cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Venda
Forsvar
Grunnen for Vendas forsvar var 112 Battalion fra Sør-Afrikas hær. Forsvaret besto av to infanteribataljoner, en liten signalkorps og en liten luftving, og hadde to militærbaser.
Espigão Alto do Iguaçu
Espigão Alto do Iguaçu er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Godtfred Holmvang
Godtfred «Gotti» Holmvang (født 7. oktober 1917 i Bærum, død 19. februar 2006 i Vancouver) var en norsk tikjemper og alpinutøver. Han representerte IL Tyrving. Han drev også bandy, orientering, tennis og håndball.
Karriere
Han vant gull i tikamp under EM 1946 med 6987 poeng, senere omregnet til 6566 poeng etter endringer i poengsystemet. Resultatet fra august 1946 på Bislett stadion ble Holmvangs karrierebeste. Han var norsk flaggbærer i sommer-OL 1948 i London. Holmvang kom på tiendeplass i dette sommer-OL.
Han ble norgesmester i tikamp i 1939, 1946 og 1948. I tillegg ble han norgesmester på 110 meter hekk og 400 meter hekk i 1946. Han var tapende finalist i NM i bandy i 1937 for Grane, og ble nummer fire i NM i alpint kombinasjon i 1947.
Philter
Philter er et norsk pop-elektronisk musikkprosjekt av Magnus Gangstad Jørgensen. Philter ble startet i 2005 da Jørgensen begynte å laste opp musikk på Urørt, og fikk oppmerksomhet etter at filmprodusenten Filip Christensen fra Field Productions kom over profilen hans. Filip Christensen ønsket å benytte sangen «Love» i traileren til skifilmen Welfare. Flere andre Philter-sanger ble benyttet i den ferdige filmen, og Philter fikk stadig flere nedlastinger på Urørt. Philter var i 2011 den mest nedlastede artisten på Urørt, med nesten 800 000 nedlastinger og lyttinger uten å ha gitt ut noen album. Musikken har blitt brukt i både sportsfilmer, TV-serier og reklamer.
Philter har signert med plateselskapet Nordic Records og ga ut sin første singel for nedlasting 21. februar 2011. Debutalbumet The Beautiful Lies ble lansert 6. mai 2011.
En dag i oktober
En dag i oktober er Sigurd Hoels tredje roman, utgitt i 1931. Handlingen utspiller seg i løpet av ett døgn (10. oktober 1930 og natt til 11. oktober) i «nr 27», en fireetasjes leiegård i en stille sidegate til Ullevålsveien, ved St. Hanshaugen i Oslo. Ifølge litteraturhistorikeren Philip Houm var Hoel inspirert av amerikaneren Elmer Rices skuespill Street scene fra 1929 i bruk av tidens og stedets enhet: «Formen passer fortrinlig til den oppgaven Hoel hadde stilt seg: å gi et raskt og satirisk tverrsnitt gjennom samtidens borgerlige liv, nærmere bestemt det ekteskapelige liv».
Boken beskriver de forskjellige beboernes liv, og regnes derfor som en kollektivroman, den første norske roman av denne typen. Kjølv Egeland skrev i etterordet til bokklubbutgaven (1987): «''Noen kollektivroman – som ofte påstått – har vi imidlertid knapt med å gjøre. Huset er intet «kollektiv», bare en tilfeldig adresse. Verket dreier seg ikke om samhandling, men om et naboskap som for det meste er halvveis forgiftet.» Imidlertid kan det samme sies om Berlin Alexanderplatz'' fra 1929 som likevel betegnes som kollektivroman.
Nordens ledende forlag gikk i 1931 sammen om en romankonkurranse i to trinn: Først en konkurranse innenfor det enkelte land, så en finale mellom vinnerne. Sigurd Christiansen vant både den norske og den nordiske førstepris med To levende og en død, mens Sigurd Hoel kom på annenplass i begge konkurranser med En dag i oktober. Både konkurranseformen og juryens rangering vakte debatt, men det oppsiktsvekkende var det nordiske kultursamarbeidet som lå bak, lenge før Nordisk Råd. Alle bøkene i finalen ble utgitt i deltakerlandene, og nådde ut til og ble lest av et stort fellesnordisk publikum.
En dag i oktober ble stemplet som svinsk og umoralsk, og utløste en opphetet verdi- og kulturdebatt som startet med Fredrik Ramms innlegg med overskriften «En skitten strøm flyter over landet» i Morgenbladet 28. oktober 1931. I samtiden ble Hoels bok kritisert både for å være for preget av psykoanalysen, og for at den ikke hadde et gjennomført psykoanalytisk perspektiv. Hoel avviste at det var spor av psykoanalyse i boken, og pekte på at hans egen lesning om emnet lå 10-12 år tilbake i tid.
En dag i oktober ble filmatisert i 1956, som Egen inngang, regissert av Hasse Ekman.
Svoritunnelen
Svoritunnelen er en veitunnel på fylkesvei 337 i Luster kommune i Vestland. Tunnelen går under Svori elva ved Veitastrondvatnet. Den er 170 meter lang.
Richard James
Richard James er navnet til flere personer:
India under Sommer-OL 1948
India under Sommer-OL 1948. 77 sportsutøvere fra India deltok i landhockey og vannpolo under Sommer-OL 1948 i London. India kom på delt 22.-plass med en gullmedalje.
Tarm (andre betydninger)
Dette er en pekerside som kan vise til
Anatomiske uttrykk:
Naimanbanneret
Naiman (kinesisk: 奈曼旗; pinyin: Nàimàn Qí) er et banner (fylke) i byprefekturet Tongliao i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 421,968 innbyggere i 1999.
Samferdsel
Kinas riksvei 111 løper gjennom området, på sin vei fra Beijing via Chifeng til Jiagedaqi i provinsen Heilongjiang.
Ibenholtfamilien
Ibenholtfamilien (Ebenaceae) er en plantefamilie i ordenen Ericales. Den omfatter ca. 550 arter fordelt på 4 planteslekter. Artene er busker og trær. Familien har en pantropisk utbredelse, men noen arter finnes i tempererte strøk. Økonomisk er ibenholtfamilien viktig på grunn av det verdifulle trevirket. Arten kakiplomme gir spiselige frukter, kaki og varianten sharon.
Marsala
Marsala kan sikte til
Pseudomembranøs kolitt
Pseudomembranøs kolitt er en infeksjonssykdom som rammer tykktarmen, som ofte, men ikke alltid skyldes bakterien Clostridium difficile. Sykdommen kjennetegnes av diaré, feber, og magesmerter. Sykdommen kan ha et alvorlig forløp med toksisk megacolon, og kan også være dødelig.
