cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ofoten
Stedsnavna
Ofoten, uttalt of`foten, er egentlig navnet på det som nå blir kalt Ofotfjorden. Gammelnorsk form var Ófóti. Senere ble fjordnavnet overført til landskapet omkring. Betydningen er usikker. Ó- kan kanskje komme av gammelnorsk úfr, «bergugle», eller av gammelnorsk ó, «elv». Sisteleddet er fótr, «fot», som også fins i andre fjordnavn.
Slaget om Shanghai
Slaget
Under det voldsomme tre måneder lange slaget sloss kinesiske og japanske soldater mot hverandre i Shanghais sentrum, omliggende byer og strendene langs Jiangsu kysten, der japanerne landsatte tropper. De kinesiske soldatene brukte for det meste små våpen under deres forsvar av Shanghai mot et overveldende japansk stormløp med luft-, marine- og stridsvognstyrker. Men kineserne ytet sterk motstand mot de japanske styrkene for over tre måneder.
Ofoten
Stedsnavna
Lødingen, uttalt lød`diŋen eller lø`diŋen, kommer av gammelnorsk Lǫðueng sammensatt av laða, «løe», og eng, «grasmark». Dette gårdsnavnet fins også flere steder.
Slaget om Shanghai
Slaget
Et markant eksempel på velorganisert kinesisk motstand under slaget er oberst Xie Jinyuans forsvar av Sihang-varehuset nær slutten av slaget, hvor han med bare 423 mann forsvarte mot tallmessig overlegne japanske styrker fra 26. oktober til 1. november, rett foran de utenlandske konsesjonene i Shanghai, og som styrket kinesernes allerede lave moral.
Ofoten
Stedsnavna
Evenes, uttalt æ:`veness og tidligere øv`nes, inneholder kanskje mannsnavnet Øyvind, som ofte får formen Øven i dialekter, som førsteledd. Sisteleddet er det gammelnorske nes, «framstikkende terrengformasjon».
Ankenes, uttalt aŋ`keness eller aŋ`kenes, er opprinnelig et gårdsnavn. Førsteleddet kan være gammelnorsk Anki, kjæleform av mannsnavnet «Arnkell», eller dialektnavnet anke, «havelle».
Maratonsvømming under VM i svømmesport 2022 – 10 km menn
Resultater
Øvelsen startet klokken 12:00.
Slaget om Shanghai
Slaget
Den andre fasen varte fra 23. august til 26. oktober, da japanerne iverksatte amfibiske landinger på Jiangsu-kysten, og de to hærene sloss mot hverandre i Stalingrad-liknende tilstander i byen, hvor japanerne prøvde å få kontrollen over byen og de nærliggende områdene. Inntil 17. september bygget Kuomintang opp en forsvarslinje ved nordbanegården og andre fase av slaget begynte. Denne fasen var preget av harde kamper fra hus til hus. På daværende tidspunkt var 100 000 japanske soldater innsatt i kampene i byen, og midt i september brøt de gjennom forsvarslinjen. De kinesiske enhetene trakk seg tilbake til nye forsvarslinjer og japanerne økte antall tropper til 200 000 mann. Frem til den 23. oktober ble Kuomintang trengt tilbake til den "Blå dragehøyden", som de forsvarte tross store tap.
Ofoten
Stedsnavna
Ballangen, uttalt bal`laŋŋen, er opprinnelig et fjordnavn. Sisteleddet består av gammelnorsk angr, «fjord». Førsteleddet er usikkert. En mulighet er at fjorden opprinnelig het Bagangr av gammelnorsk bágr, «noe som hindrer».
Slaget om Shanghai
Slaget
Den tredje og siste fasen varte 27. oktober til slutten av november, da den kinesiske hæren trakk seg tilbake, til tross for japanske flankemanøvrer og de påfølgende kampene på veien til Kinas hovedstad, Nanjing. De kinesiske linjene brøt sammen under presset og da den 10. japanske armé i midten av november gjorde landgang i Hangzhoubukten måtte Kuomintang trekke seg tilbake for ikke å bli omringet.
Ofoten
Stedsnavna
Tjeldsund, uttalt k̡el̡l̡`sun̡n̡, er en variant av Tjeldsundet som er navnet på sundet mellom Tjeldøya og Hinnøya. Tjeld- kan komme av Tjǫld eller Tjalda som gammelt navn på Tjeldøya. Dette navnet kan igjen komme av gammelnorsk tjald, «telt» eller av fuglenavnet tjaldr. «tjeld».
Slaget om Shanghai
Slaget
For å muliggjøre de kinesiske styrkenes tilbagetok forskanset omkring 452 soldater fra 2. bataljon i 524. regiment i Sihang-varehuset (kinesisk: 四行倉庫|v=四行仓库Sìháng Cāngkù) under regimentsjef Xie Jinyuan (kinesisk: 謝晉元). Troppene tilhørte 88. divisjon, en av Kuomintang-divisjonene som var utdannet og utstyrt av tyske militærrådgivere. Sihang-varehuset hadde et areal på 33 000 m² og var 6 etasjer høyt. Mellom 26. og 30. oktober slo troppene ca. 10 japanske angrep tilbake og drepte over 200 japanske soldater. Dette gjorde det mulig for de resterende troppene å trekke seg tilbake uten at de japanske styrkene kunne gå etter dem. Befolkningen i Shanghai, herunder innbyggerne i det utenlandske kvarteret, støttet soldatene med mat og ammunisjon som ble funnet i gatene. 30. oktober rømte de overlevende soldatene fra bygningen og trakk seg tilbake til den britiske bydelen, som de japanske troppene ikke kunne trenge inn i, da Japan på daværende tidspunkt ikke var i krig med Storbritannia.
Ofoten
Stedsnavna
Narvik, nå uttalt narr`vi:k og tidligere na:r'vika, er et nytt navn på den tidligere kommunen Ankenes. Navnet er opprinnelig et gårdsnavn og er ikke sikkert tolket. Forslag på forklaringer inkluderer Knarravík av gammelnorsk knǫrr, «handelsskip», Njarðarvík av gudenavnet Njǫrðr, mannsnavnet Narfi, nå Narve, som førsteledd og et førsteledd av gammelnorsk nór, «smalt sund». Den siste forklaringa anses som usannsynlig av Oluf Rygh.
Slaget om Shanghai
Slaget
Denne hendelsen ble feiret som De 800 helter (kinesisk: 八百壯士 Bābǎi Zhùangshì), og det ble komponert et heltedikt om dem, som skal ha styrket de kinesiske troppenes moral ytterligere.
