cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marshallplanen
Virkninger
Marshallplanen ble sett på som et av de første elementene til europeisk-integrering fordi den blant annet fjernet tollbarrierer. Både amerikanske og flere europeiske lederne mente at den europeiske integrasjonen var nødvendig for å sikre fred og fremgang, og ønsket derfor å bruke Marshallplanen til å styrke denne utviklingen. OEEC ble imidlertid aldri mer enn et middel for økonomisk samarbeid. Det var snarere Det europeiske kull- og stålfellesskap som med tiden vokste og ble til Den europeiske union.
I Vest-Tyskland kom den økonomiske bedringen delvis fra den økonomiske bistanden fra Marshallplanen, men hovedsakelig fra valutareformen i 1948 som erstattet Reichsmark (Riksmark) med tysk mark som lovlig betalingsmiddel og effektivt stoppet den stigende inflasjonen. Grunnen til at Marshallplanen ikke fikk så stor innvirkning på Tyskland var at de måtte betale erstatninger til de allierte for kostnaden for okkupasjonen som var på 2,4 milliarder dollar hvert år. Det var mye mer enn bistanden de fikk fra Marshallplanen og gjorde at det tok lengre tid før Vest-Tyskland kom opp på samme nivå som de andre landene.
Marshallhjelpen i Norge
Statistisk sentralbyrå oppga i en rapport i forbindelse med 50-årsjubileet for Marshallplanen i 1998 at den direkte hjelpen til Norge var på 255,3 millioner USD, av det var 216,1 millioner USD gave og 39,2 millioner USD lån. I tillegg kom indirekte hjelp på 183,7 millioner USD, til sammen 439,0 millioner USD. Dette tilsvarer 3135 NOK etter valutakursen i 1950, som tilsvarer 70 mrd i 2022-kroner.
.com
.com (commercial) er et generisk toppnivådomene (gTLD) på internett.
Marshallplanen
Marshallhjelpen i Norge
Historikeren Helge Øystein Pharo oppga i 2015 at Norge mottok bistand til en verdi av rundt 450 millioner dollar over fire år, noe som tilsvarte 60 milliarder norske kroner i 2015-verdi. Opprinnelig ønsket regjeringen Gerhardsen å takke nei til Marshallhjelpen fordi man mente at Norge ikke trengte økonomisk bistand, og fordi det ikke passet med regjeringens utenrikspolitiske linje. Frem til 1948 førte Norge en såkalt «brobyggingspolitikk» der man ønsket å være nøytrale og samarbeide med både øst og vest. Det innebar en betydelig kursendring da Norge takket ja til Marshallhjelpen. Norsk tilslutning til Marshallhjelpen innebar i praksis at Norge valgte side i den kalde krigen. Mange var skeptiske, men stemningen snudde etter kort tid. Avtalen ble signert av utenriksminister Halvard Lange og USAs ambassadør Charles Ulrick Bay 3. juli 1948.
.com
På engelsk uttales .com konsekvent som et ord, dot-com, og er blitt en del av vanlig språkbruk.
Historie
.com var et av de opprinnelige toppnivådomenene (TLD) som ble etablert i januar 1985, og har vokst til å bli det største toppnivådomenet i bruk i dag. Det ble opprinnelig administrert av det amerikanske forsvarsdepartementet (DoD), som kontrakterte vedlikeholdet av domenet til Stanford Research Institute. Den 1. januar 1993 overtok National Science Foundation (NSF) ansvaret for vedlikeholdet av domenet, ettersom .com primært ble brukt til ikke-forsvarsrelaterte emner. NSF viderekontrakterte vedlikeholdet til Network Solutions. NSF autoriserte i 1995 NSI til å begynne å innkreve et årlig gebyr fra registrantene av .org, .net og .com, for første gang siden opprettelsen. Gebyret var til å begynne med USD50 pr år, hvorav USD35 gikk til NSI og USD15 til et statlig fond. Nye registreringer måtte betale for de første to år, slik at avgiften for nye registreringer ble USD100. I 1997 overtok USAs handelsdepartement styringen over .com (i likhet med de øvrige toppnivådomenene). Det blir for tiden administrert av VeriSign, som har kjøpt opp Network Solutions. (VeriSign skilte senere ut de delene av Network Solutions som ikke var relatert til virksomheten som registreringsenhet, slik at det nåværende selskapet Network Solutuons er et rent registrar-selskap.)
Marshallplanen
Kritikk
Kritiske røster til Marshallplanen i 1960- og 1970-åra mente at planen var uttrykk for amerikansk økonomisk imperialisme og at det var et forsøk på å få kontroll over Vest-Europa på samme måte som Sovjetunionen kontrollerte Øst-Europa. De mente at Marshallplanen var et resultat av USAs geopolitiske mål, heller enn sjenerøsitet.
.com
Historie
Selv om .com-domener offisielt er ment å representere kommersielle virksomheter (andre virksomheter, som statlige organisasjoner eller utdanningsinstitusjoner er tildelt andre toppnivådomener), så har det ikke vært noen restriksjoner på hvem som kan registrere .com-domener siden midten av 90-tallet. Åpningen av .com-domenet til almenheten falt sammen med kommersialiseringen og populariseringen av internett, og .com ble raskt det vanligste toppnivådomenet for nettsteder. Mange selskaper som blomstret i perioden mellom 1997 og 2001 (kjent som «dot-com-bobla») gikk så langt som å innlemme .com i selskapets navn. Disse selskapene ble kjent som dot-coms eller dot-com-selskaper. Innføringen i 2001 av .biz-domenet, som er forbeholdt forretningsvirksomhet, har hatt liten effekt på populariteten til .com.
Marshallplanen
Kritikk
Andre historikere fremhever fordelene av Marshallplanen for USAs industri. Et resultat av ødeleggelsene i Europa gjennom to verdenskriger var at USAs jordbruk og industri hadde en overlegenhet internasjonalt. De mente at amerikanske virksomheter bare kunne tjene på dette ved å åpne nye markeder og innføre frihandel. Selv om den europeiske gjenoppbyggingen trengte produkter fra USA, hadde ikke europeerne i etterkrigstiden pengene til å kjøpe utstyret.
Andejakt (film)
Andejakt (orig: Temporada de patos) er en meksikansk filmkomedie fra 2004.
.com
Registrering
Registreringer gjøres direkte på andre nivå, og behandles av registrarer akkreditert av ICANN. Internasjonaliserte domenenavn aksepteres også.
