cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kenneth Grahame
Ettermæle
A.A. Milne laget en sceneversjon av Det suser i sivet i 1929, og boka er filmet flere ganger. Enka Elspeth Grahame bidro til den første biografien i 1933, skrevet av Patrick Chalmers. Muligens kan hun også ha vært aktiv i redigeringen av boka. Hun utga en samling av hans upubliserte skrifter i 1944: First Whisper of ‘The Wind in the Willows’, hvori også brevene som var begynnelsen på Det suser i sivet.
Hans forfatterrettigheter ble testamentarisk overført til The Kenneth Grahame Fund ved Bodleian Library, Oxford.
Et skuespill av David Gooderson fra 1982, The Killing of Mr Toad, skildrer Elspeth Grahame som enke anno 1934, omgitt av figurer fra Det suser i sivet. Gooderson fremstiller henne som en ensom og forsømt kvinne, preget av etterdønningene av en dysfunksjonell familie med for høye forventninger til sønnen.
Jaam-e-Jam International
Jaam-e-Jam International er en iranskspråklig TV-kanal som er basert i USA med bidrag fra iranske utvanderere.
Jaam-e-Jam International ble etablert i 1982 av Manouchehr Bibiyan i samarbeid med iranske flyktninger til USA etter den iranske revolusjonen i 1979.
Kanalens sendinger er allment tilgjengelig i mange deler av verden via satellitt. I Norge tilbyr Get og Canal Digital kanalen.
Basketball under Panamerikanske leker 1959
Basketball under Panamerikanske leker 1959. Basketball var med som en av nitten sporter under de tredje Panamerikanske leker 1959 som ble arrangert i Chicago i USA fra 27. august til 7. september. Det var en turnering for menn og en for damer, USA vant begge.
Thomas Delaney
Thomas Joseph Delaney (født 3. september 1991) er en dansk-amerikansk fotballspiller som spiller for den spanske klubben Sevilla FC.
Den 17. august 2016 skrev han under for Werder Bremen.
Den 7. juni 2018 skrev han under for Borussia Dortmund.
Hans far er fra USA. Etternavnet Delaney er opprinnelig irsk.
Landslaget
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2018 i Russland.
Han ble tatt ut i s EM-tropp til EM i fotball 2021.
Han ble tatt ut i s tropp til VM i fotball 2022 i Qatar.
Lanaria lanata
Lanaria lanata er en plante som vokser i Sør-Afrika. Den er den eneste arten i familien Lanariaceae i ordenen Asparagales.
Tonga (Tuvalu)
Tonga er den største landsbyen og administrasjonssentrum på øya Nanumanga på Tuvalu. Den hadde 308 innbyggere i 2002. Den befinner seg vest på øya, i likhet med øyas eneste andre landsby, Tokelau. Sammen utgjør de ett tettsted.
Bunhill Fields
Bunhill Fields er en tidligere gravlund i Islington, rett nord for City of London. Den anvendes nå som en offentlig park, og er 1,6 hektar stor.
Opprinnelig het den Bone Hill på grunn av sin anvendelse som gravplass. Under pestutbruddet i London som startet sommeren 1665 og varte til det følgende år, ble rundt 100,000 døde gravlagt her.
Gravplassen var i bruk fram til 1854, og ca. 123,000 begravelser ble foretatt i denne perioden her. Over 2,000 monumenter finnes fortsatt. En rekke nevneverdige personer har sine graver der, blant annet John Bunyan (død 1688), Daniel Defoe (død 1731), William Blake (død 1827), Susanna Wesley (død 1742), Thomas Bayes (død 1761) og Isaac Watts (død 1748).
Lag-EM i friidrett 2014
Lag-EM i friidrett 2014 ble arrangert for femte gang 21. og 22. juni 2014.
Superligaen
Sted: Eintracht-Stadion, Braunschweig, Tyskland
1. divisjon
Sted: Kadriorg Stadium, Tallinn, Estland
2. divisjon
Sted: Daugava Stadium, Riga, Latvia
3. divisjon
Sted: Dinamo Arena, Tbilisi, Georgia
Deltakerland
Athletic Association of Small States of Europe
Stiftelsens fristelser
Stiftelsens fristelser er et musikkalbum med Stiftelsen, utgitt i 1981. Dette ble bandets siste plate.
I krig og kjærlighet
I krig og kjærlighet er et musikkalbum med Evig Poesi, utgitt i 2005.
Trollvann
Trollvann i Lillomarka (320 moh.) ligger ved Grefsenkollveien mellom Grefsenåsen og Lachmannsfjellet. Trollvann ble rensket opp i 1920 for bading og skøyteløping. Akebakke og to skibakker ble anlagt, og en gammel stue ved vannet – Trollvannstua – ble påbygd til serveringssted.
Det er en godkjent bålplass ved vannet, der bål kan tennes hele året.
Jens Schreiber
Jens Schreiber (født 26. august 1982) er en tyske svømmer.
Han representerte Tyskland under Sommer-OL 2004 i Athen.
Chilotrogus
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Asia.
Drekka melk EP
Drekka melk EP er en EP med Evig Poesi, utgitt i 2003.
Lasse Nielsen
Lasse Ladegaard Nielsen (født 8. januar 1988) er en dansk fotballspiller som spiller for den svenske klubben Malmö FF.
Landslaget
Den 15. august 2012 fikk han sin første landskamp for mot.
Tullverket
Tullverket er en statlig myndighet som har til oppgave å kontrollere inn- og utførsel av varer over Sveriges grenser. Tullverket samler inn toll, merverdiavgift og andre skatter for de varene som føres inn fra land utenfor EU samt opplysninger som ligger til grunn for utenrikshandelsstatistikken. Tullverket behandler også informasjon om hvilke regler som gjelder ved handel med land utenfor EU og har til oppgave å se til at disse reglene etterleves.
Strategisk plassert utmed Sveriges grense overvåker Tullverket grensene slik at ikke varer som narkotika, våpen, alkohol m.m. ulovlig føres inn eller ut av Sverige. Bekjempelse av narkotikasmugling, alkohol- og tobakkssmugling samt økonomisk kriminalitet er områder som prioriteres høyt.
Vardebreen
Vardebreen er en isbre på Spitsbergen, Svalbard, like vest for Barentsburg på andre siden av Grønfjorden. Den er rundt 1,5 km lang og ligger ved fjellene Vardeborg (588 m) og Vardåsen (567 m).
Breen er oppkalt etter fjellet Vardeborg som den grenser mot, og det skriver seg til formen på en varde. Breen ligger i forkastningen mellom Det sørvestlige terreng med grunnfjell i vest, og Spitsbergens sentrale tertiære basseng med sedimenter i øst. Breen heller østover fra forkastningen.
