cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Schjongs gate
Schjongs gate er en av de opprinnelige gatene inn til dette området, og den preges i dag av villahusbebyggelser. Opprinnelig var denne gata en del av den gamle sundveien, som gikk mellom det gamle sundstedet ved Kvernbergsund bru og møllene i Hønefossen. Sundveien fulgt traséen til Storgata fra dagens Søndre torv og gikk ned mot den skolen vi i dag kjenner som Ringerike videregående skole, men der dreide veien inn på Mossestueløkka og passerte mellom Mossestua og ei gammel smie som lå der, og videre over tomten til gamle Håndverkeren, forbi fogd Ole Andreas Owrens veranda og inn i Schjongs gate, som altså opprinnelig utgjorde siste del av den gamle sundveien ned til sundstedet.
Schjongs gate er oppkalt etter Arnt Johan Olsen Schjong (1814-1889), som var lege her i distriktet, etter å flyttet hit fra Borgund ved Ålesund i 1847. Han kjøpte og eide gården Sundet, som lå i krysset Schjongs gate / Thornes gate, men fordi hele halvøya, dannet av en meander i Storelva, hørte til gården fikk den tilnavnet «Dr. Schjongs lund», og ble brukt til både messer, konserter, revyer og dansearrangementer.
Rhyncosaurer
Bygning og levevis
Hos senere og mer spesialiserte slekter var hodeskallen kort, bred og trekantet. Hos mer avanserte former som Hyperodapedon var skallen bredere enn den var lang. Kjeveregionen var høy med plass for massive tyggemuskler, og den fremre delen av skallen var trukket ut i et papegøyeaktig nebb. Når rhyncosaurene lukket munnen, passet underkjeven inn i overkjeven som bladet på en foldekniv. De hadde brede tannplater langs kjevekantene og i ganen. Den sakseaktige kjeven tillot rhyncosaurene å kutte opp seigt plantemateriale, og tennene lot dem male dem opp.
Utbredelse
Som mange av dyregruppene i trias fantes rhyncosaurene over det meste av verden. Kontinentene var den gang samlet i superkontinentet Pangæa, og tillot de kortbygde planteeterne å spre seg til alle kontinenter. De var i sin tid svært vanlige dyr, men døde brått ut mot slutten av trias. Muligens var de avhengige av floraen preget av frøbregnen Dicrodium, som forsvant på denne tiden.
Tapajós
Tapajós er ei sideelv til Amazonas i Brasil. Den følger et dalområde og renner ut i Amazonaselva ved byen Santarém i delstaten Pará. Elva har fått navnet sitt etter den indianske urbefolkningsgruppen Tapajós. Nedbørfeltet inklusive tilførselselvene Juruena og Teles Pires er 490 000 km², herav anslagsvis 160 000 km² på Juruena og anslagsvis 140 000 på Teles Pires.
Antal Szendey
Antal Szendey (født 7. mars 1915 i Budapest, død 6. mai 1994 i Budapest) var en ungarsk roer som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Tapajós
Elva har sitt utspring på et platå nær Diamantino. Her møtes flere mindre elver og danner elva Arinos. Denne renner senere sammen med Juruena og danner Alto Tapajós. Elva har dette navnet helt ned til den møter Rio Manoel som kommer fra øst, deretter har elva navnet Tapajós. De øvre delene av elva er dominert av stryk og kraftige strømmer. Elva kan trafikkeres av større båter fra det siste stryket, Maranhão Grande, og ned til Santarém.
Miljøvernminister
Miljøvernminister er benevnelsen på den statsråd som leder et lands miljøverndepartement.
Tyristrandgata
Tyristrandgata er en kort gate på Schjong, på Sørsiden i Hønefoss. Den er oppkalt etter tidligere Tyristrand herredskommune, som fra 1. januar 1964 inngikk i den nye storkommunen Ringerike. Gata starter fra Schjongs gate og løper parallelt med Storelva til Ringeriksgatas vestende. Gata har villahusbebyggelse mot øst og det inngang for gående til friluftsarealet Schjongslunden i sør.
Camp Norway
Camp Norway i Lunenburg i Nova Scotia i Canada var en treningsleir for skyttere til handelsflåten under annen verdenskrig.
Ved krigsutbruddet i Norge var 11 hvalkokerier og mer enn 100 hvalfangstfartøyer på vei tilbake til Norge etter endt sesong i Antarktis. Disse fikk ordre om å gå til nærmeste havn. De fleste av disse fartøyene endte i Halifax og Sydney i Nova Scotia. For at mannskapene på fartøyene skulle få en mer meningsfylt tilværelse, opprettet Nortraship en leir i Lunenburg ikke langt fra Halifax.
Camp Norway ble offisielt åpnet 29. november 1940. Om lag 1 200 sjøfolk fikk militær opplæring der før de ble satt som skyttere og væpningsoffiserer på norske og allierte handelsfartøy. Organisasjonsmessig lå leiren først under Marinens avdeling, Halifax, men ble fra november 1941 overført til Sjøforsvarets Skytteravdeling for Handelsflåten. Leiren ble nedlagt sommeren 1943.
I alt 16 hvalbåter ble bygd om og utrustet som patruljefartøyer og minesveipere med bemanning fra leiren.
I en periode hadde også den norske hæren en liten avdeling stasjonert i leiren.
Norwegian Hull Club
Norwegian Hull Club (NHC) er en sjøassuranseforening, og har som formål å drive direkte gjensidig skadeforsikringsvirksomhet innen bransjen sjø- og transportforsikring, gjenforsikringsvirksomhet samt virksomhet som naturlig henger sammen med forsikringsvirksomhet.
NHCs hovedkontor er plassert i Bergen, og selskapet har ytterligere kontorer i Oslo, Kristiansand og London. Norwegian Hull Club er medlem av Central Union of Marine Underwriters (CEFOR), og International Underwriting Association (IUA).
Historie
I Norge så sjøassuranseforeninger dagens lys allerede i 1806. Langesundfjordens Skibs Assuranceforening (senere omdøpt til Den Første norske Assuranceforening) og Skibsassuranceforeningen i Arendal ble etablert i 1837.
På attenenhundretallet var det en sterk øking i produksjon av dampskip hos rederier over hele landet, hvor Bergen opplevde den største oppgangen. For å møte etterspørselen ble Bergen Dampskibs-Assuranceforening etablert i 1879, og etterfølgende Skibsassuranceforeningen Vidar i 1895 som hadde sitt hovedkontor på Østlandet.
I 1937 slo Bergen Assuranceforening og Bergens Dampskibs-Assuranceforening seg sammen til Bergen Hull Club. Fjorten år etter, i 1951, ble flere assuranseselskap på Øst- og Sørlandet slått sammen til UNITAS, ledet av Skibsassuranceforeningen Vidar. I etterfølgende år sluttet samtlige assuranseselskap på Sør-Østlandet seg til UNITAS, som dermed ble ledende assurandør for nærmere 900 skip.
