cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bonifatius IX
Bakgrunn
Piero Tomacelli eller Piero (også Perino, Pietro) Cybo Tomacelli var etterkommer av Tamaso Cybo, som tilhørte en innflytelsesrik adelsfamilie fra Genova og slo seg med i Casarano i kongedømmet Napoli. En negativt innstilt kilde fra samtiden, den tyske historiekrøniker Dietrich von Nieheim som virket ved kurien i Roma, hevdet at han var analfabet (nesciens scribere etiam male cantabat). Den gamle baronfamilie i Casarano hadde hengalt til fattigdom.
Kardinal
Han ble gjort til kardinaldiakon til tittelkirken San Giorgio in Velabro i 1381 promovert til kardinalprest med titulus Sant'Anastasia i 1385.
Pave
Da de fjorten kardinaler som var forblitt tro mot Roma valgte ham til pave den 2. november 1389 manglet han teologisk skolering og erfaring fra den romerske kurie, men var beundret for sin faste karakter og milde fremtoning.
Dette var under det store skisma, og det satt også en pave i Avignon, Klemens VII, og han ble ansett som den rettelige pave i flere deler av kristenheten, og de to paver ekskommuniserte hverandre. Men Det tysk-romerske rike, England, Ungarn, Polen, og store deler av Italia aksepterte Bonifatius som den ekte og egentlige pave. Han var den annen pave på romersk side under dette skisma. Pave Bonifatius brøt med sin forgjenger Urban VIs og viste seg å opptre langt mer diplomatisk av ham. Han kunne blant annet slutte fred med kongeriket Napoli og anerkjente Ladislaus, sønn av den myrdede Karl III av Napoli, som Napolis hersker. Men dette var ikke tilstrekkelig for å overvinne skismaet. I løpet av årene etter at Klemens VII døde i Avignon (16. september 1394), ble Bonifatius IX bønnfalt om å abdisere. Selv av hans sterkeste støttespillere: Richard II av England (i 1396), riksdagen i Frankfurt am Main (i 1397), og kong Wenceslaus i Reims i 1398). Men han nektet. Historikeren Ludwig Pastor sier det slik: «de mange forsøk på å gjenopprette den kirkelige enhet under én pave i denne periode utgjør ett av de tristeste kapitler i Kirkens historie. Ingen av pavene hadde den storhet til slik å få avsluttet denne sørgelige tilstand».
Det britiske parlament vedtok «Statute of Provisors» som gav kongen vetorett over pavens disposisjoner  England.
St. Birgitta av Sverige ble kanonisert av pave Bonifatius IX, 7. oktober 1391. Universitetene i Ferrara (1391) og Fermo (1398) skylder ham sin opprinnelse, og universitetet i Erfurt sin approbasjon (1392).
Den osmanske sultan Bayezid I hadde dessuten erobret Bulgaria, og truet nå den ungarske grense. Sigismund av Ungarn, den senere tysk-romerske keiser, angrep Bayezid I. Men Sigismund klarte ikke å nå sine mål; i slaget ved Nikopolis (1396) led han et knusende nederlag.
Det vestlige skisma vedvarte, for etter motpaven Klemens' død ble det i Avignon valgt en ny, Benedikt (XIII). Til tross for alle motsetninger som bestod mellom de to paver var de helt enige om nødvendigheten om et korstog. I 1398 og 1399 rettet pave Bonifatius IX appeller om dette til det kristne Europa. til fordel for den bysantinske keiser Manuel II Palaeologus som var omringet og truet i et redusert område rundt Konstantinopel. Dette siste og største korstogshær skulle etter planen bådfre slå sultanen og deretter trenge helt frem til Jerusalem. Korstogsappellen fikk ikke særlig oppslutning.
Mot slutten av 1399 oppstod det flokker av selvpiskende pønitenter (flagellanter), kjent som bianchi eller albati («hvite pønitenter»), særlig i Provence, der albigenserne var blitt ryddet av veien mindre enn et hundreår tidligere. Skarene vokste og spredte seg til Spania og Nord-Italia. De vekket opp ubehagelige minner om de omvandrende 'flagellanter fra svartedaudens verste år, 1348—1349. De vandet i prosesjon fra by til by, kledt i hvite drakter, ansiktene dekket av hetter, og med røde kors på ryggen; etter en leder som bar på et stort kors. Det florerte rykter om at den endelige guddommelige dom var nært forstående, og om mariaåpenbaringer. De sang en hymne som var blitt svært populær på 1300-tallet, Stabat Mater, under sine opptog. For en tid mens de hvite pønitenter nærmet seg Roma og tiltok i styrke, støttet paven og kurien deres botsiver, men deres skepsis skulle vokse. Fa de kom henimot Roma lot Bonifatius IX deres anføre brenne på staken, og dkarene spredte seg raskt. Paven hadde gradvis kommet til at disse flokkene var lett bytte for agitatorer og konspiratører og fikk dem spredt for alle vinder. Pave Bonifatius lyktes aldri med sitt forsøk på å få den tyske kong Wenceslaus til å reise til Roma for der å krones med den keiserlige krone. Den 20. august 1400 ble Wenceslaus avsatt av de stadig mer misfornøyde kurfyrstene som mente han var helt uverdig, og Ruprecht von der Pfalz valgt til hans etterfølger. Paven anerkjente dette i 1403. Også pavens plan å få Ruprecht til å reise til Roma for å bli keiserkronet mislyktes. I det hellige år 1400 forsøkte pave Bonifatius også å få de tilreisende pilegrimmer til Roma til å støtte hans side overfor Benedikt i Avignon.
A Slave to Drink
A Slave to Drink er en amerikansk stumfilm fra 1909, regissert av Sidney Olcott.
Handling
Denne historien illustrerer en manns kamp for å overvinne alkoholismen. Selv om han fremdeles var en ung mann, hadde fiendene til familien hans allerede satt klørne fast i James Grant.
Han arbeider ved et lite sagbruk ved St. Johns River. Han var forelsket i Jenny, datteren til en bonde, som bodde i nærheten av sagbruket - og som forsøker å hjelpe ham ut av alkoholens klør.
Neolucanus lanwanorum
Neolucanus lanwanorum er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (32-38 millimeter) og bred, blank, svart hjortebille, dekkvingene brunrøde til svarte, vanligvis mørkest hos hunnen. Hannens kjever er omtrent så lange som hodet, hunnens noe kortere. Pronotum er avrundet, stort og bredt, ganske fint punktert. Dekkvingene er nokså jevnbrede, beina svarte. Hunnen ligner hannen bortsett fra at kjevene ikke er like forstørrede og kroppsformen er litt bredere.
