter ordet med «fornem mann» og har også adjektivet «nobel»; Carré bruker her aîné («eldre» eller «overordnet»).
I kapittel 18 omtales Ratnacūḍa som en dharmaśreṣṭhin (tibetansk: ཆོས་ཀྱི་ཚོང་དཔོན, chos kyi tshong dpon), som betyr «sjefskjøpmann av dharma». Trolig er han en rik og mektig støttespiller for dharma. Cleary oversetter det med «eminent person» og «religiøs eminent»; Carré bruker benevnelsen aîné. Ratnacūḍa er to ganger assosiert med et marked i fortellingen, og synes å være ekstremt rik. Hans tietasjers hus av gull er fylt med dharma-aktiviteter og visjoner av Buddhaer og bodhisattvaer.
I kapittel 19 er Samanta­netra omtalt som en gāndhika­śreṣṭhin, på tibetansk tshong dpon spod tshong (ཚོང་དཔོན་སྤོད་ཚོང) eller «en sjefskjøpmann som er parfymeselger». Cleary oversetter dette med en «eminent parfymeselger»; Carré bruker bare benevnelsen aîné og unngår å oversette gāndhika.
I kapittel 24 omtales også Utpalabhūti som en gāndhika­śreṣṭhin; i den tibetanske versjonen står det spod tshong gi tshong dpon (སྤོད་ཚོང་གི་ཚོང་དཔོན). Cleary oversetter det igjen med «eminent parfymeselger»; Carré bruker benevnelsen «parfymeselger» og unngår å oversette śreṣṭhin.
Tallene
I kapitlene 10 og 15 er det to lange lister med tall som demonstrerer de utallige vesener som søker opplysning. Disse to listene burde være identiske.
Tallene har imidlertid vært gjenstand for fordreininger. Det er forskjeller mellom de to listene i bevarte sanskritmanuskripter, og det er også forskjellige gjengivelser av en og samme liste på sanskrit. Listene er også oversatt forskjellige til tibetansk, og dette på tross av at listen er gjengitt eksakt i kapittel 36 av āvataṃsakasūtraen [folioene 348.b–393.b]. Mahāvyutpatti viser oss at variasjoner også eksisterte mellom ulike utgaver av Kangyur. I de kinesiske oversettelsene til Buddhabhadra og Śīkşānanda er de fleste tallene fjernet. Teksten inneholder bare «og så videre» og hopper til det siste tallet. Derfor finnes de ikke i oversettelsen til Carré, og Cleary gjengir versjonen på sanskrit. Prajñā gjenga listen med kinesisk fonetikk. Fonetikken i kinesiske ideogrammer har variert over tid og regioner, men de kan fortsatt gi en indikasjon på listen. Men fordi det er lange sekvenser med tall som nærmest er ufattelige, kan de ha vært utsatt for de samme defekter under kopiering. Śikṣānanda foretok på samme måte en translitterasjon av listen i kapittel 36 av āvataṃsakasūtraen.
Oversettelsen fra tibetansk av Padmakara Translation Group (2021), har benyttet sanskritnavnene som kryssreferanser, og har også henvendt seg til mahāvyutpatti for å gjøre de to listene uniforme. Noen av tallene i kapittel 15 gjengis i nominativ med endelsene -u. Dette kan skyldes buddhistisk hybrid sanskrit.