Ofoten
Kommuner
Ofoten er inndelt i fire kommuner:
Slaget om Shanghai
Etterspill
Til slutt måtte kineserne akseptere at Shanghai var tapt, samtidig som de mistet en betydelig del av sine beste soldater, og uten å få noen internasjonal hjelp. Viktigere var det for kineserne å oppnå en styrkning av soldatenes moral, da man for første gang for alvor hadde satt seg til motverge mot den japanske erobringen. Det kom nå til å stå klart om at man ikke bare ville oppgi landet uten videre. Men tapene var enorme og Kuomintang mistet rundt en tredjedel av de kampdyktige soldatene i slaget. Dette førte til en endring av strategien, ettersom man ikke hadde råd til flere slike, voldsomme slag mot japanerne. Over en millioner soldater deltok i slaget og tilsammen falt mer enn 300 000 soldater.
Ofoten
Befolkningsutvikling
Tabellen viser befolkningsutviklingen i Ofoten i årene 1769-2001 basert på kommunegrensene fra 2002.
Muscatine (Iowa)
Muscatine er en amerikansk by som ligger i Muscatine County i Iowa.
Ofoten
Tettsteder
Tettsteder i Ofoten, rangert etter innbyggertall (kommune i parentes):
EM i aking 1980
EM i aking 1980 (europamesterskapet i aking) ble arrangert i Olang i Italia i 1980.
Slaget om Shanghai
Etterspill
Den kinesiske motstanden kom riktignok som et sjokk for de japanske styrkene, som hadde blitt opplært til å tro at de var militært og kulturelt overlegne, så de japanske styrkene ble betydelig demoralisert. Japanerne kunne se at deres strategi om en rask erobring hadde slått feil, og de hadde uventet store tap. Moralen blant soldatene sank ytterligere da det kort tid etter slaget ble gitt ordre om å marsjere mot Nanking (Nanjing), den daværende hovedstaden i Republikken Kina. Allerede underveis på marsjen kom det til grusomheter mot den kinesiske sivilbefolkningen. Etter slaget om Nanking ble opp imot 300 000 sivile og krigsfanger drept i Nanjing-massakren. Men forsvaret av Shanghai hadde ført til nasjonalistisk kinesisk motstand mot japanerne i det som ble en brutal åtte år lang konflikt.
Muscatine (Iowa)
Den har og dekker et areal på 49,77 km².
Ofoten
Byer
Narvik fikk bystatus som kjøpstad i 1901.
Overflytting til Troms fylke
I forbindelse med kommunereformen i Norge ble Tjeldsund slått sammen med Skånland kommune i Sør-Troms 1. januar 2020. Den sammenslåtte kommunen heter Tjeldsund og hører til Troms og Finnmark fylke.
Mies van der Rohe-huset
Mies van der Rohe-huset (tysk: Mies van der Rohe Haus, Haus Lemke eller Landhaus Lemke) er et tidligere bolighus, nå galleri i Alt-Hohenschönhausen i Berlin. Det er det siste gjenværende bolighus tegnet av Ludwig Mies van der Rohe i Tyskland, før han reiste til USA. Huset er oppført i Bauhaus-stil i begynnelsen av 1930-årene og ble fullført i 1933. Byggherrer var ekteparet Lemke som imidlertid kun bodde i huset noen få år.
Bygningen er L-formet og med flatt tak. Ytterveggene er forblendet med teglstein. Interiøret er også fra Mies van der Rohes atelier og tegnet av hans livsledsager gjennom mange år, Lilly Reich.
Kronstad hovedgård
Kronstad Hovedgård er en herregård og herskapsvilla i empirstil beliggende på Kronstadhøyden, Kronstadveien 30, i Årstad bydel i Bergen. På den 7,8 mål store eiendommen ligger det i dag et to-etasjers hovedhus, en vaktmesterbolig med tilhørende uthus og et hagehus. Hagen har flere store bøke- og lindetrærer. Terrenget er delvis terrasert og hagen er omgitt av en høye, hvitkalkete gråsteinsmurer som er tekket med sortglasserte panner. Fra eiendommen er det utsikt mot Bergen sentrum, Store Lungegårdsvann og Fjellsiden.
Eldre historie
Gården Kronstad, først kalt Hunsstadir, senere Honstad og Hunstad, ble trolig etablert på 1100-tallet og tilhørte cistercienserklosteret Nonneseter. Gården ble i 1480 solgt til Antoniusbrødrene. Den danske adelsmannen og lensherre for Bergenhus, Vincens Lunge, overtok gården i 1528. Det tidligere Ålrekstadvannet fikk nå også navnet Lungegårdsvannet. Gården ble i Lungefamiliens eie til Bjørge Juel overtok. Juels datter, Sidsel, ble gift med admiral Bernt Orning, som solgte eiendommen den 1. september 1693 til kapellan i Domkirken, Ove Schrøder. Etter Schrøders død i 1695 ble gården solgt på auksjon til Karen deLange, enke etter den rike kjøpmann Hans Hansen. Enkefruen solgte gården videre 7. januar 1705 til sogneprest i Domkirken, magister Anders Bruun. Fra denne tid ble gården kalt Cronstad eller Kronstad. Anders Bruun døde allerede samme år, og enken solgte gården til handelsmann Henrik Meyer Arntsen, som i 1725 solgte den til kjøpmann Ove Holm. Gården ble forpaktet av fenrik Hans Brandt etter Holms død. Brandt stiftet gjeld på gården og den ble solgt på auksjon til apoteker Peter de Beche. Etter hans død overtok enken, Rebekka von der Lippe. Gården ble forpaktet av Jens Jensen, men i 1760 solgt til Dan Lau. I 1775 kjøpte sønnen Kristoffer Henrik gården. Senere fikk forpakter Jens Jensen anledning til å kjøpe, og han bygde nye hus.
Jacob Coning
Jacob Coning (født 1647 el. 1648 i Amsterdam, død 16. juli 1724 i København ) var en nederlandsk maler som virket som hoffmaler i Danmark. Han var en av de første malerne i Danmark som spesialiserte seg på topografiske malerier. I tillegg utførte han portretter.
Kronstad hovedgård
Nyere historie
Amelns hovedhus kan sees på flere prospekter av Johan F. L. Dreier. De viser husets dominerende posisjon på Kronstadhøyden. Husets er omgitt av de høye hagemurene, lignende de man finner ved Christinegård. Hovedhuset var den gang på en og halv etasje, med et høyt halvvalmet tak og en hovedfasade preget av en stor buet midtark.
Jacob Coning
Coning var sønn av gullaldermaleren Jacob Koninck, gikk i lære hos faren og hos Adriaen van de Velde. I 1676 reiste han til København etter innbydelse fra kong Christian V. Kort tid etter at han ankom København mente han seg forfulgt og forulempet av malerlauget og henvendte seg til kongen om hjelp. Kongen utstedte da et beskyttelsesbrev eller en bevilling slik at han kunne arbeide uavhengig av lauget, som fri kunstner.
