cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Våpenhus
Olaus Magnus’ fremstilling var trolig motivert av et romantisk ønske om å fremstille nordboerne som et kraftfullt og moralsk høytstående folk. Innvendinger mot denne fremstillingen er blant annet at landskapslov ene i Sverige ikke hadde noen forbud mot å ta med våpen inn i kirkerommet og våpenhusene var ventelig noe for små dersom alle skulle legge fra seg våpen der. I Norge var det til dels forbud mot våpen inne i kirken i henhold til kong Sverre og erkebiskop Jon Raudes kristenrett. Anna Nilsén konkluderer med at Olaus Magnus beskrivelse av bevæpning trolig er overdrevet og det er veldig usikkert om i hvilken grad allmuen bar våpen til daglig. I de eldste kirkene i Sverige og Skåne var det dør eller portal rett inn i kirkerommet. Senere ble vanlig å sette et våpenhus foran inngangen. I Skandinavia og Finland har de fleste kirker fra senmiddelalderen (rundt 1400) av vært utstyrt med et tilbygg foran hovedinngangen, ofte på sørsiden eller i vestenden. Et stort antall våpenhus i Skandinavia ble oppført rundt 1500 fra siste halvdel av 1400-tallet. I Sverige er de fleste våpenhus på sørsiden og ha saltak. I kirker med tårn i vest (kjent i Norge og på Gotland) har tårnfoten ofte tjent som våpenhus, som i Bø kirke i Hyllestad. Norske stenkirker har ikke bevarte våpenhus, men det antas å ha eksistert en del av stavkonstruksjon. I Jämtland under norsk styre var våpenhusene ofte laftede. Grunnplanet er ofte rektangulært med saltak over. I Sverige er våpenhusene ofte oppført i naturstein og i Danmark i tegl. Ifølge Håkon Christie ble mellometasjer i norske steinkirkers vesttårn brukt som lager for militært materiell, mens den øverste etasjen ble brukt til kirkeklokke. Tårnet ble trolig også brukt til utkikk ved vakthold. Det finnes beretninger om at innbyggerne har forskanset seg i kirker ved væpnet konflikt. Noen få våpenhus har trolig blitt brukt som kapell med et lite alter. Personer som gjorde bot fikk i en periode ikke komme inn i kirkerommet, men måte oppholde seg i våpenhuset under messen og noen steder ble det innrettet en liten åpning (vindu) mellom våpenhus og skip slik at de kunne følge messen.
Stange kirke har en gjenmuret sørportal fra middelalderen og moderne inngang gjennom våpenhus oppført på 1800-tallet ved vestportalen. Bø gamle kirke fra 1100-tallet har våpenhus reist på 1600-tallet. Kviteseid kirke har ikke vestportal, bare portal i sør med våpenhus fra 1700 i form av en åpen sval. Dale kirke i Luster fikk våpenhus ved vestportalen på 1600-tallet. Tårnfoten i vestenden av Værnes kirke har ikke portal og er bare tilgjengelig fra skipet; tårnfoten har trolig fungert som baptisterium (dåpshus) og ikke som våpenhus.
Stavkirkenes svalganger som flere steder har blitt utvidet med bislag som i Borgund stavkirke kan kanskje regnes som våpenhus. I kirker med vesttårn og inngang der fungerer tårnfoten som våpenhus. Stavbygde våpenhus fra middelalderens norske steinkirker er ikke bevart. I nyere tid var det i Norge en periode vanlig at kvinner skulle ledes inn i kirken av presten ved første kirkebesøk etter en fødsel. Disse «kirkegangskonene» ventet i våpenhuset som noen steder ble kalt «kjerringsvåli». I Finland og på Åland har det vært vanlig med våpenhus på sørveggen, også for kirker med tårn i vest, og våpenhusene ved middelalderkirkene er som regel en del nyere enn skipet.
Etymologi
Ordet våpenhus kommer trolig av norrønt vápnhús eller fra et middeltysk for våpenlager, Waffenhaus eller Wappenhaus, og en alternativ tolkning er at navnet viser til et felles våpenlager i soknet. I eldre svenske former kalt waknhus (på finsk brukes ordet vaakuna i heraldisk sammenheng), wapnhus eller wapen huss. Betegnelsen er ikke brukt i norske middelalderske tekster. På moderne svensk kalles rommet for vapenhus. På middeltysk finnes betegnelsene waffenhaus og wappenhaus i betydning arsenal eller våpenlager, og uten tilknytning til kirke.
Den engelske pasienten (film)
Den engelske pasienten er filmatiseringen av romanen med samme navn av den kanadiske/srilankiske forfatteren Michael Ondaatje.
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret Den engelske pasienten til tidenes 56. beste kjærlighetsfilm fra USA.
Handling
Et britisk fly blir skutt ned av tyskere og lander i sanddynene til Sahara-ørkenen. Den svært forbrente piloten blir til slutt brakt til et lite sykehus. Den unge sykepleieren Hana tar vare på ham, og man får se pasientens livshistorie gjennom små tilbakeblikk fra før ulykken.
Om filmen
Den engelske pasienten ble regissert av Anthony Minghella, som også stod for manuset. Filmen ble en stor kassasuksess og fikk god kritikk. Den vant ni Oscar-priser, blant annet for beste film, beste regi (Minghella) og beste kvinnelige birolle (Binoche).
Batiman
Batiman er en generell betegnelse, som blir benyttet i Haiti, på mindre seilfartøyer som gjerne er større enn den lokale båttypen kannòt. Haitianere benytter også den samme betegnelsen på seilskip.
Lee Chae-won
Lee Chae-won (født 7. april 1981) er en sørkoreansk langrennsløper som deltok i langrenn for kvinner, under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Canada i øvelsene 10 km fristil kvinner og 15 km jaktstart kvinner.
Under Vinter-OL 2022 i Beijing, ble hun nummer 75 på 10 kilometer klassisk intervallstart.
Paralympiske sommerleker 1988
Paralympiske sommerleker 1988. Paralympics ble arrangert for åttende gang i 1988. Lekene ble arrangert i Seoul i Sør-Korea, for første gang på 24 år som de ble arrangert på samme sted som Sommer-OL. Lekene ble avviklet mellom 15. og 25. oktober med 3 053 utøvere fra 61 nasjoner som konkurrerte i 729 øvelser.
Erhvervsministeriet
Erhvervsministeriet er et dansk ministerium som ivaretar oppgaver vedrørende nærings- og forbrukerreguleringen av industri, handel, sjøfart og kapitalmarkedene, og til fremme av dansk produksjon, eksport og turisme.
