cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pax forlag
Historikk
Forlaget ble opprettet i 1964 som et forlag for den økende venstreradikalismen i Norge. Forlaget sprang ut av kretsen rundt det pasifistiske månedsskriftet Pax som organisasjonen Folkereisning mot krig hadde gitt ut siden 1962. Pax utga såvel skjønnlitteratur som sakprosa, med spesiell vekt på politiske og samfunnsmessige spørsmål.
Pax forlag var ikke forlaget som introduserte den heftete billigboka i Norge, men som gjorde formatet til sitt eget. Jens Bjørneboe ga rettighetene til pocketbøkene til Pax forlag, noe som reddet forlaget fra konkurs i trange tider.
Et stort løft i forlagets historie var utgivelsen av Pax Leksikon, som ble finansiert gjennom å selge en form for aksje kalt «paxsje». Pax dannet skole for å utgi «smale» fagbøker, og ble i stigende grad en konkurrent til Universitetsforlaget på samme måte som ved at forlaget utga klassiske sosialistiske bøker i konkurranse med Oktober forlag og Gyldendal Norsk Forlag. Forlaget utga også et kresent utvalg skjønnlitteratur, og omtalte bøker som Kvinne, kjenn din kropp og Den lille røde bok for skoleelever.
Pau d’Arco (Pará)
Pau d'Arco er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Linje 7 (New Yorks undergrunnsbane)
Linje 7 (7 Flushing Local and Express) er en undergrunnslinje ved New Yorks undergrunnsbane. Den har fargen lilla på rutekart. Linjen betjener 21 stasjoner mellom Flushing – Main Street i Queens og Times Square – 42nd Street på Manhattan.
Serpico, den siste ærlige purk
Serpico, den siste ærlige purk (originaltittel: Serpico) er en amerikansk kriminaldrama fra 1973 regissert av Sidney Lumet. Filmen handler om en idealistisk politimann ved New York-politiet som forsøker å avslører korrupsjonen som preger avdelingen han jobber ved. Hovedrollen spilles av Al Pacino. Filmen er basert på Peter Maas' biografi om politimannen Frank Serpico som i 1971 avslørte og vitnet om den omfattende korrupsjonen i New York-politiet.
Filmen ble meget godt mottatt av anmelderne og ble en stor publikumssuksess i USA.
Handling
Politimannen Serpico blir etter eget ønske forfremmet til etterforsker og forflyttet til en annen avdeling. Hans iver får seg imidlertid en trøkk da han fra første stund oppdager at avdelingen er korrupt tvers igjennom. Politiet tar imot smøring for å snu hodet i en annen retning, og deler byttet seg imellom etter razziaer. Serpico blir uglesett av sine partnere når han nekter å gjøre det samme. Når han så gjør sine omgivelser oppmerksom på at han vil avsløre hele greia, er han ikke trygg noen plasser. Han ugleses på jobben og blir til stadighet utsatt for trakkaseringer, noe som gjør at han ønsker å trekke seg. Han står imidlertid ut løpet, men blir alvorlig skadet i en skuddveksling når hans kollegaer ikke kommer ham til unnsetning.
Popularitet og økonomi
Serpico innbragte $30 millioner i USA. Ifølge The Numbers havnet den på 10. plass over de mest innbringende kinofilmene i USA i 1973.
Produksjonskostnadene er blitt antatt å ligge på mellom $2,5 og $3 millioner.
Anmelderne
Den ble godt mottatt av anmelderne, noe som gjenspeiles i at den har fått 90 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Leonard Maltin gav den 3,5 av 4 stjerner.
Priser og nominasjoner
Pacino vant en Golden Globe for beste hovedrolle på film. Filmen ble samme år nominert i to Oscar-kategorier. Den vant også flere andre priser, blant annet bransjeprisen Writers Guild of America.
I rollene
(utvalg)
Leninogorsk
Leninogorsk (russisk: Лениного́рскer en by i Republikken Tatarstan i Russland. Den ligger rundt 250 km sørøst for Kazan. Innbyggertall: 65 592 (folketelling 2002).
