cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eidsvold Værks Skiklub
Aktive utøvere
Klubbens fremste aktive utøvere er langrennsløperen Thomas Alsgaard og hopperen Espen Enger Halvorsen. Alsgaard fikk bronse på 15 km klassisk under NM på ski 2011 og bronse på 15 km fristil under NM på ski 2012 mens Halvorsen fikk gull i laghopp med Akershus og 7.-plass i normalbakken under NM på ski 2011.
Den første fasen 1881-1928
Eidsvold Værks Skiklub ble stiftet den 23. januar 1881 på gården Braaten på Eidsvoll Verk. Skiklubbens formål var «at virke for skisportens fremme, såvel blandt eldre som yngre i den udstrekning som foreningens bestyrelse finder passende for virkekredsen.» Det fremkommer av skiklubbens lover at «(d)et paahviler bestyrelsen, hvert aar naar sne og veirforhold ere gunstige, at foranstalte et premieskirend, mindst for to gutteclasser og om midlerne tilader det, et for voksne.»
Odd Tore Fygle
Odd Tore Fygle (født 31. januar 1950) var ordfører i Bodø kommune for Arbeiderpartiet. Fygle varslet høsten 2010 at han ikke vil stille til gjenvalg som ordfører ved kommunevalget i 2011.
Eidsvold Værks Skiklub
Den første fasen 1881-1928
Det første skirennet ble arrangert 13. januar 1883 i Matsbakken (rett sør for kraftverket Mago A på Eidsvoll Verk). Det er ikke bevart noen resultatliste fra dette rennet, men protokollen forteller at det var «(e)tt premieskirend for 2 classer voksne og 2 classer gutter hvor 19 premier er utdelt.» Det første skirennet det er bevart en fullstendig resultatliste fra ble arrangert året etter. Det var et langrenn med innlagte hopp. For gutteklassene (gutter 12-15 år og gutter under 12 år) ble det kun arrangert hopprenn. Skirennet 18. januar 1885 ble skildret på følgende måte i Verdens Gang:
Løvbiff
Løvbiff, løvbit eller løvstek er et tynt, stekt kjøttstykke som består av enten presset, kvernet kjøtt eller et helt stykke kjøtt som er banket flatt. Produktet selges ofte som hurtigmat på gatekjøkken, normalt med pommes frites og salat. Løvbiff fås også kjøpt som frysevare i dagligvareforretninger.
Eidsvold Værks Skiklub
Den første fasen 1881-1928
De korte langrennene med innlagte hopp («bakkerenn») ble etter hvert avløst av et hopprenn og et lengre langrenn. I 1891 økte langrennet til om lag 6 km og i 1893 til om lag om lag 14 km.
Løvbiff
I Sverige kalles en stor løvbiff for et «elefantøre».
Eidsvold Værks Skiklub
Den første fasen 1881-1928
Fra 1892 ble skirennene arrangert i Magobakken (rett nord for kraftverket Mago A på Eidsvoll Verk), hvor hopplengdene kunne være på 16-18 meter. I 1897 ble det første skirennet arrangert i Lysakerbakken, men det ble arrangert renn i Magobakken fram til 1927. I Lysakerbakken kunne hopplengdene være på 20 meter. Senere er Lysakerbakken utvidet en rekke ganger.
Løvbiff
Løvstek er et varemerke fra Stabburet.
Eidsvold Værks Skiklub
En støtteforening for skiidrett 1928-1954
Fram til 1927 hadde klubben flere aktive utøvere, men fra 1928 var det bare et par aktive igjen. Klubben utviklet seg etter hvert til en ren støtteforening for skiidretten i Eidsvoll med to oppgaver. For det første skulle klubben holde Lysakerbakken i stand og for det andre skulle klubben arrangere to hopprenn hver vinter.
Da andre verdenskrig brøt ut nedla styret i klubben sine verv og aktiviteten i klubben ble innstilt som en del av idrettsstreiken. Etter frigjøringen i 1945 gjenopptok klubben sine aktiviteter. Første oppgave var å få stilt Lysakerbakken i stand igjen og deretter arrangere et skirenn. Det første rennet i Lysakerbakken etter krigen var et kretsrenn for gutter med 64 deltakere som ble arrangert 3. februar 1946.
«Stående kvinde»
«Stående kvinde» er en skulptur i teaktre laget av den danske billedhuggeren Astrid Noack og utført i perioden 1937–1943. Skulpturen er 156 cm høy og er oppstilt i Göteborgs konstmuseum.
Eidsvold Værks Skiklub
Ny aktivitet 1954-
I 1954 søkte 17 aktive skiløpere fra naboklubben VITO om medlemskap i Eidsvold Værks Skiklub. Dette ble starten på en ny periode med aktive utøvere i klubben. Det ble lagt opp treningsprogram for både hoppere og langrennsløpere med faste treningskvelder og helgesamlinger. Allerede innen utgangen av 1954 hadde klubben 75 aktive over 17 år og 4 aktive under 17 år. Veteranene fra mellomkrigstiden dannet «Eldres avdeling». De fortsatte å vedlikeholde og videreutvikle Lysakerbakken. Samtidig ble det også opprettet en «Damegruppe» som hadde som formål å støtte hovedforeningen økonomisk samt hjelpe til med kaffekoking, kakebaking samt pølse- og saftservering ved skiklubbens arrangementer.
Odd Tore Fygle
Politiske verv
Ordfører i Bodø i perioden 1999-2011
Tromsø
Tromsø (nordsamisk: Romsa, kvensk: Tromssa, arkaisk russisk: Тромш (Tromsj) eller Тромша (Tromsja) ) er en kommune i Troms og Finnmark fylke. Tromsø kommune er den mest folkerike kommunen i Nord-Norge og den niende største kommunen i Norge.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styreleder	AS Industribygg.
Tromsø
I kommunesenteret, byen Tromsø, ligger setet for Troms og Finnmark fylke, for biskopen i Nord-Hålogaland bispedømme, for Arktisk råd og Universitetet i Tromsø. Tromsø hører til Troms politidistrikt, Nord-Troms tingrett og Hålogaland lagmannsrett.
Tromsø kommune hadde 0 innbyggere per. Kommunen består av flere SSB-definerte tettstederer. Tettstedet Tromsø (Tromsøya) hadde innbyggere per 1. januar, Tromsdalen innbyggere, Kvaløysletta  innbyggere. I tillegg inngår også de mindre tettstedene Kjosen, Fagernes og Movik  i regionen rundt byen, som per 1. januar 2017 hadde 65,461 innbyggere.
Byens største arbeidsplasser er UiT Norges arktiske universitet (UiT) og Universitetssykehuset Nord-Norge. Framsenteret ble opprettet 29. september 2010 og huser blant annet Norsk Polarinstitutt, som har sitt hovedsete i Tromsø. Nordlysobservatoriet ble opprettet i 1928, og to bedrifter tilknyttet Kongsberg Gruppen som henter ned satellittdata fra verdensrommet på oppdrag fra inn- og utland. Fiskeindustrien har stor betydning. Norges Råfisklag og Norges sjømatråd har sine hovedkvarter i Tromsø. Også SpareBank 1 Nord-Norge har sitt sete i byen. Videre ligger Skatt nord og flere mindre institusjoner i Tromsø.
