cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teist
Rødlistevurdering
Påvirkninger: Drukning i fiskeredskaper, klimaendringer, forurensing (for eksempel oljesøl, PCB og tungmetaller), næringsmangel og predasjon (mink og rotter) nevnes som viktige påvirkningsfaktorer. Unnvikelse av områder med offshore vindkraftverk kan også ha negative effekter på teisten.
Konklusjon: Teist vurderes i 2021 til rødlistekategori nær truet NT, på bakgrunn av overvåkingsdata og observasjoner og basert på kriteriet A2 (15-30 % nedgang de siste tre generasjoner). Årsaken til endring av kategori fra Rødlista 2015, hvor teist ble vurdert som sårbar VU, er redusert bestandsnedgang. Det er imidlertid behov for ytterligere kunnskap om både bestandsstørrelser og bestandsutvikling i årene framover.
Niels Erik Nielsen
Niels Erik Nielsen (født 1. mai 1893, død 4. mars 1974) var en dansk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Nielsen vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i turn svensk system foran Sverige. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og siste plass med 1324,833 poeng.
Koltur
Koltur (, foreldet dansk skrivemåte: Kolter) er en av de sentralt beliggende øyene som danner Færøyene, vest for Streymoy og nord for Hestur. Koltur er den minste av de bebodde Færøyene, med 2 fastboende innbyggere per 1. januar 2009. Det er ingen bygder på øya, men bebyggelsen dannes av fire gårder, fordelt på to grender, hvorav kun den nordligste er bebodd. Særlig den sørligste grenda er holdt for å ha stor historisk verdi, og er i dag stelt i stand og brukt som friluftsmuseum.
Geografi
Øya er rundt 2,3 kvadratkilometer stor, og ligger nord for Hestur, vest for Streymoy og sør for Vágar. Foruten selve Koltur er det ni utenforliggende holmer og skjær. Mye av øya, deriblant der hvor gårdene ligger, lavtliggende, smal og forholdsvis flat. Mot nord stiger landskapet opp mot øyas eneste egentlige fjell, Kolturshamar eller Uppi á Oyggj (477 moh. ). Her er det et rikt fugleliv.
Den sørligste og eldste grenda på øya er Heimi í Húsi, som består av gårdene Niðri í Húsi og Uppi í Búð. Grenda Norðuri í Gerðum, best kjent som Kolturgarður, er i dag bebodd av én familie. All jorden på øya er i dag statlig eiendom, og bortforpaktes til én gårdbruker av gangen etter vanlig mønster for kongsjord (færøysk: kongsjørð). Til gården kommer forholdsvis store beiteområder.
Propheten
Propheten er Studentersamfundet i Trondhjems håndskrevne avis. Første nummer kom ut på Studentersamfundets første ordinære samfundsmøte, 5. november 1910. Dette gjør Propheten til Skandinavias eldste studentveggavis. Avisen betoner seg i dag som en veggavis i A3 format, som distribueres i Studentersamfundet. Språket er ofte preget av gamle ord og formuleringer, og gir til tider et satirisk og kritisk bilde av de siste dagers hendelser på Samfundet.
Koltur
Samfunn
Det er ikke lenger noen fergeforbindelse til Koltur, men tre ganger i uken går en helikopterrute innom. Det tilbys overnatting på Koltursgarður.
Historie
Opphavet til øyas navn er det sådd tvil rundt, men det er to fremtredende teorier. Den første går ut på at Kolturshamar har gitt navn til øya, via det norrøne ordet koltr, som betyr «fjellhammer». Den andre teorien går ut på at navnet er et tidlig lånord fra det engelske colt (fra norrønt koltr), som betyr «føll» og dermed svarer til naboøya Hestur («Hest») i sør. Opphavet fra koltr er dermed akseptert, men ikke betydningen av det.
Propheten
Avisens første sjefredaktør var Olav Holst. Dette var den samme Holst som på samfundsmøte 3. desember 1910 foreslo "at man skulle starte et Samfundsteater og straks begynne å spille komedie". Flere av Studentersamfundets markante skikkelser har siden vært redaktør, Emil Melle, Edgar B. Schieldrop og Jens Vigen. Avisen fikk sitt endelige navn vårsemesteret 1914.
Koltur
Historie
Det er ikke kjent eksakt når Koltur ble bosatt, men man regner med at øya var ubebodd i vikingtiden og tidlig middelalder, i likhet med Hestur, slik at den ble bosatt omkring år 1400. Koltur kan ha tilhørt bispesetet i Kirkjubøur inntil reformasjonen, ettersom det var registrert to gårder med kongsjord i kongens jordebok fra 1584. Opprinnelig var det bare en gård, men etterhvert ble disse to gårdene delt opp i ytterligere to gårder, slik at det ble dannet to grender med to gårder i hver. På sitt høyeste var øyas folketall omkring 50, og den var slik sett et høyst levende samfunn.
Propheten
Tidligere ble Propheten lest opp på Samfundsmøtene i Storsalen hver lørdag. I dag utkommer Propheten uregelmessig, men har de siste årene stort sett blitt produsert og gitt ut etter Samfundsmøtene i Studentersamfundets storsal. Redaktørene har de siste årene hatt skribenter med seg på utformingen av Propheten.
Koltur
Historie
1. januar 2005 ble Hests kommuna med Koltur innlemmet i Tórshavnar kommuna.
I februar 2009 ble Koltur overtatt av parets datter, Malan Patursson, mens Bjørn og Lükka nå har flyttet fra øya. Malan Patursson er i dag fastboende på øya sammen med ektemannen og deres to sønner.
Kvadratrotdagen
Kvadratrotdagen henspiller på en kalendermessig og matematisk pussighet hvor både dagen og måneden i en dato tilsvarer kvadratroten til de to siste tallene i årstallet. Dagen markeres av spesielt interesserte.
Ippolito d’Este
Ippolito d'Este er navnet til flere personer:
Kvadratrotdagen
I løpet av et århundre vil det av matematiske årsaker være ti slike dager.
Da den folkelige oppfatningen av et århundre gjerne er at det går fra år 0 til år 99, vil mange hevde at det kun er ni slike dager i et århundre. Avstanden i år mellom dagene er hhv. 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 17 og 19, altså etterfølgende oddetall på samme måte som avstanden mellom hele kvadratrøtter i en rekke også vil være oddetall, dvs det som mangler i rekken over, tallet 1.
