cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Silius Italicus
Verker
Om Silius skrev ned sine filosofiske dialoger og taler kan vi ikke lenger vite. Hans eneste bevarte bok er hans episke dikt Punica som handlet om den andre puniske krig, det vil si krigen mot Karthago (218–201 f.Kr.), og var inndelt i 17 bøker (eller egentlig deler), besto av rundt 20 000 tekstlinjer, noe som gjorde det til det lengste bevarte diktet i latinsk litteratur.
Punica
Det er vanskelig å datere Punica for forskerne, men to avsnitt, 3.594 og 14.680ff. sammen med flere dikt av Martialis sitert over indikerer at det var skrevet en gang mellom årene 83 og 103, og hvor Bok 3 er datert til 84 og Bok 14 en gang rundt 96. Andre bøker kan ikke bli datert med nærmere presist. Diktene er delt inn i 17 bøker (deler) og består av daktylisk heksameter. Det har vært antatt at diktet var innledningsvis planlagt i heksader (grupper på seks) og den opprinnelige hensikten var å runde av komposisjonen i 18 bøker.
Diktet benytter Vergil som sin fremste stilistiske og dramatiske inspirasjon gjennom hele verket. I åpningen er Punica konfigurert som fortsettelsen av Junos vrede mot Roma slik den hadde utviklet seg i Æneiden. Titus Livius og Ennius er viktige kilder for de historiske og poetiske informasjoner, og Homer særskilt er erklært som en betydningsfull modell for Silius som bemerker om ham i 12.788-9 at «hans [Homers] poesi omfavner jorden, havet, stjerne, og skyggene og han går musene en høy gang i sangen og Phoebus (= Appollo) i heder.» Lucanus er også en framtredende modell for skrivingen av et historisk epos, geografisk digresjoner og stoiske tone, skjønt Silius' tilnærming av gudene er langt mer tradisjonell.
Diktet åpner med en diskusjon om Junos vrede overfor Roma angående Aineias' behandling av Dido og av Hannibals karakter og oppvekst. Hannibal angriper Saguntum og mottar en romersk ambassadør. I Bok 2 er en romersk delegasjon hørt i Karthago, men Hannibal tar byen etter at forsvarerne heroisk har begått selvmord. Kartagerne er listet, Hannibal krysser Alpene, og Jupiter avslår at den puniske krig er en prøve av romernes mandighet i Bok 3. I 4 og 5 lider romerne nederlag ved Ticinius, Trebia, og ved innsjøen Trasimeno. Bok 6 ser tilbake på bedriftene til Atilius Regulus i den første punerkrigen mens Bok 7 beskriver Quintus Fabius Maximus' forhalingsstrategi. Bøkene 8-10 beskriver i levende detaljer slaget ved Cannae; Juno forsøker å forhindre at Hannibal marsjerer mot Roma. I Bok 11 overvintrer Hannibals hær i Capua sør for Roma hvor Venus svekker dem med luksus. Hannibal er beseiret ved Nola i år 12, noe som oppflammer romerne. Han gjør et angrep mot byen, men Juno stopper ham, og avslører at gudene er imot ham. Bok 13 forteller om romernes invasjon av Capua og døden til de Scipioene noen fører til Scipio Africanus' reise til underverden (nekyia), hans møte med de berømte døde heltene, og en forutsigelse av Sibylle om Hannibals nederlag. I bok 14 fortelles det om Marcellus' krigstog på Sicilia, og beskrivelse av forsvarsevnene til Arkimedes. I Bok 15 har Scipio, ved å velge dyd over last, en suksessfull krig i Spania hvor Hannibals bror blir drept i slaget ved Metaurus. Bok 16 beskrev alliansen mellom Roma og den numiske kongen Masinissa og Scipioenes kryssing inn i Afrika, men Bok 17 beskriver frakten av Kybeles statue til Roma, Hannibals voldsomme kryssing inn i Afrika, Junos appell til Jupiter for Hannibals liv, og slaget ved Zama. Diktet avslutter ved at Scipioene (Scipio Africanus og Scipio Aemilianus Africanus) vender i triumf tilbake til Roma.
Silius' stil skiller seg fra Vergil ved at han ikke fokuserer på noen få sentrale figurer, men deler sin handling opp mellom flere betydningsfulle helter. Det oppmuntrer dikteren til å presentere viktige hendelser fra den romerske fortiden som en refleksjon av figurene og deres handlinger i diktets nåtid, gir ekko av den romerske tradisjonen ved bruk av exempla. Mens mange av epikkens betydningsfulle settstykker er inkludert, slik som utpenslede sammenligner, objektenes ekfraser, slik som Hannibals skjold i 2.391-456, en nekyia og en guddommelige deltagelse i og profeti om hendelsene. Det er også viktige elementer fra historiografien som taler som blir kontrastert i taler og detaljerte geografiske beskrivelser. Allegorier er særskilt viktige og Silius inkluderer figurer som Fides, «troen», i Bok 2, Italia i 15, og Virtus og Voluptas i Bok 15, noe som fortsetter tendensen mot allegorien som var betydningsfullt hos Publius Papinius Statius, en samtidig av Silius.
Silius' innflytelse
De eneste antikke forfattere som gir referanser til Silius er Martialis, Plinius, og Sidonius Apollinaris. Plinius' bedømmelse er at Silius skrev poetisk maiore cura quam ingenio, det vil si «med mer iver enn geni» har oppmuntret til det syn at Silius er en talentfull, men tross alt en middelmådig og uinspirerende poet. Diktet synes å ha vært bortimot ukjent i middelalderen. Francesco Petrarcas Africa ble komponert uavhengig av Punica da manuskriptet til diktet ble oppdaget av Poggio Bracciolini i 1417 ved klosteret Sankt Gallen i løpet av konsilet i Konstanz. Julius Caesar Scaligers harde bedømmelse av Silius har i stor grad bidratt til ødelegge hans omdømme.
Mange forfattere ble kjente med Silius' epos, blant annet Michel de Montaigne, John Milton, John Dryden (som beskrev ham som bedre enn Lucanus), Edward Gibbon, og Alexander Pope. Joseph Addison har særlig inkludert mange sitat fra Silius i sitt verk Dialogue on Medals, det samme gjorde Thomas Macaulay i sine verker. Interesse for Silius' lange dikt forsvant bortimot helt i løpet av 1800-tallet. For de visuelle kunstarter er renessansemaleren Rafaels Ridderens visjon en behandling av Silius' Scipios valg. Til tross for Silius' tapte omdømme har klassiske forskere med deres fornyete interesse for epos fra den sene keisertiden synes å vende sin oppmerksomhet til sist også for Silius' poesi.