Nedenfor breen er det en del morene-avsetninger, og elva Festningselva renner videre østover ut i Grønfjorden.
Krokodillevokter
Krokodillevokter (Pluvianus aegyptius) er en monotypisk art i slekten krokodillevoktere (Pluvianus), som er monotypisk i krokodillevokterfamilien (Pluvianidae). Arten har altså ingen nære slektninger (se taksonomi). Som sådan inngår familien som en basal gruppen i underordenen lofugler (Charadrii), som er en av fem underordner i vade-, måse- og alkefugler (Charadriiformes). Arten er endemisk for Afrika sør for Sahara, og den er ifølge IUCNs rødliste livskraftig.
Etymologi
Det vitenskapelige familienavnet Pluvianidae følger av det franske navnet Pluvian du Sénéga som ble tildelt arten av d’Aubenton i 1765–1781. Det franske pluvian betyr brokkfugl (lofugl) og har blitt latinisert til slektsnavnet Pluvianus. Det stammer trolig fra det latinske uttrykket pluviale, som kan oversettes med regnkappe eller regnfrakk, og har sammenheng med den kappelignende sorte fjærkledningen denne fuglen har. Selve artsnavnet aegyptius følger av det greske uttrykket aiguptios (Αιγυπτιος) og betyr rett og slett egyptisk. Betydningen av det vitenskapelige artsnavnet er altså egyptisk brokkfugl (med regnkappe).
Det norske trivialnavnet på arten har en ganske annet bakgrunn. Det stammer fra en anekdotisk fortelling som skildrer denne fuglens symbiotiske relasjon med krokodiller. Skildringen skal stamme fra tiden da Herodotos levde, og forteller hvordan krokodiller som ligger å varmer seg på elvebredden med åpen kjeft lar disse fuglene få ete av restene i munnen på krokodillene, uten at de tar fuglene. Slik atferd er ikke bekreftet, så skildringen må i dag regnes som en factoid eller allegorisk fiksjon. Det norske trivialnavnet på arten blir også benyttet på mange andre språk.
Taksonomi
Krokodillevokter ble opprinnelig beskrevet som Charadrius ægyptius av Linnaeus i 1758, etter et taxon fra Egypt. Arten har tradisjonelt vært plassert i brakksvalefamilien (Glareolidae), men fylogenetiske data bekrefter at denne fuglen er distinktiv, samtidig som dataene indikerer at den står ganske fjernt fra brakksvalene. Den er snarere søstergruppen til kladen med tjeldfamilien (Haematopodidae), avosettfamilien (Recurvirostridae) og lofamilien (Charadriidae).
Beskrivelse
Krokodillevokteren blir cirka 19–22 cm lang og veier typisk 73–92 g. Vingespennet utgjør cirka 47–51 cm. Fjærdrakten er hovedsakelig sort (som ei kappe over hodet, nakken og ryggen) og grå (vingene og stjerten) på oversiden, og gul (halsen, brystet og buken) på undersiden. Fra basen av overnebbet renner det ei hvit stripe, nærmest som et hvitt pannebånd, bakover langs tinningen, på oversiden av øynene, til nakken, der de to stripene (på hver sin side) møtes. Fra nakken renner det et bånd av sort i halvsirkelform rundt nedre del av brystet. Brystbåndet har en tynnere hvit kan i bakkant, som følger opp til ryggen på fuglen. Nebbet er rett og sort og øynene svært mørke. Det undere ekstremitetene er mellomlange og svakt blågrå i fargen. De ender i tre tær på hver fot.
Systematisk inndeling
Inndelingen under følger Boyd (2016), og støttes i hovedsak av HBW Alive. Det knytter seg fortsatt usikkerhet til både den basale rekkefølgen og familiestrukturen innenfor denne underordenen. Norske navn på arter og grupper følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle, men kun foreløpige.
Utbredelse og habitat
Krokodillevokter er en endemisk art som er utbredt i et belte sør for Sahara i Afrika, fra Atlanterhavet i vest til Rødehavet i øst. Dette innebærer områder i fra Senegal til det vestlige Eritrea og Etiopia, og sørover til Den demokratiske republikken Kongo og det nordlige Uganda, samt i en smal stripe inn i Kongobassenget rundt Kongoelven og det ekstremt nordlige Angola. Tidligere fulgte utbredelsen også Nilen nordover inn i Egypt, men der er arten nå lokalt utryddet. Utbredelsesområdet utgjør ifølge BirdLife International cirka 11 500 000 km² og totalpopulasjonen teller omkring 15 000–57 000 individer..
Arten trives langs breddene av store tropiske elver med sand- og grusansamlinger. Dette er et habitat som blant annet deles med hvilende vekselvarme krokodiller, som bruker de samme sandbankene til å varme seg i solen. Krokodillevoktere unngår elvemunninger og områder med tett skog. Fuglene regnes som ganske tamme og er også ofte å finne i umiddelbar nærhet av menneskelige bosetninger.
Ernæring
Arten eter ormer, bløtdyr, akvatiske insekter (både larver og voksne individer) og småfluer. Det hevdes også at de kan ete frø og død fisk. Føden samles med forskjellige metoder, inkludert plukking fra bakken og fangst av flygende insekter, samt skraping i underlaget med føttene og vending av steiner og rek med både nebb og føtter.
Hekking
Arten hekker i perioden januar–april, eller til i mai nord for ekvator når vann-nivåene er lave, men det er også eksempler på små kyllinger i Ghana fra slutten av november. I de sørligste delene av utbredelsen mangler man data. Krokodillevoktere hekker solitært parvis og er monogame. Eggene legges i en ufôret dyp grop bygget av stein og rek på bakken (cirka 15 cm i diameter og 5 cm dyp). Redet legges på en utsatt sandbanke i elveleiet, og begge foreldrene bidrar til byggingen. Paret bygger ofte også mange reder, før de blir fornøyd og velger ett av dem. Hunnen legger typisk 2–3 (1–4 anses som normalt) gulbrune egg med små rødbrune og grå flekker. Eggene legges med én dags mellomrom, og hvert av dem veier i snitt 8,51–10,48 g.
Inkubasjonstiden varer i cirka 28–31 dager, og begge foreldrene ruger vekselvis. Tidlig og morgenene kan hver av dem ligge på eggene i opp mot fire timer av gangen, men på det varmeste om dagen bytter de på hvert 10.–20. minutt. Eggene blir delvis eller fullstendig dekket over (med nebbet) med sand hver gang en av foreldrene forlater redet. Blir det for varmt kjøles eggene ned med fuktig sand eller ved at påtroppende forelder dypper buken i vann og legger seg på eggene. Denne prosessen gjennomføres med få minutters mellomtid på det varmeste av dagen.
