cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Agder Cup
Agder Cup er en fotballturnering som holdes hvert år i Flekkefjord på Uenes stadion første helg i juni måned. Formann for Agder Cup heter Alf Morten Normann, som er også en av formennene i Flekkefjord Fotballklubb. Agder Cup inviterer forskjellige lag rundt om i Vest-Agder og Rogaland. For Agder Cup 2009 er det meldt på over 1800 spillere og trenere.
Al Jardine
Alan Charles «Al» Jardine (født 3. september 1942 i Lima i Ohio) er en USA-amerikansk gitarist, sanger og låtskriver.
Bakgrunn
Al Jardine var den yngste av de to barna til Virginia og Donald Jardine. De første leveåra hans bodde familien i Lima i Ohio, og så flytta de til Rochester i delstaten New York, der faren arbeida for Eastman Kodak og underviste ved Rochester Institute of Technology.
Familien flytta seinere til San Francisco og deretter til Hawthorne, der han og storebroren Neal hadde resten av sine ungdomsår.
Beach Boys
På high school blei Jardine kjent med Brian Wilson og brødrene hans Carl og Dennis. Sammen med Mike Love starta de The Beach Boys, som skulle bli et av historias mest populære popband.
Jardine spiller bass på gruppas første plate, «Surfin'» fra 1961. Tidlig i 1962 forlot han bandet, men kom tilbake et drøyt år seinere – og var så med i rundt 35 år. Han spilte stort sett rytmegitar og sang harmonistemmer, men han har også førstestemmen på en del sanger, for eksempel «Help Me, Rhonda» og «Cotton Fields». Jardine har en falsettstemme nokså lik Brian Wilsons, og han har derfor ofte erstatta denne på turné. Jardine har også skrevet og produsert enkelte av gruppas sanger.
Etter Beach Boys
Jardine forlot The Beach Boys i 1998, da Carl Wilson døde. Han har seinere turnert med Endless Summer Band, som blant annet bestod av tidligere BB-turnémusikere. Høsten 2006 spilte han sammen med Brian Wilson på en kort turné i anledning 40-årsjubileet for Pet Sounds. I 2010 gav Jardine ut sitt første solo-studioalbum, A Postcard from California, med bidrag både fra BB-kollegene og andre musikere, som Neil Young og Steve Miller.
I 1988 blei The Beach Boys (med opprinnelig besetning) innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.
Hnutie za demokraciu
Ved siste parlamentsvalg i 2006 fikk HZD 0,6% av stemmene, og havnet utenfor parlamentet.
Olympiastadion (Athen)
Olympiastadion i Athen (gresk: Ολυμπιακό Στάδιο, også kjent som Spyridon «Spyros» Louis–stadion etter mannen som vant det første moderne Olympiske maraton i 1896) er et flerbruksstadion i Athen i Hellas.
Stadion var vertskap for både friidrett og fotball under Sommer-OL i 2004. Åpningsseremonien den 13. august samt avslutningsseremonien den 29. august ble også holdt på Olympiastadion. Tilskuerrekorden er på 74 473, men under OL var det 72 000 sitteplasser.
Historie
Olympiastadion i Athen ble tegnet i 1979 og bygget i perioden mellom 1980 og 1982 for å være vertskap for EM i friidrett 1982, og innvielsen ble holdt den 8. september 1982 av den daværende presidenten i Hellas, Konstantinos Karamanlis. Olympiastadion har også blitt brukt til flere arrangementer som Middelhavslekene i 1991 og VM i friidrett i 1997, hvor sistnevnte var en prøve for å se om anlegget var kapabelt til være vertskap for større arrangementer etter å ha tapt søknaden om Sommer-OL i 1996 til Atlanta i USA. Olympiastadion ble så kraftig renovert for å rekke neste OL, hvor et kontroversielt takdesign, tegnet av Santiago Calatrava, ble bygget for å skåne tilskuerne fra den sterke solen. Taket ble ferdig rett før åpningsseremonien, og stadion ble offisielt gjenåpnet den 30. juli 2004.
Det har blitt holdt to finaler i Serievinnercupen og senere Mesterligaen her i 1983 og i 1994, hvor henholdsvis Hamburger SV slo Juventus 1–0 og AC Milan slo FC Barcelona 4–0. Finalen i Cupvinnercupen 1987 ble også spilt her, da AFC Ajax slo Lokomotive Leipzig 1–0. Finalen i Mesterligaen 2006/2007 ble spilt her den 23. mai 2007, hvor AC Milan slo Liverpool FC 2-1.
Skulk med stil
Skulk med stil (originaltittel: Ferris Bueller's Day Off) er en komedie fra 1986, regissert av John Hughes.
I hovedrollen spiller Matthew Broderick, og filmen ble utgitt av Paramount Pictures 11. juni 1986. Filmen regnes idag som en kultfilm.
I 1990 startet en TV-serie på NBC basert på filmen, med Charlie Schlatter som Ferris Bueller, Jennifer Grey som Jeanie Bueller og Ami Dolenz som Sloane Peterson.
Handling
Filmen følger high school senior Ferris Bueller, som bestemmer seg for å skulke skolen og tilbringe dagen i downtown Chicago. Med seg har han kjæresten Sloane Peterson (Mia Sara) og bestekameraten Cameron Frye (Alan Ruck), som han mener trenger en fridag fra alt slitet og oppleve livet. Imidlertid har han allerede veldig mye fravær, og han står i fare for å bli avslørt av både foreldrene (Cindy Pickett og Lyman Ward), søsteren Jeanie (Jennifer Grey) og ikke minst rektor Rooney (Jeffrey Jones), som har vært på jakt etter Ferris i lengre tid.
Fylkesvei 1672
Fylkesvei 1672 går mellom Ulven og Fløtlia i Ringsaker kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 15 (Hedmark).
Trollbundet
Trollbundet er den første boken i serien Sagaen om Isfolket av den norske forfatteren Margit Sandemo. Bokserien ble gitt ut fra 1982 til 1989. Bokserien er en slektssaga som følger slekten Isfolket gjennom århundrene.
