cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Crosby, Stills & Nash
Albumet Déjà Vu var det første med Young, det nådde førsteplass i flere internasjonale hitlister i 1970, har solgt over 8 millioner eksemplarer og er fortsatt deres bestselgende albumet. Fire singler ble gitt ut fra albumet, hvor tre av den nådde hitlistene, CSNY sin versjon av Joni Mitchell' s "Woodstock" (nr. 11), "Teach Your Children" (nr. 16) og "Our House" (nr. 30).
Platou
Platou er en norsk slekt. Den har navn etter byen Alten-Plathow i Markgrevskapet Brandenburg i Tyskland. Den gamle byen Alten-Plathow er i dag en bydel i byen Genthin.
Crosby, Stills & Nash
Live-dobbeltalbumet 4 Way Street (1971) er spilt inn under gruppens andre turne. Det var hele tiden uenigheter mellom Young og Taylor, som resulterte i at Taylor ble erstattet av John Barbata, Det var flere uenigheter i gruppen så gruppen ble splittet etter turne, men har gjenforents mange ganger, med og uten Young, og har siden gitt ut åtte studio- og fire live-album.
Platou
Slekten kom fra Danmark i 1803 til Christiania med Ludvig Stoud Platou (død 1833), og til Skjeberg i 1809 med broren Otto M.P. (død 1830).
Crosby, Stills & Nash
De har ikke laget noe studioalbum siden Looking Forward i 1999 og livealbum siden CSN 2012, gruppa har ikke spilt sammen siden slutten av 2015. Hvorvidt denne pausen er permanent gjenstår å se, gruppa har ofte vært inaktiv i årevis.
Platou
Slektsvåpen
De to innvandrerne brukte slektsvåpenet og det er malt på en plate som henger på veggen i Fredriksborg slottskapell, Hillerød, Danmark, fordi fylkesmann Carl N.S. Platou i 1947 fikk storkorset av Dannebrogordenen.
Crosby, Stills & Nash
Crosby, Stills & Nash er innviet i Rock and Roll Hall of Fame, og alle tre medlemmene er også innviet for sitt arbeid i andre grupper (Crosby med Byrds, Stills med Buffalo Springfield og Nash med the Hollies).
Platou
Slektsvåpen
Heraldisk beskrivelse (blasonering) av våpenet: I blått skjold fem oppvoksende lindetrær fra en senket bjelke og under i skjoldhjørnet tre (2.1.) seksoddet stjerner og i venstre skjoldhjørne en framkommende sol, alt av gull. På hjelmen er hjelmtegnet et omvendt oppvoksende blått anker mellom to sølv vesselhorn.
Crosby, Stills & Nash
Neil Young har også blitt innviet som soloartist og som medlem av Buffalo Springfield, men ikke som medlem av CSN.
Platou
Slektsvåpen
Slektsvåpenet ble opprinnelig ført uten stjerner og sol. Slektsmedlemmer har også ført blomster fra en vase.
Rasmus Cornelisen Brower (død senest 1690) var båtsmann og månedsskriver. Til Norge kom slekten med hans sønnesønns sønnesønner
Stavelse
Stavelser er grunnleggende elementer i språket. En stavelse kan defineres som en del av talespråket som utgjør ett enkelt rytmisk slag. Et ord kan ha én eller flere stavelser.
Eksempler:
En stavelse består av en kjerne, som vanligvis er en vokal eller en diftong (dvs. dobbel vokal uttalt som én lyd), selv om det er språk der man kan ha en stavelsesbærende konsonant. Kjernen kan ha lyder foran eller etter seg (vanligvis konsonanter), eller den kan stå alene. Hvis en stavelse slutter på en konsonant kalles den lukket, og hvis den slutter på en vokal kalles den åpen.
Kjernen og endelyden kan danne utgangspunktet for et enderim. (Se rim.)
Synaløyfe er når vokaler fra tilgrensende ord smelter sammen til én stavelse.
Alfred Steward
Alfred «Alf» Steward (født 18. september 1896 i Manchester, dødsdato ukjent) var en engelsk fotballspiller og trener. Steward spilte keeper. Han spilte også cricket.
I 1919 ble Steward amatørspiller i Manchester United, som andrekeeper bak Jack Mew. Han ble profesjonell i januar 1920, og han debuterte i United 23. oktober 1920 mot Preston North End. Mellom 1923 og 1932 var han Uniteds førstekeeper. Han spilte 326 kamper for Manchester United.
Steward var senere trener i Altrincham FC og Torquay United.
Alfred Gusenbauer
Bakgrunn
Gusenbauer gikk 1966 til 1970 på folkeskolen i Ybbs an der Donau og fra 1970 til 1978 gikk han på gymnas i Wieselburg. Deretter begynte han først å studere rettsvitenskap på Universitetet i Wien, men fikk senere interesse for statsvitenskap og filosofi. I 1987 fikk han doktorgrad i Wien.
Yrke
Gusenbauer var fra 1981 til 1990 ansatt i SPÖ og fra 1990 til 1999 ansatt i arbeidstagerorganisasjonen Kammer für Arbeiter und Angestellte i Niederösterreich. Fra 1999 til slutten av januar 2000 var han formann for SPÖ i Niederösterreich.
Politisk karriere
I 1981 begynte hans politiske løpebane hos SPÖ som sekretær. Fra 1984 til 1990 var han formann for SPÖs ungdomsbevegelse Sozialistischer Jugend og i årene etter hadde han en rekke tillitsverv innen SPÖ. Fra 2000 var han partiformann for SPÖ og i perioden 2000–2007 formann for den sosialistiske gruppen i Nasjonalrådet.
Gusenbauers funksjon som partiformann var allerede fra begynnelsen omstridt. Ved nasjonalrådsvalget i 2002 fikk SPÖ bare en fremgang på fire mandater mot ÖVPs 27 mandaters fremgang (på bekostning av FPÖ). Ved nasjonalrådsvalget i 2006 ble SPÖ det største parti i Nasjonalrådet med 35,34 % av stemmene. I januar 2007 ble det dannet en storkoalisjonsregjering med ÖVP, som ble kritisert internt i deler av SPÖ som ikke syntes at SPÖs merkesaker var representert tilstrekkelig i regjeringsprogrammet.
Den 16. juni 2008 besluttet SPÖs forretningsutvalg at Werner Faymann skulle overta partiledervervet etter Gusenbauer. Faymann ble offisielt valgt på partiets landsmøte i Linz den 8. august 2008.
Regjeringskoalisjonen fikk i stigende omfang problemer med å oppnå enighet i en rekke saker. Blant annet strandet en stor reform av Østerrikes helsevesen på grunn av manglende enighet mellom de to partiene. Den 7. juli 2008 meddelte ÖVP at det ikke lenger ønsket å samarbeide med SPÖ i koalisjonsregjeringen, hvorpå Gusenbauer utskrev valg til Nasjonalrådet den 28. september 2008. Samtidig meddelte Gusenbauer at han ikke lenger var toppkandidat for SPÖ. Gusenbauer ble dermed den forbundskansler som så langt hadde regjert i kortest tid i den andre østerrikske republikks tid. Werner Faymann avløste Gusenbauer som forbundskansler den 2. desember 2008.