Overføringsprosedyrer
Domener kan overføres mellom forskjellige registrarer. Før oktober 2006 var prosedyren som ble brukt av Verisign både komplisert og upålitelig, og krevde at en notarius publicus måtte verifisere identiteten til registranten som ønsket å overføre et domene. I oktober 2006 ble en ny prosedyre innført av Verisign, som krevde at den opprinnelige registraren oppga en autorisasjonskode etter instruks fra registranten (også kjent som EPP-kode). Hensikten med den nye prosedyren var blant annet å redusere forekomsten av domenekapring.
Liste over de eldste .com-domener
Dette er de 100 eldste registrerte .com-domenene som fremdeles eksisterer:
Slaget ved Tolvajärvi
Slaget ved Tolvajärvi ble utkjempet mellom finske og sovjetiske styrker under vinterkrigen. Slaget ble utkjempet fra 12. desember til 23. desember 1939 i området omkring og øst for Tolvajärvi, nord for innsjøen Ladoga i Ladoga-Karelen. Slaget var den første store finske seieren i vinterkrigen.
Bakgrunn
Den finske planen gikk ut på å omringe den sovjetiske divisjonen ved bruk av knipetangstaktikken. De finske styrkene skulle angripe motparten over de frosne innsjøene Hirvasjärvi og Tolvajärvi (järvi betyr innsjø på finsk). Angrepet fra nord skulle begynne kl. 08.00 og det andre skulle begynne når det første angrepet hadde gitt resultater. Planen ble senere endret slik at begge angrepene skulle begynne kl. 08:00.
Slagets gang
Gruppen i nord bestående av to bataljoner møtte fort sovjetisk motstand. Bataljonene møtte faktisk sovjeternes 718. regiment, som på sin side gjorde klart et angrep mot den finske opposisjonen. Midt på dagen trakk de finske styrkene tilbake til deres egne linjer. Selv om dette angrepet var en fiasko, forhindret det 718. regiment i å angripe den finske flanken. Det hindret også de sovjetiske styrkene i å sende tropper mot sør.
Andre bataljon fra finnenes 16. infanteriregiment (II/JR 16) ble avbrutt av sovjeternes 609. regiment da det var i ferd med å gjøre klart et angrep mot området rundt veien. Etter at de finske styrkene fikk noe støtte fra artilleri, hadde de likevel mulighet til å angripe. Finnenes angrep fortsatte mot et hotell lokalisert på en tynn landtange mellom to innsjøer. Pajari bestemte seg for å bruke sine reservestyrker i et knipetangsangrep mot sovjetiske styrker rundt hotellet. Til slutt ble hotellet okkupert av finnene og i hotellet ble det funnet lik av en sovjetisk kommandant, trolig lederen til et regiment. Regimentets papirer ble også funnet.
Om natta trakk finnene seg tilbake over innsjøene. Neste morning ga oberst Talvela ordre om et nytt angrep og 139. divisjon ble presset tilbake og senere (20. – 22. desember) ødelagt rundt Ägläjärvi (nå Yaglyayarvi, rundt 20 km fra Tolvajärvi). De finske styrkene traff også på den sovjetiske 75. divisjon, som hadde kommet som forsterkninger.
Andejakt (film)
Regi og manus innehar Fernando Eimbcke. Filmen omhandler to tenåringer som er alene i en leilighet i Tlatelolco i Mexico by. De har planene klare for en dag med videospill Coca-Cola og pizza helt til et strømbrudd forandrer tilværelsen. Nabojenten Rita og et pizzabud blir dratt inn i dramaet som deretter utspinner seg.
Alex Horwath
Alexander Stephen Horwath (født 27. mars 1987) er en amerikansk fotballspiller som for tiden er klubbløs.
Marshallplanen
Kritikk
USA hadde nok av handelsfortjenester, og pengebeholdningen var stor og økte kraftig. Men kredittinnretningene til det internasjonale pengefondet (International Monetary Fund) og den internasjonale bank for gjenoppbygging og utvikling (International Bank for Reconstruction and Development) kunne ikke takle Vest-Europas enorme handelsunderskudd. Derfor begynte USA å gi ut dollarkreditt i Europa, blant annet gjennom Marshallplanen.
På 1980-tallet hevdet noen historikere at Marshallplanen kanskje ikke hadde spilt en så stor rolle i Europas gjenoppbygging som tidligere antatt. De mente at den økonomiske veksten i mange europeiske land var godt i gang allerede før Marshallplanen ble satt til verks; selv om bistand fra Marshallplanen lettet vanskeligheter og bidrog til gjenvinningen av noen nøkkelsektorer, var veksten fra etterkrigstiden stort sett en uavhengig prosess.
Noen historikere mente at de nasjonene som fikk mest bistand fra Marshallplanen, hadde minst utbytte av planen og vokste minst mellom 1947 og 1955. De nasjonene som mottok lite bistand, vokste til gjengjeld mest. Landene som fikk mest bistand, var de mest ødelagte og hadde derfor et dårligere utgangspunkt.
Cienfuegos (provins)
Cienfuegos grenser til provinsen Matanzas i nord, Villa Clara i nordøst, Sancti Spiritus i øst og Det karibiske hav i sør, Provinshovedstaden – Cienfuegos – regnes som en av de vakreste byer på Cuba med sine mange praktbygninger i fransk kolonistil. Oversatt til norsk betyr Cienfuegos de «hundre lys».
Provinsen har 8 kommuner og dekker et areal på 4.178 km². Det flate savannelandskapet dominerer og bare 15 % av arealet ligger på over 100 meter over havets overfalte. Hovedsakelig finnes høylandet i de sørøstlige deler av provinsen med fjellkjeden Escambray.
Befolkning
Folketallet i provinsen var ved folketellingen i år 2000 på 396.700 innbyggere. På samme tidspunkt var kjønnsfordelingen på 50,5 % menn og 49,5 % kvinner, og vel 81 % av befolkningen bor i byer. Befolkningen stammer i vesentlig grad fra spanske og franske immigranter. I alt 37 steder er klassifisert som byer, men den desidert største er provinshovedstaden Cienfuegos med sine vel 150.000 innbyggere. Her ligger også universitetet som i hovedsak gir undervisning i tekniske fag og dels i språk. Det er derfor ikke sjeldent at man kan støte på studenter fra Skandinavia som (som regel) tar ulike kurs i spansk.
Næringsliv
Provinsen står sterkt innenfor fiske og fiskeforedling. Andre næringsveier er i første rekke handel der fiskeflåte og skipsfart for øvrig står sentralt. Videre kommer landbruksproduksjon (især kaffe og sukker) og turisme, og hotellene i Cienfuegos står på ingen måte tilbake for det man kan finne i Havanna.