Handlingen i Trollbundet
Pesten herjer i Trondheim, der vi møter to kvinner som vil få stor betydning for Isfolket: Silje Arngrimsdatter og Charlotte Meiden. Silje er sytten år gammel, og alle hennes slektninger er døde som følge av pesten. Nå er hun fattig og alene, og går rundt i Trondheims gater på jakt etter mat og varme. Samtidig har den unge danske adelskvinnen Charlotte Meiden problemer. Hun har nettopp fått et barn. Barnets far er gift, og Charlotte er utrolig redd for at noen skal oppdage det. Hun kommer seg ut av Trondheim, og forlater det nyfødte barnet i en skog. Samtidig finner Silje en liten pike på omtrent 2 år. Barnet sitter ved siden av den døde moren, og prøver å få henne til å våkne igjen. Silje tar med seg den lille piken, og sammen forlater de Trondheim. Da de kommer ut i skogen, hører de spedbarnslyder. Silje tror det er en utburd, et gjenferd etter et barn som er blitt satt ut, og blir utrolig redd. Den lille piken hun har tatt med seg derimot, vil gjerne finne ut hvor lydene kommer fra. De finner barnet som Charlotte har satt ut, og tar det med seg. Når de kommer seg ut av skogen, er de ved henrettelsesplassen, der en vakker, ung fange skal henrettes. Plutselig dukker det opp den underlig mann, som spør Silje om hun vil redde den unge fangen. Silje sier ja, later som om hun er fangens kone, og får overbevist bødlene om at han er uskyldig.
Etterpå får Silje husrom på gården til den gamle maleren Benedikt. Hun kaller de to barna hun hadde med, den nyfødte gutten og den lille piken, for Dag og Sol. Benedikt dekorerer en kirke, og Silje får være med å male, hun er usedvanlig flink. Hun tenker ofte på den unge fangen hun reddet; Heming, og forelsker seg i ham. Men etter hvert begynner hun å plages av drømmer, og det er ikke Heming hun drømmer om, men den underlige mannen som hun møtte utenfor henrettelsesplassen. Etter noen dager i kirken, spør Benedikt om hun har lyst til å male en djevel. Silj» begynner å male, men da de er ferdige får de begge et sjokk: Djevelen hun har malt er akkurat som den underlig mannen hun har møtt!
Etter en stund får Silje vite at mannen hun drømmer om heter Tengel av Isfolket. Like før jul kommer Benedikts svigerinne, Abelone, til gården. Hun har bestemt seg for å slå seg til der, for godt. Stemningen på gården blir ikke særlig bra etter dette, siden Abelone skal ha alt på sin måte, og avskyr både Silje, Sol og Dag. Silje vil gjerne treffe Tengel igjen, og går opp til hytta hans med julemat. Tengel forteller henne historien om Isfolket.
Chortodes
Stråfly (Chortodes spp.) er en slekt av nattfly som tilhører underfamilien Hadeninae. Tre arter forekommer i det sørlige Norge.
L’Ulivo
L'Ulivo (på norsk Oliventreet) er navnet på flere valgallianser i Italia mellom ulike sentrums- og venstrepartier under ledelse av Romano Prodi. L'Ulivo er nå innlemmet i den nye koalisjonen L'Unione og medlemmene slått sammen til Partito Democratico.
Chortodes
Utseende
Små til middelsstore (vingespenn 22 – 38 mm), brunlige eller rødlige nattfly. Forvingen er avrundet, vanligvis ensfarget. Bakvingen er lyst gråaktig.
Levevis
Artene har larver som lever i stenglene av ulike gras, siv og starr. De voksne sommerfuglene flyr på ettersommeren og høsten.
Utbredelse
Artene er utbredt i den palearktiske sone.
L’Ulivo
L'Ulivo deltok ved det parlamentsvalget i 2006 den 9. og 10. april som en allianse av tre partier:
Oliventreet – sammen for Italia
l'Ulivo – insieme per l'Italia var en valgallianse dannet før parlamentsvalget den 21. april 1996 av: samt tre mindre partier.
Etter parlamentsvalget dannet L'Ulivo regjering sammen med Rifondazione Comunista. Da dette partiet forlot regjeringssamarbeidet den 9. oktober 1998 gikk Romano Prodi av som statsminister. Regjeringen Prodi ble etterfulgt av tre ulike regjeringer der L'Ulivo utgjorde hovedstammen. Statsministre i disse regjeringene var Massimo D'Alema (to ganger) og Giuliano Amato.
Ved valget i 2001 tapte alliansen makten til Silvio Berlusconis Casa delle Libertà (på norsk Frihetenes Hus).
Forente i Oliventreet – for Europa
Ved EU-parlamentsvalget den 12. juni 2004 samlet Prodi tre av de åtte tidligere alliansepartnerne i en ny allianse, under betegnelsen Uniti nell'Ulivo per l'Europa:
Forente i Oliventreet
Den 13. september 2004 ble Oliventreet føderasjonen Uniti nell'Ulivo, bestående av de samme fire partiene som deltok i alliansen ved valget til nytt EU-parlament.
Arno
Arno er en elv i den italienske regionen Toscana. Den er den viktigste elven i sentrale Italia etter Tiber. Arno er 240 km lang og dens kilder er ved Monte Falterona (1 654 moh) i fjellkjeden Appenninene. Elva renner først mot sørøst, og snur mot nordvest i nærheten av Arezzo. Den renner siden mot vest gjennom byene Firenze, Empoli og Pisa og flyter ut i Tyrrenhavet ved Marina di Pisa.
Weisse Rosen aus Athen
«Weisse Rosen aus Athen» var en slager med Nana Mouskouri. Den var bearbeidet av en gresk folkemelodi av komponisten Manos Hadjidakis. Den tyskspråklige teksten ble skrevet av Hans Bradtke
Arno
Som mange elver i middelhavsområdet, kan Arno ha meget ulik vannføring: Fra en voldsomt brusende, breddfullt med smeltevann på våren til en stille, rislende bekk på bunnen av elveleiet om høsten. Det har ofte ført til oversvømmelser og jordskred om våren. Ved oversvømmelsen den 4. november 1966 førte oversvømmelse i Arno til at demningene ved Firenze brøt sammen, drepte minst 40 mennesker og ødela eller skadet utallige mesterverk innen kunst og sjeldne bøker i Firenze. Selv førti år senere er det hundrevis av verker som fortsatt venter på å bli restaurert. Nyanlagte demninger høyere opp har gjort det mulig å utjevne vannføringen, slik at florentinerne kan leve mer trygt ved sin elv.
Weisse Rosen aus Athen
I 1961 sang Nana Mouskouri på soundtracket til en tysk dokumentar om Hellas. Det resulterte i den tyskspråklige sangen «Weisse Rosen aus Athen» på platemerket Fontana. Den ble en stor slager og solgte i over én million eksemplarer i Tyskland.
Arno
Etymologi
Arno, navnet på elven, kommer fra latinske Arnus Filologen Hans Krahe har knyttet dette toponym til oldtidseuropeiske *Ar-n-, avledet fra urindoeuropeiske rotordet *er-, «flyte, bevege».
Weisse Rosen aus Athen
Norsk versjon
Juul Hansen har skrevet en norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «Hvite roser fra Athen».