Kronstad hovedgård
Nyere historie
I 1840 ble Kronstad kjøpt av konsul og kjøpmann Joachim Friele. Han fikk i 1844 engasjert stadskonduktør Ole Peter Riis Høegh til å ombygge den opprinnelige bygningen, som var fra ca. 1781. Friele var vinimportør og en anekdote fra Anthon Mohr Wiesner forteller at det franske vinslottet Château Margaux skal ha vært modell for fasaden. Kronstad ligner imidlertid en del på herregårdene Austad gård (Drammen) fra ca. 1813 og Gjemsø kloster (Skien) fra ca. 1832. Kronstad fikk en ny etasje og ble rikt utstyrt med tempelfront, kraftige hjørnepilastre og fasader som er regelmessig oppdelt av vinduer. Empirebygningens andre etasje er preget av gjenbruket av rokokkodører og listverk fra Amelns tidligere bygning på stedet.
Jacob Coning
I 1698 ble han ansatt som hoffmaler med en årlig lønn på 400 riksdaler og samme år ble han sendt på oppdrag til Norge for å male prospekter som skulle henge på Frederiksberg slott. Han hadde fått beskjed om at motivene skulle skildre steder kongen hadde besøkt på en reise i Norge i 1685.
Kronstad hovedgård
Nyere historie
Eiendommen ble deretter solgt til vognmann Michael Iversen i 1868. I 1874 overtok Nils Johan Michelsen. Bygningen ble fredet av Riksantikvaren allerede i 1927. Eiendommen var i familien Michelsens eie fram til rundt 1963. Kronstad ble da solgt til Robert B. Wetlesen som brukte huset som kontorer for Norsk Byreklame AS og som selskapslokale. I 1973 overtok Aktive Krigsdeltakeres Forening. Kronstad var da i forfall, og foreningen fikk satt i stand eiendommen.
Jacob Coning
Han utførte prospekter fra Halden, Fredrikstad, Moss, Svinesund, Sarpsfossen, Sponviken, Christiania og Akershus. Prospektene anses for å være av stor historisk og topografisk betydning. Maleriet av Halden er fra 1699 og er den første avbildningen av byen man kjenner til, i tillegg til at det viser byen før borgerne satte fyr på den for å hindre at den ble svensk territorium. I Haldenområdet malte han også Sponviken skanse som hadde blitt reist av Gyldenløve i 1675. Dette festningsverket ble jevnet med jorden av Karl XII og hans tropper i 1716.
Coning var en av de seks kunstnerne som i oktober 1701 henvendte seg til Frederik IV med forslag om å opprette et kunstakademi. De øvrige var Thomas Quellinus, Hendrik Krock, Wilchen Riboldt, Otto de Willarts og Georg Saleman.
Selv om Coning hadde kontakter innen hoffet hadde han dårlig økonomi og så seg nødt til å søke kongen om tillatelse til å auksjonere bort maleriene sine. De siste årene av livet levde han i et fattighus som hørte til den reformerte kirke i København.
Oremåler
Oremåler (Euchoeca nebulata) er en sommerfugl i gruppen av de egentlige målere (Geometridae). Den finnes i Sør-Norge.
Utseende
En ganske liten (vingespenn 18 – 21 mm), slank, mer eller mindre okergul måler. Hannen har smalt fjærformede antenner. Forvingen er "skittent" okergul til hvit (lys med spredte, mørkere skjell) med mer eller mindre tydelige, brunlige tverrstriper. Bakvingen har samme farge, men mangler tverrstripene. Larven er blekgrønn med ganske markerte, hvite børster, med en hvit lengdestripe på hver side av ryggen. Ryggen kan ha mer eller mindre store, mørkt blålige flekker som noen ganger går sammen til en bred ryggstripe.
Levevis
Arten finnes i fuktig løvskog og på sumpig mark. Larvene lever på svartor (Alnus glutinosa), gråor (Alnus incana) og noen ganger også på bjørk (Betula spp.). De voksne målerne flyr om kvelden og utover natten i juni – juli.
Utbredelse
Arten finnes over hele Europa og i Nord-Asia. I Norge er den funnet nord til Sør-Trøndelag.
EM i aking 1982
EM i aking 1982 (europamesterskapet i aking) ble arrangert i Winterberg i Vest-Tyskland i 1982.
Kenneth E. Boulding
Kenneth Ewart Boulding (født 18. januar 1910, død 18. mars 1993) var en engelsk/amerikansk økonom, fredsforsker, fredsaktivist, poet, filosof og systemteoretiker. Han var en av grunnleggerne av generell systemteori som fag, og aktiv innen en rekke økonomiske og samfunnsvitenskapelige forskningsområder. Han var gift med Elise M. Boulding.
Musikkåret 1968
Fødsler
og bratsjspiller ||align=center| || ||
<!--* 6 de março || Mara Maravilha || cantora e apresentadora de tv || 🇧🇷 || ||
Morten Hee Andersen
Morten Hee Andersen (født 1991) er en dansk skuespiller. Han ble utdannet fra Den Danske Scenekunstskole i 2016 og er en del av ensemblet ved Det Kongelige Teater i København.
Priser
Hee Andersen mottok Robertprisen for årets mannlige hovedrolle – TV-serie i 2020 for rollen i Fred til lands.
Granli stasjon
Granli stasjon var en jernbanestasjon på Kongsvingerbanen i Kongsvinger kommune i Innlandet. Granli åpnet som stoppested i 1898 og ble oppgradert til stasjon i 1919. Stasjonen ble nedgradert via stoppested til holdeplass i 1967, og den ble nedlagt i 1986.
Orconectes cooperi
Orconectes cooperi eller «Flint river crayfish» er en art av ferskvannskreps innenfor slekten Orconectes (familie Cambaridae, orden Reptantia) som inngår i den store gruppen av såkalte tifotkrepser. Dette er ferskvannskreps som på engelsk oftest kalles «crayfish».
Orconectes cooperi er en av de om lag 85 artene i slekten, og har en utbredelse med forekomster i elver og innsjøer nesten utelukkende i Alabama og Tennessee.
Knarren
Knarren er en ås på sørsiden av Flåvatn i Telemark fylke. Toppen danner grensepunkt mellom kommunene Nome, Nissedal og Drangedal. Knarren har en høyde på 749 meter over havet og er det høyeste punktet i Nome.
Norgesmesterskapet i bueskyting 1990
Norgesmesterskapet i bueskyting 1990 bestod av flere arrangementer som i 1990 kåret norgesmestere i bueskyting.
NM innendørs ble arrangert i Stavanger 25. mars. NM i skiveskyting ble arrangert i Bergen 19. august. NM i jakt- og feltskyting ble arrangert i Aurskog 15. september.
