cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matthew Le Tissier
Skadeproblemer, men et flott farvel
Dave Jones ble tiltalt i en politisak og forsvant etterhvert fra Southampton. Inn kom Le Tissiers barndomshelt, Glenn Hoddle, men denne gangen er han ikke glad for å få ham som sjef etter å ha blitt oversett så mange ganger på landslaget. Hoddle blir bare værende til han får tilbud om å overta Tottenham på slutten av 2001-02 sesongen, og dermed må Stuart Gray overta roret de siste kampene.
Mouillepunt fyr
Mouillepuntfyr (afrikaans: Mouillepuntvuurtoring) er et fyr i Mouillepunt i Cape Town i Sør-Afrika som ble bygget i 1842 og skrapet i 1908. Det sto ved det nordligste punktet av Table Bay, ved Granger Bay. Det var det andre fyret som ble satt opp i Sør-Afrika, etter Groenpuntfyr ble tatt i bruk i 1824. Det var et sylinderformet stentårn, omtrent 12 meter høyt. Fyrets fundament kan ennå sees foran Kaap hotellskolerestaurant.
Matthew Le Tissier
Skadeproblemer, men et flott farvel
Han scoret det siste målet som noensinne ble laget på Southamptons gamle fotballbane, «The Dell», mot Arsenal 19. mai 2001. Etter å ha vært ute med skade store deler av sesongen ble han byttet inn da det nærmet seg full tid, til publikums store glede, og bare fem dager etter sin egentlige avskjedskamp. Han scoret et spektakulært volleymål med venstrefoten fra utsiden av 16-meteren. Dette sikret Southampton 3–2 seier. Dette skulle vise seg å bli Arsenals siste bortetap på over ett år.
I 2001-02 fikk manager Stuart Gray sparken til fordel for Gordon Strachan i oktober etter en grusom ligastart. Le Tissier slet mye med skader denne sesongen. Han prøver stadig å komme tilbake fra skade, men mislykkes gang på gang. I reservekampen mot Charlton Athletic 19. mars blir han igjen skadet, og forlater banen med tårer i øynene. Ti dager senere ringer Le Tissier til Rupert Lowe og forteller om planene om å legge opp etter sesongen. Dette overrasker ikke Southamptons supportere, men nyheten blir mottatt med sorg.
Var en stund kaptein i Southampton, men sa fra seg dette selv for å konsentrere seg om sitt eget spill. Toppscorer for Southampton: 1989-90, 1990-91, 1994-95, 1995-96 og 1996-97. Han spilte 443 ligakamper, 52 ligacupkamper, 33 FA-cupkamper og tolv andre offisielle kamper (totalt 540 kamper), der han scoret tilsammen 209 mål. Gjennom alle årene i Premier League, fikk han bare et rødt kort, i 1–3 kampen hjemme mot Liverpool 22. oktober 1995. Fikk 49 gule kort på ti sesonger i Premier League, noe som gir et snitt på 4,9 pr sesong.
Morsom testemonialkamp
Hans testemonial mot «England XI» ble spilt 14. mai 2002 foran 32 000 tilskuere. Kampen endte hele 9–9 og ga publikum flott underholdning, da Matthew Le Tissier bl.a. scoret Southamptons tredje og åttende mål. Lagoppstillinger under testemonialkampen:
Southampton: Neil Moss, Jason Dodd (Carl Le Tissier, 70), Garry Monk, Tahar El Khalej (Chris Baird, 63), Francis Benali (Imants Bleidelis, 73), Stuart Ripley (Ronnie Ekelund, 46), Rory Delap, Paul Telfer (Kevin Le Tissier, 70), Fabrice Fernandes (Gordon Strachan, 62, Fabrice Fernandes, 68), James Beattie (Kevin Davies, 30, Phillip Armitage, 75), Brett Ormerod (Matthew Le Tissier, 46).
Mål for Southampton: Ormerod, Ekelund, Matt Le Tissier, Davies, Fernandes, Carl Le Tissier, Kevin Le Tissier, Matt Le Tissier, Kevin Le Tissier
I andre omgang ble Le Tissiers brødre, Kevin og Carl byttet inn. Det var da tilsammen fire Le Tissier på banen, når man regner med Mark som dømte kampen. Senere i kampen satte England XI inn Matthew Le Tissiers 10 år gamle sønn Mitchell, som stjal showet og scoret to kjappe mål, før Kevin Keegan byttet seg selv ut mot en meget overrasket ballgutt. Innbytteren scoret umiddelbart, og la deretter opp til nok ett mål fra 10-åringen Mitchell Le Tissier, i kampens siste spark på ballen.
Landslaget
Han har også junior-, U21-, B- og A-landskamper for England. Debut for A-landslaget kom 9. mars 1994 mot (1–0 på Wembley). Han fikk tilsammen åtte landskamper men scoret ingen mål. Han ble oversett av daværende landslagssjef Terry Venables, som fikk massiv kritikk for å ikke inkludere Le Tissier. Han selv har uttalt at dersom han hadde vært italiensk eller fransk, ville han fått mange flere landskamper. Hans internasjonale gjennombrudd kom da han var kaptein, scoret hat-trick og la opp til et annet mål for Englands B-landslag mot (4–1) før fotball-VM 1998, i en kamp der han også traff tverrligger to ganger. Selv med denne spektakulære innsatsen ble han droppet til VM-troppen av landslagssjef Glenn Hoddle. Selv i den foreløpige 30-mannstroppen ble han droppet. Hat-tricket i denne B-landskampen kom for øvrig etter at Hoddle hadde forlatt stadion, noe som skapte en holdning om at Hoddle ikke var rett mann for jobben som landslagssjef for England. Supporterne mente det var ironisk at England røk ut for Argentina i VM på straffesparkkonkurranse. Som innbygger på Guernsey kunne han velge hvilke av landslagene i Storbritannia han selv ville, i tillegg til at han kunne spilt for. På et tidspunkt gikk det spekulasjoner om at han ville velge, selv om dette ble benektet av det skotske fotballforbundet og Le Tissier selv.