Lempel-Ziv-Oberhumer
Lempel–Ziv–Oberhumer er en tapsfri kompresjonsalgoritme som er fokusert på dekompresjonens hastighet. Patentet på koden innehaves av Markus F.X.J. Oberhumer. Algoritmen ble første gang publisert i 1996.
.yt
Domenet er delegert til registreringsenheten for Frankrike, og registreringsenhetens offisielle web-adresse, nic.yt omdirigerer til den franske registreringsenheten AFNICs nettsted, men registreringer er for tiden suspendert.
Eksterne lenker
Toppdomän
Lophorrhina songeana
Lophorrhina songeana er en bille som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utbredelse
Arten er kjent fra Tanzania.
Sigrid
Navnet er sammensatt av navneleddet sig som kommer av det norrøne ordet sigr som betyr «seier», og rid som er en avledning av frid som igjen kommer fra det norrøne ordet fríðr, og betyr «vakker». Norrøne varianter av navnet er: Sigfríðr, Sigríða, Sigríðr. Navnet er kjent i runeskrift som (sikriþ) eller  (siriþ).
En langt mindre vanlig variant av navnet er Sigri, mens Siri er en vanlig variant av navnet.
Utbredelse
Sigríðr er blant de ti vanligste kvinnenavnene funnet i nordiske runeinskripsjoner fra vikingtiden, og navnet var derfor sannsynligvis svært vanlig i Norden i vikingtiden. Det funnet 19 runeinskripsjoner med dette navnet. Av disse er to funnet i Norge, Bohuslän og Jämtland. Formen Sigrida var vanlig i England på 1000- og 1100-tallet.
Sigrid var et svært vanlig navn i Norge i middelalderen, og var det vanligste kvinnenavnet i Norge på 1300-tallet. Over 160 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Navnet var også mye brukt på 1600-tallet. På 1700-tallet var Sigri en vanlig form av navnet i Norge. Sigrid hadde i nyere tid sin største utbredelse omkring tidlige 1900-tallet, men gikk kraftig ned i bruk frem mot 1970-årene. Siden den tid har navnet fått et nytt oppsving, men hadde i 2006 ikke nådd sitt gamle nivå. I 2006 var det om lag 7 500 personer i Norge som hadde Sigrid som første eller eneste fornavn.
Personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Kohinor
Kohinor er en ås i Lillestrøm kommune. Med sine 347,1 moh. er den det høyeste punktet i tidligere Skedsmo kommune. 570 meter mot nordvest, i den daværende Sørum kommune, finner vi Bjørnholen som er noen centimeter høyere.
Katrín Jakobsdóttir
Katrín Jakobsdóttir (født 1. februar 1976) er en islandsk politiker på Alltinget for Vinstrihreyfingin – grænt framboð (Venstrebevegelsen de grønne), som hun har ledet siden 2013.
Daisy Lúcidi
Daisy Lopes Lúcidi Mendes (født 10. august 1929 i Rio de Janeiro i Brasil, død 7. mai 2020 samme sted) var en brasiliansk skuespiller, radiopersonlighet og politiker.
Katrín Jakobsdóttir
Hun ble høsten 2017 den tiende islandske statsminister på ti år og nasjonens andre kvinnelige statsminister. Hennes parti dannet en koalisjonsregjering sammen med Sjálfstæðisflokkurinn og Framsóknarflokkurinn.
Daisy Lúcidi
Liv og virke
Daisy Lopes Lúcidi Mendes var datter av Filha de Quinto Lucidi og Clarisse Lopes. Hun begynte sin karriere i radiomediet. Hun ble senere aktiv innen fjernsynet. Hennes best kjente fjernsynsroller var i telenovela-seriene Supermanoela, Paraíso Tropical, Babilônia og Passione.
Katrín Jakobsdóttir
Etter en bachelor i islandske språk i 1999, tok hun en mastergrad i samme tema i 2004 på en avhandling om den islandske kriminalforfatteren Arnaldur Indriðason.
Daisy Lúcidi
Liv og virke
Som politiker var Daisy Lúcidi medlem av Câmara Municipal do Rio de Janeiro og så deputert til Assembleia Legislativa do Rio de Janeiro for to påfølgende valgterminer.
Katrín Jakobsdóttir
Hun var minister for Utdannings-, forsknings- og kulturdepartementet (Island) fra 2009 til 2013. I samme periode ledet hun departementet for nordisk samarbeid. Dette var i den tiden Jóhanna Sigurðardóttir (1942–) var statsminister.
Daisy Lúcidi
Liv og virke
Daisy Lúcidi døde som følge av covid-19 på Hospital São Lucas i Zona Sul-bydelen i Rio de Janeiro den 7. mai 2020, i en alder av 90 år. Hun hadde vært innlagt på sykehusets intensivavdeling for koronavirusbehandling siden 25. april 2020.
Huang Qifan
Huang Qifan (kinesisk: 黄奇帆, pinyin: Huáng Qífān, født i 1952 i Zhuji i provinsen Zhejiang i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk kommunistisk politiker.
Hen studerte ved Shanghai mekanikerhøyskole 1974-1977 og ble medlem av Det kinesiske kommunistiske parti i 1976. Han hadde en lang karriere i Shanghais lokalpolitikk, var en av assistentene til statsminister Zhu Rongji, og ble i 2001 viseborgermester av Chongqing. I 2009 ble han fungerende borgermester i Chongqing, og året etter byens borgermester.
Ivar Jerven
Ivar Jerven (født 21. juni 1924 i Tune i Østfold, død 24. april 1994 i Oslo) var en norsk grafiker, maler og tegner. Fram til 1960 arbeidet han mest som grafiker, tegner og bokillustratør. Han tok utdannelse ved Statens håndverks- og kunstindustriskole (1943-1947). Da han senere tok tre år på Statens kunstakademi (1947-1950), ble landskapsmaleriet hans viktigste uttrykksform.
Han deltok fem ganger på Høstutstillingen i perioden 1946-1980. Seks ganger ble han antatt på Sørlandsutstillingen, siste gang i 1976. Han deltok også og på en rekke kollektiv- og separatutstillinger i inn- og utland. Han har bidratt med utsmykninger blant annet på Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd og Oslo kommunes kunstsamlinger. Hans hovedverk er en serie på 40 bilder, innkjøpt av Norsk Hydro.
Jerven var en del av en kunstnerkoloni som oppstod i etterkrigsårene på Flosta i Arendal kommune. Sammen med blant andre Ellen Iden, Kjerstin Øvrelid, Knut Monrad, Finn Strømsted, Bodil Cappelen, Finn Henrik Bodvin og Liv Nergaard dannet de kunstmiljø hvor de hentet inspirasjon fra natur og skjærgård. Seks av disse kunstnerne hadde på midten av sekstitallet en utstilling i Skien kunstforening under navnet «Flostakunstnerne».