Når kyllingene klekker veier de cirka 7–7,5 g. De er kamuflasjefargede og forlater redet samme dag. Både mens de fortsatt er i redet og i opp mot 3–4 uker etter at de har forlatt det, kan foreldrene dekke dem med sand for beskyttelse. Foreldrene fortsetter også å dyppe fjærdrakten i vann for å kjøle ned kyllingene. Kyllingene, på sin side, begynner lete etter mat selv i løpet av sju dager. De får full fjærdrakt etter cirka 30–35 dager. Både egg og kyllinger er utsatte for predasjon fra ulike rovfugler, som svartglente (Milvus migrans) hvitbrystkråke (Corvus albus). Noen steder kan også oversvømmelser føre til tap av både egg og avkom, spesielt i det sørlige Etiopia.
Migrasjon
Krokodillevoktere regnes i hovedsak som standfugler, men kortere lokale migrasjoner i forbindelse med vann-nivåene er vanlig. Lengre migrasjoner er heller ikke uvanlig, som fra Etiopia til Sudan (600–800 km). I Nigeria og Tsjad gjør arten irregulære forflytninger nordover under regntiden i mai–oktober, da elvene flommer over. Man tenker seg også et lignende scenario i Sierra Leone i juni–november, men her er datagrunnlaget mangelfullt for å kunne si noe konkret. I den grad arten migrerer, gjør den det i flokker på opp til 60 individer.
Arten observeres av og til også langt utenfor sin normale utbredelse. I så måte hevdes det at arten har blant annet har vært en tilfeldig besøkende på Tenerife (1800-tallet), i Libya (august 1969), Israel (1800-tallet), Jordan (sent på 1800-tallet). Den ble dessuten registrert i Polen i oktober–november 1991, men det var trolig en rømt fugl. En tilsvarende hendelse ble registret i Spania i mai–juni 2008.
Quebec Nordiques
Québec Nordiques (fransk: Nordiques de Québec) (var et NHL-lag med tilhold i Quebec, Canada i årene 1972-1995. Nordiques ble dannet som et av de opprinnelilge deltakende lagene i WHA i 1972. og ble i 1979 tatt opp i National Hockey League.
De tok navnet Nordiques («nordboer») da laget var et av de nordligste lagene innen den profesjonelle idretten i Nord-Amerika. De eneste profesjonelle ishockeylagene lenger nord var Edmonton Oilers, Calgary Cowboys, Vancouver Blazers og Winnipeg Jets.
Nordiques er det eneste større profesjonelle idrettslaget fra Quebec i moderne tid, og det ene av to i byens historie. Det andre var Quebec Bulldogs som vant Stanley Cup i 1912 og 1913, og spilte bare en sesong i NHL (1919–1920).
I 1995 flyttet laget til Denver, Colorado, og skiftet navn til Colorado Avalanche.
Tecophilaeaceae
Tecophilaeaceae er en plantefamilie i ordenen Asparagales. Gruppen har ikke fått noe norsk navn, og artene vokser ikke naturlig i den nordiske floraen. De er urter med knoll og ofte monosymmetriske blomster. Utbredelsen er svært usammenhengende med arter i Afrika, Chile og California i USA.
Ixiolirion
Ixiolirion er en planteslekt. De ble tidligere plassert i narsissfamilien, men regnes nå som den eneste slekta i familien Ixioliriaceae i ordenen Asparagales. Artene er urter med knoll og store, blå blomster. De er utbredt i de tørre strøkene fra Sinai og østlige Tyrkia østover til Sentral-Asia, Pakistan og Xinjiang.
Åndelig føde EP
Åndelig føde EP er en EP med Evig Poesi, utgitt i 2001.
Latipalpus
Latipalpus er en slekt biller som hører til gruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Asia.
Anna-Lisa Björling
Anna-Lisa Björling (før ekteskap kjent som Anna-Lisa Berg; født 15. mars 1910 i Stockholm, død 24. november 2006 samme sted) var en svensk operasangerinne og skuespiller. Hun var gift med tenor Jussi Björling fra 1935 til hans død i 1960.
Anna-Lisa som ble født og oppvokst i Stockholm, studerte ved Kungliga Musikaliska Akademien, hvor hun gikk ut fra som en sopran. Etter at Anna-Lisa giftet seg med Jussi Björling i 1935, fokuserte hun på sitt familieliv og sine barn i ti år. Når barna ble eldre fortsatte hun sine musikkstudier, og gjorde et meget vellykket comeback i Stockholmsoperaen i 1948, der hun spilte ulike roller frem til slutten av 1960-årene.
I Sverige og enkelte ganger i utlandet opptrådte hun duetter med ektemannen Jussi Björling, for TV-programmer og andre arrangementer. Hun hadde også vært med i noen tidlige svenske filmer, både som skuespiller og sanger på 1930-tallet.
Hun ble av og til kreditert som Anna-Lisa Berg eller Anna-Lisa Björling Barkman.
Hun døde i Stockholm i 2006, 96 år gammel.
Be Cool
Be Cool er en amerikansk krimkomedie fra 2005 som var basert på en bok av Elmore Leonard med samme navn fra 1999. Boka var oppfølger til romanen Get Shorty, som ble filmatisert i 1995.
Aurum (album)
Aurum er et musikkalbum med Gjermund Larsen trio, utgitt i 2010.
Be Cool
Elmore Leonard ble inspirert av Barbara Keith til å skrive Be Cool. Leonard og bandet hennes opptrådde sammen rundt om i USA med en Words and Music Tour etter utgivelsen av boka.
Handlingsreferat
Chili Palmer, rastløs etter år med det han mener var kjedelig film-produksjon, kommer inn i musikk-bransjen etter å ha sett en leiemorder henrette sin gamle venn Tommy Athens, eier av et plateselskap. Chili tilbyr å hjelpe Tommys enke, Edie Athens, med å administrere den sviktende virksomheten, som skylder 300 000 dollar til hiphop-produsent Sin LaSalle. Chili er imponert av sangeren Linda Moon, og hjelper henne med å frigjøre henne fra kontrakten hennes til Nick Carr og Raji, som har en homofil samoansk livvakt ved navn Elliott.