Brannsletta landskapsvernområde
Brannsletta landskapsvernområde ligger i Nesseby og Sør-Varanger kommuner i Finnmark. Området ble opprettet i 4. november 1983 og er på 19,2 km². Landskapsvernområdet er opprettet på grunn av sin kvartærgeologi, sitt isranddelta og eskere samt sine strandvoller.
Vokal
En vokal eller selvlyd er en fon (en lyd) som produseres med en ubrutt luftstrøm gjennom munnen. Tungas posisjon i munnen (høyt eller lavt og foran eller bak) bestemmer hvilken kvalitet en vokal får.
En vokallyd kan defineres slik: Med andre ord er en vokal en språklyd som er sonant, sentral og oral.
Også enkeltbokstavene som representerer slike lyder, kalles vokaler, mens resten av bokstavene i alfabetet kalles konsonanter. Det norske alfabetet har følgende ni bokstaver som vanligvis representerer vokallyder: a, e, i, o, u, y, æ, ø, å. Den norske lyden «j» kalles i noen tilfeller for halvvokal.
Vokaler i norsk
Hvis man skiller mellom lange og korte vokaler, har norsk 18 (eller muligens 16; [æː] og [æ] kan regnes som allofoner av /eː/ og /e/) vokalfonemer:
Artikulasjon
De tre viktigste parameterne i uttalen av vokaler er høyde (tungas vertikale posisjon), bakhet (tungas horisontale posisjon) og rundahet (leppenes form). I det internasjonale fonetiske alfabetet representeres vokallydene i henhold til disse parameterne som i skjemaet til høyre.
Vokaler kan også ha andre egenskaper, slik som nasalitet og knirkestemme.
Bernhard Herre
Bernhard Herre (født 28. november 1812 i København, død 15. juli 1849 i Christiania) var en norsk forfatter, kjent for den posthumt utgitte En Jægers Erindringer.
Han var sønn av den danskfødte kjøpmannen Christian Friedrich Gottlieb Herre som holdt til i Kirkegata 16 i Kristiania inntil han gikk konkurs i 1834. Da flyttet familien over til Alunverket innunder Ekebergskråningen ved Grønlia. Bernhard hadde en tid Johan Sebastian Welhaven som privatlærer. Welhaven ble siden fast gjest i huset. Bernhard Herre ble som voksen Welhavens venn og beundrer. Han var dessuten dypt betatt av den unge Camilla Wergeland som gjestet familien Herre når hun var på Kristianiabesøk. Bernhard Herre var fortrolig både med Welhaven og Camilla, ville selv tre til side, og forsøkte seg som «Kirsten giftekniv» for å hjelpe de to vennene sammen.
Bernhard Herre døde i Maridalen i 1849 av et skudd under en av sine mange jaktturer. Omstendighetene er noe uklare, men mye tyder på at det kan ha vært et vådeskudd. Han etterlot seg ved sin tragiske død novellistiske skisser og noen melankolske, men friske, naturskildringer fra Nordmarka, der han gjerne gikk på jakt. Disse skriftstykkene ble funnet såpass interessante at de ble utgitt posthumt av Welhaven og Asbjørnsen under tittelen En Jægers Erindringer i 1849. Boka utkom i en språklig lett modernisert utgave i 1966 illustrert av Chrix Dahl og med innledning ved professor Francis Bull. Han skriver at Herres skildinger fra skogtraktene rundt hovedstaden, som ble trykt anonymt i Den Constitutionelle alt i 1841, er «de første levende naturskildringer» på 1800-tallet fra disse områdene, og videre: «Etter mer enn hundre år lyder dens [dvs. bokas] toner fremdeles til oss som et stemningsbevegende stykke klassisk musikk.» Bernhard Herres vei på Smestad i Oslo er oppkalt etter Bernhard Herre. Niels Fredrik Dahl skrev i 2009 en roman om Bernhard Herre, Camilla Wergeland og Johan Sebastian Welhaven som heter Herre.
Syvsover
Syvsover kan referere til:
Konkurransefortrinn (økonomi)
Et konkurransefortrinn er effekten man får ved besittelse og utnyttelse av en ressurs eller en kompetanse som gir en bedrift fordel(er) i konkurranse med andre bedrifter.
Samfunnsøkonomi
En økonomi har et konkurransefortrinn overfor en annen økonomi dersom en ressurs er relativt billigere i økonomien enn i den andre økonomien. Det relative begrepet er sett i forhold til prisen på andre økonomiske ressurser, slik som arbeidskraft og kompetanse eller naturressurser.
Forutsetninger
SVIMA-teorien sier at en ressurs må være sjelden (generelt), viktig (for virksomheten), ikke-imiterbar, mobiliserbar, approprierbar for at den skal gi bedriften et reelt konkurransefortrinn. Dersom bedriften har hatt et slikt fortrinn over tid kalles ressursen et realisert konkurransefortrinn.
Hårek-klasse
Hårek-klassen var en klasse flerbruksbåt som brukes av Sjøheimevernet. Den hadde en fast besetning på fire og kan ta opptil ti passasjerer, disse ville som oftest inngå i et lag som er spesialtrent i bording av fartøyer.
Fartøyet er 12,9 m lang, har to motorer med 450 hestekrefter og vannjet. Bevepningen består av en 12,7mm mitraljøse i baugen.
Denne klassen er noe mindre enn "søster-klassen" Gyda-klassen.
Vitalogy
Vitalogy er det tredje studioalbumet av det amerikanske rockebandet Pearl Jam. Det ble utgitt i desember 1994, og inneholdt kjente låter som «Nothingman», «Betterman» og «Corduroy».
Sporliste
* også kjent som «Stupid Mop»
Procerus
Procerus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere (Carabinae) i familiegruppen løpebiller. Proceus spiser hovedsakelig landlevende snegler og de voksne (imago) kan leve flere år.
Utseende
Store og tunge, brede og hvelvede, matt svarte løpebiller. Slekten omfatter de største artene i slekten Carabus (i vid forstand) og noen av de tyngste av alle løpebiller.
Systematisk inndeling
thumb|350px| Procerus gigas, en av de største av løpebillene Systematikken følger Carabidae of the World. Det er nå vanlig å plassere gruppen som en underslekt av den artsrike slekten Carabus.
