cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Curtis McDowald
Curtis McDowald (født 23. januar 1996) er en amerikansk fekter.
Han representerte USA under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i andre runde.
Randabergfjellet
Randabergfjellet er en høyde i Randaberg kommune på Nord-Jærens nordspiss ved innseiingen til Stavanger og Boknafjorden.
Historie
Det er Randabergfjellet som har gitt navn til kommunen. Navnet stammer fra gården Randabergsgården. I folkevandringstiden var det en bygdeborg i området og beliggenheten har vært strategisk viktig inntil nyere tid. Høydens viktighet fremgår også ved at adelsmannen Jon Torbergsson bygde gård og at en kirke, Randabergkirken, ble bygd i området, antakeligvis av Jon. Forsvaret har hatt aktivitet og installasjoner ved Randabergfjellet siden 1930-tallet, da man begynte å bygge et kystbatteri, en utbygging tyskerne fortsatte under krigen. Anlegget ble hovedkvarter for alle bunkerne langs Jærkysten. Etter et omfattende samarbeid mellom ulike aktører, med Randaberg kommune og Skifte Eiendom i spissen, kan publikum fra mars 2006 endelig benytte den tidligere forsvarseiendommen. 53 dekar friområde på Randabergfjellet ble overtatt av Randaberg kommune. De resterende delene av eiendommen beholdes av Statsbygg, Statens kartverk og Forsvaret selv.
Islands avstemning om alkoholforbud 1933
Islands avstemning om alkoholforbud 1933 var en folkeavstemning om alkoholforbud, etter at landet innførte alkoholforbud i 1908.
Randabergfjellet
Eksterne lenker
Sifte Eiendoms hefte om Randabergfjellet
Philesiaceae
Philesiaceae er en omstridt, men sannsynlig plantefamilie i ordenen Liliales. Familien omfatter to slekter. Dens 2 arter vokser i det sørlige Chile og muligens i det sørlige Argentina.
Rembesdalskåka
Rembesdalskåka er en brearm på vestsida av Hardangerjøkulen i Eidfjord kommune i Vestland. Den har et areal på 17 km² og ei lengde på 8 km.
Breen har flere ganger ført til jøkulhlaup, store flommer fra det bredemte Demmevatnet. Disse har ført til store skader i Simadalen nedenfor breen. I august 1937 ble 11,5 millioner kubikkmeter vann drenert fra breen i løpet av 3,5 timer, og elva Sima hadde en vannføring på hele 900 m³/s. I 1897 og i 1893 skjedde det samme og det er estimert at det disse gangene var snakk om 15 millioner (1897) og 35 millioner (1893) kubikkmeter vann. Det er registrert flere jøkulhlaup tilbake til 1700-tallet.
Islands avstemning om alkoholforbud 1933
Forbudet ble avviklet med 57,7% av stemmene.
Alme (Ringerike)
Alme (gnr. 89) er en gammel storgård i Ullerål krets i Ringerike kommune, Buskerud. Gården, som nå er delt, lå opprinnelig under Vang sokn (i dag synonymt med Haug sokn), men inngår i dag i Ullerål sokn. I dag består Alme som de tre gårdbrukene Nedre Alme (gnr. 89/1), Øvre Alme (gnr. 89/2) og Nordre (Øvre) Alme (gnr. 89/3). De blir lokalt gjerne referert til som Almegårdene.
Etymologi, terminologi og typologi
Gårdsnavnet er ifølge arkeolog, stedsnavngransker og historiker Oluf Rygh (1833–1899) en gammel dativform av den norrøne beskrivelsen almr, som refererer til tresorten alm (Ulmus glabra) og trolig refererte til et sted det vokste almetrær. Som sådan er gårdsnavnet et usammensatt naturnavn, som beskrev det stedet der den ble anlagt. Sammen med den sentrale beliggenheten (i forhold til nærmeste hov) og strategiske plasseringen (i forhold til elva og landskapet rundt) denne gården har, antyder navnet at den er svært gammel i sin opprinnelige form, og gårder med usammensatte naturnavn regnes normalt blant landets eldste gårder. Mange av disse navnene kan være fra tiden før eller like rundt år 0, men om det også gjelder for anleggelsen av Alme er det vanskelig å si noe konkret om i dag. Den er imidlertid trolig anlagt der i tiden før folkevandringstiden.
Historiske kilder
Alme nevnes første gang i skriftlige kilder i et diplom fra Bergen, datert 3. april 1369. I teksten benevnes gården som Allme, men på diplomets bakside har det påskriften Almer j Vanghs sokn a Ringariki. Videre nevnes gården ifølge Norske Gaardnavne som Alm i NRJ. IV 148 av 1528, som Alme i 1578, 1595 og 1604, og videre i 1617 som én fullgård og én halvgård under navnet Allmb, og i både 1657 og 1723 som to gårder under navnet Alme. Den nevnes også i Diplomatarium Norvegicum i 1552, da som øvregården i Alme. Den må altså ha vært delt på den tiden.
I 1528 var en Dyre Øysteinsson oppsitter på Alme, og han var blant de bøndene på Ringerike som måtte betale sølvskatt (1 lod sølv, jfr, NRJ IV s. 148) til Frederik Is kroning. Dyre Øysteinsson nevnes også i et dokument datert 30. juli 1552 (DN XXI nr. 974 ) på Løken rette stevnestue i Vangsbygden. Han og brødrene Rolv og Tord inngikk jordskifte om tredelingen av 2½ øresbol jord i øvregården i Alme og 1 øresbol i Vågård (gnr. 92).
Den tredje Almegården oppsto etter deling av Søndre Alme (opprinnelig gnr. 89/1–2) i 1750. Da solgte nemlig en Vegger Alme halvparten av Søndre Alme til sin eldste sønn, Ole Veggersen Alme, hjemlet i skjøte av 3. mars samme år. Kjøpesummen var 500 riksdaler. Omtrent samtidig solgte Vegger Alme den andre halvparten av gården til en Gulbrand Karlsen. Han måtte ut med riksdaler. Da Gulbrand Karlsen dør i 1754 blir den del av Søndre Alme som han kjøpte kalt Nedre Alme. Enken selger gården til Ole Veggersen Alme for 570 riksdaler, som da ble eier av hele Søndre Alme (farsgården), men han selger den igjen etter et par år, til sin yngre bror Peder.