Carr og Raji ansetter en leiemorder, Joe "Loop" Lupino for å drepe Chili før han kan redde Edies bedrift ved å arrangere en live-opptreden for Linda sammen med Steven Tyler og Aerosmith. Lasalle krever betaling på 300 000 dollar, men godtar å gi Chili noen dager på å få pengene på plass. Når russerne forsøker å drepe Chili, dreper Joe Loop feilaktig Ivan Argianiyev - den russiske pøbelens leiemorder. Carr blir rasende når han oppdager denne feilen. Raji forsøker deretter å ta livet av Loop. Carr forsøker å lure Chili, men Chili er mye smartere enn Carr forventet. Raji og Elliott setter også opp en felle for LaSalle. Men fornærmet av Bulkins rasistiske bemerkninger, dreper LaSalle ham.
Dick Francis
Richard Stanley «Dick» Francis  (født 31. oktober 1920, død 14. februar 2010) var en britisk forfatter og jockey.
Francis var sønn av en jockey. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i Royal Air Force (RAF) som pilot for både bombefly og jagerfly.
Etter at han forlot RAF i 1946, ble Francis en celebritet innen britisk sprangridning. Fra 1953 til 1957 var han jockey for den britiske dronningmoren, mor til dronning Elisabeth II av Storbritannia. Han vant over 350 veddeløp, og ble i sesongen 1953–54 «champion jockey». Karrieren ble avbrutt etter et stygt fall i 1957.
Francis debuterte som forfatter i 1957 med selvbiografien The Sport of Queens. Deretter var han i 16 år fast veddeløpsmedarbeider i avisen London Sunday Express. I 1962 fikk han utgitt sin første thriller, Dead Cert. Dette ble starten på en lang forfatterkarriere og utgivelsen av en rekke kriminalromaner fra hesteløpsmiljøet. Bøkene er oversatt til mer enn 30 språk.
Francis mottok en rekke priser for sitt forfatterskap, og per 2006 var han den eneste forfatteren som tre ganger hadde vunnet Mystery Writers of Americas Edgar Award for årets beste roman. I 1989 fikk han britiske Crime Writers' Associations utmerkelse for livslangt arbeide av særlig høy kvalitet innen krimsjangeren, The Cartier Diamond Dagger. I 1996 ble han også tildelt Mystery Writers of Americas høyeste utmerkelse, Grand Master Award.
I 1984 mottok han Order of the British Empire. I 2000 ble han kommandør av samme orden.
Ørsvågen
Ørsvågen (nordsamisk: Ørsváhki) er en vik øst for Kabelvåg på sørsiden av Austvågøya i Vågan kommune i Lofoten.
William Cornwallis
William Cornwallis (født 10. februar 1744, død 5. juli 1819) var en britisk admiral i Royal Navy.
Wolfgang von Gronau
Hans Wolfgang von Gronau (født 25. februar 1893, død 17. mars 1977) var en tysk flypionér.
Biografi
Wolfgang von Gronau ble født i Berlin i en familie som kom fra det gamle dynastiet Hertugdømmet Berg. Han var sønn av en artillerigeneral, Hans von Gronau (1850-1940) og Luise Gerischer (1867-1926).
Like før første verdenskrig sluttet han seg til den Keiserlige tyske marinen hvor han fikk ansvar for en flybåtskvadron. Ved oppløsningen av det keiserlige forsvaret i 1919 hadde von Gronau blitt Oberleutnant zur See, den høyeste løytnantsgrad i den tyske marinen.
Den 18. august 1930 fløy von Gronau over Atlanterhavet med en Dornier Wal —den gamle D-1422 (N-25) som Roald Amundsen hadde brukt tidligere. Han tok av fra Sylt (Tyskland), fløy via Island, Grønland og Labrador og nådde New York etter en flygning på 7 520 km i løpet av 47 flytimer.
I 1934 ble han president i Aeroclub von Deutschland og i 1935 visepresident i Fédération aéronautique internationale. Von Gronau ble nå plassert ved den tyske ambassaden i Tokyo som flyattaché kort tid før utbruddet av andre verdenskrig. Han var diplomat i Japan frem til slutten av krigen, og var generalmajor da det Tredje Rike ble oppløst.
Utmerkelser
Wolfgang von Gronau fikk Harmon-troféet i 1932. I List auf Sylt står et steinmonument til minne om hans bedrifter med flybåter.
Ankomst
Ankomst er et musikkalbum med Gjermund Larsen trio, utgitt i 2008. Dette er trioens debutalbum.
823 Sisigambis
823 Sisigambis er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Flora. Den ble oppdaga den 31. mars 1916 av Max Wolf fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Sisygambis, moren til Dareios III av Persia.
Villingen-Schwenningen
Villingen-Schwenningen er en by i delstaten Baden-Württemberg i Tyskland med rundt 85 000 innbyggere. Byen er den største i landkreisen  Schwarzwald-Baar-Kreis.
Villingen-Schwenningen ligger i østkanten av Schwarzwald ved elven Brigach, omtrent 700 meter over havet. Kilden til elven Neckar ligger i Schwenningen (Schwenninger Moos).
Historie
I middelalderen var Villingen en østerriksk by. Under reformasjonen forble den katolsk. Villingen ble beleiret av marsjall Tallard i 1704. Oberst Von Wilstorff forsvarte seg godt i de utdaterte festningsverkene og etter seks dagar måtte Tallar gi opp.
Schwenningen var en landsby frem til 1800-tallet. I 1858 ble den første klokkefabrikken opprettet, og fra den tid har urmakeri og presisjonsmekanikk vært en viktig industri.
Mother (videospillserie)
Mother er en serie rollevideospill som har over tidene blitt utviklet av flere selskap, blant annet Ape, HAL Laboratory og Brownie Brown, og gitt ut av Nintendo. Shigesato Itoi skrev manuset til serien. Serien er satt i USA i det 20. århundret.
Louis Van de Perck
Louis Van de Perck var en belgisk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1920 i Antwerpen, han konkurrerte i bueskyting.
Van de Perck ble olympisk mester to ganger i bueskyting under OL 1920 i Antwerpen. Han kom på andreplass i den individuelle konkurransen i sittende liten fugl. Det var seks deltakere alle fra Belgia. I den individuelle konkurransen i sittende stor fugl kom han også på andreplass. De var de samme seks belgierne som deltok i denne konkurransen. I lagkonkurranse i både stor og liten sittende fugl var det kun et lag som deltok og besto av de seks belgierne som var med i de individuelle konkurransene. Uansett plassering var de seks deltakerne garantert to olympiske gullmedaljer i lag.
Liste over kulturminner i Tingvoll
Liste over kulturminner i Tingvoll er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Tingvoll. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Xeronema
Xeronema er en slekt av planter. De regnes til en egen familie, Xeronemataceae i ordenen Asparagales. Gruppen har ikke fått noe norsk navn, og artene vokser ikke naturlig i den nordiske floraen. De to artene er store, flerårige urter med en horisontal, flaskekostformet blomsterstand med røde blomster. Xeronema callistemon vokser på småøyer utenfor Nordøya på New Zealand, og Xeronema moorei finnes på Ny-Caledonia.