Kristin Kaspersen
Kristin Kaspersen Fahlén (født 30. september 1969 i Oslo) er en norsk-svensk programleder i TV4-gruppen. Hun er datter av den svenske sangeren Barbo «Lill Babs» Svensson og Norges tidligere landslagsmålvakt i fotball, Kjell Kaspersen. Som elleveåring debuterte hun på teaterscenen på Folkan i Stockholm i rollene som skolebarn og sjømatros i musikalen Pippi Långstrump. Deretter spilte hun i musikalene Mio min Mio, også på Folkan, Emil i Lønneberga på Göta Lejon samt i Pinocchio på China Teatern. Hun var 2003–2009 gift med programlederen Hans Fahlén, som hun ble skilt fra i 2009. Hun er bosatt i Sverige, men er norsk statsborger.
Bergringvinge
Bergringvinge (Lasiommata petropolitana) er en sommerfugl som tilhører gruppen ringvinger (Satyrinae) i den artsrike familien flikvinger (Nymphalidae). Den ligner sterkt på klipperingvinge (Lasiommata maera), som den ofte finnes sammen med, men er noe mindre, flyr tidligere og kan kjennes på at den har flere mørke tverrstriper langs forvingens fremkant.
Utseende
En middelsstor (vingespenn 34 – 44 mm) sommerfugl, jamtover mindre enn klipperingvingen, men de to artene overlapper i størrelse. Oversidens grunnfarge er brun. Hunnen har et bakover avsmalnende, okergult felt når forvingens spiss, dette mangler hos hannen. I spissen av forvingen sitter det en stor, gulkantet øyeflekk. Det er ofte et par små øyeflekker ved siden av denne. Mellom vingeroten og den store øyeflekken er det flere, smale, ofte utydelige, mørkebrune tverrstriper, dette skiller den fra klipperingvingen. Bakvingen har 3-5 gulkantede øyeflekker langs kanten. Forvingens underside er brungul med grålig kant, bakvingens underside gråbrun.
Levevis
Bergringvingen flyr ved klipper og bergnabber, helst i skog, i mai – juni. Flygetiden overlapper med klipperingvingens, men når man ser de to artene sammen vil bergringvingene vanligvis være gamle og slitte, klipperingvingene nyklekte og friske i fargene.
Utbredelse
Bergringvingen finnes i Nord-Europa og i fjellområder lengre sør: Alpene, Pyreneene og fjellområdene på Balkan. Østover finnes den til Amur. I Norge er den relativt vanlig, men lokal, nord til Møre og Romsdal, men det foreligger enkeltfunn nord til Alta i Finnmark.
Gyda-klassen
Gyda-klassen var en klasse flerbruksbåt som ble brukt av Sjøheimevernet. De hadde en fast besetning på fire og kunne ta opptil ti passasjerer, disse ville som oftest inngå i et lag som er spesialtrent i bording av fartøyer.
Fartøyet var 13,65m lang, har to motorer med 640 hestekrefter og vannjet. Gyda-klassen skulle kunne oppnå en fart på cirka 43 knop.
Sjøheimevernet hadde 2 fartøy av Gyda-klasse og bevæpningen besto av en eller to 12,7mm mitraljøser i baugen og/eller hekken.
Denne klassen var noe større enn "søster-klassen" Hårek-klassen.
Overtakelse
I 2019 fikk Tolletaten muligheten til å anskaffe seg et av fartøyene i Hårek klassen, (ikke Gyda klassen) etter at Sjøheimevernet ble lagt ned. Det er etablert et prøveprosjekt hvor Tolletaten prøver ut ny teknologi i samarbeid med Forsvarets Forskningsinstitutt. Prosjektet gir Tolletaten en helårlig fartøytjeneste med økt tilstedeværelse på sjøen og mer fleksible kontrollmannskaper.
Fartøyet er døpt om til en tollkrysser, og skal primært operere på Vestlandet.
DnB NORD
Banken ble opprettet i 2006 som et fellesforetak (joint venture) eid med 51% av DnB NOR og 49% av NordLB. I 2010 trakk NordLB seg fra samarbeidet og DnB NORD ble heleid av DnB NOR. Hovedkontoret ligger i København.
Eksterne lenker
Bankens hjemmeside
Ferjesambandet Søvik–Austbø–Herøy–Brasøy
Ferjesambandet Søvik–Austbø–Herøy–Brasøy er en del av fylkesveg 828 og krysser Alstenfjorden vest for Sandnessjøen på Helgeland. Det betjener ferjekaiene Flostad og Brasøy i Herøy kommune, og Kvaløyhamn (Austbø) og Søvik i Alstahaug kommune. Sambandet drives av Boreal Sjø og er i 2020 det nest største fergesambandet i Nordland, målt i personbilenheter.
Bakgrunn
Siden fergeforbindelsen mellom Engan og Sandnessjøen ble åpnet i 1968 har næringsvirksomheten på øyene vokst i takt med tiden. Det ble derfor et stadig større behov for en kortere og raskere fergeforbindelse. Sambandet ble offisielt åpnet i 2005. Det ble bygd to nye fergeleier; Søvik og Flostad. I tillegg ble det anlagt ny veg (1200 m), fortau (350 m) og gang-og sykkelveg (1750 m). Prosjektet kostet 54 millioner og byggetida var 1 ½ år.
Tranøybotn
Tranøybotn er en fjord sør på øya Senja, i Senja kommune i Troms og Finnmark, Den har innløp vest for Tranøya og strekker seg rundt 9 kilometer nordover til fjordbotnen ved Kampevoll. På østsiden av fjorden ligger Mykleneset og Refsneset, samt øyene Forøya og Tranøya. Tranøybotn het i tidligere tider Tyrifjorden som viste til tyrived som man kunne finne i furuskogen som vokser i området.
Ferjesambandet Søvik–Austbø–Herøy–Brasøy
Utvidelse av Flostad fergeleie
I 2017 ble utvidelsen av Flostad fergekai ferdigstilt. Det ble bygd ett ekstra fergekai, og gjort justeringer i parkeringsområdet. Bakgrunnen til utvidelsen var mangel på kaiplass til sambandets to ferger. Før dette måtte ett fartøy flyttes til Sandnessjøen natterstid.
Tranøybotn
Langs vestsiden går fylkesvei 860 sørover mot Stonglandseidet, og her ligger dessuten Ånderdalen nasjonalpark.
Tranøybotn grunnkrets
Tranøybotn er også en grunnkrets i Delområde Tranøy. Den har et areal på 134,92 km², og omfatter størsteparten av Ånderdalen nasjonalpark, i tillegg til en rekke små bygder langs Tranøybotn og Solbergfjorden. Den største bygda er Skatvik, som tidligere var eget poststed. De fikk nylig tilbake eget postnummer, som er 9376. Andre småbygder er Myklenes, Refsnes, Øverbotn, Fosslund og Kampevoll. Til grunnkretsen hører også Tranøya og Forøya, samt en rekke mindre holmer. På Tranøya ligger Tranøy kirke og kirkested.