Når Alme ble delt første gang er usikkert, for det har vært to gårder der i svært lang tid, tidligere opprinnelig kalt Søndre Alme og Nordre Alme. Etter den eldste matrikkelen hadde Søndre Alme, som var fullgård med matikkelnummer 20, en skyld på 2 skippund tunge. I 1723 tilhørte 1,5 skippund oppsitteren, som var bygselråding over hele gården. Et halvt skippund tilhørte to andre navngitte mannspersoner. Nordre Alme var halvgård og hadde matrikkelnummer 73 og ei skyld på 1 skippund, 10 lispund og 3 settinger. I 1723 tilhørte 1,25 skippund og 3 settinger med bygsel oppsitteren, mens 5 lispund uten bygsel tilhørte oppsitterens søsken og en annen navngitt mannsperson.
I matrikkelutkastet av 1950 ble Nedre Alme, ved eieren Hans Gamkinn, oppført med ei skyld på 11 mark og 30 øre. Øvre Alme, ved eieren Ivar Alme, ble oppført med ei skyld på 9 mark og 42 øre. Nordre (Øvre) Alme, ved eieren Maren Borlaug, ble oppført med ei skyld på 12 mark og 55 øre.
Almesletta
De tre Almegårdene ligger på den frodige Almesletta, langs Hvalsmoveien like nordøst av Hønefoss, en strekning på europavei 16 mellom Hønefoss og Jevnaker. De sørligste delene av denne sletta har tradisjonelt tilhørt urgården Hov (gnr. 87), men småbruket Braaten (gnr. 87/13) på cirka 54,5 daa er skilt ut lengst nord på Hovs opprinnelige eiendomsdel. Nedre Alme ligger rett i veikanten øst for veien, mens Øvre og Nordre Alme ligger vest for veien, på hver sin lille høyde. Hov ligger på en forhøyning rett sør for Almegårdene, og like nord for dem ligger storgården Nærstad (gnr. 90). Like ved ligger også tidligere Hvalsmoen leir, som har adkomst via Hvalsmokrysset og Viulveien. I øst grenser Alme mot Randselva, og i vest mot den gården Rua (gnr. 88).
Almemoen
De såkalte Fossekallbakkene lå i sørskråningen opp mot Almemoen. Det var tre hoppbakker som tilhøre Idrettslaget Fossekallen. I den største av bakkene kunne det hoppes opp mot 38 m. Den første bakken i området het egentlig Arnebakken og lå der kraftlinja nå går. Den kunne man hoppe opp mot 33 m i, men bakken måtte rives på grunn av den nye kraftlinja. «Nye» hoppbakker ble bygget til guttelandsrennet i 1957. Disse var populære til fram mot slutten av 1960-tallet, men da dabbet interessen, selv om det var aktivitet der i noen tiår til. Da Almemoen skulle bygges ut til boligformål ble bakkene slettet, for å gjøre plass til den nye tilkomstveien. Da hadde de imidlertid stått brakk i mange år.
Slektsnavnet Alme
Slektsnavnet Alme har tradisjoner på Ringerike, der det blant annet inngikk i bedriftsnavnet Alme & Brodahl, en sportsbutikk og skifabrikk som ble etablert av de to kameratene Ivar Alme (1904–1982) og Sverre Brodahl (1909–1998) på midten av 1930-tallet. Bedriften ble etablert i Grønligården i Stabells gate 13 i Hønefoss, tett ved Hønefoss stasjon. Både Ivar Alme, som var sønn av Gulbrand Engebretsen (født på Nordre Sætrang gnr. 100/7) og Mari (født Brørby) på Øvre Alme, og Sverre Brodahl var habile skiløpere i sin tid, og spesielt Brodahl var merittert. De var kamerater fra IL Fossekallen. Brodahl hadde også i en tid jobbet ved Peter Østbyes skifabrikk i Oslo, forut for etableringen av Alme & Brodahl. Den norske skiløperen Hallgeir Brenden vant olympisk gullmedalje med ski (av typen splitkein) fra Alme & Brodahl, både under de olympiske vinterlekene i Oslo i 1952 og i Cortina d'Ampezzo i 1956.
I forbindelse med realiseringen av interessene etter Alme & Brodahl havnet Ivar Alme i ei økonomisk feide med Laila Schou Nilsen. Hun hadde overtatt Splitkeinfabrikken i 1947, og hadde derfor felles interesser med Alme, siden Alme & Brodahl hadde fusjonert med Splitkeinfabrikken. Saken endte opp med dom i Høyesterett den 2. desember i 1972. Alme ble først dømt til å betale i to instanser, men anket begge gangene og ble til slutt frifunnet i Høyesterett, fordi Schou Nilsen ikke hadde overholdt sin opplysningsplikt i forbindelse med salget. Hun måtte også bære Almes utgifter i forbindelse med saken.
Emma Ritch
Emma Ritch (8. desember 1976 – 9. juli 2021 ) var en skotsk feminist som var kjent for sitt arbeid mot vold mot kvinner. Hun var direktør for den skotske feministiske lobbyorganisasjonen Engender frem til sin død i 2021. Hun arbeidet for å få vedtatt Domestic Abuse (Scotland) Act 2018. Hun var også rådgiver for den skotske regjeringen om likestilling. Hun var styremedlem i European Women's Lobby. og medlem av fagrådet i Scottish Women’s Rights Centre. Ritch var styreleder i Rape Crisis Scotland fra 2016 og styreleder i Human Rights Consortium Scotland fra 2020. Som leder for Engender ble hun ifølge avisen The Herald «Skottlands fremste stemme om kvinners ulønnede arbeid, finanskrisen og behovet for sosiale ordninger som dekker kvinners behov, tar opp hatkriminalitet, likestilling i politikken og tilgang til trygg og lovlig abort.» Da hun døde beskrev førsteminister Nicola Sturgeon henne som «en brennende aktivist for kvinners rettigheter, rettferdighet og likestilling».
Symra (norsk-amerikansk tidsskrift)
Symra var et tidsskrift for nordmenn som ble gitt ut i Decorah, Iowa mellom 1905 og 1914. Tidsskriftets formål var å fremme norsk litteratur, historie og åndsliv. Det ble utgitt av Kristian Prestgard og Johs. B. Wist.
Jodometri
Jodometri er en kjemisk undersøkelse som går ut på å la et stoff oksidere negative jodioner til molekylært jod og så finne mengden molekylært jod ved hjelp av titrering. Mengden molekylært jod gjenspeiler mengden av det første stoffet.
Eurosong (Slovakia)
Eurosong er et sang- og musikkprogram som har blitt avholdt i 2009 og i 2010 med det mål å velge Slovakias representant i Eurovision Song Contest. Programmet har blitt kringkastet og produsert av den slovakiske allmennkringkasteren STV.
Utvelgelsesprosessen har vært omfattende, med fem semifinaler i 2009 og seks kvartfinaler og to semifinaler i 2010. Slovakia deltok også i Eurovision Song Contest i 1994, 1996, 1998, 2011 og 2012.
Jacob Hoyle
Jacob Hoyle (født 15. april 1994) er en amerikansk fekter.