Robert John Lange
Robert John «Mutt» Lange (født 11. november 1948 i Mufulira i Zambia) er en britisk plateprodusent, låtskriver og musiker. «Mutt» Lange er en av musikkbransjens mest suksessfulle produsenter, og har produsert og skrevet bestselgere for band og artister som AC/DC, Def Leppard, Bryan Adams, Tina Turner, Shania Twain, Foreigner, The Cars, Billy Ocean og The Corrs. Han er kjent som en hardtarbeidende og nyskapende produsent.
«Mutt» Lange ble født i det tidligere Nord-Rhodesia, det nåværende Zambia. Han gikk på skole i Sør-Afrika, og flyttet senere til England. I 1976 begynte han sin karriere som plateprodusent, og hans gjennombrudd var singelen «Rat Trap» for Boomtown Rats i 1978. Det store verdensomspennende gjennombruddet kom året etter, med AC/DCs album Highway to Hell i 1979. Han produserte ytterligere to album for AC/DC, Back in Black i 1980 og For Those About to Rock (We Salute You) i 1981.
Lange ble nå en ettertraktet produsent. Han produserte og skrev låter sammen med Def Leppard på albumene High 'n' Dry, Pyromania, Hysteria og Adrenalize. På 1990-tallet produserte han Bryan Adams' album Waking Up the Neighbours samt Adams' album fra 2008, 11. Han produserte og skrev låter for sin kone Shania Twains album The Woman in Me, Come on Over og Up!.
Smørbukk
Smørbukk er en eventyrskikkelse som opptrer i ett av eventyrene i Asbjørnsen og Moes Norske Folkeeventyr, utgitt første gang 1841–1844.
Vannpolo under Asialekene 1974
Vannpolo under Asialekene 1974. Vannpolo var en av flere sporter under de sjuende Asialekene som ble arrangert i Teheran i Iran mellom 1. og 16. september 1974. Det var sjuende gangen vannpolo for menn var med i lekene. Sju lag deltok, det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Iran vant turneringen på bedre målforskjell. Iran vant fire kamper og spilte to uavgjort, samme som både Kina og Japan.
EM i friidrett 1990
EM i friidrett 1990 ble arrangert i Split 27. – 2. september.
Tekniske øvelser
Forkortelser
Krøsus
Krøsus (gresk: Κροίσος, Kroisos) var konge i oldtidsriket Lydia i dagens Tyrkia. Han var Lydias siste konge, sønn av den tidligere konge Alyattes II, og han regjerte fra 560 til 546 f.Kr. da Lydia ble invadert av persiske og mediske styrker under kong Kyros den store. Han opparbeidet seg en enorm rikdom i løpet av sin regjeringstid, og Lydia var også det første riket, under kong Alyattes II, som preget metallmynter som betalingsmiddel.
Lydias fall
Fram mot 550 f.Kr. hadde Kyros den store etablert Perserriket som en regional maktfaktor ved å beseire medernes kong Astyages. Under de endrede maktforholdene gikk Krøsus til angrep på byen Pteria i Kappadokia. Kyros dro mot lyderne og et slag ved Pteria i 447 f.Kr. endte uavgjort. Krøsus trakk seg tilbake til sin hovedstad Sardis på høsten og regnet med at Kyros ikke ville angripe på vinteren. Kyros fulgte imidlertid etter og beleiret Krøsus i Sardis. Byen ble stormet og Krøsus tatt til fange.
Det fortelles at da Kyros tok Krøsus til fange og ønsket å la ham lide døden, fortalte Krøsus at filosofen Solon hadde sagt til ham at en person ikke kan kalles lykkelig før han var død. Han hadde syntes den uttalelsen var foraktelig, men nå følte han at den var sann. Det gjorde inntrykk på Kyros, og han lot ham få leve og spise ved hans bord. Sannhetsgehalten i denne fortellingen forblir uviss.
Krøsus kan ha vært verdens rikeste person i sin samtid. Navnet hans har gått inn i språket som betegnelse for en «styrtrik person».
Jøssingfjorden
Jøssingfjorden ligger i Sokndal kommune i Rogaland og er 2,5 kilometer lang. Jøssingfjorden er særlig kjent for Altmark-saken, den 16. februar 1940. Halvveis inne i fjorden på den sørøstlige sida ligger grenda Jøssingfjord, og innerst i fjorden ligger Nedre Helleren kraftverk.
Jøssingfjorden er også utskipningshavn for bedriften Titania AS som driver med gruve (dagbrudd) og renseanlegg for titanmalm, jern og svovel.
The Dukes Of Stratosphear
Som i XTC var Andy Partridge hovedfigur og flittigste låtskriver også i denne gruppa, men også Colin Moulding bidro med flere sanger. På albumet Skylarking har forøvrig XTC kreditert The Dukes for lånet av gitarer.
Bandet gjenoppsto i studio i 2003, bare for å bidra på samlealbumet The Wish List til inntekt for «The Multiple Sclerosis Society of Great Britain». De spilte da inn sangen «Open A Can (Of Human Beans)». Sporet ble senere inkludert i Andy Partridges soloalbum Fuzzy Warbles Volume 7 (2006).
Jøssingfjorden
Under annen verdenskrig ga navnet på fjorden opphav til betegnelsen «jøssing» som kallenavn på engelskvennlige, antinazistiske nordmenn. Bakgrunnen var Altmark-saken, en britisk militæraksjon på norsk jord under to måneder før den tyske okkupasjonen av Norge: 16. februar 1940 hadde britiske styrker jagd det tyske krigsskipet Altmark inn i Jøssingfjorden og befridd de britiske krigsfangene ombord uten at det nøytrale Norge hadde protestert.
Hans Morgenthau
Hans Joachim Morgenthau (født 17. februar 1904 i Coburg i Bayern, død 19. juli 1980 i New York) var en tyskfødt amerikansk statsviter. Han var en av 1900-tallets ledende forskere i studiet av internasjonal politikk, og han gav viktige bidrag til teorier om mellomstatlige forhold og studiet av folkerett. Hans Morgenthau og E.H. Carr regnes som grunnleggerne av realismen som retning innen internasjonal politisk teori, og Morgenthau definerte også begrepet om nasjonale interesser.
Han ble tildelt storkorset av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden.
Avgudsdyrkelse
Avgudsdyrkelse betyr, i religiøs forstand, dyrkelsen av falske eller hedenske guder. I overført betydning, er det dyrkelsen av noe som, etter alminnelig oppfatning, ikke bør være gjenstand for dyrkelse.
En vurdering av hvilke religiøse retninger som bedriver avgudsdyrkelse, vil være avhengig av eget ståsted. Innen en monoteistisk religion vil tilbedelse av alle andre guder enn den egne guden, som regel være å betrakte som avgudsdyrkelse. Avvik fra ortodoks lære innen en religion, for eksempel ved bruk av ulike former for avbildninger, vil også kunne oppfattes som avgudsdyrkelse.