Ivar Jerven var gift med billedkunstner Kjerstin Øvrelid.
Saint-Denis (Seine-Saint-Denis)
Saint-Denis er en kommune i departementet Seine-Saint-Denis i regionen Île-de-France, og er en av de nordlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 9,4 km fra sentrum av Paris, men har egen bystatus. Saint-Denis er et sous-préfecture («underadministrasjon») i departementet Seine-Saint-Denis og setet for Arrondissementet Saint-Denis i regionen Île-de-France.
I Saint-Denis ligger den kongelige gravplassen ved Basilique de Saint-Denis, som tidligere hadde et tilhørende kloster. Der ligger også nasjonalstadionet til Frankrike, Stade de France, som ble bygget til Fotball-VM i 1998. Pleyelkrysset er et kjent landemerke i Saint-Denis.
Saint-Denis var tidligere en industriell forstad, men næringsvirksomheten har de senere årene endret karater og i dag har audiovisuell og tjenesteytende industri i stort mon tatt over. Mange av innbyggerne er muslimske immigranter fra tidligere franske kolonier.
Innbyggerne fra Saint-Denis blir kalt dionysiens, som stammer fra latin Dionysius.
Historie
Den hellige biskop Dionysius av Paris viet her den tidligere abbedikirke Saint-Denis, som fra 564 e.Kr.ble gravkirke for nesten samtlige av de frankiske og senere de franske konger. Også den frankiske hersker Karl Martell (686–741) valgte seg ut dette som gravsted. Denne tradiasjon holdt steg til Karl X (1824–1830), den siste bourbonnerkonge på den franske trone.
I 1147 begynte man å om- og utbygge klosterkirken etter abbed Sugers planer. Dette regnes som begynnelsen av gotikken.
Den 10. november 1567 ble slaget ved Saint-Denis utkjempet her, under hugenottkrigene.
Mot slutten av 1800-tallet gjorde industrialiseringen sitt inntog i byen. Saint-Denis ble deretter etterhvert av den franske arbeiderbevegelses høyborger, og det franske kommunistiske parti (PCF) har dominert lokalpolitikken. Siden 1950-årene ble det reist mange sosialboliger i platebyggestil (habitation à loyer modéré – HLM) og en høy andel av beboerne kom etterhvert fra Maghreb og de sorte deler av Afrika.
Religioner
Saint-Denis ist er sete for det katolske bispedømme Saint-Denis og er et senter for islam i Frankrike.
Næringsliv
Fra 1975 til 1995 var Saint-Denis inne i en økonomisk krise, som påvirket hele det området som blir kalt la Plaine de France (den franske sletten), som foruten Saint-Denis omfatter kommunene Aubervilliers og Saint-Ouen. I de senere årene er det bygget mange audiovisuelle studioer i området og la Plaine de France har utviklet seg til et nasjonalt audiovisuelt senter. En ny filmby er under bygging på et område som tidligere tilhørte Électricité de France (EDF). Området dekker et areal på 6,5 hektar (65 mål) og flere studioer, med et samlet areal på 25 000 m², er under oppføring. Sentret blir kalt la Cité du cinéma (filmbyen) og skal stå ferdig i 2009. Den audiovisuelle industrien kan likevel ikke kompensere for tapet av den gamle industrien.
Fra 2004 har både offentlige institusjoner og flere private foretak etablerte seg i området og det er skapt rundt 6000 nye arbeidsplasser. Dette var cirka like mange som de industriarbeidsplassene som gikk tapt fra midten av 1970-tallet og utover. I en periode på ti år har det kommet til 462 nye foretak. Blant disse er SNCF (den franske jernbanen), Afnor, Generali, Arcelor, samt flere helseforetak. Men mange av de nye arbeidstakerne er innflyttere fra andre kommuner og det er fortsatt stor arbeidsløshet (17 % i begynnelsen av 2005). Mange (4200 i 2006) lever også på minstelønn.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen Saint-Denis
Forakt
Forakt eller ringeakt er en intens følelse av despekt og motvilje. Det ligner hat, men innebærer følelse av overlegenhet/nedlatenhet. En person som forakter en annen ser ned på den personen. Forakt kan være relatert til følelse av vemmelse og bitterhet.
Professor Robert C. Solomon plasserer forakt på samme linje som krenkelse og vrede. Ifølge ham er forskjellen mellom de tre følelsene at krenkelse er rettet mot et høyerestående menneske, sinne mot et likestående menneske og forakt mot et laverestående menneske.
.ye
.ye er Jemens nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
Eksterne lenker
Toppdomän
Calaphididae
Calaphididae er en gruppe med plantelus som hører til gruppen bladlus (i vid forstand), Aphidomorpha. De er insekter med sugende munndeler og hører til i den store gruppen nebbmunner.
Utseende
Som vanlig for bladlus veksler de mellom vingede og vingeløse stadier.
Levevis
Familien omfatter både arter med og uten vertsskifte. Mange har ulike løvtrær og busker som primærvert.
Skadedyr
Mange arter i denne gruppen er regnet som skadedyr, selv om de neppe utgjør et like stort problem som Aphidinae. Et eksempel er arten Eucallipterus tiliae som angriper lind (Tilia spp.).
Systematisk inndeling / europeiske slekter
Noen klassifikasjoner regner denne som en undergruppe av en omfattende familie Aphididae (tilsvarende Aphidoidea i klassifikasjonen som er brukt her). Gruppene Drepanosiphidae og Thelaxidae, før regnet som egne familier, hører til her. Slektskapsforholdene i denne gruppen er ikke godt klarlagt, dette er bare en av flere mulige klassifikasjoner.
Friidrett under Sommer-OL 2008 – Lengdehopp menn
Friidrettsøvelsen Lengdehopp herrer ved Sommer-OL 2008 fant sted den 16. og 18. august på Beijing National Stadium.
Kvalfikasjonskravene var 8,20 m (A-krav) og 8,05 m (B-krav).
Øvelsen markerer første gang at USA ikke deltok i finalen i et OL de ikke boikottet. På den andre side tok Panama sitt første gullmedalje i OL-historien.
Norge var ikke representert i øvelsen.
Rekorder
Ingen ny olympiske rekord ble satt under øvelsen.