Tromsø en utpreget tjenesteytingskommune med noe over 3/4 av kommunens yrkesaktive ansatt i offentlig og privat tjenesteyting eller forretningsvirksomhet.
Tromsø kommune fikk sin nåværende utstrekning 1. januar 2008 da søndre del av Reinøya ble overført til Karlsøy kommune. Den største endringa skjedde 1. januar 1964 da bykommunen ble slått sammen med nabokommunene Tromsøysund, Kvaløy-delen av Hillesøy (Senja-delen til Lenvik) og det meste av Ullsfjord (Svensby-området til Lyngen). Tromsøregionen består av kommunene Tromsø og Karlsøy, og er siden 2003 en av 16 byregioner i Norge. Tromsøregionen har innbyggere per. Siden 2010 inngår kommunene Tromsø, Karlsøy og Balsfjord i Tromsø-områdets regionråd.
Geografi
Tromsø har sjøgrense mot Senja i sørvest og landegrense mot Balsfjord i sør, Storfjord i sørøst, Lyngen i øst og Karlsøy i nordøst.
Byområdet
Byens sentrum ligger på sørøstsida av Tromsøya, ei grønn og lav øy på 21 km². Høyeste punkt på Tromsøya er Varden, 159 moh., nord på øya. Midt på øya ligger vannet Prestvannet, som ble demmet opp i 1867. Bebyggelsen dekker store deler av øya, men det er skogområder langs høydedraget som strekker seg i retning nord–sør. På vestsida av øya er det noe jordbruksland.
Mot vest er Tromsøya forbundet med Kvaløya med den 1,220 meter lange Sandnessundbrua. På Kvaløya ligger bydelen Kvaløysletta, som ligger umiddelbart over brua. Øst for Tromsøya ligger fastlandet, som er forbundet med Tromsøya med den 1016 meter lange Tromsøbrua og den 3500 meter lange Tromsøysundtunnelen. Bydelene på fastlandet heter Kroken, Lunheim, Tomasjord, Tromsdalen og Solligården.
Tettsted
Statistisk Sentralbyrå bruker en tettstedsdefinisjon som medfører at Tromsø, presenteres som tre tettsteder: Tromsø, Tromsdalen og Kvaløysletta. Innbyggertallet for disse tre, altså Tromsø by, var 1. januar 2017 64 448.
Befolkning i tettsted respektive landsbygd
1. januar 2020 hadde Tromsø kommune 76 974 innbyggere. Av disse bodde i 2017 66 281 i tettsted, 7 940 på landsbygda og for 320 personer var det ukjent om de bodde i et tettsted i kommunen eller om de bodde på landsbygda. Andelen bosatte i tettsted utgjorde da 88,9 %.
Øyene utenfor
Kvaløya, Norges femte største øy, ligger i sin helhet innenfor kommunegrensa. I tillegg til Kvaløya ligger deler av Ringvassøya, Norges sjette største øy og deler av Rebbenesøya, innenfor kommunegrensen. Ellers har Tromsø et stort antall mindre øyer. Blant dem har Sommarøya, Hillesøya, Vengsøya og Håkøya en vesentlig bebyggelse. Mot nordvest i kommunen ligger en forreven skjærgård med svært spredt bebyggelse, eksempelvis har Sandøya tre innbyggere og Musvær fem. Øya Tussøya i sørvest har også kun en håndfull innbyggere.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styremedlem	Norsk luftfartssenter Bodø AS
Tromsø
Øyene utenfor
På Sommarøya og Hillesøya lengst sørvest i kommunen ligger tettstedet Sommarøy, et fiskevær med ca. 300 innbyggere, og på Kvaløya like ved ligger jordbruksbygda Brensholmen med ca. 300 innbyggere. Herfra kan man om sommeren ta ferge over til Botnhamn på Senja. Andre større bygder på Kvaløya er Ersfjordbotn, Tromvik og Kvaløyvågen, samt tettstedene Kaldfjord og Eidkjosen som er i ferd med å bli «slukt» av byens vekst utover Kvaløya.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styremedlem	Salten forvaltning IKS
Tromsø
Øyene utenfor
Utenfor de bebodde øyene ligger det flere hundre ubebodde øyer, holmer og skjær. Den ytterste gruppa av holmer heter Auvær. Øya Gåsvær nordvest i kommunen har ingen fast bosetting, men har et lite kapell som er i bruk under kirkehelger om sommeren. Risøya var bebodd inntil for få år siden.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styremedlem 	Norsk luftfartsmuseum.
Tromsø
Fastlandet innenfor
Halvøya som fastlandsbydelene i Tromsø ligger på har det samiske navnet Stuoranjarga. Sør for byområdet ligger Ramfjordnes og den korte fjorden Ramfjorden, samt bygda Andersdal. Nord for byområdet ligger bygdene Tønsvik, Vågnes og Skittenelv. Det høyeste fjellet på halvøya er Hamperokken (1404 moh). Stuoranjarga avgrenses i øst av Ullsfjorden. Langs vestsida av Ullsfjorden ligger bygdene Oldervik, Breivikeidet og Sjursnes. Øst for fjorden ligger Lyngenhalvøya med bygdene Lakselvbukt, Olderbakken og Jøvik. På grensa mellom Tromsø og Lyngen kommune ligger Lyngsalpan og Troms og Finnmarks høyeste fjell, Jiehkkevárri (1834 moh.). Den nordøstlige delen av Malangshalvøya, i området rundt Vikran, ligger i Tromsø kommune.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styreleder	Salten Regionråd.
Tromsø
Delområder
Tromsø kommune er delt inn i 20 statistiske delområder fordelt slik (innbyggertall 2015):
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styreleder 	Bodø bys vel.