Fenomenet avgudsdyrkelse, rettere sagt advarselen mot det, er ikke eksklusivt for monoteistisk gudsdyrking, slik det er lett å tro innen den jøde-kristne-muslimske verden. Avgudsdyrking i en fenomenologisk forstand oppstår når symbolet, eller gudebildet, navnet, representanten eller lignende tar plassen, for dét som det skal representere.
Sankt Stefanus, kristendommens første martyr, ble steinet som følge av at han holdt fram at dyrkelsen av den aller høyeste, El Shaddai, i urtempelet, Tabernaklet, var avgudsdyrkelse.
I Vrådal i Telemark var det på 1700-tallet et bilde som ble kalt «Torbjørn». M.B. Landstad forteller at bildet en gang ble påført et øksehugg i «Torbjørn»s ansikt. Husbonden Onund Flateland ble bekymret for at bildet ville hevne seg for øksehugget, og etter en stund skal det ha vist seg en merkelig ild over takene på Flateland, men den ble straks slukket. Likevel tolket folk dette som et dårlig varsel. Onund Flatelands datter Jorund hadde imidlertid alltid stelt godt med bildet, og ba det om at det ikke førte ulykke over gården. Det skal «Torbjørn» angivelig ha lovet for hennes skyld, og så lenge hun levde. Jorund døde angivelig i 1749, og snart etter hennes død brant gården ned, også stuen der «Torbjørn» stod. Men noen dokumentasjon for denne brannen er aldri funnet.
Mao (Ngawa)
Mao (kinesisk: 茂县; pinyin: Mào Xiàn) er et fylke i det autonome prefekturet Ngawa for tibetanere og qiangfolk i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina. Det er ett av fire fylker som er overveiende befolket av minoritetsgruppen qiang. De tre andre er Beichuan Qiang, Li og Wenchuan.
Befolkningen er på 101.000 personer (1999).
Kulturminner
De arkeologiske neolittiske funnstedene i Yingpanshan og Jiangweicheng (Yingpan shan he Jiangwei cheng yizhi 营盘山和姜维城遗址) fra Yingpanshankulturen (营盘山文化) ble i 2006 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Administrative enheter
Mao består av tre storkommuner og 20 kommuner:
Storkommuner: Kommuner:
Samferdsel
Kinas riksvei 213 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører via Chengdu og Kunming til byen Mohan ved grenseovergangen til Laos.
Derek Whitson
Derek Whitson (født 21. juni 1989 i Chatham i Ontario) er en canadisk kjelkehockeyspiller. Han lider av cerebral parese.
St. Carolus sykehus
St. Carolus sykehus var et privat sykehus opprettet av St. Carolus Borromeussøstrenes kommunitet i Molde. Fire søstre begynte med et enkelt hospital i St. Sunniva menighets prestebolig i 1925. I desember 1934 kunne de imidlertid innvie et nytt og tidsriktig sykehus i funksjonalistisk pussarkitektur på Reknes med operasjonsavdeling og røntgenanlegg. Sykehuset samarbeidet med Reknes sanatorium om behandling av tuberkuløse.
Derek Whitson
Whitson debuterte på det canadiske landslaget i 2007, og deltok i sine første paralympiske vinterleker i Vancouver i 2010.
St. Carolus sykehus
I etterkrigstiden fungerte sykehuset som fødestue for byens befolkning, og den senere statsminister Kjell Magne Bondevik og forfatteren Knut Ødegård er blant de som ble født der. Fra 1955 hadde sykehuset også en egen øre-, nese-, halsavdeling.
Nessun dorma
Libretto
Italiensk (originaltekst)
Nessun dorma! Nessun dorma!
Tu pure, o, Principessa,
nella tua fredda stanza,
guardi le stelle
che tremano d'amore
e di speranza.
Rune Berglund Steen
Rune Berglund Steen (født 27. juli 1974 i Porsgrunn) er en norsk forfatter og aktivist som var leder i Antirasistisk Senter fra 2013 til 2021.
Han er cand.mag. med fagene idéhistorie og litteraturvitenskap og debuterte med diktsamlingen ''Pre-Schengensekvens. Ikke-kone-brevene'' på Forlaget Oktober i 2009. I 2011 utga han romanen Geriljaliv på samme forlag. Dagbladet skrev blant annet: «Allerede nå er det farlig fristende å utrope Rune Berglund Steens romandebut Geriljaliv til årets beste».
Steen er aktivist og debattant innen feltene asylpolitikk og antirasisme. Han arbeidet 1999–2007 for Norsk Organisasjon for Asylsøkere (NOAS). Fra 2010 arbeidet han som kommunikasjonsrådgiver ved Antirasistisk Senter, hvor han i 2013 overtok som leder etter Kari Helene Partapuoli. Høsten 2012 utga han en debattbok, Svartebok over norsk asylpolitikk, på Forlaget Manifest.
I 2011 mottok han Annette Thommessens minnepris som en av initiativtagerne til papirløskampanjen «Ingen mennesker er ulovlige», sammen med Jon Ole Martinsen i Selvhjelp for innvandrere og flyktninger (SEIF).
Nessun dorma
Libretto
Ma il mio mistero è chiuso in me,
il nome mio nessun saprà!
Whiplash (2014)
Whiplash er en amerikansk dramafilm fra 2014, skrevet og regissert av Damien Chazelle. Skuespilleren Miles Teller spiller en ung jazztrommeslager med navn Andrew Neiman som studerer ved en av USAs beste musikkskoler, under ledelse av skolens fryktinngytende jazzmaestro Terence Fletcher, spilt av J. K. Simmons. Andre skuespillere er Paul Reiser, Melissa Benoist, Austin Stowell, Jayson Blair og Kavita Patil. Filmen hadde premiere på Sundance Film Festival 16. januar 2014.
Nessun dorma
Libretto
quando la luce splenderà!
Whiplash (2014)
Filmen har blitt nominert til fem priser under den 87. Oscar-utdelingen, deriblant for beste film, beste mannlige birolle (Simmons) og beste filmatisering. Kritikken til filmen var svært positiv, og filmen er sett på som en av de beste filmene utgitt i 2014.
Nessun dorma
Libretto
Ed il mio bacio scioglierà il silenzio
Whiplash (2014)
Handling
Den 19 år gamle Andrew Neiman er en jazztrommeslager som studerer ved en musikkhøyskole i New York. Terence Fletcher, som leder skolens fremste jazzensemble, oppdager Andrew og tar med ham i sitt jazzband. Der får Andrew hard motmæle av Fletcher, som stadig fornærmer og håner ham hver gang han ikke oppnår Fletchers forventninger. Andrew gjør det slutt med kjæresten sin, og gjør alt for å imponere den strenge læreren sin.