Ferjesambandet Søvik–Austbø–Herøy–Brasøy
Utvidelse av Flostad fergeleie
Byggetiden var om lag to år. Det nye anlegget har standard ferjebru på 7,5 x 18 meter, dybde i båsen er 7,4 meter og lengden på fenderveggen er 65 meter. Opprinnelig kostnadsoverslag var 35,5 mill. i 2017 kr. Prosjektets totale prognose var 56,1 mill. kr, det ble altså 20,6 mill. kr mer enn først antatt. En stor del av kostnadsøkningen skyldes uforutsette utfordringer med grunnforhold og bergart i sjøen, som medførte en del omprosjekteringer.
Tranøybotn
Tranøybotn grunnkrets
Innenfor grunnkretsens grenser ligger Øverbotn skole (nedlagt), i tillegg til to campingplasser; Tranøybotn og Skatvik. Fra nord til sør, gjennom hele grunnkretsen, går fylkesvei 860. Fra Øverbotn svinger Fv 228 nordvestover mot Sørli og fylkesvei 86, og fra Sætervollen, innerst i Tranøybotn går Fv 231 østover til Skatvik.
Norwegian Wild i Tranøybotn er en av de største campingplassene på Senja.
Ferjesambandet Søvik–Austbø–Herøy–Brasøy
Trafikk
Det meste av trafikken går mellom Søvik (Alstahaug) og Flostad (Herøy). Strekningen hadde i 2019 en trafikk på 184475 personbilenheter og i 2020 på 176654 personbilenheter. Nedgangen skyldes mindre pendling og helgetrafikk med årsak i Covid-19 pandemien.
Tranøybotn
Tranøybotn grunnkrets
Tranøybotn grenser i sørvest til Eidet, i vest til Rødsand og tidligere Torsken kommune, i nord til Sørli, i øst til Øverbotn og Vikstranda. Over Solbergfjorden i sør ligger Dyrøy kommune.
Ferjesambandet Søvik–Austbø–Herøy–Brasøy
Trafikk
==== Trafikkdata 2020 for strekningen Søvik-Herøy (hentet fra ferjedatabanken) ====
Tranøybotn
Tranøybotn grunnkrets
Innbyggertall i grunnkretsen:
Ferjesambandet Søvik–Austbø–Herøy–Brasøy
Fergematriell
Sambandet betjenes av bilfergene MF «Tenna» og MF «Herøysund». Skipene eies og driftes av Boreal. Strekningen Herøy–Søvik anløpes 15 ganger daglig, Brasøy og Kvaløyhamn 4 - 5 ganger.
Royal Caribbean International
Royal Caribbean International (RCI) er et amerikansk cruiserederi med hovedkontor i Miami, Florida, som siden 1997 er organisert som et heleid datterselskap av cruiseholdingselskapet Royal Caribbean Group. Cruiserederiet ble grunnlagt i 1968 som norsk-eide Royal Caribbean Cruise Line (RCCL) av de tre norske rederiene I.M. Skaugen, Anders Wilhelmsens Rederi og Gotaas-Larsen. Royal Caribbean International er én av de største cruiserederiene i verden, i 2018 kontrollerte RCI 19,2 % av cruisemarkedet på verdensbasis av passasjerer og 14,0 % av omsetningen. Cruiserederiet opererer også mange av verdens største cruiseskip; pr. 27. januar 2022 opererer Royal Caribbean International en flåte på 26 skip, som inkluderer fem av de største cruiseskipene i verden, og har ytterligere fire kontraherte nybygg til Royal Caribbean Internationals kommende skipsklasse Icon-klassen, hvor de tre første skipene vil bli levert i tredje kvartal 2023, andre kvartal 2025 og i 2026, respektivt.
Flåte
Alle skip i flåten tilhørende Royal Caribbean International har navn som slutter med uttrykket «of the Seas», et kjennemerke til Royal Caribbean som startet i 1987 med cruiseskipet MS «Sovereign of the Seas» som ble levert i 1988. I tillegg har alle skip i Royal Caribbean (med unntak av skipene i Quantum-klassen og Quantum Ultra-klassen) en salong på øverste dekk kalt «Viking Crown Lounge». Rederiet har også et eget barneprogram som markedsføres under navnet «Adventure Ocean».
Stagediving
Stagediving er når en aktør under en konsert slipper seg ned på publikum og blir tatt i mot av deres armer. Dette fører da ofte til crowd surfing, hvor vedkommende blir fraktet av gårde av publikum.
Første gangen stagediving forekom var i 1964 under en konsert med Rolling Stones i Nederland. Men både Jim Morrison, Iggy Pop og Peter Gabriel var blant de første musikerne som foretok stagediving. Opprinnelig ble dette oppfattet som både ekstremt og konfronterende, men har nå blitt vanlig på rockekonserter og mange har dette som en fast del av repertoaret.
Stagediving kan medføre store skader for publikum, men også for den som utfører stagediving dersom publikum lar være/eller ikke greier å ta imot vedkommende slik at denne går i gulvet i stor fart. I Norge ble Mira Craig skadet da hun skulle utføre en stagedive under en konsert høsten 2005 da publikum ikke tok imot henne. Dette skjedde også med Slipknots Sid Wilson som klatret opp fem-seks meter og hoppet utfor. Wilson slo seg bevisstløs og pådro seg flere skader.
Crowdsurfing
Proserpina
Proserpina er en romersk gudinne basert på den greske gudinnen Persefone. Navnevariasjonen skyldes uttalen hos de sicilianske grekerne som brakte kunnskapen om Proserpina til romerne (Sicilia var som kjent en gresk koloni før øya ble okkupert av romerne).
Mariss Jansons
Mariss Ivars Georgs Jansons (født 14. januar 1943 i Riga i Latvia død, 30. november 2019 i St. Petersburg ) var en latvisk dirigent. Han var sjefdirigent for Oslo-Filharmonien 1979–2000, Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks fra 2003 og Koninklijk Concertgebouworkest 2004–2015.
Proserpina
Proserpina er Jupiters og Ceres' datter, ofte fremstilt som en vakker ung jente. Hun skal ha blitt røvet med til dødsriket Hades av guden Pluto, og tvunget til å gifte seg med ham. Pluto hersket i dødsriket, slik at Proserpina dermed ble dødsrikets dronning.
Mariss Jansons
Bakgrunn
Jansons var sønn av dirigenten Arvid Jansons. Moren, Iraida, var en jødisk operasanger og lå i dekning på den tiden da Jansons ble født. Jansons' morfar og onkel ble drept under andre verdenskrig. I 1946 vant faren en nasjonal dirigentkonkurranse og ble ansatt av Jevgenij Mravinskij som hans assistent ved St. Petersburg filharmoniske orkester, som den gang het Leningrad-filharmonien.
Proserpina
Proserpinas mor, fruktbarhetsgudinnen Ceres, lette etter sin forsvunnene datter. Da hun oppdaget hva som hadde skjedd nektet hun å returnere til gudens hjem, Olympus, og trampet i stedet sint rundt på Sicilia. Ørkener sprang opp i fotsporene hennes.