Han representerte USA under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i andre runde.
Alexander Godley
Alexander John Godley (født 4. februar 1867, død 6. mars 1957) var en britisk general fra første verdenskrig best kjent som kommandør for New Zealand Expeditionary Force og det britiske XXII armékorps Under slaget ved Gallipoli kommanderte han den newzealandske og australske divisjonen.
Godley ble født i Chatham, Kent, sønn av William Godley en britisk kaptein av irsk herkomst. Han gikk på Sandhurst Military Academy og etter uteksamineringen ble han offiser i Royal Dublin Fusilieers. Han giftet seg med Louisa Fowler i 1898 før han tjenestegjorde med Irish Guards under boerkrigen.
I 1910 ble han utnevnt av Lord Kitchener til sjef for det newzealandske forsvaret. Han ledet den newzealandske hæren til Egypt og videre under slaget ved Gallipoli. Etter Gallipoli ble Godley kommandør for I Anzac-korps, før denne kom i kamp ble han byttet med William Birdwood, mens Godley fikk kommando over II Anzac-korps.
Etter krigen tjenestegjorde Godley i okkupasjonsstyrkene i Tyskland.
Godley ble utnevnt til storkorsridder av Order of the Bath og kommandørridder av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden. Han var derigjennom slått til ridder og kunne føre tittelen Sir foran sitt navn. Han var også storoffiser av Æreslegionen og mottok de franske Croix de guerre.
I perioden 1928-1933 var Godley Gibraltars guvernør. Han grunnla da bl.a. Gibraltar Museum.
Hans navn skal være Jesus
Hans navn skal være Jesus er en salme av Bernhard B. Fjærestrand. Opprinnelig førstelinje var «Hans navn skal kaldes Jesus». Salmen stod på trykk i Krigsropets julenummer i 1913 og kom med i Frelsesarmeens sangbok i 1948, men allerede i 1939 var den tatt inn i Sangboken: Syng for Herren. I Den norske kirkes salmebøker kom den med i Norsk salmebok 2013 på nr. 85 under rubrikken Jesu navnedag - Nyttårsdag.
Salmen har fire vers og omkved. Innledningslinjen i salmen er hentet fra Matt. 1,21 og er hentet fra engelen Gabriels budskap til Jomfru Maria. I salmen skildres så de oppgaver Jesus skulle få i verden: Å frelse folk fra synd, død og dom.
Melodien til salmen er en lied-melodi av Franz Schubert, Der Lindenbaum. Detter er lied nr. 5 i sangsyklusen Winterreise fra 1826.
Hexarthrius melchioritis
Utseende
En stor (hannen 35-71 millimeter), blank, brunsvart hjortebille. Hannens kjever er lange, nokså rette, med en innoverrettet tann like utenfor midten, med spredte, små tenner langs innerkanten, løvet i spissen. Denne arten er slankere av bygning en del fleste andre Hexarthrius-artene. Antennene er nokså tynne, med en liten, seks-leddet vifte. Pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt. Hunnen er helt svart, mye mindre enn hannen, uten påfallende forstørrede kjever.
Kurt Hahn
Kurt Matthias Robert Martin Hahn (født 5. juni 1886 i Berlin, død 14. desember 1974 i Salem, Baden-Württemberg) var en tysk pedagog som regnes som grunnlegger av opplevelsespedagogikken.
Karl Bergmann
Karl August Bergmann (1882–1964) var en norsk skuespiller, regissør og teatersjef som var ansatt ved Den Nationale Scene en rekke år, inkludert som teatersjef.
Martinique
Martinique er en øy i Det karibiske hav og et fransk oversjøisk département, med 388,000 innbyggere (2012). Hovedstaden er Fort-de-France, med 94,049 innbyggere i selve kommunen, og 134,727 innbyggere i hele Fort-de-France-området. Dette gjør Fort-de-France til en av Karibias største byer.
Karl Bergmann
Bergmann scenedebuterte i 1901 på Den Nationale Scene, hvor han senere var ansatt, også som regissør – og fra 1931–1934 som sjef. Som skuespiller spente hans talent seg fra dramatiske roller som Rosmer i Rosmersholm og tittelrollen i John Gabriel Borckman, til komedieskikkelser som Daniel Heire i Ibsens De unges forbund, samt Holberg-figurer som Erasmus Montanus og Vielgeschrey i Den stundesløse. I Hans Wiers-Jenssens Bergen-komedie, Jan Herwitz, spilte han den sentrale rollen som Böschen helt til sine siste leveår.
Martinique
Martinique ble en fransk koloni i 1635, og har siden vært en fransk besittelse med unntak av korte perioder da øya var okkupert av Storbritannia. Den er nå en av Frankrikes 26 regioner og således del av Den europeiske union. Myntenheten er euro. I 2015 ga Organisasjonen for østkaribiske stater Martinique assosiert medlemskap og formell tiltredelse fant sted året etter.
Karl Bergmann
Bergmann har hatt regien på flere stykker av Holberg, både på Den Nationale Scene og som gjest på Nationaltheatret. Han var i 1921–1924 sjef ved Stavanger Teater.
Martinique
I 1902 ble Martiniques største by, Saint-Pierre, ødelagt da vulkanen Montagne Pelée hadde et stort utbrudd, og nesten hele byens befolkning på 28,000 omkom.
Karl Bergmann
Han hadde en birolle i filmen Gjest Baardsen (1939).
Kurt Hahn
Liv og virke
Hahn studerte ved tyske universiteter og Balliol College i Oxford. Da første verdenskrig brøt ut var han i Storbritannia. Han forsøkte å flykte, men ble tatt og internert. Britiske og tyske myndigheter arrangerte en utveksling av internerte «fiendtlige» statsborgere, og han kom hjem til Tyskland, hvor han arbeidet for myndighetene med å oversette engelske aviser.
Hans utdannelsesfilosofi var basert på respekten for ungdommer, som han mente besatt en medfødt moralsk sans og rettferdighet, men som ble korrumpert etterhvert som de ble eldre. Han mente utdannelse kunne forhindre dette hvis elevene fikk mulighet til personlig lederskap og til å se resultatene av egne handlinger. Dette er en av grunnene til hans fokus på utendørseventyr. Hans tenkning om utdannelse ble krystallisert av første verdenskrig, som han så som bekreftelse på at samfunnets forfall og at mennesker (særlig europeere) måtte oppdras på en helt annen måte for å forhindre fremtidige katastrofer.
Han var en venn og fortrolig av rikskansler prins Maximilian av Baden. I 1920 grunnla han med støtte fra prinsen internatskolen Schloss Salem. Han var selv skolens rektor, i tillegg til å undervise i historie, politikk, antikkens Hellas, Shakespeare og Schiller.
