cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roar Halvdansson
Rolf Krakes saga
Rolf Krakes saga forteller at Halvdan hadde tre barn, Roar, Helge og en datter Signe (Signý) som var gift med Sævil jarl. Halvdan var samkonge med sin bror Frode. Mens Halvdan var vennlig med godt gemytt, var Frode ondskapsfull. Frode angrep og drepte Halvdan, og gjorde seg selv til konge av et forent Danmark. Han forsøkte å finne og kvitte seg med sine to brorsønner Roar og Helge, men brødrene gjemte seg de på en avsidesliggende øy, beskyttet av en mann ved navn Vivil, og etter en del hendelser hevnet de sin far ved å drepe Frode.
Roar omtales som «godtroende og munter», og overlot styret av Danmark til sin bror Helge. Isteden slo han seg sammen med Norðri, kongen av Northumberland, og giftet seg med denne kongens datter Ögn. Som vederlag for Roars andel av Danmark ga Helge ham en gullring.
Sævil jarls sønn Rok (Hrókr), nevø av Roar og Helge, ble sjalu over at han ikke arvet noe fra bestefar Halvdan. Han gikk til sin onkel Helge for kreve sin arv. Helge nektet å etterlate en tredjedel av Danmark til ham, og Rok dro da til Northumbria for å kreve gullringen. Han ba Roar om han i det minste kunne få se ringen, og da det skjedde kastet han ringen vannet. Roar ble sint og kuttet av Roks føtter og sendte ham tilbake til sine skip. Rok kom senere tilbake med en stor hær og drepte Roar. Helge hevnet sin bror ved å kutte av Roks armer. Roars sønn Agnar fikk tak i ringen ved å dykke i vannet, og dette ga ham stor ære. Agnar skal etter sigende ha blitt langt større enn sin far og mye omtalt i sagaene, men det finnes ikke bevarte kilder om det.
Helge angrep Sverige for å hendte Yrsa tilbake, hans datter og hustru, men ble drept av Adils, konge av Sverige. Han ble etterfulgt av Rolf Krake, sin sønn med Yrsa.
Selv om Rolf Krakes saga er på linje med de øvrige norrøne kildene om Helges incestiøse forhold til sin datter Yrsa, er den alene med disse og Beowulf ved å fjerne Roar fra kongedømmet i Danmark og sende ham til Northumberland hvor han giftet seg med Ögn, datteren av en mulig fiktiv konge Norðri som synes navngitt etter Northumberland (norrønt Norðimbraland). Meningene er delte om det var noen forbindelse mellom Roars / Hroðgars hustru Wealhþeow i Beowulf og om hennes familie (helmingene el. völsungene) var angelsaksere. En annen forskjell er det faktum at Hroðgars sønner Hreðric og Hroðmund som ikke opptrer i de norrøne kildene, men tilsvarer Agnar i Rolf Krakes saga.
Skjoldungesaga og Bjarkarimur
Kildene forteller at Halvdan har en halvbror ved navn Ingjaldus og en dronning ved navn Sigrith som han har tre barn med; Roas og Helgo og datteren Signy.
Ingjaldus var sjalu på halvbroren Halvdan og drepte ham, og giftet seg deretter med Sigrith som han fikk to sønner med, Rærecus og Frodo. Deres halvsøster Signy ble hos sin mor inntil hun ble giftet bort til Sævil, jarl av Sjælland. Ingjaldus som var bekymret for sine brorsønners hevn, forsøkte å finne dem og få dem drept, men Roas og Helgo overlevde ved å skjule seg på en øy utenfor Skåne. Da de ble gamle nok, drepte de Ingjaldus.
De to brødrene ble begge konger av Danmark, og Roas giftet seg med datteren til kongen av England. Da Helgos sønn Rolfo (som Helgo fikk med sin datter Yrsa) var åtte år gammel, døde Helge, og Rolfo etterfulgte ham. Ikke lenge etter ble også Roas drept av sine halvbrødre Rærecus og Frodo. Rolfo ble da enekonge av Danmark.
Hvordan Norge ble bygd
Det norrøne verket Hvordan Norge ble bygd (Hversu Noregr byggdist), en liste over norske og nordiske slekter, forteller at Roar hadde en sønn ved navn Valdar, far til Harald den gamle, far til Halvdan den tapre, far til Ivar Vidfamne, som var morfar til den danske kongen Harald Hildetann. Kong Harald falt i slaget ved Bråvalla mot sin nevø Sigurd Ring, en konge av Sverige og far til Ragnar Lodbrok.
Hensikten til dette verket er ikke å fortelle om livet til Roar, men å fortelle hvordan den norske kongen Harald Hårfagre nedstammet fra store konger og helter i nordiske sagn. Den eneste grunnen til å anta at denne Roar som nevnes her, er det faktum at det er den eneste Roar som er så berømt at det ikke trengs annen identifikasjon enn hans navn. Imidlertid forteller Skjoldungesagaen om en Valdar som bestred at Rørek, fetter av Helge som etterfulgte Rolf Krake, ble dansk konge. Etter en krig tok Rørek Sjælland], mens Valdar tok Skåne. Om dette er basert på samme tradisjon som Hvordan Norge ble bygd, hadde Valdar rett til tronen som sønn av den tidligere kong Roar. Det er for øvrig en viss navnelikhet mellom Roars sønn Valdar og Roars sønn Agnar som er navngitt i Rolf Krakes saga.
Danske middelalderkrøniker
I Lejrekrøniken (Chronicon Lethrense) hvor Annalene fra Lund (Annales Lundenses) er inkludert, og Gesta Danorum, alle latinske verker fra 1100-tallet, blir kong Roar nevnt i den gammeldanske formen av navnet Ro eller Roe. Hans far Halvdan blir nevnt som Haldan eller Haldanus mens hans bror Helge blir nevnt som Helghe eller Helgo. Roars nevø nevnes som Roluo Krage eller Rolf Krage. Deres svenske fiende kalles for Athislus eller Athisl, unntatt Lejrekrøniken som kaller Adils for Hakon, noe som den er den eneste som gjør. Det eneste danske verket som opprettholder tradisjonen av en feide med Ingjald og Frode er Gesta Danorum.
Lejrekrøniken og Annalene i Lund
Lejrekrøniken med den inkluderte Annalene i Lund forteller at Ro og Helghe var sønner av Haldan som døde av høy alder. De to brødrene var samkonger, Ro tok landet og Helghe vannet. Krønikene forteller også at det var Ro som grunnla og ga sitt navn til markedsbyen Roskilde, og at han ble gravlagt i Gammel Lejre. Imidlertid, før Ros nevø Rolf Krake, som var Helghes sønn med hans datter Yrse, kunne etterfølge som konge ble styret av Danmark gitt til en hund på ordre av den svenske kongen Hakon/Athisl, altså Adils.