Frøydis Grorud
Frøydis Grorud (født 5. desember 1974 i Skien) er en norsk saksofonist, fløytist og komponist, bosatt i Drammen.
Grorud er utdannet ved Agder musikkonservatorium og Norges musikkhøgskole. Hun spiller blant annet med Torun Eriksen, og i bandene Vintermåne og Trio de Janeiro. I mars 2009 kom hennes første solo-CD, Himmeldryss – en instrumentalplate der hun tolker kjente salmer. Frøydis Grorud var medkomponist på CD-en Markblomster og potteplanter – en plate hvor Grorud sammen med medkomponist Espen Gjelstad Gundersen tonesatte 15 utvalgte dikt av Henrik Ibsen.
Hun var fast saksofonist i husbandet til NRK-programmet Beat for beat. Bandets kapellmester var pianist Trond Lien. Bandet for øvrig bestod av gitarist Børge Petersen-Øverleir, bassist Erik Højgaard Anti og trommeslager Ole Petter Hansen Chylie.
Hun mottok Telemark fylkeskommunes kulturpris i 2010.
Galinhos
Galinhos er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
SRG SSR
Den sveitsiske kringkastingsorgansiasjonen (SRG SSR) (tysk: Schweizerische Radio- und Fernsehgesellschaft, fransk: Société suisse de radiodiffusion et télévision, italiensk: Società svizzera di radiotelevisione, retoromansk: Societad Svizra da Radio e Televisiun) er Sveits' offentlige allmennkringkaster, grunnlagt i 1931. Organisasjonens hovedkvarter ligger i hovedstaden Bern og finansieres i hovedsak av en kringkastingsavgift (75 prosent). Resten av inntektene hentes inn gjennom reklamer, sponsormidler og salg av programmer.
Struktur
Det sveitsiske systemet med direkte demokrati, kombinert med landets fire offisielle språk (tysk, fransk, italiensk og retoromansk), gjenspeiles i den sveitsiske allmennkringkasteren. SRG SSR er oppdelt i fire regionale kringkastingsselskap: De fire regionale kringkasterne drifter i fellesskap SRG SSR som et felles produksjon- og kringkastingsfellesskap. En femte avdeling i SRG SSR en den ti-språklige nyhetsportalen Swissinfo.
Etter krigen
I 1950 var SRG SSR en av 23 grunnleggere bak Den europeiske kringkastingsunion (EBU). Etter å ha drevet med prøvesendinger for fjernsyn siden 1939, startet regulære TV-sendinger på tysk i Zürich i 1953. Franskspråklige sendinger startet i Genève året etter, og dekket også de italienskspråklige delen av Sveits med sveitsiske undertekster. I 1958 startet egne TV-sendinger på italiensk.
I 1960 ble kringkasteren omdøpt til Schweizerische Radio- und Fernsehgesellschaft (tysk), og i 1964 åpnet Forbundsrådet opp for TV-reklamer for å holde lisensavgiften på et lavt nivå. I 1966 fikk hver av de tre hovedspråkene en radiokanal nummer to hver. En egen retoromansk kringkaster ble samtidig etablert i Chur og fikk bruke deler av sendetiden til den tyskspråklige andrekanalen.
Farge-TV-sendinger startet i 1968, og i 1978 startet radiokanalene sendinger i stereo. Utover i 1980-årene ble kringkastingsmonopolet gradvis avviklet, og flere private lokalradiokanaler dukket opp. For å møte den økte konkurransen, SRG SSRs regionale kringkastere hver sin tredje radiokanal. I 1991 ble SRG SSR omorganisert til en privat industriforening og aksjeselskap underlagt sveitsisk forretningslovgivning. I 1998 endret kringkasteren navn til SRG SSR idée suisse. Kallenavnet «idée suisse» (sveitsisk idé) ble fjernet i 2011, og siden har navnet kun vært SRG SSR.
I 1992 ble retoromanske Radio Rumantsch skilt ut fra tyskspråklige Schweizer Radio DRS, og i 1994 ble den retoromanske TV-divisjonen skilt ut fra Schweizer Fernsehen og dannet selskapet Radio e Televisiun Rumantscha.
Kringkastere og kanaler
Oversikt over radio- og TV-kanaler tilknyttet SRG SSR.
Arvid Mindolf Lund
Arvid Mindolf Lund var en norsk sabotør og motstandsmann mot den tyske okkupasjonen under andre verdenskrig. Han var medlem av Osvald-gruppen, som fra 1941 ble ledet av sjømannen Asbjørn Sunde. Han deltok i det mislykte forsøket på å kidnappe en angiver på Gjøvik i mars 1944.
Nordic Game Conference
Nordic Game Conference er en konferanse for spillindustrien i de nordiske landene (Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige).
Slaget ved Maipú
Slaget ved Maipú (spansk: La batalla de Maipú) var et slag under de hispanoamerikanske uavhengighetskrigene som ble utkjempet mellom den chileansk-argentinske selvstendighetshæren – Ejército de los Andes – Andes-hæren og spansk-amerikanske rojaliststyrker. Det ble utkjempet i nærheten av Santiago de Chile 5. april 1818. Opprørerne ledet av José de San Martín, hovedlederen for motstanden mot Spania i det sørlige Sør-Amerika, vant slaget, som sikret og fullførte Chiles selvstendighet fra Spania.
Bakgrunn - veien til Maipú
I 1817 ledet den argentinske generalen José de San Martín en hær over Andesfjellene og beseiret de spanske styrkene i slaget ved Chacabuco og slaget ved Chalchuapa og inntok Santiago. Det spanske visekongedømmet sendte derfor en hær mot Santiago under general Mariano Osorio, som beseiret San Martín i det andre slaget ved Cancha Rayada. Lengselen etter selvstendighet forble riktignok like stor, og det følgende året startet San Martín en endelig offensiv, som kom til å avgjøre krigen.
Resultat
Seieren ved Maipú kom til å få enorm betydning. Den endte striden om Chiles selvstendighet, og demoraliserte dermed andre spanske styrker i Sør-Amerika. Omtrent 2 000 rojalister døde og rundt 3 000 ble fanget, mens patriotene mistet rundt 1 000 mann.
Etter å ha sikret Chiles selvstendighet fortsatte San Martín kampen for å befri Amerika, og dro nå til Peru. I 1822 møtte han en annen viktig frigjøringsleder, Simón Bolívar, i Guayaquil i dagens Ecuador, hvor de diskuterte kontinentets fremtid. I 1824 vant frigjøringshærene slaget ved Ayacucho, som i stor grad sikret hele det tidligere spanske Sør-Amerikas selvstendighet.