Tromsø
Historie
Tromsøya ble isfri for ca 10 500 år siden. Arkeologiske funn viser 11 000 år gammel bosetting. I Tønsvika like ved Tromsøya har det blitt funnet omfattende spor etter bosetning fra eldre steinalder. I noen av fjordområdene rundt byen har det eksistert samiske boplasser. Høvdingen Ottar fra Hålogaland, som levde på slutten av 800-tallet, er antatt å ha bodd sør for dagens Tromsø kommune. Han omtalte seg selv som boende «lengst nord av alle nordmenn». I det islandske sagaen Rimbegla fra 1100-tallet heter det seg at Malangen skilte norrøn fra samisk bosetning, men det har også vært noe spredt norrøn bosetning nord for dette. Blant annet finner man både samiske og norrøne spor fra jernalderen på søndre Kvaløya, som f.ks båtgravene på Hillesøy, og gårdsanlegg i Grøtfjord. På selve Tromsøya finnes graver fra vikingtiden av norrøn opprinnelse, i tillegg til en rekke enkeltfunn. Blant annet ble et tveegget sverd, en stridsøks, samt øvrige redskaper funnet i en grav på Søndre Langnes. I tillegg har en større vikingskatt, datert til år 900-1100 e.kr, blitt funnet noen hundre meter lengre opp på selve øya.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styremedlem	Salten kraftsamband AS
Tromsø
Kirkested og norsk utpost
I Håkon Håkonssons saga finner vi den første omtale av Troms i skrevne kilder: «Han lod gjøre Kristkirken i Trums kristnede der kirkesognet». Kong Håkon døde i 1263 og det antas at kirken ble bygd midt på 1200-tallet. – Det har også vært antatt at festningsanlegget på Skansen er fra samme periode, men om dette er det uenighet. Det antas at kirken i Tromsø har hatt beliggenhet ved Prostneset i sentrum hele tiden, hvor de eneste spor etter eldre kirker i Tromsø er funnet. Muligens lå den ved Skansen, som ble bygget omtrent samtidig, men det finnes ingen spor som kan bekrefte dette.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styreleder	Team Bodø KF
Tromsø
Kirkested og norsk utpost
I et konstitusjonsbrev fra pave Klemens V av 5. februar 1308, som omhandler organiseringen av kapellene, nevnes også en kirke nordpå: «Ecclesia Sanctae Mariae de Trinis juxta paganos». . Tradisjonelt har historikerne endret navnet «Trinis» til «Trums», og oversatt dette til: «Den hellige Marias kirke i Troms nær hedningene». Grunnen til denne endringen har vært at man har antatt at «Trinis» er en feilskriving av «Trums». Denne navneendringen er trukket i tvil.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styremedlem 	Salten Invest.
Tromsø
Kirkested og norsk utpost
Tromsø var utover i middelalderen og i nytida et lite kirkelig sentrum. På grunn av kirken har folk kommet roende fra et vidt distrikt fra havet og inn til grensa for å delta i gudstjeneste, noe som også betydde handel. For å kunne overnatte, hadde folk satt opp kirkestuer nedenfor kirken på Prostneset. I en svært tynt befolket region fremsto dermed Tromsø som et lokalt møtested. Det var også på denne tida en norsk utpost i et område bebodd stort sett av ikke-nordmenn, men også et grensefort mot et uavklart territorium. Tradisjonelt mener historikerne at enda på 1300-tallet hadde russerne skatterett langs kysten til Lyngstuva og i innlandet til Skibotnelva eller Malangselva, mens Norge hadde skatterett til og med Kolahalvøya. Denne grensen er trukket i tvil. Det påpekes at tidligere rakk den norske kongens interesser langt østover på Kola, og at det finnes dokumenteter som viser at grensen gikk fra Henøyene eller Kareltuven, vest for Fiskerhalvøya, ytterst i Varangerfjorden, og langs Petsjengaelven.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styreleder	Programrådet DA
Tromsø
Kirkested og norsk utpost
I løpet av de neste par hundre år ble Norges nordøstlige grense forskjøvet langt i retning av Kola, slik at Tromsø mistet sin karakter som utkantby.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styreleder	Nordnorsk Filmsenter AS
Eidsvold Værks Skiklub
Ny aktivitet 1954-
Klubben har arrangert en rekke større skirenn, bl.a. NM på ski for juniorer i 1963, NM på ski i 1981 og Hovedlandsrenn i 1993. Klubben var også medarrangør for turrennet «7-mila», som gikk fra Bogstad i Oslo til Eidsvoll, fra 1962 til 1992.
«Stående kvinde»
Skulpturen er tatt opp i den danske Kulturkanonen.
Yan Jiaqi
I 1959 begynte han på Kinas universitet for teknologi og vitenskap, og ble senere direktør for Det kinesiske akademi for samfunnsvitenskaps institutt for politisk forskning. I denne egenskap publiserte han flere essays og artikler om politisk reform. I 1986 publiserte han en «lederskapsteori». Hans mest kjent bok, skrevet sammen med hans kone, handler om kulturrevolusjonen.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Styremedlem     Partnerskap Salten
Gori
Gori (georgisk: ) er en industriby og hovedstad i regionen Shida Kartli i Georgia.
Plassering og klima
Gori ligger 76 kilometer vest for hovedstaden Tbilisi, ved elvene Mtkvari og Store Liakhvi. Byen ligger 588 moh. og klimaet varierer fra moderat varmt steppeklima til moderat fuktig.. Somrene er vanligvis varme. Den årlige gjennomsnittstemperaturen er 10,9 °C, laveste gjennomsnittstemperatur er i januar med −1,2 °C, og varmest i august med 22,5. Mest nedbør faller i mai med gjennomsnittlig 76 mm, og minst i august med 34 mm og januar med 30 mm.
New York Herald
New York Herald var en dagsavis basert i New York, som eksisterte fra 1835 til 1924. Den ble etablert av James Gordon Bennett senior, og videreført av sønnen James Gordon Bennett jr.. Under sønnen ble avisen berømt ved å finansiere to av Henry Morton Stanleys ekspedisjoner i Afrika. Fra 1887 ble avisen også utgitt i Paris. I 1924 ble den kjøpt opp og fusjonert inn i New York Herald Tribune.
Gori
Historie
Byen ble grunnlagt av en av landets konger, David byggmesteren (1089–1125). Byen ble nærmest ødelagt av et jordskjelv i 1920.
Odd Tore Fygle
Styreverv
Medlem          Salten regionråd
Tromsø
Kirkested og norsk utpost
1609 var det hekseprosesser i Tromsø. 3 personer ble brent. En ny kirke ble bygget rundt 1708–1710.
Gori
Historie
I august 2008 ble byen utsatt for hard bombing og ble okkupert av de russiske styrkene under Krigen i Sør-Ossetia 2008 i forbindelse med konflikten om Sør-Ossetia mellom Russland og Georgia. De fleste av byens innbyggere flyktet.
New York Herald
Historie
Den første utgaven av avisen ble utgitt av James Gordon Bennett, sr. (1795 –1872) den 6. mai 1835. Ti år senere var New York Herald den mest populære og lønnsomme dagsavisen i USA. I 1861 hadde den opplag på 84 000 kopier og kalte seg selv for "den mest overveiende sirkulerte avis i verden". Hans politiske syn tenderte til å være anti-katolsk og synes å favorisere den protestantiske Know-Nothing-fraksjon, skjønt han var ikke en like stor motstander av immigrasjon som dette partiet var. Under den amerikanske borgerkrigen ble hans politikk uttrykt via avisen som en trofast tilhenger av Det demokratiske parti. Frederic Hudson (1819 – 1875) fungerte som administrerende redaktør av avisen fra 1846 og fram til 1866.