Konrad Lunde
Konrad Lunde (født 7. februar 1896 i Suldal, død 15. juni 1973) var en norsk psykiater. Han var overlege og direktør ved Valen sykehus i 42 år fra 1925, og var samtidig bestyrer ved Ekely tuberkuloseheim. Konrad Lunde var elev ved Kongsgård skole i Stavanger. Han begynte som reservelege på Valen i 1922 straks han var utdannet som lege og ble utdannet som spesialist i psykiatri i Danmark i 1937. I hans tid ble omkring 360 pasienter lobotomert på Valen. På det meste hadde sykehuset over 500 pasienter og 100 ansatte. Lunde hadde blant annet Olav H. Hauge som pasient. Ifølge Knut Olav Åmås biografi over Hauge var Lunde opptatt av litteratur og oppfordret Hauge til å gi ut diktene han arbeidet med. Lunde fikk i 1958 Kongens fortjenstmedalje i gull, og i 1966 ble han utnevnt til ridder av første klasse av St. Olavs orden. Sønnen Tjerand Lunde var også direktør ved Valen (fra 1970), Tjerand Lunde gikk av med pensjon i 2006. Etter eget ønske ble Konrad Lunde gravlagt på sykehusets egen gravlund.
EM i aking 1984
EM i aking 1984 (europamesterskapet i aking) ble arrangert i Olang i Italia i 1984.
Rhytisternus
Utseende
Middelsstore, avlange, blankt svarte løpebiller, kan ha metallglans.
Røstvangen gruver
Røstvangen gruver ligger midt mellom Kvikne og Tynset i Østerdalen. Gruvedrifta på Røstvangen startet i 1904 og ble drevet sammenhengende helt til de gikk konkurs i 1921. Malmen som ble tatt ut var kobberholdig svovelkis.
Røstvangen hadde vaskeri, postkontor, bakeri, forsamlingshus, bolighus, boligbrakker, butikker og noe så uvanlig som en kino.
Overvåkingskapitalisme
Overvåkingskapitalisme er en form for informasjonskapitalisme som gjennom overvåking og innsamling av personopplysninger har som formål å predikere og modifisere menneskelig oppførsel, og gjøre slike predikasjoner og modifikasjoner om til en vare for å skape inntekter og markedskontroll. Den amerikanske sosialpsykologen Shoshana Zuboff presenterte begrepet for første gang i 2014 i et essay i Frankfurter Allgemeine Zeitung.
Røstvangen gruver
I perioden 1904-1909 var det 100 arbeidere ansatt på Røstvangen. I 1909-1915 ble antallet utvidet til 170. Fra 1916 til 1919 steg antallet fra 170 til 260, men i 1919 startet nedturen da bergverket begynte å få økonomiske problemer. Ved konkursen i 1921 var arbeidsstokken på 120 mann.
Overvåkingskapitalisme
For å forstå overvåkingskapitalismens logikk tar Zuboff for seg Googles sjefsøkonom Hal Varians beskrivelse av fire nye bruksmuligheter når en datamaskin er midtpunkt i nær sagt enhver transaksjon: «innhenting og analyse av data», «nye kontraktsformer på grunn av bedre overvåking», «personliggjøring og tilpassing», samt «fortløpende eksperimenter».
Arcitalitrus belbucca
Arcitalitrus belbucca er en art i slekten Arcitalitrus innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Røstvangen gruver
Taubanen
18. februar i 1910 sto taubanen klar til bruk for å frakte malmen ned til Tynset. Den hadde i overkant av 100 kibber og brukte rundt to timer og ti minutter på en tur til Tynset med malm. Hver kibbe kunne ta i overkant av 300 kg med malm, og nesten 30 personer var i arbeid daglig ved taubanen. Etter at malmen hadde vært lagret på Tynset ble den transportert til Trondheim med Rørosbanen, for så å bli sendt til utlandet med skip.
Konkursen
Selskapet gikk konkurs i 1921. Dette var en av de største konkursene Norge hadde opplevd på det tidspunktet. Etter konkursen ble alle maskinene fjernet. Mange av husene ble revet eller sprengt, bortsett fra de største bygningene. Noen av disse er i dag «Heim» på Tynset og «Vidarheim» på Tolga. Alle arbeiderne flyttet fra stedet umiddelbart. De fleste reiste ut av distriktet, men noen holdt seg i traktene rundt Røstvangen.
Norgesmesterskapet i bueskyting 1991
Norgesmesterskapet i bueskyting 1991 bestod av flere arrangementer som i 1991 kåret norgesmestere i bueskyting.
NM innendørs ble arrangert i Moss 16. mars. NM i skiveskyting ble arrangert i Bodø 3.–4. august. NM i jakt- og feltskyting ble arrangert på Klepp 14.–15. september.
Kongepokalene ble vunnet av Vigdis Stigen Landskaug og Bjørn Ove Johannessen.
Codonocera suensoni
Codonocera suensoni er en art i slekten Codonocera. Slekten er en av tretten slekter i familien Cypridinidae, som er en av fem familier innenfor ordenen Myodocopida, under klassen av muslingkreps som er små krepsdyr. Mye av den tidlige forskningen, inklusive beskrivelsen av Myodocopida-gruppen, er gjort av den norske marinbiologen og havforskeren Georg Ossian Sars.
Gruppen Cypridinidae har arter med mykt skall (carapax) på overkroppen (thorax) og lang ytter-gren (i stedet for lang inner-gren) på andre antenne-par. Det særegne for artene er at antennen sitter på et feste med en nebb-liknende utvekst (rostrum). Individene er små.
Taksonomisk plassering av gruppen
Taksonomien til muslingkrepsene er omstridt og inneholder vanskelig systamiserte grupper. Det er generelt omstridt å fin-inndele organismer taksonomisk. Skillene mellom de ulike gruppene av muslingkreps er usikre, og stort sett basert på morfologi snarere enn molekylær analyse. En vanlig oppdeling anerkjenner muslingkreps som en av seks ulike klasser av krepsdyr. En moderne oppdatering av systematikken gis av Martin and Davis, som følgende oversikt følger ned til nivået orden, mens lavere nivåer i enkelte tilfeller følger Catalogue of Life: - og detaljene gis etter WoRMS-databasen.
Magnus Weggesrud
Magnus Weggesrud (født 10. november 1990) er en norsk politiker (Sp).
Han satt i sentralstyret i Senterungdommen i perioden 2012-2018, fra 2015-2016 var han organisatorisk nestleder og fra 2016 til 2018 var han politisk nestleder. Weggesrud er oppvokst i Sigdal, men bor nå i Hokksund, Øvre Eiker. Han var i perioden 2015-2019 gruppeleder for Senterpartiet i kommunestyret i Nedre Eiker, samt nestleder i kontrollutvalget.
I perioden 2017-2021 er han 2. vara til Stortinget for Senterpartiet i Buskerud.
Han ble valgt inn i fylkestinget i Viken under kommune- og fylkestingsvalget 2019. Der sitter han i komité for utdanning.