Hans kvaliteter og karrieremuligheter
Le Tissier kunne bruke begge føttene like godt til både pasninger og skudd. Dette, sammen med hans lojalitet til klubblaget, gjorde ham meget populær blant Southamptons supportere. Han ble kjent som spilleren som scoret spektakulære mål med jevne mellomrom, ofte helt uventet mens klubben slet mot nedrykk. På grunn av dette fikk han kallenavnet «Le God» blant tilhengerne. Han hadde den unike evnen at han kunne score alle typer spektakulære mål. Men kritikerne hadde en tendens til å kalle ham en «luksusspiller», som ikke løp for laget bare for seg selv. Det var oppsiktsvekkende at han ikke valgte å gå til større klubber for å tjene mer penger og ha større sjanse til å vinne trofeer. Dette er helt uvanlig i dagens fotball, der penger blir stadig viktigere. I sin biografi fortalte han at han hadde avvist klubber som AC Milan og Chelsea, i tillegg til at han rev i stykker kontrakten han skrev med Tottenham i 1991. Dette skjedde fordi hans daværende kone ikke ville flytte til London, og derfor ble han enig med Irving Scholar (styreformann i Tottenham) om å makulere kontrakten. Han har fått «bynøkkel» til Southampton og han har fått en VIP-boks på nye St. Mary's Stadium oppkalt etter seg. En leilighetsblokk som ble bygget på tomten til den tidligere fotballbanen «The Dell» er også oppkalt etter ham. 2. februar 2007 oppkalte flyselskapet «FlyBe» et fly etter Le Tissier. Dette skjedde på hans hjemsted Guernsey. Dette var hovedsponsoren til Southampton som ønsket å hedre den tidligere storspilleren. Av fotballspillere er det kun Le Tissier og George Best som noensinne har fått et fly oppkalt etter seg. Representanten for Southampton, Lawrie McMenemy uttalte ironisk «Jeg håper FlyBe vet hva de gjør når de kaller opp flyet etter Matt. Han var aldri særlig rask og heller fantastisk i luften. Men de andre kvalitetene hans gjør ham til et flott valg, siden han var lojal og pålitelig. De som kom og så ham spille kjedet seg aldri». For tiden arbeider Le Tissier blant annet for Sky Sports som ekspertkommentator når de har lørdagskamper.
Le Tissier giftet seg med sin barndomskjæreste, Cathy, og de har to barn sammen. Paret ble imidlertid skilt i 1997 etter en utroskapssak som ble slått stort opp i media, da Le Tissier hadde et forhold til den australske «såpeoperastjernen» Emily Symons (blant annet kjent fra serien «Home & Away»). Kona Cathy tok med seg barna og flyttet tilbake til Guernsey, mens Le Tissier ble sammen med Symons. Forholdet tok slutt i august 2000, en tid etter Symons hadde flyttet til England for å være med ham.
Weisweiler kraftverk
Weisweiler kraftverk  er et varmekraftverk nær byen Eschweiler i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 2 293 MW, fordelt på 6 fortsatt operative blokker, mens 2 blokker er stengt ned.
Anlegget har historikk tilbake til 1913 under navnet Kraftwerk Zukunft på 12 MW effekt. Dagens anlegg ble påbegynt omkring 1955 og stod ferdig i 1975. Brenselkilden er brunkull. Operatør er energiselskapet RWE Power AG.
Årsproduksjonen er 15,93 TWh kraft. Utslippene av CO2 er 18,8 millioner tonn årlig i 2007. De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 21 441 000 tonn.
Sykling under Sommer-OL 1924
Sykling under Sommer-OL 1924. Sykling var med for sjuende gang på det olympiske programmet 1924 i Paris. Det ble konkurrert om totalt seks olympiske titler, to på landevei og fire på bane, kun for menn.
DR P2
P2 er en dansk radiokanal, eid av Danmarks Radio. Kanalen har fokus på klassisk musikk og jazz. Kanalen sender også snakkeprogrammer om bøker med mere samt radiodrama, likt norske P2.
Historie
P2 startet sine første sendinger i 1951.
Den fjerde radiokanal
1. april 2002 ble P2 (under navnet P2 musik og kultur) tildelt konsesjonen til å sende på en rekke frekvenser, som av kulturministeriet i Danmark ble navngitt som «den fjerde radiokanal». DR vant konsesjonen i konkurranse med en rekke andre søkere, på bakgrunn av en kvalitetsvurdering (også kalt «skønhedskonkurrence»).
Den fjerde radiokanal var et resultat av medieforliket mellom Socialdemokraterne, Det radikale venstre, SF og Centrumdemokraterne (CD). Regjeringspartiene og SF ønsket å tildele DR kanalen, slik at P2 og DR P4 hver kunne sende døgnet rundt. CD ønsket imidlertid at radiokanalen skulle på anbud, sånn at andre enn DR kunne få muligheten til å sende. Resultatet ble at radiokanalen kom ut på anbud, med en rekke betingelser om innhold av blant annet klassisk musikk og kulturprogrammer. Venstre og Konservative stemte imot forslaget, idet de ønsket at anbudsbetingelsene skulle være enklere og derfor mer attraktive for private selskaper. De var dessuten imot at DR skulle tildeles frekvensene.
P2 er sånn sett den av de fire FM-kanalene DR sender som har de strengeste kravene til sammensetningen av programinnholdet.
Konsesjonen for P2 utløper 31. mars 2009.
Tennevik
Tennevik (Tennevika) ligger i Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark, og er kjent for blant annet lakseelva Tennevikelva. Stedet ligger ved den østlige bredden av Vågsfjorden, sørøst for Harstad, nærmere 10 kilometer nord for Tjeldsundbrua.
Navnet Tennevik anses hentet fra et gammelnorsk verb therne, uttales som det engelske ordet thing. Å therne betyr å dra båten opp i fjæra, kvelve båten for så å hvile under den. Dette var vanlig i gammel tid da fiskerne, i åpne båter, måtte dra lange føringsveger til og fra Finnmarka eller Lofoten. Therne ble senere endret til å tenne.
Navnet Tennevika er derimot brukt av kommunen som eiendomsadresse.
Bebyggelsen i Tennevik ligger ved begge sider av den kystriksveg (fylkesvei 825) som går fra Tjeldsundbrua til blant annet Gratangen.
Mount Baker
Mount Baker (3 286 moh) er en stratovulkan i Kaskadefjellene i delstaten Washington i USA. Vulkanen ligger om lag 50 km øst for byen Bellingham. I klart vær er vulkanen synlig fra Vancouver i Canada. Vulkanen ble første gang besteget i 1868 av et følge ledet av Edmund T. Coleman. Det ble registrert mindre aktivitet på vulkanen i 1975.
Nooksack-indianerne kjenner vulkanen under navnet Koma Kulshan.
Osorio
Osorio eller Osório kan vise til:
Torkil Lund Johansen
Torkil Lund Johansen (født 23. september 1977) er en norsk klassisk komponist bosatt i Leirfjord kommune i Nordland. Han er opprinnelig fra Mosjøen i Vefsn kommune.