Administrativ historikk
Erhvervsministeriets historie går tilbake til Ministeriet for Handel og Søfart, vanligvis kalt Handelsministeriet, opprettet i 1908. I 1914 ble også ansvaret for håndverk og industri lagt under ministeriet. I 1979 ble navnet endret til Industriministeriet, og i 1994 ble navnet igjen Erhvervsministeriet. I 2001 ble det slått sammen med Økonomiministeriet til Økonomi- og Erhvervsministeriet. Samtidig ble By- og Boligministeriet nedlagt, og ansvaret for bygningslovgivningen overført herfra. Ansvaret for energilovgivningen ble også overført fra Miljøministeriet. I 2011 ble den økonomiske politikken og ansvaret for å overvåke finansmarkedene og foreta samfunnsøkonomiske analyser, overført til det nye Økonomi- og Indenrigsministeriet, og ministeriets navn endret til Erhvervs- og Vækstministeriet. Da Ministeriet for By, Bolig og Landdistrikter ble nedlagt i 2015, ble de fleste oppgavene overført til Erhvervs- og Vækstministeriet. I 2016 fikk det tilbake navnet Erhvervsministeriet.
Forvaltningsorganer og selskaper
I 2019 hadde Erhvervsministeriet ansvar for syv statlige forvaltningsorganer (dansk: styrelser) og seks statlige selskaper.
De seks statlige selskapene var:
Hippopsis
Hippopsis er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, lange og smale, grå eller brunaktige trebukker. Antennene er ganske lange, hos hannene tydelig lengre enn kroppen. Hodet er påfallende lite. Pronotum er tydelige smalere enn de jevnbrede dekkvingene, omtrent sylindrisk. Oversiden er kledt med korte hår. Dekkvingene ender i en spiss.
Levevis
Larvene lever vanligvis i de hule stammene på storvokste urter, særlig tistler og lignende. De voksne billene finnes ofte på blomster.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør-Amerika.
Bowls under samveldelekene 1990
Bowls under de britiske samveldeleker 1990. Bowls var en av flere sporter under de fjortende samveldelekene som ble arrangert i Auckland på New Zealand i perioden 24. januar til 3. februar 1990. Det var trettende gangen som bowls var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1990 ble det konkurrert i seks øvelser i bowls, single, par og firer for menn og detsamme for kvinner. Det var tredje gangen damer deltok i bowls i samveldelekene. Australia ble beste nasjon med tre gullmedaljer.
Emma Igelström
Emma Sofie Igelström (født 6. mars 1980 i Karlshamn) er en svensk svømmer. Igelström har tatt fire VM-gull, tolv EM-gull, to EM-sølv og tre EM-bronser. Hennes beste år var i 2002, da hun under VM i Moskva tok to individuelle VM-gull, ett stafettgull, samt satte verdensrekord i alle tre løpene. Hun var også den første kvinnen i verden, som svømte 50 m brystsvømming (kortbane) under 30 sekunder.
Hun beskriver selv, i sin nylig utgitte bok, hvordan hun alt i ung alder kjempet mot spiseforstyrrelser, da hovedsakelig bulimi. Derfor tok hun en time-out fra svømmingen i mars 2004, for å ta del i en behandling på Löwenströmska sykehus, i Upplands Väsby. Etter sykdommen forsøkte hun å gjøre comback, men hadde ikke motivasjon til å fortsette. Hun la derfor opp sommeren 2005.
Igelström arbeider i dag innen bankverden, og er av og til ekspertkommentator for Radiosporten.
Orellanin
Orellanin er et stoff som er funnet i soppene spiss giftslørsopp og butt giftslørsopp, og er meget giftig. Dødelig dose (LD50 (mus)) er oppgitt til å være 20 mg/kg. Dette stoffet er grunnen til disse to soppenes giftighet. Disse to soppene er de to farligste i Norge og noen av de farligste i verden.
Virkning
Orellanin er en celleødeleggende gift som i hovedsak ødelegger tubulcellene i nyrene, en av de mer følsomme organene i kroppen mot cellegift. Det er også rapportert leversvikt, men dette har stort sett vært selvbegrensende og -helende.
Symptomer
Normalt etter to til tre dager (en og en halv til sytten dager er rapportert) etter inntak av sopp som inneholder orellanin, kan man få kvalme og oppkast som de første symptomene. Dette kan vedvare sammen med mangel på appetitt. Deretter kan musklene begynne å verke, særlig rundt nyrene. Man får hodepine, frysninger og svettetokter. Noen tror de har feber, mens kroppstemperaturen er normal. Og fleste avfeier disse som omgangssyke eller influensa. Senere kommer det symptomer som slapphet og tørste. Hos noen få er det rapportert økt urinutskillelse i denne perioden. Mens de fleste får minsket urinutskillelse eller den er også noen ganger stopper. Det er ikke bestandig pasienten legger merke til dette, da han er opptatt med de andre plagene nevnt ovenfor. Etter dette begynner kroppen å svelle av all væsken i den. Da begynner de fleste å ane, at det er noe mere alvorlig på gang, og kontakter lege eller sykehus. Men ved lette forgiftninger er det ikke sikkert, at disse siste symptomene dukker opp. Og det hele går over av seg selv. Men uansett ved mistanke av inntak av disse to soppene, bør lege kontaktes! Ved inntak av noen få gram, kan antageligvis få dødelig utgang uten legehjelp, ny nyre eller dialysemaskin. Og ved utbrudd av de siste symptomene, hender det at det allerede er for sent å redde nyrene.
Gillockbreen
Gillockbreen er en isbre som ligger sentralt i Sør-Rondane i Dronning Maud Land. Den er femten kilometer lang og strømmer nordover fra Walnumfjella til østenfor Smalegga.
Orellanin
Kjemisk test
Man kan ta en relativt enkel kjemisk test for å påvise orellanin.
Knus frisk eller tørket sopp, og tilsett ca. fem ganger så mye vann. Rør rundt i ca. fem minutter, og filtrer løsningen f.eks. et kaffefilter.
Gillockbreen
Breen ble fotografert fra fly under Operasjon Highjump i 1946–47 og er oppkalt etter løytnant Robert A. Gillock som var navigatør på disse flygningene. Kartlegging av området, basert på de amerikanske flyfotografiene, ble utført av norske kartografer i 1957.
Orellanin
Kjemisk test
Tilsett like stor mengde 3% jerntriklorid ((FeCl3 • 6 H2O) løsning i 2-5% saltsyre (HCl). Dersom det er orellanin til stede, blir denne løsningen kraftig fiolettblå (nesten som fortynnet blekk). Denne reaksjonen vil du kun se hos butt- og spiss giftslørsopp blant artene i slørsoppslekta, og ikke hos andre slørsopper som ligner på disse (oransjeslørsopp og gulbelteslørsopp).