Husvågen
Husvågen er ei vik omtrent 4 kilometer nordøst for Svolvær på sørsiden av Austvågøya i Vågan kommune i Lofoten.
Vika har innløp fra Austnesfjorden ved nordenden av rullebanen til Helle lufthavn. Nordvest for innløpet krysser E10 via ca. 40 meter lang bru og fortsetter nordover langs østsiden. Ingen bebyggelse av betydning. Største dybde er 37 meter. Den omtrent 700 meter lange Buksnespollen går nordover av Husvågen. Samlet lengde er 3 kilometer.
Cynanchum
Plantene er halvbusker og flerårige urter med melkesaft, og mange har en kraftig jordstengel. Noen er klatreplanter, mens andre har opprett vekst. Bladene er motsatte, eller mer sjeldent kransstilte. Blomstene er tvekjønnede, femtallige, samkronede og radiærsymmetriske med bikrone. Frukten er en belgkapsel med mange hårete frø.
Ifølge The Plant List er det 283 arter i slekta Cynanchum. Artene er utbredt i de fleste varme eller varmt tempererte strøk. Fram til 1990-tallet omfattet slekta mange flere arter, men de er nå skilt ut i Funastrum, Orthosia, Pentarrhinum og Vincetoxicum. De fleste europeiske artene ble flyttet til Vincetoxicum, og den eneste arten i Europa nå er Cynanchum acutum.
Lu Yen-hsun
Lu Yen-hsun (født 14. august 1983 i Taipei) er en taiwansk tennisspiller.
Han representerte Kinesisk Taipei under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i singel.
Hans beste resultat i Grand Slam-sammenheng er en kvartfinale fra Wimbledon 2010.
Francesco de’ Medici di Ottaiano
Francesco de'Medici di Ottaiano  (født 28. november 1808 i Napoli i Italia, død 11. oktober 1857 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.
Lars Rudolf Klev
Lars Rudolf Klev (født 1970 i Mandal, Vest-Agder) er en norsk tidligere styrkeløfter, som konkurrerte for Mandal SK. Han er gift med Linda Nylund Klev, og sammen har de datteren Adine Louise og sønnen Billy Morgan. Av yrke er Klev leder for barnehjemsinstitusjonen Stiftelsen Lillehavn i Lindesnes.
Francesco de’ Medici di Ottaiano
Han ble utnevnt til kardinal i 1856 av pave Pius IX.
Lars Rudolf Klev
I 1989 tok Klev sølvmedalje i junior-EM i styrkeløft i klasse -110 kg, allerede som førsteårs juniorløfter. Samme år ble han også nordisk mester for juniorer. I de to påfølgende årene, 1990 og 1991, ble Klev to ganger junior-norgesmester, og tok nok en sølvmedalje i junior-EM.
Klev ble i 1993 historisk ved å være den første i Norge som løftet over 900 kg sammenlagt - dette allerede som juniorløfter. Dette året vant han NM-gull i seniorklassen, samtidig som han ble både junior-verdensmester og junior-europamester.
Klev har ikke deltatt i styrkeløftkonkurranser siden 1993, men han trener fortsatt. På Facebook-siden hans ble det i april 2013 lagt ut to videoer fra Sandaker Treningssenter i Oslo av at han løfter 260 kg x 3 repetisjoner i knebøy og 240 kg i benkpress. Det er også lagt ut en video på YouTube i 2013 av at Klev løfter 180 kg x 20 repetisjoner i knebøy. Under en oppvisning i Buen Kulturhus i Mandal i mai 2014 skal Klev ha løftet 300 kg i benkpress.
Dagfinn Grønoset
Dagfinn Grønoset (født 4. april 1920 i Trysil, død 28. januar 2008) var en norsk forfatter og journalist, bosatt i Elverum gjennom flere år av sitt liv. Hans største suksess var boka Anna i ødemarka fra 1972, som ble skoledannende for 1970-årenes dokumentarbiografier om glemte hverdagshelter i Utkant-Norge.
824 Anastasia
824 Anastasia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 25. mars 1916 av Grigorij Neujmin fra Simeiz-observatoriet på Krim. Den er oppkalt etter Anastasia Semenoff, en venn av Neujin, eller mindre trolig etter den myrdede storfyrstinnen Anastasia Nikolajevna av Russland.
Dagfinn Grønoset
Grønoset ble ansatt i avisen Østlendingen i 1939. Siden 1952 hadde Grønoset omfattende skriverier og opptredener i riksdekkende kanaler, hovedsakelig med hverdags-sliteren som artikkel- og intervjuobjekt. Flere av dem ble utgitt som bøker. Grønoset mottok en rekke priser for sitt arbeide, og ble i 1989 hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull.
Han var gift med journalist og forfatter Rise Grønoset, og derigjennom svoger av tidligere dansk utenriksminister Uffe Ellemann-Jensen.
Pseudoceresium
Pseudoceresium er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utbredelse
Slekten er endemisk for Ny-Caledonia.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger. Gruppen blir ofte slått sammen med Xystrocerini eller med Auxesini. Av og til plasseres den i underfamilien Lamiinae.
Sassafras
Sassafras (Sassafras albidum) er et løvfellende tre i laurbærfamilien som vokser i østlige Nord-Amerika.
Det blir opptil 35 meter høyt. Krona har mange tettsittende, snodde greiner. Rotskudd er vanlig. Barken er grå med korte, vertikale furer. Bladene har varierende form; de kan være ovale, eller ha to eller tre lapper. De er 10–16 cm lange og 5–10 cm brede, og om høsten blir de rødgule. Sassafras er som regel særbu, med hann- og hunnblomster på ulike trær. Blomstringstida er i april–mai. Blomstene sitter noen få sammen i en hengende klase. De dufter og har seks gulgrønne blomsterblad. Hannblomstene har 9 pollenbærere med purpurfarget støvknapp, og hunnblomstene har 6 reduserte pollenbærere (staminodier). Frukten er en blåsvart steinfrukt som er ca. 1 cm i diameter og sitter på en rød stilk.
Sassafras vokser best på veldrenert grunn i åpen skog, men den er også en vanlig pionerplante, som gror fram i store mengder på forlatt dyrket mark, eller etter skogbrann. Som pionerplante vokser den som regel sammen med Diospyros virginiana. I mer moden skog finnes den sammen med ambratre, blomsterkornell, alm, virginiaeiner, eik, hickory, amerikabøk, ask, sukkerlønn, tulipantre, amerikaagnbøk, virginiahumlebøk, Asimina triloba, robinia, rødlønn og syretre.