Barcelona
Barcelona er hovedstaden i Catalonia, en autonom region i det nordøstlige Spania. Den er også hovedstad i provinsen Barcelona og i comarca Barcelonès. Byen befinner seg ved middelhavskysten, mellom utløpa til elvene Llobregat og Besòs, rundt 120 km sør for fjellkjeden Pyreneene. Med sine  innbyggere er Barcelona også Spanias nest største by etter Madrid og den største byen i Catalonia. Stor-Barcelona har over 5 millioner innbyggere, noe som utgjør rundt 70 % av Catalonias befolkning.
Barcelona er et viktig økonomisk sentrum og en av Europas viktigste havnebyer. Byen er også et populært turistmål. Den har en rik kulturarv, blant annet flere arkitektoniske verker av Antoni Gaudí og Lluís Domènech i Montaner som står på UNESCOs verdensarvliste. Barcelona er fødeby for kunstnerne Joan Miró og Antoni Tàpies. Byen arrangerte sommer-OL i 1992, og er hjemby for et av verdens mest meritterte fotballag, FC Barcelona. Fotballaget Espanyol er også hjemmehørende i Barcelona.
Navn
Navnet Barcelona kommer fra det levantin-iberiske navnet Barkeno, som er funnet i en myntinskripsjon skrevet med iberisk skrift:. I greske kilder er byen omtalt som Βαρκινών; og i latinske kilder som Barcino, Barcelo og Barceno.
Noen kilder sier at byen kan ha blitt oppkalt etter den karthagenske generalen Hamilcar Barca, som skulle ha grunnlagt byen i det 3. århundre f.Kr.
Symboler
Barcelonas byvåpen stammer fra Middelalderen og dukka først opp i 1329, med hovedsakelig samme utforming som det har i dag. Våpenskjoldet er delt inn i fire deler, med Georgskorset, som er rødt på hvit bakgrunn, øverst til venstre og nederst til høyre, og grevesymbolet, som består av fire røde striper på gul eller forgylt bakgrunn, øverst til høyre og nederst til venstre. Grevesymbolet er det samme som har gitt opphav til flagget senyera, og går igjen i våpna og flagga til en rekke områder som tidligere var en del av Aragóns kronvelde. Over våpenskjoldet er det en krone, som symboliserer Aragóns krones herredømme over byen. Under Francos diktatur ble våpenet endra til å kun ha to røde striper i grevesymbolet; først i 2004 ble det opprinnelige utseendet igjen offisielt.
Flagget stammer direkte fra våpenet og har samme komposisjon, men uten krona.
Historie
De første tegna på bosetning i området hvor Barcelona ligger i dag, stammer fra neolittisk tid (2000–1500 f.Kr.). De første større bosetningene dukka imidlertid ikke opp før på 600–500-tallet f.Kr., sannsynligvis i form av laietanerne, en iberisk folkegruppe. Under andre punerkrig overtok kartagenerne byen, og den ble grunnlagt på nytt av Hamilcar Barca, faren til Hannibal. Etter byens nederlag mot romerne ble den en romersk koloni, og ble døpt Colonia Julia Augusta Paterna Faventina Barcino, eller Colonia Faventia Julia Augusta Pia Barcino, i år 218 f.Kr. Rundt 15 f.Kr. ble Barcino et castrum (romersk militærleir), med den lille høyden Mons Taber like ved det midlertidige rådhuset ved Plaça de Sant Jaume som sentrum. Handel var imidlertid også viktig for byen i denne perioden, mye takka være en ideell plassering ved kysten. I det andre århundret e.Kr. ble det bygd en mur rundt byen, etter ordre fra Claudius. I det tredje århundret e.Kr. hadde Barcino en befolkning på mellom 4 000 og 8 000.
I år 415 e.Kr. ble byen erobra av vestgoterne. Barcelona var hovedstad i det vestgotiske riket i en kort periode, før den ble flytta til Toledo. På 700-tallet ble Barcelona erobra av den muslimske herskeren Al-Hurr, men ble igjen kristent territorium da Frankerriket erobra byen i 801 og gjorde den til en del av Marca Hispanica. De muslimske angrepa tok ikke slutt, og i 985 ødela troppene til Almanzor så å si hele byen. Grev Borrell II tok fatt på gjenoppbygginga, noe som markerte starten på den såkalte «grevskapsperioden». Under denne perioden ble Barcelona den viktigste byen i Catalonia og også en av de viktigste i Aragóns krone. Byen blomstra og var en av stormaktene ved Middelhavet på 1200- og 1300-tallet, i konkurranse med Genova og Venezia. Innbyggertallet var på rundt 50 000, og bymurene ble utvida flere ganger for å gi større plass. På slutten av 1300-tallet ble byens befolkning tynna kraftig ut som følge av svartedauden, men det var allikevel i denne perioden at store deler av den såkalte gotiske bydelen ble bygd.
Nedgangen starta på 1500-tallet med opp- og nedgangstider, og dette fortsatte i de påfølgende århundrene. Spenningene på grunn av unionen med Castilla, som ble oppretta gjennom ekteskapet mellom Ferdinand II av Aragón og Isabella I av Castilla, nådde et av sine høydepunkter med det katalanske opprøret fra 1640 til 1651, og seinere med den spanske arvefølgekrigen fra 1706 til 1714, som førte til at Catalonias mista alle sine egne institusjoner. Okkupasjonen av Barcelona av fransk-spanske tropper fant sted 11. september 1714, og fra og med denne dagen styrte Filip V av Spania Catalonia.
Den økonomiske oppgangen som starta på slutten av 1700-tallet og industrialiseringa på 1800-tallet, gjorde at Barcelona på nytt ble et viktig politisk, økonomisk og kulturelt sentrum. Bymurene ble revet, og i 1897 ble seks tilgrensende kommuner innlemma i byen, noe som tillot Barcelona å vokse. Byens urbane vekst fulgte i hovedsak byplanen for den nye bydelen Eixample, som ble utarbeida av Ildefons Cerdà. I 1888 og 1929 arrangerte Barcelona verdensutstillinger. Disse ble også svært viktige for byutviklinga, ettersom man i forkant av begge utstillingene ombygde og moderniserte deler av byen. Rundt århundreskiftet oppsto den såkalte katalanske renaixença (renessansen). Samtidig opplevde Barcelona en arkitektonisk fornyelse gjennom den katalanske modernismen, en variant av art nouveau, som skulle sette et varig preg på byen. Den mest kjente eksponenten for dette er Antoni Gaudí. I 1883 starta han konstruksjonen av katedralen Sagrada Familia. På slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet var anarkister aktive i byen, og i 1909 fant den såkalte Setmana Tràgica («Den tragiske uka») sted; en arbeideroppstand mot tvangsutskriving til krigen i Marokko førte til en uke med anarkistisk vold og nedbrenning av kirker.
Kommuner i departementet Alpes-Maritimes
Dette er en liste over de 163 kommunene i departementet Alpes-Maritimes i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur i Frankrike.