Mariss Jansons
Bakgrunn
Da familien i 1956 flyttet etter, begynte Jansons etter hvert sine musikkstudier ved musikkonservatoriet i Leningrad. Her studerte han klaver og direksjon, etter opprinnelig ha fått fiolinundervisning av faren som barn. I 1969 vant han et studiestipend til Wien og ble Herbert von Karajans assistent tre år på rad ved Festspillene i Salzburg.
Proserpina
Jupiter ble bekymret av dette, og sendte guden Merkur for å hente Proserpina hjem. Pluto gikk med på å frigjøre henne, men ikke før Proserpina hadde spist granateplefrø – et tegn på trofasthet i ekteskapet. Proserpina forpliktet seg dermed til å vende tilbake til dødsriket i vinterhalvåret.
Mariss Jansons
Dirigent
I 1971 ble Jansons ansatt som assisterende dirigent ved Leningrad-filharmonien (senere kalt St. Petersburg filharmoniske orkester). Da han overtok som sjefdirigent for Oslo Filharmoniske Orkester i 1979, var betingelsen at han ikke kunne spille med sovjetiske avhoppere på podiet. Årene 1979-2000 med ham som dirigent regnes som Oslo-filharmonikernes gullalder, med stor suksess både i Oslo, på en rekke turneer og ved mange plateinnspillinger. I 1992 fikk Jansons også jobben som første gjestedirigent i London filharmoniske orkester. I mars 1997 ble han utnevnt til musikalsk leder i Pittsburgh Symphony Orchestra.
I 1996 var Jansons nær ved å dø på dirigentpodiet midt under en konsert i Oslo. Han ble rammet av et hjerteinfarkt mens han dirigerte de siste sidene av Puccinis La Bohème. Jansons har senere gjennomgått operasjoner i Pittsburgh. Jansons' far Arvid Jansons døde på podiet under en konsert.
I september 2004 etterfulgte han Riccardo Chailly som sjefdirigent ved Koninklijk Concertgebouworkest i Amsterdam. Han ble også sjefdirigent for Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks i München. Han ble dermed musikalsk leder for to av Europas beste symfoniorkestre. Begge de to kontraktene løp i utgangspunktet til utgangen av 2015. Kontrakten med Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks ble senere forlenget til 2021.
Han mottok St. Hallvard-medaljen i 1986 og har mottatt Spellemannprisen fire ganger som dirigent.
Jansons var bosatt i St. Petersburg i Russland.
Familie
Jansons var gift to ganger: fra første ekteskap, som endte i skilsmisse, hadde han en datter, Ilona. Hans andre kone var Irina Outchitel.
Film
De tyske filmskaperne Eckart Querner og Sabine Scharnagl laget en dokumentarfilm om Jansons. Filmen ble lansert i 2013, da Jansons fylte 70 år. Filmen fikk tittelen Die Musik hat immer recht – der Dirigent Mariss Jansons.
Rio-konferansen
Rio-konferansen, United Nations Conference on Environment and Development, også kjent som Earth Summit (eller på portugisisk, Eco '92) var en stor konferanse i FN-regi som ble avholdt i Rio de Janeiro fra 3. juni til 14. juni 1992.
Sean Combs
Sean John Combs, også kjent under navnene P. Diddy, Puff Diddy, Diddy, Diddy-Dirty Money, Dirty Money, P. Daddy og Sean «Puffy» Combs, nå kjent som Puff Daddy (født 4. november 1969 i Harlem, New York, USA) er en amerikansk rapper, produsent og plateselskapsdirektør.
Rio-konferansen
Konferansen
178 regjeringer deltok, med 118 statsoverhoder. Gro Harlem Brundtland holdt en åpningstale, i likhet med FNs generalsekretær Boutros Boutros-Ghali, Brasils president Fernando Collor og Carl Gustav og Portugals statsminister Mário Soares.
Sean Combs
Han er grunnlegger av Bad Boy Entertainment, og Fortune plasserte Combs på ellevte plass på sin liste over yngre forretningsfolk i 2002. Forbes Magazine anslo at han hadde tjent rundt $130 millioner dollar i regnskapsåret som endte i mai 2017,og han han derved var den best betalte entertaineren i landet. Ifølge magasinet hadde han en formue på anslagsvis 820 millioner dollar i 2017.
Han har sitt eget klesmerke kalt «Sean John». Han har også laget sin egen parfyme, bilfelger og sko. Parfymen kalt «Unforgivable», inneholder en hel del eksotiske ingredienser som siciliansk lime, tonkabønner og rom. Faren hans heter Melvin Combs. Han er en stor fan av Michael Jackson, og sier at det var han som gjorde at han ble artist. Combs hyllet Jackson etter hans død med sangen «Better On The Other Side» som både The Game og Chris Brown var med på.
Rio-konferansen
Konferansen
De samme landene signerte Konvensjonen om biologisk mangfold.
Den vedtatte prinsipperklæringen, også kalt Rio-erklæringen, reflekterer grunnleggende prinsipper for det internasjonalt miljøsamarbeid, slik som føre-var-prinsippet, internalisering av miljøkostnader, forurensers ansvar og forebygging av overføring til andre land av skadelige aktiviteter eller stoffer. Erklæringen bekreftet at utviklingen må være bærekraftig, utpekte miljøforringelse som en sikkerhetstrussel, og tydeliggjorde et felles, men differensiert ansvar for jordens økosystem.
Det vedtatte handlingsprogrammet, Agenda 21, var svært omfattende. Helt til det siste var det kommentatorer som anså det som urealistisk å komme til enighet om et så detaljert handlingsprogram, men det lyktes likevel. Agenda 21 omhandlet sosiale og økonomiske dimensjoner, forvaltning av de fysiske ressursene, rollene til ulike grupper og kategorier, og midler for implementering. Den inneholdt 40 kapitler, mange fordelt på flere programområder. Den tok spesielt for seg sammenhengen mellom fattigdom og miljø og uholdbare forbruks- og produksjonsmønstre. De økonomiske relasjonene mellom utviklingsland og utviklede land var også dekket.
Omkring 2 400 representanter fra ikke-statlig organisasjoner deltok, med 17 000 deltagere ved parallelt NGO forum.
Mazar-e Sharif
Mazār-e Sharīf, også kjent som Mazar-e-Sharif, Mazar-i Sharif, Mazar-i-Sharif og Mazari Sharif (Persisk: مزار شریف), er en by nord i Afghanistan og er administrasjonssenteret i Balkh-provinsen. Byen ligger i distriktet Mazār-e Sharīf. Det dominerende språket i byen er dari.
Taliban erobret byen den 14. august 2021.