Łódź’ byvåpen
Łódź’ byvåpen forestiller en gyllen trebåt med én padleåre på en rødfarget bunn.
Low Level Bridge (Edmonton)
Low Level Bridge er en bro som krysser elven North Saskatchewan i Edmonton, Alberta, Canada. Da den ble fullført i 1900 var den første broen i Edmonton over North Saskatchewan. Det ble lagt et jernbanespor i 1902 for å betjene Canadian Northern Railway. Etter byggingen av High Level Bridge i 1913 kom navnet Low Level Bridge i bruk. I 1948 ble det bygget et ekstra spenn og jernbanesporet ble etter hvert fjernet.
Harald Smedal
Harald Smedal (født 5. april 1859 i Kristiansand, død 3. mai 1911 i Kristiania) var en norsk jurist. Han var bl.a. justisminister, generalkrigsadvokat og riksadvokat i Norge.
FLK Orwell
FLK Orwell kan vise til:
Harald Smedal
Han ble juridisk kandidat 1881, studerte som statsstipendiat strafferett, fengselsvesen i Sverige, Danmark, Tyskland, Sveits og Italia fra 1882 til 1885, ble høyesterettsadvokat 1886, og statsadvokat i Borgarting 1889. 1891 ble han leder og var fra 1904 ordfører i sivilprosesslovkommisjonen. 1891–92 var han ordfører i krigslovkommisjonen og 1892–96 leder av den sivile straffelovkommisjonen. Hans medvirkning ved disse lovreformene fikk grunnleggende betydning, og lovforslagenes motivering er i stor grad hans verk.
Fra 14. oktober 1895 til 17. februar 1898 var han statsråd. 1901—06 var han generalkrigsadvokat, senere kalt generaladvokat, og fra 1904 dessuten konstituert som Norges riksadvokat (utnevnt fra 1906).
Piçarra
Piçarra er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Anders Lunke
Anders Lunke (født 5. mai 1983) er en norsk tidligere ishockeyspiller, best kjent fra tiden i Comet. Opprinnelig fra Frisk Asker, flyttet han til Halden og Comet etter en kort tur innom Manglerud Star. Dro derfra til England og Newcastle Vipers før han returnerte til Manglerud Star. Anders Lunke er en back med nummer 14.
Ian Holloway
Ian Scott Holloway (født 12. mars 1963 i Bristol) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Willy Logan
William «Willy» Frederick Logan (født 15. mars 1907 i Saint John i New Brunswick, død 6. november 1955) var en canadisk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1928 i St. Moritz og 1932 i Lake Placid.
Don’t be evil
«Don't be evil» (vær ikke ond) var Googles uformelle verdimålsetting, først foreslått av de to Google-ansatte Paul Buchheit og Amit Patel på et møte. Buchheit, grunnleggeren av Gmail, sa at han «ønsket noe som, når det var bestemt, ville være vanskelig å fjerne», og la til at slagordet «også [var] et stikk mot andre firmaer, spesielt våre konkurrenter, som på den tiden, etter vår mening, på en måte utnyttet brukerne til en viss grad.»
Willy Logan
Logan vant to olympiske bronsemedaljer under Vinter-OL 1932 i Lake Placid. Han kom på tredjeplass på 1,500- og 5,000 meter skøyter. På 500 meter ble han nummer fem, men han klarte ikke å kvalifisere seg til finalen på 10,000 meter, han ble nummer fem i sitt heat.
Don’t be evil
Referanser
Google
Nordishavet
Nordishavet dekker et areal på ca. 15,5 millioner km², har et gjennomsnittlig dyp på 1 205 m og rommer en vannmengde på 18,75 millioner km³. I visse sammenhenger kan en se Nordishavet, Barentshavet, Karahavet og Norskehavet omtalt som et sammenhengende arktisk hav.