Orellaninets ironi
Forskning som professor Klaus Høiland har gjort, tyder på at soppen ikke har utviklet giften for å skade eventuelle soppspisere. Men heller for å klare å takle aluminium, som blir frigjort av noen mineraler i surt miljø. Soppen bruker sitt orellanin til å binde aluminium som er farlig for den. Disse mineralene kan man ofte finne i sure bergarter. Og i de siste tiårene er det observert økt surhet fra sur nedbør. Så det kan også hende at sur nedbør er grunnen til, at spiss- og/eller butt giftslørsopp var ukjent for vitenskapen føre 1952. Og det første sikre eksemplaret funnet av noen, av disse soppene er fra Flekkefjord i 1930-årene (ligger i Botanisk museum i Bergen). Og det er først etter midten av 1970 åra, det virkelig ble gjort flere funn av disse. Dette kan være p.g.a. soppene ikke var særlig kjent føre dette, eller at det ble økt sur nedbør rett føre dette.
Fylkesvei 6568
Fylkesvei 6568 (Fv6568) går mellom Hånshus og Økdal i Midtre Gauldal kommune. Veien er 14,4 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 653 (Sør-Trøndelag).
Repas de bébé
Repas de bébé er en fransk stumfilm fra 1895 regissert av Louis Lumière.
Nigerian National Petroleum Corporation
Nigerian National Petroleum Corporation (NNPC) er det statlige oljeselskapet i Nigeria. Gjennom selskapet regulerer og deltar den nigerianske staten i landets petroleumsvirksomhet. Ifølge den nigerianske grunnloven eies alle mineraler, olje- og gassressurser i landet av den nigerianske staten.
I desember 2021 signerte den føderale regjeringen i Nigeria og Nigeria National Petroleum Corporation (NNPC) Ltd et avtaleavtale på N621 milliarder for å finansiere byggingen av kritisk veiinfrastruktur i Nigeria.
NNPC Towers i Abuja er hovedkontoret til NNPC. Det er bygd opp av fire identiske tårn og ligger i Herbert Macaulay Way i Central Business District. NNPC har også kontorer i Lagos, Kaduna, Port Harcourt og Warri, samt et internasjonalt kontor i London.
Magellan-tåre
Magellan-tåre (Fuchsia magellanica) er en liten, løvfellende busk med en opprett, tett vekstform. Greinene er først stivt opprette, men senere blir de lett hengende. Barken er først vinrød og glatt, men senere blir den brun og oppsprukket. Knoppene er kransstilte eller – sjeldnere – motsatte. Bladene er lansettformet med tagget rand. Oversiden er blank og mørkegrønn, mens undersiden er lysegrønn. Blomstringen skjer over en lang periode fra slutten av juli til midt i oktober. Blomstene henger enkeltvis ned fra bladhjørnene på tynne, røde stilker. Blomsten har fire utstående, røde begerblader og fire små, fiolette kronblader. Pollenbærere og griffel rager langt nedenfor blomsten. Fruktene er saftige bær, som i milde kyststrøk på Sørvestlandet kan bli modne etter en god sommer og høst. I så fall spirer frøene villig, men med planter av meget blandet kvalitet.
Rotnettet består av noen få, høytliggende hovedrøtter med mange, fint forgreinede siderøtter. I hjemlandet pollineres arten av kolibrier. Her i landet klarer insekter det samme. Fruktene er spiselige og forhandles i Chile under navnet chanchitos.
I hjemlandet blir den 5 × 5 m (50 × 50 cm/år). I Norge blir den 1,5 × 1,5 m(25 × 25 cm/år), og dersom den dyrkes utendørs fryser den selv i gode områder helt ned i løpet av vinteren.
Denne arten vokser på meget fuktige steder i Chile og Argentina: langs vannløp, ved fosser og i fuktige skoger helt ned til Ildlandet.
Instrumentering (musikk)
Med instrumentering (også instrumentasjon) forstår man fordelingen av stemmer på de enkelte instrumentene i en musikalsk komposisjon. For orkesterverk kan man også snakke om orkestrering. Teorien om instrumentering kalles instrumentasjonslære.
Komponisten eller en arrangør avgjør hvilke instrument som skal spille de enkelte stemmene under hensyntagen til instrumentenes muligheter og begrensninger, deres toneomfang, klangfarge, volum og annet. Ved å endre instrumenter og gi dem ulike oppgaver kan hele ensemblets klangfarge endres, eller klangfargen til harmoniene eller melodiene kan varieres.
Glasskår (film)
Glasskår er en norsk film fra 2002. Filmen er basert på romanen ved samme navn av Harald Rosenløw Eeg
Kvitmaure
Kvitmaure er en planteart av genus Galium. Planten kan brukes til rødfarging av garn.
Glasskår (film)
Handling
Filmen handler om Viktor, en elleve år gammel gutt som har én helt i verden, storebroren.
Viktor og kompisen Roger og Arnor prøver å starte et band for å bli kulere. Noe som ikke ser ut til å virke.
Travis Scott
Jacques Berman Webster II (født 30. april 1991 i Houston i Texas), mest kjent under pseudonymet Travis Scott (tidligere formatert Travi$ Scott), er en amerikansk rapper, sanger, låtskriver og plateprodusent. I 2012 signerte Scott til hans første store plateselskap, Epic Records. I november 2012 signerte Scott en avtale med Kanye Wests GOOD Music, og ble en del av produksjonsteamet Very GOOD Beats. Avtalen ble inngått etter at Scott hadde medvirket på plateselskapets samlealbum Cruel Summer. I april 2013 ble det annonsert at Scott hadde signert en platekontrakt med T.I.s Grand Hustle Records.
Scotts første store prosjekt er en mixtape med tittelen Owl Pharaoh, som ble utgitt i mai 2013. Den ble fulgt opp med en ny mixtape med tittelen Days Before Rodeo, som ble utgitt i august 2014. Hans første studioalbum, Rodeo, ble utgitt i september 2015 og besto av blant annet hitsingelen «Antidote» som fikk en fjerdeplass på den amerikanske Billboard Hot 100- listen. Hans andre album, Birds in the Trap Sing McKnight, ble utgitt i september 2016. Året etter ga Travis Scott ut et album som var resultatet av et samarbeidsprosjekt med Quavo; albumet hadde tittelen Huncho Jack, Jack Huncho, og artistene kalte seg for anledningen Huncho Jack. Hans tredje album, Astroworld, ble utgitt 3. august 2018.
