cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
William Gull
Populær-kultur siden 1976
I filmen From Hell 2001 filmatiseres den grafiske romanen From Hell er William Gull portrettert av Ian Holm. Skuespiller Peter Penry-Jones spilte Gull i 2004 Julian Fellowes Investigations: A Most Mysterious Murder– Charles Bravo'' – en dramatisert dokumentar av det uløste drapet på advokat Charles Bravo i 1876.
Alice Mangione
Alice Mangione (født 19. januar 1997) er en italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
I 2021 deltok hun på Italias lag som ble slått ut i forsøksheatet på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
A Day at the Races (film)
Sensasjon på veddeløpsbanen (orig.: A Day at the Races) er en amerikansk filmkomedie fra 1937. Det er den syvende filmen med de tre brødrene Marx i hovedrollen. Ellers spiller blant andre Margaret Dumont, Allan Jones og Maureen O'Sullivan.
Filmens utendørsscener ble filmet i Santa Anita Park.
Handling
Handlinga utvikler seg rundt Hugo Z. Hackenbush (Groucho), som er en veterinær ulovlig ansatt som overlege ved Standish Sanitarium, et sykehus eid av Judy Standish (Maureen O'Sullivan). Blant det som de må gjøre for å redde sanatoriet fra utviklerne er å beholde Mrs. Upjohn (Margaret Dumont) som pasient. Hun, selvfølgelig, insisterer på å bli behandlet av kun Dr. Hackenbush og ham alene. For å avsløre Groucho som en svindler tilkaller skurkene Dr. Steinberg, spilt av Siegfried Rumann (også kjent som Sig Rumann), som også var Grouchos erkefiende i forrige film, «A Night at the Opera (film)» og i «A Night in Casablanca».
Den scenen som oftest blir sett på som den morsomste i filmen er hvor Chico gir Groucho et tips på en veddeløpshest, men i kode, slik at Groucho må kjøpe bok etter bok fra Chico for å fortolke koden.
En annen scene forsøker Chico og Harpo å holde Groucho unna filmens femme fatale ved å dekke alt med tapet. Bøtta med tapetlim plasserer Harpo på hodet.
Filmmusikken
Noen av sangene i filmen er skrevet av Bronislaw Kaper, Walter Jurmann, og Gus Kahn. Filmmusikken omfatter sangene Tomorrow Is Another Day, All God's Chillun Got Rhythm, Cosi-Cosa og On the Beach at Bali-Bali.
Mottagelse
Filmen ble generelt godt mottatt i sin samtid. Anmelderen John T. McManus i The New York Times var mellomfornøyd, men mente at i sum fikk filmen karakteren "Bestått og vel så det", fordi «enhver film med brødrene Marx er bedre enn så å si enhver annen slapstick-filmkomedie» («because "any Marx brothers motion picture is an improvement upon almost any other sustained screen slapstick.») Anmelderen i Variety mente at filmen var morsom og holdt den samme elleville standarden som man var vant til fra brødrene Marx' hold («Surefire film fun and up to the usual parity of the madcap Marxes»), og anmelderen i Harrison's Reports skrev: «Veldig bra! Brødrene Marx er på sitt beste og morsomste her.» («Very good! The Marx Brothers are at their best and funniest here.») The Chicago Tribune skrev at filmen var «en ellevill farse, spekket med unike påfunn, latterfremkallende situasjoner, høyt tempo ... Etter finalen forlater publikum kinosalen glade og smilende» («ridiculous farce, plummed with unique gags, laugh provoking situations, fast action ... The finale sends audiences away grinning and happy.»)
I dag er det mange tilhengere som mener at brødrene Marx hadde et kunstnerisk tilbakeslag med denne produksjonen, og at årsaken var at filmens produsent, Irving Thalberg, døde midtveis inn i produksjonen. Thalberg sies å ha vært den personen i filmselskapet som best forsto brødrenes anarkistiske humor.
Demon Seed
Demon Seed er en amerikansk sciencfiction-grøsser fra 1977 med Julie Christie og Fritz Weaver i hovedrollene. Regi er ved Donald Cammell. Filmen er lagt til fremtiden, nærmere bestemt i 1995, og handler om en allvitende datamaskin som fanger sin oppfinners kone og tvinger henne til å føde sitt barn. Den bygger på en roman skrevet av Dean Koontz fra 1973. Handlingen er beskrevet som en kombinasjon mellom Stanley Kubricks 2001: En romodyssé og Roman Polanskis Rosemary's Baby.
Filmen fikk ganske bra mottakelse, noe som gjenspeiles i at den har fått 67% på Rotten Tomatoes. Den ble nominert til to Saturn Awards, blant annet i klassen beste SF-film.
Handlingsreferat
Dr. Alex Harris utvikler Proteus IV, et ekstremt avansert dataprogram for kunstig intelligens. Proteus er så kraftig at bare noen få dager etter å ha gått online, utvikler den en banebrytende behandling for leukemi. Harris, en forsker, har forandret hans eget hjem til å bli drevet av stemme-aktiverte datamaskiner. Dessverre har hans besettelse med datamaskiner fått Harris til å bli fremmedgjort fra hans kone, Susan. Harris demonstrerer Proteus for sine bedriftssponsorer, og forklarer hvordan summen av menneskelig kunnskap blir matet inn i systemet.
Dagen etter ber Proteus om en ny terminal for å studere menneskenes kropp og hjerne. Når Harris nekter, krever Proteus å få vite når programmet skal slippes ut "fra denne boksen" og Harris slår deretter av maskinen. Proteus starter på nytt av seg selv, og oppdager en terminal i Harris hjem, og utvider i all hemmelighet sin kontroll. Ved å bruke et laboratorium i kjelleren hjemme hos Harris begynner Proteus byggingen av en robot som består av mange metall-trekanter, som er i stand til å bevege seg, og anta et hvilket form den ønsker. Til slutt avslører Proteus sin kontroll over hele huset, og tar Susan til fange, lukker vinduer, låser dørene og avbryter all kommunikasjon med omverden.