Kapittel 1: Introduksjon
Buddha Śākyamuni er i Jetavana i Śrāvastī sammen med 5,000 bodhisattvaer og 500 śrāvakaer. De sistnevnte ønsker undervisning, og derfor går Buddha inn i samādhi (ཏིང་ངེ་འཛིན།, ting nge ’dzin), og utallige Buddhaverdener kommer til syne der innenfor en stor kūṭāgāra (ཕོ་བྲང་བརྩེགས་པ།ཁང་པ་བརྩེགས་པ།, pho brang brtsegs pakhang pa brtsegs pa). Bodhisattvaene kommer også til Śrāvastī fra andre eksistensplan. Śrāvaka'ene, som mangler de nødvendige dyder, er ute av stand til å se dette mirakuløse drama. De ti bodhisattvaene har kommet fra de ti retninger, og gjentar vers som beskriver hva som har hendt:
Kapittel 2: Samanta­bhadra
I kapittel 2 møter vi bodhisattvaen Samanta­bhadra (ཀུན་ཏུ་བཟང་པོ།, kun tu bzang po) som gjentar versene som beskriver den ufattelige konservering av fenomener av buddhaene. Buddha, som fortsatt er i samādhi, utstråler en stråle av lys fra stedet mellom hans øyenbryn slik at bodhisattvaene kan se disse utallige buddha-land eller buddhakṣetra (སངས་རྒྱས་ཀྱི་ཞིང་།, sangs rgyas kyi zhing), og i en tilstand av ekstase emanerer bodhisattvaene utallige manifestasjoner. Som vitne til dette, messer Mañjuśrī versene som beskriver denne hendelse.
Kapittel 3: Mañjuśrī
Gjennom Buddhas velsignelse, blir Śāriputra i stand til å se Mañjuśrī, som har reist av sted til Sør-India. Ledsaget av 60 elever, følger han Mañjuśrī. Han lovpriser Mañjuśrī overfor sin elev Sāgara­buddhi (རྒྱ་མཚོའི་བློ།, rgya mtsho’i blo). De går alle til Mañjuśrī og lovpriser han, og Mañjuśrī lærer dem om de ti motivasjoner. Deretter går Mañjuśrī til Vicitra­sāla­dhvaja­vyūha-skogen (སཱ་ལ་སྣ་ཚོགས་ཀྱི་རྒྱལ་མཚན་གྱི་རྒྱན།, sA la sna tshogs kyi rgyal mtshan gyi rgyan) i nærheten av byen Dhanyākara (སྐྱིད་པའི་འབྱུང་གནས།, skyid pa’i ’byung gnas).
Legfolket i byen fikk høre at Mañjuśrī var i skogen, og gikk for å se ham. Blant dem var Sudhana, sønn av en prominent upāsaka. Mañjuśrī beskriver miraklene som inntraff under Sudhana’s fødsel, priser han, og lærer han og andre om buddhaenes natur. Mañjuśrī forlater skogen; Sudhana følger han, lovpriser ham i vers, og ber om undervisning. Mañjuśrī instruerer ham til å utvikle bodhisattva-adferd ved å stole på kalyāṇamitras. Han ber Sudhana om å gå til bhikṣu Meghaśrī, som befinner seg på Sugrīva-fjellet (མགུལ་ལེགས་པ།, mgul legs pa) i det sørlige landet Rāmāvarānta (མི་མོ་གྱ་ནོམ་མཆོག, mi mo gya nom mchog).
Kapittel 4: Meghaśrī
Sudhana ankommer Rāmāvarānta og finner bhikṣu Meghaśrī (སྤྲིན་གྱི་དཔལ།, sprin gyi dpal) gående på et platå blant forsamlingen på fjellet. Meghaśrī beskriver hvordan han kan se alle tathāgataer i alle retninger. Hans kunnskap er likevel begrenset. Han kan ikke beskrive de forskjellige bragder som gjør andre bodhisattvaer i stand til å se alle tathāgataer. Han instruerer Sudhana om å gå til bhikṣu Sāgara­megha i Sāgara­mukha (རྒྱ་མཚོའི་སྒོ།, rgya mtsho’i sgo) for å motta instruksjoner om bodhisattvaenes vei.