Historie
Etter at Taliban tok kontroll over mesteparten av Afghanistan, forble Mazar-e Sharif et støttepunkt for motstandsgruppene i flere år. Mellom mai og juli 1997 prøvde Taliban å ta kontroll over byen, men mislyktes. De lyktes i å ta byen 8. august 1998, det har blitt rapportert at dette førte til et blodbad.
Nordalliansen og styrker fra USA erobret byen den 9. november 2001.
NATO hadde nærvær gjennom ISAF. Stabiliseringsstyrken PRT/Mazari Sharif hadde soldater fra Sverige og Finland og var utstasjonert på Camp Northern Lights, i det sørøstre hjørnet av byen. ISAF hadde et regionalt hovedkvarter (utafor byen) som styrte 5 stabiliseringsstyrker, av de 26 ISAF-stabiliseringsstyrkene i Afghanistan. På Camp Marmal, utafor byen, lå Regional Command North.
Royal Caribbean Group
Royal Caribbean Group (RCG) (nyse: RCCL) er et globalt cruiseholdingselskap som ble etablert i 1997 med hovedkontor i Miami, Florida, og i innlemmet i Liberia. Det er verdens nest største cruiserederioperatør, etter Carnival Corporation & plc. Siden mars 2009 eier Royal Caribbean Cruises Ltd. tre cruiserederier: Royal Caribbean International (RCI), Celebrity Cruises og Azamara Club Cruises. De har også en 67% eierandel i Silversea Cruises, en 50% eierandel i TUI Cruises og 49% eierandel i Pullmantur Cruises og tidligere CDF Croisières de France. Tidligere eide også Royal Caribbean Cruises 50% av Island Cruises, men dette ble solgt til TUI Travel PLC i oktober 2008.
Historie
Royal Caribbean Group ble etablert som Royal Caribbean Cruises i 1997 da Royal Caribbean Cruise Line (RCCL) og Celebrity Cruises ble kjøpt opp. Det ble besluttet å holde de to cruiserederiene separat etter sammenslåingen; som et resultat ble Royal Caribbean Cruise Line omprofilert til Royal Caribbean International (RCI) og Royal Caribbean Cruises Ltd. ble etablert som det nye morselskapet til både Royal Caribbean International og Celebrity Cruises. Et tredje varemerke under Royal Caribbean Cruises eierskap ble dannet da Island Cruises ble etablert som et fellesforetak med British First Choice Holidays. Island Cruises ble et uformelt cruiserederi på det britiske og brasilianske markedet.
I november 2006 kjøpte Royal Caribbean Cruises Pullmantur Cruises, basert i Madrid, Spania. Derfra ekspanderte selskapet radikalt med etableringen av nye cruiseselskap: Azamara Club Cruises ble dannet i mai 2007 som et datterselskap til Celebrity Cruises og CDF Croisières de France, rettet mot franskspråklige gjester, i mai 2008. Et annet nytt cruiseselskap, TUI Cruises, startet sine seilinger i 2009. Varemerket er rettet mot et tyskspråkelig publikum og er fellesforetak med TUI Travel Plc.
I mai 2020 endret Royal Caribbean Cruises navn til Royal Caribbean Group da holdingselskapet planla inntjeningssamtalen sin for første kvartal 2020 med investorer. Årsaken til navneendringen ble fortalt av ledelsen at de ville ha ting ferskt, derfor valgte de navnet Royal Caribbean Group som nytt navn ettersom de synes navnet gir et mer moderne uttrykk. Det ble ansett som fungerende for ledelsen i holdingselskapet at kronen og ankeret på logoen i tillegg til navnet ble modernisert og oppdatert.
Private områder
Royal Caribbean driver to privateide områder som brukes som stopp på enkelte Karibia- og Bahamas-seilinger. Disse er Labadee, et område på nordsiden av Haiti; og CocoCay, en privat øy i Berry Islands-regionen i Bahamas. Begge stedene har fasiliteter som spiseområder, solsenger, palmetrær og hvite sandstrender.
Universell utforming
Royal Caribbean har arbeidet målrettet for å gjøre sine cruise tilgjengelig for personer med nedsatt funksjonsevne. Selskapet har blant annet ettermontert nye heiser og ramper for rullestoler, lagt til blindeskrift på all skilting, installert infrarøde systemer i teatrene for å forsterke lyd for hørselshemmede samt opplæring av personalet til å håndtere behovene til personer med nedsatt funksjonsevne.
Markedsverdi
Royal Caribbean hadde per 2. desember 2021 en børsverdi på 13,3 milliarder US dollar. Aksjen handles på New York-børsen, og handlet tidligere på Oslo Børs med tickeren RCL.
Eyvind Brynildsen
Eyvind Brynildsen (født 14. januar 1988 i Fredrikstad) er en norsk rallyfører. Han har kjørt rally-VM siden siden 2007. Brynildsen har med seg Cato Menkerud som kartleser. I 2009 tok Brynildsen sin første VM-seier med franske Denis Giraudet i kartleser-stolen i Rally GB (Wales).
Han har kjørt en rekke bilmerker som Volvo, Mitsubishi, Fiat og Škoda. Škoda Fabia S2000 er bilen han kjører VM med i 2010. Det er en 2-liter sugemotor, 4-hjulstrekk, 4 sylindret 16 ventiler med aluminiumblokk og topp. 6 trinns sekvensiell x-trac.
Han er sønn av tidligere norgesmester i rally Per Erik Brynildsen. I tillegg til å kjøre rally jobber Brynildsen som driftsleder i familiebedriften Asfalt Remix AS.
Alexander I (pave)
Den hellige Alexander I (død ca. 3. mai 115 i Roma) var pave fra ca. 105 til sin død. Han skal, ifølge Liber Pontificalis ha vært fra Roma, og var en disippel av Plutark.
Alexander skal ha vært den som innførte skikken med å velsigne hus med vievann, og han skal ha påbudt at hostier skal være av usyret brød.
Tradisjonen hevder at han var martyr. En legende kjent fra slutten av det 5. århundre forteller at han ble halshugget ved Via Nomentana, nordøst for Romas sentrum. En grav som angivelig er hans, ble funnet i dette området i 1855. Relikviene hans sies å ha blitt overført til Freising i Bayern i 834. Ettersom hans angivelige martyrium ikke er omtalt i de tidligste krøniker, blir det nå antatt at det er en sammenblanding med en romersk martyr ved samme navn. En St. Alexander nevnes sammen med martyrene i Den romerske kanon og hadde det dreid seg om en pave er det grunn til å tro at han hadde vært nevnt sammen med pavene tidligere i kanonbønnen.
Stortingsvalget 1949
Stortingsvalget 1949 var det andre stortingsvalget i Norge etter andre verdenskrig, avholdt 10. oktober 1949. Valget var en stor seier for Arbeiderpartiet, og Einar Gerhardsens andre regjering fortsatte. Arbeiderpartiet fikk flertall alene i Stortinget.