Utbredelse
Arten lever i Myanmar og det nordlige India.
Ove Bergersen
Ove Bergersen (født 24. mai 1957) er en norsk biolog og naturfotograf fra Trondheim, bosatt i Ås.
Bergersen er utdannet biolog, og arbeider som seniorforsker på Bioforsk Jord og miljø. Han har deltatt i flere utstillinger og illustrert en rekke bøker. Han er spesielt kjent for sine bilder av insekter og planter. Bergersen er medlem i foreningen Norske Naturfotografer og tilknyttet bildebyrået Samfoto.
Bergersen står også for bildene i nettstedet og oppslagsverket Norges øyenstikkere, i regi av Norsk entomologisk forening og Naturhistorisk museum ved Universitetet i Oslo.
Petersborgplassen (Oslo)
Petersborgplassen er en plass i Tidemandsbyen på Ensjø i bydel Gamle Oslo. Den har navn etter og ligger foran eiendommen Petersborg, som har adresse Ensjøveien 12C. Huset ligger imidlertid på østsiden av Sigurd Hoels vei, flere titalls meter fra Ensjøveien. Navnet ble vedtatt i 2011, men opparbeidingen av området gikk over flere år etter det.
Kali Flanagan
Kali Flanagan (født 19. september 1995) er en amerikansk ishockeyspiller.
Silje Mikkelborg
Silje Mikkelborg (født 1998) er en norsk svømmer som representerer Skjetten Svømming.
Hun har (pr. 2019) vunnet 6 NM-gull og 27 NM-medaljer siden 2014.
Eredivisie 2002–2003
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Edmund Fjærvoll
Han ble innvalgt til Stortinget fra Nordland i 1961, og ble igjen valgt i 1969 etter å ha vært vararepresentant side 1965. Han var også vararepresentant i perioden 1958–1961.
Han var ordfører i Hadsel kommune i 1959–1961 og 1963–1967. I det sivile liv arbeidet han som gårdbruker, forsikringsagent og hotelleier.
Edmund Fjærvoll var far til Dag Jostein Fjærvoll (1947-2021), som også var stortingsrepresentant, forsvarsminister 1997–1999 og samferdselsminister 1999–2000.
Mandera
Mandera er en by i Kenya. I 1999 hadde den 30 433 innbyggere. Byen er hovedstaden i Mandera-distriktet og er 26 744 km2 stort.
Barna Putics
Barna Putics (født 18. august 1984) er en ungarsk håndballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på fjerdeplass med det ungarske landslaget.
Haut-Ogooué
Haut-Ogooué er en av Gabons ni provinser. Den er oppkalt etter elva Ogooué, og dekker et areal på 36,547 km². Provinshovedstaden er Franceville. En av de viktigste næringene i provinsen er gruvedrift, siden både mangan, gull og uran finnes i området. Det uranholdige mineralet francevillitt er oppkalt etter provinshovedstaden. Historisk sett er provinsen hjem til tre kulturer, obamba, ndzabi og téké.
I nordøst, øst og sør grenser Haut-Ogooué til flere departementer i Republikken Kongo:
I Gabon grenser provinsen til Ogooué-Lolo i vest og Ogooué-Ivindo i nord.
Departementer
Haut-Ogooué består av åtte departementer.
8. serierunde i Tippeligaen 2006
8. serierunde i Tippeligaen 2006 ble spilt tirsdag 16. mai. Seks kamper ble spilt klokken 18:00 og én kamp 20:00.
Enthora
Enthora er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Slekten er endemisk for Madagaskar og Komorene.
Olpe
Olpe  er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Byen har et areal på 85,88 kvadratkilometer og en befolkning som per 31. desember 2006 var på 25 612 innbyggere.
Olpe ligger cirka 60 km øst for Köln og 20 km nordvest for Siegen. Like nord for byen ligger en av delstatens største kunstige innsjøer, Biggesee.
Hermann Tilke
Hermann Tilke (født 31. desember 1954 i Olpe i Nordrhein-Westfalen i Vest-Tyskland) er en tysk arkitekt, designer av Formel 1-baner og racerfører.
Løpskarriere
På 1980-tallet konkurrerte Tilke i standardbilløp, hovedsakelig på den gamle banen på Nürburgring (Nordschleife). Han konkurrerte også i VLN-langdistanseracing (Veranstaltergemeinschaft Langstreckenpokal Nürburgring) og i 24-timersløpet på Nürburgring. Han og Dirk Adorf vant en del VLN-løp i V8-Star-serien i 2003 og 2004. I 2008-sesongen startet han i VLN sammen med Dirk Adorf i en Lamborghini Gallardo bygget opp av Raeder Motorsport.
Arkitektkarriere
Tilke startet i 1983 Tilke, Ingenieure für Umwelttechnik, hvor han med hell kombinerte kunnskaper innen vei- og byggeteknikk. Bedriften, som i dag kalles Tilke GmbH & Co. KG, har hovedkontor i Aachen med virksomheter i Olpe, Berlin og Bahrain.
Et av hans første, mindre oppgaver var en kort tilførselsvei på Nürburgring, som han sikret seg via kontakter han fikk gjennom sin løpskarriere der. Senere, i 2002, omdesignet han det første svingkomplekset på banen.
Som følge av store endringer i sikkerhetsbestemmelsene i Formel 1 måtte mange baner bygges om, og Tilke klarte å få kontrakten på mange av dem. Hans første større jobb var den dramatiske ombyggingen av den raske Österreichring til den mye kortere A1-Ring i Østerrike på 1990-tallet. Tilke var også involvert i de radikale ombyggingene på Hockenheimring i Tyskland, og senere Fuji Speedway i Japan. Endringene som ble foretatt på Hockenheimring har generelt sett ikke blitt spesielt godt mottatt blant mange F1-fans, som hevder han har «kastrert» en tidligere storslått bane.
Etter å ha foretatt disse tildels kontroversielle endringene på etablerte F1-baner sikret Tilke seg også kontrakter på design av mange høyt profilerte nye baner, de fleste utenfor Europa. De mest kjente er:
Tilkes «varemerke» innen banedesign er en blanding av lange rettstrekninger og trange hårnålsvinger, mest i begynnelsen på banene, noe som er ment å gjøre forbikjøring lettere.
Tilkes baner har blitt kritisert for å føre til kjedelige og uinteressante løp og han har blitt beskyldt for «sakte drap» av Formel 1-sporten.
Cicindela sylvicola
Cicindela sylvicola er en av billene i delgruppen (underfamilien) sandjegere (Cicindelinae) i familiegruppen løpebiller.