Sammen med Kylie Jenner har Webster/Scott datteren Stormi Webster, som ble født i 2018.
Diskografi
Studioalbum
Samlealbum
Felles album
Kampen kirke
Kampen kirke kan peke til:
Ricchi e Poveri
Ricchi e Poveri (norsk: rike og fattige) er en italiensk popgruppe som har vært aktiv siden slutten av 1960-årene. Gruppen har vunnet den italienske sangfestivalen Sanremo-festivalen, deltatt i Eurovision Song Contest og solgt over 20 millioner plater siden etableringen. Per 2020 består gruppen av Angelo Sotgiu og Angela Brambati.
Bakgrunn
Gruppen ble dannet i 1967 av Franco Gatti (født 4. oktober 1942 i Genova), Angela Brambati (født 20. oktober 1947 i Genova), Angelo Sotgiu (født 22. februar 1946 i Trinità d'Agultu e Vignola) og Marina Occhiena (født 19. mars 1950 i Genova). Gruppens første offentlige opptreden skjedde under sommerfestivalen Cantagiro i 1968 med sangen «L'ultimo amore». Siden 1970 har Ricchi e Poveri deltatt i Sanremo-festivalen flere ganger, og i 1971 sang de «Che sarà». Ricchi e Poveri representerte også Italia i Eurovision Song Contest 1978 med sangen «Questo amore», der de endte på tolvteplass med 53 poeng. Tre år senere forlot Marina Occhiena bandet.
Ricchi e Poveri har spilt inn plater på italiensk og spansk, og de hadde en rekke store hiter i Italia i 1980- og 1990-årene, blant andre: «Mamma Maria», «Made in Italy», «M'innamoro di te» og «Se m'innamoro».
Hiten «Che sarà» fra 1971 har også blitt fremført av José Feliciano og av låtskriveren selv, Jimmy Fontana. 1971 var det siste året at sagnene ble fremført to ganger med ulike artister i Sanremo-festivalen. Feliciano fremførte sangen først, mens Ricchi e Poveri fremførte låten senere i konkurransen. Det var imidlertid Feliciano som fikk en internasjonal hit med låten, med italienske, spansk og engelsk utgave av sangen. I Norge nådde den engelske versjonen «Shake a Hand» en niendeplass på VG-lista.
Ricchi e Poveri fikk særlig en hit med «Sarà perché ti amo». Sangen er covret av en rekke musikere verden over, og i Skandinavia er den mest kjent som «Var ska vi sova i natt?» som dansebandet Perikles fikk en hit med i 1982. Sangen er også utgitt i nye versjoner og i ulike musikksjangre, blant andre av den meksikanske folkemusikkgruppen Grupera, flere guttegrupper og dance-grupper. Den var også en del av filmmusikken til filmer som L'Effrontée (1985), Spike of Bensonhurst (1988), High Tension (2003) og Unmade Beds (2009). I 2008 ble sangen utgitt i en tysk versjon «Das ist, weil ich dich liebe» med Diana Sorbello, og på nederlandsk i 2011 «Eén zomeravond met jou» med Monique Smit og Tim Douwsma.
Bandet holdt en rekke konserter i Europa utover 2000- og 2010-årene, men i 2016 forlot gruppens grunnlegger Franco Gatti gruppen i en alder av 74. Per 2019 består Ricchi e Poveri av Angelo Sotgiu og Angela Brambati.
Jonatan Blode
Jonatan Blode (født 15. september 1964 i Falun i Dalarnas län) er en svensk skuespiller.
NHL All-Star-kamp
National Hockey League All-Star Game er en treningskamp som tradisjonelt holdes i midten av den ordinære sesongen i National Hockey League (NHL), med mange av ligaens stjernespillere som spiller mot hverandre. Kampens inntekter kommer til nytte i spillernes pensjonsordning.
Ung teologi
Ung teologi er et teologisk fagtidsskrift, som utgis av studenter ved Det teologiske menighetsfakultet (MF) i Oslo. Tidsskriftet ble opprettet i 1968.
NHL All-Star-kamp
Gjeldende år
I løpet av 2010-2011 sesongen kunngjorde NHL en endring i måten lagene ble valgt. Conference vs conference (East vs West) metoden ble erstattet av et spiller draft, utført av All-Star spillerne selv, å bestemme troppene for hvert lag. Kapteinene for hvert lag nå velge spillere som er valgt ut av fansen og NHL Hockey Operations Department. Endringen i formatet var en felles innsats fra League og National Hockey League Players Association.
Tidligere år
I tidligere år, har Eastern Conference All-Stars spilt mot Western Conference All-Stars, hvor førstelaget og startrekkene, inkludert keeperen, er blitt stemt inn av fans, mens resten av lagene har blitt valgt av NHL's Hockey Operations Department i samarbeid med NHL-lagenes managere.
Ung teologi
Redaksjonen består av studenter ved MF. Målgruppa er teologistudenter, teologer og andre teologiinteresserte. Redaksjonen «ønsker å ta pulsen på temaer som interesserer, utfordrer og engasjerer teologistudenter og andre med interesse for ‘ung’ teologi».
NHL All-Star-kamp
Statistikk ledere
Liste over NHL All-Star Game rekorder
Ung teologi
Gjennom tidsskriftets historie har det publisert artikler av både studenter, ansatte ved MF, prester, biskoper og andre. Artikler fra Ung teologi blir stadig ført opp som pensum i undervisningsemner på MF.
Tidligere har blant andre Olav Fykse Tveit vært redaktører.
ISSN-koden for Ung teologi er 0333-0340x.
Rough Sea at Dover
Rough Sea at Dover er en britisk stumfilm fra 1895 regissert av Birt Acres.
Past Masters
Past Masters er en samlealbumserie av The Beatles gitt ut i 1988. Serien består av de to CD-ene Past Masters Volume One og Past Masters Volume Two. Albumet ble også gitt ut som dobbelt-LP. Her finnes de sangene som tidligere var utgitt på singel, EP eller andre album, men som ikke var utgitt på noen av de ordinære The Beatles-albumene. Med Past Masters-utgivelsene er samtlige offisielt utgitte sanger av The Beatles blitt tilgjengelig på CD. Flere av The Beatles' største hits, som for eksempel «She Loves You», «I Want to Hold Your Hand» og «Day Tripper»/«We Can Work It Out», ble originalt utgitt kun på singel og/eller EP.