Kapittel 5: Sāgara­megha
Sudhana møter Sāgara­megha, som forteller om hvordan han etter å ha konsentrert på havet og dets kvaliteter i 12 år fikk se en buddha sittende på en gigantisk dyrebar lotusblomst som steg opp av havet. Tallrike guder og gudinner av forskjellig art hyllet denne buddhaen. Han forkynte en lære som ble kalt «det altseende øye», som var så omfattende at selv et kapittel av det er for langt til å bli skrevet. Sāgara­megha ga denne lære til ikke-menneskelige vesener fra alle retninger. Likevel sier han at denne kunnskap inneholder en begrenset lære, og ber Sudhana om å motta flere instruksjoner av bhikṣu Supratiṣṭhita i Sāgara­tīra. (རྒྱ་མཚོའི་ངོགས།, rgya mtsho’i ngogs)
Kapittel 6: Supratiṣṭhita
Sudhana søker etter Supratiṣṭhita (ཤིན་ཏུ་བརྟན་པ།, shin tu brtan pa) og ser ham endelig gående i himmelen ledsaget av en stor forsamling av varierte former for guder, som hyller ham. Supratiṣṭhita forteller at han har oppnådd en visdom som kalles «den uhindrede apeks», slik at han kjenner tidligere liv, alle fortidens buddhaer og alle språk når han underviser vesener. Han kan utføre alle typer mirakler. Men han sier likevel at kunnskapen er begrenset og derfor hemmer hans frigjørelse. Han forteller Sudhana at han må videre for å bli instruert av en dravidisk bodhisattva som heter Megha (སྤྲིན།, sprin) og som bor i byen Vajrapura (རྡོ་རྗེའི་གྲོང་ཁྱེར།, rdo rje’i grong khyer) i landet Dravida (དྲ་བྱི་ལ།, dra byi la).
Kapittel 7: Megha
Sudhana finner Megha undervisende på en trone på gårdsplassen i byen Vajrapura. Megha stiger ned fra sin trone og gir mange gaver til Sudhana. Han priser bodhisattvaene gjennom ulike analogier, og et lys skinner fra hans munn og sprer seg gjennom hele universet. Mange guder av forskjellig art kommer for å lytte. Megha setter seg tilbake på troen og forteller at han har mottatt Sarasvatī’s (དབྱངས་དང་ལྡན་པ།, dbyangs dang ldan pa) makt til å bevare, slik at han kjenner språkene til alle forskjellige guder og andre vesener i alle verdener. Han forteller likevel at hans kunnskap er begrenset til Sarasvatī’s makt, og han ber Sudhana om å bli videre instruert av kjøpmannen Muktaka som bor i landet Vanavāsī (ནགས་ཚལ་ན་གནས་པ།, nags tshal na gnas pa).
Kapittel 8: Muktaka
Etter 12 år kommer Sudhana frem til Vanavāsī og finner Muktaka (བཏང་བརྗོད།, btang brjod). Muktaka går inn i en meditasjonstilstand gjennom makten til å bevare. Denne kalles «samlingen av alle buddhaland», og tallrike buddhaer, deres gjerninger, deres eksistensplan, og deres elever blir synlige innenfor hans kropp. Han kommer ut av meditasjonen og forteller at gjennom den frigjøring som kalles uhindret visning, kan han se enhver buddha i ethvert eksistensplan og enhver epoke som han ønsker. Han er klar over at sinnets persepsjoner er sinnets egne illusjoner og at all oppnåelse er oppnåelsen til sinnet. Han forteller likevel at hans kunnskap er begrenset, og ber Sudhana fortsette sin søken til en bhikṣu ved navn Sāgara­dhvaja (རྒྱ་མཚོའི་རྒྱལ་མཚན།, rgya mtsho’i rgyal mtshan) i landet Milaspharaṇa (རྒྱས་པར་འགེངས་པ།, rgyas par ’gengs pa) på sydspissen av India.
Kapittel 9: Sāgara­dhvaja
Sudhana ankommer Milaspharaṇa og finner bhikṣu Sāgara­dhvaja sittende i mediasjon på enden av en gangvei. Han emanerer forskjellige vesener, bodhisattvaer og buddhaer fra forskjellige deler av sin kropp, og disse emanasjoner sprer seg gjennom alle buddhaland, og resulterer i forskjellige former for aktiviteter. Sudhana sitter foran ham i 6 måneder og 6 dager, helt til Sāgara­dhvaja reiser seg fra sin samādhi. Han forteller om arten av samādhi han har oppnådd, men sier at hans kunnskap er begrenset og ber Sudhana om å finne nye instruksjoner hos upāsikā Āśā i en park på utsiden av Mahāprabhasa (འོད་ཆེན་པོ།,  ’od chen po).