Nessun dorma
Libretto
che ti fa mia!
Tripitaka Koreana
Tripițaka Koreana er en koreansk samling av mahāyāna-tekster, som er inngraverte på 81 340 trykkplater av tre fra 1200-tallet. Det er verdens største og eldste intakte versjon av en buddhistisk kanon i kinesisk skrift, og er uten en eneste kjent skrivefeil i dens 52 382 960 tegn, mer enn 1514 titler og 6 568 bind.
Nessun dorma
Libretto
(Il nome suo nessun saprà! E noi dovrem, ahime, morir!)
Dilegua, o notte!
Tripitaka Koreana
Den første Tripitaka Koreana (1087)
Tripitaka Koreana ble opprinnelig inngravert på treplater i 1087 da det koreanske kongedømmet Goryeo ble invadert av Khitan i den tredje krig mellom Goryeo og Khitan. Arbeidet med å gravere tekstene inn på treblokkene ble ansett som en måte å påkalle Buddhas hjelp.
Nessun dorma
Libretto
Tramontate, stelle!
Tripitaka Koreana
Den første Tripitaka Koreana (1087)
Goryeo var navnet på Korea fra det 10. århundre fram til det 14. århundre. Tekstsamlingen ble derfor opprinnelig kalt egentlig Koryŏ Taejanggyŏng (MR) eller Goryeo Daejanggyeong (RR).
Under den mongolske invasjonen av Korea i 1232, ble den første utgaven ødelagt av hærstyrkene til Djengis Khan; bare noen få spredte deler av trykkplatene er bevart. «Koryŏ Tripitaka» tjente senere som referanse for Taishō Shinshū Daizokyō.
Nessun dorma
Libretto
All'alba vincerò!
Tripitaka Koreana
Den andre Koreana Tripitaka (1236-1251)
Under den mongolske invasjonen ble Goryeos hovedstad flyttet til Ganghwa. Der beordret kong Gojong å lage en ny og revidert utgave.
Wang Mang
Wang Mang (kinesisk: 王莽, pinyin: Wáng Mǎng, stilnavn Jujun 巨君; født 45 f.Kr., død 6. oktober 23 e.Kr. i Chang'an) var grunnleggeren av det kortlivede Xin-dynastiet som avløste Det vestlige Han-dynasti i Kina. Han var også den eneste keiseren dette dynastiet hadde. Han betraktes som usurpator av den rettmessige keisertrone i tradisjonell kinesisk historiografi og skildres dermed deri i et negativt lys.
Tripitaka Koreana
Den andre Koreana Tripitaka (1236-1251)
Inngraveringen på treplater tok 16 år, fra 1236 til 1251. I 1398 ble platene flyttet til Haeinsatempelet, hvor de er oppbevart i fire bygninger.
Nessun dorma
Libretto
vincerò, vincerò!
Tripitaka Koreana
Den andre Koreana Tripitaka (1236-1251)
Hver treplate ble laget av bjørk fra de sørlige øyene av Korea, og ble behandlet på en spesiell måte for å hindre forringelse av treverket. Treplatene ble først lagt i sjøvann i tre år, hvorpå de ble beskåret til sin endelige form og kokt i saltvann.
Nessun dorma
Libretto
Norsk oversettelse
Tripitaka Koreana
Den andre Koreana Tripitaka (1236-1251)
Etterpå ble treplatene plassert i skyggen og utsatt for vind i tre år, før tekstene ble inngravert. Etter at hver treplate var blitt inngravert med tekst, ble de dekt av en giftig lakkering som holdt insekter unna, og med metall for å hindre at treet skulle vri seg.
Nessun dorma
Libretto
Ingen må sove! Ingen må sove!
Tripitaka Koreana
Den andre Koreana Tripitaka (1236-1251)
På hver treplate er det på begge sidene inngravert 23 linjer med tekst, med 14 tegn per linje, det vil si 644 tegn på hver treplate.
Nessun dorma
Libretto
Ei heller du, o prinsesse,
Tripitaka Koreana
Den andre Koreana Tripitaka (1236-1251)
Kalligrafien er en vakker kinesisk stil fra Sung-Kina, og Tripitaka Koreana er derfor kjent for sin estetiske verdi.
Nessun dorma
Libretto
i ditt kalde værelse,
våk over stjernene
som skimrer med kjærlighet
og med håp.
Men min hemmelighet er gjemt hos meg,
ingen skal få vite mitt navn!
tale når lyset skinner!
Og mitt kyss vil oppheve stillheten
som gjør deg min!
(Ingen vil vite hans navn! Og vi må alle dø!)
Forsvinn, o natt!
Visne bort, stjerner!
Tripitaka Koreana
Den andre Koreana Tripitaka (1236-1251)
Haeinsatempelet i ble i 1995 plassert på UNESCOs verdensarvliste. UNESCOs komité har beskrevet Tripitaka Koreana som en av de «aller viktigste og mest komplette samling av buddhistiske lærebøker i verden».
Tripitaka Koreana i moderne bokform
Tripitaka Koreana 高麗大藏經 (Gāolìdàcáng Jīng), ofte forkortet som 高麗, finnes også i en moderne bokform, bestående av 47 bind og inneholdende 1514 tekster. 19 av dens tekster er ikke tilstede i Taishō Shinshū Daizokyō:
Wang Mang
Bakgrunn
Wang Mang kom fra en fremstående familie av Han-aristokratisk slekt. En av hans tanter på farssiden var hovedkonsort (viktigste side-hustru) til keiser Yuan og var mor til keiser Cheng.
Virke i Han-keiserdømmet
Wang Mang tok av sin egen rikdom og hjalp de nødstilte, og forfremmet mange fremstående menn. Han ble raskt keiserrikets mest populære mann. Hans ydmykhet kan eksemplifiseres ved en hendelse da en rekke aristokratiske kvinner som besøkte hans syke mor forvekslet hans enkelt kledte kone med en tjenerinne.
Keiser Cheng døde uten arvinger i 7 f.Kr. Wang-familien ble da overskygget av to klaner av den etterfølgende keiser Ais slekt. Wang Mang avventet, vendte tilbake til sitt vassalområdet og holdt lav profil. Samtidig steg bare hans popularitet, ikke minst etter at han tvang sin nest eldste sønn til å begå selvmord etter å ha drept en slave.
Wang Mangs tante overlevde både keiser Ais mor og bestemor. Keiser Ai døde i 1 f.Kr., også han uten etterfølgere.