Lejrekrøniken og Annalene i Lund er samstemte med Beowulf i å presentere Roar og hans bror Helge som sønner av Halvdan. De inneholder dog ikke en karakterbeskrivelse som Beowulf gjør, heller ikke nevner de hans ektefelle eller hans barn. Imidlertid introduserer de delingen av makten mellom Roar og Helge hvor sistnevnte hadde kun makten over flåten. Det er interessant å merke seg at Roar blir oppgitt som grunnleggeren av byen Roskilde, noe som sammenfaller med informasjonen i Beowulf om at han bygde mjødhallen Heorot. Informasjonen at Rolf Krake var resultatet av et incestiøst forhold mellom Helge og hans datter Yrsa opptrer kun i den nordiske tradisjonen. Som i Beowulf gjør Annalene i Lund Roar til en samtidig med Eadgils / Adils mens Lejrekrøniken av ukjente grunner kaller svenskekongen for Hakon.
Gesta Danorum
Gesta Danorum (bok 2), av Saxo Grammaticus, inneholder hovedsakelig den samme informasjon som Beowulf, Lejrekrøniken og Annalene i Lund: det er at Ro var sønn av Haldanus og bror av Helgo, og onkel til sin etterfølger Roluo Krage (Rolf Krake). Her blir det sagt om Ro at han var «kort og beskjeden», at han grunnla byen Roskilde, og at da deres far Haldanus døde av alderdom, styrte han kongedømmet med sin bror Helgo, og hvor Ro tok landet og Helgo tok sjøen.
Ro kunne ikke forsvare kongedømmet mot den svenske kongen Hothbrodd som ikke var tilfreds med å herje i øst, men ønsket å teste sine styrke mot danene:
Gesta Danorum samstemmer også med Beowulf ved å presentere Hroðgar (Ro) og Halga (Helgo) som brødre og som sønn av Healfdene (Haldanus). Som Lejrekrøniken og Annalene i Lund ble Roluo presentert som sønn av Halga og hans egen datter. En påfallende forskjell er at den svenske kongen Adils er dyttet fram en generasjon og isteden fremmer Saxo Rolf Krakes drapsmann Hothbrodd som far av Adils, noe andre kilder oppgir som Ohthere. En tilsvarende stykke informasjon er også funnet i Lejrekrøniken og Annalene i Lund hvor Helge måtte drepe en mann ved navn Hodbrod for å vinne hele Danmark. Imidlertid legger Saxo også til guden Hod (Höðr) som bror av Adils, antagelig for senere å presentere en euhemerosisk versjon av Balder-myten.
Tradisjonen med feiden med heaðobardene Ingeld og Froda opptrer to ganger i Gesta Danorum. Første gangen når feiden nevnes er i Bok 2 hvor Ingeld (her kalt Ingild) opptrer med sønnen Agnar. I denne versjonen skal Ingelds sønn gifte seg med Rolf Krakes søster Rute, men en strid bryter ut og Agnar dør i en kamp med Bodvar Bjarke, her kalt Biarco.
Den andre gangen teksten nevner Froda og Ingeld er i Bok 2, men her er Roar erstattet av en Harald og Halga av en Haldanus. Dette er den nordiske utgaven av feiden, tilsvarende til den som er formidlet i Skjoldungesaga, Bjarkarimur og Rolf Krakes saga hvor heaðobardene tilsynelatende er glemt og feiden er blitt en familiestrid. Hovedhandlingen er at Ingeld har sønnene Frodo (Frode) og Harald (tilsvarer Halvdan). Forholdet mellom Ingeld og Froda ble således snudd, en omgjøring som også er funnet i Sjoldungesaga og i Bjarkarimur. Frodo drepte sin bror og forsøkte å bli kvitt sine nevøer Harald (tilsvarer Roar) og Haldanus (tilsvarer Helge). Etter en del eventyr brenner de to brødrene deres onkel til døde i hans hus og hevnet således deres far.
Völsungensagaen
Sagaen om Völsungene, som i første del handler om Sigurd Fåvnesbane, har samme tematikk som Beowulf og hans kamp mot uhyret Grendel, nemlig Sigurds kamp mot dragen Fåvne. Disse mytiske historiene finnes også i det germanske diktet Nibelungenlied. I moderne tid er også mytene om dette gjenskapt i filmeposet Ringenes herre.
Kommentarer
Med unntaket av Hvordan Norge ble bygd hvor Roar kun er et navn i en slektsliste er det tre elementer som er felles for alle kildene: han var sønn av en danske konge Halvdan, bror av Helge, og han var onkel til Rolf Krake. Bortsett fra dette er den nordiske tradisjonen enstemmig i å dvele ved det incestiøse forholdet mellom Helge og dennes datter Yrsa som resulterte i Rolf Krake, en fortelling som enten ikke var tilstede i Beowulf eller var ikke kjent for dikteren av det angelsaksiske verket. De danske kildene (Lejrekrøniken, Annalene i Lund, og Gesta Danorum) er samstemte med Beowulf ved å gjøre Roar til konge av Danmark. De norrøne kildene (Skjoldungesaga, Bjarkarimur og Rolf Krakes saga) samstemmer alle i å nevne at Roar og Helge hadde en søster, og ved å nevne deres feide med Froda og Ingeld, skjønt med en del forskjeller i detaljene. Hva som er unikt for de norrøne versjonene er fortellingene om Roar og Helge fra tiden før de to brødrene ble konger.
Moderne henvisninger
Roar opptrer også i en animert utgave fra 2007 og fikk da stemme fra Anthony Hopkins. Roars portrett i filmen er framstilt som hedonistisk, noe svinsk og sjusket er svært forskjellig fra hans opprinnelse i diktet hvor han er en respektert og ærefull konge.
Kongen av dvergene i Christopher Paolinis Inheritance-syklus er navngitt Hrothgar og må betraktes som et nikk til den opprinnelige figur Roar.
Roar kan også bli sett i en episode av Star Trek: Voyager, «Heroes and Demons», hvor doktoren spilt av Robert Picardo besøker et Beowulf-scenario på «holodeck» (en simulert virkelighet) for å redde figuren Harry Kim.
Litteratur
Bella Millett
U.S. Legions
U.S. Legions er et samlealbum av det norske black metal-bandet Mayhem. Spor 1 til 7 er konsert-spor, mens spor 8 til 12 er gamle innspillinger av låter fra Grand Declaration of War.