Risikofaktorer og epidemiologi
De fleste pasienter som utvikler pseudomembranøs kolitt har nylig gjennomført behandling med antibiotika. Antibiotika forstyrrer den normale floraen i tarmen. Clindamycin er det antibiotikum som klassisk er knyttet til denne sykdommen, men hvilket som helst antibiotikum kan i prinsippet gi denne sykdommen. Selv om risikoen for hver enkelt behandling ikke er stor, er cephalosporiner som cefazolin og cephalexin ofte årsaken, fordi disse preparatene brukes så ofte. Diabetikere og eldre er spesielt utsatt.
Det er nylig vist at protonpumpehemmere er en risikofaktor for pseudomembranøs kolitt, men andre setter spørsmålstegn ved hvorvidt dette er en falsk anklage eller et statistisk artefakt (høyt forbruk av protonpumpehemmere er i seg selv en markør for høy alder og komorbide sykdommer).
Klinikk
Som nevnt ovenfor kjennetegnes pseudomembranøs kolitt ved diaré, feber, og magesmerter. Vanligvis er diaréen ikke-blodig. Magesmerter er nesten alltid tilstede og kan være alvorlige. Såkalte "peritoneale tegn", f.eks. slippømhet kan være tilstede. Klassiske tegn som feber, kraftesløshet og appetittløshet er fremtredende. Til forskjell fra personer med andre antibiotika-relaterte diaré-tilstander, er det karakteristisk at personer med pseudomembranøs kolitt er nedsatt allmenntilstand. Dette ledsages også ofte av anemi, forhøyede leukocytt-tall og lav albumin.
Julius Nepos
Julius Nepos (latin: Flavius Julius Nepos Augustus; født ca. 430, død 480) var vestromersk keiser de facto fra 474 til 475 de jure fram til 480. Han var også hersker av romersk Dalmatia fra 468 til 480. En del historikere betrakter Nepos for å være den aller siste vestromerske keiser, men andre mener at rekke med vestromerske keisere endte med Romulus Augustulus i 476. I kontrast overlevde Østromerriket og dets keisere denne historiske epoken i all vesentlighet intakt.
Pseudomembranøs kolitt
Diagnostikk
For å stille diangosen, er det avgjørende å være bekjent med den syke personens tidligere nylige bruk av antibiotika. Sykdommen kan debutere så sent som en til to måneder etter bruk av antibiotika. Selv om det er en sammenheng mellom sannsynligheten for å utvikle tilstanden og dosestørrelse og varighet av kuren, kan tilstanden forekomme også etter en enkelt dose av et antibiotikum. For en del kirurgiske pasienter er det ikke uvanlig med antibiotikabehandlig som enkeltdose-kur for å unngå sårinfeksjon. Selv om det er liten sannsynlighet for den enkelte pasient å få tilstanden etter enkeltdosekur, er slike kurer en viktig årsak til tilstanden.
Julius Nepos
Nepos ble opphøyd til vestromersk keiser i 474 av den østromerske keiser Leo I i den hensikt å erstatte tronraneren Glycerius. Nepos ble avsatt i 475 av den romerske generalen Orestes som tok kontrollen over regjeringen i hovedstaden Ravenna den 28. august 475. Nepos ble tvunget til flykte med skip over Adriaterhavet og til Dalmatia. Orestes kronet sin unge sønn med det storslåtte navnet Romulus Augustulus som keiser, men de ble begge snart avsatt av Odovakar, en romersk hærfører av germansk opprinnelse.
Pseudomembranøs kolitt
Diagnostikk
Før det kom tester for Clostridium difficile toxin, ble diagnosen oftest stillet med koloskopi eller sigmoidoskopi. Tilstedeværelse av pseudomembraner på den indre overflaten av tykktarm eller endetarm er diagnostisk for tilstanden. Pseudomembranene består av betennelsesrester/ puss som hvite blodlegemer, døde bakterierester og stoffer som siver ut fra betent vev.
Julius Nepos
Nepos fortsatte å styre fra Dalmatia som «keiser i vest», anerkjent av Konstantinopel, men i alle praktiske henseende hadde han ikke makt utover Dalmatia. Han ble myrdet i 480, og den østromerske keiser Zenon opphevet og formelt avskaffet den vestlige delen av Romerriket.
Pseudomembranøs kolitt
Behandling
Supplerende behandling kan inkludere kolestyramin, en gallesyre-resin som binder C. difficile-toksinet, og Saccharomyces boulardii, en sopp som er vist i studier å bidra positivt ved behandlingen av pseudomembranøs kolitt.
Julius Nepos
Vekst til makt
Julius Nepos var sønn av Nepotianus, magister militum i vest ca. 458-461, og nevø av patrisieren Marcellinus,, magister militum i Dalmatia. Han giftet seg med en neptis, det vil si en niese, antagelig niesen til den østromerske keiser Leo (457-474), men han var selv nevø av guvernøren av Dalmatia, derav hans agnomen, tilnavn, nepos som betyr «nevø». Julius Nepos ville ha arvet Marcellinus’ støtte Dalmatia hvor han som general, magister militum, mottok en bevart lov av Leo datert til 1. juni 473 som tok for seg ekteskapelig eiendomsrettigheter. Ved 474 mottok han også tittelen som patrisier.
Pseudomembranøs kolitt
Behandling
Fekal bakteriebehandling, en prosedyre relatert til probiotisk forskning, har blitt foreslått som en potensiell behandling for sykdommen. Denne behandlingen innebærer transplantasjon av avføring fra en frisk person til den syke, i forsøk på å reetablere normal bakterieflora.
Julius Nepos
Vekst til makt
Etter at Anthemius ble halshogd av Gundobad, magister militum av burgundisk herkomst, var den aldrende keiser i øst igjen enekeiser av Romerriket, og under romersk lov var Leo den eneste legitime keiser og hadde da retten til å velge ny vestlig motpart. I begynnelsen synes det ikke som han anstrengte seg eller ikke hadde en egnet kandidat. I mellomtiden ble Glycerius utnevnt av Gundobad. For keiser Leo var Glycerius ikke annet en tronraner som måtte fjernes.
Pseudomembranøs kolitt
Behandling
Dersom antibiotika-behandling svikter, vil kolektomi (kirurgisk fjernelse av tykktarmen) i visse situasjoner være påkrevd.
Julius Nepos
Vekst til makt
Julius Nepos etterfulgte sin onkel Marcellinus, etter at han ble myrdet på Sicilia, som guvernør av provinsen Dalmatia, teknisk sett en del av Vestromerriket, men i all praktisk henseende en selvstyrt regionen. I henhold til kronikøren Johannes av Antiokia, «Da Leo, keiser i øst, fikk høre om valget av Glycerius, utnevnte han Nepos som en general for en ekspedisjon imot ham.» I juni 474 ankom Nepos Ravenna, tvang Glycerius til å abdisere, og sikret seg den vestlige keisertronen for seg selv. Nepos sparte livet til Glycerius, og utnevnte ham til biskop av Salona. Nepos styrte kortvarig over hele det gjenværende Vestromerriket, sentrert i Italia, inkludert hans eget Dalmatia og de gjenværende delene av romersk Gallia.