Hahn var oppdratt jødisk, men var likevel en tidlig tilhenger av nasjonalsosialismen. Senere ble han imidlertid en sterk kritiker, og i 1933 ble han arrestert. Etter en appell fra den britiske statsministeren Ramsay MacDonald ble han løslatt på betingelse av at han forlot landet, og reiste til Storbritannia. Der grunnla han året etter internatskolen British Salem School i Gordonstoun i et forlatt skotsk slott, som avlegger etter Schule Schloss Salem. Skolen baserte seg på tradisjonell tysk pedagogikk som må mange måter avvek fra det som var vanlig i det skotske skolesystemet, og på de prinsipper Hahn hadde utviklet.
Da Hahn i 1956 ble invitert til å tale for NATOs Defense College, opplevet han der samarbeid og vennskap mellom mennesker fra land som for bare kort tid siden var fiender. Hahn fikk idéen til å bringe unge mennesker sammen på tilsvarende måte, for f.eks. å bryte ned den kalde krigens fiendtligheter. Dermed oppstod United World Colleges (UWC), en gruppe av internasjonale skoler, hvor unge mennesker i alderen fra 16 til 18 fra alle deler av verden lever, lærer og deltar i sosiale aktiviteter sammen. Den første slike skolen var Atlantic College i Wales, grunnlagt i 1962. Idag finnes det 10 skoler i nettverket, og ytterligere 50 skoler som er påvirket av Hahns idéer og har sluttet seg sammen i Round Square Movement.
Hahn var sikker på at en utdannelse ville misslykkes dersom ikke hver ungdom fant sin lidenskap. Derfor ville han tilby sosiale aktiviteter ved skolene og hjelpe «indre» talenter.
Sammen med prins Philip grunnla han Duke of Edinburgh's Award.
Etter at han gikk av som rektor ved Gordonstoun reiste han tilbake til Salem, hvor han virket ved skolen til sin død.
Karl Bergmann
Han utgav også en bok, et skuespill og noen dikt. I de siste årene av sitt liv skrev han flere erindringsartikler i BT.
Bergmann ble gift i 1906 med skuespillerinnen Lilly Bergmann (f. Thomsen).
Hexarthrius melchioritis
Utbredelse
Arten er kjent fra Myanmar.
Arent de Besche
Arent Greve de Besche (født 4. desember 1878 i Kristiania, død 16. september 1945) var en norsk lege.
Han var sønn av Morgenbladets utgiver Oscar de Besche og Anna Sophie Løberg, og sønnesønn av legen Johan Gerhard de Besche. I 1914 ble han gift med Anita Iversen. Han var far til legen Arent de Besche (1917–1996).
Etter å ha vært elev ved Aars og Voss' skole ble han cand. med. i 1904. Fra 1906 til 1908 var han assistent ved laboratoriet ved Kristiania kommunale sykehus, og i 1908 studerte han bakteriologi under Georg Gaffky og August von Wassermann ved Robert Kochs institutt i Berlin, og tuberkulose ved sanatoriet i Beelitz. Fra 1909 til 1912 var han assistent ved Rikshospitalets patologisk-anatomiske institutt, og fra 1912 førsteamanuensis. Han fikk doktorgraden for en avhandling om «Bakteriologiske studier ved barnetuberkulose» i 1913.
I 1920 ble han utvevnt til dosent i medisinsk bakteriologi ved Universitetet i Kristiania og sjef for det bakteriologiske instituttet ved Rikshospitalet. Han tok avskjed i 1935.
Han var formann i Det norske medicinske Selskab fra 1930 til 1932, og var en av stifterne av Norske tuberkuloselegers forening.
Utmerkelser
De Besche ble valgt til medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1930.
UEFA-cupen 1993/94
UEFA-cupen 1993/94 ble vunnet av den italienske klubben Internazionale med 2-0 sammenlagt i finalekampene over den østerrikske klubben Austria Salzburg. Dette var UEFA-cupens 23 sesong. Turneringens toppscorertittel ble for øvrig delt mellom Edgar Schmitt fra Karlsruher SC og Dennis Bergkamp fra Inter med åtte mål hver.
Valserhône
Valserhône er en kommune i departementet Ain i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike. Den er resultatet av sammenslåingen av kommunene Bellegarde-sur-Valserine, Châtillon-en-Michaille og Lancrans den 1. januar 2019.
Geografi
Valserhône befinner seg der Valserine løper sammen med Rhone.
Otto Georg Jahn Reimers
Otto George Jahn Reimers (født 27. november 1867 i Bergen, død 11. mars 1962 ) var en norsk gårdbruker og politiker (B).
Karriere
Otto Georg Jahn Reimers ble født i Bergen og var sønn av bakermester Bastian Reimers (1838-1929) og Maren Møller Jahn (1844-1924). Reimers var elev ved den Tankske middelskole og var hospiterende elev ved Bergen tekniske skole. På en gård i Sunnhordland fikk han innsyn i praktisk jordbruksarbeid og gikk deretter ved Stend landbruksskole. Deretter ble det praksis på en gård og et par meierier i Danmark, før Reimers ble agronom på Halsnøy kloster. I 1892 kjøpte han din egen gård i Førland i Vikedal. Han var medlem av herredsstyret i Vikedal kommune fra 1897, varaordfører i perioden 1907-1910 og ordfører fra 1910 til 1916. Fra 1919 var han medlem av Høyfjellskommisjonen.
Aviser i Akershus
Aviser i Akershus er en oversikt over tidligere og nåværende avis er i Akershus fylke.
Nåværende
Aviser som gis ut i dag.
Preparert piano
Preparert piano er et piano som har fått sin lyd endret ved å plassere objekter på eller mellom strenger. Den amerikanske komponisten John Cage er også kjent for sitt arbeid med preparert piano.
Parapomecyna
Parapomecyna er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Ayancık
Ayancık er en by med 22 625 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Sinop. Den ligger sør for Svartehavet, øst for Türkeli, og vest for Erfelek.
Snarveien (Hønefoss)
Snarveien (3-9, 6) er ei gate ved Molvald i Soknedalen i Hønefoss.
Gata er en blindvei med innkjøring fra Hofsfossveien, og Åsveien er en stikkvei fra Snarveien. Gata er preget av trehusbebyggelse.
Angelo Di Pietro
Angelo Di Pietro (født 22. mai 1828 i Vivaro Romano ved Tivoli i Italia, død 5. desember 1914 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie. Han var blant annet apostolisk delegat i Paraguay, Uruguay og Argentina, deretter nuntius i keiserdømmet Brasil, Bayern, og Spania. I Roma ble han deretter camerlengo 1895, prefekt for Kongregasjonen for biskoper og regularklerikere 1902.