Den 1. januar 2001 slo Bergen Hull Club og UNITAS seg sammen, og etablerte Norwegian Hull Club.
I 2016 åpnet selskapet kontor i London
Organisasjon
Norwegian Hull Club er et gjensidig assuranseselskap, og eies i sin helhet av forsikringstakerne. Selskapet er organisatorisk inndelt i Styret, Representantskapet, Valgkomité og Generalforsamling. Generalforsamlingen er selskapets øverste organ.
Norwegian Hull Club fikk karakteren 'A' i Standard & Poor's Rating Services juli 2022.
Progressive Conservative Association of Alberta
Progressive Conservative Association of Alberta (også kjent som Progressive Conservative Party of Alberta) er et politisk parti i provinsen Alberta i Canada. Partiet er et sentrum-høyre-parti, og regjerte i Alberta sammenhengende fra 1971 til 2015. Ingen andre partier på provinsnivå har styrt sammenhengende så lenge.
I motsetning til i de fleste land er partier på føderalt nivå bare løst tilknyttet partier på provinsnivå, sjøl om navnene er like.
Partiet ble stiftet utfra Northwest Territories Liberal-Conservative Party, som eksisterte fra 1898 til 1905. Partiet var i opposisjon de første 70 årene, selv med gode valg i blant annet 1913 (45% av stemmene) og 1917 (41% av stemmene). I valget i 1963 fikk de ingen representanter, men under partileder Peter Lougheed, som tok over i 1965, snudde ting. I 1967 fikk de valgt inn seks representaner i den lovgivende forsamlingen i Alberta, og i 1971 vant de valget for første gang, med 46 prosent av stemmene og 49 av 75 seter.
Partiledere
Northwest Territories Liberal-Conservative Party Alberta Conservative Party Alberta Progressive Conservative Party
NHH-Symposiet
NHH-Symposiet er Europas største studentdrevne næringslivskonferanse, drevet utelukkende av frivillige studenter. Den arrangeres annethvert år ved Norges handelshøyskole i Bergen. Konferansen ble arrangert for første gang i 1983, og har siden det hatt mange kjente gjester og foredragsholdere. Konferansen varer i to dager og inneholder blant annet aulaforedrag, parallellforedrag og workshops.
Blant foredragsholderne som har gjestet NHH-Symposiet er den tidligere britiske statsministeren Edward Heath, USAs utenriksminister Henry Kissinger, GATTs direktør Arthur Dunkell, World Trade Organization (WTO) sin første direktør, Peter Sutherland, Bodyshop-grunder Anita Roddick og SAS-sjef Jan Carlzon. Også akademikere som Henry Mintzberg, Michael Porter, Jeffrey D. Sachs, Peter Lorange, Stéphane Garelli og Jay. B. Barney har vært gjester. Videre har flere norske statsministre og statsråder holdt foredrag, slik som Kåre Willoch i 1983, Gro H. Brundtland i 1991, Sigbjørn Johnsen, Trond Giske i 2011 og statsminister Erna Solberg i 2015. Kong Harald gjestet konferansen i 1995, og kronprins Haakon var deltaker i 2007. Han holdt åpningsforedraget to år senere.
Gjennomføringen av NHH-Symposiet er basert på frivillig arbeid av studenter ved NHH. Når alle stillinger i organisasjonen er besatt, har over 350 studenter engasjert seg i arbeidet.
NHH-Symposiet avholdes neste gang den 23.-24. mars 2021 på Norges handelshøyskole i Bergen.
The Day After Tomorrow
NHH-Symposiet 2021 skal avholdes 23.-24. mars 2021 på Norges handelshøyskole i Bergen.
Henrik Ibsen skrev en gang «At fremtid kan umulig komme; ti når den kommer, er den omme». Da temaet for NHH-Symposiet 2021 ble spikret, var det nettopp denne ånden som var i tankene. Ingen vet hva dagen etter morgendagen bringer – det eneste som er sikkert, er at den kommer.
Når fremtiden banker på døren, er det ofte for sent. Næringslivet har gjentatte ganger blitt overrasket av en uanmeldt fremtid, som blant annet har manifestert seg som kaotiske børskrakk i 1929, 1987, 2008 og 2020. Andre ganger har den vist seg gjennom teknologiske omveltninger som har skapt nye giganter og plassert andre i mausoleet av utdaterte bedrifter. Men det er ikke bare globale utfordringer, ei heller teknologiske nyvinninger, morgendagens bedrift må være forberedt på. Det kan være vel så vanskelig å ri trender eller bransjespesifikke og interne stormer. Under NHH-Symposiet 2021 skal vi fortelle om morgendagens muligheter og hvordan man skal gripe disse.
Navnet på konferansen er inspirert av filmen «the Day After Tomorrow», der kloden går gjennom en plutselig nedkjøling forårsaket av menneskeskapte klimaendringer. Dagens situasjon er ikke særlig annerledes når verdenssamfunnets økonomiske klima er kjølt ned av den mest omfattende pandemien på hundre år. Vi gleder oss til å utforske hvordan ulike aktører har navigert seg gjennom denne turbulente tiden, hvilke innovative løsninger som har blitt utviklet og hvordan nye muligheter danner grunnlaget for suksess dagen etter morgendagen.
Det sies at nød lærer naken kvinne å spinne, men vi synes likevel det er bedre å ha en Mariusgenser på lur i skapet. Dette er essensen av NHH-Symposiet 2021; dersom du vil være klar for dagen etter morgendagen, må du begynne i dag. 23. til 24. mars vil våre foredragsholdere fortelle om hva nettopp de skal gjøre for å gripe fremtiden. Med utgangspunkt i kapital, kompetanse og teknologi, skal vi gi deg oppskriften på en vellykket bedrift, dagen etter morgendagen.
Hvordan vil morgendagens Mariusgenser se ut? Vil revisorer fly på dør med droner? Vil det sonderes etter interstellar olje? Vil fremtidenes kontor hete Microsoft Teams? Er dette spørsmål som holder deg våken på natten? Da må du ta turen til NHH-Symposiet 2021.
Tidligere NHH-Symposia
NHH-Symposiet har opp i gjennom årene hatt forskjellige program og temaer. Blant konferansens tidligere ledere finner man nåværende konsernsjef i BG Group, Helge Lund og de tidligere konsernsjefene i Rieber&Søn, Frank Mohn og Asbjørn Reinkind. Sistnevnte var også en initiativtaker til å starte NHH-Symposiet i 1983.