Odometer
Et odometer, også kalt en kilometerteller, er et måleinstrument for å måle kjørt distanse for et kjøretøy. Trippteller brukes gjerne om en sekundær kilometerteller som kan nullstilles, men ellers samkjører med et motorkjøretøys kilometerteller. Mens kilometertelleren kun skal registrere antall kjørte kilometer fortløpende gjennom hele kjøretøyets «levetid», kan tripptelleren nullstilles ved å trykke inn en knapp. Det blir dermed mulig å måle lengde på strekninger, eller finne ut drivstofforbruk enklere enn ved å skrive ned kilometerstand.
Både kilometerteller og trippteller er fellesfunksjoner av speedometeret og vil oftest vises i samme felt på instrumentpanelet. I en del nyere biler er funksjonen gjort helelektronisk, der en må bla i en meny for å få informasjonen fram.
Forveksling
Trippteller bør ikke forveksles med turtelleren, også kjent som omdreiningsmåleren, som viser veivakselens omdreininger per minutt, gjerne forkortet r/min eller o/min (revolutions per minute / omdreininger per minutt).
En kilometerteller må ikke forveksles med kjøretøykilometer, en enhet for størrelsen trafikkarbeid.
Hovedsammenslutning
En hovedsammenslutning (også kalt «hovedorganisasjon») er i arbeidslivet en sammenslutning av ulike fagforbund eller landsforeninger som deler de samme politiske og faglige syn og verdier. Kjennetegnet på en hovedsammenslutning er at den er en sammenslutning av flere slike fagforbund eller landsforeninger.
Arbeidstakersiden
I tillegg fungerer det uavhengige fagforbundet NITO som en hovedsammenslutning i tariff- og hovedavtalespørsmål.
Internasjonalt
De internasjonale sammenslutningene av nasjonale fagforeninger kalles på engelsk Global Union Federations (GUF). Tidligere var betegnelsen International Trade Secretariats (ITS), men denne betegnelsen er nå foreldet.
På norsk brukes ofte betegnelsen Global fagforeningsføderasjon. Mer uformelt kalles de internasjonaler, f.eks. Metallarbeiderinternasjonalen, Tekstilinternasjonalen, etc.
De globale fagforeningsføderasjonen er sektorielt inndelt. En nasjonal fagforening kan være medlem av flere føderasjoner samtidig hvis de krysser føderasjonenes organisasjonsområde.
Eksempler på globale fagforeningsføderasjoner:
ITGLWF – International Textile, Garment and Leather Workers Federation
ITF – International Transport Workers’ Federation
PSI – Public Service International
BWI – Building and Woodworkers International
EI – Education International
UNI – Union Network International
ICEM – International Federation of Chemical, Energy, Mine & General Workers’ Unions
Lovmessig hjemmel i Norge
Tjenestetvistloven, som gjelder i statssektoren, stiller disse kravene til en hovedsammenslutning på arbeidstakersiden: Den må ha minst fem medlemsorgansiasjoner og representere minst 20 000 medlemmer, eller ha minst tre medlemsorganisasjoner med til sammen 40 000 medlemmer.
I Arbeidstvistloven har følgende innstillingsrett til arbeidsretten: Arbeidsgiverforening, som omfatter minst 100 arbeidsgivere, der tilsammen beskjeftiger minst 10 000 arbeidere, samt fagforening, som teller minst 10 000 arbeidere.
Sophus Bugge
Elseus Sophus Bugge (født 5. januar 1833 i Larvik, død 8. juli 1907 på Tynset) var en norsk språkforsker og folklorist som særlig beskjeftiget seg med norrøne språk og norrøn litteratur, men også med runologi. Han var Norges første professor i sammenlignede indoeuropeisk språkvitenskap.
I dag huskes han særlig for sine arbeider med Den yngre og eldre Edda.
Liv og karriere
Sophus Bugge ble student i Kristiania i 1848 og studerte hovedsakelig under historikerne P. A. Munch, Rudolf Keyser og filologen L. C. M. Aubert.
Bugge tok filologisk embetseksamen i 1857 og fra våren 1858 mottok han stipend for å studere allmenn språkvitenskap i Berlin og København.
Karrieren til Bugge var knyttet til Det Kongelige Frederiks Universitet i  Kristiania: 1860 ble han universitetsstipendiat i sammenlignende språkvitenskap og sanskrit, 1864 lektor i sammenlignende indoeuropeisk språkvitenskap og gammelnorsk og 1866 ekstraordinær professor i de samme fagene.
Virke
Allerede i studietiden fikk Bugge publisert sin første vitenskapelige artikkel: Om Consonant-Overgange i det norske Folkesprog (1852). Som student reiste han til Telemark for å samle norske folkeviser. Etter å ha lest første bind av Svend Grundtvigs Danmarks gamle Folkeviser (1853), sendte han Gruntvig noen kommentarer med tilbud om å skaffe norske folkeviser. Det endte med at han ble en livslang venn av Grundtvig og en viktig bidragsyter til bokverket, som først ble avsluttet med bind XII i 1976. Det regnes som Nordens viktigste referanseverk over middelalderballader.
I Gamle norske Folkeviser (1858) gav Bugge ut norske middelalderballader han selv hadde samlet inn i. Tekstene var ikke redigert, men han skrev en innledning og la ved ordforklaringer. Meningen var at boka skulle følges opp med flere bind, men dette ble det aldri noe av. Likevel er Bugge uten tvil den enkeltperson som har samlet inn flest norske folkeviser.
Også Bugges Studier over de nordiske Gude- og Heltesagns Oprindelse (1881, 1889 og 1986) og runologiske studier kan nevnes.
Bugge nedla sitt hovedarbeide i behandlingen av den nordiske kulturutvikling, men han fant også tid til viktige arbeider innen sammenlignende lingvistikk, i latinsk filologi, de gammelitaliske språkartene oskisk og umbrisk, om det gåtefulle etruskiske språket, armensk, romansk etymologi og sigøynerspråket.
Bugges datter Johanna Bugge Berge giftet seg med Rikard Berge og illustrerte Bugge og Berges to eventyrsamlinger.
Ettermæle
Bugges påstand om at eddadiktningen ikke kunne være så gammel som tradisjonelt antatt, ble møtt med kraftig – til dels krass – motstand, og få ble overbevist. Den viktigste innvendingen mot Bugge er metodene han brukte i språkvitenskapene; han bygde ofte på uvesentligheter og lite overbevisende likheter i navneformer.