Tromsø
Bygrunnleggelse
I 1789 ble det bergenske handelmonopolet opphevet, og folk i Nord-Norge kunne handle med hvem de ville. Dette året ble også Tromsøs eldste hus, Tollbua på Skansen, bygd for å administrere skatter og avgifter fra den nye handelen. Byene Hammerfest og Vardø ble grunnlagt samme år. Man ville også ha en tredje by i Nord-Norge, men striden sto om hvor den skulle ligge. Kandidater var Gibostad på Senja samt Gausvik og øya Kjøtta ved Harstad. Valget falt til slutt på Tromsø, og byen fikk kjøpstadsprivilegier undertegnet av Christian VII i 1794. På dette tidspunktet bodde det ca. 80 mennesker i Tromsø. I 1803 sto en ny kirke ferdig, nåværende Elverhøy kirke. Den ble seinere flyttet i 1861.
Langsom vekst
Byen ble formelt bispesete i 1804, men biskopen bosatte seg ikke der før 1834. I 1807 hadde byen ennå ikke 100 innbyggere. Byen gikk trange tider i møte, fordi Norge ble viklet inn i Napoleonskrigene. I 1812 ble byen angrepet av engelske styrker, men i slaget ved Pølsehamna (nord for brua) satte den lille dansk-norske garnisonen seg så kraftig til motverge at engelskmennene ikke våget å gå inn i selve byen. Angrepet skjedde den 2. august 1812, og datoen er fortsatt en merkedag i det danske sjøforsvar. Kornlageret på Skansen ble reddet. I disse årene ble pomorhandelen med Russland stadig viktigere.
Den første skuta gikk til ishavet i 1820. Ishavsfangsten skulle få avgjørende betydning for byens vekst. Fiskehandelen gjorde at veksten i Tromsø skjøt fart fra 1820 og utover, og etter hvert strakte byens handelsforbindelser seg helt fra Arkhangelsk til Sentral-Europa. I løpet av 1820-årene var hele området langs indre havn fra Strandtorget i sør mot dagens bruhode i nord et sammenhengende byområde av brygger, bolighus og med store hager. Tromsø har fortsatt noe av den karakteristiske trehusbebyggelsen igjen, særlig herskapshus i Sjøgata og Skippergata fra cirka 1820.
I 1830 hadde Tromsø 1200 innbyggere. Tromsøborgere ønsket å bygge ut landsteder på Tromsøya, og fra 1830 kunne man kjøpe «stykker» på øya. Forhåpningen, Nøysomheten, Charlottenlund og Sommerlyst er navnet på slike gamle stykker, eller løkker/landsteder. I perioden var Sjøgata hovedgata, mens dagens Storgate var en bakgate med mer beskjeden bebyggelse. De gamle kirkestuene ble flyttet sør for Strandskillet, det vil si ut av byen, og området ble etter hvert et fattigkvarter.
«Nordens Paris»
Tilnavnet «Nordens Paris» har sin opprinnelse fra tida rundt 1840. Jentene fra Tromsø gikk kledd som parisiske sypiker het det da. Besøkende på 1800-tallet ble ofte svært overrasket over dannelse, språkkunnskaper og kultur i Tromsø, og en gjestende tysk turist, Georg Hartung, skrev i en reiseskildring: «Stokholm gjelder for Nordens Paris. Skal det beboede høje Norden ogsaa have et, kan det kun være Tromsø.», mens Bjørnstjerne Bjørnson rapporterte til sin Karoline at «her er kun champagne og spetakkel».
Siden Paris på dette tidspunkt var verdens sentrum, var det svært vanlig å sammenligne enhver by det var noe med, med Paris. En annen årsak var at svært mye av pengestrømmen fra fiskeriene i nord konsentrerte seg i Tromsø, noe som førte til økonomisk vekst og høyt privat forbruk og det ble ikke uvanlig å importere for eksempel moteklær direkte fra Kontinentet i stedet for gjennom handelshusene i Oslo. Den sterke handelen med kontinentet kan også sies å ha hatt betydning og konsekvens ved at flere steder i byen har franske navn, blant annet så heter moloene (pirene) i byen, sjeté. I nordre del av havnebassenget finner vi Nordsjeteen og i sør, Sørsjeteen.
Nedgang og så vekst
Tromsø Seminarium (senere lærerskole, og Høgskolen i Tromsø) ble flyttet hit fra Trondenes i 1848. Fra 1850 var Tromsø Norges førende ishavsby, tidligere var det Hammerfest. Rundt 1860 går imidlertid byen inn i en nedgangstid. 1861 innvies Tromsø domkirke, som er en langkirke i nygotisk stil, tegnet av Christian Heinrich Grosch. I 1867 ble det etablert faste lokalbåtruter mellom Tromsø og bygdene omkring, og byen fikk en sterkere posisjon som sentrum i de midtre deler av Troms.
Tromsø Museum åpnet i 1872 og Macks Bryggeri grunnlegges 1877. Første hurtigrute kommer til byen 5. juli 1893. Tromsø hadde 7 100 innbyggere i 1900. 1902 startet avisen Nordlys. 1902 var også en stor brann i sentrum. Mange brygger brant ned. 1918 kom «Værvarslinga» i gang.
Ekspedisjoner til Arktis
Ishavsfangsten, som foregikk i et område fra Karahavet øst for Novaja Zemlja til Davisstredet vest for Grønland gjorde at tromsøværingene hadde god greie på, og lang erfaring med ekstreme forhold. Dermed var mannskap fra Tromsø og distriktet rundt verdifulle for ekspedisjoner til Arktis. Roald Amundsen, Umberto Nobile og Fridtjof Nansen var hyppige gjester i Tromsø. Verdens søkelys ble spesielt rettet mot byen i årene 1926 og 1928 i forbindelse med Nobiles og Amundsens ekspedisjoner til Nordpolen.
Gori
Stalin
Gori er fødebyen til den sovjetiske diktator Josef Stalin, hvor han ble født i 1878. Byen har et Stalin-museum, og hadde fram til juni 2010 noe så sjeldent som en statue av Stalin på plassen utenfor rådhuset.
Tromsø
Ekspedisjoner til Arktis
Nordlysobservatoriet ble åpnet 1928, og byen fikk fast flyforbindelse 1938.
Gori
Stalin
Denne var et av de få minnesmerkene etter Stalin som overlevde Nikita Khrusjtsjovs avstaliniseringprogram. Statuen var en kilde til strid etter at Georgia ble uavhengig på 1990-tallet, men de nye myndighetene lot statuen få stå.
Tromsø
Andre verdenskrig
I 1940 ble Tromsø Radio og Simavik kraftverk bombet i april. I mai sendes 20 tonn gull fra Tromsø til England. Samme år var Tromsø det frie Norges hovedstad i tre uker mens Oslo og Sør-Norge var okkupert. Kong Haakon og regjeringen forlot imidlertid Tromsø med krysseren «Devonshire» 7. juni 1940.
I Tromsø ble det etablert tre større fangeleir under andre verdenskrig. Det var «Sydspissen», «Krøkebærsletta» og «Isrenna». «Sydspissen» ble etablert 1941 og var en leir for politiske fanger. Blant de første som kom dit, var alle mannlige jøder i Tromsø. I leiren var det cirka 100–120 mann.