Torkil Lund Johansen har i tillegg til klassiske verk også skrevet filmmusikk til spillefilm, dokumentarer og kortfilmer.
Dokumentarfilmen Fjellfinnhua (eng: Lapp Hat) fra 2010 vant prisen for «Beste norske dokumentarfilm 2010» ved Den norske dokumentarfilmfestivalen i Volda.
Etter premieren ved Tromsø Internasjonale Filmfestival i 2010 skapte regissør Guro Saniola Bjerks dokumentarfilm Fjellfinnhua en del kontroverser, og NRK utsatte visningen på TV flere ganger før kanalen omsider viste den i januar 2011. Rikskanalen arrangerte et debattforum før filmen ble vist på TV.
Torkil Lund Johansen har blant andre kortfilmer også komponert musikk til filmskaper David Kinsellas kortfilm Når snøen faller (2009).
I 2009 viste TV 2 dokumentarserien Den iskalde krigen (2009) om mafiametoder og korrupsjon i Europa, hvor regissør og produsent Anne Berit Vestby følger forfatter Stein Morten Lier på research til sin nye bok.
Spillefilmen Til siste hinder (regi: Anders Øvergaard) vant Amandaprisen 2012 for "Beste barnefilm", og prisen «Prize of the Children's Jury» under Lübeck Internasjonale Filmfestival i Tyskland i november 2011, og er Johansens spillefilmdebut.
Carlos de Rezende
Carlos de Rezende eller Resende, Gao Shangde (født 4. november 1664 i Lisboa i Portugal, død 5. februar 5. februar 1746) var en kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han trådte inn i ordenen i 1680 i Lisboa og ble sendt ut den i 1695, med ankomst 13. november 1696. Han virket først i 28 år i Zhengding i Hebei, og deretter i 22 år i Beijing. Kong João VI av Portugal foreslo i 1711 at han skulle bli utnevnt til biskop av Xi'an, men paven nektet å opprette enda et bispedømme i Kina.
Han ble begravet på jesuittenes gravfelt Zhalan i Beijing.
Kjølnes fyr
De tidligere fyr
Fyr har eksistert på området siden 1900, da Berlevåg fikk sitt første fyr. Dette var et noe primitivt fyr som gikk på parafinfyring, med 7,2 nm lysvidde. Det bodde på den tiden 32 mennesker i nærområdet, og det var blant disse man fant fyrvokteren og hans assistenter. Om kapasitet er det sagt at de første fyrvokterne én gang i uken fylte 20 liter parafin på parafintanken. All frakt til og fra fyret skjedde med båt, dette skulle holde seg ved til 1959.
Til 1945 tjente det tre fyrvoktere ved Kjølnes fyr, hver med sine assistenter og reserveassistenter. Nøyaktigheten som ble avkrevd disse var meget høy, og man førte flittig journal over det meste av forbruk, utgifter og lignende. For eksempel er regelverket for måling av olje, hvor ikke mindre enn to mennesker måtte bevitne at fyrvokteren (eller en av hans assistenter) førte riktig mengde olje, og at mengden olje som ble veid opp ikke var over eller under den forhåndsbestemte vekt.
Et nytt fyr
I oktober 1944 trakk den tyske okkupasjonsmakten seg vestover til Lyngen i Nord-Troms, og Hitler beordret bruk av "den brente jords taktikk" i landområdene de forlot. Berlevåg og det aller meste av Finnmark og Nord-Troms ble ofre for taktikken, som innebar en total nedbrenning av hus, nedslakting av husdyr og tvangsevakuering av befolkningen. Få dager før skipene med mennesker seilte fra Berlevåg, ble Kjølnes fyr tatt under ild av det tyske kystbatteriet, som lå omtrent fem til seks kilometer vest for fyret. Med kaliber på opptil 14,5 cm ble over 100 skudd avfyrt, og fyret ble lagt delvis i ruiner.
Etter krigen satte befolkninge opp et meget provisorisk fyr i form av en sterk lanterne, men i 1947 gikk et arbeidslag på 40 menn løs på oppgaven med å bygge et nytt fyr. Etter to år stod dagens fyr klart, med to bolighus, fire utedo, fire boder og fire båthus, samt maskinhus for den nye elektriske fyrlykten. Fyret, den gang som nå, stod 22 meter høyt (lyshøyde 25,7 meter over flomålet), med 15 nm lysvidde, eller rundt 27 kilometer.
I 1957 ble fyret tilkoblet strømnettet, med egen 110 V transformator, og fyret fikk sin egen tåkelur. To år etter ble veien mellom Berlevåg og Tana fullført, som betydde at man kunne ta seg fram til fyret med bil. 1975 ble fyret en turnusstasjon, og mistet dermed den permanente bemanningen. Automatiseringen skjedde i 1989, sammen med ombygging til et strømsystem på 12 V.
Lola Flores
Lola Flores (født María de los Dolores Flores Ruiz den 21. januar 1923, død 16. mai 1995) var en spansk sangerinne, danserinne og skuespillerinne av romaniherkomst.
Personlig liv
I 1958 giftet hun seg med Antonio González el Pescaílla, en gitarist. Hun fikk tre barn, Dolores (sangerinne og skuespillerinne Lolita Flores), rockemusiker, sanger og skuespiller Antonio Flores, og sangerinne og danserinne Rosario Flores.
Lola Flores døde av brystkreft i 1995, 72 år gammel.
Carl Otto Lampland
Carl Otto Lampland (født 29. desember 1873; død 14. desember 1951) var en amerikansk astronom.
Sammen med William Coblentz målte han forskjellen på dags- og nattemperatur på Mars. Han oppdaget astroiden 1604 Tombaugh i 1931. Månekrateret Lampland, Marskrateret Lampland og astroiden 1767 Lampland er oppkalt etter han.
Universitetet i Kairo
Universitetet i Kairo (arabisk: ) er et institutt for høyere utdannelse i Giza, Egypt. Universitetet ble dannet den 21. desember 1908, som et resultat av et forsøk på å etablere et nasjonalt senter for liberalistisk tankegang.
Johann Georg Heinrich Feder
Johann Georg Heinrich Feder (født 15. mai 1740 i Schornweißach, død 22. februar 1821 i Hannover) var en tysk filosof.
Walter Sickert
Walter Richard Sickert (født 31. mai 1860 i München, Tyskland, død 22. januar 1942 i Bath, England) var eldste sønn av Oswald Sickert, en kunstmaler fra den danske minoriteten i Sør-Slesvig, og Eleanor Louisa Henry, datter av den engelske astronomen Richard Sheepshanks og en irsk danserinne han ikke var gift med. I 1868 flyttet familien til England, og Sickert ble britisk statsborger.