«Silja»-forliset
«Silja»-forliset fant sted den 24. juli 1969 da det 100 350 dødvekttonn store tankskipet «Silja» av Oslo sank utenfor Toulon i pos. N 42.42 Ø 06.08 på den franske middelhavskysten etter en kollisjon med det franske passasjer- og lasteskipet «Ville de Majunga» på 8000 tonn.
NHH-Symposiet
2019: Recess - Shifting Playgrounds
NHH-Symposiet 2019 ble avholdt 20.-21. mars 2019 på Norges handelshøyskole i Bergen.
«Silja»-forliset
MT «Silja» var på vei fra Genova etter endt utlossing og på vei til Persiagolfen. 20 av mannskapet på 39 ombord på «Silja» omkom i forliset.
NHH-Symposiet
2019: Recess - Shifting Playgrounds
Temaet for konferansen var globaliseringens fremtid, og formålet var å gi innsikt i den geopolitiske situasjonen i verden ved å se på endringer i den globale maktbalansen og den økende graden av populisme og proteksjonisme. Det ble undersøkt hvilke konsekvenser disse endringene har for Europa og europeiske bedrifter, og hvordan de kan takles. Under konferansen var det i tillegg et fokus på business og menneskerettigheter. Blant foredragsholderne var Yngve Slyngstad, Isabel Hilton, Henrik Syse, Vidar Helgesen og Kerry Kennedy.
2017: Keeping Up with the Millennials
NHH-Symposiet 2017 ble avholdt 22.-23. mars 2017 på Norges handelshøyskole i Bergen.
Konferansen tematikk dreide seg om å utfordre det etablerte.
Konferansen tok for seg problemstillinger rundt en forretningsverden i stadig forandring og ønsker å utfordre næringslivet til å være en driver av utviklingen, til forskjell fra å kun være en tilskuer. Den satte fokus på bedrifters evne til å være fleksible for å møte utfordringene i morgendagens samfunn og rollen dagens unge har i dette.
NHH-Symposiet 2017 handler om milleniumsgenerasjonen, og deres rolle i å forme fremtiden. Konferansen hadde som mål å gi studentene en stemme i samfunnsdebatten, blant annet gjennom å ta et oppgjør med utdanningssystemet. Som et bidrag til NHH-Symposiet 2017 ble Studentenes Perspektivmelding (SPM) derfor utarbeidet. Denne tok for seg hvordan studenter skal lykkes i morgendagens næringsliv gjennom utdanning. Rapporten ble utarbeidet av utvalgte studenter med hjelp av mentorer og bidragsytere.
2015: Mer for mindre - nye verktøy for vekst
I 2015 ble konferansen avviklet 18. og 19. mars på Norges handelshøyskole.
Temaet i 2015 var produktivitet. Konferansen presenterte problemstillinger rundt en synkende produktivitetsvekst og tok opp forholdet mellom teknologi, innovasjon og arbeidsmarked og bærekraftige bedrifter.
2013 - I kamp med de store
NHH-Symposiet stilte under konferansen i 2013 spørsmål ved om norske beslutningstakere og systemet er godt nok rustet for dette i tiden fremover. Dette ble belyst gjennom deltemaene War for Talent, langsiktighet, eierskap og vekst.
Blant foredragsholderne var redaktør og kommentator i Financial Times Martin Wolf, tidligere president i World Business Council for Sustainable Development Björn Stigson, Lisa Mei Wang fra National Economics Research Institute i Kina, direktør i Goldman Sachs Gao Hua Securities Xi Pei, William Cornog fra KKR, Managing Director i Accenture Mark Spelman, seniorforsker ved PRIO Henrik Syse, eier i Ferd Johan H. Andresen, utenriksminister Espen Barth Eide, konserndirektør i E.ON Jørgen Kildahl, Lucy Hockings fra BBC, Geir Sviggum , Managing Partner International i Wikborg Rein.
2011: Fra Egoland til Legoland. – Hvilket land lever du i?
Under denne konferansen ble «Norges største gruppearbeid» arrangert for første gang. Prosjektet gikk ut på at deltakerne ble delt inn i grupper og fikk tildelt en felles utfordring som norsk næringsliv kan stå overfor i fremtiden. Hver gruppe skulle forsøke å finne fram til en løsning på problemet og deretter presentere sine resultater under en paneldebatt. Blant gjestene var David Arkless, Helge Lund, Stine Bosse, Kristin Skogen Lund og Sigbjørn Johnsen.
2009: Kunsten å overleve – Prestasjon i et langsiktig perspektiv
Kronprins Haakon vendte tilbake fra 2007, men denne gangen som foredragsholder. Kronprinsen holdt åpningsforedraget og snakket om at den massive skjevfordelingen mellom rike og fattige ikke er bra for verdensstabiliteten. Det ble også holdt foredrag av Jon Fredrik Baksaas, Børge Brende, Paul-Chr Rieber og Elin Ørjaseter.
2007: Risiko og uforutsigbarhet – dagens trusler, morgendagens muligheter
NHH-Symposiet 2007 hadde i alt 440 påmeldte deltagere, blant annet Kronprins Haakon Magnus. Blant fordragsholderne var Anne Aasheim, Finn Bergesen jr., Kjell A. Nordström og Kåre Valebrokk. Konferansen ble avsluttet med et foredrag av sjefen til PwC, Samuel DiPiazza jr.
2005: Den intelligente organisasjon – Framtidens norske verdiskaper
Dr. Karen Stephenson fra Harvard School of Design redegjorde for hvordan Pentagon hadde brukt hennes metodeverktøy for å kartlegge al-Qaidas terroristnettverk. Kristin Clemet, Bjørn Wahlroos, Jonas Gahr Støre og Marc Kielburger var noen av dem som stod for foredrag under konferansen.
2001: Konturer av en ny arena
Tidligere statsminister i Sverige, Carl Bildt, uttalte i sitt foredrag at «det er kreativiteten og kvaliteten på enkeltmenneskene som blir det viktige». Blant dem som bidro i 2001 finner vi SEB-sjef Lars Thunell, nærings- og handelsminister Grete Knudsen og sjefredaktør i Financial Times, Martin Dickson.
1999: Kunnskap i en digital økonomi
NHH-professor Victor Norman åpnet konferansen. Tormod Hermansen fra Telenor, Svein Aaser fra DNB, Christian Thommesen fra Glamox og Åge Korsvold fra Storebrand holdt innledninger om den nye økonomien. Daværende administrerende direktør i Glamox og tidligere leder av kjernestyret ved Norges handelshøyskole, Christian Thommessen var en annen foredragsholder.
1997: Speed – The New Battlefield
Årets tema handlet om hastighet og raske beslutninger i næringslivet. Blant deltagerne dette året var CEO Helmut Werner fra Mercedes-Benz, CEO John Clarkson fra Boston Consulting Group og Thorvald Stoltenberg.