Han deltok ved konklavet 1903 som valgte pave Pius X, og ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV.
Han ble kreert til kardinal av pave Leo XIII i 1893.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Amfiteater
Amfiteater (fra gresk: amphitheatron; amfi og theatron, «teater på begge sider»; latin: amphitheatrum) er en åpen, ellipseformet bygning med en arena i midten og tilskuerplasser (tribuner) i trappetrinn oppover på begge sider av, eller helt rundt, en sentral scene. Scenen var alltid plassert på det laveste punktet og ble benyttet for underholdning, framføringer og sport. Amfiteatrene var særskilte for gresk og romersk arkitektur.
Begrepet er avledet fra antikkens greske ἀμφιθέατρον, amphitheatron, sammensatt av ἀμφί, amphi, i betydningen «på begge sider» eller «rundt» og θέατρον, théātron, i betydningen «sted for visning». Sistnevnte har gitt det norske ordet teater.
Antikkens romerske amfiteatre var ovale eller sirkulære i planet og med sitteplasser som gikk rundt i trappetrinn den sentrale framføringsarenaen, omtrent som en moderne stadium. Det står i kontrast til både antikkens greske og romerske teatre som ble bygget i en halvsirkel med sitteplasser på den ene siden av scenen. Romerske amfiteatre i antikken var betydelige offentlige hendelser som ble brukt for å vise fram gladiatorkamper, kappløp med hestetrukne stridsvogner, jakt på ville dyr, og henrettelser. Rundt 230 romerske amfiteatre ble bygget rundt om i Romerriket. Deres vanlige form, funksjoner og navn adskiller dem fra romerske teatre, som var mer eller mindre formet som en halvsirkel, som eksempelvis det romerske teateret i Bosra i sørlige Syria.
Teatrene var helst åpne (uten tak) friluftsbygg, gjerne kringsatt av dekorerte vegger av stein. Det mest kjente amfiteatret er trolig Colosseum i Roma, som rommet omkring 50 000 tilskuere.
Jakub Jurka
Jakub Jurka (født 13. juni 1999) er en tsjekkisk fekter.
Han representerte Tsjekkia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i andre runde.
Boğaziçi-universitetet
Det ble grunnlagt i 1863 som Robert College, og var den første amerikanske høyere utdanningsinstitusjon grunnlagt utenfor USA. Selv om det i dag er under tyrkisk administrasjon opprettholder universitetet fortsatt sterke bånd til det amerikanske utdanningssystemet.
Boğaziçi University rangerer konsekvent som Tyrkias beste universitet og har det største antallet søkere via de tyrkiske universitetsopptakseksamenene, noe som gjør det til det mest selektive statsuniversitetet i Tyrkia. Bare de 800 beste av de ca. 1,8 millioner deltakerne i den årlige opptaksprøven (TYT-AYT) blir tatt opp på universitetet.
Trond Lykke
Trond Lykke (født 3. februar 1946 i Trondheim, død 17. november 2020 samme sted ) var en norsk forretningsmann.
Han gikk økonomisk gymnas, hadde et studieopphold i England, og trådte inn i familieselskapet I.K. Lykke i 1968. I.K. Lykke er eierselskapet bak dagligvarekjeden Bunnpris. Han tok over som administrerende direktør i 1978. Han overlot ledelsen til sin sønn Christian Lykke i 2005, men fortsatte som deleier og medlem av styret.
Lykke var Danmarks konsul i Trondheim.
Trond Lykke var sønnesønn av statsminister Ivar Lykke.
Kenneth McKellar
Kenneth McKellar (født 23. juni 1927 i Paisley i Skottland, død 9. april 2010 i California i USA) var en skotskfødt britisk sanger og tenor.
Bakgrunn
McKellar ble født i Paisley i Skottland og studerte skogbruk ved University of Aberdeen, senere jobbet han for den skotske avdelingen av britiske Forestry Commission. Han øvde senere ved Royal College of Music som operasanger, men gikk senere over til å synge tradisjonelle skotske sanger og musikkstykker. Fra 1959 til 1977 turnerte han jevnlig i USA og Canada sammen med andre skotske underholdere som Helen McArthur. Utover i 1960-årene opptrådte han også i flere pantomime-stykker i Storbritannia.
Hans navn skal kalles Jesus (album)
Hans navn skal kalles Jesus (album) er et musikkalbum fra 1962. Det kom ut på Odeon ‎og hadde nummeret MOCN 1002. Olav Werner synger salmer akkompagnert av Rolf Holger.
Kenneth McKellar
Bakgrunn
I 1965 valgte BBC McKellar til å representere Storbritannia i Eurovision Song Contest i Luxembourg. I britiske finalen sang han fem sanger, der britiske tv-seere stemte frem «A Man Without Love» som vinner. Ifølge John Kennedy O'Connors The Eurovision Song Contest – The Official History, hadde McKellar skiftet til kilt like før sendingen, og publikum reagerte med å gispe. I den internasjonale finalen endte bidraget på niendeplass av 18 land – Storbritannias svakeste plassering fra debuten i 1957 og frem til 1978. «A Man Without Love» nådde en 30. plass på UK Singles Chart i mars 1966. Albumene The World of Kenneth McKellar (1969) og Ecco Di Napoli (1970), lå til sammen ti uker på den britiske albumlisten. Han spilte også inn et album på afrikaans, kalt Kuier By Ons, som ble utgitt like før han turnerte Sør-Afrika i oktober 1970.
Foruten musikk, skrev McKellar en sketsj som komikergruppen Monty Python fremførte i The Secret Policeman's Ball. Dette er den eneste Monty Python-sketsjen som er skrevet av noen utenfor gruppen.
McKellar ga ut de fleste av innspillingene sine på Decca Records. Han spilte også inn flere klassiske verker, blant andre Händels Messias sammen med Joan Sutherland under ledelse av Adrian Boult. Da han forlot Decca i 1970-årene, signerte han for Lismor Records i perioden 1983–1996 og spilte inn flere album før han pensjonerte seg i slutten av 1990-årene.
McKellar spilte også inn musikalen Kismet med Robert Merrill, og han spilte in flere gæliske sanger.
Rhipogonaceae
Rhipogonaceae (eller Ripogonaceae) er en bredt anerkjent plantefamilie i ordenen Liliales. Familien omfatter bare én slekt – Rhipogonum (eller Ripogonum). Dens 6 arter vokser i det østlige Australia og Ny-Guinea, samt på New Zealand.
IBM z15 (mikroprosessor)
IBM z15 har 12 kjerner, mens forgjengeren IBM z14 hadde 10 kjerner. Hver kjerne støtter toveis samtidige multitråder.