Han ønsket først å bli skuespiller og hadde en rekke mindre roller i årene 1879-81, men i oktober 1881 begynte han i stedet ved Slade School of Fine Art. Få måneder senere sluttet han og ble i stedet elev av James McNeill Whistler.
Som maler sluttet Sickert seg til impresjonismen og var medstifter av Camden Town Group sammen med Malcolm Drummond, Lucien Pissarro og Harold Gilman. De fire viet seg til å avbilde banale eller skumle opptrinn fra dagliglivet, inkludert Jack the Ripper-drapene på Londons østkant. Om malerkunst sa Sickert: «Hvis motivet for et bilde kunne uttrykkes i ord, ville det vært unødvendig å male det.»
I boken Portrait of a Killer: Jack the Ripper – Case Closed, har kriminalforfatteren Patricia Cornwell hevdet å ha bevist at Sickert selv var Jack the Ripper. Denne påstanden har vært fremmet lenge før Cornwell kom inn i bildet, og selv har hun basert den på tolkninger av flere av hans malerier, slik som The Camden Town Murder. Cornwells fremgangsmåte er sterkt kritisert, siden hun kjøpte opp flere originale Sickert-malerier og rev opp det ene i håp om å finne DNA etter maleren. Uansett kan neppe Sickert ha vært Jack the Ripper, ettersom journalister fra The Sunday Times har avslørt at Sickert oppholdt seg med sin mor og sine brødre i Frankrike sommeren 1888, da mordene pågikk i Whitechapel.
Werne kraftverk
Werne kraftverk, også kjent som Gersteinwerk Block K, er et varmekraftverk i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 770 MW, fordelt på én blokk og 3 turbiner levet av Siemens. Gassfyringsenhetene inngår som blokk K i det enda større Gersteinwerk kraftverk, som også er vekselvis gass- og kulldrevet.
Anlegget ble påbegynt omkring 1975 og stod ferdig i 1984. Brenselkilden er steinkull og naturgass. Operatør er energiselskapet RWE Power AG.
De totale CO2-utslippene i 2008 gikk merkbart ned og var ca. 2 299 000 tonn, mens det samme årets kvote som var 2,186 mill. tonn.
På samme stedet ligger Gersteinwerk kraftverk som er gassfyrt, og på hele 1.680 MW.
Ingedal stasjon
Ingedal stasjon er en jernbanestasjon i Sarpsborg kommune på Østfoldbanen. Den ble åpnet 1891 som Døle holdeplass; dagens navn fikk den 1953. I 1895 ble holdeplassen oppgradert til stoppested og i 1924 til stasjon. Denne ble fjernstyrt 1974 og ubemannet året etter. I 1983 var det slutt på persontrafikken.
Det har stått to ekspedisjonsbygninger ved Ingedal. Den siste var fra 1916 og ble revet i 2007.
Virudhunagar (distrikt)
Virudhunagar (tamilsk: விருதுநகர் மாவட்டம் ) er et distrikt i den indiske delstaten Tamil Nadu. Distriktets hovedstad er Virudhunagar.
Demografi
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 9,43 % i 2011 mot 11,94 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 962 i 2011 mot 958 i 2001.
Lundvedblomsterflue
Lundvedblomsterflue (Xylota tarda) er en middelsstor flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er utbredt over nesten hele Norge.
Utseende
En middelsstor (9-13 mm), slank blomsterflue, ganske korthåret, kroppen svart bortsett fra bakkroppens andre og tredje ledd som er oransjerøde. Den kjennes fra lignende arter på bakbeinas farge: lårene helt svarte, leggene hvite i den innerste tredjedelen, svarte i de ytterste to tredjedelene, føttene gulhvite bortsett fra det ytterste leddet som er svart. De ligner sterkt på vanlig vedblomsterflue (Xylota segnis) men skiller seg fra denne ved de hvite bakføttene. Ansiktet er litt uthulet under antennene, som er mørke med det tredje leddet nesten sirkelrundt. Thorax er tydelig lengre enn bred, ikke påfallende hårete. Bakkroppen er parallellsidig, det første, fjerde og femte leddet er svarte, det andre og tredje leddet nesten helt oransjerøde (ikke skarpt røde). Beina er svarte og gulhvite, baklårene noe fortykket. Vingene er glassklare med brunt vingemerke.
Levevis
Larvene lever i fuktig, råtnende ved, men er trolig mer kresen enn den lignende arten Xylota segnis. De voksne fluene liker å sitte på blader og sole seg, men besøker også blomster. Flygetiden varer fra mai til oktober.
Utbredelse
Arten er utbredt over det meste av den palearktiske sone, og går helt øst til Stillehavet. I Norge er den utbredt over hele landet bortsett fra Nord-Troms og Finnmark.
Bogvatnet
Bogvatnet (lulesamisk: Tjoamodisjávrre) er en innsjø i Rana kommune i Nordland.
Friedrich Harkort
Friedrich Wilhelm Harkort (født 22. februar 1793 i Westerbauer nær Haspe, død 6. mars 1880 i Hombruch), populært kalt «Ruhrområdets far», var en tysk næringsdrivende og politiker i den tidlige fasen av den industrielle revolusjon.
Harkort arbeidet for bygging av jernbaner og dampskip, nedla mye arbeid i utviklingen av foreningslivet og forsøkte å forbedre landbruket gjennom utbredelsen av folkelige skrifter. I 1848 ble han innvalgt i den prøyssiske nasjonalforsamlingen, og fra 1848 til 1872 var han innvalgt i den prøyssiske landdagen, riksdagen til det nordtyske forbund, det tyske tollparlamentet og den første Riksdagen i det tyske keiserrike. Sammen med Florens von Bockum-Dolffs spilte han en betydelig rolle som grunnlegger av Deutsche Fortschrittspartei i 1861. Harkort forfattet også en rekke betydningsfulle flygeblader.
Sletnerfunnet
Sletnerfunnet er et depotfunn, muligens et skattefunn, med gullgjenstander fra eldre jernalder, funnet på gården Sletner i Eidsberg, Indre Østfold kommune, Viken.
Beskrivelse av skatten
Funnet er et av de største som er kjent i Norge. Det inneholder i alt 37 større og mindre gullgjenstander, på totalt 453,15 g. Gullinnholdet varierer mellom 20 og 23 karat, dvs. nesten rent gull. Av dette er det fire runde medaljonger, innlagt med uslepne granater, som ikke har noen gode paralleller ellers i landet. Dessuten inneholder det 17 gullbrakteater, betalingsgull og perler. Det dateres til 500 til 550 e.Kr. Sletnerfunnet er på permanent utstilling i Kulturhistorisk Museum i Oslo.