Nordgrensen for utbredelsen går fra sørvestre Maine vestover gjennom New York, aller sørligste Ontario og sentrale Michigan. Vestgrensen går fra Illinois gjennom aller sørøstligste Iowa, Missouri, sørøstlige Kansas, østlige Oklahoma og østlige Texas. Arten mangler lengst sør på kystsletta i Texas og Louisiana og i sørlige Florida. Den er utdødd i sørøstlige Wisconsin.
Tørkede blad fra sassafras benyttes som fortykningsmiddel og krydder i Lousiana-matretten gumbo. Røttene ble brukt til å lage drikken root beer, men er ikke lenger tillatt brukt i kommersiell produksjon på grunn av at røttene inneholder et kreftfremkallende stoff.
Sturla Davidsen
Sturla Davidsen (født 31. desember 1964 i Sortland, Nordland) er en av tidenes mestvinnende norske utøvere i idretten styrkeløft. Han ble verdensmester i 1997, europamester i 1994 og 1997, og han har vunnet ti NM-titler. Blant annet vant han NM-gull åtte år på rad i perioden 1990-1997, etter å ha kommet tilbake fra en to års utestengelse pga. dopingmisbruk. Davidsen har også vært strongman-utøver, og i 1996 vant han Norges sterkeste mann. Han ble i 2001 utestengt på livstid fra all idrett pga. nye brudd på dopingreglene.
Tidlige år
Sturla Davidsen ble født 31. desember 1964, da hans foreldre Rolf og Solfrid var henholdsvis 22 og 18 år gamle. Han er oppvokst sammen med sin familie i Kjerringvik ved Eidsfjord, i Sortland kommune. Han har tre yngre søsken: Børge, som er tre år yngre, Yngve, som er syv år yngre, og Randi, som er 17 år yngre. Han har også en ett år eldre halvbror, Tore, som han ikke er oppvokst sammen med. Davidsen startet sin idrettskarriere i den lokale klubben Nord/Sprint Idrettslag. Han viste seg tidlig å være et multitalent innen sport, og han var blant annet en dyktig fotballspiller, løper, skøyteløper og skihopper.
Gjennombrudd som juniorløfter (1985–1987)
Davidsen startet med styrkeløft på midten av 1980-tallet, da han meldte seg inn i styrkeløftklubben KK-67 i Trondheim. Han fikk representere Norge internasjonalt allerede i juni 1985, da han som 20-åring ble tatt ut til å delta på nordisk juniormesterskap i Finland. Der vant han gull i klasse -110 kg, etter å ha løftet 750 kg sammenlagt. Hans neste internasjonale stevne var kombinert junior-VM og -EM i Tyskland i september 1985. Der ble han stående uten gyldig resultat. Mindre enn to måneder senere, i november 1985, ble Davidsen – som fortsatt bare var 20 år – tatt ut til å representere Norge i senior-VM i Finland i klasse -110 kg, etter at hans klubbkollega Reidar Steen hadde valgt å gå opp til klasse -125 kg. I VM imponerte Davidsen stort, og satte blant annet juniorverdensrekord i markløft i klasse -110 kg med et løft på 340 kg. Han kom på 7.-plass totalt med 825 kg sammenlagt (fordelt på serien 300-185-340). Dette var en solid forbedring av hans personlige sammenlagtrekord, som før dette hadde vært på 802,5 kg. Senere i november 1985 representerte Davidsen KK-67 i lag-NM i styrkeløft, hvor klubben kom på 2.-plass. Davidsen ble kåret til stevnets beste løfter, etter å ha løftet 815 kg sammenlagt (fordelt på serien 300-185-330).
I 1987 nådde Davidsens styrkeløftkarriere nye høyder. Under junior-NM i Bergen tidlig på året vant han gull i klasse -110 kg, etter å ha løftet 815 kg sammenlagt (fordelt på serien 307,5-187,5-320). Han ble også kåret til mesterskapets beste løfter. Omtrent en måned senere, i april 1987, var det duket for senior-NM i Brumunddal. Her vant Davidsen gull i klasse -110 kg, samt kongepokalen for å ha vært mesterskapets beste løfter uavhengig av vektklasse. Han ble med dette den første juniorløfteren til å vinne kongepokalen noensinne, i en alder av 22 år. Sammenlagtresultatet hans var på 880 kg, fordelt på serien 330-197,5-352,5. Dette sammenlagtresultatet var ny verdensrekord for juniorer i klasse -110 kg. Markløftresultatet på 352,5 kg var også ny juniorverdensrekord i klassen, samt norgesrekord i klassen på både junior- og seniornivå. I det videre fortsatte Davidsen sin fremgang, og i Italia i starten av mai 1987 ble han europamester for juniorer i klasse -110 kg. Han løftet 850 kg sammenlagt, fordelt på serien 330-190-330. Videre ble han i slutten av mai 1987 nok en gang nordisk mester for juniorer i klasse -110 kg i Slemmestad. Han løftet da 860 kg sammenlagt, og satte ny juniorverdensrekord i knebøy med et løft på 335 kg.
Den 15. oktober 1987 ble Davidsen dopingtestet i Trondheim. Etter at en analyse av prøven i London ga utslag på anabole steroider, ble han 11. desember 1987 anmeldt til domsutvalget i Norges Idrettsforbund og suspendert for to måneder. Da saken var oppe i domsutvalget 21. januar 1988, ble Davidsen enstemmig funnet skyldig i bevisst å ha brukt anabole steroider. Han ble dermed utestengt fra all idrett i to år, fra 15. oktober 1987 til 11. november 1989.
Comeback etter dopingutestengelsen (1990–1993)
Kort tid etter at dopingutestengelsen var opphørt, gjorde Davidsen comeback på styrkeløftplattingen. Under styrkeløft-NM i Mo i Rana i starten av april 1990 vant han gull i klasse -110 kg, med 820 kg sammenlagt (fordelt på serien 300-190-330). Et halvt år senere, i september 1990, kom han på 2.-plass i nordisk mesterskap i samme klasse med 850 kg sammenlagt (fordelt på serien 330-200-320). To måneder deretter deltok han i styrkeløft-VM i Nederland, hvor han kom på 6.-plass i klasse -110 kg med 825 kg sammenlagt (fordelt på serien 320-195-310).