Svært lite er kjent om Nepos’ aktiviteter under hans korte tid som keiser. I Italia utstedte han gullmynter i Roma, Ravenna og Milano. Det ble også preget sølv i Ravenna og bronse i Milano. Også i Gallia ble keiserlig mynt preget hvor et lite antall solidi i gull ble preget i Arles, og i nordlige Gallia er lite antall sølvmynter med Nepos’ navn preget, kanskje av den lokale romerske herskeren Syagrius av besittelsen Soissons. Han utga også noen få symbolske mynter i navnet til Zenon og Leo II, uvanlig for perioden, for å vise båndene til Konstantinopel, men han kunne ikke ha hatt noen forventninger om direkte støtte fra Østromerriket. I Gallia utnevnte han også Ecdicius, sønn av keiser Avitus som sin patrisier og magister militum. På samme tid sendte han to ambassaderører til vestgoterne i et forsøk på konsolidere det som var igjen av keiserlige besittelser i Gallia. I den samme perioden var det også fornyete piratangrep fra vandalene.
Fall og styre i Dalmatia
Nepos’ styre i Italia endte i 475 da han ble avsatt av sin magister militum Orestes, som samlet de romerske troppene bak seg, forsterket med germanske leiesoldater fra ulike stammer, og tok kontroll over regjeringen i Ravenna den 28. august. Nepos ble tvunget til å flykte ved skip til Dalmatia uten å gjøre motstand. Orestes hadde vært deltaker ved et tidligere vendepunkt i romersk historie: han hadde vært en romerskfødt ambassadør som ble sendt fra hunerkongen Attilia og til Konstantinopel tilbake i 449. Deretter hadde han tjenestegjort i den romersk hæren og over tid skaffet seg tilhengere. Det samme året kronet Orestes sin egen unge sønn som den nye vestromerske keiser under det prestisjefylte navnet Romulus Augustus. Gutten var antagelig rundt 15 år gamle, men han ble husket i historien som Romulus Augustulus, hvor siste navn fikk betydning «Lille Augustus», det vil si «den lille keiser».
Horqin høyre midtre banner
Befolkningen var på 240,997 innbyggere i 1999.
Julius Nepos
Fall og styre i Dalmatia
Det er flere nær samtidige redegjørelser som forteller det samme. Jordanes konkluderer med at «I Vestromerriket fikk Orestes keiser Nepos til å flykte og etablerte sin egen sønn på tronen.» («parte vero Hesperia Nepotem imperatorem Orestes fugatum Augustulum suum filium in imperium conlocavit») Men de knappe redegjørelsene etterlater seg spørsmål som ikke har latt seg fylle: Hvorfor ble Orestes utnevnt og hvorfor ble Ecdicius tilkalt til Italia? Det er også uklart hvorfor Orestes’ besluttet å krone sin unge sønn som en liksom-keiser framfor å ta kronen i eget navn. Romulus’ posisjon var heller ikke konstitusjonell i og med at han ikke var blitt anerkjent av den østromerske keiseren i Konstantinopel hvor Nepos fortsatt var keiseren i vest. Hoffet i Revanna var villig til å akseptere denne fiksjonen som holdt den vestromerske keisertittelen levende i ytterligere et år. I 476 ramlet denne fiksjonen sammen. Orestes hadde lovt å betale sine germanske leiesoldater med land i Italia, men da deres leder, Odovakar, krevde en større andel gevinst og betaling, nektet Orestes. Romulus’ korte styre endte den 4. september 476 da Odovakar ledet de germanske foederati i Italia til opprør, angrep og erobret Ravenna. Orestes ble drept i kampen og Odovakar avsatte Romulus. Istedenfor å henrette ham, må Odovakar ha betraktet Romulus så ubetydelig at han sendte ham til forvaring i Campania. Deretter bare forsvinner han ut i historiens mørke.
Horqin høyre midtre banner
Samferdsel
Kinas riksvei 111 løper gjennom området, på sin vei fra Beijing via Chifeng til Jiagedaqi i provinsen Heilongjiang.
Julius Nepos
Attentatet på Nepos
Den politiske løsningen varte omtrentlig fire år. En gang 479 begynte Nepos å sammensverge mot Odovakar i håp om å få direkte kontroll over Italia selv. En annen mulighet, i henhold til en bysantinsk kilde, er at Glycerius, som fortsatte som biskop i Salona, konspirerte for å få sin hevn og således oppholdt seg i nærheten. Odovakar gjorde senere Glycerius til biskop av Milano. Hva som er sikkert er Odovakar oppfattet Nepos som en trussel, og ble bestemt på å bli kvitt ham.
Nepos, som fortsatt oppholdt seg i Dalmatia, ble myrdet av sine egne soldater i 480. Nepos’ død var kun så kortvarig nevnt kildene at de ikke kunne bli enig om en dato: 25. april, 9. mai eller 22. juni, og muligens 25. april den mest sannsynlige. Han ble rapporert stukket til døde i sin villa i nærheten av Salona. Ettersom Diokletianus også hadde en bolig i området, er det mulig at det var den samme bygningen. Marcellinus Comes la skylden for «forræderiet på hans comes Viator og Ovida.» Om de samtidige kildene er troverdige, ble Nepos drept i 480 da han var i ferd med å forsøke å gjenvinne den vestlige tronen direkte og ikke kun i navnet. Om det er tilfelle kan det synes som om at hans maktbase i Dalmatia ikke ville det samme, og at han falt som offer for lokale intriger.
Ovida tjenestegjorde som den neste herskeren av Dalmatia for noen måneder, men Odovakar benyttet drapet på Nepos som den unnskyldningen han trengte for å invadere Dalmatia. Hæren til Ovida ble beseiret den 9. desember, og Odovakar la provinsen direkte under sitt eget kongerike.
Julius Nepos hadde beholdt tittelen som keiser helt til siste slutt, og kan således fortjene å bli karakterisert som den siste vestromerske keiser. «Men på den tiden da han døde hadde han blitt en uønsket anakronisme, en forlegenhet for Zenon, som ikke hadde råd til å støtte ham, og en hindring for Odovakar, som hadde planer om sin egen ekspansjon i Dalmatia.»