Barcelona
Historie
Begynnelsen av 1900-tallet var prega av både en ny økonomisk vekst og de nye politiske ideologiene hos befolkninga. Myndighetene starta bygginga av både metroen og havna. Framgangen stoppa imidlertid opp da den spanske borgerkrigen begynte. I tillegg til at Catalonias regjering kjempa for republikken, var Barcelona også prega av interne opprør og slagsmål som ikke engang republikkens regjering kunne kontrollere. Barcelona ble bomba ved flere anledninger, og Francos tropper nådde byen i slutten av januar 1939. Diktatoren fordelte makta i byen, noe som førte til en ukontrollert utvikling med stor innflytting fra resten av Spania, særlig fra sør. Under diktaturet var det katalanske språket forbudt og den katalanske kulturen ble undertrykt. Etter Francos død i 1975 og gjeninnføringa av demokratiet skjedde det en gjenoppblomstring av katalansk kultur både i Barcelona og i resten av Catalonia, og det ble på nytt starta opp kulturelle og urbanistiske prosjekter. Byen arrangerte blant annet et vellykka sommer-OL i 1992 og Forum for kultur i 2004. Barcelona har de siste tiåra gjennomgått en kraftig fornyingsprosess, og har samtidig blitt et av Europas mest populære turistmål.
Geografi
Barcelona ligger ved nordøstkysten av Den iberiske halvøy, ved Middelhavet, på et platå som er omtrent 5 km bredt og som er avgrensa av fjellkjeden Collserola i nordvest, elva Llobregat i sørvest og elva Besòs i nord. Dette platået er på 170 km², og selve byen opptar 101 km². Byen ligger 160 km sør for Pyreneene og den katalanske grensa til Frankrike.
Fjellkjeden Collserola ligger nordvest for byen. Dens høyeste topp er Tibidabo, på 512 meter over havet. Barcelona er full av små åser og høydedrag. De fleste av dem er bebodde, slik som Carmel (267 moh.), Putxet (181 moh.) og Rovira (261 moh.). Høydedraget Montjuïc ligger sørøst i byen.
Barcelona grenser til kommunene Santa Coloma de Gramenet og Sant Adrià de Besòs i nord, L'Hospitalet de Llobregat og Esplugues de Llobregat i sør, Middelhavet i øst, og Montcada i Reixac og Sant Cugat del Vallès i vest.
Klima
Barcelona har et middelhavsklima, med milde, fuktige vintre og varme, tørre sommere. Januar og februar er de kaldeste månedene, med en gjennomsnittstemperatur på rundt 10 ℃. Juli og august er de varmeste månedene. Da ligger gjennomsnittstemperaturen på rundt 25 ℃. Den høyeste temperaturen som er registrert på målestasjonen ved El Prat de Llobregat, er 37,3 ℃ 13. august 2003, og den laveste er −7,2 ℃ 16. januar 1985. I selve Barcelona er den høyeste registrerte temperaturen 38,6 ℃ i 2003. Ved målestasjonen på Tibidabo har man registrert en temperatur på 39,8 ℃.
Demografi
Ifølge Barcelonas bystyre var befolkninga 1. januar 2007 på 1 595 110 innbyggere. Befolkningstettheten i byen var på 15 825 innbyggere per km² i 2007 Distriktet med høyest befolkningstetthet var Eixample, med 35 082 innbyggere per km². Lavest befolkningstetthet hadde Sarrià-Sant Gervasi, med 7 017 innbyggere per km². Gjennomsnittsalderen i Barcelona er på 45 år. Forventa levealder i 2005 var 83,9 år for kvinner og 77,0 år for menn.
Ifølge de samme talla hadde 15,4 % av befolkninga (245 999 personer) utenlandsk statsborgerskap. Denne andelen er over tre ganger så stor som i 2001, da den var på 3,9 %. 18 % av Barcelonas innbyggere er født i utlandet, mens bare 60,3 % er født i Catalonia. Størsteparten av innbyggerne med utenlandsk statsborgerskap kommer fra (i rekkefølge) Ecuador, Italia, Bolivia, Peru, Marokko, Pakistan, Colombia, Kina og Frankrike. 98 028 innbyggere er fra Sør-Amerika, 70 217 fra Europa utenom Spania, 38 624 fra Asia, 20 292 fra Nord- og Mellom-Amerika, 18 414 fra Afrika (de fleste fra Nord-Afrika) og 271 fra Oseania
95 % av befolkninga forstår katalansk, 74,6 % kan snakke det, 75 % kan lese det og 47,1 % kan skrive det (tall fra 2001). De aller fleste innbyggerne forstår også spansk.
De aller fleste av innbyggerne tilhører den katolske kirke (208 kirker). Men det er også andre trosretninger representert, deriblant evangelister, Jehovas vitner og buddhister.
I 1900 hadde Barcelona 533 000 innbyggere. Innbyggertallet vokste jevnt, men langsomt fram til 1950. På 1950- og 1960-tallet fant det sted en stor arbeidsinnvandringsbølge. Barcelonas innbyggertall hadde i 1979 kommet opp i 1 906 998. Det falt på 80- og 90-tallet, fordi mange søkte høyere livskvalitet ved å flytte ut i forstedene. En annen årsak til utflyttinga var den store veksten i boligprisene. Etter å ha nådd bunnen av bølgedalen i 2000 med 1 496 266 innbyggere, begynte folketallet igjen å vokse da unge mennesker starta å flytte tilbake til byen. På grunn av dette har boligprisene steget på nytt.
Politikk
I Barcelona er det fire forskjellige politiske administrasjoner, på hvert sitt nivå og med ulike ansvarsområder:
Distrikter og bydeler
Barcelona er delt inn i ti distrikter. Hvert distrikt fungerer som en politisk enhet, noe som hjelper til med å desentralisere byens politikk. Representene i distriktstingene velges ut ifra hvor mange stemmer partiene får i de enkelte distriktene ved lokalvalget. Det vil si at ett parti kan få flertall i bystyret, mens andre partier får makta i enkelte distrikter. Den territorielle inndelinga av distriktene samsvarer med gamle historiske inndelinger av byen. De fleste distriktene var uavhengige områder som ble innlemma i byen på 1800- og 1900-tallet, og har fortsatt sin egen personlighet.
De 10 distriktene i Barcelona er:
EM i aking 1986
EM i aking 1986 (europamesterskapet i aking) ble arrangert i Hammarstrand i Sverige i 1986.
Arcitalitrus bundeena
Arcitalitrus bundeena er en art i slekten Arcitalitrus innenfor tangloppefamilien av ordenen Senticaudata, som inngår i gruppen av amfipoder.
Barcelona
Økonomi
Havna i Barcelona har i løpet av de siste åra blitt den viktigste i Middelhavet når det gjelder mengden varer som transporteres. Den er også Middelhavets viktigste havn for cruisebåter. Flyplassen, som i 2006 hadde et passasjertall på 30 millioner, er den nest viktigste i Spania.