Kjernene implementerer CISC-arkitekturen z/Architecture med en superskalær instruksjonspipeline som eksekveres utenfor rekkefølge. Nytt i z15 er en integrert Nest Accelerator Unit, som deles av alle kjerner for å akselrere datakompresjon.
Neocoenyra
Neocoenyra er en slekt av sommerfugler som hører til underfamilien ringvinger (Satyrinae) i den store familien flikvinger (Nymphalidae).
Utseende
Middelsstore, brune sommerfugler med avrundede vinger. Oversiden er brun, forvingen med en stor øyeflekk som ytterst har en smal brun rand, innenfor denne er den gul eller oransje, så svart med to små, hvite kjerner. Bakvingen har 2-6 mindre flekker farget som flekken på forvingen, men med bare én hvit kjerne-
Mary Rand
Mary Denise Rand (født 14. februar 1940 i Wells, Somerset) er en tidligere britisk friidrettsutøver.
I 1964 ble Mary Rand den første britiske kvinne som vant OL-gull i friidrett for sitt land (i lengdehopp). Få dager senere gjentok Ann Packer bedriften, på 800 meter.
Rands første internasjonale opptreden var under Samveldelekene 1958 i Cardiff. Hun hoppet 1,61 m i høyde, og kom på femteplass i finalen. I lengde tok hun sølv med et lengstehopp på 5,97 m. En måned senere kom hun på femteplass under EM 1958 i Stockholm – denne gang i femkamp.
Under OL 1960 i Roma var hun regnet som favoritt i lengde, men oppnådde bare en niendeplass. Hun deltok også på 80 meter hekk, men med tiden 11,1 var hun et tidels sekund for sent ute til å ta bronsemedaljen. Under EM 1962 i Beograd var hun med på å ta bronse. Bronse ble det også i lengde med et hopp på 6,22 m.
Under Samveldelekene 1966 i Kingston på Jamaica vant hun lengde med 6,36 m.
I 1969 giftet hun seg med den amerikanske tikjemperen Bill Toomey. De ble skilt i 1992.
Hexarthrius howdeni
Hexarthrius howdeni er en bille som hører til familien hjortebiller (Lucanidae) i gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
En middelsstor (hannen 42-52 millimeter), blank, brunsvart hjortebille. Hannens kjever er nokså rette, med en innoverrettet tann omtrent i midten, med spredte, små tenner langs innerkanten. Denne arten er mindre enn de fleste andre Hexarthrius-artene. Antennene er nokså tynne, med en liten, seks-leddet vifte. Pronotum er rektangulært, mye bredere enn langt. Hunnen er helt svart, mye mindre enn hannen, uten påfallende forstørrede kjever.
Levevis
Larvene utvikler seg i råtne trestammer.
Utbredelse
Arten er kjent fra Filippinene.
Antonius og Kleopatra
Antonius og Kleopatra (engelsk tittel: Antony and Cleopatra) er en tragedie av William Shakespeare. Dramaet ble første gang trykket i Første folio av 1623, men ble antagelig skrevet i tiden 1606-1607.
Handlingen er basert på Thomas Norths oversettelse av Plutarks Parallelle liv (gresk: Βίοι Παράλληλοι; Bíoi Parállēloi), og stykket følger forholdet mellom Kleopatra, dronning av Egypt, og Marcus Antonius, romersk hærfører og statsleder, fra tiden med hvor den romerske republikk gjorde opprør mot det andre triumvirat og fram til Kleopatras selvmord under den romerske republikkens siste krig. De fremste figurer er Octavianus, en av Antonius' medsammensvorne i triumviratet og den framtidige keiser av Roma. Tragedien er romersk stykke preget av raske, panoramiske skifter i geografiske steder, og i register ved at det veksler mellom den sensuelle, fantasirike byen Alexandria i Egypt og den mer pragmatiske, strenge byen Roma.
Rollen som Kleopatra i dette stykket er vurdert som et av de mest komplekse kvinnelige roller i Shakespeares verker. Hun er jevnlig forfengelig og teatralsk, provoserer et publikum nesten til forakt; men på samme tid har Shakespeares anstrengelser innhyllet både henne og Antonius med tragisk storhet. Disse selvmotsigende trekkene har ført til berømte todelt kritiske vurderinger.
Sjanger
Det er vanskelig å plassere Antonius og Kleopatra i en bestemt, avgrenset sjanger. Det kan bli klassifisert som et historisk dram (skjønt det overholder ikke helt og holdent en historisk redegjørelse), tragedie (skjønt ikke fullstendig i henhold til de aristoteliske begreper), komedie og romanse.
Wang Zijie
Wang Zijie (født 15. juli 1996) er en kinesisk fekter.
Han representerte Kina under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor han ble utslått i andre runde.
PPS 43
PPS 43 er en sovjetisk maskinpistol i kaliber 7,62 x 25 mm Tokarev.
Historie
Våpenet ble utviklet under andre verdenskrig for å være et selvforsvarsvåpen for oppklaringsavdelinger, kjøretøymannskaper og andre. Den ble tatt fram som et rimeligere alternativ til den vanlige PPSj 41 i tjeneste på den tiden, blant annet ble stansede metalldeler tatt i bruk. Prototypene ble testet på våren 1942, og over 45 000 våpen ble produsert som PPS 42 før noen forbedringer ble innført og den fikk det endelige navnet PPS 43.
Lisensproduksjon
Flere varianter ble lisensprodusent i Polen, Finland og Kina, i tillegg til bruk i Warszawapakten og i Asia og Afrika.
Knusk
Knusk er et medium en kan bruke, når en skal lage ild. En kan da bruke tørt sammenbuntet gress, lange smale høvelflis, knuskkjuke og mye annet. En legger da knusken like inntil der en prøver å lage ilden. Ilden kan lages ved en gnir pinner mot hverandre (friksjonsvarme), bruker flint og stål eller andre tennkilder.
Knuskkjuke ble tidligere aktivt høstet, kokt i vann og tørket. Denne tresoppen, som en oftest finner på bjørk og bøk, ble tidligere aktivt høstet og tilberedt til å brukes som knusk. Derfor har knuskkjuke sitt navn. Det engelske navnet på knusk er «tinder».
Matteo Anesi
Matteo Anesi (født 16. august 1984 i Baselga di Pinè) er en italiensk skøyteløper.
I 2005 vant Anesi, sammen med Enrico Fabris og Ippolito Sanfratello sølv på lagtempo under VM enkeltdistanser.
Under OL 2006 i Torino ble lagtempo på skøyter arrangert for første gang. Matteo Anesi deltok på det italienske laget som overraskende slo Canada i finalen, slik at Italia kunne feire historiens første OL-gull på skøyter. De øvrige løperne på gullaget var Enrico Fabris, Ippolito Sanfratello og Stefano Donagrandi.