Kapittel 10: Āśā
Sudhana ankommer parken Samanta­vyūha (ཀུན་ནས་རྣམ་པར་བརྒྱན་པ།, kun nas rnam par brgyan pa), som er mirakuløst vakker og laget av kostbare substanser. Upāsikā Āśā (ཡིད་བཞིན།, yid bzhin) sitter på tronen innsiden av et storslått palass, hvor et stort antall vesener av ulik sort hyller henne. Hun forteller Sudhana at hun har oppnådd den frigjøring som kalles banneret av salighet uten sorg, og minnes seg selv som elev av utallige buddhaer. Hun legger vekt på hvordan bodhisattvaer er dedikert til oppgaven med alle veseners lykke. Men fordi hennes kunnskap er begrenset, instruerer hun Sudhana om å gå til ṛṣi Bhīṣmottara­nirghoṣa (འཇིགས་མཆོག་དབྱངས།,  ’jigs mchog dbyangs) i landet ved navn Nālayu (ཆུ་བ་གཙང་མ།, chu ba gtsang ma).
Kapittel 12: Jayoṣmāyatana
Sudhana finner brahminen Jayoṣmāyatana som foretar den asketiske praksis med å sitte under en klippe omgitt av fire former for ild og under solen midt på dagen. Han forteller Sudhana at hvis han klatrer til topps til stupet over ham og hopper ned i ilden, vil han ha en ren adferd. Etter å ha hørt dette, begynner Sudhana å tvile på Jayoṣmāyatana, men guder kommer til syne i himmelen og beskriver hvordan askesen til Jayoṣmāyatana har hjulpet dem på veien mot buddhanatur. Sudhana adlyder deretter brahminens instruksjoer, og hopper inn i ilden. Han er uskadd og oppnår samādhi. Jayoṣmāyatana forteller at hans kunnskap er begrenset til dette som han kaller det uopphørlige domene og Sudhana sendes videre til prinsesse Maitrayaṇī (བྱམས་མ།, byams ma) i byen Siṃha­vijṛmbhita (སེང་གེ་རྣམ་པར་བསྒྱིངས་པ།, seng ge rnam par bsgyings pa).
Kapittel 13: Maitrayaṇī
Sudhana finner prinsesse Maitrayaṇī med et føle på 500 jomfruer på et mirakuløst sted. Hun instruerer Sudhana om å se seg rundt i palasset, og han ser utallige buddhaer i hvert objekt. Hun forteller at hun har nådd frem til porten av den visdommens perfeksjon som kalles den komplette visning av minnet. Hennes visdom er imidlertid begrenset til dette og hun sender Sudhana videre til bhikṣu Sudarśana (ལྟ་ན་སྡུག་པ།, lta na sdug pa) i landet Trinayana (མྱིག་གསུམ་པ།, myig gsum pa).
Kapittel 14: Sudarśana
Sudhana finner bhikṣu Sudarśana etter en lang søken. Han er omgitt av devaer mens han praktiserer gående meditasjon i skogen. Han forteller Sudhana at innenfor sin levetid har han vært elev av utallige buddhaer over enorme lengder av tid og han oppfatter yutallige buddhaer mens han praktiserer sin gående meditasjon. Hans kunnskap er begrenset til den bodhisattva-frigjørelse som kalles den aldri sloknede lampen av visdom. Derfor ber han Sudhana om å oppsøke en gutt ved navn Indriyeśvara (དབང་པོའི་དབང་ཕྱུག, dbang po’i dbang phyug) i byen Sumukha (སྒོ་བཟང་པོ།, sgo bzang po).