1995: The Imperatives of Change
Kong Harald V. deltok på symposiet i 1995. Årets foredragsholdere var bl.a. professor ved IMD, Stéphane Garelli, sjeføkonom Norbert Walter i Deutsche Bank, styreleder John Kay fra London Economics Ltd., Vice-Chairman Onno H. Ruding i Citicorp og sjefredaktør Nicholas Colchester fra The Economist. Konferansen ble avsluttet av et lederpanel bestående av konsernsjefen i Storebrand, konsernsjefen i SEB og konsernsjefen i ISS, ettersom man forsøkte å utvide nedslagsfeltet til Skandinavia, og ikke bare Norge.
1993: Uncertainty – Managing in a Turbulent World
Konferansen i 1993 fokuserte på risikohåndtering. DNOs Torstein Hagen oppfordret den norske stat til å selge ut oljeformuen og la andre investere i sektoren. Statoils konsernsjef Harald Nordvik holdt foredrag, det gjorde også McKinsey-direktør Jon R. Katzenbach, GATT-direktør Arthur Dunkel og Karl Glad, samt Svein Aaser fra NHO.
1991: Going for Growth – the Challenge to Scandinavia
I 1991 handlet konferansen om hvordan de nordiske landene kunne finne grobunn for ny vekst i økonomien. Anita Roddick fortalte om bakgrunnen for Body Shop, mens Norges tidligere statsminister Gro Harlem Brundtland argumenterte for det frie markedets behov for rammer og Michael Porter snakket om late nordmenn, klynger og lokal konkurranse. Jeffrey Sachs la ut om utfordringene knyttet til økonomisk omstilling i de nye østeuropeiske demokratier.
1989: Insight Outwards –Analyzing a Changing Europe
Europa i endring sto på agendaen i 1989. Symposiet fikk dette året besøk av blant annet GATT-direktør Arthur Dunkel, administrerende direktør i IMF, Helene Ploix, EU-kommissær Peter Sutherland og den tidligere amerikanske utenriksministeren Henry Kissinger.
1985: Searching for New Opportunities
Foredragsholdere inkluderte blant annet skipsrederne Tharald Brøvig og Jacob Stolt-Nielsen Jr., Stanford-professor Harold Leavitt, industriminister Jan P. Syse, tidligere generaldirektør i Norsk Hydro Torvild Aakvaag, fabrikkeier Johan H. Andresen og VD i Electrolux, Anders Scharp.
1983: Getting Out of Today's Stagnation
Etter inspirasjon fra Symposiet i St. Gallen så det første NHH-Symposiet dagens lys i 1983. Konferansen hadde Kreditkassen og Wilhelm Wilhelmsen som sponsorer. Det offisielle språket var engelsk, og statsminister Kåre Willoch sa følgende om konferansen: «Et meget positivt tiltak, jeg håper og tror at det vil gi konstruktive resultater.» I tillegg til Norges daværende statsminister stod blant annet SAS-sjef Janne Carlzon og NHH-professor Victor Norman for foredrag i høyskolens aula. Den daværende SAS-sjefen ble møtt av skolens eget mannskor, Svæveru'.
Denpasar Moon (sang)
Denpasar Moon er en sang av Sabah Habas Mustapha, et pseudonym for den engelske musikeren, sangeren og låtskriveren Colin Bass. En versjon av sangen innspilt av den filippinske sangeren Maribeth ble en kjempehit i Sørøst-Asia i 1993, og sangen er til sammen blitt innspilt i over 50 versjoner på flere språk og dialekter.
Sangen ble først skrevet og innspilt av Colin Bass i Jakarta, Indonesia i 1990, men den ble ikke utgitt på det tidspunktet. Den var tittelspor på albumet som ble utgitt i 1994. Albumet Denpasar Moon ble for øvrig utgitt på nytt med bonusspor i 2004.
Sangens musikkstil er pop, nærmere bestemt dangdut, en sjanger innen indonesisk popmusikk. Teksten, originalt på engelsk, er i stil med degung, en musikkstil fra Vest-Java.
Gulnebbglente
Gulnebbglente (Milvus migrans aegyptius) regnes av noen som en selvstendig art (M. aegyptius) i slekten Milvus, men dette savner i øyeblikket bred aksept. HBW Alive plasserer gulnebbglente som én av sju underarter av svartglente (M. migrans), der M. m. aegyptius riktig nok danner en selvstendig klade sammen med M. m. parasitus. HBW Alive hevder imidlertid at mer forskning er nødvendig for å avklare artsspørsmålet, selv om noen mener at den kvalifiserer til en slik status.
Taksonomi
I den grad gulnebbglente regnes som en selvstendig art, så blir ssp. aegyptius og parasitus synonymiserte. Fugler sør for Uganda/Kenya tilhører som regel underarten parasitus, men det finnes en overgangssone der begge opptrer. Kanskje finnes også hybrider. I den grad parasitus inkluderes i arten, strekker utbredelsen seg over Egypt, Den sørvestre arabiske halvøy og Afrika sør for Sahara.
Biologi
Gulnebbglente holder til i Afrika. Det finnes to underarter, Milvus aegyptius parasitus, med tilhold hovedsakelig sør for Sahara (inkludert Madagaskar), og Milvus aegyptius aegyptius med tilhold i Egypt, de sørvestlige deler av Den arabiske halvøy og sør mot Afrikas horn.
Den har mye til felles med den svartglenten, der det gule nebbet er en klar forskjell. Gulnebbglentens nebb er ikke gult blant ungfugler, og siden Svartglenten migrer til Afrika om vinteren kan disse forveksles.
Inndeling
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Thiollay (2018).
Odfjell SE
miniatyr|[[Fredrik Odfjell, en av grunnleggerne.]] Odfjell-gruppen er et av verdens ledende shippingselskap innen transport og lagring av kjemikalier. Selskapets flåte består av rundt 80 skip, hovedsakelig registrert i Norge (NIS) og Singapore. Odfjell opererer over hele verden og transporterer rundt 600 ulike typer kjemikalier og annet flytende materiale. Disse er viktige bestanddeler for produksjon av utallige produkter - fra fotballer, bildeler og drikkeflasker til medisiner, maling og gjødsel.
Odfjell har også eierandel i fem tankterminaler lokalisert i hhv. Belgia, USA, Sør-Korea og Kina. Terminalvirksomheten er også tilknyttet et nettverk i Sør-Amerika bestående av ytterligere 11 tankterminaler delvis eid av nærstående parter.
Selskapet har rundt 2300 ansatte og avdelinger i 14 land, med hovedkontor i Bergen, Norge. Selskapet hadde en årlig brutto omsetning på USD 939 millioner i 2020.