Past Masters Volume One
Volume One inneholder 18 sanger originalt gitt ut mellom 1962 og 1965:
Alle sangene er mikset i stereo, hvis ikke annet er oppført.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Lennon/McCartney, hvis ikke annet er oppført.
Past Masters Volume Two
Volume Two inneholder sanger fra flere Beatles-singler (inkludert B-sider) og et albumspor (Wildlife versjonen av «Across the Universe») som ble utgitt mellom 1965 og 1970.
Past Masters Dobbelt-LP
Denne samlingen og de tolv originale Beatles albumene (som også finnes på The Beatles Collection-samleboksen) sammen med LP-en Magical Mystery Tour, gjorde at samtlige Beatles-innspillinger utgitt kommersielt av EMI fra 1962 frem til 1970 ble tilgjengelige.
Alle sangene er skrevet av Lennon/McCartney, hvis ikke annet er oppført. Alle sangene er mikset i stereo, hvis ikke annet er oppført.
Remaster-utgivelse
Begge Past Masters ble utgitt på et 2-CD-sett, som en del av The Beatles' remasterede katalog, den 9. september 2009. Med unntak av låtene «Love Me Do», «She Loves You» og «I'll Get You» kom denne i stereo. Det ble også gitt ut et lignende med et sett med sanger utgitt i mono kalt Mono Masters, som en del av mono-samleboksen The Beatles in Mono.
Eksterne lenker
Past Masters, Volume One Past Masters, Volume One
Somdalen
Somdalen (gnr. 275) er både en gammel matrikkelgård, et lite dalføre og i er ei lita grend i Ytre Ådal, i Ringerike kommune. Opphavet til navnet på dalen og den gamle storgården er Somma, ei cirka 8,2 km lang sideelv til Ådalselva.
Ådal ble skilt ut fra Norderhov herredskommune og var egen kommune i årene 1857–1964. Somdalen da hadde gnr. 5 i kommunen. Fra 1. januar 1964 ble Ådal og de tidligere herredskommunene Hole, Tyristrand, og Norderhov, samt bykommunen Hønefoss slått sammen i den nye storkommunen Ringerike, mange eiendommer fikk nye gårdsnummer. Hole forlot imidlertid storkommunen i 1977 og ble selvstendig igjen.
Somdalsgårdene
Den gamle storgården Somdalen er for lengst delt, så i dag snakker man helst om Somdalsgårdene i flertall. I så måte eksisterer begrepet i kraft av de fire storgårdene Nordre Somdalen (gnr. 275/1) med et areal på cirka NaN, Østre Somdalen (gnr. 275/2) med et areal på cirka NaN, Midtre Somdalen (gnr. 275/3) med et areal på cirka NaN, Søre Somdalen (gnr. 275/4) med et areal på cirka NaN, samt det noe mindre bruket Somdalsbråten (gnr. 275/18) med et areal på cirka NaN. I tillegg finnes flere småbruk i grenda, en del eneboliger og enda flere hytter.
Somdalssetra
Innpå Somdalsåsen, nord for Tverrbekken og sør og øst for Breitjern, ligger Somdalssetra, mellom de to tjernene Nordre- og Søre Seteputt, eller Somdalen seterskog (gnr. 275/27) som eiendommen egentlig heter. Setra utgjør et areal på cirka NaN, som strekker seg fra Simarudkollen i sørvest nord til Sagfossen i Somma i nordvest, nordøstover fra Simarudkollen til grensen mot Jevnaker kommune ved Toputtane i sørøst, og nordøstover fra Sagfossen til grensen mot Jevnaker kommune øst for Langtjernåsen i nordøst. Dette er mindre enn 1,5 km vest for Vestre Halvorsbølesetra i Jevnaker kommune.
Somma og grensene
Somdalsgårdene grenser i sør mot matrikkelgårdene Hval (gnr. 274/1) og i nord mot Østre Bergsund (276/1). Dalen ligger for det meste øst for europavei 16 gjennom Ådal mot Valdres, mellom tettstedet Hallingby og Bergsund. Somma drenerer gjennom dalen, fra den dannes ved utløpet av Samsjøen og til den renner sammen med Ådalselva (Begna) et parhundre meter sør for småbruket Odda (gnr. 275/22), som ligger på moen lengst sør i Somdalen. Rett etter avkjøringen til Oddaveien vest for europaveien, ligger også Somdalen grendehus. Grendehuset er synonymt med tidligere Somdalen skole. Skolebygget sto klart i 1888, men da Hallingby skole sto ferdig i 1955 ble skolen nedlagt.
Avkjøring til Somdalsgårdene og det meste av boligbebyggelsen går via Samsjøveien østover fra E16 på Sommamoen. Somdalsgårdene og noen av småbrukene kan også nås via Tørrhardsveien (avkjøring mot øst sør for Somma) og den navnløse gårdsveien inn til Søre- Nordre- og Østre Somdalen rett etter man passerer over Somma fra sør.
Kulturminner
På brinken av Sommamoen, like nord for Somdalsgårdene og østover langs Samsjøveien like etter avkjøringen fra europaveien, ligger det et gravfelt på sørsiden av veien med ni rundhauger, datert til jernalderen. Alle klart markerte og de fleste har tydelig fotgrøft. Gravfeltet ble påvist av Nils Sundhus Somdalen, vernet 19. juni 1968 og kontrollregistert i 2015. Noen meter foran de vestre haugene ligger det en annen sirkulær haug, men status og datering for denne lokaliteten er uavklart. Haugen måler cirka 8 (øst–vest) x 10 m (nord–sør) og er cirka 1 m høy. Litt lenger øst i Samsjøveien, like etter innkjøringen til Midtre Somdalen, ligger det et gravfelt med tre rundhauger, alle fra jernalderen og med samme vernedato som det første. Enda et lite gravfelt ligger like bortenfor, ved Samsjøveien 27 og 29, men disse haugene ble fjernet i 1967. Begge var imidlertid datert til jernalderen. Like sør for det sletta gravfeltet ligger enda et lite gravfelt med to rundhauger fra jernalderen. Dette ble påvist av Erik Gundhus og vernet samtidig med de andre feltene. Like sør for dette ligger nok et lite gravfelt fra jernalderen. Dette har tre hauger, hvorav to rundhauger og én rund med steinsetning av rundkamp. I dag er det 11 rundkampsteiner i ringen, men man antar at det har vært så mange som 15. På grunn av steinsetning kalles dette gravminnet «Kjemperingen».