Historien rundt funnet
Sletnerfunnet kom for dagen på våren 1859 under litt kuriøse omstendigheter. Det var en husmann ved Sletner som drev og satte poteter i en ravine. Her fant han et metallstykke som han trodde var messing. Han fikk likevel solgt det til en skolelærer for fire skilling. Et års tid etter viste læreren det til en offiser, som øyeblikkelig kunne konstatere at det var gull. Dette ansporet husmannen og grunneieren til å saumfare ravinedalen, og de hadde etter noen dagers slit funnet 31 gjenstander på til sammen 390 g, som ble solgt til Universitetets Oldsaksamling for 279½ spesiedaler. I 1873 kom det fram ytterligere fem gullgjenstander, og til slutt i 1890, kom en enslig gullperle.
Gjenstandene lå fordelt med en innbyrdes avstand på 12-15 meter i nordsiden siden av ravinen. Antakelig har de opprinnelig ligget samlet, sannsynligvis i jordekanten øverst i skråningen. Så har de blitt spredd ved et jordras.
Miljø
Miljø refererer som regel til:
Arendalspram
Arendalspram er en norsk, flatbunnet robåt på Sørlandet som også er den meste utbredte hovedtypen langs kysten mot Skagerrak blant prammene. Den er ikke så populær som holmsbuprammen, men har vist seg mer allsidig.
Prammen
Som båttype med en geografisk spredning til langs kysten mot Skagerrak på Sørlandet og Østlandet, blir prammen brukt og bygget som robåt til småfiske og transport i beskyttet farvann langs kysten. Flere typer av denne båttypen har eksisterte langs kysten, forskjellige fra distrikt til distrikt, men det er to hovedtyper, Arendalsprammen og Holmsbuprammen.
Prammen er utbredt over hele landet i større eller mindre grad, antagelig kom dette av at de ofte ble brukt som lettbåt på større skuter og skip i kystfarten. Som en stødig båt vist de seg langt bedre enn de andre båttyper i røff sjø. Kunnskapen om dem langs kysten gjorde den kjent som en meget enkel båttype ved bygging.
De var så enkel og rimelig å bygge at en nybegynner i båtbyggingen oftest startet med å bygge en liten pram. Det gav grei innføring i klinkbygging. Som en mindre avansert, men enkel type ble Arendalsprammen og dens slektninger tatt i bruk som forbilde for båtbyggere som ønsket seg en enkel og lettbygd båt med bredde og en rund form.
Arendalsprammen
Arendalsprammen er relativt bred og rund i formen med et tverrspeil forut også kjent som forspeil lengre opp over vannflaten mens tverrspeilet akterut er større og rundformet. Som de andre prammer er den uten kjøl, i stedet har den et bunnbord. Bunnbordet er bredt bakover og smalner av fremover.
Med sitt beskjedne dypgående og runde skrog er prammen en typisk robåt, men det har også vært benyttet som seilbåt med spriseil og luggerseil. Før påhengsmotoren ble alminnelig, hadde alle prammer et «vrikkehull», en liten halvrund utsparing i akterspeilet. Vrikking med en åre er en teknikk som ikke er noen enkel kunst, man driver frem båten ved å vrikkes frem og tilbake i hullet.
Lektor (liturgi)
En lektor (fra latin lector, «leser») er i liturgisk sammenheng en legperson som leser bibellesninger og eventuelt andre tekster under gudstjenester.
Historisk har lektoroppgaven hatt høy status, fordi det tidligere var bare et fåtall som var i stand til å lese godt nok til å utføre den. I moderne tid er ikke dette en faktor i de fleste deler av verden, men oppgaven regnes fortsatt som en betrodd posisjon i menigheter.
Den anglikanske kirke
Ved reformasjonen avskaffet Den anglikanske kirke de mindre ordinasjoner (se Den katolske kirke nedenfor), og lektoroppgaven ble enten utført av en prest eller tildelt legmenn, readers.
Lektoroppgaven tildeles nå lisensierte legpredikanter, som må ta en utdanning. I Den engelske kirke er denne normalt på tre år med kveldsundervisning. Han eller hun kan så lese bibeltekstene, preke og lede gudstjenester når det ikke er en prest tilstede. Lektoren kan ikke utføre sakramentale oppgaver, men kan dersom det er behov forrette i begravelser.
Den katolske kirke (latinsk ritus)
Dette ble endret fra 1. januar 1973 gjennom det apostoliske brevet Ministeria quaedam av 15. august 1972. De mindre ordinasjoner ble omgjort til tjenester (ministeria). Oppgavene ble da åpnet fullt ut også for personer som ikke skulle avlegge hellige løfter. To av embetene, lektor og akolytt, ble beholdt i hele kirken, mens de to andre mindre ordinasjoner, ostiarius og eksorsist, ble omdefinert. Denne endringen betydde også at det ble mulig for kvinner å bli lektorer, selv om det mange steder skulle ta tid før dette ble akseptert av menighetene; enkelte steder er det i det 21. århundre fortsatt sjelden eller aldri kvinnelige lektorer.
Lektorens oppgave er:
Kun prester og biskoper har rett til å preke, men i helt ekstraordinære tilfeller kan lektoren lese opp en preken som er skrevet av presten (f.eks. dersom presten er syk og har mistet stemmen).
De som skal ordineres som diakoner må etter kirkeretten ha vært lektor og akolytt i en passende periode før ordinasjonen.
Innsatte lektorer, det vil si de som blir lektorer som en del av forberedelsen til ordinasjon, må være liturgiske klær (albe eller soutane og cotta) mens de leser under messen. Andre lektorer er verken pålagt å bære eller forhindret fra å bære slike gevanter; det er opp til stedets skikk, prestens ønsker og eventuelt spesielle forhold i den enkelte messe. Det eneste som er foreskrevet er at de skal bære klær som er i samsvar med stedets skikk; i praksis betyr dette at de skal være pene i tøyet.
Enkelte tradisjonalistiske organisasasjoner innenfor Den katolske kirke har fått rett til å fortsette å bruke det det gamle systemet med mindre ordinasjoner. Tradisjonalister som står utenfor Den katolske kirke, som St. Pius Xs selskap, bruker også den gamle ordningen.