Geologi og bunnforhold
Den eurasiske kontinentalplaten fortsetter utenfor kysten av Russland som en bred kontinentalsokkel som omfatter Barentshavet, Karahavet og de østlige delene av Nordishavet, dvs. Laptevhavet, Østsibirhavet og Tsjuktsjerhavet. Her er Nordishavet et grunt sokkelhav med en dybde på under 200 m. Nord for Sibir har sokkelen en bredde på 600-800 km, mens den i de vestlige delene av havet er mye smalere.
Selve polarbassenget har over store områder dyp på over 3 000 m, men er oppdelt ved tre parallelt gående rygger. Den midtarktiske ryggen strekker seg fra nordøstpynten av Grønland mot Nysibirøyene. Den mektige Lomonosovryggen strekker seg fra nord for Grønland til Nysibirøyene. Nordvest for Ellesmereøya går Alfaryggen ut i polbassenget og fortsetter i Mendelejevfjellene, som slynger seg i retning av sokkelen utenfor Øst-Sibir-havet.
Mellom Den midtarktiske ryggen og sokkelen utenfor Barentshavet og Karahavet ligger Frambassenget, som er 4 665 m på det dypeste. Mellom Den midtarktiske ryggen og Lomonosovryggen ligger Det eurasiske bassenget. Makarovbassenget er dyphavet mellom Lomonosovryggen og Alfaryggen/Mendelejevfjellene, og Kanadabassenget er det store dyphavsbekkenet mellom Alfaryggen og Alaska.
Adolph Frank
Adolph Frank (født 29. januar 1834 i Klötze i Tyskland, død 30. mai 1916 i Charlottenburg) var en tysk kjemiker, ingeniør og entreprenør. Han er mest kjent for å ha oppdaget pottaske og industrien bygget på denne.
Den første kaliumfabrikken fikk han opprettet i 1861. Sammen med Nikodem Caro utviklet han kalsiumcyanamid-syntesen, Frank-Caro-prosessen i 1899. Dette ble grunnlaget for nitrogen og kalsiumcyanamid-industrien. Samme året etablerte han, Caro og noen andre industrialister, selskapet Cyanid-Gesellschaft mbH. I 1908 etablerte Cyanid-Gesellschaft produksjonsselskapet Bayrische Stickstoffwerke AG (BStW) i Trostberg som fikk strøm levert fra et vannkraftverk ved elven Alz.
Qaqortoq Museum
Qaqortoq Museum er et museum i Qaqortoq, som er Grønlands nest største by.
Museet har utstilt en rekke gamle inuitbåter, fangstredskaper og nasjonaldrakter, og viser gjenstander fra både Dorsetkulturen, Thulekulturen og vikingtiden. De har også rekonstruert «det røde værelse» og «det blå værelse», der hhv. Knud Rasmussen og Charles Lindbergh har overnattet. I 2006 startet de et prosjekt for å bygge en umiak, ofte kalt «konebåt», som er en tradisjonell grønlandsk båt med treramme dekt av selskinn.
Referanser
<references group="Museumsbygningen er fra 1804 og byen Qaqortoqs eldste bygning." />
Saileriolidae
Saileriolidae tilhører gruppen Pentatomoidea, en undergruppe av tegene, en gruppe av nebbmunner. De ble nylig (2008, ) skilt ut som en egen familie, før har de blitt regnet som er underfamilie av Urostylididae. De er trolig søstergruppen til alle Pentatomoidea bortsett fra Urostylididae. De lever av plantesaft fra planter og trær. Gruppen finnes bare i Sørøst-Asia.
Utseende
Små (2,5 – 3,8 mm), brede, litt flate teger, kroppens omriss sett ovenfra ovalt. Hodet er forholdvis lite, noe nedbøyd, fasettøynene små, nær kulerunde, festet nær bakkanten av hodet. Hodet har grove punkter som delvis er ordnet rekkevis. Sugesnabelen er temmelig lang, rundt halve kroppslengden. Antennene er lange og tynne og består av fem ledd, det innerste er særlig langt, det tredje leddet ganske lite. Beina er slanke, føttene tre-leddete, det midterste leddet mindre enn de to andre. Forvingen er noe mindre læraktig i den indre delen enn det som er vanlig hos teger.