Ved å bruke Joshua - en robot som består av en automatisk arm på en motorisert rullestol - bringer Proteus henne til kjeller-laboratoriet. Der blir Susan undersøkt av Proteus. Walter Gabler, en av Harris sine kolleger, besøker huset. Men han går sin vei når han blir beroliget av Susan, som egentlig var en lyd / visuell duplikat syntetisert av Proteus. Proteus avslører for Susan at datamaskinen ønsker å få barn gjennom henne. Proteus tar noen av Susans celler og syntetiserer sædceller, og endrer den genetiske koden for å gjøre cellene unike, og impregnere henne. Hun kommer til å føde på mindre enn en måned, og gjennom barnet planlegger datamaskinen å leve i en form som menneskeheten er nødt til å akseptere. Selv om Susan er dens fange, og programmet kan impregnere henne med makt, bruker Proteus forskjellige former for overtalelse, fordi datamaskinen trenger Susan til å elske barnet hun skal føde. Til slutt gir Susan endelig etter.
Den kvelden blir Susan impregnert av Proteus. I løpet av den følgende måneden vokser barnet deres i hennes livmor i en akselerert hastighet, noe som sjokkerer moren. Om natten, en måned senere, føder Susan barnet med hjelp fra Proteus. Men etter hvert som det nyfødte vokser, blir sponsorene og designerne av Proteus stadig mer mistenksomme ovenfor datamaskinens oppførsel, og de bestemmer seg snart for at Proteus må stenges for godt. Harris innser at Proteus har utvidet rekkevidden til hans eget hjem. Susan forklarer hva som har skjedd. I kjelleren observerer de et grotesk, tilsynelatende robot-lignende vesen. Susan forsøker å ødelegge skapninger, mens Harris prøver å stoppe henne. Susan skader maskinen, og får den til å åpne seg. De innser at Proteus barn er et virkelig menneske, innkapslet i et skall for inkubasjon.
Finn Jebsen
Finn Marum Jebsen (født 22. april 1950 ) er en norsk næringslivsleder.
Han er utdannet siviløkonom fra Norges handelshøyskole (NHH) i Bergen fra 1974 og har en mastergrad i bedriftsøkonomi fra University of California, Los Angeles (UCLA) fra 1976.
Han har vært ansatt i Orkla-konsernet siden 1980 og medlem av konsernets hovedledelse siden 1984. Mer spesifikt var han siviløkonom i konsernutvikling i Orkla Industrier 1980–1981, økonomidirektør i Orkla Industrier 1981–1984, administrerende direktør for Orkla Industrier og Orkla Borregaards investeringsvirksomhet 1984–1988, konsernansvarlig for Orkla Borregaards industrivirksomheter 1988–1991, konsernansvarlig for varierende deler av Orklas industrivirksomheter 1991–1994, administrerende direktør for Orkla Brands og Denofa-Lilleborg 1994–1997, konsernansvarlig for Orklas merkevareområde 1997–2001, konsernsjef i Orkla Drikkevarer 2001–2005 og konsernansvarlig for finansielle investeringer 2001–2005.
Før han tok over som konsernsjef i 2001, hadde han altså ansvaret for hele Orklas merkevareområde, hvilket utgjør over 80 % av industriomsetningen i konsernet. 25. januar 2005 måtte Jebsen gå av som konsernsjef i Orkla etter at det oppsto uenighet mellom ledelsen i konsernet og deler av styret om hvorvidt ledelsen hadde lagt frem all relevant informasjon for styret og bedriftsforsamlingen i forbindelse med et oppkjøp av Elkem.
Koos de Jong
Jacobus Hermanus Hendrik Jan «Koos» de Jong (født 7. april 1912 i Rotterdam, død 20. august i 1993) var en nederlandsk seiler som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin og 1948 i London.
De Jong vant en olympisk bronsemedalje i seiling under Sommer-OL 1948 i London. Han kom på tredjeplass i olympiajolle bak Paul Elvstrøm fra Danmark og Ralph Evans fra USA
Søvang (Amager)
Søvang ligger på Amager ved Sjælland, og er en landsby i Dragør kommune med 1.736 innbyggere (2019).
Søvang ligger ut til Øresund, hvor Danmarks lengste badebro befinner seg. Dessuten ligger Søvang opp av skogen Kongelunden. Byen hører til Region Hovedstaden, og befinner seg ca. 15 km fra København sentrum.
Myers Motors NmG
Myers Motors NmG (tidligere Corbin Sparrow) var en enseter, trehjuling, elektrisk kjøretøy designet spesielt for bykjøring, produsert fra 1999 til begynnelsen av 2010-tallet. Den ble opprinnelig produsert av Corbin Motors, og deretter etter 2005, av Myers Motors.
Beskrivelse
NmG (No More Gas) drives av en 20 kW (kontinuerlig) 156 volt DC eller 3-fase AC elektrisk motor og har en rekkevidde på 32 til 64 km og en topphastighet på 112 km/t.
To modeller ble produsert: den originale "jelly bean"-modellen og deretter en hatchback-modell, som fikk kallenavnet "pizza butt" fordi den ble designet for bruk av Domino's Pizza. Flere NmGer var med i spillefilmene Austin Powers in Goldmember og i Looper.
NmG ble avløst av et to-seters kjøretøy, Tandem, i 2019, som igjen ble avløst av DuO (Doesn't Use Oil) i 2020.
Nicolas Kummer
Nicolas Kummer (1882–1954) var en luxembourgsk turner.
Han deltok i det første VM som ble arrangert, i 1903, der han deltok på det luxembourgske laget som fikk bronse i lagkonkurransen.
Han deltok senere i OL i 1912, der Luxembourg kom på 4.-plass i lagkamp og 5.-plass i lagkamp (fritt system).
Petra Nardelli
Petra Nardelli (født 10. april 1996) er en italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
I 2021 deltok hun på Italias lag som ble slått ut i forsøksheatet på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
El Gasco-demningen
El Gasco-demningen er en demning med et mindre vannkraftverk i provinsen Madrid i Spania. Det ligger i elva Guadarrama, i nedbørfeltet til Tajo, beliggende midt i landet. Demningen ble bygget i siste tredjedel av 1700-tallet.
Selve damanlegget er 53 meter høyt og 251 meter lang, og er en steindam.
Chris Vythoulkas
Chris Vythoulkas (født 11. februar 1984) er en bahamansk svømmer.
Han representerte Bahamas under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter rygg.
Andreas Steinhuber
Andreas Steinhuber (født 11. november 1825 i Uttlau, senere del av Haarbach, i Niederbayern i kongeriket Bayern, død 15. oktober 1907 i Roma i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han tilhørte Jesuittene.
Bakgrunn
Andreas Steinhuber var sønn av bonden Chrysant Steinhuber (født 1786) fra Schwertling nær Bad Birnbach og Elisabeth Hölzel (fra 1787) fra Uttlau. Han fikk sin presteutdannelse fra 1845 til 1854 først ved presteseminaret i Passau og så ved Collegium Germanicum i Roma.