Kåre Brynjulvsrud
Kåre Brynjulvsrud (født 2. august 1967) kommer fra Mysen i Østfold. Han er tegner med karikatur som spesiale, men jobber også i andre teknikker. Blant annet har han hatt to separatutstillinger med tegninger for bandet Ni liv
Piz Badile
Piz Badile (it: Pizzo Badile, som betyr «Spadetind») er et markant fjell på 3 308 moh. i Bregagliafjellene syd i kantonen Graubünden på grensa mellom Italia og Sveits. Nordøstveggen regnes som en av Alpenes store nordvegger.
To klassiske ruter opp Piz Badile er nordryggen og Cassin-ruta på nordøstsida. Nordryggen, Badilekante, ble først soloklatret av den sveitsiske guiden Christian Klucker i 1892. Den mest populære ruten på nordøstveggen kalles Cassin-ruta etter Riccardo Cassin som sammen med V. Ratti, G. Esposito, Mario Molteni og Giuseppe Valsecchi var de første til å klatre opp fjellet på denne siden (14.- 16. juli 1937). Molteni og Valsecchi var alt i fjellsida da Cassin og laget hans startet, men klatrerene slo seg sammen. Molteni døde av utmattelse og kulde på toppen og Valsecchi døde på vei ned sørryggen, like før han nådde hytta.
Nakurusjøen
Nakurusjøen er en grunn endorheisk sodasjø i Kenya og står på verdensarvlisten, sammen med Bogoriasjøen og Elementaitasjøen. Den er en del av Riftdalen og ligger i det sentrale Kenya, nær (cirka 4 km) byen Nakuru og cirka 156 kilometer nordvest for hovedstaden Nairobi. Innsjøen, som er beskyttet av den omkringliggende Nakurusjøen nasjonalpark (180 km²), har et rikt dyreliv og er blant annet hekkeplass for opp mot 500 000 par med dvergflamingoer og rosenflamingoer. Men mer enn 450 forskjellige fuglearter er knyttet til innsjøen. I tillegg lever det en rekke andre arter i områdene rundt Nakurusjøen.
Piz Badile
Navnet Badile betyr «spade»: fjellet ser ut som en spade når en ser det fra Val Bregaglia.
Nakurusjøen
Ifølge Christine Mwinzi, forsker ved nasjonalparken, utgjør det normale arealet for innsjøen cirka 31 km², men i 2010 begynte vannstanden å stige, og i 2013 var arealet økt til 54 km². Nivået holdt seg slik til sent i 2014, da vannstanden igjen sank, men ikke nok til å være tilbake til normalvannstand sent i august 2015.
Kasakhisk
Kasakhisk er et tyrkisk språk som hovedsakelig tales i Kasakhstan, der det er offisielt språk sammen med russisk. Språket utgjør sammen med karakalpakisk, kirgisisk og nogai den aralo-kaspiske gruppa av vesttyrkiske språk.
Kasakhstan har hele 42 bokstaver i sitt utvidede kyrilliske alfabet, mot russisk som har 33. Kasakhstan har vedtatt utfasing til fordel for latinske bokstaver innen 2025.
Utbredelse
Språket skrives med kyrillisk alfabet i Kasakhstan og Mongolia, arabisk alfabet i Kina og Iran, og latinsk alfabet i Tyrkia.
Per Albin Hanssons første regjering
Regjeringens første oppgave var å håndtere landbrukets økonomiske krise, noe som førte til et forlik med Bondeförbundet.
SummerSlam
SummerSlam er en årlig profesjonell bryting PPV. Arrangementet holdes i august av WWE. Arrangementet er kalt «den største festen i sommer." SummerSlam er sammen med Wrestlemania, Royal Rumble og Survivor Series en av de "Big Four" pay-per-viewene og var en av de opprinnelige fire årlige WWE Pay-per-viewene.
Pål sine høner
«Pål sine høner», også kjent som «Pål på haugen», er en av de mest kjente norske folkevisene. Visa ble opprinnelig utgitt av Peter Christen Asbjørnsen i 1848 og ble skrevet ned på dialekt fra Gudbrandsdalen. I nyere visebøker har en gjengitt teksten på normert nynorsk. Første vers finnes som gammel barnesang på dansk, med tittel Poul sine høns i haven lod flyve.
Visa forteller om hvordan Pål har mistet hønene sine til reven og hvordan han tok hevn over reven. Senere tar han seg opp og går til kvern for å male mel. Vendingen «Pytt, sa'n Pål» er fra denne visa. I Asbjørnens nedskrift sier han rett nok skitt.
En kan merke seg at visa handler mye om økonomiske forhold og at Pål blir fornøyd når han får skadebota dekket for de hønene han har tapt, i form av korn. Det finnes andre viser med samme tema, for eksempel «Eg gjette tulla». I eventyrforskningen har det blitt fremlagt at rødrev og ulv ofte har vært symboler på styresmaktene i enevoldstiden, fut og skriver. Tolker en det slik, ligger det et sosialkritisk budskap i bunnen.
Melodi
Peter Christen Asbjørnsen trykket visa i fortellingen Høyfjeldsbilleder i sin eventyrsamling. Her skriver han at sangen blir sunget på en «eiendommelig melodi». Dette passer heller dårlig med den melodien som blir benyttet i dag, som er en klar og lett gjenkjennelig durtone i hallingrytme. Stundom har denne blitt benyttet til dans. Som danseslått er tonen skrevet opp etter spillemannen Jens A. Myro, fra Ål: Hardingeleverket nr. 180, bind VII (Sven Nyhus 1978)
En variant av denne melodien er nedskrevet av Leopold Mozart i 1791. Han kalte den «ein altes deutsches Volkslied». Den tonen er også nært beslektet med den engelske visen «Twinkle, Twinkle, Little Star». En tsjekkisk vuggevise, på engelsk kalt "Rocking", har også samme melodi, men går saktere.
Kvederen Talleiv Røysland sang inn en egen versjon for NRK, en innspilling som senere dannet grunnlag for den mest kjente korversjonen, arrangert av Knut Nystedt. Melodien er ellers behandlet som fuge.
Nabotåget
Nabotåget var navnet på det grenseoverskridende togtilbudet mellom Trondheim i Trøndelag og Östersund i Jämtland (Sverige) fra 22. september 2002 til 16. juni 2007 og var betjent av NSB. Siden har NSB og seinere SJ Norge fortsatt å bruke Nabotåget ved omtale av persontrafikken langs Meråkerbanen, mellom Trondheim og Storlien/Östersund. Fra juni 2007 til juni 2012 brukte Veolia Transport Sverige navnet Mittnabotåget om sin trafikk mellom Sundsvall i Västernorrland og Storlien med korrespondanse til Trondheim. Siden juni 2013 er det togbytte på Storlien. Strekningen mellom Trondheim og Østersund kjøres med diesellokomotiv, ettersom strekningen på norsk side ikke er elektrifisert.