I mars 1991 ble Davidsen nok en gang norgesmester i klasse -110 kg med 847,5 kg sammenlagt, og i mai vant han EM-bronse i samme klasse med 840 kg sammenlagt. I september ble han nordisk mester i klasse -110 kg med 865 kg sammenlagt. Også i 1992 ble han både norgesmester og nordisk mester i klasse -110 kg, med henholdsvis 867,5 kg og 855 kg sammenlagt. 1992 var også året da Davidsen for første gang etter dopingutestengelsen forbedret sin personlige sammenlagtrekord, som siden 1987 hadde vært på 880 kg. Under VM i England løftet han 882,5 kg sammenlagt i klasse -110 kg, og under regionsmesterskapet i Skogn løftet han 890 sammenlagt i klasse -125 kg. Sistnevnte resultat var en tangering av det meste som noensinne hadde vært løftet sammenlagt av en nordmann – jevnfør Gunnar Østby som i 1984 vant EM-gull ved å løfte 890 kg sammenlagt. I 1993 – hvor NM var det eneste store stevnet han deltok i – ble Davidsen i mars norgesmester i klasse -125 kg, etter å ha løftet 860 kg sammenlagt (fordelt på serien 360-200-300). Knebøyløftet på 360 kg var ny norgesrekord i klassen. Davidsens håp om å bli den første til å overgå Østbys sammenlagtresultat, og om å bli den første nordmann til å løfte mer enn 900 kg sammenlagt, brast da Lars Rudolf Klev løftet 905 kg sammenlagt under junior-VM i oktober 1993.
EM-gull og nye rekorder (1994–1996)
Året 1994 skulle vise seg å bli et svært godt år for Davidsen på merittfronten. I april ble han igjen norgesmester i klasse -125 kg, etter å ha løftet 877,5 kg sammenlagt (fordelt på serien 345-210-322,5). En måned senere var det duket for EM i styrkeløft i Sverige, og Davidsen var tilbake i klasse -110 kg. Der vant han gullmedalje, etter å ha løftet 895 kg sammenlagt (fordelt på serien 350-215-330). Dette var 20 kg mer enn finske Rajo Atala som kom på 2.-plass. I september 1994 ble Davidsen nok en gang nordisk mester i styrkeløft. Denne gangen i klasse -125 kg, etter å ha løftet 910 kg, fordelt på serien 360-220-330. Dette var første gang Davidsen løftet over 900 kg-grensen, i tillegg til at dette var det meste som noensinne hadde vært løftet sammenlagt av en nordmann. To måneder senere, i november 1994, vant Davidsen sin første VM-medalje, samtidig som han økte sin personlige sammenlagtrekord ytterligere. Han vant VM-bronse i klasse -125 med 922,5 kg sammenlagt, fordelt på serien 360-225-337,5.
I april 1995 ble Davidsen norgesmester i styrkeløft for åttende gang. Under NM i Alta vant han gull i klasse -125 kg, etter å ha løftet 910 kg sammenlagt (fordelt på serien 360-220-330). Dette var ny norsk sammenlagtrekord i klassen. I EM i Russland i midten av mai havnet han utenfor pallen, da hans 920 kg sammenlagt bare holdt til en 4.-plass i klasse -125 kg. Hans knebøyresultat i EM på 367,5 kg var ny personlig rekord. I september var Davidsen tilbake på toppen av seierspallen – denne gangen som nordisk mester i styrkeløft for fjerde gang. Under Nordisk mesterskap i Sandnes vant han gull i klasse -125 kg, etter å ha løftet hele 950 kg sammenlagt (fordelt på serien 370-230-350). Med dette forbedret han sine personlige rekorder i både knebøy, benkpress og sammenlagt. Også i VM i Finland to måneder senere presterte han godt, og kom hjem med en sølvmedalje i bagasjen etter å ha løftet 945 kg sammenlagt i klasse -125 kg (fordelt på serien 385-225-335). Knebøyløftet på 385 kg var ny norgesrekord i klassen.
Davidsen fortsatte medaljefangsten i 1996. Under NM i Drammen i mars ble han igjen norgesmester i klasse -125 kg, etter å ha løftet 947,5 kg sammenlagt (fordelt på serien 390-220-337,5). Hans knebøyløft på hele 390 kg var ny norsk rekord i klassen. Under EM i Ungarn i mai vant han sølvmedalje i klasse -125 kg med 947,5 kg sammenlagt (fordelt på serien 370-230-347,5), og under VM i Østerrike i november kom han på fjerdeplass i klasse +125 kg. Dette til tross for at han satte nye personlige rekorder i både knebøy og sammenlagt, med henholdsvis 395 kg og 972,5 kg. Davidsen avsluttet året 1996 med stil, da han i midten av desember var med å vinne bronsemedalje for KK-67 i lag-NM i Stavanger. Han ble kåret til stevnets beste løftet, etter å ha satt nye norgesrekorder i både knebøy, benkpress og sammenlagt i klasse +125 kg. I knebøy løftet han hele 400 kg, og var med dette den første nordmannen som bikket 400 kg-grensen – en grense det skulle ta 13 år før neste nordmann bikket. I benkpress løftet han 230,5 kg, i markløft løftet han 350 kg, og sammenlagt løftet han hele 980 kg.
Ny kongepokal, VM-gull og verdensrekord (1997)
I 1997 toppet Davidsens styrkeløftkarriere seg. Det første store stevnet dette året var NM i Sandnes i mars. Der vant han et nytt gull i klasse -125 kg, etter å ha løftet 967,5 kg sammenlagt (fordelt på serien 387,5-225-355). Dette var ny norsk sammenlagtrekord i klasse -125 kg. Davidsen ble også tildelt kongepokalen – ti år etter at han sist fikk den – for å ha vært mesterskapets beste løfter uavhengig av vektklasse. Suksessen fortsatte under EM i England to måneder senere. Der vant han EM-gull i klasse -125 kg, og ble dermed den første nordmannen gjennom tidene til å vinne to EM-gull. Han løftet 970 kg sammenlagt, fordelt på serien 380-232,5-357,5. Markløftresultatet på 357,5 kg var ny personlig rekord. I august var det duket for World Games i Finland, hvor Davidsen stilte i klasse +90 kg. Der vant han foran landsmannen Carl Olav Christoffersen, etter å ha prestert sitt beste sammenlagtresultat noensinne. 395 kg i knebøy og personlige rekorder i benkpress og markløft på henholdsvis 235 kg og 362,5 kg, ga ny personlig sammenlagtrekord på 992,5 kg.