Ohře
Ohře ( – tysk: Eger) er en elv i Tyskland og Tsjekkia. Den er en av Elbens større sideelver fra venstre.
Elveløp
Ohře har sitt utspring i Bayern, ved foten av Fichtelgebirge i nærheten av landsbyen Weißenstadt. Etter om lag 60 km krysser den grensen til Tsjekkia. Her flyter den 256 km i nordøstlig retning, før den munner ut i Elben ved Litoměřice.
Byer langs elven
Tyske navn i parentes.
Hurtigruten 365
Hurtigruten 365 er en norsk dokumentarserie om hurtigruteskipet MS «Midnatsol» som gikk på NRK1 i 2006. I serien skildres livet ombord på hurigruta i løpet av et år. Serien var produsert og vist av NRK og bestod av totalt 20 episoder. Den ble innspilt i 2005.
Serien var verdens første digitale TV produksjon, i det den var den første i verden til å benytte filbasert digital teknologi i en slik skala.
Leo Pinto
Leo Pinto (født 11. april 1914, død 10. august 2010 ) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London. Pinto ble olympisk mester i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tretten lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 19-1. I semifinalen slo de Nederland med 2-1 og i finalen Storbritannia med 4-0.
Partisan
En partisan er et medlem av en irregulær militærstyrke som kjemper mot en fremmed makt eller armé som angriper eller okkuperer et landområde. Begrepet brukes blant annet om medlemmer av motstandsbevegelser som sloss mot den tyske okkupasjonsmakten i flere land under andre verdenskrig, og om grupper som etter krigen kjempet mot de sovjetkontrollerte kommunistregimene i Øst-Europa.
Ordet kommer fra det franske partisan som igjen er lånt fra italiensk partigiano som betyr «delaktig, tilhenger» og er dannet av parte, «del».
Norge
Under andre verdenskrig ble 45 nordmenn fra Kiberg i Finnmark trent opp som partisaner av Den røde armé for etterretningsoppdrag i Norge. 3. august 1992 beklaget kong Harald på nasjonens vegne «måten norske myndigheter behandlet partisanene i Finnmark på etter krigen». Den siste av disse partisanene, Gunnar Halvari, døde i 2008.
Partisaner på 1700-, 1800- og 1900-tallet
Begrepet «partisan» ble først brukt i Johann von Ewalds Abhandlung über den kleinen Krieg i 1789. Ewald var krigsveteran fra de hessiske styrkene som kjempet i den amerikanske uavhengighetskrigen og skrev om det som på 1800- og 1900-tallet ville blitt omtalt som «irregulær» krigføring. I den tidlige partisan-krigføringen ble det brukt trente avdelinger parallelt med regulære styrker som skulle operere bak fiendens linjer for å forstyrre kommunikasjon, raide logistiske lagre og trekke fiendtlige styrker fra frontlinjene. Det var denne militærtaktikken som senere ble grunnlaget for «partisan rangers» i den amerikanske borgerkrigen. I denne krigen fulgte konfødererte partisanledere som John S. Mosby og andre idéene beskrevet av Ewald, og senere også av den sveitsiske militærteoretikeren Antoine-Henri Jomini og den tyske generalen Carl von Clausewitz. Partisaner på midten av 1800-tallet var betydelig forskjellige fra raidende kavalerister, eller fra uorganiserte eller halvorganiserte geriljastyrker.
En okkupant eller angriper kaller ofte partisaner for «geriljasoldater» og «terrorister». I motsetning til terrorister er imidlertid partisaner fremdeles regnet som lovlig uniformerte medlemmer av en nasjons bevæpnede styrker som kjemper for å frigjøre nasjonen fra en ekstern angriper.
Partisaner skiller seg også fra geriljakrigere, en betegnelse som vanligvis bare brukes om væpnede grupper under innenrikspolitiske opprør hvor de lovlige myndighetene og regjeringsstyrkene blir angrepet fra innsiden. Et typisk eksempel på gerilja var de kommunistiske Vietcong-styrkene i Vietnam som kjempet mot kolonimakten Frankrike og senere den USA-støttede Republikken Vietnam under Vietnamkrigen.
Begrepet er også blitt brukt i forbindelse med Ukrainas kamp mot angrepet fra Russland i 2022
Ole Kristian Holthe
Ole Kristian Holthe (født 1943) er en norsk statsviter, fredsforsker og diplomat.
Holthe var i flere år tilknyttet Institutt for fredsforskning (PRIO) som hovedfagsstudent og stipendiat og som instituttbestyrer i 1975–76. Han gikk deretter over i utenrikstjeneste og har blant annet vært ambassadør i Iran.
Kürdəmir (distrikt)
Kürdəmir er et distrikt (rayon) i Aserbajdsjan. Distriktets areal er 1 631 km². I 2009 hadde Kürdəmir 103 800 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Kürdəmir.
Skasåa
Skasåa er ei elv i Kongsvinger kommune. Elvas kilde er sjøen Skasen på Finnskogen, og derfra renner den gjennom en rekke sjøer og tjern før den munner ut i Glomma ved Nor. De største av sjøene er Steinreien, Bureien og Nugguren.
Vassdraget har vært benyttet til tømmerfløting. Forbi det bratte terrenget mellom Gravsjøen og Gardsjøen i øvre del av vassdraget, var det anlagt en tømmerrenne.
I 1981 var det planer om vannkraftutbygging av vassdraget, og i den forbindelse ble det gjort fiskebiologiske undersøkelser. Planene ble ikke realisert den gang. Det er i 2018 søkt ny konsesjon for bygging av Hofoss kraftverk, som skal utnytte fallet fra Åfloen i nedre del av vassdraget.
Oğuz (distrikt)
Oğuz er et distrikt (rayon) i Aserbajdsjan. Distriktets areal er 1 077 km². I 2009 hadde Oğuz 40 200 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Oğuz.
Ben Kweller
Benjamin Lev Kweller (født 1981) er en amerikansk sanger, låtskriver og multiinstrumentalist. Han var medlem av post-grunge-bandet Radish i 1990-årene.
Urho Kekkonen
Urho Kaleva Kekkonen (født 3. september 1900, død 31. august 1986) var en finsk politiker (Centerpartiet), kjent for sine 25 år som Finlands president.
Ben Kweller
Han begynte sin solokarriere med albumet Sha Sha i 2002. I 2003 dro Kweller på turné i Australia med Ben Folds og Ben Lee som The Bens. Kwellers andre solo album, On My Way (2004), har prøvd å etterligne den beskjedne, men vel mottatte populariteten som Sha Sha fikk, samtidig å lage en mer moden plate.