Rhopalophorini
Rhopalophorini er en gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore, slanke og langbeinte trebukker. På farge kan de være svarte, eller brokete farget i rødt, gult og svart. Antennene er lange og tynne, ofte med én eller flere dusker av lange børster. Beina er lange og tynne med tydelig klubbeformede lår og tynne legger, på leggene kan det også være store hårdusker.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
Kirani James
Kirani James (født 1. september 1992) er en grenadisk sprinter, som spesialiserer seg på 200 og 400 meter. Han er tidligere verdensmester og olympisk mester på 400 meter.
Resultater som ungdom og junior
James vant mange gullmedaljer på 200 og 400 meter som junior, i CARIFTA Games, som arrangeres av Caribbean Free Trade Association (CARIFTA). I U17-klassen vant han tre gull – et i 1007 og to i 2008. Også i U20-klassen vant han tre gull, i 2009 og 2010, samt en bronse i 2009. I CARIFTA Games i 2009 satte han også ny mesterskapsrekord med 45,45 s.
Også i Samveldelekene for ungdom (Commonwealth Youth Games) vant han en gull; han vant 400 meter i 2008 i Pune.
Han vant både 200 og 400 meter i Ungdoms-VM i friidrett 2009, og 400 meter i det panamerikanske juniormesterskapet i 2009. For sin innsats i friidrett ble han utnevnt til Årets sportsutøver i Grenada.
Resultater som senior
I VM i friidrett 2011 i Daegu i Sør-Korea nådde både James og hans lagkamerat Rondell Bartholomew finalen. James vant VM-gull med ny personlig rekord på 44,60, noe som gjorde ham til den yngste VM-vinneren på 400 meter noensinne, med 18 år. Dette var Grenadas første VM-medalje i friidrett. Ni dager senere vant James 400 meter i Diamond League-stevnet i Zürich, med ny personlig rekord på 44,36 sekunder.
Også i VM i friidrett innendørs 2012 nådde han finalen på 400 meter, og kom på 6.-plass med tiden 46,21.
James var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012. Gullvinner på 400 meter OL i London 2012.
David Arquette
David Arquette (født 8. september 1971 i Winchester i Virginia) er en amerikansk skuespiller og tidligere profesjonell wrestler.
Kirani James
Resultater som senior
Han tok bronse for Grenada på 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
David Arquette
Arquette er kjent fra flere Hollywood-filmer blant annet Scream. Han har også en ganske sentral rolle i filmen; The Party Never Stops. Han har spilt i en rekke filmer, inkludert Buffy the Vampire Slayer (som Benny) i 1992 og Airheads (som Carter) i 1994. Han hadde også flere gjesteopptredener i TV-serier som Blossom (1992), Beverly Hills, 90210 (1992), Venner for livet (1996) og Medium. Arquette har jobbet sammen med Drew Barrymore i filmen Never Been Kissed (1999).
Arquette oppnådde sin største suksess i filmserien Scream der han fikk rollen som Dewey Riley. Det var under innspillingen av den første filmen i 1996 at han første gang møtte sin fremtidige kone, Courteney Cox. Paret giftet seg i 1999, og i 2003 opptrådte de sammen i en reklame for Coca-Cola. Samme år dannet de produksjonsselskapet Coquette. Paret har produsert en rekke filmer og TV-serier sammen. Datteren Coco Riley Arquette ble født 13. juni 2004. Skuespilleren Jennifer Aniston er hennes gudmor. Den 11. oktober 2010, ble det annonsert at Arquette og Cox hadde tatt ut separasjon.
Arquette hadde hovedrollen, sammen Jonathan Silverman og Kelly Hu komiserien In Case of Emergency fra 2007, som ble kansellert etter bare en sesong. Arquette var i en kortere periode i et band ved navn Ear2000, som bidro til lydsporet på filmen Scream 3. Arquette sjekket inn på rehab for behandling på grunn av alkohol-problemer den 1. januar 2011. Den 8. april 2011, annonserte Arquette på The Tonight Show med Jay Leno at han hadde vært edru i 100 dager. Den 8. oktober 2011, bekreftet Arquette at han hadde vært edru i over 9 måneder.
Vals med Bashir
Vals med Bashir (hebraisk - Vals Im Bashir) er en israelsk/tysk/fransk drama-, krigs- og animasjonsfilm fra 2008 skrevet og regissert av Ari Folman. Filmen følger Folman på hans leting etter tapte minner fra Libanon-krigen i 1982. Folman produserte filmen som en «anti-krigsfilm».
Handlingsreferat
I 1982 var Ari Folman en 19 år gammel infanteri-soldat i Israels forsvar. I 2006 møter han en tidligere venn fra denne perioden, ved navn Boaz, som forteller ham om alle marerittene han har opplevd, som er knyttet til hans erfaringer fra Libanon-krigen 1982. Boaz beskriver 26 vanvittig sinte hunder som løper mot huset hans gjennom gatene i Tel Aviv, og ødelegger alt på deres vei. Boaz forklarer at under konflikten var hans rolle å skyte hunder når enheten hans skulle infiltrere landsbyer om natten, slik at disse hundene aldri skulle varsle landsbyene når de israelske soldatene skulle gjennom føre oppdrag.
Så alle hundene i marerittene hans er hundene han selv har myrdet. Boaz forklarer at han ble valgt til å gjøre denne jobben, fordi han viste spesielle problemer med å skyte mennesker. Folman er overrasket over å oppdage at han selv ikke husker noe som helst fra den tidsperioden. Men senere den kvelden får han en visjon fra natten for Massakrene i Sabra og Shatila. Folman møter en annen tidligere barndomsvenn, som nå arbeider som profesjonell terapeut. Denne vennen råder Folman til å oppsøke andre som var i Beirut samtidig som Folman, for å forstå hva som egentlig skjedde der, og forhåpentligvis gjenopplive hans egen hukommelse.
Damnation AD
Selv om bandets røtter ligger i punk og hardcore beveger de seg i et svært metallisk landskap. Bandet henter tydelig inspirasjon fra band som Slayer, Metallica, Helmet og Integrity. Særlig er Oldens gitarspill kraftig preget av heavy metal, mens McTernans vokal ligger nært opp mot Henry Rollins fra hans første år i Black Flag. Selv om bandet som sådan ikke er et straight edge-band, regner både Olden og McTernan seg til denne bevegelsen.
Tony Visconti
Anthony Edward Visconti (født 24. april 1944 i Brooklyn i USA) er en amerikansk plateprodusent, musiker og vokalist. Siden slutten av 1960-tallet har han samarbeidet med en rekke artister. Mest kjent er han for sitt periodevise samarbeid med David Bowie, både som produsent og som musiker fra albumet Space Oddity i 1969 til Blackstar fra 2016. Han er også kjent som produsent for glamrock-bandet T. Rex, og produserte deres album fra 1968 til 1974.