Historie
Odfjell er blant de eldste eksisterende rederiene i Bergen. Røttene går tilbake til 1890, da kaptein Berent Daniel Olsen flyttet til Bergen for å ta del i shippingindustrien. Det første familieselskapet ble registrert i 1914 av Olsens sønner, Fredrik, Abraham og Andreas Odfjell. Som sin logo brukte brødrene Odfjell tre ringer i rødt, blått og gult, som representerte hver av de tre. Fredrik og Abraham innlemmet det felles skipsforvaltningsselskapet AS Rederiet Odfjell i april 1915, og i 1917 overtok brødrene rederiet AS DS Storli.
Odfjell under andre verdenskrig
Ved utbruddet av andre verdenskrig hadde Odfjell en flåte på syv skip. Den tyske okkupasjonen av Norge delte flåten i to: de tre skipene i nasjonalt farvann ble beordret til å betjene tyske passasjerer, mens de fire skipene i internasjonalt farvann ble styrt av Nortraship (The Norwegian Shipping and Trade Mission) som ble opprettet i 1940 for å administrere den norske handelsflåten utenfor tyskstyrte områder. To av de tre skipene i hjemmeflåten gikk tapt, mens tre av de fire skipene i Nortraship-flåten kom uskadet gjennom krigen.
1945-1969
Fredrik og Abraham Odfjell døde i hhv. 1950 og 1960. Deres sønner, Bernt Daniel Odfjell og Johan Odvar Odfjell, overtok selskapet. I løpet av 1950-årene gikk Odfjell i to retninger: generell cargo trading og drift av små tankskip. De sistnevnte skipene ble gradvis mer spesialiserte og i stand til å bære svovelsyre.
Odfjell gikk også inn i nye markeder: tankterminaler og offshore borerigger. I 1963 startet Odfjell sin egen befraktningsavdeling, Minde Chartering, som var et viktig skritt mot å gjøre Odfjell til et fullt integrert rederi. I 1969 åpnet Odfjell sin første tankterminal, TAGSA-terminalen i Buenos Aires i Argentina.
1970-1989
Etter OPECs oljeembargo i 1973 forverret den økonomiske situasjonen i shippingindustrien seg dramatisk. Veletablerte rederier gikk under, og råoljetankskip ble et vanlig syn i mange norske fjorder. Situasjonen var også turbulent for Odfjell, men etter å ha etablert en lønnsom nisje i kjemikaliemarkedet ble ikke selskapet like hardt rammet som rederier i andre bransjer. Siden det var nesten umulig å konvertere andre typer skip til kjemikalietankskip på grunn av nye strenge reguleringsregimer, ble kjemikalietankmarkedet i stor grad spart.
I 1979 besluttet familien Odfjell å splitte selskapet i to. Delingen ble offisielt gjennomført 1. mars 1980. Bernt Daniel Odfjell og sønnen Dan Odfjell overtok terminalvirksomheten og deep-sea kjemikalietankflåten, med Skibsaksjeselskapet Storli som hovedvirksomhet. Johan Odvar Odfjell og hans sønn Abraham Odfjell overtok de små tankskipene - senere kjent som Jo Tankers - og offshore-riggvirksomheten gjennom Odfjell Drilling and Consulting Company (ODCC).
EM i friidrett 1998 – 100 meter menn
Øvelsen 100 meter menn ved EM i friidrett 1998 ble avholdt i Budapest, Ungarn der finalen ble avholdt 19. august.
Odfjell SE
1990–2018
Utvidelsen fortsatte inn i det nye årtusenet. I år 2000 annonserte Odfjell fusjonen mellom Odfjell Tankers og Seachem, og tilførte 20 nye skip til flåten. På dette tidspunktet var Odfjell verdens nest største operatør av kjemikalietankskip, Seachem den fjerde. Senere samme år kjøpte Odfjell Botlek Tank Terminal i Rotterdam og omdøpte den til Odfjell Terminals (Rotterdam). Deretter økte engasjementet i tankterminaler raskt. I 2012 gikk Odfjell også inn i transport av gass gjennom et oppkjøp av to 9000 cbm LPG / Etylene-skip.
I 2017 solgte selskapet sin eierandel i Exir Chemical Terminal og Oiltanking Odfjell Terminal Singapore Pte Ltd, og i 2018 ble også tankterminalen i Rotterdam solgt. Flere nybyggingskontrakter på skip inngått, og selskapet inngikk poolavtaler med andre shippingaktører. Med dette fornyet Odfjell store deler av sin flåte, og selskapet opererer i dag en av verdens største og mest energivennlige flåter av kjemikalietankskip.
EM i friidrett 1998 – 100 meter menn
Rekorder
Mesterkskapsrekord før denne konkurransen:
Odfjell SE
Odfjell SE
Odfjell SE er moderselskapet til Odfjell-gruppen, og allmennaksjeselskap på Oslo Børs.
EM i friidrett 1998 – 100 meter menn
Rekorder
Det ble satt ny mesterskapsrekord under konkurransen:
Runde 1
Kvalifisering: De fire i hvert heat (Q) og de 8 raskeste utøverne ellers (q) gikk videre til Runde 2.
Odfjell SE
Odfjell SE
Odfjell Ship Management drifter Odfjell sine eide skip med bl.a. vedlikehold, bemanning, logistikk, teknologi, nybygg og QHSSE (kvalitet, helse, sikkerhet, sikkerhet og miljø).
Odfjell Tankers AS er et datterselskap av Odfjell SE, og kontrollerer og driver en flåte på rundt 80 skip. Odfjell Tankers har 14 kontor og avdelinger verden over, opererer globalt og regionalt med tonnasje fra 5.000 DWT til 75.000 DWT. Majoriteten av tonnasjen eies og forvaltes av Odfjell SE.
Odfjell Terminals drifter fire tankterminaler i sentrale internasjonale havner: tre i Kina, en i Sør-Korea og to i USA, og har en 25% eierandel i Noord Natie Odfjell Antwerp Terminal i Belgia. I tillegg har Odfjell Terminals en samarbeidsavtale med ytterligere 11 terminaler i Sør-Amerika, lokalisert i Peru, Brasil, Argentina og Chile. Disse terminalene eies delvis av nærstående parter.
Denny Doherty
Stephen Gerrard Dennis «Denny» Doherty (født 29. november 1940 i Halifax, død 19. januar 2007 i Mississauga i Ontario) var en kanadisk sanger og låtskriver. Han var kjent som medlem i gruppen The Mamas and the Papas som hadde flere hits på 1960-tallet.
Tidlig karrière
Sammen med andre startet han i 1960 folkgruppen The Colonials i Montréal i Quebec. Da de fikk platekontrakt med Columbia Records, skiftet de navn til The Halifax Three og fikk en mindre hit med «The Man Who Wouldn't Sing Along With Mitch». I 1963 ble gruppen oppløst, ironisk nok på et hotell som het The Colonial.