Zenon valgte å ikke utpeke en ny vestromersk keiser. Zenon innså antagelig at det var ingen direkte romersk kontroll igjen over de landområdene som juridisk var underlagt det vestromerske hoffet. Han valgte isteden å oppheve den juridiske delingen av posisjonen som keiser, og erklærte seg selv som enekeiser av det utdelte Romerriket. Zenon ble den første romerske enehersker siden delingen mellom vest og øst etter Theodosius den store, 95 år tidligere, og keisertittelen ble aldri delt igjen.
Økofeminisme
Økofeminisme er en sosial og politisk bevegelse som forsøker å forene økologisme og feminisme. Økofeminister fremmer at det finnes et forhold mellom undertrykkingen av kvinner og naturens forfallenhet, og de leter i kryssingen mellom sexisme, naturens dominans, rasisme og andre begrep av sosial ikke-likestilling. Noen jobber også med betydningen kapitalismen har på kvinner, naturen og mennesker som lever i ekstrem fattigdom. Det er forskjellig relevante økofeminist-skoler som relaterer til analysen av miljøet. Økofeminismen fremmer at det er en link mellom kvinner og naturen som kommer fra deres felles historie med undertrykkelse fra et typisk vestlig samfunn.
Synet på teknologien
Françoise d'Eaubonne foreslo et korporativt system i form av små landsbyer uten automatisering og uten teknologi som støter fra seg. Med økofeministiske idealer og hedenske metoder, ble disse prosjektene ofte sett på som en form for primitivisme. På andre siden, mens noen økofeminister ikke ser på teknologi som noe som støter fra seg, ser mange ironisk nok en vesentlig rolle for moderne teknologi i lagingen og driften av slike landsbyer. Mange økofeminister ser på bruken av teknologier som solkraft som en måte å holde seg unna industrielle, forurensende teknologi og materialer.
Lilje (figur)
Lilje (fransk/engelsk): fleur de lis eller fleur de lys, også kjent som speiderlilje, er en grafisk stilisert figur som minner om en plante. Denne liljen er formet tredelt med én del i form av en buet spiss i midten og to bøyde deler ut til hver side. Disse delene er knyttet sammen nederst ved en vannrett del og under denne tre mindre, buede deler som kan være formet som en mer enhetlig del. Det varierer hvor store disse enkelte deler er i forhold til hverandre.
Bruk
I kristen ikonografi symboliserer liljen vanligvis en «jomfruelighet», det vil si jomfru Maria som Jesu mor. Hun finnes på en rekke malerier fra middelalderen, bl.a. av «bebudelsen» (da engelen Gabriel fortalte henne om graviditeten). På slike malerier gjengis ofte Maria mens hun holder i stengelen til en naturlig lilje, eller hun befinner seg nær en liljeplante med en eller flere blomstrende liljer. Det er usikkert hvor mange liljer i våpenskjold fra middelalderen, som er ment som symbol for jomfru Maria. Mange katolske helgener (i Frankrike), spesielt Sankt Josef, er avbildet med en lilje.
Liljer var motiv i det tidligere franske kongevåpen, i utsmykkinger i kirker, en rekke offentlige og private våpen, også mange norske, fra middelalderen og til idag.
Liljer finner en òg på flere norske og danske mynter fra middelalderen.
Ekkja viser til at om lag 10 prosent av alle norske segl i tida fra 1298 til 1400 hadde en eller flere liljer. Særlig mange slike våpen var det i Sogn og på Voss.
En bjelke fulgt av tre liljer finnes i Ullensvangs kommunevåpen fra 1979. Dette motivet er fra våpenet på gravsteinen til lagmannen Sigurd Brynjulvsson fra ca. 1303. Det er en eller flere liljer i de norske slektsvåpnene til bl.a. Aall, Gram, Haneborg, Lorange og Vibe.
En halv framkommende lilje er det i kommunevåpenet til Våler i Østfold, Bolt-ætten og slektsvåpnene Haneborg og Scheel.
Liljer inngår også i en såkalt «liljebord». Den er en smal stripe («streng») som inne i skjoldet går nær og langs skjoldkanten med små liljer som stripen går tvers gjennom. Se nærmere omtale og illustrasjoner under skjoldbord.
En lilje har også blitt brukt av gutte-speiderbevegelsen, mens jentespeiderne har hatt en kløverblad – ettersom speidergrupper er mindre kjønnsdelte idag, har disse to symbolene blitt satt sammen til ett, som i merkene (logoene) både til Norges speiderforbund og til Norges KFUK-KFUM-speidere. (I KFUK-KFUM speidernes logo, har kløveren og liljen blitt lagt oppå KFUM-bevegelsens trekant.
Liljer inngår som dekorativt element på bl.a. seremonielt utstyr (kapper, duker, staver, septer m. m.), inventar (f.eks. fat), utstyr (oppbevaringskister m. m.) og bygninger.
Varianter
Strekfigurer som ligner stiliserte liljer finnes i bumerker. Figurene kan da imidlertid også minne litt om muranker eller metallbeslag.
Kløyvd lilje
En variant av liljefiguren er i en blasonering betegnet som kløyvd lilje. Det er i kommunevåpenet for Sveio fra 1982, som er inspirert av et norsk slektsvåpen på 1500-tallet. Liljens midtfigur er der splittet opp i to deler som også er bøyd utover.
Naturlig lilje
I våpenskjold og heraldikk finnes det også en figur kalt naturlig lilje som mer ligner en blomst med stengler og blad. Vi ser denne typen særlig i tiden 1600-1800, blant annet i skjoldet til slektsvåpen for Bentzen og i hjelmtegnet til Dunker. De tre tulipanene i våpenet til slekten Blom «fra Hurum», blir også gjengitt som naturlige liljer.
Svartrotte
Svartrotte (Rattus rattus) er en art i rotteslekta. Den er betydelig mer spesialisert enn brunrotte, og foretrekker føde som består av korn og kornprodukter. Brunrotta, som kom til Europa fra India, er derimot en opportunist som kan leve av nærmest alt – brunrotta har fortrengt svartrotta i de kjøligere delene av verden i nord og sør, mens svartrotte er svært vanlig i tropiske og subtropiske strøk. Sammenlignet med brunrotta, er svartrotta ikke fullt så god til å svømme, men flinkere til å klatre. En annen viktig forskjell mellom svart- og brunrotten, er at førstnevnte er mer folkesky og dermed mindre utbredt i befolkede områder.
På tross av navnet finnes den i flere forskjellige farger. Den er oftest svart til lys brun, med en lysere buk. En typisk rotte måler omkring 15–20 cm lang med ytterligere 20 cm hale. I et optimalt miljø føder den unger hele året i kull på seks til ti unger. Rotta kan bli omkring 2-3 år gammel. Svartrotta kan danne omgangsgrupper på opp til 60 individer.