Trondheim Havn (selskap)
Trondheim Havn IKS er et interkommunalt selskap eid av kommunene Orkdal, Trondheim, Malvik, Stjørdal, Frosta, Levanger, Verdal, Inderøy, Steinkjer, Verran, Leksvik, Frøya og Namsos. Selskapet forvalter havnevirksomheten innenfor disse kommunene, og er en sammenslutning av gamle Trondheimsfjorden Interkommunale Havn og Indre Trondheimsfjord Havnevesen. Sammenslåingen fant sted 1. januar 2013. Havneselskapet ledes av et representantskap som møtes minst to ganger hvert år, samt et havnestyre bestående av 8 medlemmer som møtes månedlig.
Cymru Premier 2020–2021
Cymru Premier 2020–2021, er den 19 sesongen av Welsh Premier League. Sesongen begynte 12. september 2020. Regjerende mestere er Connah's Quay Nomads.
Flint Town United rykket opp som fra Cymru North, de kom opprinnelig på andreplass, men rykket opp da vinneren av divisjonen, Prestatyn Town ikke fikk lisens for å spille øverste divisjon. Det samme skjedde i Cymru South, der Haverfordwest County rykket opp etter å ha kommet på andreplass, da Swansea University ikke fikk linsens til å spille i den øverste divisjonen.
Kinmen
Kinmen, eller Quemoy (金門, 金门, Jīnmén – «Gyllen port»), er en øygruppe med 15 øyer som ligger 2,3  (høyvann) til 1,8 km (fjære) utenfor kysten av den kinesiske provins Fujian, overfor havnebyen Xiamen (Amoy). Øyene styres av Republikken Kina på Taiwan.
Både Kinmen- og Matsu-øyene er deler av fastlandsprovinsen Fujian, og styres politisk fra Taiwan. Fra Folkerepublikken Kinas synsvinkel tilhører fylket Kinmen byprefekturet Quanzhou. Kinmen-øyenes areal er på 150,5 km²; da er ikke tre mindre øyer (Tartan-øyene) på knapt 3 km² medregnet ettersom de i 1955 ble erobret av Fastlands-Kina. Den største øya er «Store Quemoy» (大金門, pinyin Dà Jīnmén), og den nest største er «Lille Quemoy» (小金門, pinyin Xiǎo Jīnmén).
Øyene ble kraftig og vedvarende bombardert av det kommunistiske Kinas artilleri særlig i 1950- og 1960-årene.
De 62 000 innbyggerne på Kinmen har visse skattelettelser. Øyenes mest kjente produkt er den hirsebaserte Gaolianglikøren (28, 38 og 58 %), og for Kianmenkniven som er laget av metall fra artilleriprosjektiler som i årtier ble avfyrt fra Fastlandet mot øyene.
Øyene er fra taiwansk side lett tilgjengelige med daglige flyforbindelser fra Taipei (15 flyvninger daglig i 2007), Kaohsiung (6), Taichung (9), Chiayi (2) og Tainan (2). Direkte reise mellom Folkerepublikken Kina og Kinmen ble mulig fra 2002, og har vokst stadig (skjønt det var et avbrudd under SARS-epidemien i 2003). Mange taiwanske forretningsfolk foretrekker å reise til Fastlandet via Kinmen fordi det skal være raskere og billigere enn å reise via Hongkong.
Sundsvollsundet naturreservat
Sundsvollsundet naturreservat er et naturreservat på Helløya i Harstad kommune i Troms. Naturreservatet ligger helt sør på øya, i fjellsiden mot Sundsvollsundet som skiller Helløya fra Bjarkøya. Det har et samlet areal på 234 dekar, hvorav 77 dekar består av fjell i dagen, 108 dekar består av lauskog og 19 dekar består av myr.
Naturreservatet ble opprettet 4. juni 2004 for å gi vern til fuglefjellet og dets dyre- og planteliv. Den vestlige delen av området er tilholdsted for den største kolonien av krykkje i Troms. Toppskarv, gråmåke og teist er andre fuglearter som har tilhold i naturreservatet.
Det hendte i vertshuset
Det hendte i vertshuset, (originaltittel: Goupi mains rouges) er en fransk spenningsfilm fra 1943, regissert av Jacques Becker.
Handling
I hjertet av handlingen står en stor bonde-familie på landsbygda i det vestlige Frankrike. Fire generasjoner av Goupi-familien bor ved gården, hvor tilværelsen - atskilt fra store verdensbegivenheter - går i sitt eget rolige tempo. Til tross for den konstante kranglingen, holder familien seg tilsynelatende sammen på utsiden. En dag kommer Goupi-Tonkin fra Paris, for å gifte seg med sin kusine Goupi-Muguet.
Men kort tid etter at han kommer fra Paris ankommet før hendelsene forandrer seg dramatisk, når et annet familie-medlem, Goupi-Tisane, blir myrdet. I tillegg har 10 000 franc sporløst forsvunnet fra gården. Plutselig blir Goupi-Tonkin fra Paris mistenkt for å stå bak alt dette, og han blir arrestert. Men han forsøker å unngå politiet lenge nok for å oppdage den virkelige skyldige.
Ernst Zündel
Ernst Christof Friedrich Zündel (født 24. april 1939 i Bad Wildbad i Tyskland, død 6. august 2017 samme sted) var en tysk utgiver som var kjent for Holocaust-benektelse. Han har blitt fengslet flere ganger: i Canada for å utgi litteratur «sannsynlig for å tilskynde hat mot en identifisert gruppe», og anklaget for å være en trussel mot nasjonal sikkerhet; i USA for overtredelse av sin oppholdstillatelse; og i Tyskland anklaget for «tilskyndelse av rasehat». Han bodde i Canada fra 1958 til 2000.
I 1977 opprettet Zündel et lite forlag som han kalte Samisdat Publishers som utga pamfletter som The Hitler We Loved and Why og Did Six Million Really Die?, begge framtredende dokumenter i bevegelsen for Holocaust-benektelsen.
Den 5. februar 2003 ble Ernst Zündel fengslet av politiet i USA og deportert til Canada hvor han satt fengslet i to år på et «sikkerhetssertifikat» for å være av utenlandsk nasjonalitet som ble betraktet som en trussel for nasjonal sikkerhet i påvente av domstolbeslutning. Straks dom var gjennomført ble han deportert til Tyskland hvor han ble anklaget og dømt i domstolen i Mannheim på anklager om å tilskynde Holocaust-benektelse som var datert tilbake til 1990-årene. Den 15. februar 2007 ble han dømt til høyeste straffen på fem år i fengsel. Alle disse fengslingene og rettsforfølgelsene var for å oppfordre og tilskynde hat mot en identifisert gruppe. Han ble løslatt den 1. mars 2010.