De siste åra har Barcelona klart å få bukt med så å si all arbeidsløshet, og har dermed overvunnet problemene med utflyttinga av industrien og den store innvandringa fra Latin-Amerika, Afrika, Asia og Øst-Europa.
Turisme
Turisme har utviklet seg til å bli en av byens viktigste økonomiske ressurser, særlig etter at de arrangerte de Olympiske Leker i 1992. Barcelona er for tida et av Europas mest populære reisemål, og har gått forbi Paris når det gjelder antall besøkende, og ligger kun bak London og New York på verdensbasis. Dessuten er det den byen i Europa som har hatt størst økning i antall turister de siste åra. I 2005 besøkte over 5 millioner turister byen, 11 % flere enn i 2004. Hotellene registrerte mer enn 11 millioner overnattinger i 2005, 8 prosent mer enn året før.
60 % av de 5 millionene kom til byen for å tilbringe noen feriedager der, resten kom på grunn av forretninger eller internasjonale kongresser. I 2006 hadde hotellene i Barcelona plass til mer enn 50,000 personer, dobbelt så mange som i 1996. I tillegg til de utenlandske turistene som ble registrert ved hotellene i Barcelona, var det også en stor andel av turistene som overnatta andre steder i Catalonia som besøkte byen. Catalonia ble besøkt av hele 13,5 millioner turister i 2005. Til disse talla må man også legge til alle de tusener av turister som kom fra resten av Spania.
Sentrum
Plaça de Catalunya er det naturlige midtpunktet i Barcelona. Ved denne store plassen møtes mange av byens viktigste gater. Den aller mest kjente av dem, La Rambla, går nedover mot havna til Columbus-monumentet, en høy søyle med en statue av Christofer Columbus på toppen. La Rambla har alltid et yrende folkeliv og masser av gateartister, kunstnere, menneskelige statuer og selgere. Det er også boder hvor det selges blomster, kjæledyr og fugler, samt et godt utvalg restauranter og butikker. Langs la Rambla er det flere kjente severdigheter, slik som drikkefontena Font de Canaletes, Palau de la Virreina, markedet la Boqueria og teateret Liceu. Sidegatene til la Rambla byr også på interessante opplevelser. På sørvestsida av La Rambla ligger bydelen El Raval, som er kjent for sin flerkulturelle atmosfære på grunn av den store andelen innvandrere som bor der.
Den gotiske bydelen, Barri Gòtic, ligger rett nordøst for la Rambla. Barri Gòtic er den eldste delen av byen, og er populær blant turister på grunn av sine smale gater og bygninger både fra middelalderen og den romerske kolonitida. Bydelen er også Barcelonas administrative og religiøse sentrum. Her ligger byens gotiske katedral, kjent som La Seu, og Plaça de Sant Jaume, hvor Catalonias regjering (Generalitat de Catalunya) og Barcelonas byråd (Ajuntament de Barcelona) holder til. Plaça Reial, en palmefylt plass omringet av gamle bygninger, som er kjent for sine mange restauranter, barer og utesteder, befinner seg også i den gotiske bydelen. Det samme gjør flere museer, med Picasso-museet og Barcelonas byhistoriske museum som de mest besøkte. Andre steder i Barri Gòtic som er populære blant turister, er kirkene Santa Maria del Mar og Santa Maria del Pi, samt en rekke plasser og trange gater.
Montjuïc og Plaça d'Espanya
Montjuïc er en ås med en forholdsvis flat topp som ligger ovenfor havna sør for sentrum av byen. På denne åsen har det ligget flere befestninger, og den siste av dem, Castell de Montjuïc, ligger der fortsatt. På Montjuïc finner man dessuten mange av arenaene som ble brukt under OL 1992, blant annet olympiastadionet Estadi Olímpic Lluís Companys, svømmeareanaen og det spektakulære telekommunikasjonstårnet. På åsen ligger også Barcelonas botaniske hage, Fundació Joan Miró og Poble Espanyol. Fra havna går det en kabelbane opp til Montjuïc.
Ved foten av åsen, på motsatt side av havna, befinner Plaça d'Espanya seg. Området rundt plassen var sentrum for verdensutstillinga i 1929. I dag brukes området blant annet til den store messa Fira de Barcelona. Ved Plaça d'Espanya ligger den ærverdige bygninga som rommer Catalonias nasjonale kunstmuseum. Ved trappene opp til museet er det en rekke fontener som brukes til spektakulære lys- og lydshow flere dager i uka, kjent som Font Màgica.
Strender og havneområder
Takket være ombygginga av kystområdene som starta i 1992, har Barcelona i dag sju strender med en samla lengde på rundt 4,6 kilometer. Strendene er veldig sentrale, og ligger få minutter fra sentrum av byen. Fram til slutten av 1980-tallet var de både skitne og forurensa, men holder i dag høy standard, og er veldig populære blant både turister og fastboende. Nærmest sentrum ligger de to strendene Platja de Sant Sebastià og Platja de la Barceloneta. Mellom disse strendene og de fire andre ligger Port Olímpic («Den olympiske havna»), med sine barer, restauranter og fortøyningsplasser for luksusbåter. Her befinner også Barcelonas to høyeste bygninger seg, Hotel Arts og Torre Mapfre, samt den kjente bronseskulpturen «Peix» av Frank Gehry. På den andre sida av Port Olímpic ligger de fem øvrige strendene på rekke og rad. Disse er Platja Nova Icària, Platja de Bogatell, Platja de la Mar Bella, Platja de la Nova Mar Bella og Platja de Llevant. Den nyeste av dem, Platja de Llevant, ble åpna sommeren 2006. Der hvor Platja del Bogatell møter Platja de la Mar Bella er det et lite nudistområde. Det fins også en rekke flotte strender både nordøst og sørvest for byen. Særlig kjent er feriebyen Sitges, som ligger rundt 35 km sørvest for Barcelona.
Parker
Barcelona har til sammen 68 parker, inndelt i 12 historiske parker, 5 tematiske (botaniske) parker, 45 byparker og 6 skogsparker. Parkene utgjør rundt 10 % av byens totale areal. Det gir 18,1 m² parkareal per innbygger.
Den mest kjente parken i Barcelona er nok Parc Güell, som ligger nord i byen, og som er utforma av Antoni Gaudí. Den har en rekke bisarre bygninger og skulpturer i Gaudís særegne stil, og den har også gode turmuligheter. I Parc Güell ligger blant annet Sala de les Cent Columnes, med en lang porselensbenk på taket. En annen kjent park er Parc del Laberint d'Horta, som har en stor hagelabyrint. Byens største park er parken på Montjuïc, som er på 203 hektar. Deretter følger Parc de la Ciutadella, hvor blant annet Catalonias parlamentsbygning, dyrehagen og flere museer befinner seg. Byens tredje største park er Parc Guinardó. En del av Parc de Collserola ligger også innafor bygrensene.
