cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Orkanen Celia
Orkanen Celia er den første orkanen og tredje navngitte syklonen i orkansesongen i Stillehavet 2010. Celias opphav var et bredt lavtrykksområde, som ble dannet 17. juni. Det var gunstige forhold for videre utvikling av lavtrykket, og meteorologer kunne tidlig 19. juni konstatere at det hadde utviklet seg til det tropiske lavtrykket 4-E. Senere samme morgen styrket det tropiske lavtrykket seg til en tropisk storm og ble navngitt Celia. Celia økte i styrke og ble ventet å styrke seg til orkan innen 48 timer. Etter en periode med rask økning i styrke var Celia blitt en kraftig tropisk storm. Sterkt vindskjær begrenset imidlertid videre intisifisering inntil 20. juni, da Celia ble oppgradert til sesongens første kategori 1-orkan. Den 21. juni økte orkanen i styrke til en kategori 2-orkan. Den 24. juni vokste orkanen til maks intensitet, men i løpet av de neste 48 timene ble orkanen svekket idet den beveget seg inn i et mer stabilt område med forstyrrende vinder og lite fuktighet. Orkanen ble etterhvert nedgradert til en tropisk storm, og stormen løste seg til slutt opp den 28. juni.
Prosorrhyncha
Tradisjonell inndeling
Tradisjonelt var (er) gruppen nebbmunner delt i to underordener: plantesugere (Homoptera) og teger (Heteroptera).
Nebbmunner (Hemiptera) tradisjonell inndeling underorden Plantesugere (Homoptera) underorden Teger (Heteroptera)
Nyere inndeling
Nyere forskning og studier viser at denne måten å systematisk dele nebbmunnene opp i, gir en parafyletisk gruppe, siden teger stammer fra plantesugere. I nyere systematikk deles nebbmunner vanligvis i fire delgrupper. Den tidligere underordenen plantesugere (Homoptera) utgjør tre av delgruppene og tegene utgjør den fjerde delgruppen.
Nebbmunner (Hemiptera) gruppe Plantelus (Sternorrhyncha) – [tidligere plantesugere] gruppe Sikader (Auchenorrhyncha) – [tidligere plantesugere] gruppe Coleorrhyncha – [tidligere plantesugere] gruppe Teger (Heteroptera)
Men det er uenigheter om inndelingen av nebbmunner. Det var Sorensen et al. (se kilde) som lanserte navnet i 1995, som en delgruppe av nebbmunnene. Her blir gruppen Coleorrhyncha plassert i en egen gruppe, Prosorrhyncha, som en søstergruppe til tegene.
Nebbmunner (Hemiptera) [Sorensen et al.] gruppe Plantelus (Sternorrhyncha) gruppe Sikader (Auchenorrhyncha) gruppe Prosorrhyncha – består av delgruppene Coleorrhyncha og teger.
Navnekonflikt
Det er også en diskusjon om navnet Prosorrhyncha er et riktig (gyldig) navn å bruke på en slik gruppe. Grunnen er at i 1969 lanserte Schlee navnet Heteropteroidea [kilde: Zrzavy 1992], og vanligvis er det en regel om at det eldste navnet skal være det gyldige. Men, de internasjonale reglene for navngivning (nomeklatur) gjelder ikke for så høye taksonom som på dette nivået.
Så her er et yngre navn valgt, også for å unngå eventuell misforståelser, da endingen i Heteroptroidea (..oidea) er en ending som vanligvis er brukt på nivået overfamilie. Dersom Heteropteroidea ble brukt ville det kunne føre til at gruppen feilaktig ble oppfattet å være en overfamilie, når den i realiteten er navnet på en gruppe på et høyere nivå.
Saksun
Saksun (, foreldet dansk skrivemåte: Saksen) er en bygd og et sogn på Færøyene. Bygden ligger ved en lagune ved nordvestkysten av Streymoy, omkranset av fjell. Saksun er en gammel jordbruksbygd, men er nå blant Færøyenes mest besøkte småbygder. I 2020 hadde Saksun 10 fastboende.
Administrativt var Saksun sogn en del av Norðstreymoyar prestagjalds kommuna fra innføringen av det lokale selvstyret i 1872. I 1913 ble Haldarsvíkar og Saksunar kommuna utskilt som en egen kommune, og bestod frem til delingen i 1944. Saksunar kommuna sammenfalt med det 31 km² store sognet. I 2005 gikk Saksun inn i Sunda kommuna.
Saksun er et annekssogn i prestegjeldet Norðstreymoy med Saksunar kirkja som sognekirke.
Naturgeografi
Saksun ligger innerst i det som var en fjord, og som dannet en god naturhavn. Utløpet ble tilsandet under et kraftig uvær, «den haarde Kyndelsmesse», i andre halvdel av 1600-tallet. Bekkene Gellingará, Skipá og Dalsá springer ut her, noe som har dannet en poll med ferskvann, Pollurin. Pollurin har en forholdsvis rund form og en diameter på ca. 400 m, er 27 m på det dypeste, og har sandstrender på sør- og vestsiden. Lagunen er tilgjengelig for småbåter på flo sjø.
Saksun ligger i Saksunardalur, som strekker seg like fra Hvalvík og Streymnes og ut til havet ved Saksun. Gjennom Saksunardalur renner elven Stórá, som har sine kilder ved Saksun og sitt utløp mellom Hvalvík og Streymnes.
Historie
Navnet Saksun kommer trolig fra norrønt Sakshǫfn, et naturnavn som henspiller på den naturlige havnen.
Saksun er første gang nevnt skriftlig i omkring år 1400. Bygden er blant de som hevdes å ha blitt utryddet av svartedauden. Sagn forteller om en enslig kvinne som overlevde pesten, og krevde rett på all jord i Saksun på det påfølgende vårtinget i Kollafjørður, og fikk medhold.
Saksun var kirkested i middelalderen, men kirken ble nedlagt etter reformasjonen, og bygden gikk inn i Tjørnuvík sogn. Bygdene er adskilt med en høy fjellrygg. Etter at Saksun ble adskilt fra havet, måtte ferdselen gå gjennom Saksunardalur eller over fjellene.
Sogneprest Carl Wilhelm Prytz sendte i desember 1853 en forespørsel fra kongsbonden i Saksun til kong Fredrik VII om å få bygge en kirke i Saksun. Kongen bifalt forslaget, og godkjente samtidig byggingen av en ny kirke i Tjørnuvík. Kirken i Tjørnuvík var i dårlig stand, men man bestemte seg for å demontere denne og flytte den til Saksun. Saksunar kirkja ble innviet i 1858. Kirken fremstår som en typisk, færøysk bygdekirke med enkel utsmykning i tre samt gresstak. Ytterveggene ble imidlertid oppført i stein, ikke tre, i Saksun.