Bakgrunn
Zündel ble født i Bad Wildbad i Baden-Württemberg. Han utvandret til Canada i 1958, da han var 19 år for å unngå tysk verneplikt. Han giftet seg med en fransk-kanadisk kvinne, Janick Larouche, i 1960 som han fikk to sønner med, Pierre og Hans. I løpet av 1960-tallet kom han inn under innflytelsen til den kanadiske fascistpolitikeren Adrien Arcand.
Stjernekart
Et stjernekart er et kart over nattehimmelen. Astronomer deler stjernehimmelen inn i et rutenett for å forenkle bruken. De beynttes for å identifisere astronomiske objekter som stjerner, stjernebilder og galakser. Historisk har de blitt benyttet til navigasjon siden sivilisasjonens morgen. En planisfære er en type stjernekart som er spesielt anvendbar for nybegynnere. Merk at stjernekart ikke er samme sak som astronomiske kataloger som er en liste over astronomiske objekter som skapes for spesifikke formål.
Ernst Zündel
Bakgrunn
I sitt daglig virke arbeidet Zündel som grafisk designer, fotoretusjør og trykker. Hans kontroversielle oppfatninger var ikke velkjent på 1960- og 1970-tallet da han utga sine meninger under dekknavnet «Christof Friedrich». Ved en tid var han også en organisator blant innvandrere for Ralliement des créditistes, Quebecs parti for sosial kreditt (en politisk reform utviklet av C. H. Douglas). I 1968 gikk han inn i Canadas liberale parti og stilte til valg for ledervervet under navnet Ernest Zundel som en selvbeskrevet «plagsom kandidat» på en politisk plattform for «innvandrerrettigheter». Han benyttet sitt kandidatur til å gå imot anti-tyske holdninger. Han hoppet av før valget, men ikke før han hadde gitt sin kampanjetale ved partikonvensjonen.
Zündel fikk prominens og respektabilitet på 1970-tallet som talsmann for Concerned Parents of German Descent («Bekymrede foreldre av tysk herkomst»), en gruppe som hevdet at tysk-kanadiere og deres barn var mål for diskriminering grunnet anti-tyske stereotyper i media. På slutten av tiåret utstedet Zündel, som gruppens talsmann, pressemeldinger som protesterte mot NBCs TV-serie Holocaust grunnet seriens framstilling av tyskere. På slutten av 1970-tallet ble Zündel avdekket av reporteren Mark Bonokoski og det avsluttet hans karriere som en pålitelig mediatalsmann ved å avsløre at under pseudonymet «Christof Friedrich» publiserte han nynazistiske og antisemittiske pamfletter som The Hitler We Loved and Why.
Stjernekart
Kartlegging av stjerner, galakser og andre himmellegemer på et stjernekart kalles astrografi.
Ernst Zündel
Bakgrunn
Hans første ekteskap gikk i oppløsning i 1977 da han ble beryktet i offentligheten.
Zündel drev kampanje i Canada for å få forbudt filmen Schindlers liste som hets mot folkegruppe. og feiret at filmen ble forbudt i Malaysia og Filippinene, i praksis forbudt i Libanon og Jordan.
Den 8. mai 1995 ble hans bolig i Toronto et mål for ildspåsettelse som resulterte i skader på $400 000. En gruppe som kalte seg for «Den bevæpnede jødiske motstandsbevegelse» hevdet å stå bak, i henhold til Toronto Sun.
Samisdat Publishers
Gjennom sitt mindre forlag Samisdat Publishers utga Zündel revisjonistisk litteratur vedrørene jødenes skjebne i det tredje riket, men også bøker om UFOer skrevet av Zündel selv under pseudonym.
På 1980-tallet hadde Samisdat Publishers vokst til å bli distributør av nazistisk og nynazistiske plakater, lydbånd, og symboler av ulikt slag, foruten også pamfletter og bøker viet til Holocaust-benektelse og påståtte krigsforbrytelser begått av de allierte og av Israel. Zündel hevdet å ha adresser til 29 000 kunder i USA alene. Reklame for Samisdat Publications ble satt inn i vel ansette amerikanske magasiner og selv i tegneseriehefter. Vest-Tyskland ble et annet stort marked, noe som var brudd på den tyske loven om Volksverhetzung (tilskyndelse av hat mot folkegrupper) for å forhindre Holocaust-benektelse og utbredelse av nazistisk og nynazistisk materiale, og han sendte faktisk også utsendinger til hvert eneste medlem av den vesttyske Bundestag.
I desember 1980 informerte det vesttyske finansdepartementet Bundestag at mellom januar 1978 og desember 1979 ble «200 utsendinger av høyreekstremistisk innhold, inkludert bøker, tidsskrifter, symboler, dekorasjoner, filmer, kassetter og plater» blitt beslaglagt på vei inn i Vest-Tyskland; disse sendingene «kom hovedsakelig fra Canada». Den 23. april 1981 sendte den vesttyske regjering et brev til den jødiske kongress i Canada og bekreftet at kilden for materialet var Samisdat Publishers.
Fra 1981 til 1982 ble Zündel fratatt privilegiet til å sende post av de kanadiske myndigheten på det grunnlag at han benyttet posten til sendte hatpropaganda, en forbrytelse i Canada. Zündel begynte da å sende post fra en postboksadresse i Niagara Falls i den amerikanske delstaten New York, rett over grensen fra Canada, inntil de kanadiske myndighetene opphevet forbudet i januar 1983.
Rettssaker på 1980-tallet
I 1983 anmeldte Sabina Citron, en overlevende fra Holocaust, en privat klage mot Zündel for den kanadiske tribunalet for menneskerettigheter. I 1984 gikk myndighetene i Ontario med i en kriminalsak mot Zündel basert på Citrons klage. Zündel ble anklaget etter straffenloven, seksjon 181, for å spre «falske nyheter» ved å utgi Did Six Million Really Die?.
Zündel gjennomgikk to kriminalsaker i 1985 og 1988. Anklagen mot Zündel var at han «utga et utsagn eller fortelling, det vil si Did Six Million Really Die? som han visste er falsk og at det er sannsynlig vil føre til fortred på den offentlige interesse i sosiale og rasemessig toleranse, stridende med kriminalloven.» Etter en meget omtalt rettssak i 1985 ble Zündel funnet skyldig. Etter dommen klarte Zündel å få den opphevet grunnet en appell på juridisk teknikalitet. Det førte til en ny rettssak i 1988 hvor han igjen ble funnet skyldig og dømt. Zündel ble funnet skyldig ved to juryer, med saken gikk videre til høyesterett i 1992 ved at seksjon 181 (tidligere kjent som seksjon 177) var en overtredelse av ytringsfriheten under Canadas lov om rettigheter og friheter.