I 1942 ble det bygget en større leir, «Krøkebærsletta». Denne var både for politiske fanger og de som hadde vært med om militært motstandsarbeid. Her var det en del fanger som ble utsatt for en forferdelig behandling. 20. oktober 1943 ble åtte fanger dømt til døden og avrettede den 23. oktober. Antall fanger var rundt 250. Cirka 2 500 fanger passerte gjennom «Krøkebærsletta» på sin vei mot større leir. Det var ikke noen kvinnelige fanger.
På «Isrenna» ble det i 1942 etablert en leir for russiske krigsfanger. Her satt det 735 fanger da krigen var slutt. Både «Krøkebærsletta» og «Isrenna» ble etter krigen brukt som fangeleirer for blant annet landssvikere og medlemmer av Gestapo.
New York Herald
Historie
Bennett overlot kontrollen over avisen til sønn, James Gordon Bennett, jr. (1841 – 1918) i 1866. Under Gordon Bennett Jr. finansierte avisen Henry Morton Stanleys ekspedisjoner inn i Afrika for å finne David Livingstone. De møttes den 10. november 1871. Avisen støttet også Stanleys ekspedisjon på tvers av sentrale Afrika, fra vest til øst, mellom 1874 og 1877. I 1879 støttet avisen den katastrofale ekspedisjonen til George W. DeLong til Arktis.
Eidsvold Værks Skiklub
Ny aktivitet 1954-
På 1980-tallet ble det bygget ny E6 gjennom Eidsvoll. Motorveien skar gjennom klubbens løypenett i Ormlia og Staviåsen. Den gamle Skistua ble solgt (er i dag Nebbenes Kro nordgående) og den nye Skistua ble bygd vest for motorveien. Ved Skistua ble det også anlagt en ny skistadion og det ble gjort endringer i løypetraseene.
Maidstone (distrikt)
Maidstone er et distrikt i Kent, England. Administrasjonssenter og viktigste by er Maidstone, som også er administrasjonsby for grevskapet. Distriktet ble dannet den 1. april under loven om lokalstyre (Local Government Act 1972), og var en sammenslåing av det tidligere kommunale borough med de rruale distriktene Hollingbourne og Maidstone.
Distriktet dekker et område øst og sør for byen Maidstone, og strekker seg i liten grad vest- og nordover. Det ligger mellom North Downs og Weald, i den sentrale delen av Kent. Motorveien M20 og kanaltunnelbanen går gjennom det fra vest til øst.
Den fine sanden som finnes i distriktet er svært godt egnet til glassproduksjon. Det finnes også mye kalk, spesielt der de tre elvene Medway, Beult og Teise møtes og i North Downs. På grunn av elvene og kalken er papir- og sementproduksjon også viktige lokale industrier.
Kretsinndeling
Distriktet er delt i valgkretser (wards). Ti av disse er bydeler i Maidstone, mens de andre er landkretser basert på landsbyer.
Landkretser og landsbyer
Kretser merket (1) er verdslige sogn, som har et eget sogneråd. Det finnes også noen verdslige sogn som bare dekker en del av en krets, nemlig landsbyene Bredhurst, East Farleigh, Stockbury, og West Farleigh.
Landsbyer som ikke har noe sogneråd og ikke offisielt listes opp innenfor kretsene er Broomfield, Collier Street, East Sutton, Hollingbourne, Hunton, Linton, Nettlestead, Sutton Valence, og Ulcombe.
New York Herald
Historie
I 1874 trykte avisen den beryktede bløffen om den zoologiske hagen i New York hvor hele forsiden ble benyttet til en fabrikkert historie om ville dyr som gikk løs i Central Park Zoo og angrep utallige mennesker. Et neshorn var det første som unnslapp, ble det påstått, drepte dyrevokteren, og satte fri andre dyr. Andre dyr som avisen påsto var frie var «isbjørn, en panter, en nubisk løve, flere hyener, og en bengalsk tiger.»
Den 4. oktober 1887 sendte Bennett jr. forfatteren og journalisten Julius Chambers til Paris for å opprette en fransk utgave av New York Herald. Da Bennett jr. selv reiste til Paris kom avisen i New York til lide under hans forsøk på å lede avisen fra Paris via telegram. I 1924, etter at Bennett jr.'s død, ble New York Herald overtatt av sin langt mindre rival, New York Tribune, for å danne en ny avis, New York Herald Tribune. I 1959 ble denne avisen og dens europeiske utgave solgt til John Hay Whitney, daværende amerikanske ambassadør i Storbritannia. I 1966 opphørte den amerikanske utgaven mens Washington Post og The New York Times i fellesskap tok kontroll over den europeiske utgaven som da ble omdøpt til International Herald Tribune. I dag eier er den sistnevnte avisen helt og holdent eid av New York Times og er forblitt en engelskspråklig avis som trykkes 35 forskjellige steder rundt om i verden og selges i mer enn 180 land.
Da New York Herald fortsatt var under ledelsen til dens opprinnelige utgiver, Bennett, ble den betraktet som mest aggressive og sensasjonshungrige av de ledende avisene i New York. Dens dyktighet i å underholde sine lesere med tidsriktige nyheter gjorde den til den fremste avisen i sin tid.
Tromsø
Andre verdenskrig
Slagskipet «Tirpitz» ble senket ved Håkøya utenfor Tromsø 12. november 1944. «Tirpitz» var det største tyske slagskip som noensinne var bygget, noe større enn «Bismarck». Etter flere skader på skipet ble det liggende ved Håkøya rett utenfor Tromsø. Det var britiske Lancaster bombefly som sto for bombinga. Over 1000 mann omkom. Skipet ble seinere hugd opp. Under tvangsevakueringen av Nord-Troms og Finnmark ble det på det meste registrert 7381 evakuerte den 14. november 1944. Samtidig var det ankommet om lag 6000 tyske soldater fra Finland, i tillegg til 8000 soldater tilhørende garnisonen i Tromsø.
Etterkrigstid
Den 7. april 1948 brant mange brygger og forretningsgårder ned i Sjøgate og Fredrik Langes gate. I tida etter den andre verdenskrig ble Tromsø en nedslitt by. Siden byen var intakt, ble materialer og penger satt inn andre steder i landsdelen. I 1950 hadde Tromsø 15 492 innbyggere. Fra 1960-årene skulle veksten imidlertid skyte voldsom fart. I 1960 ble Tromsøbrua åpnet, broen mellom fastlandet og Tromsøya. I 1961 startet Fjellheisen, en gondolbane som går fra bebyggelsen nede i Tromsdalen og opp til Storsteinen (421 moh.) på fjellet ovenfor.
1974 åpnet bruen mellom Tromsøya og Kvaløya, Sandnessundbrua. Parkeringen inne i fjellet i Tromsø sentrum ble åpnet 1987. 1988 ble Nordlysplanetariet åpnet. Det samme året ble Langnestunnelen åpnet, en tunnel som forbinder sentrum med Langnes handelspark og Tromsø lufthavn Langnes. Den 2-3. juni 1989 avla pave Johannes Paul II et besøk i Tromsø. VM på skøyter, sprint, ble arrangert i Tromsdalen den 24.–25. februar 1990. 1991 åpnet Universitetssykehuset Nord-Norge (UNN). 1994 fikk Tromsø tunnel mellon fastlandet og Tromsøya, Tromsøysundtunnelen. Polaria, Polarmiljøsenteret og Norsk Polarinstitutt ble åpnet i 1998. 1999 ble det åpnet en tunnel mellom sentrum og sykehus og universitetsområdet, Sentrumstangenten.