Utbredelse
Cicindela sylvicola finnes lengre sør i Europa der klimaet er varmere, den finnes ikke i Norge.
Utseende
Cicindela sylvicola har en blanding av metallisk brunlig bronsefarge med en svak antydning til grønt. Også følehornene og beina har den samme fargeblandingen. Den har et sammensatt mønster av noen få bleke gul-hvite flekker på dekkvingene. Kjevene har ikke metallisk glans, men er lyst brunlig, med mørkt brune ytterkanter (tenner).
Mentor
Mentor (gresk: Μέντωρ, Méntōr; «vis», «rådgiver») var sønn av Alkimos. I sine aldrende år var Mentor en venn av helten fra Trojakrigen, Odyssevs, som fortalt av Homer i Iliaden og Odysseen. Odyssevs ga Mentor og sin fosterbror Eumaios ansvaret for oppfostringen av sin sønn Telemakhos og med ansvaret for hans palass da han selv reiste for å kjempe i Troja.
Da gudinnen Athene besøkte Telemakhos forkledde hun seg som Mentor for å skjule seg fra de plagsomme frierne til hans mor Penelopeia. Som Mentor oppmuntret hun Telemakhos til å stå opp mot frierne og reise utenlands for å finne ut hva som har skjedd med hans far. Da Odyssevs kom tilbake til Ithaka opptrådte Athene på nytt i skikkelsen til Mentor i Odyssevs' palass.
Mentor som begrep
På grunn av Mentors forhold til Telemakhos og for den forkledde Athenes oppmuntring og praktiske planer for å håndtere personlige dilemma, har personnavnet Mentor kommet inn i språket for å benevne en person som drar nytte av sin kunnskap for å lære og veilede andre som har mindre erfaring. Den generelle bruken av ordet har antagelig kommet via senere populære romanser hvor Mentor spilte en langt større rolle enn hva han gjør hos Homer.
Den første moderne bruken av begrepet som er dokumentert, kan bli sporet til en didaktisk bok fra 1699: Les Aventures de Télémaque av den franske forfatteren François Fénelon hvor hovedpersonen er Mentor. Denne boken ble meget populær på 1700-tallet.
Cyréna Samba-Mayela
I 2021 skulle hun representere landet sitt under Sommer-OL 2020 i Tokyo på 100 meter hekk der hun ikke startet i førsøksheatet.
Øst-Timor under Sommer-OL 2004
Øst-Timor under Sommer-OL 2004. To sportsutøvere (en av hvert kjønn) fra Øst-Timor deltok i friidrett under Sommer-OL 2004 i Athen. Det var første gang Øst-Timor deltok i et sommer-OL og de vant ingen medaljer. Den kvinnelige friidrettsutøveren Aguida Amaral var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Tredje slaget ved Isonzo
Tredje slaget ved Isonzo ble utkjempet mellom Italia og Østerrike-Ungarn mellom 18. oktober og 3. november 1915 på Italiafronten under første verdenskrig. Dette var det tredje av til sammen tolv slag ved Isonzo.
Med bare to og en halv måned etter det andre slaget til å komme tilbake, kom den italienske øverstkommanderende Luigi Cadorna til at artilleristøtten måtte forsterkes og styret dette med 1,200 enheter.
I det tredje angrepet var de italienske målsettingene å innta de østerriksk-ungarske brohodene ved Bovec og Tolmin, samt helst å kunne innta Gorizia.
Cadornas taktikk var fortsatt enkel og utplasserte alle sine styrker langs Isonzo. Østerrikerne tok fordel av at det ikke var så mange steder hvor et angrep komme komme, og konsentrerte styrkene og slagkraften der.
I ly av kraftig artilleriild rykket de italienske styrkene fram til Plave ved Isonzos vestbredd, og over Kras-platået og San Michele-fjellet for å gå rundt de østerrikske styrkene som forsvarte Gorizia. Som i det andre slaget to og en halv måneder tidligere var det blodige kamper på platået ved San Michele.
Kampene døde ut 3. november, men bare to uker senere gikk Italia til et nytt angrep.
Stefán Karl Stefánsson
Stefán Karl Stefánsson (født 10. juli 1975 i Hafnarfjörður, død 21. august 2018 ) var en islandsk skuespiller og sanger. Han var best kjent i rollen som Robbie Rotten fra LazyTown i 2004.
I oktober 2016 gikk skuespilleren ut og informerte om at han hadde fått bukspyttkjertelkreft, og det førte til at LazyTown-skribent startet opp en «GoFundMe-kampanje» hvor han gav folk på internett tillatelse til å bruke en sang fra LazyTown-serien, kalt We Are Number One, for å lage parodier som ville bidra til å samle inn penger til å dekke Stefans økonomiske utgifter når han ble for syk til å kunne jobbe. Kampanjen ble meget populær etterhvert som kjente YouTube-artister begynte å laste opp parodier på We Are Number One som førte til at låten ble en internett-meme, og man klarte å samle inn mer enn 110,000 pund til Stefánssons pleie.
Det virket en stund som han var på bedringens vei, men 28. juni 2017 gikk hans kone Steinunn Ólína Þorsteinsdóttir ut på Facebook og sa blant annet «Stefan har kolangiokarsinom (gallegangskreft), en sjelden og lite forsket på sykdom. Sykdommen nådde før hans død det fjerde stadiumet, noe som betydelig senket Stefans forventede levetid.» Stefánsson gikk bort den 21. august 2018 som en følge av sykdommen.
Nándor Fazekas
Nándor Fazekas (født 16. oktober 1976) er en ungarsk håndballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på fjerdeplass med det ungarske landslaget.
George Volceanov
George Valentin Volceanov (født 28. mai 1956 i București) er en rumensk akademiker, leksikograf og oversetter som oversetter fra engelsk og ungarsk. Han ble uteksaminert i 1979 fra Fakultet for germanske språk (engelsk-rumensk avdelingen) ved Universitetet i București. Han har doktorgrad i filologi og er professor ved Universitetet «Spiru Haret» i București.
Volceanov, som blir ansett for være en av de mest anerkjente litteraturoversetterne fra engelsk til rumensk, har mottatt et antall priser for sine oversettelser.
Som leksikograf har han utgitt slangordbøker for rumensk, engelsk og ungarsk.
POWER7
POWER 7 er en 64-bit RISC mikroprosessor som er utviklet av IBM. Mikroprosessoren er basert på IBMs Power Architecture og ble lansert i den 8. februar 2010. POWER7 er etterfølgeren til POWER6, og ble utviklet av IBM i laboratorier på omkring et dusin steder, deriblant Rochester i Minnesota, Austin i Texas, Essex Junction i Vermont, og Böblingen i Tyskland.