Tidlig karriere
Som tenåring spilte Visconti i et brassband der han spilte tuba, og i et tradisjonelt orkester på kontrabass samt rock 'n' roll-orientert gitar, noe som ga ham verdifull erfaring. Da han var 15 år fokuserte han på å spille i lokale band i Brooklyn. I løpet av de neste årene spilte han i flere softrock- og lounge-band, både som bassist og gitarist. Sammen med sin daværende kone Siegrid, prøvde de en karriere som popduoen Tony and Siegrid. Duoen ga ut singelen «Long Hair», som ble en mindre hit i New York City sent i 1966, og nådde 33.-plass på den lokale Topp 40-stasjonen WMCA. Dette var det nærmeste de kom suksess og det ble deres eneste utgivelse. Etter det mislykkede forsøket på å bli popartist, ble Visconti produsent for sin daværende distributør The Richmond Organization. Visconti giftet seg med Mary Hopkin, som han fikk to barn sammen med. Senere giftet han seg med May Pang, som han også fikk to barn med.
Visconti møtte den britiske produsenten Denny Cordell i 1968, mens han var produsent hos Richmond. Cordell ba Visconti om å assistere han på innspillingene til den suksessrike jazzvokalisten Georgie Fame. Visconti flyttet så til London, hvor han bosatte seg. En av de første produksjonene han gjorde i England var for den walisiske gruppa The Iveys (senere kjent som Badfinger). Han produserte flere spor på bandets album Maybe Tomorrow, som ble utgitt på The Beatles' plateselskap Apple. Tittelsporet på albumet ble gitt ut som singel og nådde 67.-plass på Billboard Hot 100 i 1968.
T. Rex og David Bowie
Visconti startet så et samarbeid med T. Rex som skulle vare de neste sju albumene fra bandet. Det store gjennombruddet både for Marc Bolan som artist og Visconti som produsent, var albumet Electric Warrior. I 1969 produserte han David Bowies album Space Oddity, og året etter ble Visconti med som bassist i Bowies band The Hype, sammen med gitaristen Mick Ronson og trommeslageren John Cambridge. Han spilte bass og produserte albumet The Man Who Sold the World i 1970. Som produsent fortsatte han samarbeidet med Bowie på albumene Diamond Dogs (1974), Young Americans (1975), Low (1977), "Heroes" (1977), Lodger (1979) og Scary Monsters (and Super Creeps) (1980). På 2000-tallet gjenopptok Visconti sitt samarbeide med David Bowie, og produserte albumene Heathen i 2002, Reality i 2003, The Next Day i 2013 og Blackstar, Bowies siste album, i 2016.
Andre produksjoner
Han er kjent for i 1978 å ha produsert det berømte live-albumet til hardrock bandet Thin Lizzy, Live and Dangerous. I 1983 produserte Visconti Stages, det første av fire album for den britiske musikalstjernen Elaine Paige. Senere produserte han albumene Cinema (1984), Love Hurts (1985) og Christmas (1986) for Paige. Visconti produserte to album for The Moody Blues, The Other Side of Life (1986), og Sur La Mer (1988). I 1987 komponerte Visconti sammen med vokalisten i Moody Blues, Justin Hayward, musikk for BBC2-serien Star Cops.
Mot slutten av 1980-tallet produserte Visconti lite med kjente artister, men var aktiv som produsent for nystartede band. I 1990 produserte han og skrev arrangement for New York-bandet Electric Angels. Han produserte flere sanger på Moody Blues-albumet Keys of the Kingdom (1991), Luscious Jacksons album Electric Honey, Leisure Noise av Gay Dad, Soul Caddy for Cherry Poppin' Daddies, Dawn of Ananda for Annie Haslam og Moonchild for Debbie Gibson. I 1997 produserte Visconti debutalbumet til det tidligere Stone Roses-medlemmet John Squires nye band, The Seahorses. Albumet Do It Yourself oppnådde moderat suksess.
Han produserte og spilte bass på et par sanger på The Dandy Warhols-albumet Welcome to the Monkey House i 2003. I 2003 slo han seg sammen med Finn Brothers (Neil og Tim fra Crowded House og Split Enz) og spilte inn og produserte deres andre album, som kom ut i 2004. Av ukjente årsaker spilte brødrene Finn inn hele albumet på nytt og Visconti er kun kreditert for strykearrangementet. I 2004 produserte han tre sanger på Manic Street Preachers-albumet Lifeblood. I 2005 samarbeidet han med det danske bandet Kashmir på deres femte album, No Balance Palace, der David Bowie medvirket på en sang. Han har også samarbeidet som medlåtskriver og produsent for et albumprosjekt av Richard Barone. I 2006 var han i Roma og produserte Morrissey-albumet Ringleader of the Tormentors. Viscontis selvbiografi, Bowie, Bolan and The Brooklyn Boy, ble i februar 2007 utgitt på forlaget Harper Collins UK.
I 2007, 2008 og 2009 var Visconti særdeles aktiv i studio, først og fremst med Angélique Kidjo fra Benin og produserte hennes Grammy-vinnende album Djin Djin (Razor & Tie). Av gjesteartister på albumet kan nevnes Alicia Keys, Peter Gabriel, Joss Stone, Josh Groban og Carlos Santana. Han produserte også to album i Saint Claire Recording Studio i Lexington i Kentucky, The Bright Lights of America av punkbandet Anti-Flag og albumet Real Animal av Alejandro Escovedo, som kom ut i juni 2008. Han har delvis produsert albumet til Raphael i Paris som nådde toppen av listene i Frankrike. Han produserte i 2009 Kristeen Young-albumet Music for Strippers, Hookers, and the Odd On-Looker, som kom ut tidlig i 2009. Han produserte to sanger for den britiske gruppen Razorlight på deres album Slipway Fires som kom ut sent i 2008. Han arrangerte og dirigert strykerne for Fall Out Boy-albumet Folie à Deux. Han produserte et album for den australske sangeren Danielle Spencer i 2009. I 2010 kom Richard Barones album Glow, med fem sanger skrevet av Barone og Visconti.
Mbeya (region)
Mbeya er en av Tanzanias 30 administrative regioner. Den ligger sørvest i landet og har Mbeya som administrasjonssenter. Mbeya grenser til Malawi og Zambia i sør, Rukwa i vest, Tabora i nord, Singida i nordøst og Iringa i øst. Regionen grenser også til Malawisjøen i sørøst og Rukwasjøen i vest. Mbeya har et areal på 62,420 km², og ved den offisielle folketellingen i 2012 hadde regionen et innbyggertall på 2,707,410.