Anand Tucker
Anand Tucker (født 24. juni 1963 i Thailand) er en regissør som for en periode på noen måneder skulle regissere første del i Den mørke materien-trilogien. Han forlot imidlertid prosjektet i begynnelsen av mai 2006, og han ble erstattet av mannen han opprinnelig tok over for, Chris Weitz.
NIFL Premiership
Ligaens nåværende hovedsponsor er Danske Bank.
Historie
Irish Football League var navnet på den irske toppdivisjonen i fotball for menn fra 1890. I 1921 da Nord-Irland ble en egen nasjon, ble også fotballigaen delt. Den irske ble en egen serie kalt Football League of Ireland (fra 2007 FAI League of Ireland). Den gjenværende ligaen i Nord-Irland beholdt navnet Irish Football League. Den skiftet i 2003 navn til Irish Premier League og i 2008 til IFA Premiership.
Ruggiero Bonghi
Ruggiero Bonghi (født 21. mars 1826 i Napoli, død 22. oktober 1895 i Torre del Greco) var en italiensk filolog.
NIFL Premiership
UEFA-ranking (2022)
''UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen. ''
Ruggiero Bonghi
Liv
Han var sønn av en advokat. Etter farens død i 1836 giftet moren seg på nytt med dikteren Saverio Baldacchini. Bongi deltok i det liberale, neoguelfiske miljøet i Napoli. I revolusjonsåret 1848 oppholdt han seg i Roma og Firenze, men i 1850 ble han utvist fra Toscana etter oppfordring av regjeringen i Napoli. I de neste årene oppholdt han seg som landflyktig i Torino, Stresa, Paris og London. I 1859 ble han utevnt til professor i logikk ved Universitetet i Pavia. Etter Frans IIs amnesti i 1860 vendte han tilbake til Napoli, hvor han ble redaktør for avisen Il Nazionale.
Etter Garibaldis inntog i Napoli ble Bonghi utnevnt til professor i filsofi ved Universitetet i Napoli. Samtidig ble han valgt til representant i det nye deputertkammeret i det samlede kongeriket Italia. I 1865 ble han utnevnt til professor i latinsk litteratur ved Istituto di Studi Superiori Pratici e di Perfezionamento i Firenze, den nye hovedstaden. Men alt i 1866 flyttet han til Milano, hvor han var redaktør for avisen La Perseveranza til 1874. I årene 1874–1876 var han italiensk undervisningsminister. I 1881 grunnla han tidsskriftet La Cultura.
Verk
Bonghi utga flere lærebøker i historie. Han skrev lenge på en stor Storia di Roma («Romas historie»), men rakk bare å utga de to første bindene. Fragmenter av det tredje bindet utkom posthumt i 1896.
Cervera-demningen
Cervera-demningen, også kjent under navnet Ruesga, er en demning i provinsen Palencia i Spania. Det ligger i elva Rivera, i nedbørfeltet til Duero, nord i landet. Demningen ligger på 1.006 meter over havet.
Reservoaret er på 1,1 km² (106 hektar), mens vannmassene som demmes opp har et volum på ca. 11 millioner m³. Selve damanlegget er 30 meter høyt, 130 meter langt og er en gravitasjonsdam. Reservoaret kalles Ruesga.
Kvikksølv
Kvikksølv er et kjemisk grunnstoff med symbol Hg og atomnummer 80. Grunnstoffets symbol er en forkortelse av hydrargyrum, etter hydr, vann, og argyros, sølv. Kvikksølv er eneste metall som er flytende ved standard trykk og temperatur; det eneste av de andre grunnstoffene som er flytende under disse betingelsene, er brom. Med et frysepunkt på -38,83 °C og et kokepunkt på 356,73 °C, er kvikksølv et av metallene med minst differanse mellom frysepunkt og kokepunkt, og har således et av de minste spekter for temperaturforskjeller i flytende tilstand av alle metaller. Som et sølvfarget metall med høy massetetthet, og tilhørende i periodesystemets d-blokk, er kvikksølv et av de fem metalliske grunnstoffene som er flytende ved eller i nærheten av romtemperatur og atmosfærisk trykk, hvor de andre er cesium, francium, gallium og rubidium.
Kvikksølv har blitt benyttet i termometre, barometre, manometre, blodtrykksmålere, flottører brukt til nivåregulering, enkelte elektriske brytere, og andre vitenskapelige instrumenter. Bekymringer i forbindelse med grunnstoffets toksisitet har ført til at kvikksølvbaserte termometre og blodtrykksmålere i stor grad er faset ut for bruk i kliniske omgivelser til fordel for alkoholfylte, digitale eller termistor-baserte instrumenter. Kvikksølv er fortsatt i bruk i vitenskapelige forskningsapplikasjoner og i amalgam brukt til tannfyllinger, samt til elektrisk belysning: elektrisitet som passerer kvikksølvdamp i et fosforrør, slik det gjør i lysrør, produserer kortbølget ultrafiolett lys som gjør at fosforet sender ut lys i synlig bølgelengde.
Historie
Kvikksølv har blitt funnet i egyptiske gravsteder datert til 1500 f.Kr.
I Kina og Tibet ble kvikksølv benyttet i den hensikt å forlenge livet, lege benbrudd og opprettholde en generelt god helsetilstand. Qin Shi Huang Di, som var første keiser for et forent Kina, ble angivelig gravlagt i et gravkammer med elver av flytende kvikksølv, lagt til i en modell av landet han regjerte over, hvor de skulle representere Kinas elver. Keiseren selv døde etter å ha drukket kvikksølv og spist en pulverblanding av blant annet knust jade, noe som angivelig skulle gi ham evig liv.
Antikkens grekere brukte kvikksølv i salver; Oldtidens egyptere og romerne brukte det i kosmetikk, som noen ganger kunne forårsake deformasjoner i ansiktet. I Lamanai, som en gang var en av de større byene i Maya-sivilisasjonen, er det gjort funn av kvikksølv under en markør i en meso-amerikansk ballhall. Omtrent 500 f.Kr. var kvikksølv i bruk til framstilling av amalgamer (Middelalderlatin amalgama, «kvikksølvlegering») sammen med andre metaller.
Alkymister trodde at kvikksølv var «prima materia», basis for alle stoff. De mente at ulike metaller kunne dannes ved å tilsette ulik kvalitet og kvantitet av svovel. Det edleste av disse var gull, og kvikksølv ble benyttet i forsøkene på å forvandle uedle (eller ikke rene) metaller til gull, noe som også var mange alkymisters store mål.
Ordet «kvikksølv» stammer fra norrønt, kviksilfr Dette ordet har den samme betydningen som gresk ὑδράργυρος (hydrargyros, betyr flytende sølv) og latin argentum vivum (betyr levende sølv).