Urho Kekkonen
Kekkonen ble medlem av riksdagen 1936-56, og satt med få unntak som medlem av ulike koalisjonsregjeringer sammenhengende fra 1936 til han ble valgt til president i 1956. Han trakk seg som president i 1981, på grunn av helseproblemer, mot slutten av sin femte presidentperiode. Presidentboligen Ekudden ble omgjort til hans æresbolig etter at han gikk av som president, og er i dag et museum.
Unge år
Han vokste opp i en småbrukerfamilie i Norra Savolax. Faren var skogsarbeider i tillegg til gårdsarbeidet. Som ung deltok Urho i den finske borgerkrigen, på de hvites side. I ettertid har det, gjennom hans selvbiografi, blitt kjent at han i mai 1918 hadde kommando over en eksekusjonspeletong som henrettet tilfangetagne rødegardister.
Parallelt med studiene var Kekkonen aktiv som idrettsutøver. Han ble finsk mester i Stille høyde i 1924, med 1.85 m. Han hadde også en periode en uoffisiell verdensrekord i Tresteg uten tilløp. Han hadde en bestenotering på 11,0 sekunder på 100 meter; og var en periode president i det finske friidrettsforbundet.
Statsråd og statsminister - 1936-1956
Kekkonen meldte seg inn i Agrarförbundet (det senere Centern) i 1933, og gjorde et mislykket forsøk på å bli valgt inn i Riksdagen. Samme år fikk han også stilling i Landbruksdepartementet.
Han ble valgt inn i Riksdagen i 1936, og ble samme år justisminister i Kyösti Kallios fjerde regjering. Året etter ble han innenriksminister i A.K. Cajanders regjering, og hadde denne stillingen til 1939. I perioden 1944–46 var han igjen justisminister, i Paasikivis regjering, blant annet med ansvar for rettssakene mot de politikerne som hadde «skylden» for fortsettelseskrigen. 1948-50 var han talman i Riksdagen.
Kekkonen var motstander av fredsavtalen etter vinterkrigen, og var blant de 42 riksdagsmedlemmene som var fraværende under avstemningen i Riksdagen. Senere, i 1943-44, skiftet han syn, og agiterte offentlig for at tillit mellom Finland og Sovjetunionen måtte være hovedsaken i finsk utenrikspolitikk.
Kekkonen stilte som kandidat i Presidentvalget i 1950 men Paasikivi vant allerede i første valgomgang. Da regjeringen ledet av sosialdemokraten Karl-August Fagerholm gikk av samtidig ble Kekkonen utnevnt til statsminister, og tiltrådte 17. mars. I alt ledet han 4 ulike regjeringer 1950-53, i den siste var han også utenriksminister.
Han ble i mai 1954 utenriksminister i en regjering ledet av Ralf Törngren fra Svenska folkpartiet, og i oktober samme år statsminister i sin femte regjering. Under Presidentvalget i 1956 vant han med knappest mulig margin, 151 mot 149 valgmannsstemmer, over rivalen Fagerholm.
President, 1956-81
Som president fra 1956 videreførte Kekkonen den «tillitbyggende» og konfliktdempende nøytralitetspolitikken vis-à-vis Sovjetunionen som var blitt etablert av forgjengeren, og som etterhvert fikk navnet Paasikivi-Kekkonen-linjen. Den dominerende rollen Sovjetunionen spilte i Finland under den kalde krigen fikk sitt eget navn da Franz Josef Strauss introduserte begrepet finlandisering i tysk politisk debatt på 1960-tallet.
Kekkonen var en usedvanlig sterk president, og det er mange historier om hans nettverksbygging, og om hans aktive rolle både overfor sine egne regjeringer, overfor Riksdagen og innenfor en rekke andre samfunnsområder. Han holdt tett kontakt med studiekamerater av sin egen generasjon, men var også aktiv overfor blant annet den unge intelligentsiaen, og hans såkalte «barneselskap» i presidentboligen var godt kjent. Han hadde også mange venner i kunstnerkretser.
Kekkonens politiske initiativ omfattet blant annet forslaget om en Nordisk atomvåpenfri sone i 1963, og vertskapet for Konferansen om sikkerhet og samarbeid i Europa i 1975.
De siste årene, og i ettertid
«Kekkonen-æraen» i finsk politikk punkterte etter manges mening i april 1981, da den daværende statsminister Mauno Koivisto nektet å etterkomme presidentens krav om at regjeringen måtte gå av. Koivisto bemerket at det etter hans forståelse var slik at regjeringen var avhengig av Riksdagens tillit, ikke av presidentens.
Kekkonen hadde etter alt å dømme planlagt å gå av tidlig i 1982, men planene ble forskjøvet da han ble syk under en fisketur på Island i august 1981. Han ble sykemeldt fra 10. september og gikk av 26. oktober 1981. Legejournalen er forsvunnet, men det antas at Kekkonen led av demens, forårsaket av flere slagtilfeller.
Urho Kekkonen døde 31. august 1986 på Ekudden, tre dager før sin 86-årsdag. Han ble bisatt fra Helsingfors domkyrka, og begravet ved Sandudds begravningsplats.
De reformene som ble gjennomført i den finske grunnloven 1984–2003 hadde blant annet til hensikt å redusere presidentens makt, i lys av Kekkonens dominerende rolle: Presidenten kan ikke sitte mer enn to perioder, skal velges ved direkte valg, kan ikke lenger oppløse riksdagen alene, og har en mindre aktiv rolle i sammensetningen av regjeringene.
Disputas
En disputas eller disputasjon (dannet av det latinske ordet for å «utrede» eller «undersøke») er en offentlig diskusjon om et gitt tema. Disputas betegner i vår tid først og fremst et åpent arrangement der en kandidat (doktorand) ved et universitet eller en høyskole presenterer og forsvarer sin ferdige doktorgradsavhandling overfor kritiske fagopponenter for å oppnå en doktorgrad.
Historisk foregikk disputaser ved universitetene i form av angrep på og forsvar for teser, retoriske øvelser som ofte foregikk på latin, som for eksempel under disputasen i Leipzig.
Å disputere vil si å forsvare en vitenskapelig avhandling for å ta doktorgraden.
Doktorgradsdisputas
I dag brukes betegnelsen disputas vanligvis om en del av prosessen ved å få tildelt en doktorgrad ved et universitet eller en høyskole. Forut for disputasen har kandidaten levert inn en avhandling, vanligvis i form av en monografi eller en serie publiserte vitenskapelige artikler som er knyttet sammen av et teoretisk sammendrag. En komite oppnevnt av fakultetet vurderer så om avhandlingen er verdig til å bli forsvart for den aktuelle graden i en disputas.