Den ortodokse kirke
thumb I Den ortodokse kirke er lektorembetet det nest høyeste embete i det lavere kleresi. Det kalles ἀναγνώστης (anagnostis) på gresk og Чтец (khtets) på kirkeslavisk. Embetet er plassert over dørvokter (som nå sjelden brukes) og under subdiakon.
I visse tilfeller kan legmenn tillates å lese, dersom det ikke finnes en innsatt lektor. Kvinner kan ikke være lektorer.
Lektorer kan bære soutane, og i enkelte ortodokse kirker er de pålagt dette. En innsatt lektor bærer en kort phelonion mens han leser den første epistelteksten. Denne tas så av, og erstattes med en stikharion. Denne praksisen er ikke lenger universell, og mange biskoper og prester tillater andre liturgiske gevanter.
Protestantiske kirker
Praksis varierer innenfor protestantiske kirker. I episkopale kirker med en grad av høykirkelighet er det vanlig med lektorer som får en viss opplæring, eller at klokkeren utfører oppgavene. I lavkirkelige protestantiske samfunn fylles lektorrollen ofte av en legpredikant.
I Den norske kirke er det ofte en lønnet eller frivillig klokker som forestår de to første tekstlesningene i høymessen eller den første tekstlesningen i familiegudstjenester. Det er vanligvis den som preker, i regelen forrettende prest, som leser prekenteksten. Klokkeren deltar i regelen ikke ved andre kirkelige handlinger som gravferd og vielse. I klokkertjenesten inngår normalt også å assistere ved dåp og nattverd, samt å lese kunngjøringer. Klokkertjenesten er i mange menigheter fordelt på flere personer etter en turnus. Det er også vanlig at konfirmanter utfører en eller flere av klokkerens oppgaver som del av konfirmasjonsforberedelsene. Det er ingen formalisert utdannelse til klokkertjenesten.
Tyrkisk bad
Tyrkisk bad (tyrkisk: hamam) er den tyrkiske/persiske/arabiske/indiske varianten av dampbad. Hamamı har spilt en viktig rolle som sosial møteplass og sted for rituell rensing i tyrkisk kultur siden osmansk tid. Tyrkiske badehus kan ha en monumental utforming og representere høydepunkter i osmansk arkitektur – eller de kan være enkle og praktiske innretninger.
Arkitektur
Hamamene kombinerer funksjonaliteten til sine forløpere, de romerske termene, med den tyrkisk-muslimske tradisjonen for bading, rituell rensing og respekt for vannet.
Under Det osmanske riket var badene fra begynnelsen anneks til moskeene, men utvikla seg raskt til egne institusjoner, og under den store osmanske arkitekten Sinan til monumentalbygg; det fineste eksemplet er Çemberlitaş Hamam i Istanbul, bygd i 1584.
De tyrkiske badene er ikke forbeholdt menn alene; vanligvis har et hamam separate avdelinger for menn og kvinner.
Bruk
Under Det osmanske riket var badene viktige sosiale institusjoner, som i tillegg til å være daglige samlingssteder også kunne tjene som ramme rundt feiring av fødsler, giftemål og årsfester; særlig gjaldt dette kvinneavdelingen.
Tradisjonelt var massørene (tellak) unge gutter som bisto kundene med kroppsvasken, og dessuten ytte seksuelle tjenester. Dette systemet døde ut i løpet av de første tiåra av 1900-tallet, etter som Tyrkia i økende grad mottok vestlige impulser. Samtidig avtok de offentlige badene i betydning fordi flere og flere tyrkiske familier fikk installert private bad.
Til badet hørte en rekke rekvisitter som fortsatt kan ses i dagens hamamı: En peştemal er et klede av silke eller bomull til å dekke kroppen med. Nalın er en type tresandaler, ofte dekorert med sølv og perlemor, som gir godt feste på det glatte flisegulvet. En kese er en grov vott som brukes til massasjen. Ellers finnes smykkeskrin, forgylte såpekopper, hennaskåler, parfymeflasker med mer.
Jakob Mauvillon
Jakob Mauvillon (født 8. mars 1743 i Leipzig, død 11. januar 1794 i Braunschweig) var en tysk militær skribent, historiker, oversetter, fysiokrat og frimurer. Han er også kjent som en tilhenger av den franske revolusjon.
Reporter
En reporter er en journalist som samler informasjon og presenterer den i visse typer massemedier, fortrinnsvis radio og fjernsyn. Reportere arbeider på en rekke måter, både ute og på desken.
Ångardsvatnet
Ångardsvatnet er en innsjø i Storlidalen, en del av Lønset kirkesogn i Oppdal i Trøndelag.
Geografi
Vannet er det største av Lønsets innsjøer og ligger i selve Trollheimen, ca. 35 km (østenden) vest for Oppdal sentrum og er omgitt av fjellene Gråfjellet, Kråkvasstind og Lorthøa i sør og Bårdsgardskammen og Okla i nord. Innsjøen ble regulert i forbindelse med utbyggingen av Driva kraftverk som ble åpnet i 1973. Ångardsvatnet er forbundet med Dalsvatnet gjennom Haugelva (1,7 km lang). Reguleringen av innsjøen medførte at elva Vinndøla, som renner ut i østenden av Dalsvatnet og løper sammen med Driva rett ned for tettstedet Lønset, har svært liten vassføring i deler av året.
Bruksmuligheter
Innsjøen byr på gode bademuligheter og andre aktiviteter (fiske og båtturer) om sommeren. Lønset grunneierlag disponerer fiskerettighetene og selger fiskekort for sportsfiske. Vinterstid kan det tilby på aktiviteter i preparerte skiløyper samt gode muligheter for isfiske. Årlig arrangeres isfiskekonkurranse ved påsketider.
José Nunes
José Carlos de Araújo Nunes (født 7. mars 1977 i Castelo de Paiva) er en portugisisk tidligere fotballspiller som  spilte for klubbene Real Mallorca, AD Ovarense, SC Braga, FC Maia, SC Salgueiros og Gil Vicente FC.
Filarkiv
Filarkiv er dataprogram som kombinerer et antall filer sammen til en arkivfil (eller en rekke av arkivfiler) for at de lettere kan transporteres eller for at lettere kan lagres. En fordel med en arkivfil er at den komprimerer uten tap av data, og således blir størrelsen på arkivfilen betydelig mindre enn de enkelte datafilene til sammen. Prosessen å opprette en arkivfil kalles å arkivere eller å pakke, og rekonstruere dem kalle å pakke ut.
Kjente pakkeformater for UNIX er tar, gzip og bzip2. For Windows finnes ZIP, CAB, RAR, og ACE. Apple benytter vanligvis StuffIt. Windows har en enkel innebygget utpakker for ZIP-filer, men det finnes en rekke gode programmer som både pakker og utpakker, eksempelvis WinZip, WinRAR og 7-zip.