POWER7 er en 8-kjerners mikroprosessor. Den er også tilgjengelig i nedskalerte versjoner med 4 og 6 kjerner. Det finnes også en spesifikk TurboCore modus som kan slå av fire av kjernene, mens de resterende fire kjernene fortsatt har tilgang til hele minnet (RAM) og nivå-3 hurtigminne.
Hver kjerne er kapabel til å utføre fire tråder parallelt (symmetrisk multiprosessering), noe som gir en teoretisk ytelse på 32 parallelle tråder. Ved 4.04 Ghz har en 8-kjerners POWER7 en teoretisk ytelse på 33.12 GFLOPS per kjerne og 264.96 GFLOPS totalt. POWER7 overgikk dermed ytelsen til SPARC64 VIIIfx, som ble lansert den 14. mai 2009 som verdens raskeste mikroprosessor.
Karakteristika
En viktig forskjell fra POWER6 er at POWER7 utfører instruksjoner out-of-order. Selv om den høyeste klokkefrekvensen er lavere enn på POWER6 (4.14 GHz versus 5.0 GHz), har hver enkelt kjerne høyere ytelse enn på POWER6, samtidig som det er 4 ganger flere kjerner.
Systemer
POWER7 benyttes på IBM Bladecenter PS700, PS701 og PS702, og på modellene P750 Express, P755, P770 og P780.
Ugli
Ugli er den styggeste frukten i sitrusfamilien, derav navnet, som henviser til det engelske ordet "ugly" (stygg). Krysningsfrukten kombinerer sødme med bitterhet, som en mellomting mellom grapefrukt og appelsin.
Opprinnelse
Ugli er en krysning mellom grapefrukt (eller pomelo ifølge enkelte kilder) og mandarin. Den ble oppdaget viltvoksende i Jamaica, hvor det hovedsakelig dyrkes i dag.
En ugli er litt mindre enn en grapefrukt og har færre frø. Den har grovt, ruglete, grønn-gult skall som er pakket løst rundt fruktkjøttet. Fruktkjøttet er guloransje, mykt og veldig saftig med frisk smak. Smaken heller mer mot mandarinens sødme enn mot grapefruktens bitterhet.
Karl Kleist
Karl Kleist (født 31. januar 1879 i Mulhouse i Alsace, død 26. september 1960 i Frankfurt am Main) var en tysk nevrolog, hjerneforsker og psykiater som er kjent for sine bidrag innen deskriptiv psykopatologi og nevropsykologi. Han er særlig kjent for å ha skapt begrepsparet unipolar (einpolig) og bipolar (zweipolig), som blir brukt i unipolar lidelse og bipolar lidelse.
Peter Schwinghammer
Peter Schwinghammer er en tysk tidligere skihopper som konkurrerte for Vest-Tyskland.
Han deltok i den tysk-østerrikske hoppuka og verdenscupen i årene 1977-1984, med 19.-plass i 1977/78 som beste sammenlagtplassering i Hoppuka. Han tok to ganger verdenscuppoeng (blant de 15 beste), med 10.-plass i Oberstdorf 30. desember 1981 som best. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 42 i 1981/82. I VM i Lahtis i 1978 ble han nummer 47 av 55 deltakere i storbakken og nummer 51 av 55 deltakere i normalbakken. Han var på det vesttyske laget som ble nummer 8 av 10 lag i lagkonkurransen, som var prøvegren. I VM i skiflyging i Oberstdorf i 1981 ble han nummer 36 av 38 deltakere.
Østerrike under Vinter-OL 1980
Østerrike under Vinter-OL 1980. Førtitre sportsutøvere, trettitre menn og ti kvinner, fra Østerrike deltok i seks sporter, aking, alpint, bobsleigh, kunstløp, skihopping og skiskyting under Vinter-OL 1980 i Lake Placid i USA. Østerrike kom på fjerdeplass med tre gull-, to sølv- og to bronsemedaljer. Alpinisten Annemarie Moser-Pröll var Østerrikes flaggbærer under åpningsseremonien.
Nicole Hensley
Nicole Hensley (født 23. juni 1994) er en amerikansk ishockeyspiller.
Hun var med på USAs lag som vant gull under Vinter-OL 2018 i Pyeongchang.
Bernhard Tellegen
Bernard Tellegen (født 24. juni 1900, død 30. august 1990) var en nederlandsk elektroingeniør og oppfinner av pentoden og gyratoren. Han er også kjent for en teori innen kretselektronikken kalt Tellegens teori.
Han ble uteksaminert fra Det tekniske universitetet i Delft i 1923 som elektroingeniør og arbeidet deretter ved Philips' forskningslaboratorium i Eindhoven. Han oppfant pentoden i 1926. Gyratoren som han oppfant omkring 1948 brukes for å simulere en induktans uten å bruke en spole. Dette er for eksempel brukbart i HiFi-equalizers. Han tok ut 41 amerikansk patenter.
I perioden 1946-1966 var han fungerende professor i kretsteori ved TU Delft. Fran 1942 til 1952 var han leder for NERG, (Nederlands Elektronica en Radio Genootschap) og ble i 1952 æresmedlem av NERG. Han var også medlem av IEEE (Institute of Electrical and Electronics Engineers) og fikk Edison-medaljen for 1973 "for en kreativ karriere med signifikant prestasjon innen elektrisk kretsteori, inklusive gyratorn."
Den ville låvefesten
Den ville låvefesten (originaltittel Barnyard) er en amerikansk animasjonskomedie fra 2006. Filmen er regissert og skrevet av Steve Oedekerk, og har Kevin James, Courteney Cox, Sam Elliott, Danny Glover, Wanda Sykes, Andie MacDowell, og David Koechner i hovedrollene.
Filmen hadde ordinær kino-premiere i USA 4. august 2006 og norgespremiere 12. januar 2007.
Handling
Etter Bens død velger gårdens samfunn Otis som deres nye leder. Men Otis er fremdeles uansvarlig, og unndrar seg alle de nye pliktene sine. Men Otis deler et romantisk øyeblikk med Daisy, hvor hun avslører at ektemannen hennes og resten av flokken hennes tidligere hadde druknet under en flom. Dette etterlot henne og Bessy som de eneste overlevende medlemmene av flokken deres. Neste morgen får Otis beskjed om at coyotene har kidnappet alle hønene fra gården deres, og Otis bestemmer seg endelig for å ta ansvar og stå opp mot coyotene en gang for alle.