Minnesmerker
I 1903 laget Gustav Vigeland en byste av Sophus Bugge for hjembyen Larvik. Bysten ble avduket på Herregårdssletta i 1924, men står i dag i parken ved Farrishallen.
Ved Universitetet i Oslo er en av bygningene på Blindern oppkalt etter Bugge. Sophus Bugges hus er tilknyttet Det humanistiske fakultet. Det ble bygget i 1960 og rommer blant annet auditorier og lesesaler.
Sophus Bugges barndomshjem i Larvik kalles i dag Buggegården.
Sophus Bugge er hedret med gate- og stedsnavn i flere norske kommuner:
Utmerkelser
Den 21. januar 1896 tildelte Kong Oscar II storkorset av St. Olavs Orden til Bugge, «for videnskabelig fortjeneste».
Rowan Williams
Rowan Douglas Williams, baron Williams av Oystermouth, (født 14. juni 1950) var erkebiskop av Canterbury og dermed overhode for Den anglikanske kommunion, fra desember 2002 til desember 2012. Han er teolog, men er også kjent som poet og foreleser.
Liv og virke
Han ble født i Swansea i Wales, i en walisisktalende familie, og fikk sin utdanning ved Dynevorskolen i Swansea, Christ College i Cambridge og ved Christ Church og Wadham College i Oxford. Deretter underviste han i teologi ved universitetene i Oxford og Cambridge, og ble dekan ved Clare College i Cambridge.
I 1991 ble han biskop av Monmouth, og i 1999 erkebiskop av Wales. I 2002 ble han utpekt til etterfølger for George Carey som erkebiskop av Canterbury. Han var da strengt tatt ikke medlem av Den engelske kirke, ettersom Kirken i Wales er en selvstendig enhet innenfor Den anglikanske kommunion. Han ble innsatt i embetet 27. februar 2003.
Valget av Williams var kontroversielt. Mange anglikanere, ikke minst utenfor Storbritannia, reagerte mot hans liberale holdninger til ordinasjon av kvinnelige biskoper og homofili. Hans utgivelser viser at han avviker fra forgjengernes teologiske syn på en rekke punkter.
Han har også blitt kritisert for å delta i aktiviteter som mange regner som hedenske. I august 2002 ble han tatt opp i Skaldenes fellesskap, en walisisk forening som har «druidiske» seremonier, men som ikke er en religiøs forening. I mars 2004 holdt han en tale i Downing Street og publiserte en artikkel i The Guardian der han lovpriste Philip Pullmans trilogi Den mørke materien, som av Foreningen for kristne lærere hadde blitt omtalt som «skamløs blasfemi» og av avisen Catholic Herald som «egnet for bålet».
Samtidig har han selv uttrykt forargrelse over det han ser som moralsk forfall, som da han i mars 2004 kritiserte ITVs serie Footballers' Wives for å representere det han så som umoralen som gjennomsyrer mye av dagens Storbritannia. han sa at den viste «en verden der nestekjærlighet og rettferdiget, generøsitet og et perspektiv i forhold til deg selv blir feid til side».
Williams ble etterfulgt av Justin Welby, som tok opp posisjonen som erkebiskop av Canterbury i mars 2013. Som tidlgere anglikansk erkebiskop i Storbritannia ble han utnevnt til life peer, slik at han fortsatt er medlem av House of Lords. Adlingen ble annonsert av regjeringen før nyttår i romjulen 2012 og han fikk i januar tittelen Baron Williams av Oystermouth. Etter sin avgang som erkebiskop har han begynt i stillingen som Master av Magdalene College ved Cambridge University.
Belly Up
Belly Up er den første singlen fra Maria Menas fjerde studioalbum, Cause and Effect. Singelen hadde premiere på NRK P3 på radioprogrammet Kompani Knudsen. Singlen ble lansert raskt på iTunes, eksklusivt for Norge.
Martyrenes dag (Panama)
Martyrenes dag  er en hellig i Panama til minne om opprøret over suvereniteten til Panamakanalsonen 9. januar 1964. Opprøret startet etter at Panamas flagg ble revet i stykker under en konflikt mellom panamaniaske studenter og kanalsonens politi, over retten til å bruke Panamans flegg ved siden av USAs flagg. Opprøret blir karakterisert som en viktig faktor i USAs beslutning om å overføre kontrollen over kanalsonen til Panama gjennom Torrijos-Carter-traktaten i 1977.
Wolfgang Frankenstein
Liv
Etter kveldsskolekurs i tegning ved Kunstgewerbeschule Berlin-Charlottenburg fra 1933 til 1937 under Max Kaus var Frankenstein inntil 1939 volontør i bruksgrafikk. Siden han etter Nürnberglovene var halvjøde fikk han studieforbud fra 1939 og ble innkalt til krigstjeneste. I 1941 fikk han fortsette sitt studium ved kunsthøyskolen i Charlottenburg, men fikk fra 1943 endelig studieforbud samt forbud mot å drive med kunst.
Det langobardiske kongerike
Det langobardiske kongerike (latin: regnum Langobardorum), senere Kongedømmet over [hele] Italia (latin: regnum totius Italiae), var en tidlig middelalderstat etablert av langobardene, et germansk folkeslag med opphav fra Skandinavia, på Den italienske halvøy mellom 568–569. Kongen var tradisjonelt valgt ut blant de gjeveste aristokratene – hertugene – og alle forsøk på å etablere en arverekke feilet. Kongedømmet var delt i forskjellige hertugdømmer, styrt av semi-autonome hertuger, som igjen var delt opp i gastalder på bynivå. Hovedstaden til kongedømmet og sentret for politikk var Pavia.
Langobard-invasjonen møtte motstand i Østromerriket, som hadde beholdt kontroll over mye av halvøya fram til 700-tallet. Eksarkatet Ravenna og Hertugdømmet Roma skilte de nordlige hertugdømmene, eller Langobardia major, fra de to større sydlige hertugdømmene Spoleto og Benevento, som utgjorde Langobardia minor. På grunn av dette skillet var de sørlige hertugdømmene mer selvstyrte enn de mindre nordlige hertugdømene.
Langobardene tok gradvis til seg romerske titler, navn og tradisjoner. Innen Paulus Diaconus' tid hadde langobardernes språk, klesdrakt og hårstil forsvunnet. Opprinnelig var langobardene arianere, og var mot paven både religiøst og politisk. Innen slutten av 600-tallet hadde nærmest alle konvertert til katolisisme. Konflikten med Vatikanet fortsatte derimot, og var delaktig i deres makttap mot frankerne, som erobret kongedømmet i 774. Karl den store, frankernes konge, tok til seg tittelen «langobardenes konge», men klarte aldri å oppnå kontroll over Benevento. Et mindre regnum Italiae, en arverekke av langobardene, fortsatte å eksistere i århundrer. Den såkalte Jernkronen av Lombardia, som kan ha blitt laget i det langobardiske Italia så tidlig som 600-tallet, fortsatte å krone Italias konger helt frem til Napoléon Bonaparte.