Historie
6. januar 2002 startet EU-prosjektet NABO-pendeln som en del av programmet Interreg Sverige–Norge for grenseoverskridende samarbeid. Prosjektet fokuserte på å få til en smidig togtrafikk på strekningen Trondheim–Östersund. Prosjektet ble forlenget under navnet Nabotåget fra 1. juni 2005, fram til det ble endelig avsluttet 30. juni 2007. Prosjektet innebar midler til drift av togene.
Søndag 22. september 2002 startet trafikken under navnet Nabotåget som direktetog uten togbytte mellom Trondheim S og Östersund C, og var et samarbeid mellom NSB og Länstrafiken i Jämtlands län. Det hadde da i noen år vært betydelig ventetid mellom de norske og svenske togene på Storlien. Toget hadde to avganger i døgnet og korresponderte med nattoget mellom Östersund og Stockholm. Materiellet som ble brukt i trafikken var to togsett av NSB type 92, nummer 13 og 15, som begge fikk merking for Nabotåget. Denne merkingen forsvant igjen rundt 2004/2005 i forbindelse med at togsettene ble pusset opp og omlakkert.
Fra ruteskiftet sommeren 2003 ble Nabotåget i NSBs rutehefter regnet som en del av togforbindelsene mellom Trondheim og Stockholm/Göteborg. I desember 2003 ble togene forlenget fra Trondheim S via Marienborg (St. Olavs hospital) til Heimdal. Fra januar 2005 falt destinasjonene øst for Östersund bort fra ruteheftet igjen, sammen med nattogkorrespondansen. Under VM i alpint i Åre mellom 3. og 18. februar 2007 gikk Nabotåget kun mellom Trondheim S og Åre, og med andre rutetider tilpasset idrettsarrangementet.
Den 17. juni 2007 tok Veolia Transport Sverige ved anbud over persontrafikken på Mittbanan mellom Storlien og Sundsvall, som siden juni 2002 hadde blitt kjørt av Svenska Tågkompaniet med lokomotiv (El 16) og vogner under navnet Mittlinjen. Nabotåget-prosjektet var da avsluttet, men Veolia tok i bruk navnet Mittnabotåget på den samlede trafikken langs hele strekningen mellom Sundsvall og Storlien med korrespondanse til Trondheim. Forøvrig gikk togene akkurat som de hadde gjort under prosjektet. Fra januar 2008 ble det togbytte på Storlien for formiddagsavgangene på lørdager, fordi det ene norske togsettet gikk videre til Sundsvall C på fredagskveldene og overnattet der.
1. august 2011 overtok länstrafikkselskapet Norrtåg ansvaret for all persontrafikk på Mittbanan fra Trafikverket. Anbudskontrakten til Veolia gjalt fram til juni 2012, da trafikken ble overtatt av Botniatåg, et anbudsselskap eid av SJ AB og DB Regio. Fra og med juni 2013 gikk ikke NSBs tog lenger enn til Storlien, hvor det er togbytte for de som skal videre østover. I 2020 overtok SJ Norge trafikken på Meråkerbanen, men under koronapandemien var trafikken periodevis innstilt. Høsten 2024 planlegges elektrifiseringen av Meråkerbanen å være ferdig slik at togbytte på Storlien ikke lenger er nødvendig.
Klaus Kröll
Klaus Kröll (født 24. april 1980 i Öblarn) er en østerriksk tidligere alpinist.
Karriere
Under junior-VM 1999 tok han gull i utfor, og i junior-VM 2000 tok han gull i super-G og sølv i utfor.
Han debuterte i verdenscupen i januar 2000. Allerede i sitt tredje renn fikk han sin første plassering blant de 10 beste. Han oppnådde en andreplass i utforrennet i Val-d’Isère i desember 2002, og fikk samme plassering i utforrennet i Garmisch-Partenkirchen i januar 2006. I januar 2009 kom den første verdenscupseieren, da han vant super-G-rennet i Kitzbühel, 22 hundredels sekund foran Aksel Lund Svindal på andreplass.
Under OL 2006 deltok han i utfor, der han kom på 22.-plass. Han deltok også i OL 2010 og oppnådde da en niendeplass i utfor, som var den eneste øvelsen han deltok i.
I 2008 ble Kröll østerriksk mester i utfor.
Caliprobola
Caliprobola er en slekt av fluer som tilhører gruppen Xylotini i familien blomsterfluer (Syrphidae). Slekten omfatter to kjente arter, én av dem forekommer i Norden. De er knyttet til skog.
Utseende
Ganske store (13–16 mm), slanke blomsterfluer, kroppen ganske glinsende. De kan kjennes fra lignende slekter på at vingene er tofargede, brungule i den fremre delen. Den europeiske arten Caliprobola speciosa blir gjerne regnet som en av de vakreste blomsterfluene. Kroppen er ganske glinsende. Hodet er kort og bredt, fasettøynene er nakne og møtes i pannen hos hannen. Antennene sitter på et lyst fremspring i pannen og er gule på farge, forholdsvis korte. Ansiktet er gult med svarte kinn. Thorax er bronsefarget bortsett fra skuldrene som er hvitgule. Hos Caliprobola speciosa virker den nesten naken, hos Caliprobola aurea betydelig mer hårete. Bakkroppen er sylindrisk og slank, med brede, bronsefargede tverrbånd på hvert ledd. Hos Caliprobola speciosa er bare leddenes bakkanter påfallende hårete, hos Caliprobola aurea er hele bakkroppen tett håret. Beina er hovedsakelig gule, lårenes indre del svart. Baklårene er ikke fortykkede. Vingene er tofargede: varmt gulbrune i den fremre delen, melkehvite i den bakre.
Levevis
Fluene er knyttet til gammel løvskog med et innslag av trær som bøk, edelkastanje og eik. Larvene utvikler seg i råtten ved, særlig bløt, råtten kjerneved i stammer som er i ferd med å hules ut. Slekten har allikevel ikke fått navnet råtevedblomsterfluer av Artsdatabanken. De voksne fluene flyr i mai-juni. De finnes helst i nærheten av hule trær, men kan også av og til besøke blomster.
Utbredelse
Slekten forekommer i den palearktiske sone. Caliprobola speciosa er utbredt fra Vest-Europa østover til Bajkalsjøen, mens Caliprobola aurea bare finnes i Kaukasus. Artene er over alt regnet som sjeldne. I Norden forekommer C. speciosa i Danmark og Skåne, men bestandene er meget små. De nordiske populasjonene ble først oppdaget ganske nylig, dette er uventet for en såpass spektakulær art, men det er ikke så mye som tyder på at den er nyinnvandret.