Arkitektur
Den katalanske modernismen (kjent som jugendstil eller art nouveau i resten av Europa) utvikla seg fra 1880-tallet til 1910-tallet, og etterlot seg viktige spor i Barcelona. Modernisten Antoni Gaudí er kanskje den personen som har satt aller mest preg på Barcelona. Rundt om i hele byen kan man finner bygninger som er tegna av denne kontroversielle, men populære, arkitekten. Hans mest kjente byggverk, basilikaen Sagrada Familia, ble påbegynt i 1882 og er ennå ikke ferdig. Den er foreløpig planlagt å stå ferdig i 2026. Sju av Gaudís verker står på UNESCOs verdensarvliste. Disse er Sagrada Familia (fødselsfasaden og krypten), Parc Güell, Palau Güell, Casa Milà (la Pedrera), Casa Vicens, Casa Batlló og krypten i Colonia Güell. To av bygningene til en annen innflytelsesrik modernismearkitekt, Lluís Domènech i Montaner, er også en del av verdensarven: Palau de la Música Catalana og Hospital de Sant Pau. I Passeig de Gràcia ligger bygningsblokka med kallenavnet Illa de la Discòrdia, som inneholder bygninger av de tre store modernistiske arkitektene Gaudí, Domènech og Josep Puig i Cadafalch.
Museer
Barcelona har et stort antall museer. Museu Nacional d'Art de Catalunya (Catalonias nasjonale kunstmuseum) ved Plaça d'Espanya har en av verdens viktigste samlinger med romansk kunst, mens Museu d'Art Contemporani de Barcelona (Barcelonas museum for moderne kunst) i El Raval fokuserer på katalansk og spansk kunst fra etter 1945. Picasso-museet, Fundació Joan Miró og Fundació Antoni Tàpies har viktige samlinger av disse tre kunstnerne. Blant byens mest populære museer er Museu del FC Barcelona, som ligger i Camp Nou, og Museu de la Xocolata (sjokolademuseet). Det vitenskapelige museet CosmoCaixa ligger ved foten av Tibidabo, og ble kåra til årets museum i Europa i 2006. Museer som tar for seg historie og arkeologi, er blant annet Museu d'Història de Catalunya (Catalonias historie), Museu d'Història de la Ciutat (byens historie), Museu Marítim (sjøfartsmuseet) og Museu d'Arqueologia de Catalunya (Catalonias arkeologiske museum).
Musikk og scenekunst
De mest kjente teaterscenene i Barcelona er Teatre Nacional de Catalunya, Teatre Lliure og Teatre Grec. I distriktene Eixample og Ciutat Vella er det flere mindre teatre.
James Smith
James Smith er navnet til flere personer:
Barcelona
Musikk og scenekunst
Av scenene for musikk er det verdt å trekke fram den verdenskjente operaen Gran Teatre del Liceu, som ligger ved La Rambla, og konserthallen Palau de la Música Catalana. Symfoniorkesteret Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya (OBC) holder konserter i det relativt nye l'Auditori. Kjente artister og grupper på turné holder ofte konsertene sine i Palau Sant Jordi. Idrettsstadiona Camp Nou og Estadi Olímpic Lluís Companys benyttes også av og til til konserter. Det er flere årlige musikkfestivaler i byen, deriblant Sónar, Primavera Sound Festival og Festival Grec.
Media
Barcelona har flere lokale tv-kanaler, blant annet Barcelona TV (eid av byrådet) og 8TV (eid av Godó-gruppa). Hovedkvarteret til Televisió de Catalunya, som eier seks katalanske kanaler, ligger i Sant Joan Despí, i Barcelonas storbyområde. Det er også en rekke lokale radiostasjoner for Barcelona og Catalonia.
El Periódico de Catalunya (som har både en katalansk og en spansk utgave) og La Vanguardia er Barcelonas to største aviser. De to største sportsavisene er Sport og Mundo Deportivo. Nyheter fra byen dekkes også av en rekke mindre publikasjoner, blant annet Metro og 20 minutos, samt landsdekkende aviser med egne seksjoner for Barcelona, som El Mundo og El País.
Idrett
Barcelona har lange idrettstradisjoner, og arrangerte et vellykka sommer-OL i 1992 og flere kamper i fotball-VM 1982. Byen var også vert for svømme-VM 2003 og har arrangert Eurobasket to ganger.
FC Barcelona er en idrettsklubb som er mest kjent for fotballaget sitt, et av de største i Europa. I 2006, 2009, 2011 og 2015 vant de både den spanske ligaen og den europeiske Mesterligaen. I tillegg vant de også VM i fotball for klubblag for første gang i klubbens historie i 2009. FC Barcelona har også lag i den spanske basketballigaen (Regal FCB), håndballigaen (FC Barcelona Borges, som har vunnet EHF Champions League 8 ganger) og rulleskøyteligaen (FC Barcelona Sorli-Discau). Fotballaget spiller hjemmekampene sine på Camp Nou, Europas største fotballstadion. Basketballaget spiller i Palau Blaugrana, som ligger rett overfor Camp Nou. De har også amatørlag i flere andre idretter. Klubben har også et museum, som er det nest mest besøkte museet i Catalonia. RCD Espanyol er byens andre fotballag som spiller i den øverste divisjonen. De vant Copa del Rey i 2006, og ble tapende finalist i 2007. CE Europa, Gramenet UEA, CF Badalona og UE Sant Andreu er andre fotballklubber fra Barcelona og områdene rundt. Joventut Badalona er en annen kjent basketklubb.
Barcelona har to fotballstadioner som er rangert som femstjerners av UEFA: FC Barcelonas Camp Nou og Estadi Olímpic Lluís Companys. Den sistnevnte ble brukt under sommer-OL 1992, og fungerer nå som hjemmebane for RCD Espanyol. Camp Nou befinner seg i området Les Corts, mens Estadi Olímpic Lluís Companys ligger på høyden Montjuïc.
Open Seat Godó, ei 50 år gammel tennisturnering, arrangeres årlig av Reial Club de Tenis Barcelona. Flere populære gateløp arrangeres i Barcelona: Cursa del Corte Inglés (med rundt 60,000 deltakere hvert år), Cursa de la Mercè, Cursa Jean Bouin, Milla Sagrada Familia og San Silvestre. Hvert år ved juletider avholdes det også en svømmekonkurranse ved havna. Nær Barcelona, i Montmeló, ligger Circuit de Catalunya, hvor Spania Grand Prix i Formel 1 og Catalonia Grand Prix (motorsykkel) arrangeres hvert år. Barcelona har også blitt en veldig populær by blant rullebrettkjørere, noe som har ført til en lov mot rullebrett.