CONCACAF Gold Cup for menn
CONCACAF Gold Cup for menn eller Copa de Oro de la Concacaf er et fotballmesterskap arrangert av det nord- og mellomamerikanske fotballforbundet CONCACAF, og er det nord-, mellomamerikanske og karibiske mesterskapet i fotball for menn. Mesterskapet blir arrangert hvert oddetallsår.
Historie
CONCACAF Gold Cup for menn ble for første gang arrangert i 1991, og tok da over for CONCACAF-mesterskapet som hadde blitt arrangert siden 1963.
Udaloy-klassen
Udaloy-klassen (russisk: Projekt 1155 - Fregat og Projekt 11551 Fregat-M) er en serie med destroyere for anti-ubåtkrigføring med styrte missiler som i sin tid ble bygt for Sovjetunionen. 12 skip ble bygt mellom 1980 og 1991, mens det 13., som var Admiral Tsjabanenko, (kalles Udaloy II eller Projekt 11551 Fregat-M.
Jan Moen
Jan Moen (født 2. februar 1933, død 27. februar 1995) var en svensk forfatter.
Forfatterskap
Moens forfatterskap var mangesidig. I debuterte han med romanen Och så föll regnet. Han har også skrevet kriminalromaner, drama, musikaler, lærebøker, barne- og ungdomsbøker samt populærhistoriske bøker. Han samarbeidet blant annet med Evert Lundström (kriminalromaner, under pseudonymet Julius Bark) og med K. Arne Blom (populærhistorie, blant annet Snapphaneboken, 1987), og med mange svenske kriminalforfatter under det felles pseudonymet Bo Lagevi. Moen, som siste delen av sitt liv bodde i en skånegård i Vejby, ga ut flere bøker med lokalhistorisk tilknytning: Bjärebygd (om Båstad, 1985), Luntertun – en försvunnen stads historia (om den meddelaldertidsby som foregikk Ängelholm, 1985), og den store Barkåkra - kyrkan, byarna, socknen, 1988. Han medvirket også i Ängelholm – en hembygdsbok. Moen var medlem av Skånska Deckarsällskapet.
Louth (Lincolnshire)
Louth er en markedsby i Lincolnshire i England. Den er kjent som «Lincolnshire Wolds' hovedstad», og ligger på stedet hvor den oldtidsveien Barton Street krysser elven Lud. I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 16 419 innbyggere.
Historie og bygninger
Store deler av sentrum består av teglbygninger fra 1600- og 1700-tallet. Sognekirken St. James kirke, som ble bygd i 1515, har et nitti meter høyt spir, som skal være det høyeste på noen sognekirke i Storbritannia, og det nest høyeste etter Salisburykatedralen.
Den 29. mai 1920 ble byen rammet av en storflom som forårsaket tyve dødsfall. Man finner flere steinplaketter rundt om i byen som viser hvor høyt vannet stod.
Historisk er byen mest kjent som stedet hvor Lincolnshireopprøret, den første fasen av Nådens pilegrimsferd, brøt ut høsten 1536.
Vennskapsbyer
Louth har følgende vennskapsbyer:
Mariannenplatz
Ved Mariannenplatz ligger også det tidligere sykehuset Bethanien, som idag brukes som kunsthus.
Forandring fryder
Forandring fryder er en norsk tv-serie med Hilde Hummelvoll som gikk på NRK1 fra 2000 til 2006. Forandring fryder var et såkalt oppussingsprogram der programlederen, sammen med noen medhjelpere, hadde i oppdrag å pusse opp hus og hager for forskjellige mennesker. I 48 timer ble de holdt unna sitt eget hjem mens det ble snekret, malet, lakket og bygget. Enkelte sesonger tok utelukkende for seg hage og utemiljø. Hummelvoll hadde med seg snekkeren Otto Robsahm, og interiørkonsulentene Annett Sturk og Mads Moe.
Opphav
Konseptet bygde på det britiske tv-programmet «Changing Rooms», som gikk på BBC i perioden 1996-2004.
Andrea Corr
Andrea Jane Corr (født 17. mai 1974 i Dundalk i Irland) er vokalist i den irske gruppa The Corrs. I tillegg til at hun synger, spiller hun også fløyte. Ved siden av å være vokalist, er hun også skuespiller. Blant annet hadde hun en rolle i filmen The Commitments fra 1991 og i filmen The Boys From County Clare (Norsk tittel: Hvem skal hjem med Anne) fra 2003. I sistnevnte film spilte hun rollefiguren Anne.
Andrea skriver flere av bandets låter, helst sammen med en eller flere av sine søsken.
Hun har tre eldre søsken; Jim Corr, Sharon Corr og Caroline Corr.
Andrea er gift med Brett Desmond, som er sønn av milliardæren Dermot Desmond. Bryllupet fant sted 21. august 2009 i en kirke i County Clare, Irland.
Andejakt
Andejakt er jakt på ender, gjess og andre andefugler.
Mange typer ender og gjess har samme habitat, overlappende eller identiske jakttider, og kan jaktes på med de samme metodene. Andejakt kan bedrives på åkre hvor de beiter, eller ved våtmarksområder og langs kysten. Normalt jaktes det på villfugl, men oppdrettsfugl brukes også.
For andejakt brukes oftest haglgevær. Det må brukes nokså grove hagl, typisk US 3-6 for stålhagl og 5-6 for vismut.
Ender har veldig godt syn, så det er viktig med god kamuflasje. Ved sivjakt brukes en hund som driver endene ut fra skjulestedet. Ved lokkejakt brukes lokkeender for å lokke til seg endene.
Etter treff brukes vanligvis en såkalt fuglehund for å hente byttet.
Regulering av andejakt i Norge
Jaktsesongen for andefugler i Norge er regulert av Miljødirektoratet og strekker seg fra august/september til november/desember med eksakte datoer basert på område og art. Ved spesifikke vann og vassdrag i Kautokeino er det også en kort og strengt regulert jaktsesong på inntil ti dager i perioden 15. mai til 10. juni, for å ta vare på en gammel samisk jakttradisjon.