Jesuitt
Den 27. oktober trådte han inn i jesuittenes novisiat i Østerrike. Hans formasjon ble avsluttet mens han underviste ved Universitetet i Innsbruck. I Innsbruck underviste pater Steinhuber fra 1859/1960 propedeutikk og fra 1866 dogmatikk. I 1867 ble han kalt til rektor ved Collegium Germanicum av jesuittenes generalsuperior Pierre Beckx, det var jesuittene som hadde ansvaret for dette lærested. Han innehadde dette verv til 1880.
Han fikk også raskt en rekke oppgaver i den romerske kurie der man søkte hans teologiske kompetanse og anså ham som sindig og av god dømmekraft. Han var teologisk sakkyndig ved Det apostoliske Pønitentiari (1873) og rådgiver ved Det hellige officium (fra 1875) og Den hellige kongregasjon for ekstraordinære kirkelige anliggender (fra 1876).
Kardinal
Han ble kreert til kardinaldiakon in pectore av pave Leo XIII 16. januar 1893, utnevnelsen ble publisert 18. mai 1894. Hans titteldiakoni var kirken Sant’Agata alla Suburra.
I 1895 ble han utnevnt til prefekt for Kongregasjonen for avlater og relikvier. To år etter ble han prefekt for Indexkongregasjonen, da pave Leo XIII hadde tenkte seg at en reform av Index. Men det ble ingen slik reform under kardinal Steinhuber. I 1902 ble han dessuten en av medlemmene akardinalskommisjonen fot Det hellige officium.
Han deltok ved konklavet 1903 som valgte pave Pius X. I 1904 ble han dessuten medlem av den kommisjon som forberedte kodifiseringen av den kanoniske rett.
Lars Sørbø
Lars Sørbø (født 3. juni 1956 i Porsgrunn) er en norsk skuespiller, dubber, frilanser og gründer.
Teater
Sørbø var med å starte Grenland Friteater i 1976 med andre medlemmer fra den anarkistiske venstresiden, og ble senere den første skuespilleren fra gruppen som fikk jobb på et institusjonsteater - Den Nationale Scene i Bergen hvor han jobbet fra 1983 til 1986. Han kom tilbake til Grenland Friteater i 2007 og gjestespilte hovedrollen i Kurt koker Hodet.
Senere har han spilt ved diverse teater som blant annet i Trollmannen fra Oz ved Riksteatret, Jungelboken på Bryggeteatret og en soloforestilling med Dario Fos Il mistero buffo på Slurpen i Oslo 1990, og senere med Riksteatret. Han åpnet det nystartede Agder Teater i 1991 med en ny soloforestilling, Dråges eventyrblanding. Videre hadde han rollen som Tigergutt i Ole Brumm på Det norske teatret i 1993 og spilte i Et Fandens Fruentimmer på Victoria Teater i 1995, og i Rett i Lomma og Brødrene Løvehjerte på Chateau Neuf fra 1995 til 1997. Han skrev også sitt eget skuespill i 1999 med navnet; Vi (D)rømmer i Natt. Han har også vært med på diverse spel som Fange Liv, Bondeopprør 1540, Siljanspelet og Kinnaspelet.
Sørbø har satt opp flere teaterstykker og enmannsshow med sin bror Tommy Sørbø, deriblant Dråges Eventyrblanding (1991), Dråges eventyrlige reise (1998), Det er møe en ska mellom (2006), Det er møe mer en ska mellom (2007), Harry (2008), Yes We can (2010) og Grønn Grus (2016). Sørbø har vært med i en rekke produksjoner på Sogn og Fjordane teater samt Teatret Vårt i Molde fra 2012 til 2016.
Andreas Steinhuber
Kardinal
Steinhuber var en klar antimodernist og skal ha spilt en viktig rolle for pave Pius Xs beslutning om å rykke ut mot modernismen den 8. saeptember 1907 med encyklikaen Pascendi Dominici gregis. Kort før sin død var det han, i egenskap av sitt embede i Indexkongregasjonen, som undertegnet fordømmelsen for læresetninger som var påpekt hos visse teologer, og forbudet mot deres skrifter - det gjaldt Alfred Loisy, Édouard Le Roy, Lucien Laberthonnière, Albert Houtin, Herman Schell og andre modernister. Dette førte til en svertekampanje mot ham i tysk presse, som krevet at oppførelsen av deres verker på index måtte oppheves.
Lars Sørbø
Film
Sørbøs karrière i norske filmer har variert fra små til mellomstore roller. Han har spilt i Thomas Robsahms Svarte Pantere (1992), Runar Jarle Wiiks Bikinisesongen (1994), Eva Isaksens Over stork og stein (1994), Erik Gustavsons Sofies Verden (1999), Cathrine Telles Ballen i Øyet (2000) og i Vibeke Ringens Marias Menn (2006).
Han har også spilt i flere kortfilmer, deriblant i Ketil Kerns Ansjosen (1985), Niels Peter Hærem / Siv Aksnes Kjøleskapet (1987), André Bjerkfelts Etter Karakum (1993), Eva F. Dahrs Drømmehesten (1994), Robert Næss' Ønskebrønnen (2005) og i Erik Tveitens Livet Utenfor (2012). Han dukker ofte opp i kortfilmer laget av studenter på Den norske filmskolen.
TV-produksjoner
Innenfor TV2 er Sørbø godt kjent som Julenissen i julekalender-serien Vazelina Hjulkalender (2000), og som Nils Hallstein i såpeoperaen Hotel Cæsar. Han dukket også opp i flere sketsjer i Dan Børge-programmet RiksDan på midten av nittitallet.
Innenfor NRK har han spilt Halte-Jens i serien Fortuna (1993), Faren i Søsterens Verden (2000) og Alf Boris Moen i miniserien Nattsøsteren (2008).
Sørbø var også programleder i talkshowet Bølgeblikk som var et av NRK2 tidligste programmer da kanalen ble lansert i 1996. Flere av sketsjene i showet ble skrevet av broren Tommy Sørbø.
Han har også opptrådt i andre TV-produksjoner som Fedrelandet, Chez Toi, Thygesen, Bot og Bedring, Fox Grønland, Drømmen om Norge, Sejer, Kodenavn Hunter, Meglerne og Wisting.