I 1963, mens han var en av The Big Three, traff han Cass Elliot og de ble venner. Under en turné med The Halifax Three, møtte han John Phillips og hans nye kone, Michelle.
Noen måneder senere ble Dohertys band lagt ned, og han og Zal Yanovsky satt igjen pengelense i New York. Cass Elliot hørte om problemene og overbeviste sin manager om at de burde ansettes. Doherty og Yanovsky ble en del av The Big Three, som dermed bestod av fire medlemmer. Etter at enda flere hadde sluttet seg til bandet, byttet de navn til The Mugwumps- som ikke lenge etter også ble lagt ned.
Rundt denne tiden lette John Phillips' nye band etter en erstatning for tenoren Marshall Brickman som hadde forlatt gruppen og startet en karriere som manusforfatter for TV. Bandet trengte en ny sanger fort, siden dette skjedde mens de var på turné. Doherty, som da var arbeidsledig, overtok Brickmans plass. Etter at New Journeymen ble oppløst i begynnelsen av 1965 ble Cass Elliot bedt om å bli med i et nytt band, The Magic Circle og seks måneder senere, i september 1965, underskrev de en platekontrakt med Dunhill Records. Etter at de hadde skiftet navn til The Mamas and the Papas begynte innspillingen av debutalbumet, If You Can Believe Your Eyes and Ears.
Slutten på The Mamas and the Papas
Sent i 1965 utviklet Denny Doherty og Michelle Phillips et forhold. De greide å holde det hemmelig lenge, mens bandet nøt sin suksess, men til slutt ble det oppdaget.
EM i friidrett 1998 – 100 meter menn
Runde 2
Kvalifisering: De fire første i hvert heat (Q) gikk videre til Semifinalene.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Kommunistisk Arbeiderforbund (KA) var en marxist-leninistisk, partibyggende kommunistisk organisasjon som ble stiftet i 1972, og var aktiv inntil tidlig 1980-tall. KA ble formelt nedlagt i 2006.
Denny Doherty
Slutten på The Mamas and the Papas
Etter at forholdet ble kjent, flyttet John og Michelle Phillips ut fra leiligheten de delte med Doherty, men bandet holdt fremdeles sammen. I juni 1966 avga bandet, støttet av plateselskapet, en uttalelse der det ble offentliggjort at Michelle Phillips ikke lengre skulle være en del av bandet. Hun ble raskt erstattet av Jill Gibson, produsenten Lou Adlers kjæreste. Hennes deltagelse i bandet varte i to og en halv måned, og i denne perioden begynte Doherty å drikke mye.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Historie
KA ble stiftet i oktober 1972. KA hadde bakgrunn i venstre-opposisjonen i NKP som fikk sitt organisatoriske uttrykk i gruppen Marxist-Leninistisk Front i NKP (MLF) som ble dannet i mai 1970. MLF ble ekskludert fra NKP i juli 1970. MLF samarbeidet først med SUF/MLG, men samarbeidet havarerte i 1972 og KA ble dannet. Et mindretall av MLF-medlemmene, blant disse AKMED-lederen Georg Vaagen, valgte å bryte ut og støtte MLG. Den viktigste grunnen til splittelsen mellom MLG/SUF og MLF var standpunktet om kommunistpartiet. MLF mente at et kommunistisk parti må ha sin sosiale basis i arbeiderklassen og være basert på grundig skolering. Hva SUF/MLG sto for, ble synliggjort gjennom stiftelsen av AKP i 1973. For AKP dreier det seg ikke om å sikre et kommunistisk parti forbindelseslinjer med arbeiderklassen, men å sikre arbeiderstøtte for en små­borgerlig og nasjonalistisk politikk.
Denny Doherty
Slutten på The Mamas and the Papas
Siden gruppens fans fortsatte å spørre etter Michelle Phillips, men også på grunn av John, ble hun tatt inn i bandet igjen i slutten av august 1966. Jill Gibson ble takket for sin innsats og forlot the Mamas and the Papas. Etter at Michelle kom tilbake, hadde gruppen mistet inspirasjonen og retningsfølelsen. Mens de holdt på å lage et nytt album, forlot Cass Elliot gruppen, noe som betød slutten for The Mamas and the Papas. Bandet bekjentgjorde at de opphørte på slutten av sommeren 1968.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Historie
KA sto til venstre for MLG (og MLGs etterfølger AKP(m-l)) og SUF (m-l). Ifølge Pax Leksikon var motsetninger innenfor Arbeiderkomiteen mot EEC og dyrtid (AKMED) «en medvirkende grunn - om ikke det formelle grunnlaget» til bruddet. I heftet «AKP i norsk politikk», kapittel 6, skriver KA: «Under EEC-kampen ble Mao Tse-tungs politikk for taktikken i den anti-japanske enhetsfronten, en anti-imperialistisk og borgerlig-demokratisk revolusjon, brukt til å «studere» hvorfor man burde gå inn i den borgerlig-nasjonalistiske Folkebevegelsen» - og lage borgerlig revolusjon i Norge også? KA holdt fast ved AKMEDs første plattform. KA mente at kampen mot EEC måtte føres på grunnlag av arbeidernes klasseinteresser, og ikke underordne seg «nasjonale» hensyn, altså borgerskapet. Mens KAs hovedparole var «Klasse mot klasse», hevdet MLG/AKP at hovedmotsigelsen i Norge sto mellom «folket og monopolkapitalen».
Denny Doherty
Senere år
Etter at The Mamas and The Papas opphørte forble Elliot og Doherty venner, men Doherty fortsatte å drikke for å glemme Michelle Phillips. Ikke lenge etter at bandet var lagt ned, ble Cass Elliots soloshow en suksess. Hun fridde til Doherty, noe han sa nei til. Han ble lamslått og sjokkert da Elliot døde i 1974. Han og de andre medlemmene i bandet var i begravelsen.
Fylkesvei 1292
Fylkesvei 778 (Fv778) går mellom Sentvet og Bingen i Indre Østfold kommune.
EM i friidrett 1998 – 100 meter menn
Semifinaler
Kvalifisering: De fire første i hvert heat (Q) gikk videre til Finalen.
Denny Doherty
Senere år
Doherty var produsent for et show kalt Dream a Little Dream som forteller historien om The Mamas and The Papas sett fra hans side. Showet ble godt mottatt og fikk gode kritikker.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Historie
Da SUF i sin pure ungdom lot seg inspirere av Kulturrevolusjonen, var det Lin Piaos produkt, den berømmelige «Maos lille røde» som SUF-ledelsen anvendte på de forskjelligste norske situa­sjoner, fra fyllesjuke på SUF-møter til taktikken i EEC-kampen og til verdenskrig og atombomber. Bare ordene passet noenlunde, var alt i orden. Allmenne fraser av typen «det er rett å gjøre opprør» sendte SUF ut i flere års sitatbabling. Kina ble det samlende symbol for SUF - et eksempel for revolusjonære, det nytter «å gjøre opprør»! Ukritisk referering av revolusjonære synspunkter trenger slett ikke fungere revolusjonært.