Fysiske egenskaper
Kvikksølv er et sølvhvitt metall med høy massetetthet. Sammenlignet med andre metaller, har det dårlige varmeledningsevne, men leder elektrisitet relativt bra.
Kjemiske egenskaper
Kvikksølv har et uvanlig lavt smeltepunkt for et d-blokkmetall å være. En komplett forklaring på dette vil kreve en dypere redegjørelse ved hjelp av kvantefysikk, men kan forklares slik: kvikksølv har en unik elektronkonfigurasjon, hvor underskallene 1s, 2s, 2p, 3s, 3p, 3d, 4s, 4p, 4d, 4f, 5s, 5p, 5d og 6s er fylt opp med elektroner. Da en slik konfigurasjon motstår fjerning av elektroner, opptrer kvikksølv på lignende måte som edelgassene, som former svake bindinger og dermed smelter lett. Stabiliteten av 6s-skallet skyldes at 4f-skallet allerede er fylt opp. Et f-skall forhindrer i liten grad atomladingen som oppstår som et resultat av samspillet mellom 6s-skallet og atomkjernen. Fraværet av et fylt f-skall er årsaken til at kadmium har et betydelig høyere smeltepunkt. Metaller som gull har et elektron mindre i 6s-skallet enn man finner i kvikksølv. Elektronene i gull faller lettere bort, slik at det dannes relativt sterke metallbindinger.
Ved smeltepunktet (−38.86 °C) har kvikksølv en massetetthet på 13,534 g/cm³.
Reaksjonsevne og forbindelser
Kvikksølv løses opp og danner amalgamer med gull, sink, og mange andre metaller. Da jern er et unntak, har flasker av jern tradisjonelt blitt brukt til oppbevaring av kvikksølv. Andre metaller som ikke danner amalgamer i kontakt med kvikksølv, er tantal, wolfram og platina. Når varmet opp, reagerer kvikksølv med oksygen i luften, slik at kvikksølvoksid dannes, en forbindelse som kan dekomponeres ved videre oppvarming.
Da kvikksølv ligger over hydrogen i den elektrokjemiske spenningsserien, reagerer ikke kvikksølv med de fleste syrer, som fortynnet svovelsyre, men kvikksølv løses opp i konsentrerte, oksiderende, sterke syrer som konsentrert svovelsyre, salpetersyre og kongevann, hvor det dannes salter av kvikksølv og henholdsvis sulfater, nitrater og klorider. Som med sølv, reagerer kvikksølv med hydrogensulfid under normaltrykk. Kvikksølv reagerer også med svovel i pulverform, som brukes blant annet i sett for bruk ved kvikksølvsøl for å absorbere kvikksølvdamp (settene inneholder også aktivt kull og sinkpulver).
Viktige kvikksølvsalter inkluderer:
I disse forbindelsene finner man kvikksølv med oksidasjonstilstandene +1 og +2. Oksidasjonstilstanden +1 involverer det dimeriske kationet Hg22+. Løsninger med Hg22+ er i likevekt med Hg2+ og metallisk kvikksølv:
Denne likevekten betyr at løsninger med Hg22+-ioner også har en liten andel Hg2+. Ved å la Hg2+ inngå i en annen reaksjon, som ved danning av komplekse forbindelser med sterke ligander eller ved felling av et ikkeløselig salt, vil likevekten forskyves slik at Hg22+ blir omdannet til Hg2+ og kvikksølv i ren tilstand.
Høyere oksidasjonstilstander for kvikksølv ble bekreftet i september 2007, da kvikksølv(IV)fluorid (HgF4) ble framstilt ved hjelp av matrix isolasjonsteknikker.
Laboratorieforsøk har vist at elektriske utladninger får edelgasser til å inngå forbindelser med kvikksølvdamp. Disse forbindelsene holdes sammen av van der Waalske krefter, med henholdsvis Hg·Ne, Hg·Ar, Hg·Kr og Hg·Xe som resultat (se excimer). Organiske kvikksølvforbindelser er også viktige. Metylkvikksølv er en farlig forbindelse som ofte inngår som forurensning i innsjøer og elver.
Kvikksølv og aluminium
Kvikksølv lar seg lett kombinere med aluminium i dannelsen av kvikksølv-aluminiumamalgam, når metallene i ren tilstand kommer i kontakt. Dersom aluminiumamalgamen kommer i kontakt med luft, okisderer imidlertid aluminiumen, og ren kvikksølv blir dannet igjen. Oksidet flakes av, og ny aluminiumamalgam eksponeres i kontakt med luft, og prosessen gjentas. Prosessen fortsetter inntil all kvikksølvamalgamen er oppløst. Fordi prosessen frigjør kvikksølv, kan en liten mengde kvikksølv tære gjennom et større stykke aluminium over tid, ved progressivt å danne amalgam, for så å tære av aluminiumen som oksid.
Aluminium i kontakt med luft er vanligvis beskyttet av et molekyltynt lag med sin egen oksid, som hindrer oksygen i å reagere med selve metallet. Kvikksølv i kontakt med oksidet er ikke skadelig, men dersom ren aluminium skulle være eksponert, kan kvikksølvet blande seg med dette, og aluminiumen kan skades. Det er derfor restriksjoner på bruk og håndtering av kvikksølv i nærheten av aluminium. Kvikksølv er i særdeleshet ikke tillatt medbragt på fly under de fleste omstendigheter, på grunn av faren for at det skal danne amalgam med eksponerte flydeler av aluminium.
Isotoper
Naturlig forekommende kvikksølv består av 7 stabile isotoper: 196Hg (0,15 %), 198Hg (9,97 %), 199Hg (16,87 %), 200Hg (23,1 %), 201Hg (13,18 %), 202Hg (29,86 %) og 204Hg (6,87 %). I tillegg finnes 33 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper hvorav de mest stabile er 194Hg med halveringstid 444 år, 203Hg med halveringstid 46,612 døgn, 197Hg med halveringstid 64,14 timer og 195m1Hg med halveringstid 41,6 timer. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 1 time.
CAS-nummer: 7439-97-6
Forekomst
Kvikksølv kan i sjeldne tifeller forekomme i ren form naturlig, men finnes hovedsakelig i mineralet sinober (HgS). Dette mineralet forekommer vanligvis i områder med tidligere vulkansk aktivitet. Andelen av kvikksølv i jordskorpen er omtrent 0,08 ppm. Forekomster finnes blant annet i Serbia, Italia, Kina, Algerie, Kirgisistan og Spania. Fordi Italia og Spania omtrent ikke produserer kvikksølv, har disse to landene 2/3 av all verdens forekomster. De rikeste kvikksølv-malmene kan inneholde opptil 2,5 % kvikksølv.