Ved makten
Som enkekeiserinne gjorde tanten da sin myndighet gjeldende og tilbakekalte straks Wang Mang. Sammen innsatte de en gutt til åtte år til ny keiser, og Wang Mang ble da de facto rikets hersker. For å skjule sine egne ambisjoner og dermed lettere kunne konsolidere sin makt, nølte han ikke med å få også sin eldste sønn drept. Hans popularitet tiltok ved at han donerte store pengebeløp (som normalt ville ha gått til lønninger og bonuser i embedsverket) til hjelp for de fattige og til å etablere skoler i alle rikets distrikter. Han klarte raskt å utmanøvrere sentrale medlemmer av den keiserlige Han-familien.
For disse dåder ble Wang Mang priset som en helgenaktig skikkelse på linje med hertugen av Zhou.
Xin-dynastiet
Wang Meng startet med omfattende reformer i pakt med sin egen lesning og forståelse av det gamle Zhou-dynastiets politiske system. I tillegg til en reorganisering av statsbyråkratiet og innføringen av en ny kalender, introduserte han reguleringer av handelen og annen økonomisk virksomhet. Han foreskrev også strenge straffer mot enhver som motsatte seg hans reformer. Dermed fikk han også mange i mot seg.
Det viktigste var imidlertid at han iverksatte jordreformer. For helt siden Han-keiser Wudis ekspansive regjeringstid fra 141 f.Kr. til 87 f.Kr. hadde avstanden mellom fattig og rik vokst voldsomt. Mot slutten av det første århundre f.Kr. kom det derfor til en rekke alvorlige bondeopprør som utgjorde en trussel mot keisermakten. Wang Meng forstod at den største faren for rikets sikkerhet var landeiernes enorme makt, og bekjempet dette ved å erklære all landeiendom som statseiendom. Den konfiskerte jorden begynte han så å redistribuere blant bondebefolkningen, og forbød kjøp og salg av land. Men landeierne motsatte seg dette.
Ettersom svært mange embedsmenn selv var landeiere var det ingen som hjalp Wang Mang til å sette reformene ut i livet. På ti år gikk han fra å ha vært umåttelig populær til å få stadig flere imot seg. Nostalgien for det gamle Han-styret vokste. Bøndene gjorde på nytt opprør; flere opprør brøt ut i år 17 e.Kr. Det farligste bondeopprøret ble kalt «de røde øyenbryns opprør», fordi det ble anført av et hemmelig selskap hvis medlemmer farget øyenbrynene røde. Vidtgående ødeleggelser fulgte. Opprørerne klarte å trenge inn i hovedstaden, Chang'an, og Wang Meng ble drept i sitt palass den 6. oktober i år 23.
Hans avhogde hode ble beholdt som et trofé (det ble bevart til det gikk tapt under en brann i år 295). Så klarte en allianse av landeiere og tilhengere av Han-dynastiet klarte å slå ned opprørene, og gjeninnsette Han-regimet i 25 e.Kr..
Det Han-regimet som ble etablert etter Wang Mangs styre går under navnet det østlige Han-dynasti.
Historisk kilde
Viktigste kilde for Wang Mangs regjeringstid er historieverket Han Shu. Det ble til mellom 36 og 110 e.Kr., forfattet av Ban Biao, Ban Gu og Ban Zhao, og behandler tiden fra begynnelsen av det vestlige Han-dynasti frem til Wang Mang usurperte tronen. Ettersom Han Shu ble til under det østlige Han-dynasti, som styrtet Wang Mang, er fremstillingen nok heller på den negative side.
Mr. Bojangles
'''«Mr. Bojangles»''' er en populær amerikansk countrysang som ble skrevet av og innspilt med countryartisten Jerry Jeff Walker (født 1942) i 1968. Sangen har seinere blitt tolket av en mengde andre sangere og band, ofte i jazz- eller folkrockstil, og regnes av mange som en moderne klassiker, evergreen eller standardlåt. Versjonen med The Nitty Gritty Dirt Band oppnådde en 9. plassering på Billboards salgslister over poplater i 1971.
Bakgrunn
«Mr. Bojangles» ble direkte inspirert av livshistorien til en hjemløs, alkoholisert gateartist og steppedanser som Walker møtte tilfeldig i et fengsel i New Orleans etter en massearrestasjon i 1965 knyttet til en mordetterforskning. Politiet hadde gitt denne personen kallenavnet «Mister Bojangles», trolig etter den afro-amerikanske danseren Bill Robinson (1878–1949) som var kjent fra flere filmer og sceneopptredener i USA, særlig på 1930-tallet, under artistnavnet «Bojangels». Slangordet «bojangles» har blitt forklart med både «sorgløs» og «kranglefant».
Coverversjoner
Blant berømte artister som har spilt inn «Mr. Bojangles», kan nevnes Sammy Davis jr., Chet Atkins, Whitney Houston, Billy Joel,Bob Dylan, Don McLean, The Byrds, Harry Belafonte, Frank Sinatra, Elton John, Arlo Guthrie, Nina Simone, John Denver, Neil Diamond, Robbie Williams, Jim Croce, Michael Jackson og Cat Stevens. I Norge er versjonen med jazzsangeren Radka Toneff (1952–1982) særlig kjent. Den er med på hennes debutalbum Winter Poem fra 1977. I Sverige hadde Family Four en versjon med svensk tekst på 1970-tallet.
Jean de Meun
Jean de Meun (eller de Meung), også kjent som Jean Clopinel (eller Chopinel) (ca. 1240 – ca. 1305 ) var en fransk forfatter, oversetter og lærd i middelalderen som er mest kjent for hans fortsettelse av Roman de la Rose, på norsk Roseromanen.
Liv
Han var født som Jean Clopinel ved Meung-sur-Loire, en historisk by ved elven Loire rett sør for Paris. Han tok selv etternavnet fra sin fødeby, Meun eller Meung, men av sine samtidige fikk han kallenavnet Clopinel (clopiner, «å hinke») ettersom han var delvis lam. Slike beskrivende tilnavn var vanlig i middelalderen. Det synes som om han kom fra en velbeslått familie, fikk en meget god utdannelse, tradisjonen forteller at han studerte ved Universitetet i Paris, noe som ikke er usannsynlig, og han var kanskje også foreleser der senere. De biografiske detaljene er skjøre, men det er indikasjoner som tyder på at han kan ha vært erkediakon i Beauce i nordlige Frankrike for en tid.