Man regner med at svartedauden, som rammet Europa i 1347-1350, ble spredt fra svartrotter til mennesker ved lopper, men det er ikke sikkert at dette var eneste spredningsmåte ettersom pesten kunne bre seg i rottefri områder, da vel mellom mennesker.
Skriftrull
En skriftrull, eller bokrull, er en rull av papyrus, papir eller pergament, som man skrev eller tegnet på før oppfinnelsene av kodeks og innbundne bøker. Papyrusen/papiret/pergamentet er festet mellom to ruller, og blir rullet fra den éne rullen til den andre under lesning. Det er skrevet på bare den éne av sidene.
Rotulus er en type rull, som ikke er festet på begge sider, men rulles opp på én pinne.
Skriftruller er fremdeles i bruk til en viss grad, særlig for viktige religiøse skrifter og viktige historiske dokumenter.
Miloš Ninković
Miloš Ninković (født 25. desember 1984 i Beograd) er en serbisk profesjonell fotballspiller som spiller for den tyske fotballklubben Dynamo Kyiv. Han spiller midtbane, og er også en del av. Enyeama har spilt for en annen klubb i sin karriere, blant annet FK Čukarički fra Serbia.
Han ble tatt ut til Fotball-VM 2010 i Sør-Afrika.
Downpatrick
Downpatrick (fra irsk: Dún Pádraig, i betydningen «Patricks festning») er en mellomstor by som ligger rundt 33 km sør for Belfast i grevskapet Down i Nord-Irland. Byen har gitt navn til grevskapet og har vært et viktig sted siden oldtiden. Dens katedral hevdes å være gravstedet til helgenen Patrick. I dag er Downpatrick administrasjonsby for grevskapet og felles hovedkvarter for distriktsrådene i Newry, Mourne og Down. I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 10 874 innbyggere.
Patricks grav i katedralen er fortsatt et pilegrimsmål, spesielt på St. Patricks dag, 17. mars. Det er mulig at graven ikke er hans egentlige gravsted, men et sted hvor det ble plassert relikvier fra ham; det er blant annet sannsynlig at han kan ha blitt gravlagt i Saul like ved Downpatrick. St. Patrick's Centre er et besøkssenter som forteller historien om helgenen. Stedsnavnet betyr «Patricks festning».
Andre severdigheter er Down County Museum og Downpatrick Steam Railway.
Saltstraumen kirke
Saltstraumen kirke er en av to kirker i Saltstraumen menighet i Bodø kommune. Den andre kirken i menigheten er Tverlandet kirke. Menigheten tilhører Bodø domprosti i Sør-Hålogaland bispedømme.
Kirken ble opprinnelig bygget 300 meter unna, men begynte å helle på grunn av ustabile grunnforhold. Kirken ble flyttet til sin nåværende posisjon like etter 1900. Den er bygget som langkirke med korte tverrarmer. Koravslutningen er åttekantet.
Den Norske Turistforening
Den Norske Turistforening (DNT) er Norges største friluftsorganisasjon. Foreningen ble stiftet 21. januar 1868 etter initiativ fra konsul Thomas Johannessen Heftye og kaptein Hans Hagerup Krag. I begynnelsen ble foreningen ledet av nevnte Heftye (formann) og Krag, samt oberst Fredrik Næser, professor Halvor Rasch, og assessor W. Erichsen. Foreningens formål var «at lette og udvikle Turistlivet her i Landet». Den første medlemsforeningen ble Oslo og omland (1868). I 2022 hadde foreningen ifølge egne opplysninger over 300,000 medlemmer. DNT som organisasjon hverken eier eller driver noen turisthytte i Norge og arrangerer heller ingen turer eller kurs, denne aktiviteten er med få unntak tillagt medlemsforeningene.
I 2018 ble Per Hanasand ny styreleder for DNT. Hanasand overtok vervet etter Berit Kjøll. Dag Terje Klarp Solvang er generalsekretær fra 1. oktober 2018.
Historie
DNT var opprinnelig en av flere turistforeninger i Norge. Etter at DNT var stiftet i 1868 ble det også satt i gang flere lokale turistforeninger uten noe formelt samarbeid med DNT. DNT var den store, dominerende foreningen og fikk statsstøtte for støttetiltak i regi av de andre foreningene. DNT inngikk fra 1927 «gjensidighetsavtaler» (gjensidige medlemsrettigheter på hyttene) med større foreninger som Trondhjems Turistforening, og etterhvert samarbeidsavtaler med mindre foreninger blant annet Ålesund-Sunnmøre Turistforening. Medlemmer av foreninger med gjensidighetsavtaler hadde likevel ikke rettigheter på hyttene til foreninger med samarbeidsavtaler. Fra 1948 ble det holdt felles landsmøte og i 1979 ble Norske Turistforeningers Forbund (NTF) stiftet blant annet på bakgrunn av krav fra myndighetene om en landsforening for å oppnå statstilskudd. NTF hadde et sekretariat på 3 personer i samme lokaler som DNT. Ved sammenslåing med Norske Turistforeningers Forbund 1. juli 1988 ble DNT en landsforening. I Trøndelag var det merkbar motstand mot den nye organiseringen og Trondhjems turistforening var den siste som vedtok å melde seg inn. I 1985 hadde Oslo og Omegn Turistforening 1500 medlemmer og DNT hadde 35,000 i samme geografiske område. I 1995 var det 72,000 direktemedlemmer i DNT (de fleste i Oslo og Akershus, men også vel 10,000 i utlandet), og 110,000 medlemmer i enkeltforeningene. I 1998 ble DNT omgjort til et rent forbund uten individuelle medlemmer og uten drift av hytter og rutenett. De tidligere direkte medlemmene i DNT ble i 1988 overført til nærmeste lokallag, de fleste til Oslo og Omegn Turistforening.
Turisthytter
Medlemsforeningene eier i 2014 mer enn 500 turisthytter over det meste av landet. I tilknytning til disse vedlikeholder medlemsforeningene og hyttebestyrerne et stort nettverk av merkede stier mellom og rundt hyttene. Sommerstiene utgjør tilsammen om lag 20 000 kilometer, og vinterstid vedlikeholdes rundt 7 000 kilometer med "kvisteløyper".
Første hytte var Krokan turisthytte på Rjukan (1868), etterfulgt av Tvindehaugen (1870), Memurubu og Gjendebu (1872).
Turistforeningen opprettet tidlig en ordning med patentførere for å lede turister gjennom vanskelige områder blant annet i Jotunheimen og Jostedalsbreen.
DNT-nøkkel
DNT-nøkkel er en standard nøkkel til turistforeningshytter eid eller drevet av medlemsorganisasjoner av Den Norske Turistforening. Mange av de selv- og ubetjente hyttene i Norge er låst, dette gjelder særlig hytter som ligger lett tilgjengelig for allmennheten.