I 1828 drev den folketomme barken «Broon» fra Glasgow inn i lagunen i Saksun. Skipet var fullastet med pommersk tømmer, og 800 store trebjelker ble solgt på auksjon i Saksun. Blant annet Hvalvíkar kirkja ble forsynt med nytt tømmer herfra. Drivved og vrakgods var en viktig ressurs på de treløse Færøyene. Rundt 500 personer skal ha møtt opp på auksjonen.
Saksun preges av frittliggende gårder, i motsetning til de klyngetunene som forekommer i mange færøyske bygder. Kongsbondegården Dúvugarðar fra 1600-tallet er bebodd og i drift, men deler av den er omgjort til gårdsmuseum. Museet er ment å vise færøyske bønders dagligliv i 1820-årene. Museet er åpent for besøk om sommeren og etter avtale.
Valerij Muratov
Valerij Aleksejevitsj Muratov (russisk: Валерий Алексеевич Муратов; født 1. mai 1946 i Kolomna), er en russisk skøytetrener og tidligere sovjetisk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1968 i Grenoble, Frankrike, 1972 i Sapporo, Japan og 1976 i Innsbruck, Østerrike.
Muratov vant en olympisk bronsemedalje under vinter-OL 1972 i Sapporo. Han kom på tredjeplass på 500 meter i hurtigløp på skøyter, bak Erhard Keller fra Vest-Tyskland og svenske Hasse Börjes.
Fire år senere, under vinter-OL 1976 i Innsbruck vant han to medaljer, hvor han ble nummer to på 500 meter bak sin landsmann Jevgenij Kulikov, og på 1,000 meter kom han på tredjeplass bak Peter Mueller fra USA og norske Jørn Didriksen.
Etter sin aktive karriere ble han trener for det sovjetiske og senere det russiske skøytelandslaget, og trente bl.a. sprintverdensmestrene Sergej Khlebnikov og Igor Zjelezovskij.
Det prerafaelittiske broderskap
Det prerafaelittiske broderskap, også kjent som prerafaelittene, var en gruppe engelske kunstmalere, lyrikere og skribenter som ble dannet i 1848 av mystikeren, poeten og maleren Dante Gabriel Rossetti, naturmaleren William Holman Hunt, og den opprørske maleren John Everett Millais. En rekke andre britiske kunstnere som ikke var medlemmer av selve broderskapet regnes også for eksponenter for retningen. Prerafaelittene søkte forbilder hos italienske malere fra før Rafael (1483–1520), derav navnet. Prerafaelittene er blitt kalt den andre avantgardistiske kunstbevegelsen på den tid, etter de tyske nasarenene som hadde et tilsvarende utgangspunkt. Som bevegelse er ikke prerafaelismen entydig. De enkelte kunstnerne utviklet seg i forskjellige retninger. Bevegelsens idealer var heller ikke forbeholdt billedkunsten, men fant også uttrykk innen poesi, arkitektur, kunsthåndverk og formgivning.
Avantgardistisk bevegelse
Prerafaelittene gjorde opprør mot de rådende konvensjoner både innenfor kunsten og i samfunnet. Prerafaelittene hadde både et moralsk og et kunstnerisk budskap: De ville gjenoppvekke ånden fra kristendommens opprinnelige fromhet slik den hadde blomstret i løpet av gotikken.
Gruppens intensjon var å omforme kunsten ved å avvise hva de mente var en mekanisk kunsttilnærmelse som hadde skjedd med de manierister som fulgte de italienske renessansekunstnerne Rafael og Michelangelo. De bannlyste clairobscuret og tradisjonell atelierkunst. Gruppen mente at de klassiske positurer og elegante komposisjoner var blitt misligholdt i den akademiske kunstundervisningen etter disse. De stilte seg i opposisjon spesielt til innflytelsen fra Joshua Reynolds, grunnleggeren av Det engelske kunstakademi, Royal Academy of Arts. Spydig kalte de ham for «Sir Sloshua», og mente at hans brede teknikk var «sloppy» (= slurvete/våt) og en formalistisk utgave av akademisk manierisme. I kontrast til dette ønsket de å gå tilbake i tid til bilder som var rike på detaljer, intense i fargene og med komplekse komposisjoner, noe som kjennetegner italiensk quattrocento og flamsk kunst.
Prerafaelittene er blitt betraktet som den andre avantgardistiske kunstbevegelsen man kjenner til. Den første er de tyske nasarenene som ble dannet i 1809 og hadde et tilsvarende utgangspunkt som deres etterfølgere prerafaelittene. Statusen som en avant-garde er blitt kritisert ved å peke på at prerafaelittene ikke var radikale men tradisjonelle, og at de både aksepterte historiemaleriet og «mimesis» (= imitering av naturen) som det sentrale formålet for billedkunsten. Enkelte kunstteoretikere, som eksempelvis Gregor Paulsson, har kritisert prerafaelittene som en enkel og reaksjonær bevegelse som avviste industrialiseringens heslighet ved å søke seg tilbake til en tapt engelsk idyll.
Imidlertid definerte ikke prerafaelittene seg selv som en revolusjonær, men som en reformistisk bevegelse. De skapte et tydelig navn for sin form for kunst og de utga for en tid et eget kvartalsmagasin, The Germ (= Kimen), for å utvikle og spre sine tanker og idealer om skjønnhet og det opphøyde i kunsten.
Ikke entydig
Som bevegelse er ikke prerafaelittene entydige. De enkelte kunstnerne utviklet seg etter hvert i forskjellige retninger. Bevegelsens idealer var heller ikke forbeholdt billedkunsten, men også poesien ved Dante Gabriel Rossetti, dennes søster Christina Rossetti, og også den unge og rebelske lyrikeren Algernon Swinburne og kunstneren og sosialisten William Morris.
Morris, som var den prinsipielle grunnleggeren av den engelske kunsthåndverkstradisjonen (Arts and Crafts), ble bindeleddet mellom arkitekturen, kunsthåndverket, formgivningen og prerafaelittenes idealer. Morris bygde også på kritikeren og kunstteoretikeren John Ruskins teoretisering om skjønnhetens betydning. Ruskin var selv prerafaelittenes mest markante forsvarer, og med Ruskin som teoretisk ballast søkte Morris tilbake til arkitekturens ekthet og renhet slik den ble holdt levende i middelalderen. Slik søkte han å revitalisere samtidsarkitekturen ved å fjerne dens pynt og staffasje.