2000-tallet
I november 2005 ble nybygget til Hålogaland Teater og Fokuskvartalet med rådhus, kino og bibliotek åpnet. I 2005 fikk også Tromsø besøk av Nelson Mandela i forbindelse med en 46664 konsert i Tromsø. Konserten ble avholdt i bydelen Tromsdalen på fastlandssiden. Erkebiskop Desmond Tutu, som er hedersdoktor ved Universitetet i Tromsø og vært i byen flere gang, var på ny i Tromsø i samband med en miljømarkering i 2007. Samme året var tidligere president i USA, Bill Clinton, på besøk og holdt foredrag i Tromsø. Daværende utenriksminister i USA, Hillary Clinton, var på besøk i Tromsø 2012, i samband med nordområdediskusjoner. Den 1.-14. august 2014 ble den 41. sjakkolympiaden arrangert i Tromsø. 12. desember 2017 kunngjorde ordfører Kristin Røymo at Tromsø, som Norges første by, skulle bli plastfri.
Veier
Tromsø er endepunkt for Europavei 8, som går fra Åbo via Kilpisjärvi, Skibotn og Nordkjosbotn. Mellom Skibotn og Nordkjosbotn deler E8 trasé med Europavei 6. Fylkesvei 858 går fra Kvaløysletta vest for Tromsø sentrum med tunnel Larseng-Vikran til Storsteinnes i Balsfjorden. Ved Tømmerelva øst for Storsteinnes krysser denne E6. Fylkesvei 91 går fra Fagernes, 20 kilometer sør for Tromsø, til Breivikeidet. Herfra går det ferge over Ullsfjorden til Svensby i Lyngen kommune. Fra Lyngseidet går det så ferge over Lyngen til Olderdalen i Kåfjord kommune hvor den møter Europavei 6. Fylkesvei 863 går fra Kvaløysletta via Kvalsundtunnelen til Hansnes i Karlsøy kommune.
Fly
Tromsø lufthavn ligger på Langnes, ca. 4 km fra sentrum. Flyplassen er Norges femte største, med over to millioner passasjerer i året (2014). Tromsø er et viktig knutepunkt for flytrafikken i nord med blant annet tolv daglige avganger til Oslo lufthavn Gardermoen.
SAS, Widerøe, Norwegian, airBaltic, West Air Sweden og Nordavia har ruteflyvinger til og fra Tromsø.
Båt og buss
Hurtigruten har daglige anløp av Tromsø. Grunnlegger av Hurtigruten, Richard With, var fra Tromsø. Nord-Norgebussen går både sørover til Narvik og østover til Alta. Hurtigbåter sørger for rask forbindelse sjøveien både sørover og nordover. Totalt tre hurtigbåtruter går fra Tromsø: en sørover til Harstad med anløp på Finnsnes, en annen sørover til Lysnes på Senja med anløp på Vikran og Tennskjer, og en nordover til Skjervøy. Fra Breivikeidet går det bilferge til Svensby i Lyngen kommune. I tillegg er det i sommerhalvåret bilferge fra Brensholmen på Kvaløya til Botnhamn i Lenvik på Senja. Innad i kommunen går det ferge fra Bellvika på Kvaløya til Vengsøya. Tromsøs del av Rebbenesøya nås via fergeforbindelsen Mikkelvik–Bromnes i Karlsøy kommune.
Tromsøs busser kjøres under varemerket Troms fylkestrafikk. Bussene drives av Nobina Norge, som har konsesjon for kollektivtrafikk i kommunene Tromsø, Karlsøy og delvis Balsfjord.
Næringsliv
En stor andel av den norske fiskerieksporten selges fra Tromsø. I tillegg til private eksportforetak har Norges sjømatråd, tidligere Eksportutvalget for fisk, sitt hovedkvarter i Tromsø.
Offentlige arbeidsplasser utgjør 50 % av arbeidsplassene. Byens største arbeidsgiver er Universitetssykehuset Nord-Norge, som 2017 hadde ca. 6300 ansatte. Videre finnes Universitetet i Tromsø som 2016 hadde 16 000 studenter og 3400 ansatte. Videre Norsk Polarinstitutt, Troms og Finnmark fylkeskommune, Fylkesmannen i Troms og Finnmark og flere mindre institusjoner.
Politikk
Tromsø bystyre vedtok i 2011 å innføre parlamentarisme som styringsmodell for kommunen. Tromsøs første byråd var et flertallsbyråd utgått av Høyre, Fremskrittspartiet og Venstre med til sammen seks byråder. 30. september 2015 annonserte den påtroppende kommuneledelsen bestående av Arbeiderpartiet, Rødt og Sosialistisk Venstreparti at parlamentarismen vil bli avviklet og at det ble etablert et overgangsbyråd fram til 1. juli 2016.
Bystyret har 43 medlemmer.
Utdanning
Flere videregående skoler i Tromsø er Kongsbakken videregående skole, Tromsdalen videregående skole, Tromsø maritime skole, Breivika videregående skole, Kvaløya videregående skole, Breivang videregående skole og NTG Tromsø.
Media
Tromsø har to dagsaviser. Nordlys er størst med et opplag på ca. 28 000, mens lokalavisa Tromsø har et opplag på ca. 10 000. I byen Tromsø er forskjellen mellom de to avisene mindre, 15 000 mot vel 9 000 solgte eksemplarer.
Radio og TV
Lokalstasjonen Radio Tromsø kringkaster på 105,6 og 106,9 MHz. NRK Nordnytt kringkaster på TV for Troms og Finnmark.
Kultur
De finnes over 700 lag og foreninger registrert i kommunen.
Kulturarenaer
Tromsø har et rikt kulturtilbud, med veletablerte kulturinstitusjoner som Hålogaland Teater, Nordnorsk Opera og symfoniorkester (NOSO), og Nordnorsk Kunstmuseum. Videre har byen et levende musikkmiljø, en rekke amatørteatertrupper og flere private galleri.
Videre kan nevnes Tromsø Filmklubb, Tromsø Kulturhus, Tromsø Kino, Tromsø By – Kulturmagasin, Studentsamfunnet Driv, Tromsø byorkester og Verdensteatret.
Festivaler
I juni arrangeres den årlige musikkonkurransen Top of the World International Piano Competition for klassiske pianister.
Manisa (provins)
Manisa er en av Tyrkias 81 provinser. Provinsens areal er 13 120 km². Administrasjonssenteret ligger i byen Manisa.
Tromsø
Sport
Tromsø Alpinpark er et alpinanlegg som ligger i bydelen Kroken
Tromsø ble valgt som norsk søkerby til Olympiske leker i 2018 før Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité trakk søknaden i oktober 2008.