Kapittel 15: Indriyeśvara
Sudhana finner Indriyeśvara lekende i sanden bkant 10 000 andre barn. Indriyeśvara forteller at han har vært elev av Mañjuśrī og har mestret alle former for kunnskapsgrener. Han er særlig kjent med en inngående kunnskap om systemet av oppregning som bodhisattvaer bruker. Hans kunnskap er imidlertid begrenset til denne portalen som kalles visdommen som besitter klarsyn innenfor alt håndverk. Derfor ber han Sudhana om å oppsøke upāsikā Prabhūtā (ཕུལ་དུ་བྱུང་བ།, phul du byung ba) i byen Samudra­pratiṣṭhāna (རྒྱ་མཚོ་བརྟེན་པ།, rgya mtsho brten pa).
Kapittel 16: Prabhūtā
Sudhana finner den unge piken Prabhūtā i et vidunderlig hus. Hun er ikledd en enkel hvit kjole og har ingen juveler. Hun har en liten gryte foran seg og ingen annen proviant i huset. 10 000 vakre jomfruer er tilstede i hennes omkrets. Hun forteller Sudhana at hun har oppnådd den frigjørelse som kalles uopphørlig visning av skatten av fortjeneste. Gjennom denne kan hun oppfylle ønskene til utallige vesener i alle retninger ut fra sin lille gryte. Med maten fra sin gryte, hjelper hun śrāvaka'er, pratyeka­buddhaer og buddhaer i utallige eksistensplan med å oppnå opplysning. Sudhana ser utallige vesener komme til hennes hjem og motta hva de ønsker fra gryten. Likevel sier hun at hennes kunnskap er begrenset til denne frigjørelse, og ber Sudhana om å oppsøke husmannen Vidvān (མཁས་པ།. mkhas pa) i byen Mahāsaṃbhava (འབྱུང་བ་ཆེན་པོ།,  ’byung ba chen po).
Kapittel 17: Vidvān
Sudhana finner Vidvān på en trone på en plattform i et veikryss i sentrum av byen. Vidvān forteller at han har oppnådd den bodhisattvafrigjørelsen som kales merittet som vokser fra sinnets skattkammer. Derfor er han i stand til å gi vesener hva de måtte ønske, og han har bragt sitt følge bestående av titusen musikere på veien til opplysning. Sudhana ser utallige vesener ankomme. Vidvān ser opp mot himmelen, mot alle de vesener som ønsker å komme ned i hans hender, og han gir det til dem. Han sier likevel at hans kunnskap er begrenset, og han ber Sudhana om å fortsette til dharmabeskytteren Ratnacūḍa (རིན་ཆེན་གཙུག་ཕུད།, rin chen gtsug phud) i byen Siṃhapota (སེང་གེའི་གཟུགས།, seng ge’i gzugs).
Kapittel 18: Ratnacūḍa
Sudhana finner Ratnacūḍa i byens marked. Ratnacūḍa tar ham hjem til sitt tietasjers hus som er laget av gull. I første etasje ser han aktivitet av generøsitet, og i femte etasje og oppover ser han bodhisattvaer diskutere dharma. I tiende etasje er alle bodhisattvaene i deres siste liv. Ratnacūḍa forteller om hvordan han i fortiden laget ofringer av røkelse til en buddha og aromaen dekket hele verden i en uke. Dette førte til at han oppnådde den frigjøring som kalles den uhindrede fremvisning av området for bønn hvor han kan se alle buddhaer og bodhisattvaer. Hans kunnskap er likevel begrenser, og han ber Sudhana om å oppsøke en parfymeselger som heter Samanta­netra (ཀུན་ཏུ་ལྟ་བ།, kun tu lta ba) og som bor i byen Samanta­mukha (ཀུན་ནས་སྒོ།, kun nas sgo).
Kapittel 19: Samanta­netra
Sudhana finner Samanta­netra i en parfymeforretning i midten av byen. Han forklarer at han kan kurere all sykdom, helberede vesener, og satt dem inn på veien mot opplysning. Han kan også tilby parfymer for alle nivåer av buddhaer. Hans kunnskap er likevel begrenset til denne portal som kalles formene av parfyme som tilfredsstiller alle vesener, gjennom hvilket alle kan se, og lage ofringer for og ære buddhaene. Derfor henviser han Sudhanatil kong Anala i byen Tāladhvaja (ཏ་ལའི་རྒྱལ་མཚན།, ta la’i rgyal mtshan).