Grunnleggelsen
Navnet på bevegelsen oppsto (ifølge Holman Hunt) da han og Millais var kunststudenter og kritiserte Rafaels siste store maleri Forklarelsen (1516–1520). Andre studenter mente at de da måtte være prerafaelitter.
Det Prerafaelittiske Broderskap ble grunnlagt i huset til John Millais' foreldre, ved Gower Street i London i 1848. Ved det innledende møtet var John Everett Millais, Dante Gabriel Rossetti og William Holman Hunt til stede. Hunt og Millais var studenter ved Royal Academy. De hadde tidligere møtt i uformelle og løse sammenhenger i en skisseforening som ble kalt for «Cyclographic Club». Den karismatiske Rossetti var en elev av Ford Madox Brown og hadde møtt Hunt etter å ha sett Hunts maleri The Eve of St Agnes som var basert på et dikt av John Keats. Ved selv å være en strebende poet ønsket Rossetti å knytte forbindelsene mellom romantisk poesi og billedkunsten.
I løpet av høsten var ytterligere fire medlemmer blitt med og dannet et fast broderskap på syv menn. Disse var William Michael Rossetti (Dante Gabriel Rossettis bror), Thomas Woolner, James Collinson og Frederic George Stephens. Ford Madox Brown ble invitert med, men han ønsket selv å forbli uavhengig. Han forble dog tett knyttet til gruppen. Noen andre malere og billedhoggere var også tett assosiert, blant annet Charles Allston Collins og Alexander Munro, men de måtte holde sin forbindelse til broderskapet skjult for medlemmene av Det engelske kunstakademiet.
Tidlige doktriner
Det var William Rossetti som i 1848 formulerte Det prerafaelittiske broderskaps målsetninger i fire teser:
Disse prinsippene var bevisst udogmatiske ettersom Broderskapet ønsket å fremme det personlige ansvaret til den individuelle kunstneren til selv å avgjøre egne ideer og metoder for avbildning. Influert av romantikken mente de at frihet og ansvar ikke kunne deles. I tillegg var de spesielt fascinert av middelalderens kultur og mente at den eide en egen åndelighet og kreativitet som hadde gått tapt i senere århundrer.
I praksis var det tre emneområder som prerafaelittene tok utgangspunkt i: for det første var det kristne doktriner og middelalderens liv, for det andre var det scener fra samtidens liv, noe som uttrykte moralske verdier av religiøs overbevisning, og for det tredje var det scener fra litteraturen, spesielt Shakespeare, romantiske legender og samtidslyrikere som John Keats, Lord Tennyson og Coventry Patmore.
Mellom middelalder og realisme
Vektleggingen på middelalderkulturen måtte nødvendigvis kollidere med realismen som framkom som en konsekvens av å studere naturen oppmerksomt. I prerafaelismens første periode mente medlemmene at de to interessene kunne opprettholdes friksjonsfritt, men i senere år ble bevegelsen delt i to retninger. Den realistiske siden ble ledet av Holman Hunt og Millais, mens middelaldersiden ble ledet av Rossetti og hans disipler Edward Burne-Jones og William Morris. John Ruskin kalte dette skillet for de prosaiske og de poetiske retningene. Dette skillet var aldri absolutt ettersom begge retningene mente at kunsten i sin karakter var åndelig. De mente oppriktig at deres idealisme sto i opposisjon til den materialistiske realismen som Gustave Courbet og senere impresjonismen representerte.
Kunstens ånd
Rossetti reiste senere til kontinentet sammen med Holman Hunt for å studere samtidens franske kunst. Møtet med den franske realismen skapte ikke annet enn avsky hos Rossetti. Fra Paris skrev han til sin bror William Rossetti: «Bortsett fra et par malerier med et visst primitivt talent er Delacroix helt og holdent forskrekkelig, men her nesten tilber de mannen!»
Også Holman Hunt søkte en spirituell ånd og det umiddelbare og nærmest mystiske, udefinerbare i kunsten: «Kunst er kjærlighet... et vakkert motiv er i seg selv en uutgrunnelig glede som med ubeskrivelig makt tvinger oss mot renhet og mildhet, og å gjengi dette er en like stor oppgave for en maler som det som utover dette kan finnes av undervisning eller oppdragelse i maleriet».
John Ruskin hevdet at Holman Hunt og de andre prerafaelitter hadde oppnådd en «absolutt og komprimissløs sannhet». Men like lite som andre kunstnere og andre epoker fortalte sannheten, var også prerafaelittenes «sannhet» kun en ny form for visjon.
Detaljenes mangel på fokus
Naturen var prerafaelittenes dogme, men deres natur var ingen realistisk gjengivelse av naturen, men en form for uvirkelig hyper-virkelighet. Mengden av detaljer fjerner et samlende fokus i komposisjonen, og virker som sådan forstyrrende for øyet, iallfall for dagens publikum. Alt i det prerafaelittiske maleriet skinner for klart, og delene overskygger helheten slik det også kan være i et ukomponert fotografi.
Islams fem søyler
Islams fem søyler er de fem sentrale ritene innen islamsk trosutøvelse: trosbekjennelsen, bønnen, fasten, pilegrimsreisen og veldedigheten.
Det prerafaelittiske broderskap
Detaljenes mangel på fokus
For vår tids publikum er det fotografiske bildet dagligdags, men effekten av prerafaelittenes hyper-realistisme ble oppfattet annerledes i deres samtid. Samtiden jublet over oppfinnelsen av fotografiet og dets prerafaelittiske kvalitet og presisjon selv om det ennå manglet farger. Forbindelsen mellom prerafaelittene og fotografiet er grunnleggende, og går dypere enn den dokumenterte bruken av fotografi som Rossetti, Madox Brown og Millais benyttet: De første kunstfotografer adopterte bevisst prerafaelittiske temaer.
Fargenes holdbarhet
I forsøket på å gjenopplive italiensk quattrocentos fargeglans og lysstyrke, utviklet Hunt og Millais nye teknikker for å bevare fargene best mulig. Den gamle mester Joshua Reynolds hadde eksperimentert med ulike teknikker, men hans tålmodighet sto ikke i forhold til hans innsats. Reynolds var beryktet for å blande voks i malingen, blande fernisser med ulik tørketid, eller pigmenter som gikk dårlig sammen. Resultatet var at Reynolds malerier gikk i oppløsning allerede i hans egen levetid. Thomas Gainsborough ble tilsvarende kritisert for å benytte altfor tynn maling, noe som ga en effekt som var «altfor lik akvarellmaling til å være tilfredsstillende for et stort maleri».