Edmund Tudor, 1. jarl av Richmond
Edmund Tudor (walisisk: Edmwnd Tudur; født 11. juni 1430, død 3. november 1456), også kjent som Edmund av Hadham (walisisk: Edmwnd Tudur) var den første jarl av Richmond og faren til Henrik VII av England. Han tilhørte adelsslekten Tudor av Penmynydd i nordlige Wales og hadde både de franske som engelske våpenskjoldene i sitt, omkranset av gylnemartlet. Han var første sønn av Owen Tudor og den tidligere dronningen Katherine av Valois, enken etter Henrik V, og således halvbror av Henrik VI av England.
Etter å ha blitt oppfostret i flere år av abbedisse Katherine de la Pole tok Henrik interesse i Edmunds oppdragelse. Straks han ble voksen ble han gitt en tittel og land av Henrik. Både Edmund og hans bror Jasper ble etter hvert gjort til kongens rådgivere da de var hans gjenværende slektninger. Begge hadde innflytelsesrike posisjoner i Englands parlament. Edmund ble også gitt slottet Baynard's Castle i London. Etter at hans første ekteskap ble annullert ble han ble gift med Margaret Beaufort, grevinne av Richmond og Derby. Før rosekrigene begynte var Edmund en venn av Richard av York og støttet ham som rikets regent da kongen ble syk i tiden 1453 og 1454. Etter at innbyrdeskrigen begynte i 1455 ble Edmund sendt av York til sørlige Wales for å opprettholde kongens autoritet. Mens han var der ble York veltet av kongen og som hevn ble yorkistiske styrker sendt mot Edmunds hær i Wales. Han ble tatt til fange ved Carmarthen Castle og døde der av byllepest den 3. november 1456, kun 26 år gammel.
Liv og virke
Han ble født enten på Much Hadham Palace i Hertfordshire eller i Hadham i Bedfordshire, og var sønn av Owen Tudor og Catherine av Valois. Hans mor hadde tidligere vært gift med Henrik V av England. Det er usikkert om han ble født utenfor ekteskap eller om hans foreldre var hemmelig gift. Moren døde i 1437.
Edmunds halvbror Henrik VI anerkjente ham i 1452 som ektefødt, og gav ham tittelen jarl av Richmond. I 1455 giftet han seg med Margaret Beaufort, datter av John Beaufort, hertug av Somerset. Hun var tolv år gammel, og ble gravid neste år.
Samme år som han giftet seg brøt rosekrigene ut, og Richmond ble tatt til fange av yorkistene, nærmere bestemt Herbertslekten. Han ble fengslet i Carmarten Castle i Wales, hvor han ble smittet av pest og døde. Hans eneste barn var Henrik, som ble født mer enn to måneder etter hans død, og som senere ble kronet som Henrik VII.
Orazio Mariani
Orazio Mariani (født 21. januar 1915, død 16. oktober 1981) var en italiensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Mariani vant en olympisk sølmedalje i friidrett under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på det italienske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett for menn, bak USA. De andre på laget var Gianni Caldana, Elio Ragni og Tullio Gonnelli.
Henrik VII av England
Henrik VII (født Henry Tudor den 28. januar 1457, død 21. april 1509) var konge av England fra 22. august 1485 til sin død. Han tilhørte selv Huset Lancaster, og gjennom sitt ekteskap med Elizabeth av York, Huset Yorks fremste gjenlevende representant, forente han de to dynastiene i Huset Tudor og satte sluttstrek for rosekrigene.
Henrik VII er blant de mest betydelige konger i engelsk historie. I hans styreperiode ble den økonomiske politikken lagt radikalt om med langsiktige virkninger for landets utvikling som resultat. På 1400-tallet var England lite utviklet og var eksportør av ull mens ferdigvarer som tekstiler og ulike industrivarer ble importert fra Kontinentet, spesielt Holland, Flandern, Italia, og Frankrike.
Henrik VII hadde selv sett velstanden som fulgte med tekstilindustrien da han som ung mann oppholdt seg i Burgund. Han innledet i 1485 en industrialiseringspolitikk med toll på eksport av rå ull til Kontinentet, og skattefrihet og tidsbegrensede monopoler til entreprenører som startet spinnerier og veverier i England. Håndverkere ble tiltrukket fra Italia og Holland. Eksporttollen økte råvarekostnadene for spinneriene på Kontinentet og hjalp dermed industrialiseringen i England.
Denne politikken fikk senere navnet Tudorplanen og den ble videreført av etterfølgerne som et av verdens første forsøk med merkantilistisk politikk. Den førte til at blant andre Firenze ble utkonkurrert som tekstilsentrum og gikk inn i en økonomisk nedgangsperode. Også på andre områder førte Henrik en industrialiseringspolitikk som brakte økonomisk vekst og la grunnlaget for den senere industrielle revolusjon. Rå ull fra Spania var et alternativ for tekstilindustrien på Kontinentet, og utover hele 1500-tallet bidro denne trusselen til å bringe England inn i et bittert motsetningsforhold til Spania, i allianse med Portugal.
Veien til tronen
Han sikret seg så støtte fra sin onkel Jasper Tudor, 1. hertug av Bedford og foreldrene til Elizabeth Woodville, den avdøde Edvard IVs dronning, og steg i land i Wales med en hær. De marsjerte inn i England med støtte fra Jasper Tudor. Henry fant mange rekrutter i Wales, til tross for at området lenge hadde vært et støttepunkt for yorkistene. Dette skyldtes først og fremst at han nedstammet i direkte linje fra Rhys ap Gruffydd, en av de siste store walisiske fyrstene. Han fikk med seg omkring 5000 soldater på marsjen nordover.
I slaget ved Bosworth Field i 1485 vant han en avgjørende seier over Rikard III, ikke minst fordi flere av kongens viktigste allierte byttet side eller flyktet fra slagmarken. Slaget var det siste slag mellom de to dynastiene i rosekrigene.
Henrys krav på tronen var svakt og basert på utenomekteskapelige fødsler. Dette var ikke noe egentlig hinder, ettersom man også kunne få tronen gjennom nominasjon fra den forrige monarken, gjennom parlamentsvedtak, gjennom de facto innehav av makten eller som i Henry Tudors tilfelle, gjennom militær erobring. Han ble dermed kronet som Henrik VII.