Manisa (provins)
Provinsen ligger vest i Tyrkia og grenser til provinsene İzmir, Balıkesir, Kütahya, Uşak, Denizli og Aydın.
Distrikter
Provinsen Manisa består av sytten distrikter:
Tromsø
Sport
Idrettshaller
Tromsø kommune har følgende idrettshaller: Gyllenborg idrettshall, Storelvahallen, Kroken idrettshall, Stakkevollan idrettshall, Tromsdalen idrettshall og Tromsøhallen.
Svømmeanlegg
Tromsø kommune har følgende svømmeanlegg: Alfheim svømmehall og Stakkevollan svømmehall.
Ishall og Kunstisbane
Tromsø ishall ble etablert i 2010 på Templarheimen idrettspark, hvor Ishavsbyen Kunstløpklubb og Tromsø Hockey bruker hallen. Tromsdalen kunstisbane brukes av Tromsø Skøyteklubb.
Et fargerikt sentrum
Tromsø sentrum er den største samlingen av historiske trehus nord for Trondheim og har mange maleriske partier med hus i empire og sveitserstil, godt iblandet mer moderne arkitektur. Blant karakterbyggene i sentrum kan nevnes:
Tusenårssted
Skansen er kommunens tusenårssted. Skansen er et festningsverk og anses å være det mest verdifulle kulturhistoriske anlegget i kommunen. Festningsvollen er det eneste synlige middelalderspor i byen. Festningsverket har opprinnelig hatt vollgrav og er antatt anlagt midt på 1200-tallet av Håkon Håkonsson. Det kan være fra 1000-tallet.
Bygningene på Skansen er de eldste bygningene i Tromsø. De har tidligere vært brukt som tollbod, bolig, skoler, epidemilasarett, aldersheim og bymuseum.
Kommunevåpen
Kommunens våpenskjold ble først foreslått i 1855, og har siden 1941 hatt følgende blasonering: «I blått en gående sølv rein». Siden 1941 har byvåpenet hatt et skjold med en såkalt nyfransk form (se bilde) og omfattet en murkrone med fem tårn.
Kommunens administrasjon benytter i dag en strengt stilisert utgave av våpenskjoldet på offisielle dokumenter. Denne ble tegnet av Hallvard Trætteberg (1898–1987) og vedtatt ved kgl. resolusjon av 24. september 1941.
Kjente tromsøværinger
Se utfyllende atikkel: Liste over kjente tromsøværinger:
Kommunens hederspriser
Kommunen hedrer hvert år enkeltpersoner, lag og foreninger eller andre miljøer med flere priser og stipendier.
Monumenter og minnesmerker
I Tromsø er det to statuer av Roald Amundsen og minnesmerke over Latham-flyet. Det er også statuer av kong Olav V og Haakon VII i parkene i sentrum.
Vennskapsbyer
Tromsø har hatt ni vennskapsbyer:
1794 Finsen
1794 Finsen er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaget 7. april 1970 av Jacobus Albertus Bruwer ved Union Observatory Annex i Hartbeespoort.
Ville Wallén
Ville Wallén(født 20. juni 1976 i Helsingfors, Finland) er en finsk tidligere fotballspiller som sist spilte for den finske klubben HJK Helsinki
Hakenfelde
Hakenfelde er en ortsteil i Berlins bydel Spandau.
Geografi
En tredel av Hakenfelde utgjøres av skogen Spandauer Forst nordvest i området. Øya Eiswerder i Havel er forbundet til hver av elvebreddene med broer.
Historie
Johann Hinrich Wichern stiftet i 1858 Evangelisches Johannesstift Berlin med formål å hjelpe fattige, syke, fanger og barn. Stiftet holdt opprinnelig til i Plötzensee, men måtte vike som følge av utbyggingen av Vesthavnen. Mellom 1907 og 1910 ble et 30-talls bygninger, herunder en kirke oppført i utkanten av skogen Spandauer Forst.
Waldsiedlung Hakenfelde (Hakenfelde skogboligområde) er en hageby som ble oppført mellom 1915 og 1917 og utvidet i 1931. Den ble som også Gartenstadt Falkenberg bygget for arbeiderne i den omkringliggende rustningsindustrien. Her lå også et fyrverkerilaboratorium.
Siemens bygget et større industrianlegg i Hakenfelde mellom 1928 og 1929. Berliner-Kindl-Schultheiss-Brauerei med forgjengere drev bryggerivirksomhet i Hakenfelde fra 1897 til 1992.
Hakenfelde lå i Vest-Berlin fra den andre verdenskrigens slutt til Tysklands gjenforening. I den nordvestlige delen av Spandauer Forst ligger naturvernområdet Eiskeller, hvor de laveste temperaturer i Berlin ofte registreres. Dette området på 516 dekar ble liggende som Vest-Berlins eksklave i DDR. Eiskeller som omfattet tre gårder med ca 20 personer, var forbundet til Vest-Berlin med en fire meter bred og 800 meter lang korridor. Vest-Berlin hadde flere eksklaver i DDR. Eksklavene var en arv fra kompliserte territorialforhold som sto uløst etter etableringen av Stor-Berlin i 1920, men som ikke hadde fått noen praktisk betydning før Berlinmuren ble reist i 1961.
Haugesund Popensemble
Haugesund Popensemble er et norsk band, som ble startet høsten 2004. Bandet har signert kontrakt med MajorStudio.
Hakenfelde
Historie
En av Berlins største brannkatastrofer noensinne, inntraff 8. februar 1947 i danselokalet Karlslust, med 80 døde og 150 skadde, de fleste unge mennesker.
Sovjetisk språkpolitikk
Sovjetisk språkpolitikk, språkpolitikken til Sovjetunionens kommunistiske parti, representerte ett av de mest omfattende språkplanleggingsprosjektene verden har sett. Målet med denne politikken var å gi alle de ca. 140 språkene i Sovjetunionen egne skriftspråk, og bygge opp skoleverk som kunne gi alle opplæring på eget språk. Det eneste skriftfastsettelsesprosjektet som er sammenlignbart med det sovjetiske eksperimentet er misjonsorganisasjonenes prosjekt for å oversette Bibelen til alle verdens språk.
Haugesund Popensemble
Låten «Siden» toppet Radio102s Topp40-liste i to uker sommeren 2006, og var i en periode den mest spilte låten på kanalen. Flere andre låter spilles fortsatt mye i lokal radio, som NRK Rogaland, Radio102 og Radio Haugaland.
Sovjetisk språkpolitikk
Den sovjetiske språkpolitikken kan deles inn i tre ulike perioder:
Alterskap
Et alterskap har hengslede dører som kan lukkes slik at bildene kan skjules eller vises etter liturgiske krav. Alterskapet brukes også på alteret.
Sovjetisk språkpolitikk
Teoretisk grunnlag
Grunntrekkene i Lenin og Stalins politikk for det nasjonale spørsmålet var lagt før oktoberrevolusjonen. Lenin la stor vekt på det nasjonale spørsmålet, og skrev mye om det. I det mest kjente verket Om nasjonenes rett til selvbestemmelse fra 1915 skrev han «Fullstendig likerett for alle nasjoner; nasjonenes rett til selvbestemmelse, enheten til arbeiderne av alle nasjoner».