Ex auditorio (latin, «fra tilhørernes krets», «fra auditoriet») er en tilhører som opptrer som opponent under en doktordisputas (opponent ex auditorio), ved å stille spørsmål til doktoranden. De offisielle opponentene, som er utnevnt av universitetet, kalles opponenter ex officio.
Det sentrale elementet i det å oppnå en akademisk grad på doktorgradsnivå er en form for avhandling som vurderes av fagfeller med hensyn til omfang, nivå og kvalitet. Detaljer med hensyn til godkjenning av en avhandling og gjennomføringen av selve disputasen varierer fra universitet til universitet (men er vanligvis ganske konsistent for universiteter innen et land).
Mercury-Atlas 8
Mercury-Atlas 8 var en bemannet romferd i NASA sitt Mercury-program. Det var den femte bemannede amerikanske romferden og den lengste til da i programmet. Mercury-Atlas 8 ble skutt opp med en Atlas-rakett fra Complex 14 på Cape Canaveral i Florida. Romskipet gjennomførte 6 omløp rundt Jorden, med astronaut Wally Schirra ombord. Ferden varte litt over 9 timer.
Mannskap
Backup mannskap
Høydepunkter fra ferden
Oppskytingen av Mercury-romskipet og Atlas-raketten var helt uten problemer. Dette var første gang i programmet at en ferd gikk uten noen former for problemer.
Schirra sin ferd var den første av de lange ferdene i Mercury-programmet.
Romferden på 6 omløp, der Schirra tilbragte mesteparten av tiden i det han kalte for «sjimpanse-konfigurasjon», der romskipet ble styrt automatisk. Schirra forsøkte også å styre ved hjelp av stjerne-navigasjon (han syns det var vanskelig), tok fotoer med et Hasselblad-kamera, trente lett, så lyn i atmosfæren, sendte de første direkte meldingene fra et amerikansk romskip til radio og TV-publikum på bakken. Dette var også den høyeste ferden i Mercury-programmet med hele 283 km høyde, men Schirra var ikke særlig imponert over utsikten, sammenlignet med sine dager som testpilot i store høyder: "Same old deal, nothing new," fortalte han under debriefing.
Schirra og Sigma 7 gjennomførte den første landingen i Stillehavet.
Mercury-romskipet nr 16 – Sigma 7, er nå utstilt i «the United States Astronaut Hall of Fame» i Titusville, Florida.
Eksterne lenker
http://history.nasa.gov/SP-12/app.1.htm Transcript of air to ground communications during mission.
1 − 2 + 3 − 4 + · · ·
I matematikken er 1 − 2 + 3 − 4 + … den uendelige rekken hvis ledd er de positive heltallene i økende rekkefølge, med alternerende fortegn. Summen av de m første leddene i rekken uttrykkes med summenotasjon som
Den uendelige rekken divergerer, i den forstand at følgen av delsummene (1, −1, 2, −2, …) ikke går mot noen endelig grense. Ekvivalent sier man at 1 − 2 + 3 − 4 + … ikke har noen sum.
På tross av dette skrev Leonhard Euler på midten av 1700-tallet noe han innrømte var en paradoksal ligning:
En rigorøs forklaring på denne ligningen kom ikke før langt senere. Fra 1890 av satte Ernesto Cesàro, Émile Borel og andre igang undersøkelser av veldefinerte metoder for å utlede generaliserte summer til divergerende rekker – inkludert nye tolkninger av Eulers forsøk. Mange av disse summeringsmetodene leder greit til at 1 − 2 + 3 − 4 + … har en «sum» på 1/4 likevel. Cesàro-summering er én av få metoder som ikke summerer 1 − 2 + 3 − 4 + …, så denne rekken er et eksempel hvor en litt sterkere metode, som f.eks. abelsk summasjon, er nødvendig.
Rekken 1 − 2 + 3 − 4 + … er nært relatert til Guido Grandis rekke 1 − 1 + 1 − 1 + …. Euler behandlet disse to som spesialtilfeller av 1 − 2n + 3n − 4n + … for en vilkårlig n. Dette var en utvidelse av hans arbeid knyttet til Basel-problemet og ledet til funksjonalligningene vi nå kjenner for Riemanns zetafunksjon og Dirichlets etafunksjon.
Divergens
Rekkens ledd (1, −2, 3, −4, …) nærmer seg ikke 0; derfor divergerer 1 − 2 + 3 − 4 + … ved en divergenstest. For senere bruk, vil det også være nyttig å se divergensen på et fundamentalt nivå. Per definisjon er konvergensen eller divergensen til en uendelig rekke bestemt ved konvergensen eller divergensen av dens følge med delsummer, og delsummene av 1 − 2 + 3 − 4 + … er: Denne følgen treffer hvert heltall én gang – til og med 0 dersom man regner med den tomme delsummen – og viser dermed at mengden \mathbb{Z} med heltall er tellbar. Den konvergerer åpenbart ikke mot et spesifikt tall, så 1 − 2 + 3 − 4 + … divergerer.
Stabilitet og linearitet
Siden leddene 1, −2, 3, −4, 5, −6, … følger et enkelt mønster, kan rekken 1 − 2 + 3 − 4 + … manipuleres ved bytting og summeres ledd-for-ledd for å oppnå en numerisk verdi. Hvis man på en logisk måte kan skrive s = 1 − 2 + 3 − 4 + … for et vanlig tall s, vil følgende manipulasjoner argumentere for s = 1/4:
Så. Denne utledningen vises grafisk på bildet til høyre.
Selv om 1 − 2 + 3 − 4 + … ikke har noen sum i egentlig forstand, kan ligningen s = 1 − 2 + 3 − 4 + … = 1/4 bli støttet som det mest naturlige svaret, dersom en slik sum skal defineres. En generalisert definisjon av «summen» av en divergent rekke blir kalt summemetoden eller summabilitetsmetoden, som summerer noen delmengder av alle mulige rekker. Det finnes mange forskjellige metoder (noen av disse blir forklart nedenfor). Disse karakteriseres ved hvilke egenskaper de har til felles med normal summering. De ovenstående manipulasjonene beviser følgende: Gitt en hvilken som helst summemetode som er lineær og stabil og som summerer rekken 1 − 2 + 3 − 4 + …, så vil summen bli 1/4. Videre, siden
må en slik metode også summere Grandis rekke som 1 − 1 + 1 − 1 + … = 1/2.