Spesielt Hunt var teknisk godt skolert og omhyggelig i sitt valg av materialer. Han la stor vekt på holdbarhet og forkastet alt som var mangelfullt. Han fulgte nøye eksperimentene til kjemikeren George Field. Han fant ut at et tyktflytende medium sammensatt av valmueolje og kopalharpiks krympet lite under tørkingen. Hunt brukte nye pigmenter som smaragdgrønn som først ble lagd i 1814. Generelt søkte Broderskapet rene, ubrutte farger. Rossetti, som beundret Botticelli, fulgte Ford Madox Brown i sin fargebehandling, men med enda større kontraster i toneklangene og lot fiolett og blått dominere.
Islams fem søyler
Shahadah (Trosbekjennelsen)
Trosbekjennelsen (shahadah) er den viktigste av de fem søylene. Å erklære at man er muslim skjer ved at man uttaler trosbekjennelsen:
Denne erklæringen kalles også ash-shahadatan (de to vitnemålene) fordi den består av to deler.
Det prerafaelittiske broderskap
Dekadente kvinner
Hans elskerinne Fanny Cornforth legemliggjorde den fysiske erotikken, mens Jane Burden ble glamorisert som den eteriske og oversanselig gudinne. Hans fortrukne modell var likevel uten tvil Elizabeth Siddal som hadde alle de kvalitetene han søkte: høy, tynn og med lang hals og langt hår og et sky og melankolsk blikk.
Den skjønnhet som Rossetti så i Siddal fant hun ikke selv i sitt eget selvportrett, men Rossetti avbildet ikke det han så, men det han søkte. Han fortsatte å male og tegne henne både før og etter hennes død. Ford Madox Brown skrev i sin dagbok at «det var som en monomania hos ham». Holman Hunt skrev at «Rossettis tendens når han skisset et ansikt var å konvertere trekkene til modellen til hans favoritt og idealtype, og om han gjør seg ferdig med disse streker er tegningen ekstremt sjarmerende, selv om du må anstrenge deg for å se likheten».
Man kan også ane apollonske eller androgyne trekk når William Morris adopterte Siddals ansikt, svulmende lepper og flagrende hår for sin Erkeengelen Gabriel (1862). Det utslåtte håret, den lange halsen, de svulmende leppene ble prerafaelittiske karaktertrekk, og ikke minst også, takket være Rossettis elev Burne-Jones og den senere Aubrey Beardsley, et universalt fellestrekk i senere dekadent kunst.
De kvinnelige modellene kom alle fra de nedre klasser i det engelske samfunnet, og i bildene gjorde de opprør mot de viktorianske konvensjonene. De prerafaelittiske kvinnene fant en frihet fra den sjåvinistiske samtiden. I det kunstneriske miljøet var de fri for noen av de restriksjoner som deres mindre heldige søstre måtte bære. De var i stand til å forfølge egne interesser, utvikle vennskap, og inngå seksuelle forbindelser.
Islams fem søyler
Zakat (Almisse/Velferd)
Almisser eller Velferdsskatt er den barmhjertighetsplikt de troende har. Zakat utgjør ca. 2,5% av inntekten, og fordeles mellom åtte verdige grupper. Ordet zakat er tatt fra den arabiske roten zaka, som blant annet betyr «å vokse» eller «å bli renere».
Saum (Fasten)
Den månedslange fasten (saum) som gjennomføres i Ramadan er både en viktig tradisjon som preger muslimske samfunn og et uttrykk for tilbedelse, renselse og konsentrasjon. I løpet av fastemåneden skal man ikke spise eller drikke. Etter solnedgang gjelder fastebestemmelsene ikke. Det anbefales å spise og drikke før daggry, og å bryte fasten ved solnedgang med dadler og vann før man spiser et kveldsmåltid. De fleste muslimske samfunn har også utviklet spesielle mattradisjoner knyttet til fasten, Koranen resiteres i løpet av måneden, og fasten avsluttes med den store festen Id al-fitr.
Det prerafaelittiske broderskap
Offentlig skandale
Mellom januar og april 1850 utkom tidsskriftet The Germ. William Rossetti redigerte magasinet som under sin logo i gotisk skrift trykte poesi av Dante Gabriel og Christina Rossetti, og av Woolner og Collinson. Foruten poesi, noen grafiske trykk var det essayer om kunst og litteratur fra andre assosierte medlemmer av Broderskapet som eksempelvis lyrikeren og kritikeren Coventry Patmore. Magasinet kom i kun fire utgivelser, og selv om opplaget var lite og levetiden kort var dets innflytelse desto større og gjennomgripende på den engelske debatten.
Skandalen kom først i 1850 etter en utstilling av Millais' maleri Christ In The House Of His Parents (Jesus i sine foreldres hus) som ble betraktet som blasfemisk av mange for dets realistiske avbildning av den hellige familie som en vanlig arbeiderfamilie. Mest kjent av kritikerne var forfatteren Charles Dickens. Gruppens svermeri for middelalderen ble angrepet for å være tilbakeskuende og deres ekstreme hengivenhet overfor detaljer ble sett på som direkte stygt og skurrende for øyet. I henhold til Dickens ble den hellige familie seende ut som alkoholikere og slumboere som sto i absurde middelalderpositurer. En rivaliserende gruppe av eldre billedkunstnere, «The Clique» (Klikken), benyttet sin innflytelse til å angripe Det prerafaelittiske broderskap. Broderskapets prinsipper ble i tillegg offentlig angrepet av Akademiets president, Charles Lock Eastlake.
John Ruskin priste deres hengivenhet til naturen og for at de avviste konvensjonelle metoder for komposisjon, og han fortsatte å støtte deres arbeid, både økonomisk og gjennom sine skrifter.
Islams fem søyler
Hajj (Pilegrimsreisen)
Pilegrimsreisen (hajj) innebærer å reise til Mekka i en bestemt periode (7. til 13. dhul hijjah), og der delta i noen ritualer. Det er et mål for enhver muslim som er i stand til det fysisk og økonomisk, å gjennomføre hajj minst en gang i livet. Ved slutten av hajj feires id al-adha («den store høytiden»).