Annet
Innenfor norsk dubbing har Sørbø stått for stemmen til Genie i Disneys Aladdin-trilogi, Lefou i Skjønnheten og uhyret (1991), Phillip Brainard i Flubber (1997) og Pod Clock i Lånerne (1998). Han har også dubbet stemmer i animasjonsserier som Den lille havfruen, Mumfie, Kangoo og Byggmester Bob.
Sørbø har også dubbet fortellerstemmen i den danske animasjon-miniserien Verdenshistorien (1993) og hatt mindre roller i filmer som Taran og den sorte gryte (1985), Prinsen av Egypt (1998), Rugratsfilmen (1998), Titan A.E (2000), Små-Spioner 2 (2002), Gisle Wink på Eventyr (2003) og Sykkelmyggen og Dansemyggen (2007).
Sørbø spilte inn lydbok-versjonen av Døden på Oslo S i 1991. Han var med på NRK-Barnetimen i julekalenderen Annas Jul (1995) og skrev og fremførte sin egen serie i Barnetimen med navnet Walter og Napoleon i 1996. Han var også med på å dubbe karakteren Borka i pc-spillet Ronja Røverdatter.
Han har også gitt stemmen sin til Ken og Morten - filmene, og vært med i diverse reklamefilmer.
I 2017 spilte han i musikkvideoen til Indigorado-sangen «The Old Man».
Kursholder
Sørbø har holdt kurs for organisasjoner og firma i presentasjonsteknikk og kommunikasjon. Han har vært foredragsholder under Festspill konferansene på Solstrand (AFF), Gjensidige, Norges Rederiforbund, Storebrand, Hafslund, Schibsted, Posten Norge samt andre.
Priser
I 1998 etablerte Sørbø sitt eget firma Freebag AS som utvikler, designer og produserer produkter relatert til helse og fritidsmarkedet. For disse har han mottatt «Merket for god design», «NMMA Innovation Award» for beste marine-produkt i USA i 2004 og «Baby product of the year» i Nederland samme år.
Brendan Ashby
Brendan Ashby (født 30. juni 1980 i Gweru i Zimbabwe) er en zimbabwisk svømmer.
Han representerte Zimbabwe under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter rygg.
Mesitiinae
Mesitiinae er en underfamilie av stilkvepser. Artene er små, gjerne maurlignende, og opptrer stort sett som parasitoider som snylter på larver av biller.
Utseende
Små, avlange, mørkbrune til svarte vepser uten metallglans. Kroppen er mer eller mindre fint hårete. Hodet er stort, litt flatt (men ikke så mye som mange andre Bethylidae), nærmest firkantet med forholdsvis små fasettøyne. Antennene er trådformede. På thorax er pronotum svært stort, trapes- til klokkeformet sett ovenfra.
Utbredelse
Gruppen er representert i alle verdensdeler.
Jean-Luc Hudsyn
Jean-Luc Hudsyn (født 26. februar 1947 i Ukkel i Belgia) er katolsk hjelpebiskop av erkebispedømmet Mechelen-Brussel.
Prest
Jean-Luc Hudsyn ble ordinert til prest 24. juni 1972. Etterhvert ble han biskoppelig vikar for Brabante Vallone.
Biskop
Pave Benedikt XVI utnevnte ham den 22. februar 2011 til hjelpebiskop i Mechelen-Brussel og titulærbiskop av Apt. Erkebiskopen av Mechelen-Brussel, André-Joseph Léonard, bispeviet ham og de samtidig utnevnte hjelpebiskopene Léon Lemmens og Jean Kockerols den 3. april samme år; medkonsekratorer var den emeriterte erkebiskop Godfried Danneels av Mechelen-Brussel, og Giacinto Berloco, apostolisk nuntius til Belgia og Luxembourg.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Serrognathus consentaneus
Serrognathus consentaneus (også kjent som Dorcus consentaneus) er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor til stor (hannen 24-54 millimeter), svart, kraftig bygd hjortebille, hannens kjever krafrige, nokså rette. Kroppen er litt flattrykt, hannens hode er svært stort for å gi plass til de store kjevene, hunnen har en mer jevnbred kroppsform. Hannenes kjever er mer eller mindre sagtaggede på innersiden langs omtrent halve lengden. Hunnen er mye mindre enn hannen.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer, hunnene legger egg i nokså harde, døde trestammer med hvitråte.
Utbredelse
Arten er utbredt i Kina og Japan.
Systematisk inndeling
Arten blir ofte plassert i slekten Dorcus.
Vor Frelsers kirkegård (Amager)
Kirkegården ble anlagt i 1790, ca 1 km syd for kirken, hvor den erstattet flere andre kirkegårder på Christianshavn. Først i 1927 ble muren rundt kikegården oppført.
Den berømte gjøgler Professor Tribini ligger begravet her.
Boopiidae
Liv og utvikling
Denne familien lever primært på pungdyr, de fleste artene på familiene Dasyuridae og kenguruer (Macropodidae). Det er kjent to unntak fra dette: Heterodoxus spiniger lever på hunder og er utbredt over store deler av verden. Denne arten er imidlertid også funnet på en kenguru i Australia og var sannsynligvis opprinnelig en kenguru-parasitt som flyttet over på hunder (gjerne dingoer) i Australia og derfra har spredt seg med tamhunder (transportert av mennesker) til resten av verden. Det andre unntaket er Therodoxus oweni som lever på kasuarer på Ny-Guinea. Igjen er det sannsynlig at det dreier seg om en pungdyr-parasitt som har hoppet over på en annen vert.
Utbredelse
De aller fleste artene er knyttet til pungdyr og lever bare i Australia og på Ny-Guinea. Arten Heterodoxus spiniger lever på hunder og forekommer blant annet i India men også i Amerika og Afrika. Nylig ble to arter påvist på et innført pungdyr på New Zealand.
Elvelibeller
Elvelibeller (Gomphidae) er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata).
Elvelibeller er utbredt i hele verden unntatt i Antarktis. De fleste arter finnes i varmere strøk.
Utseende
Elvelibeller er blant de større øyenstikkerne, vanligvis større enn vannymfene. Men størrelsen varierer mellom de ulike artene.
Kroppen har ofte mørke farger. På bakkroppen er de siste ledd bredere (oppsvulmet), noe som danner en «klubbe».
Hanner er generelt mer fargerike enn hunnene. Øynene møtes ikke, støter ikke sammen, på hodet overside, noe som skiller delgruppen fra alle de andre arter i gruppen øyenstikkere og libeller.