Elymere
Elymere (gresk Ἔλυμοι, latin Elymi) var den ene av tre opprinnelige folkegrupper som i henhold til den greske historikeren Thukydid var bosatt på Sicilia før grekerne og kartagere ankom og anla kolonier på øya. De to andre folkegruppene var sikanere og sikelere. Elymerne var hovedsakelig bosatt på den vestlige delen av øya. Den forhistoriske byen Segesta var opprinnelig en elymisk bosetning som på 740-tallet f.Kr. ble kolonisert av kartagere, og fra 400-tallet f.Kr. av grekere.
Opprinnelse
Den nøyaktige opprinnelsen til elymere er ukjent, men det har blitt foreslått, basert på nyere arkeologiske funn, at de kan ha utvandret fra Anatolia til Sicilia. De snakket ikke nødvendigvis et anatolisk språk siden den vestlige delen av Anatolia på den tiden var bosatt av ikke-indoeuropeiske stammer. Grekerne identifiserte dem med etterkommere etter trojanerne. Thukydid hevdet at deres etterkommere var flyktninger fra Troja. Da byen Troja ble ødelagt av akajere (grekere) mot slutten av Trojakrigen, ble det sagt at en gruppe trojanere unnslapp og etter en lang sjøreise over Middelhavet gikk i land på Sicilia. De giftet seg med de innfødte sikanere og etablerte et nytt folk, elymerne. Den romerske dikteren Vergil beskrev dem i sitt epos Æneiden som det folket som ble ledet fra Troja av helten Æneas.
Sett bort fra den ovennevnte mytologiske opprinnelsen, er det lite som er sikkert kjent om elymernes identitet og kultur. De er ikke til å skjelne fra deres sikanerske naboer i de arkeologiske sporene fra tidlig jernalder (ca 1000-ca 500 f.Kr.). Deretter synes de å ha tilpasset seg mange aspekter av den greske kulturen som ble rådende i de greske koloniene på Sicilia. De reiste et bemerkelsesverdig tempel i Segesta og benyttet det greske alfabet for å skrive deres eget språk. Til dags dato har det ikke vært mulig å tolke det elymiske språk.
Historie
Elymere opprettholdt vennskapelige forhold og allianser med Karthago, men kom i stadig konflikt med de ekspanderende greske koloniene på vestlige Sicilia, særlig Selinos, dagens Selinunt. Grensetvister med Selinunt brøt ut i full krig ved flere anledninger etter 580 f.Kr. De forsøkte først å alliere seg med athenerne mot Selinunt, framprovoserte den katastrofale sicilianske ekspedisjon fra Athen i årene 415-413 f.Kr. Etter dette nederlaget oppmuntret de kartagerne til å angripe Selinunt i 409 f.Kr., og lyktes i å få sine rivaler ødelagt.
Imidlertid vendte de seg mot Karthago i løpet av den første puniske krig og allierte seg isteden med Roma. Elymerne fikk gitt en privilegert status under romersk styre og ble fritatt fra skatt. Dette ble det sagt var i anerkjennelsen av elymernes påståtte slektskap med trojanerne, noe som gjorde dem i slekt med romerne, som også hevdet å nedstamme fra Troja. Elymerne synes å ha forsvunnet fra syne under romersk styre, og ble mest sannsynlig assimilert med den øvrige sicilianske befolkningen.
Områder med bosetning
Elymerne delte vestlige Sicilia med sikanere, fønikerne og senere grekerne. Deres tre viktigste byer var Segesta, deres politiske sentrum; Eryx (dagens Erice), et religiøst sentrum; og Entella. Andre byer var Elima, Halyciae (referert til som Alicia i moderne italienske kilder), Iatae, Hypana og Drepanon.
Serie A 1939–1940
Serie A er den italienske toppdivisjonen i fotball. Den ble opprettet i 1898. Det italienske fotballforbundet står for organiseringen av ligaen.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
The Villager
The Villager er en amerikansk ukeavis som tar for seg Lower Manhattan. Den ble etablert i 1933 av Walter og Isabel Bryan. Den ble kåret til delstatens beste ukeavis i 2001, 2003 og 2004 av New York Press Associations «Better Newspaper Contest». I 2010 fikk den prisen for beste dekning av miljøet.
I sin liste «123 grunner til at vi elsker New York City akkurat nå» satte magasinet New York avisa The New York Times på 51.-plass, og skrev «fordi vår lokalavis fortsatt er den beste i verden», og på plass 52 «...etter The Villager».
Stikk i strid
Stikk i strid, med undertittelen Ein biografi om Einar Førde, er en prisbelønt biografi om politikeren Einar Førde (1943–2004), mangeårig nestleder og parlamentarisk leder for Arbeiderpartiet og senere sjef for NRK. Boka er skrevet av journalisten Frank Rossavik, og utkom i 2007 på Spartacus forlag med støtte fra Fritt Ord og Det faglitterære fond.
Rossavik (født 1965) kjente verken Førde personlig, eller hadde noen gang selv intervjuet ham. Boka er derfor i sin helhet basert på et omfattende arbeid med åpne historiske kilder, samt ikke minst intervjuer med til sammen 134 muntlige kilder (tallet er hentet fra bokas forord). Disse intervjuobjektene omfatter både kjente og mindre kjente personer fra Einar Førdes nære omgivelser i familien, oppvekstmiljøet i Høyanger, Eidsvoll landsgymnas, Universitetet i Oslo, Arbeiderbladet, idrettsklubben Tjalve, DNA, AUF, LO, Stortinget, NRK og media for øvrig (pluss noen til), og er navngitt i en gruppevis oversikt bakerst i boka. Kildene som sentrale opplysninger i hvert av bokas 21 kapitler bygger på er også ordnet etter kapittel og listet opp i et eget vedlegg. Fotnoter er for lesbarhetens skyld ikke benyttet.
Ideolog eller pragmatiker?
En sentral tese i boka er at i motsetning til det etablerte bildet av Einar Førde som Det norske arbeiderpartis ledende ideolog gjennom mange år, er det snarere slik at Førde var DNAs ledende pragmatiker. I ettertid kan det ved nærmere ettersyn se ut til å være godt belegg for å hevde at Førde var en nokså konsekvent tilhenger av og pådriver for at Arbeiderpartiet måtte tilpasse seg samfunnsutviklingen, dersom partiet over tid skulle ha håp om å kunne forsvare sin ledende posisjon i det norske politiske landskapet. Dette måtte nødvendigvis innebære at partiet måtte være innstilt på å gi slipp på en del tradisjonelle politiske oppfatninger og la være å tviholde på «sosialistiske dogmer».
Mottakelsen av boka
Boka ble i all hovedsak godt mottatt av anmelderne, og ble tildelt Brageprisen i 2007, det året den kom ut.