Det prerafaelittiske broderskap
Offentlig skandale
Gruppens innflytelse fortsatte dog å gjøre seg gjeldende, og andre kunstnere arbeidet i den stilen og innenfor de idealer som de opprinnelige prerafaelittene hadde grunnlagt. Stilen, med dens motsetninger og iboende konflikter, fortsatte å ha betydning for blant annet interiørdesign, kirkeornamentikk, bokformgivning og poesi.
Prerafaelittisk poesi
Prerafaelittiske kunst er like mye poesi som billedkunst. Prerafaelittene, først og fremst Dante Gabriel Rossetti, vekket viktoriatidens interesse for William Blake som hadde dødd ukjent. Algernon Swinburne argumenterte for Blakes demoniske poesi mens Rossetti for hans ditto billedkunst. Allerede samtiden på 1880- og 1890-tallet definerte klare prerafaelittiske stiltrekk trekk hos poeter som Swinburne, Dante Gabriel Rossetti, William Morris og Christina Rossetti. Stiltrekkene var deres ikonografiske bilder, eksperimentelle og ofte radikale poetikk, både deres ateisme (som hos Swinburne) som religiøse mystikk (som hos begge Rossettiene). I tillegg finnes kjærlighet, gjerne tapt kjærlighet, som esoteriske representasjon, og deres forkjærlighet for middelalderstiler i bruken av balladen og sonetten, og gjerne også arkaiske ord. Hva som skilte de prerafaelittiske lyrikerne fra deres samtidige var kanskje tidløsheten i deres verker.
Det var den langt mer berømte broren Dante Gabriel som støttet og forløste søsteren Christinas poesi og allerede i hennes egen tid ble hennes poetiske verk ansett for å være mer betydningsfull enn brorens. Hennes håndverksmessige dyktighet ble beundret av blant annet Swinburne, Oscar Wilde og litteraturkritikeren Edmund Gosse. Sistnevte skrev at hun er «en av de meste perfekte poeter i sin tid – ikke den mest kraftfulle, selvfølgelig, heller ikke en av de mest epokegjørende, men... en av de mest perfekte». Tilsvarende fremhevet William Sharp, en nær venn av familien Rossetti, i et essay fra 1886, Christinas poesi framfor broren: «hun har all den finfølelse og styrke som hennes brors berøring, men hun er fri for den ofte ubemerkethet eller de stilkramper som karakteriserer Dante Gabriel i hans svakeste øyeblikk».
Christina Rossettis dikt Songs in a Cornfield, som handler om en skjør og fjern kjærlighet, er et av hennes mest fullendte dikt og med en slik metrisk kompleksitet at det imponerte komponisten George Alexander Macfarren til å sette musikk til det, som en kantate.
Senere utvikling og ettermæle
Kunstnere som ble influert av prerafaelittene var blant annet John Brett, Philip Calderon, Arthur Hughes, Evelyn de Morgan og Frederick Sandys. Ford Madox Brown, som var assosiert med dem fra begynnelsen var den som kanskje klarest og tettest adopterte deres prinsipper.
Etter 1856 ble Rossetti inspirasjonen for middelalderstandpunktet i bevegelsen. Hans arbeid influerte hans nære venn William Morris og han ble partner i dennes firma, Morris, Marshall, Faulkner & Co. Ford Madox Brown og Edward Burne-Jones ble også partnere i samme firma. Via Morris’ firma influerte prerafaelittene mange interiørdesignere og arkitekter, vitaliserte en interesse for middelalderdesign foruten annet kunsthåndverk. Det ledet direkte til den britiske bevegelsen Arts and Crafts som ble ledet av Morris. Holman Hunt var også involvert i den samme bevegelsen gjennom selskapet Della Robbia Pottery.
Bevegelsen påvirket arbeidet til mange senere britiske kunstnere til langt inn på 1900-tallet. Rossetti kom senere til å bli sett på som en forløper til den bredere europeiske symbolismebevegelsen. På slutten av 1900-tallet baserte Ruralistbroderskapet (grunnlagt 1975) seg på de samme mål som prerafaelittene. I tillegg kan også stukkistene ha avledet inspirasjon fra prerafaelittene.
Kunsthistorikerne har dømt prerafaelittene strengt, og i mindre kunsthistorieutgivelser synes bevegelsen å bli klemt mellom engelsk 1700-talls kunst og impresjonismen, og således utelatt. I nyere tid, fra 1970-tallet og framover, hvor de estetiske idealer har endret seg, har det kommet en fornyet interesse for den tidligste prerafaelismen, og de er svært populære ved utstillinger og hos publikum mens kunsthistorikerne er fortsatt noe reserverte. Ettersom prerafaelittene var fiksert på å avbilde tingene med nær fotografisk presisjon har de funnet gjenklang i en tid hvor den figurative illustrasjonen og avbildningen har fått en fornyet interesse, også i film og tegneserier.
Birmingham Museum & Art Gallery har en verdenskjent samling kunst med blant annet Burne-Jones og andre prerafaelitter. Denne skal ha inspirert den unge J.R.R. Tolkien da han vokste opp i byen.
Litteratur
Norsk:
Engelsk:
NM i bandy 2000
'''Det 83. Norgesmesterskapet i bandy – 2000''' Hele Elite A samt de to beste i Elite B gikk til kvartfinalespill.
Elite A
Stabæk, Røa og Drammen hadde med seg henholdsvis 3, 2 og 1 bonuspoeng fra grunnspillet.
Finale
13. mars 2000, Hauger kunstis, Bærum, 870 tilskuere. Scoringer:
Feilprodusering
Feilprodusering går ut på at det oppstår feil under produksjonen av en vare. Feilprodusering kan ikke sammenlignes med feil bruk av produktet eller naturlig slitasje etter langvarig bruk.
Selv automatisert produksjon kan føre til feil i produkter. Ofte blir varer kvalitetskontrollert, og de verste blir ryddet unna som usalgbare. Slik kontroll vil ofte være stikkprøvekontroll eller utvalgstesting, hvor en har brukt statistikk for å beregne nivåer av sikkerhet for at en ved hjelp av denne metoden har sjanse til å avdekke feiljusteringer og andre problemer før alle produktene i en serie blir kassable.