Denny Doherty
Senere år
Doherty døde av en nyresykdom i sitt hjem i Mississauga, Ontario 19. januar 2007.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Historie
Egil Engeland var formann i KA fra starten av, men Kjell Hovden med bakgrunn som fagforeningsleder var den reelle lederen. Han hadde ledet NORGAS-streiken og var teoretisk skolert. Hovden var lenge SUF-vennlig, men ble senere politisk uenig med SUF(m-l) og MLG/AKP(m-l). Hovdens mente at et kommunistisk parti måtte ha sin sosiale basis i arbeiderklassen og være basert på grundig skolering. Esther Bergerud var sentralstyremedlem i Norges Kommunistiske Parti og samtidig redaktør for venstreopposisjonens tidsskrift «Røde Fane», utgitt av NKPs opplysningsutvalg for Oslo og Akershus. Hun var den eneste kvinnen i sentralstyret av NKP da hun som ett av 27 medlemmer i kretsen rundt «Røde Fane» i 1970 ble ekskludert fra NKP. Gjennom bokhandelen Oslo Bok- og Papirhandel bidro hun til å spre Mao Zedongs skrifter.
I 1973 ble det etablert et samarbeid mellom KA og Kommunistisk Universitetslag (KUL), en gruppe konsentrert rundt Filosofisk institutt på Universitetet i Oslo, med den senere historikeren Harald Berntsen som formann. Grunnlaget for KUL var i likhet med KA en venstreopposisjon til AKP(m-l). Berntsen ble senere valgt til formann i KA.
KUL ga ut avisa Gnisten i årene 1973-80.
Faglig politikk
KA argumenterte for "den ulovlige streikens metode, og utga heftet «Tvers igjennom lov til seier», som blant annet inneholder
«Strasbourger-tesene», vedtatt av Den røde fagforenings internasjonale i 1928. I forordet til heftet heter det at tesene analyserte erfaringer fra kampene arbeiderklassen førte i Europa fram til 1928, etter at sosialdemokratiet var trådt inn i sin rolle som administratorer av borgerstaten og av organisatorisk kontroll med arbeidskraften som kapitalens tjener.
Heftet inneholder også artikkelen «20 punkter om streikebevegelsen 1974» (opprinnelig trykt i Den røde Arbeideren nr. 11-12/1974), hvor KA oppsummerte sine erfaringer fra streikebevegelsen på 1970-tallet:
«AKP i norsk politikk»
KA utga serien Marxistiske Hefter, deriblant heftet «AKP i norsk politikk» fra 1976, forfattet av Stein Hoftvedt. Heftet kritiserer AKP (m-l) blant annet for nasjonalistiske avvik og en feilaktig forståelse av imperialismen og den norske staten. Heftet ble i 1978 utgitt i revidert og utvidet utgave i 1978. I denne utgaven blir også heftet «Oppgjør med AKP» omtalt. Det var utgitt av Sosialistisk Opplysningsforbund, redigert av Erik Solheim, daværende formann i Sosialistisk Ungdom, seinere partileder i SV 1987–1997.
Brudd mellom Kina og Albania
KA utga i september 1977 en fullstendig oversettelse av «Revolusjonens teori og praksis», lederartikkelen i Zeri i Poppulit, organ for sentralkomiteen i Arbeidets Parti i Albania (APA), av 7. juli 1977. I denne artikkelen kritiserer APA «talsmennene for tre-verden-teorien», men uten å nevne Kina og KKP ved navn:
Denne kampen er og må nødvendigvis bli rettet mot en rekke fiender:
I forordet til utgivelsen KA hevdet at «A''PAs kritikk av Kinas utenrikspolitikk var et utvetydig signal til KKP om at det tok avstand fra utviklingen i Kina etter Maos død». APAs kritikk ble først lagt frem etter at Hua Kuo-feng tok makten og skjøv KKPs tidligere kampanje for å styrke proletardiktaturet til side til fordel for en økonomistisk politikk som prioriterer arbeiderklassens økonomiske interesser fremfor klassens politiske interesser''».
Jack in the Box (restaurant)
Jack in the Box er en amerikansk fastfood-kjede grunnlagt i 1951. Kjeden består av over 2 200 restauranter i 19 delstater, med flest i California, fulgt av Texas, Arizona og Washington.
Restaurantkjeden ble populær etter en meget vellykket reklamekampanje med figuren «adm. dir. Jack», som var et pingpongball-lignende hode kledd i dress. Reklameinnslagene har som regel et humoristisk preg og handler ofte om at «Jack» fatter forretningsavgjørelser om restaurantkjedens produkter. I tillegg reklamerer mange av innslagene om gratis antenneball med hvert måltid, noe som er med på å øke merkebevisstheten. Disse antenneornamentene kan observeres på mange biler, spesielt på den amerikanske vestkysten. De regnes også som samleobjekter.
Johann Guts-Muths
Johann Christoph Friedrich Guts-Muths (født 9. august 1759 i Quedlinburg i Tyskland, død 21. mai 1839) var en tysk lærer som regnes som grunnleggeren av den tyske retningen innen turn.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Brudd mellom Kina og Albania
Etter bruddet mellom Kina og Albania i 1978 støttet KA den politiske linja til Arbeidets parti i Albania. KAs stalinisme førte til brudd med KUL, som var kritisk til Stalin. En gruppe ungdommer brøt ut og dannet den proalbanske organisasjonen Marxist-leninistisk forbund.
Johann Guts-Muths
Han ble utdannet ved Universitetet i Halle, og underviste i geografi og gymnastikk ved Salzmannschule Schnepfenthal fra 1785. Denne skolen ble grunnlagt bl.a. for å prøve ut nye undervisningsteorier, og Guts-Muths testet her ut nye og bedre undervisningsmetoder i geografi, samtidig som han beskrev sine metoder i gymnastikkundervisning i flere håndbøker. Disse bøkene la mye av grunnlaget for gymnastikk og turn sin viktige posisjon i det tyske skolesystemet.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Proletarisk 1. mai 1978
I 1978 var KA/KUL en reell utfordrer til AKP-gruppen. KAs avis, Den røde Arbeideren, utkom hver 14. dag. KA samlet 240 deltakere i eget 1. mai tog i Oslo 1978, Proletarisk 1.mai, støttet av KUL, EPLF (Eritrean People's Liberation Front) og PAU (Palestinske Arbeiderunion). KA/KUL støttet den palestinske frigjøringsbevegelsen PFLP og var drivkraften i Eritreafronten, som støttet EPLF. KUL var etablert på alle universitetene, og i Oslo stilte KUL til valg i DNS. På KAs landsmøte i 1980 ble organisasjonen splittet, og i 1980 opphørte det som en gang var KA/KUL som en politisk bevegelse av betydning.