Rolleliste (stemmegivere)
== Norske stemmer ==
Virgin Active
Virgin Active er en treningssenterkjede i Syd-Afrika, Namibia, Italia, Spania, Portugal, Australia, Singapore, Thailand og Storbritannia.
Historie
Treningssenterkjeden ble lansert i 1999 i Preston i Lancashire som en del av Richard Bransons Virgin Group, opprinnelig med hovedkontor i Milton Keynes. I 2013 ble hovedkontor flyttet til Barbican i London, med kun et lite telefonisenter igjen i Milton Keynes.
I Syd-Afrika kjøpte selskapet de gjenværende aktiva i kjeden Health and Racquet Club, etter at dens morselskap, Leisurenet, hadde meldt oppbud i oktober 2000 for 319,6 millioner sydafrikanske rand. Det sydafrikanske selskapet driver også Virgin Life Care.
I 2002, ved hvilket tidspunkt selskapet hadde 350.000 medlemmer, solgte Branson 55 prosent av selskapet til Bridgepoint Capital for 40 millioner pund. I 2005 kjøpte Branson ut Bridgepoints eierandel i virksomheten for 134,5 millioner pund.
Menighedsfakultetet
Menighedsfakultetet (MF) i Aarhus er et privat opprettet, teologisk utdannelsessted på universitetsnivå som utelukkende finansieres ved private bidrag. Fakultetet begynte undervisningen i 1972, og er utgått fra Folkekirkens såkalte høyrefløy, og undervisningen bygger på et konservativt bibelsyn.
Undervisningen på Menighedsfakultetet har tradisjonelt fungert som et supplement til undervisningen ved Aarhus Universitet for teologi- og religionsstuderende ved universitetet, da Menighedsfakultetet ikke har hatt eksamensrett, men 1. september 2005 begynte det en bachelorutdannelse i teologi ved Menighedsfakultetet. Denne bachelorutdannelsen er akkreditert gjennom University of South Africa i Pretoria. Tidligere var det gjennom University of Wales.
Rúnar Már Sigurjónsson
Rúnar Már Sigurlaugarson Sigurjónsson (født 18. juni 1990) er en islandsk fotballspiller som spiller for den kasakhstanske klubben FK Astana. Han spiller også for Islands herrelandslag i fotball.
Klubbkarriere
Sigurjónsson startet karrieren i den lokale klubben UMF Tindastóll, før han som 17-åring gikk til HK. Første året spilte han for klubbens andrelag, Ýmir, men avanserte til klubbens førstelag, hvor han tilbragte to sesonger. Før 2010-sesongen av Úrvalsdeild, gikk han til Valur.
Etter 2012-sesongen, 31. januar 2013, signerte Sigurjónsson en låneavtale for nederlandske PEC Zwolle som løp ut 2012/13-sesongen, med opsjon på ytterligere to sesonger. Kort tid etter at han ankom klubben, ble Sigurjónsson skadet, og kunne følgelig ikke spille. Sent i april ble det klart at han ville returnere til Valur for 2013-sesongen av Úrvalsdeild, men det var uklart om og når han igjen kunne spille. Sigurjónsson spilte igjen for Valur fra mai 2013.
Det ble 6. august 2013 klart at Sigurjónsson hadde signert en kontrakt på tre og et halt år for GIF Sundsvall.
Landslagskarriere
Sigurjónsson har spilt fire landskamper og scoret ett mål for Island. Han spilte også fem kamper for Islands U19-lag i 2008. For U21-laget spilte han tre kamper og scoret ett mål fra oktober 2011 til juni 2012. Sigurjónsson spilte første kamp for A-landslaget 14. november 2012, da Island slo Andorra 2–0 på bortebane. Sigurjónsson scoret sitt første landslagsmål i samme kampen.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i Frankrike 2016.
Garissa
Garissa er hovedstaden i fylket med samme navn i det østafrikanske landet Kenya. Byen var tidligere administrasjonssete for distriktet Garissa og for North-Eastern Province. Den ligger på slettelandet øst i Lenya, ved elven Tana, ca. 40 kilometer sør for ekvator.
Ved folketellingen 1999 hadde byen 50 955 innbyggere, men ettersom den har hatt kraftig vekst, kan innbyggertallet ha steget betraktelig siden. Et overslag for 2007 oppgir folketallet til 73 900. Folketellingen 2009 oppgir 119 696 innbyggere. Viktigste befolkningsgrupper i byen er somaliere, hovedsakelig fra klanen Ogadeni-Darod.
Oslo folkehelsepris
Oslo folkehelsepris deles ut til en organisasjon eller virksomhet som har gjort en spesiell innsats for folkehelsen i Oslo. Prisen er på kr. 50 000 og kan deles ut til ideelle, frivillige eller offentlige virksomheter i Oslo, men ikke til enkeltpersoner.
Prisen ble utdelt første gang i 2007, og er initiert av bystyret.
Embu
Embu kan være:
To Demonstrate How Spiders Fly
To Demonstrate How Spiders Fly er en britisk stumfilm fra 1909 regissert av F. Percy Smith.
Machakos
Machakos er en by i Kenya, 64 kilometer sydvest for Nairobi. Byen er administrativt senter i Machacosdistriktet i østprovinsen. I 1999 hadde byen 144 109 innbyggere. I 2008 ble befolkningen anslått til om lag 192 000 innbyggere.
Misaki Matsutomo
Misaki Matsutomo (født 8. februar 1992) er en japansk badmintonspiller som konkurrerer mest i dobbel. Hun har blant annet sølv og bronse fra Asialekene, samt seire i enkelte Super Series-turneringer.
Persona
Persona er en film fra 1966, skrevet og regissert av Ingmar Bergman.
Misaki Matsutomo
Per 2016 er hennes partnere i damedouble vanligvis Ayaka Takahashi, og i mixed double Kenichi Hayakawa.
Hun tok gull under Sommer-OL 2016.
Persona
Filmen ble spilt inn ved Fårö i Gotlands län i Sverige, der Bergman også bodde selv. Filmen er et kammerspill, og betegnes som et modernistisk drama.
Filmen er i svart/hvitt i likhet med mange av Bergmans øvrige filmer. Filmens hovedfotograf var Sven Nykvist, og filmmusikken var komponert av Lars Johan Werle.
Filmen ble distribuert av Svensk Filmindustri (SF).