Abass Kandoro er kommisjonær for regionen.
Distrikter
Regionen Mbeya er administrativt delt inn i åtte distrikter. Innbyggertallene som er oppgitt nedenfor stammer fra folketellingen i 2012.
Geologi
I februar 2012 ble det meddelt at den kollapsede vulkanen som ligger omkring 200 km nord for Mbeya, Ngualla, hadde en av de største forekomstene av sjeldne jordoksider i verden.
Jeffrey Aubynn
Jeffrey Aubynn-Obeng (født 12. mai 1977) er en svensk-ghanesisk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for.
Han har tidligere blant annet spilt for klubbene Aalesund, Bayern München, Halmstad, Ørgryte, AGF Århus og Hammarby. Han har også flere A-landslagskamper og U-landslagskamper for Sverige.
Aubynn slo igjennom i Gunnilse IS ungdomslag når laget vant ungdomsmesterskapet i 1995. Aubynn fikk deretter lærlingekontrakt med FC Bayern München men slo aldri igjennom og returnerte til Sverige for spill i Halmstads BK. Aubynn spiller vanligvis som offensiv midtbanespiller der hans gode teknikk kommer til sin rette. Aubynn debuterte i norsk Tippeliga for Aalesunds Fotballklubb borte mot Rosenborg 2. juli 2007 og i sin første kamp for «Tangotrøyene» skårte han.
Nationellt forensiskt centrum
Nationellt forensiskt centrum (NFC) er en nasjonal avdeling i den svenske Polismyndigheten som ble etablert 1. januar 2015.
NFC utfører kriminaltekniske undersøkelser, hovedsakelig for politiet, påtalemyndigheten og domstolene. En stor del av undersøkelsene gjelder spor fra åsteder som samles inn av politiet, alt fra fingeravtrykk og hårstrå til prøveskyting av våpen. Også DNA-testing og DNA-registeret forvaltes av NFC.
NFC utfører tilsvarende oppgaver som Statens kriminaltekniska laboratorium hadde tidligere, men er dessuten tilført et større ansvar for den forensiske prosessen i Polismyndigheten. Oppgaven innebærer å ha hovedansvaret for en sammenhengende forensisk prosess, hvilket blant annet innebærer utvikling og tilrettelegging av vitenskapelige metoder på spørsmål innen området.
Til grunn for etableringen av NFC lå utredningen En sammanhållen svensk polis.
NFC ble etablert 1. januar 2015.
E123
E123 kan vise til
Oppholdstillatelse
Oppholdstillatelse er en tillatelse til å oppholde seg i et land for en kortere eller lengre periode.
Norge
I Norge kan en utlending oppholde seg utover tre måneder etter å ha fått vedtak om oppholdstillatelse.
Permanent oppholdstillatelse kan ifølge utlendingsloven gis etter minst tre års sammenhengende, tillatt opphold i Norge. Tidligere ble permanent oppholdstillatelse kalt bosettingstillatelse.
Bagrationovsk
Bagrationovsk (russisk: Багратионовск, tysk: Preußisch Eylau, litauisk: Yluva eller Prūsų Ylava, polsk: Pruska Iława eller Iławka) er en liten by i det nåværende Kaliningrad oblast i Russland, rundt 37 kilometer sør for Kaliningrad. Byen ligger rett ved grensen til Polen og har 6 409 innbyggere (2016). Byen het Eylau fram til 1946.
Den tyske orden bygde i 1325 ett slott på dette stedet, og byen som vokste opp rundt dette ble kalt Eylau.
Da Den tyske orden ble sekularisert i 1525, ble byen en del av hertugdømmet Preussen og fikk byrettigheter i 1585. Senere ble området arvet av Hohenzollerne og ble en del av markgreveskapet Brandenburg i 1618. Byen ble en del av Kongeriket Preussen i 1701 og administrert som en del av provinsen Øst-Preussen fra 1773. Under den Preussen-ledete tyske samlingen i 1871 ble området en del av Det tyske riket.
Under avslutning av andre verdenskrig rykket Den røde armé inn i byen våren 1945 og den tyske befolkningen som ikke allerede hadde flyktet ble fordrevet vestover. Byen ble omdøpt til dagens navn i 1946 til minne om den russiske generalen Pjotr Ivanovitsj Bagration som hadde deltatt i slaget ved Eylau.
Sebastian Sponevik
Sebastian Sponevik (født 15. mars 2005) er en apparatturner på Norges seniorlandslag. Han har blitt junior-norgesmester tre år på rad (2020–2022), og har representert Norge i nordisk mesterskap, EM og European Youth Olympic Festival. I europamesterskapet i 2022 fikk han sølv i hoppfinalen.
2019
I 2019 krevde Norges Gymnastikk- og Turnforbund (NGTF) at turnere som konkurrerte i nasjonale konkurranser på juniornivå måtte ha fylt 14 det året arrangementet ble avholdt. Dermed debuterte Sponevik som junior på den første av tre konkurranser i norgescupen det året. Han kom på tredjeplass i konkurransen, med en poengsum på 70,250.
2020
På grunn av COVID-19-pandemien ble de fleste konkurranser i 2020-sesongen avlyst, inkludert de to første i norgescupen. Derfor var de eneste nasjonale konkurransene Sponevik deltok i i 2020, junior-NM 2020 i Tromsø, og den tredje konkurransen i norgescupen. Han vant All-round-konkurransen på begge arrangementene med henholdsvis 75,950 og 75,683 poeng.
2021
Grunnet skader i skinnebenet og håndledd kunne ikke Sponevik delta i konkurranser i starten av 2021. Etter å ha blitt frisk fra skadene, vant Sponevik junior-NM 2021 på Sotra med en poengsum på 74,500.
2022
Sponevik deltok i junior-NM 2022 i Kabelvåg, hvor han vant gullmedalje i samtlige øvelser; mangekamp, apparatfinaler og lagkonkurransen.
Han deltok også i 2022 International Junior Team Cup i Berlin, og i European Youth Olympic Festival (EYOF) i 2022 med landslagstrener Robert Hirsch. I EYOF 2022 fikk Sponevik en åttendeplass I mangekampfinalen, og en sjetteplass i frittstående finalen.
I august 2022 deltok Sponevik i EM i München, Tyskland. Etter to vellykkede hopp i mangekampkonkurransen, kvalifiserte Sponevik seg til hoppfinalen, der han vant en sølvmedalje med en gjennomsnittlig poengsum på 14,316. Han var den første nordmannen som hadde vunnet medalje i et europeisk mesterskap siden tidligere turner Åge Storhaugs EM-sølv i 1965.