Cauchy-produkt
Cauchy-produktet av to uendelige rekker defineres selv om begge divergerer. I dette tilfellet, hvor Σan = Σbn = Σ(−1)n, er leddene i Cauchy-produktet gitt ved de endelige diagonale summene
Produktrekken er da
Derfor vil en summeringsmetode som tar hensyn til Cauchy-produktet av to rekker og summer 1 − 1 + 1 − 1 + … = 1/2, også summere 1 − 2 + 3 − 4 + … = 1/4. Med resultatet fra forrige avsnitt, impliserer dette en ekvivalens mellom summabiliteten av 1 − 1 + 1 − 1 + … og 1 − 2 + 3 − 4 + … med metoder som er lineære, stabile og som respekterer Cauchy-produktet.
Cesàros teorem er et spissfindig eksempel. Rekken 1 − 1 + 1 − 1 + … er Cesàro-summerbar i svakeste forstand, kalt (C, 1)-summerbar, mens 1 − 2 + 3 − 4 + … krever en sterkere form av Cesàros teorem, siden den er (C, 2)-summerbar. Siden alle formene av Cesàros teorem er lineære og stabile, blir verdien av summene akkurat som utregnet.
Cesàro og Hölder
For å finne (C, 1) Cesàro-summen av 1 − 2 + 3 − 4 + …, dersom den eksisterer, må man regne ut det aritmetiske gjennomsnittet av delsummene i rekken. Delsummene er
og de aritmetiske gjennomsnittene av disse delsummene er
Denne følgen av gjennomsnitt konvergerer ikke, så 1 − 2 + 3 − 4 + … er ikke Cesàro-summerbar.
Det eksisterer to velkjente generaliseringer av Cesàro-summering: den konseptuelt enkleste av disse er følgen av (H, n)-metoder for naturlige tall n. (H, 1)-summen er Cesàro-summering, og høyere metoder gjentar utregningen av gjennomsnitt. Over konvergerer de like gjennomsnittene mot 1/2, alle de andre gjennomsnittene er lik 0, så gjennomsnittene av gjennomsnittene konvergerer mot middelverdien av 0 og 1/2, som er 1/4. Så 1 − 2 + 3 − 4 + … er (H, 2) summerbar til 1/4.
«H» står for Otto Hölder, som først beviste i 1882 hva matematikere nå anser som sammenhengen mellom Abel-summasjon og (H, n)-summering; 1 − 2 + 3 − 4 + … var hans første eksempel. Det at 1/4 er (H, 2)-summen av 1 − 2 + 3 − 4 + … garanterer at det også er den abelske summen; dette vil også bli direkte bevist nedenfor.
Den andre vanlige generaliseringen av Cesàro-summeringen er følgen av (C, n)-metoder. Det har blitt bevist at (C, n)-summering og (H, n)-summering alltid gir samme resultat, men de har forskjellige historiske bakgrunner. I 1887 var Cesàro nær en definisjon på (C, n) summeringen, men han ga bare noen få eksempler. I hovedsak; han summerte 1 − 2 + 3 − 4 + …, til 1/4 med en metode som kan omskrives til (C, n), men som ikke var godtatt på den tiden. Han definerte formelt (C, n) metoder i 1890, for å kunne underbygge sitt teorem om at Cauchy-produktet av en (C, n)-summerbar rekke og en (C, m)-summerbar rekke er (C, m + n + 1)-summerbar.
Abelsk summasjon
I et skriv fra 1749 innrømmer Leonhard Euler at rekken divergerer, men forbereder seg på å summere den likevel:
«...når det blir sagt at summen av denne rekken 1−2+3−4+5−6 etc. er 1/4, må det se paradoksalt ut. For ved å addere 100 ledd i denne rekken får vi −50, og likevel, summen av 101 ledd gir +51, noe som er ganske forskjellig fra 1/4, og den blir enda større når man øker antall ledd. Men jeg har tidligere lagt merke til at det er nødvendig å gi ordet sum en mer utfyllende mening….»
Euler ba om en generalisering av ordet «sum» flere ganger. I tilfeller av 1 − 2 + 3 − 4 + …, er ideene hans like med det vi idag kjenner som abelsk summasjon:
«...det er ikke lenger tvil om at summen av denne rekken 1−2+3−4+5 + etc. er 1/4, siden det kommer fra utvidelsen av formelen 1/(1+1)2 som unektelig har en verdi på 1/4. Dette blir klarere hvis man tar for seg den generelle rekken 1 − 2x + 3x2 − 4x3 + 5x4 − 6x5 + &c. som kommer frem når man utvider uttrykket 1/(1+x)2, som denne rekken definitivt er lik med, etter at vi setter x = 1.»
Det finnes mange måter å se at, spesielt for absoluttverdier |x| < 1, har Euler rett i at Man kan ta taylorrekken av høyresiden, eller foreta vanlig polynomdivisjon. Ved å starte på venstresiden, kan man følge den typiske heuristikken ovenfor og prøve å multiplisere to ganger med (1+x) eller å ta kvadratroten av den geometriske rekken 1 − x + x2 − …. Euler ser også ut til å foreslå derivasjon av den siste rekken, ledd for ledd.
Sett fra et moderne ståsted, definerer ikke rekken 1 − 2x + 3x2 − 4x3 + … en funksjon ved x = 1, så den verdien kan ikke omgjøres til det resulterende uttrykket. Siden funksjonen er definert for alle |x| < 1, kan man likevel ta grenseverdien når x går mot 1, og dette er definisjonen av den abelske summen:
Euler og Borel
Euler innførte en annen teknikk for rekken som vanligvis omtales som en « Euler-transformasjon». Den består i å begynne med følgen med positive ledd som skaper de alternerende rekkene — i dette tilfellet 1, 2, 3, 4, …. Det første elementet i denne følgen er merket a0.
I neste omgang trenger følgen av fremtidige differanser i 1, 2, 3, 4, …; dette er bare 1, 1, 1, 1, …. Det første elementet i denne følgen er merket Δa0. Euler-transformasjonen avhenger også av differanser av differanser, og høyere gjentakelser, men alle fremtidige differanser i 1, 1, 1, 1, … er 0. Euler-transformasjonen av 1 − 2 + 3 − 4 + … er dermed definert som
har man en relatert, «evig-konvergent» rekke
Borel-summering av 1 − 2 + 3 − 4 + … er derfor
Separering av skalaer
Saichev og Woyczyński havner på 1 − 2 + 3 − 4 + … = 1/4 ved å bruke to fysiske lover: infinitesimalsk avslapping og separering av skalaer. Altså leder disse lovene dem til definisjonen av et bredt system som "φ-summeringsmetoder", hvor alle summerer rekken til 1/4:
Dette resultatet generaliserer Abel-summeringen, som kan finnes ved å la φ(x) = exp(−x). Det generelle uttrykket kan finnes ved å sette leddene i par i en rekke over m og konvertere uttrykket til et Riemann-integral. For det sistnevnte, vil det tilsvarende beviset for 1 − 1 + 1 − 1 + … gi oss middelverditeoremet, men her trenger man sterkere Lagrange-form av Taylors teorem.