Handling
Filmen åpner med en serie korte filmklipp, alle uten replikker. Så skifter scenen til en ung gutt som ligger og leser en bok, før han setter seg opp og strekker hånden mot kameraet. Fokuset vendes og vi får se at han strekker seg for å ta på et ansikt han ser foran seg. Deretter flyttes handlingen til et sykehus. Der får den unge og uerfarne sykepleieren Alma beskjed av sin overordnede om å ta seg av en pasient. Pasienten er en ung og tilsynelatende suksessrik skuespillerinne ved navn Elisabeth Vogler. Hun er innlagt fordi hun har sluttet å snakke, uten at man har kunnet påvise verken psykiske eller fysiske skader. Hennes nåværende taushet oppstod etter at hun hadde opptrådt i dramaet Elektra.
Filmstil
I boka Film History – an introduction, skrevet av David Bordwell og Kristin Thompson, omtales Persona som filmen der Bergman for alvor realiserer sin nærgående stil; med "nærgående" siktes til at han lar karakterenes følelser blottes i stor grad. I Persona gjelder dette for eksempel en scene der Alma konfronterer Elisabet, og konfrontasjonen kulminerer i at Elisabet slår Alma til hun blør, og Alma truer med å kaste kokende vann på Elisabet.
Sjanger
Ifølge Bordwell og Thompson kjennetegnes Bergmans kammerspill blant annet av at de inneholder flere lange scener med nærbilder av karakterenes ansikt, der bakgrunnen fremstår som abstrakt, slik at seeren blir tvunget til å fokusere på uttrykket og blikket hos karakteren. Dette er definitivt er et element man kan finne i Persona.
Sjangermessig klassifiseres filmen som et modernistisk drama. «Modernisme» er et omfattende begrep, er det visse kjennetegn som gjør at en film kan plasseres i den bevegelsen. For det første er det ikke uvanlig at en modernistisk film oppfattes som provoserende. I Persona kan dette gjelde visse seksuelle elementer, som en erigert penis i åpningssekvensen og seksuelle historier fortalt av karakterene. Modernistiske filmer kan også ofte rette oppmerksomhet mot emner som vanligvis oppfattes som tabu-belagte eller ubehagelige. I Persona berøres emner som abort og en mors forakt for sitt eget barn. Dessuten er mange modernistiske filmer preget av en stor tvetydighet; dette kan gjelde både selve handlingen og de ulike rollefigurene. Også dette er trekk man finner i Persona.
Bordwell og Thompson omtaler filmen både som et «psykodrama» og som et modernistisk drama, hovedsakelig på grunn av filmens følelsesmessige nærgåenhet, tvetydighet og refleksivitet.
Mottakelse
Persona ble meget godt mottatt av filmmiljøer i flere land. Den vant også en rekke priser, blant annet to Guldbagger i 1967 for beste kvinnelige hovedrolle (Bibi Andersson) og beste film, i tillegg til priser for beste skuespillerinne (Bibi Andersson), beste regissør og beste film ved utdelingen av National Society of Film Critics Awards i USA. Bibi Andersson var dessuten nominert i kategorien beste utenlandske skuespillerinne ved BAFTA-prisutdelingen for filmåret 1966.
Om filmen
Filmen Persona har derfor gjort seg svært bemerket i den nyere filmhistorien, ikke bare på grunn av temaene den prøver å avdekke, men også på grunn av filmens form og stil. Boka ”1001 filmer du må se før du dør” fastslår at Persona har vært emne for ivrig debatt blant filmvitere, i tillegg til å ha blitt en viktig referanseramme og inspirasjonskilde for europeisk kunstfilm og populærfilm. Dette har gitt seg utslag i utallige referanser i senere filmer, samt forskjellige tolkninger av budskap og diskusjoner på filmblogger verden over.
Felix Götze
Felix Götze (født 11. februar 1998) er en tysk fotballspiller som spiller for Rot-Weiss Essen.
Den 24. mai 2017 skev han under sin første proffkontrakt med Bayern München. Kontrakten varer til 30. juni 2019.
Han er broren til den tyske fotballspilleren Mario Götze.
Vulkan (planet)
Vulkan var en liten planet som var antatt å eksistere i en bane mellom Merkur og solen. I et forsøk på å forklare forstyrrelsene i Merkurs omløpsbane foreslo den franske matematikeren og astronomen Urbain Jean Joseph Le Verrier de kom av en annen planet, som han navnga Vulkan. Ingen slik planet ble noen gang funnet, og Merkurs bane har nå blitt forklart av Albert Einsteins generelle relativitetsteori.
Bente Estil
Bente Estil (født 1970) er en norsk politiker (Ap) som fra 2015 til 2021 var ordfører i Lierne kommune.
Hun er cand.philol. med hovedfag i historie fra NTNU. Hun har arbeidet i offentlig forvaltning.
Olav Tryggvason
Olav I Tryggvason (norrønt: Óláfr Tryggvason), født ca. 960, død ca. 999, var konge over deler av dagens Norge ca. 995–999. Man vet svært lite om Olavs korte periode som konge, og hvilke deler av landet han styrte er usikkert.
Olav var en vikinghøvding som deltok i angrep mot England. Han hadde økenavnet Olav Kråkebein.
Olav falt i et sjøslag, som kan ha vært i Øresund i år 999.
Det fantes ikke noen normalisert skrivenorm på norrønt i Olavs samtid, og det varierer derfor fra dokument til dokument hvordan navnet hans står skrevet. En variant er Óláfr Tryggvasun.
Familie og tidlig liv
De norske og islandske kildene er samstemte om at foreldrene til Olav var Astrid og Tryggve Olavsson. Men hvor foreldrene og Olav kom fra, er svært usikkert:
Det er uvisst når Olav ble født. Snorre Sturlason skrev at han ble født like etter at hans far ble drept (ca. 963), mens andre kilder hevder at det skjedde en gang mellom 964 og 969. Øystein Morten mente han var født senest i 970.
Vi vet ikke hvor han ble født. Noen av de stedene som er foreslått som Olav Tryggvasons «fødested», basert på fortellingen i Heimskringla, er Lalandsholmen i Frøylandsvatnet, Kongeøya i Randsfjorden, Ramsholmen i Storsjøen i Nord-Odal og Holmen i Sirdalsvatnet. Både på Lalandsholmen og Kongeøya, og ved Frøylandsvatnet er det reist minnesteiner.
I viking?
Skaldekvadet Óláfsdrápa er laget av en ukjent forfatter om lag år 1200. Ifølge kvadet selv er det forfattet av skalden Hallfred Vandrædaskald, en av Olavs hirdskalder, men dette eierskapet blir stort sett avvist av moderne filologer og historikere. Óláfsdrápa forteller at Olav tidlig drog i viking. Han hadde Russland som utgangspunkt, og var i kamper i Østersjøen, ved Frisland og i Irskesjøen. Det er ikke støtte for dette i eldre kilder.