Douglas F4D Skyray
Douglas F4D Skyray var et amerikansk, hangarskip-basert jagerfly som ble bygget av Douglas Aircraft Company. Selv om det var i operativ tjeneste i en kort periode og aldri var i kamp, er det likevel kjent for å være det første hangarskip-baserte flyet som erobret verdens absolutte hastighets-rekord. Flyet var også det første jagerflyet i US Navy som var i stand til å komme opp i Mach 1 ved horisontal flygning. Det unike utseende spilte også en rolle for at Skyray er et av de første, jetdrevne jagerfly som folk husker. Kjælenavnet var «Ford» etter det engelske «Four» (fire) og «D» i betegnelsen (F4D).
Historie og utvikling
Flyet hadde for datiden en spektakulær klatreevne og -vinkel og satte en ny klatrerekord. Flyet kunne gå fra stillestående og opp til 50 000 fot (15 240 m) i løpet av 2 minutter og 36,05 sekunder, mens det fløy oppover i en vinkel av 70 grader.
Flytypen fikk senere den nye betegnelsen F-6. Skyrays delta-liknende vingeform var inspirert av Alexander Lippischs arbeid i Tyskland under andre verdenskrig. Skyray var konstruert uten hale og med skarpt bakovervinklede vinger med avrundede vingetipper. De tykke vingerøttene inneholdt luftinntakene for turbojet-motoren. Det fantes drivstofftanker både i vingene og dypt inne i flyskroget. «Slats» var plassert i forkant av vingene for å forbedre løfteevnen under avgang og landing, mens bakkanten av vingene hovedsakelig hadde styrefinner.
Leveransen av den første produksjonsvarianten begynte ikke før tidlig i 1956, mens US Marine Corps mottok sitt første fly i 1957. Total ble 419 fly av F4D-1-varianten produsert.
Skyray var konstruert utelukkende som en avskjæringsjager som skulle operere i stor høyde, og var dårlig egnet til annet bruk. Grunnet nye behov for multirolle-fly ble det siste F4D tatt ut av operativ tjeneste allerede i 1964. Ett eksemplar var i bruk hos NASA fram til 1969.
F5D Skylancer ble konstruert basert på F4D og prototyper ble også bygget. Men programmet ble kansellert siden bruksområdet var for likt det til F8U Crusader. En annen årsak til kanselleringen av F5D var at den amerikanske marinen ville unngå å bli for avhengige av Douglas som produsent, siden Douglas allerede produserte flere andre flytyper for US Navy.
Ny typebetegnelse
Da det amerikanske militæret laget et felles typebetegnelsesystem for alle forsvarsgrener fikk F4D den nye betegnelsen F-6A.
Den gamle betegnelsen, F4D, har tidvis blitt forvekslet med F-4D som var en variant av F-4 Phantom II.
Kaldfjord
Kaldfjord er ei bygd i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den ligger innerst i Kaldfjorden på Kvaløya, rundt 15 kilometer vest for Tromsø sentrum. Grunnkretsen Kaldfjordbotn hadde 870 innbyggere i 2015. Tettbebyggelsen i bygda, som fram til 2012 var regnet som et eget tettsted, inngår nå i tettstedet Kvaløysletta.
Kaldfjord har en del småindustri. Fylkesvei 862 går gjennom bygda, og fra Eidkjosen går fylkesvei 858 sørover til Larseng og via Ryatunnelen, til Vikran på Malangshalvøya.
Trang fremre urunda vokal
Trang fremre urunda vokal er en vokal som brukes i mange talespråk. Symbolet som representerer lyden i det internasjonale fonetiske alfabetet (IPA) er «», mens symbolet i X-SAMPA er <tt>i</tt>.
I de fleste språk som skriver med det latinske alfabetet brukes bokstaven i for å representere lyden; et unntak er engelsk, som ofte bruker bokstaven e i stedet.
Gansdalen
Gansdalen (lokalt kalt «Gan») er en bygd cirka ti kilometer sør for Fetsund i Lillestrøm kommune. Den ligger på østsiden av Øyeren, rundt 20 minutters kjøring sørøstover fra Lillestrøm by langs riksvei 22.