Hans første bekymring som monark var å konsolidere makten. Det fantes ikke mange andre reelle tronkrevere etter de langvarige rosekrigene, men det var noen pretendenter som Perkin Warbeck, som hadde støtte fra adelsmenn som følte seg utelatt fra det gode selskap. Henriks viktigste virkemiddel i denne maktkampen var å splitte og underminere adelen.
Hans første handling som konge var å erklære seg selv som konge fra dagen før slaget ved Bosworth Field. Dermed var alle som kjempet mot ham, teknisk sett, skyldige i høyforræderi. Han benyttet ikke dette til å henrette alle motstandere. John de la Pole, jarl av Lincoln, var Rikard IIIs utnevnte arving, men han fikk leve. Dette fikk Henrik angre to år senere, da Lincoln gjorde opprør og forsøkte å plassere Lambert Simnel på tronen ved å hevde at han var Edward, jarl av Warwick, sønn av George Plantagenet, 1. hertug av Clarence. Dette ble raskt avslørt som uriktig, da den virkelige Edward, som riktignok var svært lik Simnel av utseende, satt fengslet i Tower of London. Lincoln falt i slaget ved Stoke, mens Simnel ble benådet og ansatt som tjener i det kongelige kjøkken.
Den virkelige Edward, jarl av Warwick, fikk også leve en del år til; først i 1499 ble det funnet et påskudd for å henrette ham. Hans eldre søster, Margaret Pole, som hadde det nest sterkeste kravet på tronen, arvet jarledømmet Salisbury etter sin far og levde fredelig til langt inn i neste konges regjeringstid.
En annen metode han brukte var å gifte seg med Elizabeth av York, som var arving etter Edvard IV. De giftet seg 18. januar 1486 i Westminster Abbey. Ved at han også opphevet Titulus Regius, loven som hadde definert alle barn av Edvard IV og Elizabeth Woodville som uektefødte, fikk han en dronning som hadde et meget sterkt krav på tronen fra Huset Yorks side.
Barn
Henrik og Elizabeth fikk følgende barn:
Alfred Paulsen
Alfred Paulsen (født 9. november 1849 i Oslo, død 4. august 1936) var en norsk komponist, organist og kordirigent.
Han komponerte mye for kor. Blant de mest kjente sangene er «Når fjordene blåner» (1907) og «Norge, mitt Norge» (1911). Videre skrev han – i hovedsak før han dro til USA – en del verker for orgel og klaver, til dels under pseudonymet Leon Lambert.
Alfred Paulsen var ridder av St. Olavs Orden. Han var bror av skøyteløperen Axel Paulsen.
Coryphorinae
Coryphorinae er en underfamilie av døgnfluene. De er tilknyttet et liv i ferskvann som nymfer (larve), de voksne tar ikke til seg føde og lever ikke så lenge. Men de fleste lever lengre enn ett døgn. Gruppen omfatter bare én art, Coryphorus aquilus, fra Colombia.
Utseende
En nokså liten (kroppslengde og vingelengde ca. 5 mm), spinkel døgnflue med ett par vinger og tre haletråder. Fasettøynene sitter festet på sidene av hodet og er skilt av en panne som er omtrent så bred som ett fasettøye (hannen) eller minst tre ganger så bred som ett fasettøye (hunnen). Hos hannen er de store og halvkuleformede. Det finnes tre punktøyne (ocelli), de på sidene er større enn det i midten. Antennene består av et tykt, ovendt kjegleformet første ledd, et smalt, sylindrisk andre ledd og en tynn antennebørste. Hodet har en markert og forholdsvis lang "hals". Frambeina er lange og tynne. Forvingen er avrundet, nærmest oval, mørk i den fremre halvdelen. Den har tallrike tverr-årer i den fremre halvdelen med ingen i den bakre. Bakvingen mangler helt. Bakkroppen ender i tre haletråder, men disse har ikke vært intakte i de eksemplarene som hittil har vært undersøkt. Nymfen har store fasettøyne som står opp fra pannen, andre ledd av antennen er tykt og langt, og pronotum har en knøl i midten bak. På bakkroppen er ryggplatene utvidet sidelengs slik at de danner et "lokk" over trakégjellene.
Levevis
De kjente, voksne eksemplarene er fanget i lysfeller ved elver i høylandet i Colombia.
Systematisk inndeling
Fra 2001 til 2006 ble gruppen regnet som en familie for seg, Coryphoridae, men den er nylig ført tilbake til familien Leptohyphidae.
Per Albin Hanssons andre regjering
Per Albin Hanssons andre regjering tiltrådte 28. september 1936 og gikk av 13. desember 1939. Regjeringen var en koalisjonsregjering mellom sosialdemokratene og Bondeförbundet.
Goianinha
Goianinha er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Per Albin Hanssons andre regjering
Sommeren 1936 gikk Hanssons første regjering av fordi den ikke fikk støtte til sin forsvarspolitikk, til tross for at det bare var tre måneder til valget. Oppdraget om å etablere en ny regjering gikk til Bondeförbundets partileder Axel Pehrsson-Bramstorp. Denna såkalte «ferieregjeringen» gjorde ingenting spesielt ettersom riksdagen ikke var samlet. Høstens valg ble en stor framgang for sosialdemokratene og statsministeren leverte inn sin avskjedssøknad.
Per Albin Hansson fikk etablere sin andre regjering i samarbeid med Bondeförbundet som fikk tre ministerposter.
Fram til andre verdenskrig gjennomførte regjeringen flere sosialpolitiske reformer, blant annet to ukers betalt ferie for alle.
Regjeringen gikk av ved utbruddet av vinterkrigen, og ble avløst av samlingsregjeringen med sosialdemokratene, Bondeförbundet, Folkpartiet og Högerpartiet.
<!--
Statsråd
-->
Engavatnet
Engavatnet er en innsjø i Brønnøy kommune i Nordland. Vatnet har ingen overflateutløp. Engavatnet er ca. 600 meter langt, og 120 meter bredt på det bredeste. Største dybde er 7 meter. Innsjøen er en turlough som med ujevne mellomrom forsvinner helt for så å dannes igjen. Sjøen forsvant 12. juni 2017. Tidligere har den forsvunnet i 1930, 1947, 1957, 1974, 1997, 2000, 2002, 2009, 2012 og 2014, 2017, vinteren 2018 og 19. juli 2020. Spesielle grunnforhold og grottesystemer under innsjøen er årsaken til at innsjøen forsvinner når grunnvannsnivået er lavt. Ifølge professor Stein-Erik Lauritzen ved Universitetet i Bergen, kan systemet under jorden også fungere som en hevert – hvor prosessen nærmest ikke lar seg stanse før det når et visst minimumsnivå. Vannet er gjerne tilbake i innsjøen etter å ha vært borte et par uker.