Cecelia Ahern
Cecelia Ahern (født 30. september 1981 i Dublin i Irland) er en irsk forfatter.
Forfatter
Cecelia har utdannelse som journalist, men valgte i stedet å satse på en karriere som forfatter.
Debutromanen hennes, PS׃ Jeg elsker deg!, kom ut i 2004 og ble en kjempesuksess i flere land. Boken er oversatt til flere språk, deriblant norsk. Denne boken gikk til topps i Irland, Storbritannia, Tyskland og Nederland. I mars 2008 kom filmen P.S. I Love You, som er basert på Cecelias første roman med samme navn. Noe av innholdet i filmen er litt annerledes enn boka, men ellers baserer den seg på det som står i boka.
For sin andre roman, Der regnbuen ender, fikk Cecelia en pris i Tyskland.
1. divisjon fotball for kvinner 2010
1. divisjon fotball for kvinner 2010 var dette årets sesong av den nest øverste divisjonen i fotball for kvinner. Divisjonen bestod av én landsdekkende avdeling med tolv lag. Det var andre gang det var tolv lag i den nest øverste divisjonen. Sandviken vant 1. divisjon med ny poengrekord, og Medkila rykket også opp. Orkla og Alta endte på de to nedrykksplassene.
Etter avsluttet fjorårssesong rykket Haugar og Gjøvik ned. Imidlertid måtte Larvik trekke laget sitt, og dermed ble Haugar tilbudt den ledige plassen i 1. divisjon. Fra 2. divisjon rykket Vålerenga og Sola opp. Sola har ikke tidligere vært i den nest øverste divisjonen siden den ble samlet, mens Vålerenga rykket ned fra 1. divisjon i 2003-sesongen.
Sandviken og Fortuna Ålesund rykket ned fra Toppserien 2009. Begge lagene rykket opp fra 1. divisjon 2008. Det var Sandvikens femte opp- og nedrykk, mens det var Fortunas første.
Sandviken rykket opp den 2. oktober med 3–2-seier over Voss, med tre kamper igjen av sesongen. Med fire uavgjorte kamper var det imidlertid ikke like overbevisende som i 2008. Medkila, Fortuna og nyopprykkete Vålerenga kjempet om den siste plassen i Toppserien 2011; i 21. runde igjen slo Vålerenga Fortuna 2–0 hjemme, og dermed ble siste kamp mellom Medkila og Vålerenga direkte avgjørende. Medkila klarte seg med uavgjort, og vant 2–1 foran 650 tilskuere. Tidligere landslagsspiller Stine Frantzen scoret det første målet. Vålerenga gjorde likevel sin beste sesong gjennom tidene; som i fjor var et nyopprykket lag med i kampen om Toppserieplass helt til slutt.
Orkla og Alta tok de to siste plassene, noe som var klart før sesongens siste runde. Alta, som ble nummer tre i fjor, begynte sesongen med 11 kamper uten seier; tross bare tre tap i siste halvdel av sesongen ble laget sist. Imidlertid har Donn i Toppserien gått konkurs, slik at det blir en ledig plass nedover i seriesystemet, og Orkla trolig overlever.
Lagene som deltok i 1. divisjon var: Av de tolv lagene har Fart, Fortuna Ålesund, Grand Bodø, Haugar, Medkila og Sandviken vært i Toppserien tidligere. Haugar, Sandviken og Grand Bodø har vært Toppserien mer enn en sesong.
Tabell
●   Alta ●   Medkila ●   Grand Bodø ●   Orkla ●   Fortuna Ålesund ●   Voss ●   Sandviken ●   Haugar ●   Sola ●   Fart ●   Gjøvik ●   Vålerenga ●   Manglerud/Star
Agle
Agle er en grend i Snåsa kommune. Det ligger ca. 8 km nordøst for Snåsa sentrum, nær Andorfjellet og Lurudalen, og omtales lokalt som «Øverbygda». Grenda er noenlunde sammenfallende med grunnkretsen «Bøgseth/Agle/Myrseth», mens den tidligere skolekretsen omfattet flere grunnkretser. Navnet kan komme av sørsamisk Aagkele, "Mellomgolv".
Fra Agle går det en vei til Gressåmoen fjellgård og inn i Blåfjella-Skjækerfjella nasjonalpark.
Agle har et grendehus som heter «Bergkollen». Snåsa Montessoriskole og Snåsa Montessoribarnehage holder til på Agle. Snåsa skiskytterstadion ligger i Agle sentrum. Agle hadde tidligere samvirkelag (etablert 1950) og bensinstasjon. Agle stasjon på Nordlandsbanen ble åpnet i 1929 og automatisert i 1985.
Petersburger Platz
Ved plassen ligger bl.a. Pfingstkirche.
Norwalk (Connecticut)
Norwalk er en by i Fairfield County i delstaten Connecticut i USA. Ved folketellingen i 2010 hadde byen 85 603 innbyggere og et areal på 94,1 km².
MGM Macau
MGM Macau er et hotell og et kasino sentralt i Macao som ble åpnet den 18. desember 2007. Hotellet eies av MGM China Holdings Limited, et kasinoselskap som MGM Resorts International har aksjemajoriteten i.
MGM Macau er 35 etasjer og 154 meter høyt, har 600 rom, teater, nattklubb, restauranter, helsestudio og møtearealer. Kasinodelen er på 20 600 kvadratmeter og har 430 spillebord og rundt 1 000 slotmaskiner. Hotellet har vunnet en rekke priser siden åpningen, deriblant Forbes Four Star Award, Forbes reiseguidepris for 2010 og en pris for beste luksushotell.
MGM Macau er direkte tilknyttet, med en gangbru, til handels- og leilighetskomplekset One Central og femstjernershotellet Mandarin Oriental Macau som åpnet i slutten av juni 2010.
Michael J. Sulick
Michael J. Sulick (født 1948) er en amerikansk etterretningsoffiser som ble utnevnt til leder for USAs National Clandestine Service den 14. september 2007.
Sulick, som sluttet seg til CIA i 1980, har i sin karriere vært stasjonert i Asia, Latin-Amerika, Polen og Russland. Han var Deputy Director for CIAs «clandestine service» i en kort periode under Porter J. Goss. Han forlot CIA i november 2004 på et tidspunkt da ledelsesskifter skapte uro i etterretningsorganisasjonen.
Sulick, som vokste opp i The Bronx, studerte språk og litteratur ved Fordham University og tok senere Ph.D.-grad ved City University of New York. Han gjorde tjeneste i U.S. marine under Vietnamkrigen.