Han var, som sin samtidige Rutebeuf, en forsvarer av Guillaume de Saint-Amour, en mindre figur innenfor skolastikken på 1200-tallet som var kjent for sin kritikk av munkevesenet. Jean skal også ha vært en uforsonlig motstander av tiggermunkorden ettersom de ikke arbeidet i motsetningen til andre munkeordner. Han skal selv ha uttalt at i sin ungdom komponerte han sanger som ble sunget på alle offentlige steder og i de franske skolene.
Rundt 1300 var han en velstående borger av Paris, en from mann som nøt respekt og var venn med flere adelige. Det meste av sitt liv synes han å ha tilbrakt i Paris hvor han eide et hus med et tårn, gårdsplass og en hage ved Rue Saint-Jacques ettersom dette ble i 1305 beskrevet som huset til den avdøde Jean de Meung. Han ble begravd i Saint Jacques i Paris.
Verker
Jean de Meun oversatte i 1284 avhandling De Re Militari (Angående militære forhold) av Vegetius til fransk som Le livre de Végèce de l'art de chevalerie. Han skrev også en åndfull versjon, den første på fransk, av brevene til Abelard og Heloise. Et manuskript fra 1300-tallet av denne oversettelsen i Bibliothèque Nationale har kommentarer av Francesco Petrarca. Hans oversettelse av Consolatio Philosophiae (Filosofiens trøst) av Boëthius gikk forut et brev til kong Filip IV hvor han talte opp sine tidligere verker, to som nå er gått tapt: De Spirituelle Amitié fra De Spirituals Amicitia av Ælred av Rievaulx (død 1166) og Livre Des Merveilles d'Hirlande fra Topographia Hibernica, eller De Mirabilibus Hiberniae av Giraldus Cambrensis (Gerald de Barri/Gerald av Wales). Hans siste dikt er uten tvil Testament og Codicille. Det førstnevnte er skrevet i quatrains (versestrofe på fire linjer) i monorime, og inneholder råd til de ulike klassene og stendene.
Han litterære prestasjon hviler dog hovedsakelig på et arbeid fra hans yngre år, fortsettelsen av Roseromanen som var blitt etterlatt ufullført av landsmannen Guillaume de Lorris 40 år tidligere. Han utvidet Guillaumes rundt 4 000 verselinjer med rundt 18 000!
Roman de la Rose
I opptellingen av sine egne verker plasserer Jean sin fortsettelse av Roman de la Rose øverst eller først. Datoen for når denne ble skrevet er blitt plassert til tidsrommet en gang mellom 1268 og 1285 på grunn av en referanse i diktet til henrettelsene av Manfred og Conradin i 1268 etter ordre av Karl I av Sicilia (død 1285). Karl I er beskrevet som den nåværende konge av Sicilia, skjønt om diktet tolkes som en politisk satire kan datoen sannsynligvis forskyves. Fortsettelsen til Jean de Meun er en satire med brodd mot klostervesenet, på sølibatet, på adelen, pavestolen, de overdrevne pretensjonene til de kongelige, men er spesielt aggressive mot kvinner og ekteskapet.
Hvor Guillaume beskrev høvisk kjærlighet, søken etter plukke den ypperste rose og således skapte glitrende og finstemt poesi, mangler Jean helt sin forgjengers evne til å levendegjøre de litterære figurene og skape stor poesi. Hans styrke ligger på et helt annet område. Som lærd fremmer han mange og lange utredninger innenfor den samme allegoriske handlingen som Guillaume skapte til å gi sitt syn på vitenskapelige, religiøse, sosiale og politiske spørsmål. Som en tidlig Voltaire fremstår han med borgerstandens kritiske syn på det føydale samfunnet og på kirken.
Hvor Guillaume var blitt tjener for kjærligheten og en eksponent for lovene til «courtoisie», fremmet Jean de Meun et realistisk syn som spesielt kommer til syne i hans hatske angrep på kvinner. Skillet mellom ham og Guillaume kan knapt være større. I Jeans øyne var høvisk kjærlighet bare tøys, kjærlighet finnes ikke og er bare et ord som skjuler ren seksualdrift. Kvinners kunstferdigheter bedrar menn. Samtidig kan man si at forfatteren ved å legge middelalderens opphøyde åndelighet bak seg forgrep renessansens sanselighet. Han delte heller ikke samtidens overtro, hadde ingen respekt for etablerte institusjoner, og han hånte føydalismens konvensjoner og romantikk. Til tross for diktenes løse plan er hans observasjoner skarpsindige og med glødende begrunnelser og redegjørelser som har gitt ham tittelen som den fremste av middelalderens franske poeter. Han håndterte det franske språket med en letthet og en presisjon som var overlegen hans forgjengere.
Roseromanen, som tidligere hadde vært meget populær, fikk økt sirkulasjon og interesse i løpet av 1200- og 1300-tallet. Populariteten skyldes delvis at forfatteren mestret bortimot all den vitenskapelige og litterære kunnskapen til sine samtidige i Frankrike og som ble behandlet i verket samtidig som han siterte et stort antall klassiske forfattere. Foruten å inspirere et utall allegoriske diktverk i de fleste sjangrer ga det opphav til synspunkter, debatt og argumenter. Boken ble angrepet av blant annet Guillaume de Deguileville i hans Pèlerinage de la vie humaine (Pilegrimsreisen til menneskelivet), ca. 1330; av Jean Gerson; og av Christine de Pisan i hennes Epistre au Dieu d'Amours (Brev til kjærlighetsguden), 1399, men verket hadde også sine heftige forsvarere.
Varier furniture
Variér Furniture er en norsk stolprodusent som ble etablert som eget selskap sommeren 2006. Produktene som idag kjennes som Variér-produkter ble tidligere solgt under Stokke-merket, kjent for blant annet Tripp Trapp-stolen.
I 2006 ble Stokke-selskapet solgt til Credo Partners, med en eierandel på 51%. Rune Stokke, eier av Stokke beholdt 40 % eierandel, mens det resterende er eiet av de ansatte. Varier Furniture har en eksportandel på over 90 %. Italia og Tyskland er de største markedene, men stolene er å få kjøpt i alle verdensdeler ettersom de selger i mer enn 50 land.
Stolene i kolleksjonen Human design har vunnet flere anerkjente priser, blant annet Merket for god design i Norge. Stolene i denne kolleksjonen er tegnet at den japanske designeren Kita og de to norske designerne Olav Eldøy og Peter Opsvik, hvorav flest er tegnet av Eldøy. Opsvik har designet kolleksjonen Human Instrument.
Hovedkontoret ligger på Moa i Ålesund og produksjonen finner sted i Polen.
Gradering (klatring)
I fjellklatring og andre relaterte klatregrener gis ruter en «grad» som en indikasjon på hvor vanskelig (og i noen graderingssystemer også hvor farlig) ruten er å klatre. Forskjellige former for klatring og forskjellige nasjoner/områder har forskjellige graderingssystemer.