Haugesund Popensemble
Deres foreløpig største spillejobb var på Den norske filmfestivalen i Haugesund, hvor en konsert sammen med et annet band fra Haugesund, Vamp, trakk over fem tusen tilskuere.
Sovjetisk språkpolitikk
Teoretisk grunnlag
RSFSRs folkekommissariat for utdanning sendte allerede i 1918 ut et dekret som sa at alle nasjonaliteter var sikret retten til å organisere opplæring på sitt eget språk. SUKPs partikongresser i 1929-30 gjorde begge vedtak om at arbeidet med å bygge opp en nasjonal sosialistisk intelligentsia gjennom allmenn skoleundervisning og alfabetiseringskampanjer.
Alterskap
Alterskap i Norge
Tidligere har man ment at alterskapene i senmiddelalderens Norge var importert av hanseatene fra Nordtyskland, særlig fra Lübeck. De ble dermed avfeid som «importkunst», men konservator Kristin Kausland sier at alterskapene i Norge var fremstilt med andre teknikker enn i Lübeck. Stilistisk er alterskapene påvirket av utlandet, men materialer og teknikker er ofte norsk håndverk. Det var laugsforbud mot å bruke falskt gull til forgylling. Like fullt ble gull imitert på ulike måter. Det er bare i Norge Kausland har sett noen tilsvarende blanding av teknikker og materialer. Det må ha eksistert verksteder som spesialiserte seg på fremstilling av kirkekunst, spesielt i Bergen som hadde mye kontakt med utlandet. Kausland fant prislister på fargepigmenter tilgjengelige i Norge. Kristin Kausland viser i sin avhandling at materialbruk og teknikker var lokale og del av en håndverkstradisjon som overlevde gjennom høy- og senmiddelalderen, og til 1700-1800-tallet. Et par alterskap importert fra det nordlige Nederland har overlevd i kirker på norskekysten, mens ikke et eneste eksemplar har overlevd lokalt i Nederland.
Sovjetisk språkpolitikk
Teoretisk grunnlag
Gjennomføringen av den leninistiske språkpolitikken krevde mye av de sovjetiske lingvistene. De kunne ikke bare sitte og lage teorier, de måtte ut til folk, gjøre empiriske studier av språk, og gå tilbake og lage skriftspråk for disse språkene. De måtte ta stilling til hvor store dialektforskjellene var, hvor mange skriftspråk det var grunnlag for, og hvilken dialekt de skulle legge til grunn for de nye skriftspråkene. I tillegg til alle Ivar Aasen sine problem hadde de derfor ett viktig tilleggsproblem: Der Aasen tok utgangspunkt i riksgrensen da han avgjorde hvor mange dialekter han skulle samle inn under samme skriftspråk, måtte de sovjetiske lingvistene samle sammen passende dialektknipper selv, på språklig grunnlag.
Alterskap
Alterskap i Norge
Sigurd Grieg beskriver perioden 1450-1530 som alterskapenes store periode i Norge. For eksempel har Grip stavkirke et alterskap fra omkring 1520 og Ringsaker kirke et fra omtrent samme tid. Et alterskap laget i Lübeck rundt 1520 ble oppdaget av Bendix Edvard Bendixen i Hopen kirke i 1870; alterskapet ble flyttet til Hopen etter at Veien stavkirke ble revet i 1760. En liten trefigur fra rundt 1500 i Hasvik kirke i Finnmark viser eksempel på fint kunsthåndverk. Utenom alterskapene i Onsøy kirke (opprinnelig fra Hallvardskirken i Oslo) og Mariakirken i Bergen, er alle bevarte alterskap fra kirker på landet. Grieg antok at alle alterskap var importvarer, og at norsk billedhuggertradisjon hadde gått sterkt tilbake etter svartedauden omkring 1350. Det var særlige gjennom hanseatene at nordtyske alterskap ble importert og havnet i kirkene i Nord-Norge. Fra Flandern ble det også innført alterskap i senmiddelalderen. Kristin Kauslands avhandling viser tvert om at håndverkskunsten ble videreført i Norge etter svartedauden og reformasjonen.
Sovjetisk språkpolitikk
Teoretisk grunnlag
Det var det fonemiske prinsippet som ble lagt til grunn for alfabetiseringen. Lingvisten N.F. Jakovlev laget en matematisk formel for metoder for å holde talet på grafemer nede, men likevel høyt nok til å gjennomføre et fonemisk prinsipp. A.A. Reformatskij utviklet teorier for utformingen av grafem: Vokal- og konsonantrepresenterende grafem skulle skille seg frå hverandre, som to grupper. V.A. Artemov (1933) sette opp 5 prinsipper for nye alfabeter:
Alterskap
Litteratur
祭壇画 บานพับภาพ
Sovjetisk språkpolitikk
Teoretisk grunnlag
Sovjetisk lingvistikk var som alt annet i Sovjetunionen svært revolusjonær på 20- og 30-tallet. Den ledende lingvisten var N.Ja. Marr (1864–1934), som kombinerte språkvitenskap og kommunistisk teori til noe av det verste verden har sett av vitenskapelige teorier. Marr så på språk som en direkte speiling av produksjonsforholdene i samfunnet, slik at det til urkommunistiske samfunn, slavesamfunn, føydalistiske, kapitalistiske, sosialistiske og kommunistiske samfunn hører kvalitativt ulike språk. Således har for eksempel systemet med hjelpeverb i de indoeuropeiske språkene, som blir brukt til å uttrykke eiendomsforhold, vokst frem med undergangen til urkommunismen og utviklingen av et slavesamfunn. Språket under kommunismen vil dermed bli et helt nytt språk, ikke russisk, ikke engelsk, men noe helt annet. Marr var medlem av Komiteen for nye alfabet, og giekk sterkt inn for latinfisering. Han så det russiske alfabetet som knyttet til Russlands kapitalistiske fortid, slik at den eneste veien til en sosialistisk framtid lå i det å ta i bruk det latinske alfabetet. Marrs tilhengere i Alfabetkomiteen omarbeidet i løpet av 30-tallet marrismens syn til å bli et forsvar for kyrillifisering. I og med at veien mot kommunismen gikk via innføring av et felles språk for hele menneskeheten, ville en typografisk og terminologisk harmonisering på russiske premisser være et steg i riktig retning. Dette betyr ikke at marrismen er årsaken til omleggingen av politikken. Men når myndighetene ville ha en omlegging, kunne marrismen gi den vitenskapelige begrunnelsen for et slikt syn.
Praktisk gjennomføring, perioden frem til 1937
Den praktiske gjennomføringen varierte fra region til region, og det er her sett opp en grov tredeling, som fanger opp både geografiske forskjeller (fra syd mot nord), forskjeller i lokalt engasjement (prosessen startet i syd), og forskjeller i utgangspunkt.