Kapittel 20: Anala
Sudhana finner kong Anala sittende på en dommers trone, hvor han dømmer hundretusener av kriminelle, mens en horde av skremmende bødler strammer dem på ulike måter, og skaper en sjø av blod og et fjell av kroppsdeler. Sudhana tviler på om kongen er en bodhisattva, men guder viser seg på himmelen og forteller ham at han ikke skal tvile. Kongen tar Sudhana inn i palasset sitt og forklarer at det han har sett er en illusjon som kongen skaper for å inspirere vesener i å unngå stygge handlinger. Han sier at hans kunnskap er begrenset til denne frigjøring som kalles oppnåelse av illusjoner, og derfor ber han Sudhana om å fortsette til kong Mahāprabha (རྒྱ་ཆེན་པོའི་འོད།འོད་ཆེན་པོ།, rgya chen po’i ’od’od chen po) i byen Suprabha (འོད་བཟང་པོ།, ’od bzang po).
Kapittel 21: Mahāprabha
Etter en lang søken finner Sudhana byen Suprabha, som er mirakuløst laget av dyrebare materialer. Han finner kong Mahāprabha sittende på en trone i byen sammen med store mengder av varer, dyr og kvinner arrangert som gaver. Kongen forteller at han har oppnådd den bodhisattva-dyd som kalles banneret av kjærlighet fra utallige buddhaer. Han sørger for at alle i sitt rike får hva de ønsker. Han forteller at noen vesener betrakter byen som ordinær, mens andre ser den som laget av dyrebare materialer, og dette er i henhold til vedkommendes grad av erkjennelse. Kongen demonstrerer hvordan han kan gå inn i en samādhi som får hele byen til å ryste. Vesener, guder og endog fjell og planter bøyer seg i deres retning. På samme måte bringer han glede og sinnsro til vesener i utallige eksistensplan. Kongen sier at hans kunnskap er begrenset til banneret av stor kjærlighet og sender Sudhana videre til upāsikā Acalā (མི་གཡོ་བ།, mi g.yo ba) i byen Sthirā (བརྟན་པ།, brtan pa).
Kapittel 22: Acalā
Sudhana kommer frem til byen Sthirā og finner upāsikā Acalā hjemme med hennes foreldre i et hus som skinner av gyldent lys. Lset får Sudhana til å gå inn i en tilstand av samādhi. Hun er ekstremt vakker, skinner av lys, og har en eksepsjonell aroma. Acalā beskriver hennes tidligere liv som en prinsesse under tiden til Buddha Pralambabāhu (ཕྱག་རབ་ཏུ་བརྐྱང་པ།, phyag rab tu brkyang pa). En natt så hun ham skinne på himmelen, og siden den gangen har hun fulgt hans instruksjoner i mange kalpaer. Hun demonstrerer sine mirakuløse evner til å avsløre for ham en visjon av utallige buddhaverdener laget av beryll. Hennes evner er likevel begrenset til en bestemt dyd, samādhi og den frigjørelse som heter essensen av visdom som er vanskelig å oppnå. Hun ber Sudhana om å søke parivrājaka (ཀུན་ཏུ་རྒྱུ།, kun tu rgyu) Sarvagamin (ཐམས་ཅད་དུ་འགྲོ་བ།, thams cad du ’gro ba).
Kapittel 23: Sarvagamin
Etter en lang reise kommer Sudhana frem til byen Tosala  (དགའ་བ་འཛིན་པ།, dga’ ba ’dzin pa) i landet Amitatosala (དགའ་འཛིན་ཚད་མེད།, dga’ ’dzin tshad med). Etter å ha letet gjennom byen, går han til en skinnende klippe kalt Sulabha (ཤིན་ཏུ་མོད་པ།, shin tu mod pa) nord for byen. Under dette møter han Sarvagamin som æres av ti tusen brahminer. Sarvagamin  forklarer hvordan han gjennom den samādhi som kalles lyset av praksisen til alle portaler kan hjelpe mennesker på mange måter gjennom mange verdener. Han instruerer Sudhana om å fortsette til parfymeselgeren Utpalabhūti (ཨུཏ་པ་ལ།, ut pa la).