I bunnen av Engavatnet er det flere hull som er forbundet med grottesystemet. Disse hullene tettes vanligvis igjen av leire, men når grunnvannsspeilet synker kan disse «proppene» kollapse, og vannet forsvinner. Både i 1997 og i 2009 skjedde dette så fort at fisk ble liggende på bunnen. Fisken følger med vannet ned i grottene. Noen av disse overlever og kommer tilbake i Engavatnet etter en tids nedbør, når vannstanden igjen er normal.
Gianni Caldana
Gianni Caldana (født 19. november 1913, død 6. september 1995) var en italiensk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Caldana vant en olympisk sølmedalje i friidrett under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han var med på det italienske stafettlaget som kom på andreplass på 4 x 100 meter stafett for menn, bak USA. De andre på laget var Orazio Mariani, Elio Ragni og Tullio Gonnelli.
Thesevs
Thesevs (gresk: Θησεύς) var i gresk mytologi konge av Athen etter sin far, kong Aigevs og skal ha utviklet byen til å bli en av de mest betydningsfulle kongerikene i regionen i den mykenske perioden i Hellas. Hans navn knyttes til den athenske synoikismen, sammenslutningen av de tolv demene som dannet grunnlaget for bystaten. Han var også en av de store helteskikkelsene i de greske mytologiske fortellingene og en nasjonalheros for den joniske stammen i Hellas. Mest kjent er myten om hans kamp mot udyret Minotauros som var halvt menneske og halvt okse og ble holdt innesperret i den kretiske labyrinten av kong Minos av Kreta.
Om man skal tolke de antikke kildene bokstavelig skal Thesevs, i den grad han var en historisk person, ha styrt Athen fra 1234 til 1205 f.Kr. Dette er datert ut fra den «pariske marmorkrønike» og utregninger fra greske historikere i det 3. århundre f.Kr. Han knyttes til flere personer i tidsrommet rundt en generasjon før Den Trojanske krig, som av arkeologer sannsynligvis kan tidfestes til rundt 1180-1190 f.Kr.
Unnfangelsen
Thesevs tilhørte det erekteiske dynasti som nedstammet fra den legendariske kong Erekteus (II) som regnes som Athens grunnlegger. Hans far var kong Aigevs, skjønt kildene sier at det også kan ha vært havguden Poseidon. Aigevs var først gift med Meta, datter av Hoples, og deretter med Khalkiope, datter av Rhexenor, men ingen av disse hustruene fødte ham noen arving. Aigevs fryktet for at makten gikk over til hans brødre hvis han ikke fikk en sønn, og han dro derfor til oraklet i Delfi og spurte Pythia (prestinnen) om han skulle få noen sønn. Svaret fra oraklet var:
Aigevs forsto ikke orakelsvaret, og på veien tilbake fra Delfi dro han til Troizen (et gresk kongedømme på det nordøstlige Peloponnes) og spurte kong Pittheus som var kjent for sin visdom om hva det betydde. Pittheus forsto sammenhengen, men sa ikke noe til Aigevs. På kvelden sørget han for å skjenke Aigevs full og sørget deretter for at han lå med datteren Aithra. Han mente dermed at han ville få blodsbånd til herskerne i det athenske kongeriket.
Samme natt dro Aithra, etter beskjed i drømme fra gudinnen Athene, til den nærliggende øya Sphairia (senere identifisert som øya Poros) hvor hun ofret til Sphairios (Pelops vognfører), og til Poseidon. Hun sov også med Poseidon samme natt, og Thesevs, som Aithra fødte etter dette, kan derfor ha vært havguden Poseidons sønn. Den mytologiske forklaringen med Thesevs’ to fedre, en guddommelig (udødelig) og en jordisk (dødelig) er også kjent fra andre historier.
Etter sitt nattlige eventyr hos Aithra dro Aigevs tilbake til Athen. Før han dro gjemte han sverdet og sandalene sine under en stor steinblokk og sa til Aithra at hvis hun fødte ham en sønn så skulle han, når han vokste til, kunne løfte steinen og hente disse tingene. Han skulle så komme til Athen med beviset på sin herkomst.
Thesevs vokste opp sammen sin mor, og da han ble voksen klarte han å løfte steinen og hente sverdet og sandalene. Han la så ut på sin ferd mot Athen for å hevde sin arverett til tronen som førstefødt sønn av Aigevs. Han forkastet tanken om å dra sjøveien som var den sikreste, men valgte å gå til fots en farlig rute hvor banditter hersket.
Medeia og Den marathonske okse
Da Thesevs kom til Athen avslørte han ikke umiddelbart sin identitet for kong Aigevs. Han ble mottatt som en gjest hos kongen, som imidlertid var mistenksom på hans intensjoner. Aigevs hadde nå giftet seg med Medeia (kjent fra myten om Jason og argonautene), og hun gjenkjente Thesevs som Aigevs’ sønn. Hun fryktet at Thesevs ville bli Aigevs’ arving fremfor hennes egen sønn Medos (Medeios). Hun sådde derfor mistenksomhet mot Thesevs hos sin mann og prøvde å få ham drept ved å kreve at han skulle fange Den marathonske okse
Underveis til Marathon måtte Thesevs søke ly mot en storm i ei hytte hvor den gamle kvinnen Hekale bodde. Hun lovte å ofre til Zevs hvis Thesevs lyktes i å fange oksen. Thesevs fanget oksen, men da han kom tilbake til Hecales hytte var kvinnen død. Thesevs æret henne med å oppkalle et av demene etter henne. (En deme var datidens administrative enhet i Attika, noe tilsvarende kommune.)
Tilbake i Athen ofret Thesevs oksen. Medeia forsøkte nå å forgifte Thesevs ved å gi ham et vinkrus med gift. I siste sekund gjenkjente nå Aigevs sverdet og sandalene som Thesevs bar, og han slo giftbegeret ut av sønnens hånd. Medeia skal etter dette ha flyktet til Asia.
Oppgjøret med Pallas’ sønner
Før Thesevs dukket opp hadde Aigevs’ bror Pallas og hans femti sønner sett for seg at de skulle overta makten i Athen etter Aigevs’ død. Aigevs hadde overtatt makten sammen sine brødre Pallas, Nisos og Lykos da de styrtet kong Mekion. Det oppsto motsetninger mellom Pallas’ sønner, pallantidene, og den sønneløse Aigevs. Da Thesevs dukket opp som mulig arving forsøkte de å ta livet av ham. Et komplott mot Aigevs og Thesevs mislyktes etter at Leos, en av kongens herolder, hadde avslørt kuppforsøket. Thesevs klarte å snike seg inn på pallantidene og drepe dem alle.