Snorre har eventyrlige fortellinger om Olav Tryggvasson ved Østersjøen og i Gardarrike. Dagens historikere regner fortellingene om Olavs barndom og ungdom som oppdiktede, selv om de kan inneholde historisk korrekt informasjon, både om personer og hendelser.
I England i 991–994
I engelske kilder opptrer i perioden 991–993 en som omtales som Anlaf. Det antas at det var Olav Tryggvasson, men det kan også ha vært andre.
Anlaf ble for første gang nevnt i året 991, da i The Anglo-Saxon Chronicle. Han kom med 93 skip til Folkestone, hvor han plyndret seg vei til Sandwich, så til Ipswich og til slutt til Maldon, hvor Anlafs hær vant slaget mot Ealdorman Byrthnoth. Etter erkebiskop Sigerics anbefaling betalte den engelske kongen, Ethelred, vikingene 10 000 pund sølv for at plyndringene skulle opphøre. Det er en diskusjon om hvorvidt det var Anlaf eller den danske kongen Svein Tjugeskjegg som ledet slaget ved Maldon. Det er ikke kilder som bekrefter at Svein eller hans menn var til stede i Maldon.
Høsten 993 sendte den engelske kongen bud på Anlaf. De møttes ved Andover for å bli kjent, til forhandlinger og til en stor seremoni der Ethelred var fadder ved Olavs dåp eller konfirmasjon. Ethelred ga ham kongelige gaver. Som resultat av møtet ved Andover er det bevart en avtale. Avtalen innledes ved å slå fast at det er en fredsavtale mellom Ethelred og hans rådgivere, og Olav, Jostein og Gudmund Steitasson. Svein Tjugeskjegg står ikke anført som en av partene i avtalen. Anlaf lovte å aldri returnere til England som fiende. Avtalen innebar at Anlaf skulle hjelpe kongen mot indre og ytre fiender. Anlaf, Jostein og Gudmund Steitasson fikk betalt 22 000 pund sølv.
Hersker og konge av Norge
Bøndene i Trøndelag hadde startet et opprør mot Håkon Sigurdsson Ladejarl. Han ble sviktet av sine egne, og drept. Det er uvisst om drapet forårsaket Olavs reise til Norge, om det skjedde som en følge av Olavs ankomst eller om det var ikke var noen sammenheng.
En gang i perioden i 994 til 996 dro Olav til Norge. Han satte sin fot på norsk jord for første gang ytterst på øya Moster i Bømlo.
Den danske historikeren som kalles Saxo Grammaticus fortalte at Olav i starten sto for styret i Norge. Han hersket med full kongelig makt og myndighet, men han bar enda ikke kongenavn. Svein Tjugeskjegg søkte tilflukt hos ham, men ble avvist.
Professor i historie Claus Krag mener at det er så godt som umulig å bedømme hva Olav historisk og reelt egentlig betydde i de fem årene han var norsk konge, det vil si i perioden 995–1000.
Det er uvisst om Olav bare var konge over Vestlandet (det gamle riket til Harald Hårfagre), eller også styrte over Trøndelag og deler av Østlandet. Ingen av skaldekvadene knytter ham til Trøndelag. Området omkring Oslofjorden hørte til Danmark. Han sikret makten ved å gifte bort sin søster Astrid til Erling Skjalgsson, den mektigste mannen på Vestlandet. Ifølge Odd Snorresson fikk Erling som ombud området mellom Sognefjorden og Lindesnes. Det kan være at dette også var Olavs kongerike.
Hedendom og kristendom
Vi vet ikke mye om hvordan Olav egentlig forholdt seg til hedendom og kristendom, og kildene spriker.
Olav ble i forbindelse med fredsslutningen i 993 opplært i den kristne tro av erkebiskop Sigeric av Canterbury og biskop Ælfheah av Winchester, og ble enten døpt eller konfirmert ved denne anledningen. Om Olav allerede var døpt tidligere, er omdiskutert. Den angelsaksiske krønike forteller at Ethelred II var hans fadder.
Adam av Bremen skrev ca. 1075 at somme sa at Olav var kristen, mens andre mente han var frafallen. Men alle var enige i at han var en spåmann, han leste i tegn og satte all sin lit til fuglevarsler. Derav fikk han også økenavnet Olav Kråkebein. Han drev også med trolldomskunst og hadde med seg seidemenn.
Vi vet at kristningen av Norge var påbegynt lenge før Olavs tid. Men Olavs navn knyttes i sagaene til det såkalte tinget på Dragseid som påbød kristendommen, og som kirkegrunnlegger på Moster. Siden Dragseid ellers er et ukjent tingsted og det på Moster ikke er arkeologiske spor etter en tidlig kirke, kan det være at dette er oppdiktet.
Det kan være at han etablerte et kirkelig nærvær av en viss betydning langs kysten. Videre skal han ha sendte misjonæren Tangbrand til Island. Det hadde betydning for islendingenes endring av lovene, slik at de ble basert på kristendommen.
Olavs død
Olav døde i et sjøslag. Middelalderkildene spriker om hvor slaget var, og hvem som deltok i slaget:
Kildene er samstemte om at Olav hoppet i sjøen, etter at det ble klart at slaget var tapt.
Bjørn Bandlien og Per G. Norseng konkluderte med at Kong Olav falt i et sjøslag ved Svolder i år 1000, etter å ha blitt slått av en allianse bestående av danskekongen Svein Tjugeskjegg, den svenske kongen Olof Skötkonung og ladejarlen Eirik Håkonsson. Øystein Morten mente at sannsynligvis var slaget i Øresund i 999. Egil Kraggerud mente slaget trolig fant sted i en gang i perioden 998-1004.
Adam av Bremen skrev at Svein Tjugeskjegg overtok Olavs rike. Snorre mente at riket ble delt mellom Svein Tjugeskjegg, Olof Skötkonung og Eirik Håkonsson. Claus Krag skrev at etter Olavs fall ble Svend Tveskæg norsk overkonge, mens Eirik og Svein jarler skulle styre landet fra Lindesnes og nordover på hans vegne. I Viken fortsatte det å sitte danske underkonger slik som tidligere.
Olav i kunsten
Snorre Sturlasons Olav Tryggvasons saga (ca 1230) er en del av Snorres Heimskringla. Andre sagaer om ham er Odd munks saga om Olav Tryggvason (ca 1190), Dråpa om Olav Tryggvason (ca 1200) og Den større saga om Olav Tryggvason (ca 1300).