La Turbie
La Turbie (fra tropea, latinsk for trofé) er en landsby og kommune i departementet Alpes-Maritimes i Sydøst-Frankrike, på et høydedrat nord for Monaco, 450 moh.
Spellemannprisen 2011
Spellemannprisen 2011 var den førtiende utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut lørdag 14. januar 2012 i Folketeateret i Oslo.
Det ble utdelt priser i totalt 26 klasser. Jarle Bernhoft ble kåret til Årets spellemann og vant i tillegg klassen mannlig artist mens Jan Eggum ble tildelt hedersprisen.
Om prisutdelingen
Plumbo fikk tildelt prisen «årets hit» for sangen Møkkamann. Under takketalen kom de med en spøk som ble oppfattet å være rasistisk, da Madcon ble kalt for å være «moccamann». Dette førte til sterke reaksjoner fra tilskuerne. Madcon reagerte med sinne og stygg omtale av Plumbo, noe som også har blitt kritisert i ettertid. Terje Winterstø Røthing fra Kaizers Orchestra helte øl over Plumbos vokalist Lars Erik Blokkhus midt under en direktesendt beklagelse av takketalen, noe som førte til de sterkeste reaksjonene i ettertid.
Hedersprisen ble presentert av Gitarkameratene. Jan Eggum startet introduksjonen, deretter kom Lillebjørn Nilsen etterfulgt av Halvdan Sivertsen før Øystein Sunde hadde konvolutten med blant annet navnet på prisvinneren. Mens han leste sin tekst, utbrøt Halvdan «Er det deg, Øystein?», men det viste seg å være en noe overrasket Jan Eggum som var vinneren og som kalte det en «narrepris».
William G. Lennox
William Gordon Lennox (født 1884, død 1960) var en amerikansk nevrolog som ble en pioner innen bruk av elektroencefalografi (EEG) til diagnostisering av epilepsi.
Europavei 841
Europavei 841 går mellom Avellino og Salerno i Italia. Veiens lengde er rundt 35 km.
Leiv Neset
Leif Neset (født 5. november 1925 i Modalen, død 13. juli 2015 i Skien) var en norsk folkemusiker.
Som ung gikk han i lære hos Lorentz Hop og Arne Bjørndal. Leif Neset var ivrig etter å lære Telemark-spel og reiste til Seljord i 1947, der han kontaktet spelemennene Eivind Mo og Kjetil Flatin. Han kom i lære på Ramberg hos Kjetil Flatin og på Nordgarden hos Eivind Mo. Senere fortsatte han som gårdsarbeider og læregutt på Nes hos Torkjell Haugerud. Lønna var hus og kost, og ikke så mye betaling, men, det var klare avtaler om at kveldene skulle nyttes til å lære slåtter. Leiv Neset lærte seg slåttene tak for tak, og lærte seg på det viset mange av de mest kjente slåttene til Haugerud. Han har derfor vært en viktig folkemusik-kilde, blant annet fordi han fikk høre så mye av Haugerud sine slåtteformer.
«Frå eventyrlandet Telemark»
I 1950 ble det produsert en film som ble vist rundt omkring i landet i regi av Folkeakademiet. Det var en stumfilm, men Hval, som produsenten het, kåserte ved siden av filmvisningen. Et av innslagene kalte han «I lære hos Torkjell Haugerud», og der satt Haugerud og Leif Neset og spilte i tunet på Nes. Der var også et innslag med Kjetil Flatin i samme filmen.
Leif Neset ble gift med Signe Flatin i 1952. Han ble boende i Seljord i flere år, men flyttet senere til Skien. I 1952 hadde han vunnet 1. premie i klasse B. på landskappleiken i Bergen. Han har deltatt en årrekke i klasse A og tatt en rekke premier.
I 1955 begynte han i jobb på Norsk Hydro (Herøya) og bosatte seg på Klyve. Her fikk han kontakt med Norskdomslaget, og stilte til tider opp som spelemann for leikarringen og for barnelaget Tiurleiken. I 1956 var han med Norskdomslaget på tur til Paris. I 1960 var han med på å stifte spelemannslaget Vårlengt i Porsgrunn. Leiv var blitt enkemann i 1975 og i 1977 giftet han seg på nytt. Fra 1979 var han fast spelemann for leikarringen i Norskdomslaget og barnelaget Tiurleiken.
Leif Neset var aktiv i folkemusikklivet i nedre Telemark i en mannsalder. Han spilte for laget Fossegrimen, Gjerpen FRUL, på utallige arrangement for ulike organisasjoner, men særlig som spelemann i Vårlengt; der han var aktiv nesten til det siste.
Under Porsgrunnsdagene 2000 ble spelemannen Leif Neset tildelt Kongens fortjenstmedalje for lang og tro tjeneste for folkemusikken.
Det er gjort en mengde opptak av han i NRK. I 2006 laget Leiv Solberg et eget prorgam om ham for folkemusikkhalvtimen.
David Villa
David Villa Sánchez (født 3. desember 1981 i Langreo, Asturias) er en spansk tidligere fotballspiller, og vinner av den gyldne støvel under EM i 2008.
Barndom og karriere
David Villa ble født 3. desember 1981. Han er sønn av en gruvearbeider i Tuilla, som er en liten landsby i Langreo, Asturias. Hans profesjonelle karriere ble satt i fare da han fikk et brudd på lårbenet hans, men gjorde en fullstendig gjenoppretting.
På grunn av en skade på sin høyre fot, jobbet han og hans far José Manuel Villa på å styrke det venstre beinet, og han ble til slutt en ambisiøs fotballspiller. Han minnes sin far å være konsekvent støttende: «Han ville være der og kaste ballen til meg om og om igjen, fikk meg til å sparke den med mitt venstre ben da min høyre var i gips etter å ha brutt den, jeg var fire. Jeg kan knapt huske en eneste treningsøkt hvor min far ikke har vært med meg. Jeg var aldri alene på fotballbanen.»
Villa innrømmet at han var nær å gi opp fotball i en alder av 14 etter økende desillusjonert og dårlig forhold med treneren sin. Men takket være foreldrenes oppmuntring, fortsatte han å forfølge sin drøm, realisere sitt talent kunne tjene ham levende. «I de dager var jeg ingen, ikke tjene et øre, og etter å ha blitt satt på benken hele sesongen, jeg bare ville bort og leke med vennene mine sier han. Men pappa støttet meg alltid og ropte hurra til meg opp til min karriere snudde.» Han fortsatte med å starte sin karriere i UP Langreo og da han fylte 17 ble han med i Mareo fotball skole.