Seniorkarriere
Som 17-åring konkurrerte Sponevik som senior i NM i Elverum i juni 2022, og debuterte dermed som senior ett år før tiden. Sponevik tok bronsemedalje i mangekampfinalen, samt to gull, ett sølv og én bronsemedalje i apparatfinalene.
2023
I mai 2023 konkurrerte Sponevik i FIG World Challenge Cup i Varna; det norske laget bestod ellers av Sofus Heggemsnes og Jacob Karlsen. Sponevik var blant de seks beste i hopp i kvalifiseringsrunden, og vant videre sølv i hoppfinalen. Heggemsnes vant i denne konkurransen det første norske gullet i en FIG World Cup, mens 18 år gamle Sponevik vant sin første World Cup-medalje som førsteårs senior.
Eraldo Pizzo
Eraldo Pizzo (født 21. april 1938 i Genova) var en italiensk vannpolospiller som deltok i de olympiske leker 1960 i Roma, 1964 i Tokyo, 1968 i Mexico by og 1972 i München. Pizzo ble olympisk mester i vannpolo under Sommer-OL 1960 i Roma. Han var med på det italienske laget som vant vannpoloturneringen foran Sovjetunionen og Ungarn. Italias resultat i finalerunden, som besto av fire lag, var de beseiret Sovjetunionen med 2-0 og Jugoslavia med 2-1 og de spilte uavgjort 3-3 mot Ungarn. Pizzo spilte seks kamper i OL-turneringen og scoret sju mål.
Under sommer-OL 1964 i Tokyo, da Italia kom på fjerdeplass, spilte han seks kamper og scoret fire mål. 1968 i Mexico by spilte Pizzo alle ni kampene og scoret 29 mål for Italia som ble nummer fire i vannpoloturneringen. I sitt fjerde OL i München 1972 spilte han alle åtte kampene og scoret tolv mål. Italia kom på sjetteplass i OL-turneringen.
Johann Andreas Benignus Bergsträsser
Johann Andreas Benignus Bergsträsser (født 21. desember 1732, død 24. desember 1812) var en tysk entomolog. Han var professor ved Universitetet i Hannover.
Olympisk rekordhistorikk på 10 000 m hurtigløp
Olympisk rekordhistorikk på 10 000 m hurtigløp. Øvelsen gås kun av herrer.
Rekordutvikling
* Regnes ikke alltid som olympisk rekord på grunn av det uortodokse formatet.
Lophorrhina canui
Utbredelse
Arten lever på São Tomé og Príncipe.
UNESCOs medlemsland
Medlemsland
Dette er en liste over UNESCOs 193 medlemsland, og datoen medlemskapet trådte i kraft:
Per 2011 er Liechtenstein ikke medlem av UNESCO, men det har en nasjonal UNESCO-kommisjon.
Assosierte medlemmer
Dette er en liste over UNESCOs ti assosierte medlemmer, og datoen medlemskapet trådte i kraft:
Observatører
Det er tre permanente observatører og ti mellomstatlige organisasjoner med permanent observatørstatus.
Arne Braa Saatvedt
Arne Braa Saatvedt (født 1922 i Meråker, død 20. oktober 1945 i Oslo) var en norsk mann som jobbet for Statspolitiet i Norge under andre verdenskrig. Han ble dømt til døden og henrettet etter krigen.
Malmesbury (Sør-Afrika)
Byen ligger i et område kjent som Swartland (svart jord), på grunn av den mørke, rike jorda. Området ble anbefalt til nybyggere blant annet på grunn av de varme, svovelholdige kildene som hadde ry for å lindre reumatisme.
Arne Braa Saatvedt
Saatvedt ble medlem av NS i 1940 og vervet seg som frontkjemper til 5. SS-Division Wiking i november 1941. Han var senere i 23. SS-Panzergrenadierregiment Norge. I 1943 tjenestegjorde Saatvedt som tolk og etterforsker ved det tyske sikkerhetspolitiet på Lillehammer.
Malmesbury (Sør-Afrika)
Malmesbury har fått sitt navn etter guvernør Lowry Coles svigerfar, den første jarlen av Malmesbury.
Arne Braa Saatvedt
Han ble domfelt ved Eidsivating lagmannsrett 14. august 1945 for blant annet ulovlig frihetsberøvelse, legemsbeskadigelse og legemsbeskadigelse med farlig redskap. Han ble dømt til døden og henrettet på Akershus festning i Oslo 20. oktober 1945.
Dette skriver Erik Veum om Saatvedt i sin bok Nådeløse nordmenn: Gestapo: "«Mannen til kvinnen er etterlyst av sikkerhetspolitiet, og det er derfor tjenestemennene fra Gestapo er interessert i henne. (…) Da hun kommer ned i entreen, kaster de tre tjenestemennene seg over henne. De tar kvinnen med seg opp på soverommet, og der får hun flere slag med batongene deres. De ber henne kle på seg, og for at hun skal få opp farten, banker de henne samtidig. Hun blir deretter avhørt inne i huset. Saatvedt og en av de andre går hardt til verks mot den 44-årige kvinnen da de banker henne opp. Hun blir sparket over store deler av kroppen og blir slått i ansiktet med knyttnevene. De bruker også en gummikølle og skaftet på en treøks til å slå kvinnen i hodet med. Til slutt jager de henne opp på bena og stiller seg rundt henne. Deretter kaster de henne mellom seg som en filledokke og slår henne i ansiktet til hun mister bevisstheten.»"
Kenneth Karlsson
Kenneth Karlsson (født 1952 i Åmål, Sverige) er en svensk pianist bosatt i Norge. Han er medlem av samtidsmusikkensemblet Cikada, Cikada Duo sammen med perkusjonist Bjørn Rabben og Point 4 sammen med Jon Balke, Ingar Zach og Bjørn Rabben. Han er også en mye brukt pianosolist innen samtidsmusikk og vant Spellemannprisen 2000 i klassen samtidsmusikk for albumet Sofferte Onde Serene hvor han spilte musikk av Giacinto Scelsi, Luciano Berio og Luigi Nono.
Flåm kirke
Flåm kirke (Flåm kyrkje) er en langkirke fra 1670 i Aurland kommune i Sogn og Fjordane. Kirken står på gården Flåm i Flåmsdalen, et gammelt kirkested.
Den er utvendig kledd med liggende panel. Det er tre vinduer på hver side, to for skipet og ett for koret. Opprinnelig var veggene tjærebredd utvendig, malt hvite på 1800-tallet og i 1926 malt rødbrun eller mørk brun. Skipet er 8,7 x 7,2 meter, og koret er kvadratisk med 5,4 meter i hver kant. Tårnet står over vestenden av skipet, mens våpenhuset på 3x3 meter er bygget inntil skipet. «Kyrkjestova» er en tømmerbygning fra 1830 og ble flyttet fra nabogården da den skulle rives.