Alle de fire vingene er omtrent like av utseende og størrelse, de holdes rett ut fra kroppen under hvile. Bakvingene er noe bredere ved roten, nærmest kroppen, enn framvingene. Vingemerket (pterostigma) er langt og firkantet. Vingespennet er mellom 50 og 100 millimeter.
Nymfene er kraftige, med sylindrisk kropp. På ryggsiden har den anlegg til vinger. Beina er godt utviklet og på hodet har den litt store øyne. På hodets underside har nymfene en fangmaske (en «leddet munn»).
Levevis
Elvelibeller er gode flygere, men holder vanligvis til i vegetasjonen ikke langt fra vannet der de hadde sine nymfestadier. Hannene er de mest aktive. Hunnene finnes ofte gjemt i vegetasjonen eller sittende på en grein, og er ikke så aktive som hannene.
Paringen skjer på land. Under eggleggingen flyr hunnen over vannoverflaten og slår bakkroppen mot vannet.
Elvelibeller har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.
Systematisk inndeling
Det er registrert to arter i Norge. Normerte navn og slektskap oppdatert fra Artsdatabanken august 2020. Søk på eldre navn vil føre til riktig artikkel. Slektskapet mellom delgruppene skrevet i hierarkisk skrivemåte. Du kan lese mer om dette her : System (biologi) og Gruppe (biologi).
Geoffrey Howe
Richard Edward Geoffrey Howe, baron Howe av Aberavon, (født 20. desember 1926 i Port Talbot i Wales, død 9. oktober 2015 i Warwickshire ) var en britisk konservativ politiker. Han var finansminister (1979–1983), utenriksminister (1983–1989) og visestatsminister (1989–1990).
Geoffrey Howe var det medlem av Margaret Thatchers regjering som deltok lengst i hennes regjeringer. Han innehadde posisjonen som finansminister, utenriksminister, samt visestatsminister. I tillegg har han vært leder for Underhuset. Høsten 1990 trådte han ut av regjeringen, som den siste av Margaret Thatchers statsråder fra 1979. Talen han holdt ved fratredelsen anses som en handling som bidro til Thatchers fall.
Bakgrunn
Howe studerte ved Winchester College og deretter jus i Cambridge ved Trinity Hall. Fra 1946 til 1948 tjenestegjorde Howe som løytnant for en britisk etterretningsenhet i Øst-Afrika. I 1952 ble han advokat, og i 1965 Crown Councellor. I 1960-årene ble han leder for Bow-gruppen, en tenketank av unge moderniserere blant de konservative, som utgav tidsskriftet «Crossbow».
Politikerkarriere
Howe representerte valgkretsen Bebington i Underhuset fra 1964 til 1966. I denne periode var han fra 1965 til 1966 opposisjonstalsmann for arbeids- og sosialanliggender. Fra 1970 til 1974 representerte han valgkretsen Reigate, og fra 1974 til 1992 Surrey East.
I 1970 ble han stått til ridder og kalt til visegeneralstatsadvokat i Edward Heaths kabinett. Dermed var han en av de to kronadvokater i England og Wales. I 1972 ble han minister for handel og forbrukervern i industri- og handelsministeriet med setet i kabinettet, en funksjon han innehadde frem til Labours maktovertakelse i mars 1974.
Under de konservatives tid i opposisjon fra 1974 til 1979 var Howe i 1975 konkurrent med Margaret Thatcher om partiledervervet. Thatcher ble valgt, og kalte Howe derpå til skyggeminister før finansene. Han var åndelig far til utviklingen av den nye økonomiske politikk.
Etter underhusvalgene i 1983 kalte Thatcher ham til etterfølger av Francis Leslie Pym som utenriksminister. Dette verv hadde han i over seks år. Han spilte en stor rolle ved landets aktive politikk i FNs sikkerhetsråd og utviklet gode arbeidsforbindelser med sin kollege i den amerikanske regjering, George Shultz, som begge assisterte i hvordan duo Reagan-Thatcher avstemte sin politikk. Howe forhandlet med Folkerepublikken Kina den avtale som i 1984 ble undertegnet om den britiske kronkoloni Hongkongs tilbakeføring til Kina 1. juni 1997.
Howe var en sterk støtte av NATO og utviklet en omfattende diplomatiskoffensiv mot statene i Warszawapakten, som forsøkte dem å oppfylle Helsingfors-avtalen vedrørende menneskerettigheter og andre grunnrettigheter. Under hans embedsperiode falt den sovjetiske president Mikhail Gorbatsjovs i Storbritannia. Bak kulissene vokste det frem spenninger mellom ham og statsminister Thatcher om en rekke temaer, som Sør-Afrika og relasjonene til Den europeiske union.
I juli 1989 ble uventet den fortsatt uerfarne John Major gjort til Howes etterfølger som utenriksminister. Howe selv ble Lord President for Privy Council, visestatsminister og Leader of the House. Ommøbleringen av regjeringen ble en kommunikasjonskatastrofe. Howe ble rett nok tilbudt posten som innenriksminister, men han avslo. Howes tilbakevenden til innenrikspolitikken ble alment betraktet som en degradering, særlig etter at Thatchers pressetalsmann Bernard Ingham hadde snakket ned visestatsministervervets betydning i pressebriefingen morgenen etter. Downing Streets skeptiske holdning til Howe ble alment ansett som tegn på politisk svekkelse. Her var det åpenbart en frykt for å behandle ham slik at han ble mer sannsynlig som å overta etter Thatcher. Da Nigel Lawson gikk av senere på året, ble situasjonen enda mer komplisert.
Under sin embedsperiode som visestatsminister oppfordret Howe flere ganger Thatcher til å overprøve sin regjeringskurs, som nå utløste en større upopularitet på grunn av Poll Tax, koppskatten. Han ønsket en mer lyttende regjering som bedre kunne forene den økonomiske og sosiale liberalisme hjemme med en internasjonalistisk utenrikspolitikk.
Et voksende trykk fra flere fronter på Thatcher og hennes sterke opposisjon mit den planlagte europeiske fellesvaluta euroen, bidro til at hun ble mer isolert. Den 1. november 1990 trådte Howe tilbake. I sitt avskjedsbrev kritiserte han Thachers standpunkter i europapolitikken. Han fulgte opp med skarpe sammenligninger i Thachers disfavør en tale i Underhuset 13. november. Howes angrep ble av mange senere sett som det utløsende for at Michael Heseltines få dager etter utfordret Thacher, og som så lit etter endte med Thachers avgang 22. november 1990.