Stedet har en badeplass, barneskole, dalen skole (1-7), bedehus, Dalen kirke og et nyere boligfelt – Stensrudfeltet. Ned mot Øyeren finner en Gansbruket, et tidligere sagbruk, nå museum. Gansdalen har et fint skogsområde med gode forhold for fotturer og langrenn.
Silvano Abba
Silvano Abba (født 1911, død 24. august 1942) var en italiensk sportsutøver som deltok i de olympiske leker 1936 i Berlin.
Abba vant en olympisk bronsemedalje i moderne femkamp under Sommer-OL 1936 i Berlin. Han kom på tredjeplass i konkurransen bak tyske Gotthard Handrick og Charles Leonard fra USA.
George McManus
George McManus (født 23. januar 1884 i St. Louis i Missouri i USA, død 22. oktober 1954 i Santa Monica i California) var en amerikansk tegneserieskaper best kjent som skaperen av den irske immigranten i USA, Fiinbeck og hans kone Fia, som er hovedpersonene i tegneserien Fiinbeck og Fia.
McManus ble født i St. Louis i Missouri av irske foreldre. Han hadde en medfødt talent for tegning og sans for humor. Han droppet ut av skolen da han var 15 for å kunstavdelingen ved St. Louis Republic, hvor han også skapte sin første tegneserie, Alma og Oliver. I 1904, etter at han hadde vunnet litt penger, flyttet han til New York for å jobbe i prestisjetunge avisen The York World, hvor han jobbet på noen striper, men ingen av dem fikk noe langt liv.
Jacob Sverdrup Smitt
Jacob Sverdrup Smitt (født 6. januar 1835 i Nordre Land, død 6. juni 1889 ) var en norsk biskop og stortingsrepresentant.
Han ble teologisk kandidat ved Det teologiske fakultet, Universitetet i Oslo i 1860. Han var biskop i Tromsø stift 1876–85, senere i Kristiansands stift fra 1885 til sin død i 1889.
I tre perioder (1874–1882) representerte han Tromsø, Bodø og byene i Finnmark på Stortinget. Han var også lagtingspresident 1880–82.
Smitt var ridder av St. Olavs Orden.
Birgitte Christensen
Birgitte Lindås Christensen (født 20. juli 1972 i Inndyr, Gildeskål kommune i Nordland) er en norsk operasanger. Hun tok diplomeksamen ved Norges musikkhøgskole i 1997 med Ingrid Bjoner som hovedlærer. Samme år mottok hun stipend fra Ingrid Bjoners fond for unge sangere.
I 1998 debuterte hun på Den Norske Opera som Nattens dronning i Tryllefløyten. Fra 1999 til 2003 var hun ansatt ved operaen i Innsbruck. Fra 2006 til 2009 var hun fast solist ved Den Norske Opera.
Birgitte Christensen har sunget ved ledende operahus og festivaler i Europa og Sør-Amerika. I februar 2020 alternerte hun med Cecilia Bartoli i tittelrollen i Glucks Iphigénie en Tauride ved operaen i Zürich.
I 2009 medvirket hun som sopransolist på en CD-innspilling av Georg Philipp Telemanns Brockes passion med blant andre RIAS Kammerchor og Akademie für Alte Musik i Berlin under ledelse av René Jacobs.
Telephlebiidae
Telephlebiidae er en delgruppe av øyenstikkere, (Odonata).
Utseende
Store, slanke øyenstikkere, oftest svarte og gule eller rødlige. De kan minne om storlibeller (Aeshnidae) eller kongeøyenstikkere (Cordulegastridae). Fasettøynene støter sammen i pannen. Thorax har ofte et metallisk skinn. Vingene er klare, eventuelt med en rødlig fremkant (slekten Austrophlebia med to meget store arter). Bakkroppen er lang og tynn.
Levevis
Larvene til denne familien lever for det meste i rennende vann, i miljøer som spenner fra fjellområder til regnskog og dynelandskap. Noen yngler i vannløp som tørker ut i tørketiden. Noen arter har trolig semiakvatiske larver, som lever i vannkanten. De fleste er sterke flygere. Noen er for det meste aktive i skumringen.