Dønski
Dønski er et område sørvest i Gjettum postområde, vest i Bærum. Navnet kommer fra «Døn», av norrønt ’’dynjandi’’, som betyr «den som drønner eller lager dump/sterk lyd» (gjerne brukt om lyden fra en elv eller foss). «Ski» kommer av norrønt «skeid», som betyr langstrakt hevelse eller rygg i terrenget, vanligvis i dyrket mark. Området grenser i nord og nordvest mot områdene Rud og Hauger, adskilt av Bærumsveien, i vest av Franzefoss Bruk, Haug/Kirkerud og Emma Hjort, i sørøst mot Levre, i nordøst av Evje og i sør av liene ned mot Hamang og Sandvika. Terrenget er kupert med flere små topper, hvor høyeste punkt er Dønskitoppen på ca. 85 moh. og laveste punkt er ca. 40 moh.
Jimmy Cochran
James «Jimmy» Cochran (født 29. mai 1981 i Burlington) er en amerikansk alpinist. Han har spesialisert seg innen disiplinene storslalåm og slalåm, og kommer fra Cochran-familien i Vermont, som har frembrakt flere alpinister i verdensklassen. Han er sønn av Bob Cochran, og Marilyn Cochran, Barbara Ann Cochran og Lindy Cochran er tanter av ham. Også kusinen Jessica Kelley tilhører det amerikanske alpinlandslaget.
Dønski
Dønski er hovedsakelig et boligområde med småveier og lite gjennomgangstrafikk. Det finnes ingen industri på området, som består hovedsakelig av eneboliger og rekkehus, med et fåtall lavblokker. Fire av blokkene er unike i Norge ved at de er horisontalt delt med to gateadresser, og flesteparten av leilighetene går over to eller tre etasjer. Blokkene har således mange små trappeoppganger i stedet for få store. Det finnes en nærbutikk, to bo- og behandlingssentere og et sykehjem der. Institusjonene Bærum sykehus, Martina Hansens Hospital og Marie Plahtes Minde ligger i grenseområdet mellom Dønski og Evje, men adkomsten er gjennom Dønski. Området sogner til Levre barneskole, hvor også Rud barnehage ligger, med en avdeling på Helgerud i tillegg. Det er ytterligere én kommunal og to private barnehager. En videregående skole er lokalisert her - Dønski videregående skole.
Jimmy Cochran
Han debuterte i verdenscupen 23. november 2003, i storslalåmrennet i Alta Badia.
Dønski
Det er noen mindre bekker som stammer fra avrenning, hvorav den største, Dælibekken, har sitt utløp i Sætertjernet ved Kolsåstoppen. I den nordøstre delen av området ligger den åpen mot Hauger langs en tur-/gangvei, men er lagt i rør i den nordvestre delen langs Bærumsveien ned mot Sandvikselva. Tidligere ble den kalt Vebekken, og utgjorde da den «grensen» mot Rud og Hauger som nå er blitt erstattet av Bærumsveien.
Jimmy Cochran
Cochran er hittil blitt amerikansk mester tre ganger (storslalåm 2004, slalåm 2004 og 2007).
Stanisław Ostrowski
Stanisław Ostrowski (født 29. oktober 1892 i Lemberg - på polsk: Lwów, død 22. november 1982 i London) var en polsk lege, offiser og politiker.
Bakgrunn
Han ble født i det østerrikske kronlandet kongedømmet Galicia og Lodomeria, som i det vesentligste var befolket av polakker og ukrainere. Hans far, Michał Ostrowski, hadde tidligere kjempet i den pro-polske januaroppstanden i 1863, og ble for dette stendt til en russisk katorga - straffarbeidskoloni - i Sibir.
Ostrowski studerte medisin ved universitetet i Lwow.
I 1914 ble han med i Piłsudskilegionene. Han deltok under den polsk-ukrainske krig i forsvaret av hjembyen mot ukrainerne i 1918 og i den polsk-sovjetiske krig 1919–1921 som polsk militærlege.
Deretter sok han doktorgrad i medisin i doktorgraden i 1924 og åpnet en legepraksis.
Politiker
På 1920- og 1930-tallet var han folkevalgt i Sejmen, det polske parlamentet. Han satt der i tre periode, tilknyttet Bezpartyjny Blok Współpracy z Rządem, den ikke-partisanske reformblokk. Han ble borgermester i Lwów i 1936 og ledet forsvaret av byen i 1939.
Militær innsats igjen
Etter at de tyske okkupanter overgav byen til Sovjetunionen i henhold til Molotov–Ribbentrop-pakten ble han arrestert av russerne og holdt i fangenskap i Moskva til 1941. Blant hans medfanger var Anandyn Amar, som tidligere hadde vært Mongolias statsminister og president. Han ble frigitt fra sovjetisk fangenskap i pakt med Sikorski–Majskij-avtalen og vervet seg til Polskie Siły Zbrojne na Wschodzie, den polske arméen dannet i Sovjetunionen. Slik kom han seg til Midtøsten og senere til Italia, hvor han var militærlege under det allierte felttog 1944-1945.
Etter krigen reiste han til Storbritannia, hvor han arbeidet som lege.
President i eksil
Etter at eksilpresident August Zaleski døde i 1972, ble han utnevnt til ny president. Han var president frem til 1979. Han klarte i stor grad å helbrede splittelsene innen det polske eksilmiljø.
Han døde i Londom og ble gravlagt i den polske militærkirkegård i Newark-on-Trent.
Peter Lin Jiashan
Peter Lin Jiashan er katolsk hjelpebiskop (2008) i erkebispedømmet Fuzhou i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina.
Talehandling
Talehandling kan best beskrives som «når vi sier noe, gjør vi noe», slik som når en prest sier jeg erklærer dere herved for rette ektefolk å være eller som en handling utført ved hjelp av språket, for eksempel å beskrive noe (det snør), stille et spørsmål (snør det?), be om noe eller gi en ordre (kan du sende saltet?, slipp våpenet, ellers skyter jeg deg) eller å gi et løfte (Jeg lover å gi det tilbake). Andre vanlige eksempler på talehandlinger er å hilse, å unnskylde (seg) eller å fornærme (noen).
Studiet av talehandlinger utgjør en del av pragmatikk, som igjen er en del av lingvistikken.
NM i bandy 1998
'''Det 81. Norgesmesterskapet i bandy – 1998'''
Stabæk vant seriemesterskapet. Stabæk, Mjøndalen, Ready og Solberg gikk til semifinale.
Tabell
Drammen Bandy overtok Drafns plass i eliteserien.
tirsdag 24. februar lørdag 28. februar
Georg Frederik von Krogh (1777–1826)
Georg Frederik von Krogh (født 8. august 1777 i Trondheim, død 26. oktober 1826) var en norsk offiser.