Nøkkelen er forbeholdt medlemmer i turistforeningen og kan skaffes (mot depositum kr 100 ) hos de lokale foreningene, på betjente hytter og hos noen av DNTs representanter.
Spesialiseringer
Barnas Turlag ble etablert i 1999 for barn opp til 12 år. Ungdom fra 13 år til og med 26 år organiseres under «DNT ung». I tillegg finnes gruppen «DNT fjellsport» som hovedsakelig driver med fjellklatring og brevandring. Et samarbeid med skolene gjøres gjennom tiltaket «DNT i skolen». Foreningene arrangerer årlig flere tusen turer og kurs både i Norge og utenlands. Sammen med magasinet Fri Flyt arrangerer DNT den årlige Fjellfilmfestivalen.
Forkynneren
Forkynneren (hebraisk: – qōhǽlæṯ eller  – haqqôhǽlæṯ; i bibeloversettelsen fra 1930 predikeren) er en av 24 bøker i Den hebraiske Bibelen (Tanakh) hvor den er klassifisert som en av Ketuvim («Skriftene»). Den er også blant visdomsbøkene i Det gamle testamente sammen med Ordspråkene. Boken ble opprinnelig skrevet en gang i tiden rundt 450–200 f.Kr.
På gresk ble den kalt Ekklēsiastḗs, som har blitt latinisert til Ecclesiastes. Den greske tittelen er en oversettelse av hebraiske Qoheleth, det pseudonym som forfatteren av boken benyttet. I tradisjonelle jødiske tekster er kong Salomo navngitt som forfatteren, men moderne forskere har avvist det. Stofflig er boken grublingen til en konge av Jerusalem mens han forteller om sine erfaringer og trekker lærdommer fra dem, ofte selvkritisk. Forfatteren, som ikke er navngitt noen steder i boken, eller i hele Bibelen, introduserer en «lærer» eller «forkynner» som han identifiserer som en sønn av David (1:1). Forfatteren benytter ikke sin egen «stemme» før i de siste versene (12:9–14), hvor han gir sine egne tanker og sammendrag av hva «forkynneren» har sagt. Ordet «forkynner» kommer fra et hebraisk ord som kan oversettes med «den som taler offentlig». Noe av stoffet er gammelt, men det nye stoffet handler om senere historisk tid, trolig de siste århundrene før vår tidsregning begynner.
Forkynneren er den eneste boken i Bibelen som blir regnet som en filosofisk bok. Grunnen til dette er at boken tar for seg og drøfter de eksistensielle spørsmålene som vi mennesker tenker på. Eksempelvis: Hvem er jeg? Hva er meningen med livet? Samtidig som boken tar for seg spørsmålene, svarer den også på mange av dem. I kapittel 1:2 : «Tomhet og atter tomhet, sier Forkynneren, tomhet og atter tomhet! Alt er tomhet.» Det som går igjen i boken, er at alt er tomhet hvis man ikke har samfunn med Gud. Til og med rikdommen og visdommen blir aktet for tomhet av Forkynneren. Han diskuterer meningen med livet og den beste måten å leve på. Han fremmer visdom som en vei for en godt levd jordisk liv. Man skal finne de enkle gleder i dagliglivet, som mat, drikke og i ens arbeid, som er gaver fra Gud, da både den kloke og den ukloke ender livet med døden. Boken konkluderer med pålegget: «Frykt Gud og hold hans bud! Dette gjelder for alle mennesker.» (12:13).
Innflytelse
Forkynneren har hatt en dyp innflytelse på vestens litteratur. Den inneholder flere fraser som har skapt gjenklang i moderne litteratur. Abraham Lincoln siterte Forkynneren 1:4 i en tale til kongressen den 1. desember 1862 under den mørkeste tiden av den amerikanske borgerkrigen. Den amerikanske forfatteren Thomas Wolfe skrev «Av alt jeg noen gang her sett eller lært, synes denne boken for meg som den edleste, klokeste, og det mest mektige uttrykk for menneskets liv på denne jorden — og også det høyeste poesiblomst, veltalenhet og sannhet.»
Av tekstene i Forkynneren er særlig kapittel 3 kjent med følgende vers 1–8:
Struktur
Forkynneren er presentert som en form for biografi av Forkynneren (Kohelet, eller Qohelet, i betydningen «Samleren», men tradisjonelt oversatt som «Læreren» eller «Forkynneren»). Forkynnerens fortelling er innrammet av stemmen til fortelleren, som refererer til Forkynneren i tredje person, lovpriser hans visdom, men minner leseren om at visdom har sine begrensninger og er ikke menneskets viktigste oppgave. Forkynneren forteller om hva han planla, gjorde, erfarte og tenkte. Hans søken etter kunnskap eller selvinnsikt er til sist ufullstendig. Leseren får ikke bare vite Forkynnerens visdom, men observerer hans reise mot forståelse og erkjennelse av livets frustrasjoner og usikkerheter; at reisen i seg selv er betydningsfull.
Komposisjon
I henhold til en rabbinsk tradisjon ble Forkynneren skrevet av kong Salomo i hans alderdom. En mindre alternativ tradisjon er at Hiskia og hans kollegaer skrev Jesajaboken, Ordspråkene, Høysangen og Forkynneren, men det betyr antagelig ganske enkelt at boken ble redigert under regjeringstiden til kong Hiskia. Kritisk forskning har lenge avvist ideen om en opprinnelse fra før det babylonske fangenskap. Tilstedeværelsen av persiske lånord og gammelarameisk peker mot en datering ikke eldre enn ca. 450 f.Kr. Den senest mulige dato for bokens opprinnelse er 180 f.Kr., da en annen jødisk skribent, Ben Sira, siterer fra den. Diskusjonen om Forkynneren tilhører den persiske eller hellenistiske perioden (det vil si eldre eller senere del av denne perioden) Bokens variabilitet korrelerer med i hvor stor grad gresk kultur og filosofi kommer til uttrykk. De to rådende teorier om bokens datering, er todelt i forskermiljøet: De som argumenterer for en persisk dato (ca. 450–330 f.Kr.), fastholder at gresk innflytelse mangler. De som argumenterer for en hellenistisk dato (ca. 330–180 f.Kr.) er av motsatt oppfatning; at boken bærer et klart preg av en indre, underliggende påvirkning som samsvarer med gresk filosofi og samfunnsnorm.