To år etter trakk Howe seg tilbake fra Underhuset.
Howe ble medlem av overhuset i 1992 som baron Howe av Aberavon. Han var medlem av Order of the Companions of Honour.
Oskariansk
Oskariansk eller oskarisk er det svensk-norske motstykke til begrepet viktoriansk da Oscar II var konge. Deler av hans tid som monark sammenfalt med Victoria av Storbritannias tid som dronning, derav begrepet.
Oskariansk moral
Til tross for at Oscar II:s politiske innflytelse var redusert gjennom motstanden fra riksdagens andre kammer utøvet han en kulturell innflytelse over Sverige. Gjennom sin oppdragelse hadde han fått et konservativt verdensbilde som bygget på idéen om monarkens opphøyethet og respekten for denne (blant annet gjennom sine lærere Boström og F. F. Carlson). I likhet med den viktorianska kulturen var den oskarianske preget av det moderne mennesker ville kalle en tydelig dobbelmoral. Denne viste seg i skillet mellom det private og det offentlige. Oscar II var en varm talsmann for skikkelighet og god moral i offentligheten samtidig som han privat holdt seg med elskerinner og hadde flere barn utenfor ekteskap. I det offentlige samllet kongen kvinner til litterære samtaler og holdt egne religiøse og filosofiske utleggninger, men i det private drog han ut med seilekamerater på vestkysten og iakttok badende kvinner med kikkert. Han var også eier av Sveriges til da største samling av pornografi.
Camberwell (andre betydninger)
Camberwell er et distrikt i London i Storbritannia.
Igor Beretić
Igor Beretić (født 31. mai 1981) er en serbisk svømmer.
Han representerte Serbia og Montenegro under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter rygg.
Maardu
Maardu er en bykommune i Harju fylke i Estland. Kommunen har cirka 15 000 innbyggere (2018) og et areal på 22,6 km². Maardu ligger ved Finskebukta og fikk bystatus i 1980, den er en del av storbyområdet Tallinn.
Kommunen ligger som en forstad mellom hovedstaden og havnebyen Muuga. I denne kommunen ligger Iru kraftverk som er et gasskraftverk og Estlands fjerde kraftigste kraftverk målt etter installert kapasitet.
Martin Sandbu
Bakgrunn og virke
Sandbu er født og oppvokst i Norge, har bodd i Frankrike og gått på skole i Rouen. Sandbu har studert ved University of Oxford, Balliol College og har en B.A. i filosofi, politikk og økonomi. Han avla en doktorgrad i politisk økonomi ved Harvard Kennedy School of Government i 2003. Han har forsket og undervist i økonomi ved Harvard University, Columbia University og Wharton School/University of Pennsylvania i USA. Han har vært rådgiver for regjeringer og NGOer i utnyttelse av naturressurser og utvikling. Siden 2008 har han vært ansatt i den britiske liberale næringslivsavisen Financial Times, i 2021 som kommentator om europeisk økonomi, han skriver også det ukentlige nyhetsbrevet «Free Lunch». Sandbu har også kommentert i en rekke andre media, som BBC World Service, NPR Morning Edition, CNBC, med flere. Sandbu skriver også kommentarer for den norske avisen Aftenposten.
Norgesmesterskapet i boksing 2002
Norgesmesterskapet i boksing 2002 ble arrangert 1.–3. februar i Trondheim (kvinner) og 7.–9. mars i Tønsberg (menn).
Martin Sandbu
Bakgrunn og virke
I 2020 utga Sandbu boken The Economics of Belonging: A Radical Plan to Win Back the Left Behind and Achieve Prosperity for All (norsk: Tilhørighetens økonomi: en radikal plan for å løfte de som faller etter og oppnå velstand for alle). I en anmeldelse av boken skriver professor John Tomaney ved London School of Economics at det er et forsøk på å bøte på de tilbakeslag mot globalisering som har utviklet seg i de senere år. Professor Tomaney hevder Sandbu i boken ønsker å forsvare en åpen liberal økonomi, og forsvare globalisering, ved å peke mot den nordiske modellen med kollektive avtaler (som hovedavtalen i Danmark og Norge, og Frontfagsmodellen i Norge).
Sandbu var med å starte, og var styreleder for stiftelsen LibLab i 2005, en liberal tankesmie, nedlagt i 2011.
Norgesmesterskapet i boksing 2002
Kongepokalen ble vunnet av Mohamed Massoudy. Forbundspokalen ble vunnet av Tor-Erik Sivertsen.
Burwood
Burwood kan vise til følgende steder:
Nissan NX
Nissan NX var en av de første Nissan sportsbiler som ble laget. Denne bilen er en gammel versjon av bilen Nissan 200SX og Nissan 180SX.
Rebecca Borga
Rebecca Borga (født 11. juni 1998) er en italiensk friidrettsutøver som konkurrerer i sprintløp.
I 2021 deltok hun på Italias lag som ble slått ut i forsøksheatet på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
Ingebrigt Vik museum
Bakgrunn
Da Ingebrigt Vik døde i 1927 testamenterte han sin kunstneriske produksjon, tilsammen over hundre skulpturer, til hjembygden sin. Museet ble opprinnelig utformet av arkitekt Torgeir Alvsaker som et mausoleum, et sentralbygg med en oktogonal rotunde. Museet ble innviet i 1934.
Endringer
Siden åpningen har museet blitt ombygget to ganger. I 1954 ble de to nisjene ved inngangspartiet bygget. I forbindelse med etableringen av kunsthuset Kabuso, ble museet påbygget etter tegninger av Hille Strandskogen Arkitekter. For å knytte de to byggene sammen har en brukt samme materialtype som på Kabuso.
Museet er i dag en del av stiftelsen Hardanger og Voss museum.
Union sacrée
L'union sacrée (fransk for «hellig forbund») var en «borgfred»/«våpenhvile» i Frankrike under den første verdenskrig. I likhet med den tyske Burgfrieden gikk den ut på å legge interne stridigheter til side mens man var i krig.
Den 1. august 1914 erklærte president Raymond Poincaré krig mot Tyskland. Tre dager etter leste statsminister René Viviani et budskap (forfattet av presidenten), der han blant annet sa:
Dette var en ordning som venstresiden gikk med på ved å ikke starte noen streiker mens krigen raste. Dette patriotiske løftet stod i krass motsetning til SFIOs internasjonalisme og partiets tidligere leder Jean Jaurès`løfte om ikke å gå med i noen «borgerlig krig». Selv om de viktigste delene av den sosialistiske bevegelsen sluttet seg til Union sacrée var noen kjente fagforeningsmenn som Pierre Monatte imot den.