NM i bandy 1998
Finale
8. mars 1998, Hauger kunstis, Bærum, 1066 tilskuere.
Georg Frederik von Krogh (1777–1826)
Han var sønn av general Georg Frederik von Krogh i andre ekteskap. Etter å ha vært underoffiser i et par år, ble han 1790 fenrik ved 1. trondhjemske infanteriregiment, 1800 kammerjunker, 1801 premierløytnant og 1802 generaladjutant-løytnant hos den kommanderende general nordenfjells. I 1808 var han blitt kaptein og divisjonsadjutant i Generalstaben og kommanderte som sådan de norske troppene under innfallet i Jemtland 1809.
NM i bandy 1998
Finale
Mål:
Georg Frederik von Krogh (1777–1826)
På grunn av sin dyktighet ble han 1810 ridder av Dannebrog, og 1812 major. 1815 ble han utnevnt til oberstløytnant og generaladjutant-løytnant i hæren. 1821 ble han oberst. Han var gift to ganger; første gang 5. februar 1801 med Henriette Schønheyder (1781–1809, datter av biskop i Trondheim Johan Christian Schønheyder, og annen gang 8. august 1811 med Birgitte Johanne Vibe (1785–1875). Etter faren eide han gårdene Leira og Bakklandet i Lade sogn ved Trondheim, hvor han drev et rasjonelt jordbruk og anla forskjellige industrielle innretninger, som imidlertid ikke lønte seg, men ruinerte eieren.
NM i bandy 1998
Seriekampene
19. november Solberg        – Ready           8-5 (Vassenga) Drammen Bandy  – Røa             2-8 (Vassenga) Ullevål        – Mjøndalen       2-6 (NIH) Stabæk         – Tåsen           6-3 (Hauger)
23. november Ullevål        – Tåsen           9-1 (NIH) Solberg        – Mjøndalen       3-9 (Vassenga) Drammen Bandy  – Ready           3-12 (Vassenga)
26. november Ready          – Stabæk          2-3 (NIH) Røa            – Ullevål         6-3 (Valle Hovin) Tåsen          – Solberg         1-3 (NIH) Mjøndalen      – Drammen Bandy   9-2 (Vassenga)
30. november Stabæk         – Røa             5-4 (Hauger)
7. desember Røa            – Tåsen           3-0 (Røabanen) Solberg        – Drammen Bandy   1-1 (Solbergbanen) Stabæk         – Ullevål         15-5 (Hauger) Ready          – Mjøndalen       5-5 (NIH)
10. desember Røa            – Mjøndalen       4-4 (Valle Hovin) Stabæk         – Solberg         3-5 (Hauger) Tåsen          – Ready           2-6 (NIH)
14. desember Solberg        – Røa             6-5 (Solbergbanen) Stabæk         – Mjøndalen       5-2 (Hauger) Ullevål        – Ready           2-5 (Valle Hovin) Drammen Bandy  – Tåsen           2-4 (Vassenga)
17. desember Røa            – Drammen Bandy   11-1 (Valle Hovin) Mjøndalen      – Ullevål         5-3 (Vassenga) Ready          – Solberg         6-4 (NIH) Tåsen          – Stabæk          4-4 (NIH)
26. desember Tåsen          – Ullevål         4-5 (NIH) Mjøndalen      – Solberg         4-3 (Vassenga) Røa            – Stabæk          1-4 (Røabanen) Ready          – Drammen Bandy   6-1 (NIH)
31. desember Ullevål        – Røa             2-9 (Bergbanen) Solberg        – Tåsen           7-4 (Solbergbanen) Stabæk         – Ready           6-4 (Stabekkbanen)
4. januar Røa            – Ready           3-6 (Røabanen) Solberg        – Ullevål         8-4 (Solbergbanen) Stabæk         – Drammen Bandy   14-4 (Stabekkbanen) Tåsen          – Mjøndalen       0-5 (NIH)
7. januar Mjøndalen      – Ready           1-5 (Vassenga) Drammen Bandy  – Solberg         3-6 (Marienlyst) Ullevål        – Stabæk          4-8 (Vassenga) Tåsen          – Røa             2-7 (NIH)
9. januar Drammen Bandy  – Mjøndalen       1-9 (Vassenga)
14. januar Røa            – Solberg         8-3 (Valle Hovin) Mjøndalen      – Stabæk          3-7 (Vassenga) Ready          – Ullevål         7-3 (NIH) Tåsen          – Drammen Bandy   2-3 (NIH)
18. januar Mjøndalen      – Røa             7-3 (Vassenga) Solberg        – Stabæk          5-4 (Solbergbanen) Ready          – Tåsen           7-3 (NIH) Ullevål        – Drammen Bandy   7-2 (Valle Hovin)
21. januar Drammen Bandy  – Røa             4-5 (Marienlyst) Ullevål        – Mjøndalen       5-7 (Bergbanen) Solberg        – Ready           7-7 (Solbergbanen) Stabæk         – Tåsen           18-1 (Hauger)
25. januar Ullevål        – Tåsen           9-2 (Bergbanen) Solberg        – Mjøndalen       6-0 (Solbergbanen) Stabæk         – Røa             9-3 (Stabekkbanen) Drammen Bandy  – Ready           1-9 (Marienlyst)
8. februar Ready          – Røa             1-7 (Gressbanen) Mjøndalen      – Tåsen           13-5 (Vassenga) Ullevål        – Solberg         5-4 (Bergbanen) Drammen Bandy  – Stabæk          1-15 (Marienlyst)
15. februar Røa            – Tåsen           6-3 (Valle Hovin) Ready          – Mjøndalen       1-7 (NIH) Solberg        – Drammen Bandy   12-2 (Vassenga) Stabæk         – Ullevål         13-3 (Hauger)
Vi unge (TV-program)
Vi unge (fra 1965: Vi unge mener) var et norsk aktualitetsprogram for ungdom som gikk på NRK-TV fra 1961 til 1966. Programleder var Ada Haug. Andre som tidvis var programleder var Egil Teige, Sten Rune Sterner, Inger Johanne Agerup, Rolf Riktor, Rolf Clemens, Bjørn Haavind og Arve Granlund.
Vi unge ble sendt på søndagene og hadde vanligvis et mer alvorlig innhold enn det samtidige TEN-pluggen (også det ledet av Ada Haug).
Menno Boelsma
Menno Boelsma (født 8. januar 1961 i Monster i Westland i Zuid-Holland, død 10. september 2022) var en nederlandsk skøyteløper som deltok i nasjonale og internasjonale konkurranser i hurtigløp på skøyter og i kortbaneløp på skøyter og representerte Nederland og Delftse Kunstijsbaan Vereniging (DKIJV).