Kapittel 24: Utpalabhūti
Sudhana ankommer landet Pṛthurāṣṭra (ཁམས་ཆེན་པོ།, khams chen po) og finner parfymeselgeren Utpalabhūti. Han forteller at han mestrer parfymer som har magiske og spirituelle effekter. Han er også Sudhana om å fortsette til en sjømann ved navn Vaira (དཔའ་བོ།, dpa’ bo).
Kapittel 25: Vaira
Sudhana ankommer byen Kūṭāgāra og finner sjømannen Vaira i byens portal ved stranden av havet. Der forteller han sjøfartshistorier om hundretusener av kjøpmenn og mange hundre tusener av andre folk og beskriver kvalitetene til buddha. Han forteller at han praktiserer en dyd som kalles banneret av stor medlidenhet, hjelper vesener på forskjellige måter, kjenner lokaliteten til øyer og måter å seile på havet på, og sporer vesener til opplysning gjennom sin undervisning. Hans kunnskap er likevel begrenset til denne frigjøring som kalles å huske å forbli blant det å høre og se på en fruktbar måte gjennom banneret av stor medlidenhet. Han instruerer derfor Sudhana om å oppsøke kjøpmannen Jayottama (རྒྱལ་བ་དམ་པ།, rgyal ba dam pa).
Kapittel 26: Jayottama
Sudhana ankommer byen Nandihāra (དགའ་བའི་ཕྲེང་བ།, dga’ ba’i phreng ba) og finner Jayottama i en skog på østsiden av byen, hvor han snakker om borgerplikter for mange tusen husmenn. Han forteller Sudhana om hvor mange verdener han underviser dharma i, om hvordan han beroliger konflikter og kriger, og fører dem inn på opplysningens vei. Han ber Sudhana fortsette til en bhikṣuṇī ved navn Siṃha­vijṛmbhitā (སེང་གེ་རྣམ་པར་བསྒྱིངས་པ།, seng ge rnam par bsgyings pa).
Kapittel 27: Siṃhavijṛmbhitā
Sudhana ankommer byen Kaliṅgavana (ཀ་ལིང་གའི་ནགས་ཚལ།, ka ling ga’i nags tshal) i landet Śroṇāparānta (ཤུ་མ་ཕྱི་མའི་མཐའ།, shu ma phyi ma’i mtha’)  og finner Siṃhavijṛmbhitā i en park ved navn Sūrya­prabha (ཉི་མའི་མདོག, nyi ma’i mdog). På grunn av hennes mirakuløse krefter er hun dekket av juveler og andre mirakuløse manifestasjoner. Det er troner ved foten av juveltrærne, og på alle disse sitter Siṃhavijṛmbhitā og underviser i dharma til forskjellige typer vesener og bodhisattvaer. Hun forteller Sudhana at hun har oppnådd den frigjørelse som kalles utryddelsen av all innbilskhet, som gjør ham i stand til å reise i forskjellige former til forskjellige verdener for å gi ofringer til buddhaer og bodhisattvaer. Men fordi hennes kunnskap er begrenset, ber hun Sudhana om å fortsette til en kurtisane ved navn Vasumitrā (ལྷའི་བཤེས་གཉེན།, lha’i bshes gnyen).
Kapittel 29: Veṣṭhila
Sudhana går til byen Śubhapāraṃgama (དགེ་བའི་ཕ་རོལ་ཏུ་ཕྱིན་པ།, dge ba’i pha rol tu phyin pa). Da han åpner dørene til et tempel, møter han husmannen Veṣṭhila, som har oppnådd den samādhi som kalles fremvisning av den uopphørlige familie av buddhaer. Gjennom denne samādhi ser han utallige buddhaer fra fortiden, nåtiden og fremtiden. Śubhapāraṃgama ber han møte bodhisattva Avalokiteśvara (སྤྱན་རས་གཟིགས་དབང་ཕྱུག, spyan ras gzigs dbang phyug).