Generaliseringer
Det tredoble Cauchy-produktet av 1 − 1 + 1 − 1 + … er 1 − 3 + 6 − 10 + …, den alternerende rekken av trekanttall; dens Abel- og Euler-sum er 1/8. Det firedoble Cauchy-produktet av 1 − 1 + 1 − 1 + … er 1 − 4 + 10 − 20 + …, den alternerende rekken av tetraedriske tall, som har en Abel-sum på 1/16.
En annen generalisering av 1 − 2 + 3 − 4 + … i en litt annen retning er rekken 1 − 2n + 3n − 4n + … for andre verdier av n. For positive heltall n, har rekken følgende Abel-summer: hvor Bn er Bernoulli-tallene. For n i partall, reduseres denne til
Denne siste summen ble latterliggjort av Niels Henrik Abel i 1826:
Rekken blir også undersøkt for verdier av n som ikke er heltall; disse utgjør Dirichlets etafunksjon. Deler av Eulers motivasjon for å undersøke rekker som er relatert til 1 − 2 + 3 − 4 + … var funksjonalligningen for etafunksjonen, som leder direkte til funksjonalligningen for zetafunksjonen. Euler hadde allerede blitt kjent for å finne verdiene av disse funksjonene for positive partall (inkludert Basel-problemet), og han prøvde å finne verdiene av positive oddetall (inkludert Apérys konstant), et problem som fortsatt er unnvikende. Spesielt eta-funksjonen er lettere å hanskes med i Eulers metoder, siden dens Dirichlet-rekker er Abel-summerbare overalt; zeta-funksjonens Dirichlet-rekke er mye vanskeligere å summere der den divergerer. For eksempel, motparten av 1 − 2 + 3 − 4 + … i zeta-funksjonen er den ikke-alternerende rekken 1 + 2 + 3 + 4 + · · ·, som har store anvendelsesområder i moderne fysikk, men krever kraftigere metoder for å summere.
Helge Bjønsaas
Helge Bjønsaas (født 21. mai 1968, i Haugesund ) er en tidligere fotballspiller. I løpet av karrieren spilte han for klubbene SK Haugar, IK Start, Viking FK og. Han er mest kjent som midtstopper hos Start.
Sommeren 2008 overtok han treneransvaret for tredjedivisjonsklubben FK Donn.
Eliteseriekamper
Han spilte for Start i fem sesonger, fra til og med. I den tiden spilte han 101 kamper og scoret 10 mål. Fra 1997 hadde han to sesonger for Viking hvor han spilte 46 kamper og scoret 2 mål. Så spilte han for Start igjen i til. Han fikk 46 kamper de sesongene og scoret 7 mål. Totalt har han spilt 193 kamper i eliteserien og scoret 12 mål.
Strømsund bru
Strømsund bru er ei klaffebru på fylkesvei 511 i Karmøy kommune i Rogaland. Brua krysser Vågen i Kopervik og er 52 meter lang. Seilløpet (spennvidden) er 29 meter. Brua ble bygd i 1978 og avløste den tidligere Kopervik bru fra 1929. Den gamle brua var også bevegelig, men av svingbrutypen.
Ulvsnesøy
Ulvsnesøy, også omtalt som Ulfnesøy, Olsnesøyni, Olsnesøyna, Olsnesøya, Ulsnesøy, Ulvsnæsøen og Ulfsnesøen, og kalt Flekkøyni noen plasser på Osterøy, er ei øy i Sørfjorden i Osterøy kommune i Hordaland. Øya ligger like utenfor Bruvik, omkring fem mil øst for Bergen. Toget bruker ca. 25 minutter fra Bergen. Med bil fra Bergen bruker en ca. 45 minutter.
Ulvsnesøy skole (Ulfsnesøen skolehjem)
I 1881 ble det opprettet et skolehjem for «slemme» gutter i alderen fra 10 til 15 år på øya (enkelte kunne også bo der til de var 18 år). Institusjonen, som var en slags rednings- og oppdragelsesanstalt, ble opprinnelig kalt Ulfsnesøens Opdragelsesanstalt i Nordhordland for vanartede og forvildede gutter. Skolemannen og teologen Ole Irgens fra Bergen tok initiativet til skolehjemmet, som ble betalt med penger fra Brennevinssamlaget og Bergens Sparebank. Bygningene på øya sto klar til bruk i april 1881. De første guttene kom til øya i oktober 1881. I 1900 fikk anstalten ny status i samsvar med Lov av 1896 om forsømte barn (vergerådsloven) og ble da Ulvnæsøens Skolehjem for forsømte Gutter. Lov av 1951 om spesialskoler gav grunnlag for nyordning der staten overtok driften for Ulvsnesøy skole for gutter med tilpasningsvansker. I 1965 ble navnet igjen forandret, da til ''Ulvnesøy off. skole''. Guttene som bodde og gikk på skolen, ble sendt dit av myndighetene på grunn av omsorgssvikt eller atferdsproblemer. Det var et 30-talls elever og noen få lærere. Skolehjemmet hadde eget brevhus fra 1901 til 1955, opprinnelig kalt «Olsnesøen i Bruvik».
Ulvsnesøy skole er beskrevet i Edvard Lysnes «Ulvsnesøy skole, fra oppdragelsesanstant til offentlig skole» fra 1983 og Yngvar Ustvedts bok «Djeveløya i Oslofjorden – historien om Bastøy og andre straffeanstalter for slemme gutter» fra 2000.
Skolen ble lagt ned i 1981.
Bergen fengsel avdeling Osterøy
Fra 1982 holdt Bergen fengsel til i bygningene etter skolehjemmet på Ulvsnesøy. Avdelingen fikk først navnet Bergen kretsfengsel avd. Osterøy. Etter åpningen av Bergen Landsfengsel i 1990 ble avdelingen kalt Bergen landsfengsel avd. Osterøy. Begrepet landsfengsel forsvant ved innføringen av regionene 1. januar 2001. Alle fengselsvesenets anstalter blir nå betegnet som fengsel.
Avd. Osterøy hadde 26 ansatte og plass til 31 innsatte hvorav ni plasser var for kvinner. De innsatte var sysselsatt i driften, i vedlikehold av de gamle bygningene, i gårdsdrift eller gikk på skole. Åsane videregående skole hadde en egen avdeling i fengselet.