Westfalen kraftverk
Westfalen kraftverk  er et varmekraftverk i delstaten Nordrhein-Westfalen i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 670 MW, fordelt på 3 gjenværende blokker. Anlegget utvides til 2 470 MW når to nye 800 MW-blokker installeres.
Dette anlegget ligger på stedet hvor det 1 300 MW store Hamm kjernekraftverk lå, men det ble stengt ned etter Tsjernobylulykken i 1986. Anlegget slik det idag ser ut ble påbegynt omkring 1963 og stod ferdig i 1969. Brenselkilden er steinkull og fyringsolje. Operatør er energiselskapet RWE Power AG.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 958 000 tonn, mens det samme årets kvote som var 2,061 mill. tonn.
Henrik Wilhelm Tillisch
Henrik Wilhelm Tillisch (født 27. februar 1788 i Trondheim, død 21. juni 1860 i Kongsberg ) var overførster og magasinforvalter ved Kongsberg Sølvverk. Han var stortingsrepresentant for Kongsberg i 1833–35, og satt i 1848 som ordfører i Kongsberg.
Han var gift med Sophie Magdalena Levetzau (født i Hillerød (eller Kokkedal), Frederiksborg Amt 19. februar 1782, død i Kongsberg 2. januar 1856).
Brukernettverk
Et brukernettverk er et sosialt eller faglig nettverk av brukere av en offentlig tjeneste, en programvare eller noe annet. Nettverket har en flat struktur, det vil si er uformelt og organisert av brukerne selv slik at de fritt kan ha kontakt, utveksle erfaringer og hjelpe hverandre innen sitt interesseområde.
Brukernettverk innen datateknologi
Innen fri programvare benyttes begrepet brukernettverk (på engelsk community) om alle brukerne av en bestemt programvare og relasjonene mellom disse, samt hvordan disse jobber sammen med å bruke, studere, endre og forbedre den bestemte programvaren.
Brukerutviklet fri programvare utvikles via disse brukernettverkene. Denne prosessen sammenlignes ofte med biologisk evolusjon ved at hver bruker har muligheten til å forbedre programvaren.
Tradisjonell proprietær programvare vil aldri kunne utvikle seg på denne måte, fordi en slik utvikling er avhengig av alle de fire frihetene.
San Marinos Grand Prix
San Marinos Grand Prix var et Formel 1-løp som i perioden 1981-2006 ble arrangert på Autodromo Enzo e Dino Ferrari ved Imola i Italia. Løpet ble kalt San Marino Grand Prix fordi det allerede var et Italias Grand Prix, og San Marino er for lite til å kunne arrangere et Grand Prix løp.
Historie
I 1994 var det tre store ulykker på Imola. Under treningen på fredagen krasjet Rubens Barrichello stygt i en sving og ble slått bevisstløs i flere minutter. Dagen etter, under kvalifiseringen omkom østerrikeren Roland Ratzenberger etter og ha kjørt av i Villeneuve-svingen. Under løpet omkom Ayrton Senna etter og ha kjørt av i 6. girs-svingen Tamburello.
Binærkompatibilitet
Binærkompatibilitet refererer til hvorvidt to ulike versjoner av (den samme eller forskjellig) kompilert programvare er innbyrdes kompatible.
Bakgrunn
Programvare eksisterer i to formater, binærform (eller kompilert form) og kildekode.
For operativsystemer som benytter binærdistribusjon av programvare, er binærkompatibilitet viktig for å unngå feil.
Aloysius Chen Guozhi
Aloysius Chen Guozhi (kinesisk: 陳國砥, pinyin: Chén Guódǐ, født 1875 i Anyang nær Luan i provinsen Shanxi i Kina, død 10. mars 1930 i Fenyang) var en kinesisk katolsk biskop.
Han trådte inn i fransiskanerordenen i 1896 i Dongergou 洞兒溝 og ble presteviet i 1903. Han virket så som misjonær i ni år og ble deretter sekretær for to italienske biskoper. Ved siden av å undervise i latin og apologetikk ved presteseminaret i Taiyuan ledet han en katolsk middelskole i byen, Mingyang college. Dette var den eneste katolske middelskolen i provinsen den gang.
Han ble utnevnt til apostolisk vikar av Fenyang den 10. mai 1926 og ble kalt til Roma slik at han kunne motta bispevielsen av pave Pius XI personlig i Peterskirken senere samme år. Han var en av seks kinesiske biskoper som ble ordinert; de første kinesiske biskoper på over 200 år.
Det apostoliske vikariat Fenyang var blitt gjort til kinesiske sekularpresters ansvar, og hadde da 10 460 katolikker og 3 000 katekumener i en samlet befolkning på 1,6 millioner. Femten prester betjente 88 kirker og kapeller.
Biskop Chen døde etter knapt fire år i bispeembedet.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Autographa
Autographa spp. er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Plusiinae. Seks arter forekommer i Norge. Den tallrikeste og mest kjente av disse, tross at den kanskje ikke er i stand til å overvintre i Norge, er gammafly (Autographa gamma).
Utseende
Middelsstore (vingespenn 32–43 mm for de artene som forekommer i Norge) nattfly, forvingene gråaktige eller brunlige. Forkroppen har en tverrkjøl av høyt oppstående, hårlignende skjell nær framkanten og en dusk over scutellum. Midt i forvingen er det en eller to sølvhvite flekker, ofte mer eller mindre y-formet. Den bakre delen av vingens midtfelt er gjerne klarere farget enn resten av vinge, rødbrunt eller gulaktig. Nyremerket er vanligvis synlig, sjeldnere ringmerket. Mellomlinjene, som avgrenser vingens midtfelt, er lyse, men gjerne bare tydelige i den bakerste delen. Langs ytterkanten er det vanligvis et lysere område. Bakvingen er mer eller mindre lyst grålig, oftest mørkere ytterst. Larvene er lysgrønne med spredte, oppstående børster.
Levevis
Artene er mest knyttet til åpne områder, men siden de er aktive flygere kan de dukke opp nesten hvor som helst. Larvene, som overvintrer, lever på ulike løvtrær, busker og urter, særlig synes brennesle (Urtica dioica) å være en mye brukt næringsplante. De voksne sommerfuglene besøker gjerne blomster. I alle fall noen av artene flyr nærmest døgnet rundt. Flere av artene, spesielt gammafly, kan foreta lange vandringer.