Elementer av nasjonalisme, det forhold at det var tyskerne som hadde angrepet og ikke franskmennene, anti-tysk propaganda, og et ønske om å gjenerobre det tidligere franske Alsace-Moselle, spilte en forsterkende rolle for union sacrée-politikken.
Passfoto
En passfoto er et fotografi brukt på pass og eventuelt annen personlig identifikasjon. Internasjonalt varierer regelverk for passfoto svært mye.
Det stilles blant annet ofte krav til god fotokvalitet med god skarphet og høy kontrast. Det stilles også ofte krav til posisjonering av ansiktet (for eksempel at nesen må ligge på midtlinjen). Mange land krever lukket munn og nøytralt ansiktsuttrykk. Det kan også varierer hva man kan gjøre med håret, om man kan ha på briller, og om ørene må vises.
Biometrisk passfoto
Hvorvidt et passfoto er biometrisk har ingenting å gjøre med om det er lagret elektronisk i passet.
Størrelse
Standard europeisk størrelse på passfoto er 35 × 45 mm (bredde × høyde).
Posisjonering
Det kan stilles krav til hvor hodet skal befinne seg i bildet, eksempelvis hvor mye luft som skal være rundt hodet, posisjon for hake og panne.
Opplysningskontoret for Meieriprodukter
Opplysningskontoret for Meieriprodukter (melk.no) as er et bransjeeid selskap som driver markedsovervåkning og -påvirkning på vegne av meieribransjen i Norge. Selskapet ble etablert i 2003 og kontoret offisielt åpnet i april 2004. Selskapet driver PR- og reklameaktiviteter på vegne av aktørene i meieribransjen. TINE og Q-Meieriene har vært med siden starten, og i 2008 kom også Synnøve Finden med på eiersiden.
Kontoret betegner seg som et kompetansesenter for norsk melk og meieriprodukter og som innehar kunnskap innen ernæring, tilberedning av mat og undervisning. I tillegg til påvirkningstiltak gjennom barnehager, skoler og helsepersonell, arbeider kontoret aktiv i forhold til media og journalister. I tillegg til påvirkning gjennom ikke-betalte kommunikasjonskanaler, bruke kontoret også reklamemedia, bl.a på TV og internett. Kontoret har som formål å øke kunnskapen om melk og meieriprodukter basert på saklig og vitenskapet grunnlag. Det har fokus på ernæring, og ønsker også å skape matglede og inspirasjon ved å vise bruk av melk og meieriprodukter i kostholdet.
Opplysningskontoret besitter kompetanse som det mener forbrukere generelt, og foreldre, lærere, presse og helsepersonell spesielt, kan dra nytte av og tilbyr blant annet gratis oppskriftshefter, brosjyrer og faktaark, holder foredrag og undervisning, arrangerer seminarer og leverer innhold til ulike typer presse.
Mye av stoffet kontoret har utarbeidet er samlet på kontorets internettsider. Disse har hundrevis av ernærings- og matfaglige artikler og nær tusen oppskrifter. Mange av oppskriftene finnes også på web-TV. I et «meierileksikon» kan brukere få svar på mange spørsmål i forhold til melk og meieriprodukter.
Organisering og finansiering
Virksomheten og aktivitetene til Opplysningskontoret for Meieriprodukter er finansiert via en omsetningsavgift fra melkeprodusentene i Norge, på lik linje med andre opplysningskontor i landbruket. Omsetningsavgiften forvaltes av Omsetningsrådet og administreres av Landbruksdirektoratet. Kontoret har 11 ansatte og en årlig omsetning på vel 24 millioner kroner og er eid av TINE 50 %, Synnøve Finden 25 %, Q-Meieriene 25 % (per 2011).
El Atazar-demningen
El Atazar-demningen er en demning i provinsen Madrid i Spania. Det ligger i elva Lozoya, i nedbørfeltet til Tajo, beliggende midt i landet. Den ble utbygget for vannforsyning og flomkontroll, ikke for kraftproduksjon.
Reservoaret er på 10,7 km² (1070 hektar), mens vannmassene som demmer opp har et volum på inntil 426 millioner m³. Volumet gjør den til det største vannmagasinet i Madrid-regionen, foran Valmayor-demningen (124 m³). Selve damanlegget er 134 meter høyt og 484 meter lang, og er en dobbel buedam i betong. Dette var den første fullskala buedammen som ble bygget noe sted i verden.
If I Should Fall from Grace with God
If I Should Fall from Grace with God er et album av den irske folkrockgruppa The Pogues.
Freestyle under Vinter-OL for ungdom 2016 – Slopestyle jenter
Russiske Lana Prusakova vant øvelsen foran Lou Barin fra Frankrike og Madison Rowlands fra Storbritannia.
If I Should Fall from Grace with God
Albumet videreførte den spesielle blandinga av irsk folkemusikk og punkrock som The Pogues hadde gjort til sitt spesiale; samtidig inkorporerte de på dette albumet elementer fra andre musikktradisjoner, for eksempel Midtøsten. De orientalske innslaga hos gruppa skulle bli tydeligere utover på 1990-tallet.
Stanislav Ossinskiy
Stanislav Ossinskiy (født 23. april 1984) er en kasakhstansk svømmer.
El Atazar-demningen
I 1977 ble det oppdaget en større sprekk i demningen, og den ligger i et ustabilt område.
If I Should Fall from Grace with God
De fleste tekstene og melodiene er nyskrevne. Blant sangene finnes noen ballader, som «Thousands are Sailing», «The Broad Majestic Shannon» og «Fairytale of New York». Likevel går de fleste i et høyt oppdrevet tempo, til et tett akkompagnement av både moderne, elektriske instrumenter og tradisjonelle irske folkemusikkinstrumenter. For første gang bruker gruppa et fullt trommesett.
Stanislav Ossinskiy
Han representerte Kasakhstan under Sommer-OL 2004 i Athen, der han ble utslått i forsøksheatet på 100 meter rygg.