Qax (distrikt)
Qax er et distrikt (rayon) i Aserbajdsjan. Distriktets areal er 603 km². I 2018 hadde Qax ca 56 500 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Qax.
Reginald Rodrigues
Reginald Rodrigues (født 1922) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London. Rodrigues ble olympisk mester i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tretten lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 19-1. I semifinalen slo de Nederland med 2-1 og i finalen Storbritannia med 4-0.
Jaswant Singh Rajput
Jaswant Singh Rajput (født 1926 i Delhi, død 28. januar 2015 i Kolkata) var en indisk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1948 i London. Rajput ble olympisk mester i landhockey under OL 1948 i London. Han var med på det indiske laget som vant landhockeyturneringen. Det var tretten lag med i turneringen og India vant sine tre kamper i gruppespillet med sammenlagt 19-1. I semifinalen slo de Nederland med 2-1 og i finalen Storbritannia med 4-0.
Qəbələ (distrikt)
Qəbələ er et distrikt (rayon) i Aserbajdsjan. Distriktets areal er 1 548 km². I 2009 hadde Qəbələ 93 800 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Qəbələ.
Arne Hvidsten
Arne Hvidsten (født 1967) er en norsk forretningsmann innenfor eiendom. Han grunnla selskapet Hvidsten Eiendom AS i juli 1991. Hvidsten Eiendom begynte sitt første boligprosjekt i 1995 og spesialiserte seg på å omgjøre eksisterende bygningsmasse – ofte forretningsbygg – til boliger.
I 2001 – 10 år etter at han startet sin virksomhet – skrev magasinet Næringseiendom, at størrelsen på Arne Hvidstens eiendomsportefølje var på 50.000 m2 og at han var en av de største utleierne i Oslo. På det tidspunktet hadde firmaet oppnådd høyeste kredittvurderingen av kredittvurderingsselskapet Dun & Bradstreet.
I løpet av en femårsperiode mellom 2003 og 2007 begynte Hvidsten Eiendom mer enn 20 prosjekter til en verdi av 1,8 milliarder kroner. Tidsskriftet, Kapital, rangerte Arne Hvidsten som nr. 173 på sin liste over Norges 400 rikeste i 2007, med en netto formue på 900 millioner kroner. Hvidsten stod oppført på denne listen inntil han flyttet til Thailand.
Hvidsten hadde roller i to norske spillefilmer. . Han ga ut en singel under artistnavnet Whitestone, hvor Motörhead-trommeslager Mikkey Dee deltok. Singelen holdt seg i flere uker på Norges topp 10 hitliste, VG lista. En musikkvideo ble også utgitt, hvor flere norske kjendiser medvirket: Terje Haakonsen, snowboard, Morten Ramm komiker/skuespiller, og artisten Øyvind Sauvik.
Han sa i et annet intervju til Nettavisen at "jeg har laget boliger som folk vil ha", og at "det er ikke skrevet om at unge mennesker vil selge leilighetene mine til dobbelt så mye som de ga meg. Alle som har kjøpt eiendom av meg har tjent penger.”
Ifølge media var Hvidsten den første i Norge som innførte merkevarebygging (branding) i boligmarkedet. Studiokonseptet, Living in a Box, oppnådde rekordpriser i Oslo da det ble lansert i 2006. . Ifølge TV2-Nyhetene var prosjektet hans det første boligprosjektet i Norge som oppnådde et prisnivå på 100,000 kroner per kvadratmeter, og det tok mange år før noen klarte det samme.
I Thailand har han investert i forskjellige eiendomsprosjekter, gjennom utvikling og salg av 400,000 kvm til andre utbyggere eller investorer. Hvidstens selskap i Thailand er Hvidsten Group i Bangkok.
Kløv (geologi)
Kløv blir innenfor steinindustri eller petrologi (bergartslære) brukt som et faguttrykk for å beskrive hvordan en bergart kan spalte eller dele seg innenfor bestemte plan eller svakhetsoner, slik at man får jevne flater som følger disse bestemte retningene.
Sankt Petri kirke (København)
Sankt Petri kirke er en tyskspråklig kirke midt i København. Kirken er den eldste bevarte i Københavns indre by. Tårnet, midtskipet og koret stammer fra det 15. århundre. Kirken ligger på hjørnet av Nørregade og Sankt Peders Stræde i Latinerkvarteret.
Kløv (geologi)
Skifer er et eksempel på en bergart som deler seg i fine flak eller blokker i kløvretningene. Noe som gjør den godt egnet til bygningsstein.
Sankt Petri kirke (København)
Kirken, som i starten var en av de fire katolske sognekirkene i byen, ble i 1585 overdratt til den tyskspråklige menigheten i hovedstaden av kong Frederik II. Menigheten ble sannsynligvis grunnlagt ti år tidligere. Kirken var et samlingspunkt for Københavns politiske, økonomiske, kulturelle og militære elite, som først og fremst benyttet seg av det tyske språk, på samme måte som hoffet. I gravkapellene ligger det mange kjente personligheter, som f.eks. Ernst Henrich Berling og Johann Friedrich Struensee. Med 3-årskrigen 1848–1850 som et uttrykk for den tiltakende spenning mellom dansker og tyskere, som var oppstått i tiårene før, mistet kirken sin spesielle betydning og dermed medlemmer, anseelse og økonomisk styrke.
I 1805 ble det av hygieniske årsaker forbudt å begrave mennesker innendørs i kirkebygningene. I Sankt Petri er det en gravhvelving, hvor de døde ikke går i oppløsning, og som en kuriositet sto denne tidligere alltid åpen. Forfatterinnen Friederike Brun forteller i sine erindringer fra 1824, Morgendrømmenes Sandhed, at hun som barn lekte med et barnelik som hadde ligget i hvelvingen i flere hundre år. Brun var datter av kirkens prest, Balthasar Münter, men historien kjennes ikke fra andre kilder. Imidlertid er det korrekt, at det er en gravhvelving i Sankt Petri, hvor de døde oppbevares.
Arkitektur
Sankt Petri kirke var i middelalderen viet til Sankt Peter og nevnes første gang i 1304, men ble antakelig grunnlagt på 1200-tallet. Den første kirken brant i 1380, men ble kort etter gjenreist. De eldste delene av den nåværende kirkebygningen daterer seg til midten av 1400-tallet. Langhuset med tresidet avslutning inneholder deler av denne kirken fra rundt 1450, mens tårnets nederste avsnitt er fra ca. 1500. Etter reformasjonen ble sognet nedlagt og bygningen benyttet som kanon- og klokkestøperi.