Kvadet «Ormurin langi» («Ormen Lange») er skrevet av Jens Christian Djurhuus omkring 1830. Kvadet har 86 vers på færøysk. De første 13 versene av balladen ble oversatt til norsk (landsmål) av Per Sivle og trykt i avisa Fedraheimen i april 1885. Den beskriver et slag mellom kongene. Den er brukt i den tradisjonelle færøydansen.
Olav Tryggvason-monumentet, også kalt «Olav Tryggvason-støtten» og liknende, er et monument over Olav Tryggvason utformet av billedhuggeren Wilhelm Rasmussen (1879–1965) og reist på Torvet i Trondheim i 1921. Det 18 meter høye minnesmerket består av en skulptur av Olav Tryggvason plassert øverst på en søyle med en sokkelfot. Kongen er framstilt med sverd og kors-prydet rikseple i hendene. Ved kongens føtter ligger et avhugget hode med en hammer. Det er tolket som å være av guden Tor med hammeren Mjølner som symboliserer kongens seier over hedendommen, et trollhode eller av trellen Kark.
Den norske komponisten Ragnar Søderlind har skrevet operaen Olav Tryggvason. Den er i to akter hvor Edvard Griegs og Bjørnstjerne Bjørnsons operafragment er innarbeidet. Librettoen til operaen er skrevet av K. J. Moe. Operaen ble skrevet 1995-1998 og har opus 69. Den ble uroppført 26. september 2000 i Grieghallen i Bergen.
Carlos Pérez (håndballspiller)
Carlos Pérez (født 26. august 1971) er en cubanskfødt ungarsk håndballspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han endte på fjerdeplass med det ungarske landslaget.
John W. Witek
John W. Witek (født 13. september 1933 i Chicago i USA, død 31. januar 2010 i Washington, D.C.) var en amerikansk katolsk prest og sinolog tilhørende jesuittordenen.
I 1934 tok han mastergrad i østasiatisk historie ved Loyola University i Chicago, og tok doktorgraden i 1973 ved Georgetown University i Washington D.C. Deretter ble han «assistant professor» ved Xavier University i Cincinnati. To år etter vendte han tilbake til Georgetown University, og virket der til sin død.
Neolucanus fiedleri
Neolucanus fiedleri er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En stor (32-49 millimeter) og bred, halvmatt, rødlig svart hjortebille. Hannens kjever er litt kortere enn hodet, knivformede med tenner langs innerkanten. Pronotum er avrundet, stort og bredt, noe innsnevret bakerst. Dekkvingene er noe hvelvede, litt innsunkne på sidene foran. Beina er svarte. Hunnen ligner hannen bortsett fra at kjevene ikke er like forstørrede, kroppsformen er litt bredere.
Utbredelse
Arten er utbredt i Laos, Kambodsja, det nordlige Vietnam og det sørlige Kina.
Haakon Eeg-Henriksen
Haakon Eeg-Henriksen, (født 17. mars 1892 i Bergen, død 27. juli 1974 i Oslo) var en norsk entreprenør og sivilingeniør.
Eeg-Henriksen ble uteksaminert fra Bergens tekniske skole i 1910. Etter Krigsskolen ble ha vernepliktig offiser i 1912 og begynte samme år å studere ved Norges tekniske høgskole. Eksamen som bygningsingeniør 1915. Etablerte i 1922 egen virksomhet; H. Eeg-Henriksen, Ingeniør- og entreprenørforretning.
Eeg-Henriksen ble kjent da han i 1926 fikk i oppdrag å flytte den 17 meter lange og 266 tonn tunge granittblokken som skulle bli Monolitten fra Iddefjorden til Frognerparken i Oslo. Granittblokken ble fraktet på lekter fra Iddefjorden til Bestumkilen, hvorfra den skulle fraktes til Frognerparken. Datidens løfteanordninger og landverts transportmidler var ikke istand til å håndtere en slik transport, men Eeg-Henriksen benyttet seg av prinsipper fra oldtiden og et arbeidslag på fem mann betjente en pumpe som løftet opp stenblokkens bakre ende og når den var kommet høyt nok gled den ved tyngdekraftens hjelp frem et par meter. Det var et stykke ingeniørkunst uten sidestykke.
I 1930 gikk Eeg-Henriksen i kompaniskap med ingeniør Diderich H. Lund og selskapet ble hetende Haakon Eeg-Henriksen & Diderich Lund A/S
I 1930-årene gikk firmaet meget bra og under den tyske okkupasjonen ble Eeg-Henriksen internert i Tyskland mens Diderich H. Lund måtte flykte til Sverige. Firmaets virksomhet ble ledet av nære medarbeidere og var mest opptatt med arbeider for NSB med forlengelsen av Nordlandsbanen.
Eeg-Henriksen var tilbake på kontoret 23. mai 1945 og fra 1952 påtok han seg arbeidet med å organisere det viktige Forsvarets anleggsdirektorat. Fra 1955 ledet han sitt eget firma frem til 1972.
Eeg-Henriksen satt i utallige råd og utvalg, og var president i Den Norske Ingeniørforening 1948–52 og i Norges Forsvarsforening, For sin dyktige ledelse av Forsvarets Anleggsdirektorat ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1954. I 1958 ble han tildelt Forsvarsforeningens hederstegn og ble utnevnt til æresmedlem. Fram til 1971 var han det eneste æresmedlemmet i denne foreningen, ved siden av Kong Olav.
Neo
Neo er et internasjonalt hjelpespråk laget av den belgiske diplomaten Arturo Alfandari (1888 – 1969) og publisert i 1937.
Som mange andre språklagere tok Alfandari utgangspunkt i Esperanto. Han reduserte bruken av for- og etterstavelser, og bygde ut ordforrådet. Ordstammene ble gjort så korte som mulig. I Neo legges det vekt på rytme og vellyd, på bekostning av gjenkjennelighet. Resultatet er at Neo ved første øyekast kan virke like utilgjengelig som Schleyers Volapük fra 1879.
Neo fikk en del oppmerksomhet på 1960-tallet gjennom Alfandaris plastinnbundne bøker på engelsk og fransk. Det er fremdeles mulig å komme over dem i antikvariater. Men det gikk likevel med Neo som med de fleste andre slike språkprosjekter: det overlevde ikke sin skaper.
Språkeksempel
Fader vår på Neo:
Na Patro ki sar in cel,
siu ta nom santat.
Venu ta regno.
Siu fat ta vol,
asben in cel, as on ter.
Na shakida pan ne diu oje.
E ne pardonu na debos,
as nos pardonar na deberos.
E no ne induku in tentado,
mo ne fridu da mal.