Det er usikkert om forfatteren og fortelleren er samme person. Forkynneren skifter jevnlig mellom tredjeperson (sitater av Forkynneren) og førsteperson (refleksjoner om Forkynnerens ord). Dette kan forstås som at boken ble skrevet som en kommentar på Forkynnerens lignelser framfor en personlig forfattet tekst. En del forskere har argumentert for at strukturen med tredjepersons fortelling er et kunstferdig litterært virkemiddel, skjønt beskrivelsen av fortelleren i 12:9–10 synes å favorisere en historisk person hvis tanker er presentert av fortelleren: «Forkynneren var ikke bare vis, han ga også folket kunnskap. Han grunnet og gransket og formet mange ordspråk. Forkynneren gjorde seg flid i å finne gode ord og vendinger, og han skrev ned det som er rett og sant.» Spørsmålet har imidlertid ingen teologisk viktighet.
Gnå
Gnå (norrønt Gná) er i norrøn mytologi ei åsynje som er budbringer for Frigg. Hun rir hesten Hovvarpne som kan løpe gjennom luft og vann. Både Gnå som Hovvarpne er bevitnet i Den yngre Edda, skrevet på 1200-tallet av Snorre Sturlason. Forskerteorier har spekulert på om Gnå er en form for «gudinne for fylde/fullhet», og som mulig beslektet med Feme/Fama i henholdsvis gresk og romersk mytologi. Hovvarpne og Odins hest Sleipner med sine åtte bein har blitt sitert som eksempler på oversanselige hester i norrøn mytologi.
I kildene
I Gylvaginning i Den yngre Edda gir Den Høye en kort beskrivelse av 16 åsynjer. Den Høye lister Gnå som den fjortende, og sier at Frigg sender henne av sted til ulike verdener i ulike ærend. Det legges til at «Ho eig ein hest som springer gjennom sky og sjø, og heiter Hovvarpne (han som slengjer hovane).» Den Høye fortsetter med å si at en gang hun var ute og red var det noen vaner som så henne ri gjennom luften. Da sa den ene:
Forkynneren
Tematikk
Forskere er uenige om tematikken i Forkynneren. Er den positiv og livsbekreftende, eller dypt pessimistisk? Er forkynneren koherent eller ikke, innsiktsfull eller forvirret, ortodoks (rettroende) eller heterodoks (annerledestenkende)? Er det endelige budskapet i boken å etterligne Forkynneren som vismannen, eller å unngå hans feil? Til tider stiller forkynneren dype spørsmål; han «tviler på hvert aspekt av religionen, fra selve idealet om rettferdighet, til den nå tradisjonelle ideen om guddommelig rettferdighet for individene.» Forkynneren inneholder selvmotsigende avsnitt og/eller er de ikke er i samsvar med andre deler av Det gamle testamente. Et forslag til tolkning som kan være en løsning til disse motsigelsene, er å lese boken som en nedtegnelse av forkynnerens leting etter kunnskap: Motstridende bedømmelse («De døde er lykkeligere enn de levende» (4:2) opp mot «Det er bedre å være en levende hund enn en død løve.» (9:14)) er derfor midlertidig og provisorisk, og det er kun i konklusjonen at dommen eller erkjennelse endelig blir gitt (11–12:7). I denne lesningen er forkynnerens ord brodder, formet for å framkalle dialog og refleksjoner hos sine lesere, framfor å oppnå forhastede og selvsikre konklusjoner.
Gnå
I kildene
Og Gnå hørte det og svarte:
Stølsnestunnelen
Stølsnestunnelen er en veitunnel på fylkesvei 337 i Luster kommune i Vestland. Tunnelen går gjennom Hageskori ved Veitastrondvatnet. Den er 969 meter lang.
Forkynneren
Tematikk
Frasen «under solen» opptrer tretti ganger i teksten, alltid tilsynelatende i en sameksistens med en fast tro på Gud. Historien og naturen går i sykluser slik at alle hendelser er forutbestemt og uforanderlige, og livet har ingen mening eller hensikt: Både den kloke mann og mannen som ikke studerer visdom, vil til syvende og sist ende opp som døde og bli glemt: Mennesket bør være fylt med ærefrykt («Frykt Gud»), men i dette livet er det beste å ganske enkelt nyte Guds gaver slik de er.
Gnå
I kildene
Hamskjerpe og Gardrova viser til et par hester som avlet Hovvarpne. Det finnes ingen andre vitnemål om disse hestene. Snorre oppgir heller ikke noe kilde til disse versene. Den Høye avslutter med å si at av navnet Gnå kommer av det blir sagt at det er «gnævar», det som farer høyt.
Forkynneren
Fotnote
<references group='lower-alpha'/>
Gnå
I kildene
I en liste på navnene til 27 åsynjer i Skaldskaparmål som også er i Den yngre Edda nevnes dessuten Gnå. Denne teksten blir ikke alltid tatt med i alle moderne utgaver av teksten.
Jalaidbanneret
Jalaidbanneret (kinesisk: 扎赉特旗; pinyin: Zālàitè Qí) er et banner (fylke) i ligaen (prefekturet) Hinggan i den autonome region Indre Mongolia i Folkerepublikken Kina.
Gnå
I kildene
Det må ha vært myter knyttet til Gnå for skaldene kjente til henne. Tjodolv den kvinværske kaller i kvadet Ynglingatal dødsgudinnen Hel for «Glitnes Gnå». Verset sitert overfor kan derfor være svært gammel, mener Anne Holtsmark.
Jalaidbanneret
Befolkningen var på 390,001 innbyggere i 1999.
Gnå
Teorier
Rudolf Simek mener at den etymologien som Snorre presenterer i Gylvaginning for navnet Gnå ikke kan være korrekt, dog er det uklart hva navnet ellers kan bety, skjønt Gnå har blitt teoretisert etymologisk som en «gudinne for fylde/fullhet». John Lindow mener at ordvekslingen mellom Gnå og vanene «merkelig», og synes det er uklart hvorfor det var spesielt vaner som vitnet Gnå fly gjennom luften.
Jalaidbanneret
Samferdsel
Kinas riksvei 111 løper gjennom området, på sin vei fra Beijing via Chifeng til Jiagedaqi i provinsen Heilongjiang.
Gnå
Teorier
Den danske forskeren Ulla Loumand siterer Hovvarpne og Sleipner med de åtte bein som «utmerkede eksempler» på hester i norrøn mytologi som er i stand til «å formidle mellom jord og himmel, mellom Åsgard, Midgard og Utgard, og mellom verdener til dødelige menn og underverden.» Jacob Grimm foreslo på 1800-tallet at i motsetningen til Fama er ikke Gnå beskrevet med vinger, men heller er det Hovvarpne, som den bevingede hest Pegasus, som kan ha vært slektskapet til klassisk mytologi.
Ibenholt
Ibenholt er verdifullt trevirke fra arter i slekten Diospyros i ibenholtfamilien. Det er bare den harde kjerneveden som kalles ibenholt. De svarte tangentene på pianoer er oftest laget av ibenholt. Det brukes også noe til møbler, samt som gripebrett på strykeinstrumenter og gitarer.