Dette var det siste valget med den gamle valgordningen der valgkretsene var delt opp i landkretser og bykretser. Det var også det siste valget med forholdstallsvalg etter D'Hondts metode. Denne metoden favoriserte store parti sterkt, slik at Arbeiderpartiet fikk 56,7% av stortingsmandatene med 45,6% av stemmene, mens Norges Kommunistiske Parti satt igjen uten stortingsmandat selv om de fikk 5,9% av stemmene. Enda en endring ved dette valget var at det ikke lenger var anledning til å inngå listesamarbeid. I stedet ble det derfor i mange valgkretser satt opp felleslister mellom to eller flere borgerlige partier.
Samfundspartiet, som hadde vært representert på Stortinget før krigen, men ikke stilte til valg i 1945, stilte igjen til valg denne gangen. De fikk ikke stor oppslutning og stilte aldri til valg igjen.
Resultater
¹ Mandatene på borgerlige felleslister fordelt på de enkelte partiene.
Det var 387568 stemmeberettigede som ikke avga stemme («hjemmesittere»).
Dersom stemmene til felleslister fordeles på de enkelte partiene, basert på valget i 1945, får man disse resultatene (fra Hvem Hva Hvor 1950):
Viktige politiske saker i stortingsperioden
Det nyvalgte Stortinget kom sammen i januar 1950.
I løpet av perioden ble stadig færre varer underlagt rasjonering. I april 1950 ble rasjoneringen av fett, sjokolade, og sukkertøy opphevet, mens i juli ble rasjoneringen av kjøtt opphevet. I desember 1951 ble det slutt på tekstilrasjoneringen, mens kaffe og sukker var rasjonert frem til september 1952.
I april 1951 vedtok Stortinget å øke omsetningsavgiften fra 6,25 til 10 prosent.
Høsten 1951 tiltrådte Norge Europarådets menneskerettighetskonvensjon. Året etter gikk Norge inn i Nordisk råd.
Nordnes
Strøket
Strøket Nordnes grenser: Fra Verftets grense ved Nordnesparken, opp langs fjellet ved Fredriksberg fort, over Haugeveien og ned Nykirkeallmenningen til Vågen. Alt land nord for denne grenselinjen hører til strøket Nordnes.
På Nordnes ligger også Akvariet i Bergen, Fiskeridirektoratet, Havforskningsinstituttet, avdelinger av Høgskolen i Bergen, Nordnes skole og Tollboden fra 1761 i barokkstil. I Nordnesparken ligger Nordnes sjøbad. Ytterst i parken står det en totempåle skjenket til Bergen av vennskapsbyen Seattle. Nordnes er også tilholdssted for buekorpset Nordnæs Bataillon. Bergens eneste bynære buldrefelt ligger også her.
Da rodeinndeling ble innført i Bergen, startet man med rode nr 1 på Nordnes. Nordnespynten ytterst var imidlertid militært område, og ble liksom Sverresborg unntatt rodeinndelingen. Deler av området ble ødelagt under eksplosjonen på Vågen, 20. april 1944.
Strøket Nordnes omfattes av grunnkretsene Nordnes, Sliberget og Tollbuen, som til sammen hadde 1 872 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 0,19 km². Hovedveiene i området er Tollbodalmenningen, Strandgaten, Nordnesgaten, Nordnesbakken, Nordnesveien og Haugeveien. I sjøkanten mot Vågen ligger det verneverdige gamle sjøboder (Nordnesboder).
Halvøyen
Nordneshalvøyen omfatter også strøkene Verftet med kulturhuset USF Verftet, TV 2, Fredriksberg fort og Carte Blanche, Strandsiden med Nykirken fra 1763, branntårnet Corps de Garde fra 1870, Bergen tekniske fagskole, Bjørgvin videregående skole, Muren fra 1561 og Buekorpsmuseet, og Nøstet med Klostergarasjen, Stranges stiftelse og Sydnes sjøbad. I området lå også Munkeliv kloster fra 1110. Ludvig Holberg ble født ved Holbergsallmenningen i 1684. Like ved denne står statuen av Amalie Skram i en liten park kalt Klosterhaugen.
De ti grunnkretsene på Nordneshalvøyen som omfattes av disse fire strøkene hadde til sammen 5 117 innbyggere 1. januar 2014 og utgjør et samlet areal på 0,50 km².
Klosteret
De eldste delene av bebyggelsen skriver seg fra kong Øysteins tid, da Munkeliv kloster ble reist i tiden 1107-10, noe som gjør det til et av landets eldste klostre. Kong Øystein iverksatte dette mens broren Sigurd Jorsalfare var på pilegrimsferd til Det hellige land. Til klosteret hørte Mikaelskirken, en stavkirke beliggende omtrent der fotgjengerovergangen på Klosteret befinner seg nå. Svært mange kirker i denne tiden ble oppkalt etter erkeengelen Mikael, og hans helligsteder ble ofte lagt på høyder. Her var Nordnesryggen godt egnet. Klosteret fikk navnet St. Mikaelsklosteret, og kong Øystein gav munkene gods i områdene Nordnes og Sydnes som hadde tilhørt kongedømmets odel. Et vernebrev fra kong Magnus Lagabøte i 1264 stadfester klosterets rett til «Nordnes og Sydnes med oppsettingsplasser for skip og veideredskaper og andre tilliggende herligheter».
Munkeliv begynte som et benediktinerkloster med munker som i 1426 overtok Birgitta av Vadstenas orden Munkeliv. Det ble da omregulert til et dobbeltkonvent med både nonner og munker, etter birgittinernes regler. Øverste leder i klosteret var abbedissen, som ble valgt av begge konventene, men det var underlagt Bergen bispesete. Som alle dobbeltkonvent fikk Munkeliv et dårlig rykte fremover – her bodde jo ugifte kvinner og menn under samme tak.
Munkeliv var i middelalderen kanskje Norges rikeste kloster. I 1427 rådet det over ikke færre enn 330 gårder på Vestlandet, Shetland og Orknøyene, men i 1462 besluttet pave Pius II at Munkeliv ikke skulle ha flere enn 85 munker og nonner, og man måtte se seg om etter nye inntektskilder. Munkeliv bygslet ut tomter, og frem til 1507 fikk klosteret i tillegg inntektene fra Nonneseter-godset. Under kong Christian II mistet Munkeliv kongehusets beskyttelse, og det ble nedlagt i 1531 fordi beliggenheten hadde fått militær betydning.
Ved kongebrev av 17. mars 1562 fikk Erik Rosenkrantz tillatelse til å gjenbruke murrestene fra klosteret til sin privatbolig, Murhvelvingen. Området der Munkeliv hadde ligget, ble gradvis bebygd, men etter bybrannen i 1702 ble området lagt ut som en 47 meter bred allmenning som strakte seg fra Lille Lungegårdsvann ut til Fredriksberg festning.