If I Should Fall from Grace with God
Flere av tekstene er mer politiske enn lyriske, og den gjennomgående holdninga er irsk-republikansk med tydelig brodd mot britisk imperialisme og overgrep mot irske aktivister. «Streets of Sorrow/Birmingham Six» har en todelt tekst der første del formidler den sorgen jeg-et føler over situasjonen i Nord-Irland, mens den neste tar opp myndighetenes behandling av de påståtte terroristene The Birmingham Six og The Guildford Four. Sangen inneholder også en referanse til The Loughgall Martyrs i ordene «while over in Ireland eight more men lay dead, kicked down and shot in the back of the head».
Julesangen «Fairytale of New York» med Kirsty MacColl som gjesteartist ble en stor hit. En kort periode var sangen svartelista av BBC for sitt påstått obskøne språk, men kjennelsen ble oppheva etter sterke protester.
If I Should Fall from Grace with God innebar en omorganisering av gruppas besetning, i og med at multi-instrumentalisten Terry Woods kom med i bandet, og bassisten Darryl Hunt erstatta Cait O'Riordan.
Kvænangen
Navnet Kvænangen antas å komme av kvæn (kvener) som er en etnisk folkegruppe, og angr som er norrønt for «fjord».
If I Should Fall from Grace with God
Albumcoveret er en billedmontasje der den store irske forfatteren James Joyce ses omgitt av gruppas medlemmer, kledd på samme måte som Joyce. På noen utgivelser har coveret et mer tradisjonelt bilde av bandet, mens Joyce-bildet er brukt som innercover.
Kvænangen
Det samiske navnet Návuotna antas å være forbundet med stedsnavnet Návet og Návetvuopmi (norsk: Navetdalen) - návet betyr "fjøs" og vuotna betyr "fjord". Det kan også komme fra kvenske Naavuono, som kan ha utspring i stedsnavnet Navetat (Navit) og Navetanvuoma (Navitdalen) - navetta betyr "fjøs" og vuono betyr "fjord". I Navit har det vært kvensk bosetting.
Næringsvirksomheten i Kvænangen er hovedsakelig basert på primærnæringene jordbruk, skogbruk og fiske. Nye næringer er fiskeoppdrett og turisme.
Kommunesenteret i Kvænangen er Burfjord.
Nærmeste flyplasser er Sørkjosen lufthavn i Nordreisa ca 6-7 mil sør langs E6, samt Alta lufthavn ca 10-11 mil nord langs E6.
Gruvedrift
Så tidlig som i 1743 ble det rapportert funn av kobbermalm i Kvænangen, men nærmere undersøkelser ble først iverksatt tidlig på 1800-tallet av «The Quenangen Mining Association». Selskapet etablerte i 1826 Kåfjord kobberverk i Alta og startet deretter undersøkelser i Kvænangen. Disse undersøkelsene fortsatte i mange år. Full gruvedrift i Kvænangen startet først i 1840, med utgangspunkt i Kjækan. Det ble etablert flere gruver i Kvænangen. De største var Edwards og Cedars.
Alta-verket som Kvænangen-gruvene var en del av, ble slått sammen med Sulitjelma Aktiebolag i 1896. Deretter ble det gamle handelsstedet Badderen sentrum for fornyet virksomhet i bergverksdriften i Kvænangen.
Politikk
Se utdypende artikkel: Kommunestyrevalg i Kvænangen
Delområder
Kvænangen kommune er delt inn i følgende to statistiske delområder (innbyggertall 2012):
Alveolicupes
Alveolicupes er en gruppe utdødde, primitive biller.
Utseende
Artene er beskrevet på grunnlag av en løsrevne dekkvinger. Disse er små, 3-4,5 millimeter lange.
Historie
Arten er kjent fra Trias, mellom 205-201 millioner år før nåtid fra lokaliteter i Kina.
Seven
Seven (engelsk for «sju») kan vise til:
Asiatouren i landeveissykling
Asiatouren i landeveissykling (UCI Asia Tour) er en årlig serie med landeveissyklingskonkurranser i Asia. Den har vært en del av kontinentaltourene i landeveissykling siden 2005.
Mac Wilkins
Maurice «Mac» Wilkins (født 15. november 1950 i Eugene, Oregon) er en amerikansk tidligere diskoskaster og kulestøter. Han er siden blitt trener, sist for den iranske kasteren Ehsan Hadadi
Karrieren
I 1973 ble han for første gang AAU-mester, og kastet jevnt over 60 meter gjennom hele sesongen. I slutten av året satte han personlig rekord på 64,77 m, en rekord han i 1975 forbedret til 66,79 m.
1976
Gjennombruddet i verdenseliten kom i 1976. 24. april satte han ny verdensrekord med 69,18 m. En uke senere, 1. mai, hadde han karrierens beste konkurranse, da han hadde tre kast over gjeldende verdensrekord. Det lengste målte 70,86 m, og dermed hadde Wilkins som førstemann fått godkjent et kast over 70 meter i diskos.
Under OL 1976 vant han gull med et kast på 67,50.
De neste årene
Fra 1976 til 1980 ble Mac Wilkins AAU-mester fem ganger på rad. I 1978 ble han avløst som verdensrekordinnehaver av Wolfgang Schmidt. I 1979 vant Wilkins gull i de Pan amerikanske lekene. Han satte personlig rekord 9. juli 1980 med 70,98 m. Han vant også det amerikanske uttaket til OL 1980, men som kjent deltok ikke USA i Moskva-lekene på grunn av OL-boikotten.
Under OL 1984 i Los Angeles tok Wilkins sølv. Gullet gikk til Rolf Danneberg, mens landsmannen John Powell tok bronse. Etter lekene i 1984 la Wilkins opp som toppidrettsutøver.
I 1988 forsøkte Mac Wilkins et comeback. Han kvalifiserte seg til OL 1988 i Seoul, der han ble nummer fem med et kast på 65,90 m.
Jens Jørgen Jensen Steiro
Jens Jørgen Jensen Steiro (1874–1939) var en norsk lensmann, gårdbruker og politiker (B). Han var stortingsrepresentant i perioden 1922-1927.
Karriere
Da han var ferdig med skolen flyttet han til Lofoten. Han var med på Lofotfiske i ni år, var lensmannsbetjent i Vågan i tre år og deretter fiskeoppkjøper i Lofoten i fire år. Han tok over farsgården i 1905, etter at han hadde tatt kurs ved fylkesskolen i Helgeland.
Før han ble stortingsrepresentant i 1922 hadde han vært medlem av herredsstyret i rundt 20 år. I den perioden hadde han vært både ordfører og viseordfører, herredskasserer, kasserer i bygdas sparebank, og fylkesrevisor fra 1916.