Saken i 1988 var bemerkelsesverdig grunnet at den støttet seg på vitnemål fra kontroversielle personer som David Irving og Fred A. Leuchter. Sistnevnte var selvlært henrettelsetekniker. Leuchters vitnemål ble likevel akseptert av retten, men hans rapport ble avvist basert på hans mangel på faglige akkreditiver. I 1985 ble ekspertvitnemål mot Zündels Holocaust-benektelse gitt i omfattende grad av Holocaust-historikeren Raul Hilberg. På grunn av det omfattende arbeidet Hilberg nedla i den første rettssaken, nektet han å gjenta vitnemålet ved den andre rettssaken i 1988. Zündel ble dømt i 1988 og dømt til 15 måneder i fengsel ved retten i Ontario. Imidlertid ble dommen i 1992 satt til side av høyesterett da loven han var blitt anklaget etter, rapportere falske nyheter, konstatert som ukonstitusjonell. Professor Christopher Browning var ekspertvitne i sakene mot Zündel. Auschwitz-overlevende Rudolf Vrba vitnet også.
Ut av Canada
I 1997 kollapset Zündels ekteskap med hans andre kone, Irene Marcarelli, etter 18 måneder. Hun vitnet mot ham på slutten av 1990-tallet da han var under etterforsking av Canadas kommisjon for menneskerettigheter for å fremme hat mot jøder på sitt nettsted. I januar 2000, rett ført kommisjonen hadde fullført sine høringer, forlot Zündel Canada og reiste til Sevierville i Tennessee hvor han giftet seg for tredje gang, da med Ingrid Rimland, og sverget på aldri å komme tilbake til Canada.
I 2003 ble Zündel arrestert i USA for overtredelse av immigrasjonsreglene. Etter to uker ble han deportert tilbake til Canada. Ettersom han var en tysk borger, hadde Tyskland samme år utstedt arrestordre på ham grunnet brudd på loven Volksverhetzung. Til tross for å ha levd i Canada i førti år hadde han aldri skaffet seg et kanadisk statsborgerskap. Søknader om statsborgerskap ble avvist i 1966 og på nytt i 1994. Zündel krevde flyktningstatus i Canada for å unngå utlevering til Tyskland, noe som førte til offentlig latterliggjøring. Den velkjente kanadiske kommentatoren Rex Murphy, spaltist i Globe and Mail og kanadisk TV, skrev: «Om Ernst Zündel er en flyktning, da er Daffy Duck Albert Einstein... Noen påstander er så tåpelige at de forråder sunn fornuft og menneskelig verdighet om det tillates et øyeblikks oksygen.»
Den 2. mai 2003 utstedte Canadas immigrasjonsminister Denis Coderre og riksadvokat Wayne Easter et «nasjonalt sikkerhetssertifikat» mot Zündel for å henvise at han var en trussel mot Canadas nasjonale sikkerhet og landets innbyggere grunnet hans forbindelser med voldelige nynazistiske grupper som Richard Girnt Butler, leder av Aryan Nations, den tyske nynazisten Christian Worch, og tidligere leder av kanadiske Aryan Nations, Terry Long, foruten også den tyske nynazisten Ewald Althans, dømt i tysk rett i 1995. Zündel benyttet alle tenkelige metoder for å unngå utlevering i Tyskland, inkludert å hevde at fengslingen hadde gjort ham syk. Mens han var fengslet forsøkte den kanadiske nynazisten Paul Fromm å organisere flere demonstrasjoner til støtte av Zündel, men disse ble møtt med overveldende opposisjon. Den 24. februar 2005 avgjorde Pierre Blais at Canada kunne deportere Zündel ut av landet og til Tyskland når som helst. Blais slo fast at Zündels aktiviteter «er ikke bare en trussel mot Canadas nasjonale sikkerhet, men også en trussel mot det internasjonale samfunns nasjoner.» Zündel ble deportert til Tyskland den 1. mars 2005.
Fengsling og dom i Tyskland
Ved ankomsten til flyplassen i Frankfurt am Main ble Zündel øyeblikkelig arrestert og holdt i varetektsarrest i fengselet i Mannheim i påvente av rettssak for å oppfordring til rasehat.
Den tyske aktor anklaget Zündel den 19. juli 2005 for fjorten tilfeller av oppfordring av rasehat, noe som er straffbart under tysk kriminallov, seksjon 130, 2.(3) (Agitasjon (seksjon) av folket) med opp til fem års fengsel. Anklagen nevnte sa at Zündel «nektet for utryddelsen av jødene var planlagt de nasjonalsosialistiske makthaverne og rettferdiggjorde dette ved å hevde at masseødeleggelsene ved Auschwitz og Treblinka, blant andre, var en oppfinnelse av jødene, og tjente undertrykkelse og utpressing av det tyske folk».
Hans rettssak var planlagt for fem dager fra og med 8. november 2005, men ble forsinket da dommer Ulrich Meinerzhagen bestemte at Horst Mahler, hvis lisens for å praktisere som advokat var trukket tilbake i 2004 og som i januar 2005 ble dømt til ni måneder i fengsel for oppfordring til rasehat, og ikke kunne være en del av forsvaret. Mahler hadde vært assosiert med de voldelige venstreekstreme Rote Armee Fraktion på 1970-tallet, men hadde siden gått over til den fascistiske siden og siden støttet høyreekstreme og antisemittiske grupper. Zündels offentlig forsvarer Sylvia Stolz ble også avvist på det grunnlag at hennes skriftlige rettslige anførsler til retten omfattet Mahlers ideer. Den 15. november 2005 annonserte Meinerzhagen at retten var utsatt for å tillate det nye forsvaret tid til forberedelser.
Rettssaken begynte på nytt den 9. juni 2006 og fortsatte ujevnt inn i 2007. Aktor konkluderte sin sak den 26. januar 2007 og krevde Zündel gitt maksimalstraffen på fem års fengsel og hvor statsadvokaten Andreas Grossman en «politisk svindler» som det tyske folk trengte beskyttelse mot. Etter å ha sitert omfattende Zündels skrifter om Holocaust argumenterte Grossman at «Holocaust har blitt bevist». Forsvaret krevde at Zündel ble frikjent.
Den 25. februar 2007 ble Zündel dømt til fem års fengsel, maksimumstraffen for overtredelse av loven Volksverhetzung (senksjon 130, 2.(3)) i tyske kriminallov som forbyr oppfordring til hat mot en minoritet i befolkningen, hvilket Holocaust-benektelse er tolket som av tysk rett.