Utbredelse
Slekten er utbredt i den palearktiske sone og i Nord-Amerika. I Norge er artene stort sett utbredt i Sør-Norge, men streifende individer kan dukke opp lenger nord.
William Conrad
William Conrad (1920–1994) var en amerikansk skuespiller og regissør, kjent fra tv-serier som Cannon og Jake and the Fatman.
Conrad medvirket i drøyt 100 film- og TV-produksjoner som skuespiller. Han har i tillegg hatt regi på rundt 30 TV-produksjoner.
Biografi
Conrad ble født John William Cann i Louisville i Kentucky. Han startet karrieren i radio i slutten av 1930-årene. Tiden der ble avbrutt da han tjenestegjorde som jagerpilot under andre verdenskrig. Etter krigen vendte han tilbake til radioen og hadde etter egne utsagn rundt 7000 roller i løpet av karrieren. Han gikk over til TV i løpet av 1960-årene.
Conrad har for det meste medvirket i TV-produksjoner og i mindre grad film. Han huskes best fra rollen som privatdetektiv Frank Cannon i den amerikanske krimserien Cannon og som Jason 'Fatman' McCabe i krimserien Jake and the Fatman. Han har også hatt fortellerstemmen på en rekke kjente TV-serier som blant annet Jaget, Familien Macahan og Buck Rogers in the 25th Century. Conrad filmdebuterte i en birolle i komedien Pillow to Post (1945) og TV-debuterte i 1950 i det tv-sendte radioprogrammet Escape. Hans egentlige TV-debut kom i 1958 via en gjesteopptreden i westernserien The Rough Riders. Han har ved siden av ovennevnte produksjoner hatt notable roller i tv-serier som blant annet Have Gun - Will Travel (1962), Alfred Hitchcock Presents (1963), The High Chaparral (1970), Barnaby Jones (1973 & 75) og Matlock (1986). I 1981 hadde han hovedrollen som Nero Wolfe i krimserien Nero Wolfe.
Han hadde fortellerstemmen på kjente serier som blant annet Rocky and His Friends (1959–60), Kruttrøyk (1973), Tales of the Unexpected (1977), Manimal (1983) og The Highwayman (1988). Han har i tillegg hatt fortellerstemmen på en rekke filmer og TV-filmer.
Conrad har spilt i en rekke filmer, deriblant The Killers (1946), Body and Soul (1947), Sorry, Wrong Number (1948), Joan of Arc (1948), og The Naked Jungle (1954).
Som regissør har han gjort flere episoder av serier som blant annet Bold Venture (1959), This Man Dawson (1959–1960), Bat Masterson (1959–1961), Target: The Corruptors! (1962), 77 Sunset Strip (1963) og to episoder av Kruttrøyk (1963 & 1971).
Det kan også nevnes at Conrad spilte rollen som Matt Dillon i den opprinnelige radioversjonen av Kruttrøyk. Da serien ble overført til TV ble hans rolle gitt til James Arness.
Han ble nominert til to Emmy-priser og to Golden Globes. Alle fire gangene for rollen i tv-serien Cannon.
Privatliv
Conrad giftet seg for tredje gang i 1980 med Tipton "Tippy" Stringer (1930–2010).
Han døde av hjertesvikt i 1994, 73 år gammel.
Ensdorf kraftverk
Ensdorf kraftverk  er et varmekraftverk i delstaten Saarland i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 310 MW, fordelt på én blokk.
Anlegget ble påbegynt omkring 1965 og stod ferdig i 1971. Brenselkilden er kull og fyringsolje. Det kan også brennes litt biomasse ved anlegget. Operatør er energiselskapet RWE Power AG.
Kong Karls land
Kong Karls land er en øygruppe som utgjør en del av Svalbard. Øygruppen ligger i Barentshavet sørøst for Nordaustlandet. Øygruppen består av de tre øyene (fra vest mot øst) Svenskøya, Kongsøya og Abeløya samt en rekke mindre øyer, holmer og skjær. Det samlede arealet er 341,2 km². Den største av øyene er Kongsøya med sine 191 km².
Erik Eriksen (skipper) oppdaget øygruppen i 1853 fra et fjell på Edgeøya. Eriksen gikk i land på øygruppa som første mann den 27. juli 1859. Kong Karls land er et viktig hiområde for isbjørn. Kong Karls land er en del av Nordaust-Svalbard naturreservat. Som i naturreservatet for øvrig er det ferdselsforbud på og nær øyene hele året.
Mellom Svenskeøya og Kongsøya går Rivalensundet.
Området er et svært viktig habitat for isbjørn. Det er ferdselsforbud på øya hele året, inkludert en 500 meter lang sone ut i sjøen regnet ved lavvann.
Bexbach kraftverk
Bexbach kraftverk  er et varmekraftverk i byen Bexbach sør i delstaten Saarland i det vestre Tyskland. Det har en installert produksjonskapasitet på 773 MW, fordelt på én blokk.
Anlegget ble påbegynt omkring 1975 og stod ferdig i 1983. Brenselkilden er kull. Operatør er et lokalt energiselskap, mens e.ON Energie har en liten eierpost på 8,3%.
De totale CO2-utslippene i 2008 var ca. 2 461 000 tonn, mens det samme årets kvote var på 1,966 mill tonn.
Berg stasjon (Østfoldbanen)
Berg stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen. Berg stasjon ligger i Halden kommune. Stasjonen ble åpnet i 1879 og ble fjernstyrt 1974. Den er ikke lenger i bruk til passasjertransport, men har siden 1983 status som godsterminal. Stasjonen drives idag som gods- og tømmerterminal (Haldenterminalen). Adressen er Vestgårdveien 19, adkomst via riksvei 204 eller fylkesvei 104.
Den opprinnelige stasjonsbygningen som stod her, ble tegnet av Peter Andreas Blix og oppført til åpningen. Den ble revet i 1989. Nå befinner det seg et stort terminalbygg på stasjonstomten samt en større utvendig lagerplass. Området er inngjerdet og ikke tilgjengelig for almenheten.
Parargina
Utseende
Middelsstore, forholdsvis slanke og smalvingede, brune sommerfugler. Vingene har vanligvis øyeflekker, gjerne også lyse felter rundt disse.
Levevis
Parargina har forholdsvis smale vinger og er raskere flygere enn de fleste andre ringvinger. Hannene har gjerne en form for fluktspill med luftkamp om territorier. Larvene lever på gress (Poaceae).
Utbredelse
Gruppen er primært utbredt i den palearktiske sone, med de fleste artene i Asia. Én art finnes i Etiopia og noen få arter i Sørøst-Asia.