Det er flere faktorer som bidrar til gradering av en klatrerute: teknisk vanskelighet i enkeltbevegelser, krav til styrke og utholdenhet, og hvor vanskelig det er å sikre klatreren. Forskjellige graderingssystemer vektlegger disse faktorene på forskjellig måte, så overføring fra et graderingssystem til et annet er ikke alltid mulig.
Gradering i klatring er ingen eksakt vitenskap, og ulike vanskeligheter oppleves subjektivt. Det er som regel førstebestiger av en rute som foreslår en grad, basert på egen erfaring og ferdighet. Deretter vil senere bestigere enten bekrefte eller opp- eller nedgradere ruta, slik at det etter hvert etableres en bred enighet om graden.
Friklatring
Det finnes mange forskjellige graderingssystemer for friklatring, ofte avhengig av land:
Fransk graderingssystem
Det franske graderingssystemet tar for seg vanskeligheten til ruta som en helhet, og vektlegger vanskeligheten til bevegelsene og klatrelengden. Dette skiller seg ut fra de fleste graderingssystemene som graderer en rute etter det vanskeligste partiet (eller enkeltflytt). Gradene er numeriske, og starter fra 1 (veldig lett) og øker med vanskelighetsgraden. Hver numerisk grad kan deles inn ved å legge til en bokstav (a, b, eller c), for eksempel 2, 4, 4b, 6a og 7c. Et + kan brukes for ytterligere indikasjon av vanskelighet. Mange europeiske land bruker graderingssystemer med lignende grader, men ikke nødvendigvis sammenfallende vanskelighetsgrad.
Den vanskeligste ruta i verden er gradert 9c etter fransk skala: ruta Silence i Hanshelleren i Flatanger, gått av den tsjekkiske klatreren Adam Ondra i 2017.
Det norske systemet
Det norske systemet er basert på UIAAs graderingsystem. Opprinnelig var graderingen fra I – VI (skrevet som romertall). Senere førte utviklingen innen klatring til at skalaen ble utvidet oppover. Normalt skrives graderingen nå med tall. I tillegg til tallangivelsen brukes pluss og minus, og i den øvre halvdelen av skalaen også en blanding, som 7/7+, 7+/8- osv.
Korte ruter (opp til ca. 50 m) graderes som regel helhetlig. Lengre ruter (flere taulengder) graderes som regel pr passasje i Norge.
I dag brukes gradering mellom 1 og 10 i Norge, men stadig flere benytter den franske graderingsskalaen også på norske klatrefelt. Særlig i den øverste delen av graderingsskalaen er bruken av norske grader falt helt bort.
En kort forklaring av gradene:
Ewbanksystemet
Ewbanksystemet, brukt i Australia, New Zealand, og Sør-Afrika, ble utviklet i miden av 1960-årene av John Ewbank. (Ewbank utviklet også et M-system for teknisk klatring.) Det numeriske Ewbanksystemet starter på 1, som en kan (i alle fall teoretisk) spasere opp, og øker med vanskelighetsgraden. I 2004 var 34 høyeste grad.
Opprinnelig var Ewbanksystemet tenkt å gradere det hardeste individuelle forflytningen på ruten, men vanlig praksis nå er å se på helhetlig opplevelse av ruten, og gradering i moderne klatreførere i Australia og New Zealand gjør ikke noe forsøk på å skille mellom forskjellige vanskeligheter – lengde, utsatthet, teknisk vanskelighet og sikring. Derfor kan dårlig sikrede- og vedvarende ruter bli gradert 17 selv om ingen enkeltflytt er hardere enn f.eks. 14, mens en annen rute med gode sikringer og hvilepunkter, men med noen flytt som har vanskelighetsgrad rundt 19 eller 20 kan få helheltig gradering 17. Fellesnevneren er at man, for å lede begge rutene, trenger et visst ferdighetsnivå.
Yosemite Decimal System
Yosemite Decimal System har sin opprinnelse i USA (etter klatringen i Yosemite-dalen i California) og spredte seg raskt til Canada og resten av Amerika.
Systemet består av fem kategorier. Kategori 1 er gange; kategori 2 til 4 er økende grader av bratt klatring, mens kategori 5 er vanlig, sikret friklatring med standplass- og mellomforankringer. Den opprinnelige hensikten var å la klassene fininndeles med desimaler, slik at en rute gradert 4.5 ville svare til klyving midt mellom klasse 4 og klasse 5, og slik at 5.10 ville svare til de hardeste klippeklatrerutene. Stadig økende klatreteknisk nivå har imidlertid gjort at ruter som ble gradert til 5.10 på 1960-tallet nå ligger langt under toppnivået vanskelighetsmessig. I stedet for å nedgradere gamle ruter hver gang nivået ble hevet, ble desimalsystemet i klasse 5 gjort om ved å følge på med nye grader i toppen, slik at 5.10 nå følges av 5.11, 5.12 og så videre. I tillegg ble bokstaver lagt til de nye gradene for å få en finere inndeling. Grader fra 5.10 og oppover kan nå underinndeles ved å legge til bokstavene a (lettest), b, c eller d (hardest), men forskjellen mellom hver bokstavgrad skal være den samme som forskjellen mellom tallgrader under 5.10. Eksempelvis skal det være like vanskelig å gå opp fra en rute gradert til 5.12a til en som er gradert 5.12b som å gå opp fra en 5.7 til en 5.8.
Pr 2018 er 5.15d den høyeste graden som er klatret.
Buldring
For buldring finnes det flere graderingsystemer. I Norge er det vanlig å benytte seg av standarden som er utviklet for klatringen i Fontainebleau. Disse gradene ligner til forveksling det franske systemet for rutegrader (et tall og bokstavene a, b og c). For lettere å skille disse systemene skrives normalt gradene for buldring med store bokstaver. Et buldreproblem gradert f.eks. 7C innebærer betydelig hardere bevegelser enn en rute gradert 7c.
Det hardest graderte buldreproblemet som er klatret pr. 2019 er den finske klatreren Nalle Hukkataivals Burden of Dreams fra 2012, foreslått grad 9A. Det finnes et fåtall problemer i verden gradert 8C+. Tilsvarende for sportsklatring på tau er den hardeste ruta gradert 9c, og pr. november 2019 finnes det fire ruter med antatt grad 9b+ i verden.
Standard Missile
Standard Missile er flere forskjellige luftvernmissiler (SAM) utviklet for den amerikanske marinen. De første ble produsert av General Dynamics, men de fleste varianter er utviklet av Standard Missile Cooporation, et fellesforetak mellom Hughes og Raytheon. Missilet ble utviklet for å erstatte RIM-2 Terrier og RIM-24 Tartar missiler som var utplassert på amerikanske skip i 1950-årene.