Kirken er særmerket med sine dekorasjoner på veggene i kirkeskipet. Veggene er malt med bilder av dyr som hjort, løve, hare og rødrev, med landskaper og bilder av hus. Lignende motiv er også funnet i enkelte gamle privathus i Bergen, og man antar at maleriene ble gjort av en bergenskunstner rundt århundreskiftet 1600/1700-tallet.
Historie
Flåm er et gammelt kirkested. Første gang man hører om en kirke her er i Bergens Kalvskinn fra rundt 1340. Dette var sannsynligvis en stavkirke som stod omtrent der dagens kirke står nå. Lenge trodde man at dagens kirke ble bygget i 1667, men nyere forskning viser at den ikke ble reist før i 1670. Byggmesteren, Magne Essen, inngikk en avtale med stiftsskriveren om å rive den gamle stavkirken og bygge en ny kirke på Flåm. Essen bygde ny kirke, men han bygde den på Fretheim ved fjorden i stedet for Flåm. Denne kirken stod ferdig i 1668, men den blåste ned allerede i 1669. Essen fikk da beskjed om å bygge opp kirken på nytt og på riktig plass. Kirken stod ferdig på Flåm i 1670 og den gamle stavkirken ble revet samme år. Lorentz Dietrichson skriver at stavkirken ble oppført før 1360, revet og erstattet av ny kirke i år 1600. I tillegg til hovedkirken på Flåm skal det ha vært et kapell ved Fretheim, trolig et stavbygg det også. Flåm kirke ble trolig oppført før svartedauden, da folketallet gikk sterkt tilbake og kirkebygging stanset opp.
Ved flommen i oktober 2014 gikk elven opp langs kirkegårdsmuren. Elvevann trakk inn på kirkegården og vannstanden sto over gulvet i kirken.
Interiør
Koret er dekorert med akantus vinrankemotiv (rosemaling), og disse er noe eldre enn dekorasjonene i skipet. I skipet er dekorasjonene enklere mest løvtre og forskjellige dyreslag i naivistisk stil, mens dekorasjonene i koret trolig er utført av en klart dyktigere kunstner. Dekorasjonene skal være enestående som kirkekunst. Alle dekorasjonene ble overmalt i 1870, men denne malingen ble delvis fjernet i 1929, før den ble helt fjernet ved restaureringen i 1967 - arbeidet ble utført i regi av Riksantikvaren ved konservatorene Ola Seter og Ola Grefstad. Dekorasjonene skriver seg trolig fra slutten av 1600-tallet og ble trolig overmalt for at de ikke skulle forstyrre gudstjenesten. Seteradene hadde opprinnelig dører.
Kirken fikk i forbindelse med restaureringen 1928-1930 orgel bekostet av norskættet amerikaner. I 1979 ble dette erstattet av nytt orgel. Den eldste kirkeklokken er fra 1500-tallet.
Altertavlen ble laget i 1673, men ble ikke malt før 1681. Tavlen viser Jesus på korset, Johannes og Maria. Nederst er det en inskripsjon med navnene på presten og futen i bygden, sammen med sine respektive koner. Dette gir inntrykk av at tavlen var en gave til kirken fra disse personene, men kirkens regnskap viser at kirken selv betalte for altertavlen.
DS «Tyrifjord»
DS «Tyrifjord» var et norsk dampskip. Den 19. september 1944 ble skipet angrepet av bombefly fra de allierte utanfor Stavenes i Sogn og Fjordane. Ingen på skipet omkom i angrepet. 22. september 1944 ble skipet slept til Askvoll der hun forliste.
Flåm kirke
Interiør
Nattverdsutstyret er i sølv og kommer fra 1500-tallet. Kaken har et gullsmedstempel fra Lübeck. Disken er sannsynligvis også fra Lübeck.
Da kirken ble bygd lagde man et korskille i barokk stil. Dette står fremdeles i kirken.
Under restaureringen i 1967 fant man et gammelt tøystykke som et av flere lag alterduker. Dette viste seg å være halvsilke vevd i Venezia på 1300-tallet. Fagfolk mener det opprinnelig kan ha vært en korkappe eller et stasplagg for en fornem herre og sydd om til kirkelig bruk. Tøystykket måler 109 x 134 cm. I Flåm kirke har stoffet kanskje blitt brukt som messehagel og ble til slutt brukt som antependium, altså et klede på alteret. Kappen henger nå i et glassmonter i kirkestuen som ligger rett med kirken. Dette er ett av to middelalderske tøystykker av halvsilke funnet i Norge, det andre ble funnet i Borgund kirke.
Work It Out
Work It Out er en single fra musikkalbumet Dangerously in Love av Beyoncé Knowles.
Sangen er også på filmmusikken til Austin Powers in Goldmember.
.wf
.wf er Wallis- og Futunaøyenes nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett. Dette toppnivådomenet drives av AFNIC, men registreringstjenestene er for tiden suspendert.
Det er ingen nettsteder registrert på .wf-domenet, unntatt nic.wf, som omdirigerer videre til registreringsenheten AFNIC's nettsted. Her opplyses det under .wf: «Delegert til AFNIC men ikke åpnet for registrering ennå. Registreringsreglement skal utarbeides med lokale aktører».
Bakkehåndtering av fly
Bakkehåndtering av fly (engelsk: ground handling) er betjening av et fly mens det står på og (normalt) er parkert ved en «gate» på en flyplass. Ut over å håndtere passasjerenes bagasje av og på, kontrollere billetter under innsjekking og boardingpass under ombordstigning, samt å laste av og / eller laste på eventuell frakt, utfører bakkehåndteringsselskapene alt fra rengjøring av kabinen, plassering av flybrett med måltider, til påfyllig av drivstoff, plassere flytrapp, skaffe busstransport til og fra terminalen og traktor til å skyve flyet bakover, «pushback» fra gaten.
Rask og effektiv bakkehåndtering er viktig da flyselskapene ønsker å holde deres turnaround-tid (tiden som går fra flyet lander til det letter igjen) så kort som mulig.
Ved flyselskapenes baser er det vanligere at bakkehåndtering ivaretas av flyselskapet, mens på flyplasser der selskapet har færre flyginger er det vanligere å leie tjenestene av bakkehåndteringselskaper. Privatfly med flere passasjerer vil ofte ha nytte av bakkehåndteringselskaper på fremmede flyplasser. Ved enkelte flyplasser kan det være obligatorisk for besøkende fly å kjøpe bakkehåndteringstjenester.