Kapittel 31: Ananyagāmin
Sudhana går for å se bodhisattva Ananyagāmin. Han sier at i de østlige traktene av Śrīgarbhavatī (དཔལ་གྱི་སྙིང་པོ་དང་ལྡན་པ།, dpal gyi snying po dang ldan pa) har han opnnådd den bodhisattva-frigjørelse som kalles oppstigning over enhver portal ved føttene til Buddha Samanta­śrī­saṃbhava (དཔལ་ཀུན་ནས་ཡང་དག་པར་འབྱུང་བ།, dpal kun nas yang dag par ’byung ba). Det vil kreve utallige kalpa'er for ham å nå denne verden, selv om han passerte gjennom utallige eksistensplan i hvert enkelt trinn. Han har også gitt ofringer til alle buddhaer i disse plan og manifestert kropper til nytte for vesener der, og han gjorde dette mens han nærmet seg denne verden fra alle retninger samtidig. Men han forteller også at hans evner er begrenset til denne frigjøring, og sender han videre til guden Mahādeva (ལྷ་ཆེན་པོ།, lha chen po).
Kapittel 32: Mahādeva
Sudhana kommer til byen Dvāravatī (སྒོ་དང་ལྡན་པ།, sgo dang ldan pa) og finner Mahādeva i midten av byen. Når Sudhana ber om veiledning, strekker han ut sine fire armer til de fire store hav og får vannet derfra til å rense munnen hans. Han lovpriser bodhisattvaer som er så vanskelige å møte, og sier at han har oppnådd den frigjørelse som kalles nettet av skyer. Gjennom denne frigjøring manifesterer han mange juveler og dyrebare objekter foran Sudhana som han skal bruke som gaver til buddhaene for å oppnå dyder. På denne måte skaper han utallige vesener under praksisen av generøsitet. Han manifesterer heslighet for de med begjær, skremmende manifestasjoner til de stolte, og farer for de late, slik at de vil følge dharma. Men ettersom han er begrenset til denne frigjøring, ber han Sudhana om å fortsette fra Sør-India og reise til Magadha (མ་ག་དྷ།, ma ga dha) i Nord-India, til stedet hvor Buddha oppnådde sin opplysning, og besøke jordgudinnen Sthāvarā (བརྟན་མ།, brtan ma) der.
Kapittel 33: Sthāvarā
Sudhana forlater Sør-India og ankommer bodhimaṇḍa (སྙིང་པོ་བྱང་ཆུབ།, snying po byang chub) i Magadha. Mens han nærmer seg gudinnen Sthāvarā, erklærer en million jordgudinner at et stort og opplyst vesen nærmer seg. De manifesterer en matrise av mirakuløse tilsynekomster. Sthāvarā forteller at Sudhana har akkumulert dyder på dette stedet i tidligere liv, og viser dette ved å trampe på jordbunnen, slik at det kommer til syne millioner av skatter som Sudhana alltid vil kunne bruke. Hun forteller at hun har oppnådd den forløsning som kalles essensen av uovervinnelig visdom, og som resultat praktiserer hun dharma og har vært beskyttet av bodhisattvaer helt siden dagene til Buddha Dīpaṅkara (མར་མེ་མཛད།, mar me mdzad). Hun oppnådde denne frigjøring fra Buddha Sunetra (སྤྱན་བཟང་པོ།, spyan bzang po) for mange kalpa'er siden, og har siden da alltid vært i Buddhas nærvær. Men hun er begrenset til denne frigjøring, og ber Sudhana om å fortsette til Kapilavastu (སེར་སྐྱའི་གནས།, ser skya’i gnas), hjembyen til Buddha Śākyamuni, og oppsøke nattens gudinne Vāsantī (དཔྱིད་དང་ལྡན་པ།, dpyid dang ldan pa).