Ordet ibenholt har sitt opphav i oldtidens Egypt, «hebeni», hvor ibenholt ble brukt blant annet for møbler. Ifølge egyptisk mytologi satt solguden Ra på en trone av ibenholt.
Raftostiftelsen
Raftostiftelsen ble opprettet i 1986 til minne om professor Thorolf Rafto. Rafto var professor i økonomisk historie ved Norges Handelshøyskole i Bergen og menneskerettighetsaktivist. Stiftelsen er gjerne mest kjent for den årlige utdelingen av Raftoprisen, men den bedriver også annet relatert arbeid som undervisning og tilretteleggelse av konferanser og foredrag knyttet til menneskerettigheter. Stiftelsen er basert sentralt på Nygårdshøyden i Bergen.
Arbeid
Raftostiftelsen jobber idag ut ifra tre kjernevirksomheter: den årlige Raftoprisen, oppfølging av mottakere av Raftoprisen og menneskerettighetsundervisning.
West Hampstead stasjon
Undergrunnsstasjon
West Hampstead undergrunnsstasjon ligger mellom Kilburn og Finchley Road stasjoner på Jubilee-linjen. Metropolitan-linjen og jernbanens Chiltern Main Line passerer stasjonen, men ingen av disse har plattformer her.
Danmarkekspedisjonen
Ekspedisjonen ble ledet av journalisten og forfatteren Ludvig Mylius-Erichsen. Det var til sammen 28 deltakere på ekspedisjonen, og de forlot Danmark med SS «Danmark» 24. juni 1906.
West Hampstead stasjon
Jernbanestasjon
West Hampstead jernbanestasjon ligger mellom Brondesbury og Finchley Road & Frognal stasjoner på North London-linjen. Togene på denne linjen kjøres som en del av London Overground-nettverket.
Danmarkekspedisjonen
Likene av to Mylius-Erichsen Høegh Hagen er aldri blitt funnet. Dette har gitt opphav til mange gjetninger og myter om hvordan de omkom. Koch fikk også kritikk for ikke å ha forsøkt å finne dem. Han mente imidlertid at det ville umulig å finne dem ute på et gigantisk havområde som i tillegg på denne tiden bare var delvis islagt.
Senere er flere andre ekspedisjoner utgått fra Danmark for å finne restene av leiren, papirer eller annet som kunne kaste lys over ekspedisjonen. Den mest kjente er Alabamaekspedisjonen, oppkalt etter skuta som ble kjøpt i Norge og brukt under søket.
Dipsacoideae
Dipsacoideae er en underfamilie i kaprifolfamilien. Den samme gruppen het tidligere kardeborrefamilien og var en selvstendig plantefamilie med det vitenskapelige navnet Dipsacaceae.
De er ett- eller flerårige urter med motsatte eller kransstilte blad. Stengelen er opprett. Blomstene er små og sitter i kurvlignende blomsterhoder som er omgitt av kurvdekkblad. Frukten er tørr, ofte med varig beger. Kurvdekkbladene er antakelig utviklet for at frøene lettere skal spres seg med vinden, men frøspredning med maur er sannsynligvis også viktig. Underfamilien er rikest utviklet i middelhavslandene, men er utbredt i store deler av Eurasia og nord, øst og sør i Afrika. I Norge vokser tre arter, blåknapp, rødknapp og bakkeknapp.
Slekten Triplostegia med to arter i Himalaya og Sørvest-Asia er ganske avvikende og har noen bygningstrekk som minner om Valerianoideae.
Raftostiftelsen
Arbeid
Raftoprisen blir delt ut hvert år i begynnelsen av november. Prisen gis til personer eller organisasjoner som jobber for demokrati og menneskerettigheter i situasjoner rundt om i verden. Et sentralt poeng for Raftoprisen er at dens mottakere representerer en situasjon får lite eller ingen mediaoppmerksomhet. Stiftelsen søker derfor å bruke prisen til å løfte prismottakerne frem i nasjonale og internasjonale medier.
Oppfølging av prismottakerne skjer gjennom direkte og indirekte støtte. Kvinnenettverket er et nylig etablert samarbeidsprosjekt hvor Raftostiftelsen ønsker å styrke kvinners situasjon i muslimske land og Islam som religion. Flere Raftoprismottakere er tilknyttet nettverket; Rebiya Kadeer, Shirin Ebadi og Malahat Nasibova.
Menneskerettighetsundervisning på Raftostiftelsen er basert på deltakende metodikk og praktiske øvelser. Idag tilbyr Stiftelsen undervisningsopplegg med ulik tematikk, men med menneskerettigheter som det sentrale. I februar 2011 ble Rettighetstanken åpnet av daværende kunnskapsminister Kristin Halvorsen. Rettighetstanken er undervisningslokalet på Raftohuset. Hvert år arrangeres også lærerkurs.
Raftostiftelsens arbeid utføres av sekretariatet i tillegg til en rekke personer som på frivillig basis bidrar til å bistå prismottakere i deres videre arbeid etter at de er blitt tildelt prisen. Raftostiftelsens styreleder er Martin Paulsen.
Historie
Thorolf Rafto var godt kjent for sin politiske aktivisme i Øst-Europa med særlig fokus på Ungarn, Tsjekkia og Polen. I forbindelse med et besøk i Praha, hvor Rafto skulle holde foredrag, ble han mishandlet av det tsjekkoslovakiske politiet. 4. november 1986 døde han av senskader pådratt av mishandlingen. I erkjennelsen av at Raftos arbeidet ikke måtte opphøre ble Raftostiftelsen opprettet samme år. Raftoprisen skulle være en hederspris i Thorolf Raftos minne og gis til personer og organisasjoner som arbeidet i hans ånd. I tillegg skulle stiftelsen drive formidlingsarbeid basert på menneskerettighetsundervisning og samfunnsengasjement.
Etter Jernteppets fall og den påfølgende demokratiseringsbølgen i Øst-Europa ble Raftostiftelsens fokus utvidet til resten av verden. Allerede i 1990 ble den nylig valgte lederen av Burma, Aung San Suu Kyi tildelt Raftoprisen for hennes ikke-voldelige kamp for menneskerettigheter og demokrati. Senere mottok hun i tillegg Nobels fredspris i 1991.
De første årene var Raftostiftelsen basert ved Norges Handelshøyskole. Raftostiftelsen flyttet imidlertid til Menneskerettighetshuset i Bergen i 1997. Menneskerettighetshuset i Bergen ble etablert til minne om Thorolf Raftos sønn, Egil Rafto. Huset ble offisielt åpnet av Ang San Suu Kyis sønn, Kim Aris i 1999. I tillegg til Raftostiftelsen har Amnesty International lokaler på Menneskerettighetshuset i Bergen.
Farol
Farol er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.