Standard Missile 1 (SM-1MR/SM-1ER)
Standard Missile 1 ble utviklet for å erstatte RIM-24 Tartar missilet. Det ble produsert fra 1967 til 1983. Missilet ble byttet ut med Standard Missile 2 på skip i den amerikanske marinen, men er fortsatt i bruk hos flere andre mariner rundt om i verden.
Standard Missile 3 (SM-3)
Standard Missile 3 er et anti-ballistisk missil under utvikling og testing til bruk i AEGIS systemet mot ballistiske missiler. Missilet kan også brukes mot satellitter i lav bane (LEO).
Standard Missile 6 (SM-6 ERAM)
Standard Missile 6 er en videreutvikling av Standard Missile 2. Produksjonen startet i september 2009 og de første leveringene er forventet i 2011.
Francesco Antonio Bonporti
Francesco Antonio Bonporti (1672–1749) var en italiensk prest, fiolinist og komponist.
Liv og virke
Etter teologistudier i hjembyen ble Bonporti i 1691 tatt opp ved Collegium Germanicum i Roma. Han kan ha vært elev av Arcangelo Corelli, men det er ikke bekreftet. Rundt år 1700 finner man ham igjen som musiker i privatkapellet til keiser Josef I av Det tysk-romerske rike, fra 1715 til 1721 arbeidet han i hjembyen Trento, og deretter i Padova.
Bonportis Inventioni per Violino Solo (Bologna 1712) er delvis bevart i Johann Sebastian Bachs avskrift, og har tidvis blitt tilskrevet Bach. Bonportis Inventioni inspirerte Bach til å skrive sine egne Inventionen, og Bach transkriberte fire av Bonportis fiolinstykker til cembalo.
Verk
<div style="">
Liste over skoler i Ski
Dette er en liste over skoler i Ski kommune.
Kommunen har 11 ordinære grunnskoler, herav 6 barneskoler, 1 fådelt grendeskole for småskoletrinnet, 2 kombinerte barne- og ungdomsskoler og 3 ungdomsskoler. I tillegg kommer alternativt skoletilbud (Verkstedvegen) og Follo barne- og ungdomsskole som er en skole for spesialundervisning.
Errata
Errata (latin, entall:erratum) betyr feil. Ordet er fortsatt i bruk i forbindelse med utgivelser av bokverk der presisjon og etterrettelighet er særlig viktig og feil er blitt oppdaget etter at det ble for sent å rette på manuskriptet. Da blir det lagt inn et ark med fortegnelse over sidenummer, linjetall og hva som skal være rett.
Niels Kristian Nielsen
Niels Kristian Nielsen (født 10. januar 1897, død 12. april 1972) var en dansk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Nielsen vant en olympisk sølvmedalje i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det danske laget som kom på andreplass i lagkonkurransen i turn svensk system foran Sverige. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,833 poeng foran Danmark 1324,833 og Belgia på tredje og sisteplass med 1324,833 poeng.
Errata
Skrivefeil dekker alt fra slurv til misoppfatninger. Disse føres videre til å bli trykkfeil. Inkurie (lat. incuria, skjødesløshet), forglemmelse, uoppmerksomhet, brukes slik: «Ved en inkurie ble billedteksten feil. Her viser vi bildet med riktig tekst.»
I dag vil skrivefeil lett oppstå ved redigering av tekst på to forskjellige skriveprogrammer, eller ved at skribent og medium har forskjellig sideoppsett og ikke får linjedeling eller orddeling på riktig plass. Wikipedia bruker et skriveprogram som unngår de sistnevnte problemene. I tillegg kommer skriveprogrammenes ordforståelse og ordforråd.
Psykoanalysen tar opp en type feil som hevdes å være motivert av det underbevisste. Sigmund Freud holdt i en forelesningsserie fram at mange fenomener som på tysk hadde forstavelsen «Ver»: vergessen, verlegen, verschieben, verschreiben, versprechen osv. kunne forståes ved at det ikke- bevisste hadde kraft til å endre en persons adferd utenom hva personen bevisst ønsket og ville. Et klassisk eksempel fra keisertidens Tyskland slik det framstår i norsk språkdrakt: En avis skulle referere en begivenhet der kronprinsen var til stede. Dagen etter sto det at kronpirsen hadde kastet glans over tilstelningen, nummeret etter skulle man rette og unnskylde og det ble til: kornprisen, og neste forsøk ga knorpnirsen – den ga opp. Avisen var republikansk. Forestillingen om motiverte feil finnes i engelsk uttrykt som «A Freudian Slip».
Sargassohavets hemmelighet
Sargassohavets hemmelighet (originaltittel: The Lost Continent) er en britisk eventyr- og fantasyfilm fra 1968 regissert av Michael Carreras. Filmen handler om en gruppe mennesker ombord på et skip som driver i land på en merkelig øy med skremmende skapninger. Det blir en kamp for livet å komme seg derfra. Hovedrollene spilles av Eric Porter, Hildegard Knef og Suzanna Leigh. Manus er basert på Dennis Wheatleys roman Uncharted Seas, utgitt 1938.
Handling
Kaptein Lansen har skaffet seg et kondemnert skip og fører illegal last med eksplosiver og dertil noen få passasjerer. Destinasjonen er Sør-Amerika, men underveis kommer en storm som gjør at skipet trekkes inn i det ukjente Sargassohavet. Etterhvert strander de på en merkelig sumpeaktig øy der de blir hengende fast. Der angripes de av flere merkelige vesener, blant annet menneskeetende sjøgress og krabbemonstre. På øya støter de også på etterkommere av spanske conquistadorer som tror at den spanske inkvisisjonen fremdeles er gjeldende.
Om filmen
Filmen ble innspilt i Elstree Studios.
Den ble ingen publikumsuksess.
Filmen tittelmelodi ble skrevet og fremført av den britiske jazz-popgruppa The Peddlers.
Mersenne-primtall
Et Mersennetall er et tall som er gitt på formen Mn = 2n − 1, der n er et hvilket som helst heltall. Mersennetall som er primtall kalles Mersenne-primtall. Om n er et sammensatt tall, vil Mn også være det. Alle Mersenne-primtall er dermed på formen Mp = 2p − 1, der p er et primtall, men ikke alle primtall p gir opphav til Mersenne-primtall. M11 = 2047 = 23 × 89 er for eksempel ikke et primtall. Tallene er oppkalt etter den franske teologen og matematikeren Marin Mersenne.