Han ble første nederlandske mester på 500 meter i det nasjonale enkeltdistansemesterskapet i 1987 i den Haag, i tillegg har han andre nasjonale mesterskapmedaljer. Vinteren 1987/88 deltok han under vinter-OL i hurtigløp på skøyter på 500 m (16.-plass) og 1 000 m (24.-plass). I tillegg til deltakelse i Vinter-OL deltok han også i to sprint-VM på skøyter 1988 i West Allis, Milwaukee, USA (17.-plass) og 1990 i Tromsø, Norge (19.-plass).
Sammenlagt i Verdenscupen
– = ikke deltatt på verdenscupdistansen i nevnte sesong.
Personlig
Boelsma døde av kreft den 10. september 2022.
Parmigianino
Parmigianino, egentlig Girolamo Francesco Maria Mazzola (født 11. januar 1503 i Parma, død 24. august 1540 i Casalmaggiore, Lombardia), var en italiensk manieristisk maler og gravør, oppkalt etter sitt fødselssted Parma.
Et typisk eksempel på Parmigianinos stil er maleriet «Madonnaen med den lange halsen» med en abnorm anatomi.
Hitman: Codename 47
Hitman: Codename 47 er et actionspill utviklet av IO Interactive, utgitt til PC høsten 2000. Det er det første spillet i Hitman-serien.
Hitman: Codename 47 ble utgitt uten mye oppstyr. Etter hvert ble spillet kjent, blant annet for å ha innført en rekke elementer. Mest kjent er nok Ragdoll Physics, som Hitman var blant de klart første, om ikke aller først, med å benytte. Ragdoll Physics er et system som gjør at døde personer oppfører seg naturlig, og at for eksempel armer og ben henger og slenger om personene blir lagt på en kant. Døde personer faller også om mer naturlig enn ved ferdigscriptede døds-bevegelser, som på de fleste andre eldre spill. Ragdoll Physics har blitt benyttet av en rekke spillserier etter Hitman, blant annet i Max Payne 2. En annen effekt mye brukt i Codename 47, var speil, til og med knuselige. Dette hadde man ikke sett mye av tidligere. Etter hvert utført oppdrag, får man opp en liste over lønn man har fortjent. Drap av sivile trekker deg for lønn, mens utførte oppdragssegmenter øker deg i lønn. Lønnen brukes på senere oppdrag for å kjøpe våpen og ting (bilbomber, skuddsikker vest etc.). Dette systemet med lønn er imidlertid ganske hult, da en hvilken som helst spiller, forutsatt at man ikke går helt amok og dreper alt som beveger seg, vil ende opp med massevis av kontanter i overskudd, som blir umulig å bruke opp, selv om man kjøper alt. På Codename 47 er man så godt som immun om man er ikledd uniform, og man kan løpe, snike, støte borti folk uten at de reagerer. Først når man trekker våpen (om ikke forkledningen innebærer at man kan bære våpen åpenlyst, for eksempel om man er ikledd politiuniform) vil man bli gjenkjent, og det vil bli rapportert videre om forkledningen, så den holder ikke lenger etter dette.
Historie
Spillet starter med at man befinner seg på et slags mentalsykehus der en blir geleidet igjennom en treningsløype av en stemme fra høyttalere i bygningen. Denne treningen er grei å ha med, siden den innfører de fleste av ferdighetene en trenger å beherske. Til slutt bryter man seg ut av sykehuset, ved å drepe to vakter der. Klarer en ikke dette, blir en lagt tilbake til sengen der en våknet i utgangspunktet, og må gjøre treningen igjen.
Etter hvert befinner man seg i Hongkong. 47 får ordrer om sine leiemorderoppdrag via en bærbar PC, og en kvinne, Diana, som jobber for I.C.A. (International Contracts Agency), som blant deres frilans-operatører kalles «The Agency». Etter å ha satt to klaner opp mot hverandre, dreper man lederen for den ene av dem: Lee Hong, og stjeler en drageskulptur fra ham etter å ha fått koden til safen han har denne i(drageskulpturen er symbolet på lederskapet i triaden, og uten den er det ingen som kan erklære seg som den nye sjefen). 47 får passordet av en prostituert kvinne man redder bort fra Lee Hongs private bordell. Hun blir senere kjent som Mei Ling. 47 redder også en CIA-agent fra tortur i kjelleren, en viss agent Smith, i likhet med Mei Ling, en gjenganger i Hitman-serien.
Senere oppdrag består i å drepe en colombiansk narkobaron. 47 får hjelp av innfødte der for å finne baronens hovedkvarter. Dette oppdraget er stort sett upopulært, da det er så godt som ugjennomførbart å utføre det stille og uten mange drap, og det stort sett må ende med villmansskyting.
Etter dette skal man drepe en smugler i Rotterdam, som tilfeldigvis har en atombombe ombord sitt skip, som man også må desarmere. For å finne skipet hans, legger 47 en GPS-sender i en pengekoffert han gir til målets kompanjong.
Det siste oppdraget er å drepe en lege på et mentalsykehus i Romania, men det kommer etter hvert frem at dette er et komplott (og nettopp samme sykehus vi flykter fra i starten), og at bevæpnet politi har blitt tipset. De stormer inn, og man må ved hjelp av agenten man tidligere møtte, flykte. Man blir i kjelleren av mentalsykehuset angrepet av 10 øvrige kloner, altså helt like 47 selv. Disse blir drept av 47, og vi finner ut at strekkodene klonene har, naturlig nok er for å skille dem fra hverandre. For å slippe å bli gasset i hjel av sikkerhetsordningene der, holder man en klone opp mot strekkodeleseren. Man kommer etterpå i kontakt med 47s «far», professor Ort-Meyer, som forteller en del om kloneprosjektet. Man dreper ham, eller blir fanget, og befinner seg i rommet man våknet i begynnelsen.
Imellom oppdragene, ser man korte klipp, der det blir røpet at de forskjellige folkene man skal drepe, har vært med i kloneprosjektet, og også tjent sammen i den franske fremmedlegion. Det er altså åpenlyst at Ort-Meyer ønsket å ha prosjektet for seg selv, siden han sendte 47 til å drepe sine kompanjonger.
Vårsøghelga
Vårsøghelga er en kulturfestival i Surnadal på Nordmøre som har blitt arrangert hvert år siden 1995.