I november 1997 var det klart for VM i Tsjekkia, og Davidsen stilte i klasse -125 kg. I knebøy løftet han 385 kg, og i benkpress og markløft satte han nye personlige rekorder med henholdsvis 237,5 kg og 365 kg. Dette ga 987,5 kg sammenlagt, som holdt til sølvmedalje bak russeren Maxim Gurianov som løftet fem kg mer. Både Davidsens og Gurianovs sammenlagtresultat var bedre enn den tidligere verdensrekorden i klassen, og Gurianov fikk dermed den nye verdensrekorden. Den 6. februar 1998 fikk Davidsen nyheten om at Gurianov var fratatt gullmedaljen og verdensrekorden som følge av en positiv dopingprøve i forkant av VM. Både gullet og verdensrekorden gikk dermed til Davidsen, som med dette ble den første norske verdensmesteren i styrkeløft noensinne.
I midten av desember 1997 representerte Davidsen KK-67 under lag-NM i Brumunddal. Selv om han løftet hele 970 kg sammenlagt (fordelt på serien 380-220-370) og ble kåret til stevnets beste løfter, så holdt ikke dette til mer enn en 4.-plass for klubben. Davidsens markløftresultat på 370 kg var ny norgesrekord i klasse +125 kg. Dette stevnet skulle vise seg å være Davidsens siste stevne på lang tid. Han hadde lenge slitt med ryggsmerter, og like før jul viste røntgenbilder at to ben i korsryggen var brukket tvers av.
Comeback, utmeldelse og ny utestengelse (2000–)
I år 2000 var ryggen bedre, og Davidsen var klar for å gjøre comeback på styrkeløftfronten. I februar kvalifiserte han seg for NM på et lokalt stevne, og i starten av april 2000 var det klart for NM i Brumunddal. Davidsen stilte i klasse -110 kg, mot blant andre den tidligere kongepokalvinneren Carl Olav Christoffersen. I knebøy klarte Davidsen sine to første løft på 330 kg og 345 kg, mens tredjeløftet på 355 kg ble for tungt. Christoffersen tok ledelsen med 360 kg. I benkpress begynte det å gå skeis for Davidsen, som etter to bom på 207,5 kg ble stående med åpningsløftet på 200 kg som tellende resultat. Christoffersen løftet 217,5 kg og økte forspranget betraktelig. Også i markløft ble Davidsen stående med åpningvekten, som var på 345 kg, som tellende resultat, etter to bom på 355 kg. Dette ga sammenlagtresultatet 875 kg, som holdt til sølvmedalje i klassen, 27,5 kg bak gullmedaljevinner Christoffersen. I etterkant av norgesmesterskapet valgte Davidsen å meldte seg ut av Norges Styrkeløftforbund for å satse på strongman. I november 2000 deltok han i Norges sterkeste mann, og kom på fjerdeplass bak Roy Holte, Odd Haugen og Olaf Dahl, som vant henholdsvis gull, sølv og bronse.
En måned tidligere, den 25. oktober 2000 hadde dopingkontollører oppsøkt Davidsen for å dopingteste ham. Selv om han hadde meldt seg ut av styrkeløftforbundet, har enhver utøver medlemsplikter i ett år etter utmeldelsen. Davidsen nektet å avgi dopingprøve, noe som likestilles med å avlegge positiv prøve. Han ble dermed dømt i 2001 til utestengelse på livstid fra all idrett og organisert trening. Selv om Davidsen nå er utestengt fra all idrett på livstid, holder han seg fremdeles i god form. Blant annet ble det i desember 2011 lagt ut en video på YouTube av at han løfter tre repetisjoner med 290 kg i markløft uten styrkeløftutstyr. I 2012 deltok han i en knebøy-konkurranse på Kaliber Gym, som gikk ut på å ta flest repetisjoner med 1,25 ganger kroppsvekt på 60 sekunder. Han veide inn på 106 kg, og tok 23 repetisjoner med 132,5 kg. Dette holdt til en 5.-plass, mens strongman Espen Aune (28 repetisjoner) stakk av med seieren.
Patrik Ingelsten
Patrik Severin Ingelsten (født 25. januar 1982) er en svensk tidligere fotballspiller, nå assistenttrener for den svenske klubben GAIS.
Karriere
Ingelsten ble svensk seriemester med Kalmar FF sesongen 2008. Etter suksessen i hjemlandet ble etterspørselen etter spissens tjenester stor, og flere klubber blant annet norske Rosenborg BK var ute etter å signere spilleren. Desember 2008 ble det likevel offentliggjort at spilleren hadde undertegenet en kontrakt med nederlandske SC Heerenveen. Spilleren etterfulgte dermed Viktor Elm, som i likhet med Ingelsten hadde dratt fra Kalmar til den nederlandske klubben. Skader og begrenset spilletid gjorde at Ingelsten ikke fant seg til rette i sin nye klubb, og i forkant av 2010 ble Ingelsten aktuell for en overgang til norske Viking FK. Januar 2010 undertegnet Ingelsten en 4-årskontrakt med klubben. I en seriekamp mok IK Start 22. august 2010 ble Ingelsten skadet, spilleren fikk kneskålen ut av ledd, og var dermed ute for resten av sesongen. Skaden var et stort slag for viking, som dermed mistet sin toppscorer midt i sesongen. Skaden ble imidlertid mer langvarig enn hva man forutså, hele 21 måneder var Ingelsten på sidelinjen. Mai 2012 var spissen tilbake i troppen i en tippeligakamp mot Stabæk Fotball. Ved kontraktsslutt etter 2013-sesongen, fikk ikke Ingelsten fornyet kontrakt med klubben.
23. november 2013 ble det offentliggjort at Ingelsten hadde signert en 3-årskontrakt med den svenske klubben Mjällby AIF. Sommeren 2014 ble Ingelsten utleid til Falkenberg.
Februar 2016 ble det noe overraskende offentliggjort at Ingelsten var klar for en overgang til IS Halmia i svensk 2. divisjon. I tillegg til å spille for klubben, ville Ingelsten påta seg en trenerrolle i klubbens akademi.
Meritter
Kalmar FF
SC Heerenveen
Individuelt:
Alternativet (Danmark)
Medstifter av partiet er tidligere kulturminister Uffe Elbæk, som den 27. november 2013 var med til å presentere partiet for offentligheten. Alternativet har fokus på miljømessig, økonomisk, sosial og kulturell bæredyktig omstilling, samt ønske om en ny politisk kultur og et oppgjør med neoliberalistisk, økonomisk tankegang. Partiet har fått tildelt bokstaven Å til valglistene.
Command & Conquer: Tiberian Sun
Command & Conquer: Tiberian Sun er et sanntidsstrategispill fra 1999 utviklet av Westwood Studios til Windows. Det er oppfølgeren til Command & Conquer, og foregår 30 år etter det første spillet. Spillet introduserer en ny spillemotor, og har fått utvidelsespakken Firestorm.