Retterstedet
Begge de viktigste retterstedene i Bergen - Kristiansholm og Nordnes - lå godt synlige i innseilingen til byen, slik at tilreisende kunne se at forbrytelse lønnet seg ikke her. Sagaene forteller om Nordnes' rykte som rettersted alt på 1100-tallet. Sigurd Slembe meldte seg i 1136 hos kong Harald Gille i Bergen og ville ha hans bekreftelse på at de begge var sønner av Magnus Barfot. I stedet beskyldte Harald Gille sin mulige halvbror for å ha deltatt i drapet på Haralds gode venn Torkjell Fostre Sumarlidason på Orknøyene. Det ble reist dødssak mot Sigurd for dette, og etter råd fra lendmennene lokket en kveld noen menn Sigurd ut i en båt og rodde bort fra byen med ham, «sør til Nordnes». Han engstet seg for at dette kunne være svik, og klarte å hoppe over bord og redde livet.
Sigurd Jorsalfares datter, Kristin Sigurdsdatter, fikk en sønn som ble kalt Harald med sin fetter Sigurd Munn. Kristins mann, Erling Skakke, bekymret seg for at stesønnen Harald skulle konkurrere om kongeverdigheten med hans egen sønn med Kristin, Magnus Erlingsson, som var blitt hyllet som konge alt som femåring. Erling Skakke lot derfor stesønnen føre over til Nordnes, der han ble halshugget tidlig på 1170-tallet.
I 1301 ble «den falske Margareta» brent her. Hun påstod at hun var Margareta Eiriksdatter (født i 1283, kongsdatteren som døde på Orknøyene i 1290 under overfarten til sitt bryllup med den engelske tronarvingen. Den døde ble hjemsendt til Bergen og gravlagt ved siden av sin mor i Store Kirstkirke i Bergen. Men i 1300 dukket det opp en kvinne med et skip fra Lübeck og hevdet at hun var prinsesse Margareta, og i virkeligheten var blitt solgt av sin fostermor Ingeborg Erlingsdatter på Orknøyene og sendt til Tyskland, der hun vokste opp. Nå var hun kommet med sin mann for å kreve sin rett som kongsdatter, enda Eirik Magnusson, hennes far, selv hadde åpnet sin datters kiste da den kom fra Orknøyene, og hadde identifisert datteren. Han var død året i forveien, men uansett festet verken biskop eller myndigheter lit til historien, da kvinnen fra Lübeck hadde gråsprengt hår og selv mente hun var rundt førti år, mens den virkelige Margareta ville vært en syttenåring. Bedragerskens mann ble halshugget og hun selv brent, men folk flest og deler av geistligheten ser ut til å ha trodd på henne, og valfartet til hennes rettersted. I 1320 forbød biskop Audfinn dyrkelsen av hennes, men til ingen nytte, for mer enn seksti år etter hennes død ble det reist en kirke på Nordnes i hennes navn. Man kjenner til testamentariske gaver til Margaretakirken så sent som i 1515.
Hellesøy (Kragerø)
Hellesøy er en øy i Kragerø kommune i Telemark. Øya ligger helt i nord, i Eksefjorden, ved grensa til Bamble.
DS «Constitutionen»
DS «Constitutionen» var Norges første dampskip, og Postverket var landets første dampskipsrederi. DS «Constitutionen» ble kjøpt inn fra England i 1826 som postbåt først og fremst for å bedre postgangen, men hun tok også i alt 32 passasjerer og last. DS «Constitutionen» ble i 1827 satt i kystrute mellom Christiania (dagens Oslo) og Christiansand. I 1827 kjøpte Postverket enda et skip, DS «Prinds Carl». De to skipene korresponderte i Stavern. DS «Prinds Carl» gikk til København via Göteborg, og var dermed den første danskebåt med dampmaskin som gikk i fast rute.
Constitutionen ble hogd opp i 1871.
Annet
Da «Constitutionen» anløp Christiania 17. mai 1829, ble ankomsten opptakten til det såkalte «torgslaget», der blant andre Henrik Wergeland kjempet for å markere Norges grunnlovsdag.
Da koleraepidemien nådde Christiansand høsten 1853, hadde den første i byen som ble smittet og døde, arbeidet nettopp på «Constitutionen». Sunnhetskommisjonen i Christiansand ønsket innskrenket drift av skipet, som opplagt hadde brakt med seg smitten, men fikk ingen respons fra sentralt hold. Delvis var karantene som sykdomsforebyggende tiltak fremdeles omdiskutert; delvis var «Constitutionen» et nasjonalt symbol og landets stolthet.
«Constitutionen» har også vært i bruk som sykehus. Etter bybrannen i Drammen i 1866, holdt byens sykehus en kort stund til i telt før pasientene fikk plass på dampskipet.
John Flanagan (andre betydninger)
John Flanagan er navnet til flere personer:
Procerus gigas
Procerus gigas er en av billene i delgruppen (underfamilien) jordløpere i familiegruppen løpebiller. Arten plasseres nå oftest i den store slekten Carabus. Systematikken følger Carabidae of the World.
Utbredelse
Proceus gigas finnes i helt i sørøst Europa og Midtøsten. Finnes ikke i Norge.
Utseende
Proceus gigas er den største av løpebillene i Europa, opptil 70 mm lang. Fargen er mørk brunlig svart, den er ikke metallisk, men mer matt. Den ligner på de andre jordløperne, men er bredere og tyngre bygd. Beina er lange løpebein, kroppen er elegant bygd. Bakkroppen er bredest på midten og ganske smal fremme. Dekkvingene har lengdestrimler på grunn av rekker av små knudrete forhøyninger i variable størrelser.
Levevis
Proceus gigas lever som predator på andre dyr, kanskje særlig landlevende snegler. De voksne (imago) kan leve flere år.
Den tilhører gruppen av insekter med fullstendig forvandling (holometabole insekter), som gjennomgår en metamorfose i løpet av utviklingen. Larvene er radikalt forskjellige fra de voksne i levevis og i kroppsbygning. Mellom larvestadiet og det voksne stadiet er et puppestadie, en hvileperiode, der billens indre og ytre organer endres.
Håvøya
Håvøya (også skrevet Hovøya) er en øy i Bamble kommune i Telemark. Øya ligger i Trosbyfjorden, vest for Kjønnøya.
Skjoldkjertel
Skjoldkjertelen (av latinsk glandula thyreoidea; også kalt skjoldbruskkjertelen eller thyreoidea) er en hormonkjertel bestående av to halvdeler beliggende på halsen på hver side av luftrøret. I skjoldkjertelen produseres hormonenene tyroksin (T4), og kalsitonin som produseres i de såkalte C-cellene i skjoldbruskkjertelen for hovedsakelig å senke kalsiumnivået i blodet. Derimot frigjøres trijodtyronin (T3) i leveren etter binding med thyroid bindende globulin.