Johann Guts-Muths
Bøker
Gymnasik für die Jugend ble i 1800 også oversatt til engelsk: Gymnastics for youth: or A practical guide to healthful and amusing exercises for the use of schools.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Tidsskriftet Røde Fane og kulturtidsskriftet Arbeider Revy
Tidsskriftet Røde Fane ble utgitt av KA. Publikasjonen må ikke forveksles med AKP(m-l)s tidsskrift med samme navn. AKPs Røde Fane ble av KA stemplet som et pirat-tidsskrift og omtalt som Pirat «Røde Fane». Følgende var redaktør for Røde Fane:
Johann Guts-Muths
Bøker
Han har også bidratt på:
Kommunistisk Arbeiderforbund
Tidsskriftet Røde Fane og kulturtidsskriftet Arbeider Revy
KA utga kulturtidsskriftet ArbeiderRevy - "Magasin for politikk - litteratur og historie", som utkom med et 1. mai nummer og et julenummer i årene 1977-79. Øystein Sjaastad var redaktør i årene 1977-78, mens forfatteren Øystein Hølleland var redaktør for siste utgave (nr. 1-2/1979).
Lev Jasjin
Lev Ivanovitsj Jasjin (russisk Лев Иванович Яшин, født 22. november 1929, død 21. mars 1990) var en sovjetisk målvakt.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Tidsskriftet Røde Fane og kulturtidsskriftet Arbeider Revy
Motdagisten Liz Dediken sluttet seg til KA på sine eldre dager. Etter at hun døde viste det seg at hun hadde testamentert hele sin eiendom til KA. Dette inkluderte blant annet en bygård (Thorvald Meyers gate 15 i Oslo), som hun hadde arvet fra sin far. Bygården inneholdt et lite trykkeri der KA kunne trykke publikasjonene sine, blant annet bladet Den røde Arbeideren som var på gata hver 1. mai fram til 2005. Torbjørn Hystad var redaktør de siste åra avisa kom ut. I 2006 var avisa bare tilgjengelig i nettutgave.
Lev Jasjin
Historie
Jasjin fikk Gullballen i 1963 som årets spiller i Europa. Han er fortsatt den eneste målvakten som har fått denne prisen. I dag regnes han av mange som den beste målvakten i fotballens historie, sammen med engelskmannen Gordon Banks.
Kommunistisk Arbeiderforbund
Tidsskriftet Røde Fane og kulturtidsskriftet Arbeider Revy
Våren 2006 ble det kunngjort på organisasjonens hjemmeside at Kommunistisk Arbeiderforbund (KA) oppløses og Den røde Arbeideren legges ned.
Lev Jasjin
Historie
På grunn av hans akrobatiske redninger og tilbøyelighet til å kle seg i helsvart habitt under kamper, fikk han kallenavnet «den svarte panter». Han spilte hele sin karriere i Dinamo Moskva, der han fikk 326 kamper. Han fikk også med seg fire verdensmesterskap for. I 1958, 1962 og 1966 som førstemålvakt, og i 1970 som tredjevalg og «rådgiver».
Kommunistisk Arbeiderforbund
Internasjonale forbindelser
KA samarbeidet i starten med en rekke marxist-leninistiske partier, deriblant:
Lev Jasjin
Meritter
Nasjonalt vant Jasjin den sovjetiske serien fem ganger i løpet av sin 20-årige karriere. Han fikk også like mange sølvmedaljer, samt én bronsemedalje. Tre ganger var han med på å vinne den sovjetiske cupen. Han ble også cupmester med Dinamo Moskva i ishockey i 1953, og gav nesten opp fotballen til fordel for ishockey. Han tok imidlertid til slutt plassen i Dinamo Moskva tilbake fra Aleksej «Tiger» Khomitsj.
Med landslaget kom høydepunktet i 1960, da han var med å vinne det første Europamesterskapet. Han fikk også sølv i det neste Europamesterskapet, i 1964. I VM var fjerdeplassen i 1966 lagets beste prestasjon. Det kan også nevnes at Jasjin i 1956 var med å vinne OL. Jasjin skal ha reddet i overkant av 150 straffespark i løpet av sin karriere. Jasjin er forøvrig også eneste målvakt som har vunnet Gullballen.
Michelle Phillips
Michelle Phillips (født Holly Michelle Gilliam 4. juni 1944 i Long Beach i California) er en amerikansk sanger, låtskriver og skuespiller. Hun ble på 1960-tallet kjent som medlem av den populære folkgruppen The Mamas and the Papas. Senere ble hun kjent for opptredener i fjernsynsserier som Knots Landing og Star Trek: The Next Generation. I 1962 giftet Michelle seg med John Phillips som senere ble med i The Mamas and The Papas. Sammen skrev paret en av gruppens kjente hits, «California Dreamin'» inspirert av en kald vinterdag i New York mens de lengtet tilbake til California. De fikk datteren Chynna som senere var med på opprettelsen av gruppen Wilson Phillips. Etter at det ble kjent av Phillips hadde et forhold til Denny Doherty i 1966, ble paret skilt i 1970.
HMS «Collingwood» (1908)
HMS «Collingwood» var et britisk slagskip av St. Vincent-klassen.
St. Vincent-klassen fulgte Bellerophon-klassen med små forskjeller. De var marginalt større, hadde en nyere variant av 12" kanonene og maskinene fikk økt ytelsen noe for å veie opp for det økte deplasementet.
HMS «Collingwood» hadde som hovedbestykning ti 50-kaliber Mk XI 12" kanoner plassert parvis i fem tårn. Sekundærbestykingen bestod av tyve 50-kaliber 4" kanoner og hun var utstyrt med tre 18" torpedorør, to i baugen og en akter. Det aktre torpedorøret ble fjernet i 1917 og i 1918 fikk hun plattformer for å operere fly fra på «A»-tårnet og «Y»-tårnet. Flyene som ble brukt var Sopwith Pup jagerfly og Sopwith 1½ Strutter rekognoseringsfly.
HMS «Collingwood» ble operativ i april 1910 med 1. divisjon i Home Fleet. Hun ble flaggskip for 1. slagskipskvadron i mai 1912 og fra august 1914 en del av Grand Fleet. I 1916 deltok hun i Jyllandsslaget. «Collingwood» ble overført til reserven etter at krigen var slutt og tjenestegjorde som treningsskip før hun ble solgt for opphugging 12. desember 1922.
En historie
En historie (utgitt 1997) er den eneste EPen fra det norske viking metal bandet Vanaheim.