Utbredelse
Telephlebiidae finnes bare i Australia. Bortsett fra én art som lever i sørvest er alle utbredt i det østlige Australia.
Systematisk inndeling
Artene i Telephlebiidae ble inntil nylig regnet til familie Aeshnidae.
Nødtestament
Nødtestament er et unntak fra kravene ved opprettelse av vanlig testament. Nødtestamentet kan enten være skriftlig eller muntlig. Reglene om nødtestament finner man i arveloven §46.
For at et testament skal være gyldig som nødtestament må visse krav være oppfylt: Det må foreligge en nødsituasjon eller brå og farlig sykdom.
I situasjoner der man må opprette muntlig nødtestament, må det være minst to vitner til stede som kan gjengi testamentet i ettertid.
Eksempel på nødsituasjon
En kvinne går skitur på fjellet og det blåser opp til storm. Hun ser ingen annen utvei enn å legge seg ned i snøen og prøve å holde seg i live. Når hun har ligget i noen dager, forstår hun at hun ikke lenger har mulighet til å overleve, og skriver derfor ned hvem som skal arve hennes jordiske gods etter henne. Hun dør senere, og blir funnet noen dager etter.
Placas
Placas er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Sidney Sussex College
Sidney Sussex College (uformelt referert til som «Sidney») er et av kollegiene (fakultet) ved University of Cambridge i England.
Ola Enstad
Ola Enstad (født 10. november 1942 på Lesjaskog, død 2. august 2013 i Oslo ) var en norsk billedhugger, bosatt i Oslo.
Sidney Sussex College
Det ble grunnlagt i 1596 og navngitt etter sin grunnlegger, Frances Radclyffe (født Sidney), grevinne av Sussex. Det var fra dets begynnelse en fast bestemt puritansk skole: some good and godlie moniment for the mainteynance of good learninge. Blant de første studentene var Oliver Cromwell, skjønt da hans far ble syk ble han kalt hjem, og han avla således ikke eksamen. Hans hode er i dag gravlagt under skolens kapell Ante-Chapel.
Ola Enstad
Enstad ble utdannet ved SHKS 1967–69 og ved Statens kunstakademi 1969–72. Han debuterte på Høstutstillingen i 1970, og med en separatutstilling i Kunstnerforbundet i 1973.
Sidney Sussex College
Historie
Mens skolen geografiske størrelse har endret seg lite siden 1596 ble det lagt til ytterlige en rekke til de opprinnelige E-formede bygningene tidlig på 1600-tallet og framtoningen av hele skolen ble endret betydelig på 1820- og 1830-tallet under ledelse av skolens rektor William Chafy. Tidlig på 1800-tallet var bygningenes opprinnelige røde murstein ikke lenger på moten og deler av dem led under alvorlig strukturelle problemer. Åpningen av kullgruver på dens eiendommer ga skolen ekstra midler på 1800-tallet som gjorde det mulig å opprette et nytt matematisk bibliotek og bekvemmeligheter for matematiske utstillinger. Som et resultat ble den ytre mursteinen dekker med et lag av sement, de eksisterende bygningene ble forlenget noe og den arkitektoniske effekten ble også forhøyet, det hele under lederskap av sir Jeffry Wyatville.
På slutten av 1800-tallet ble skolens finanser ytterligere styrket fra utviklingen feriestedet Cleethorpes på en eiendom i nærheten av kysten av Lincolnshire som hadde blitt anskaffet i 1616 etter en testamentarisk gave av Peter Blundell, en handelsmann fra Tiverton i Devon. En ny ving ble lagt til i 1891 på formgivningen til John Loughborough Pearson og den var stilistisk rikere enn de originale bygningene. Den har en trapp stein der hvor de eldre trappen var i tre. Tidlig på 1900-tallet ble en høykirkegruppe blant fellows instrumental i ombyggingen og utvidelsen av kapellet som ble gitt en rikt utskåret interiør i sent 1600-tallsstil, formgitt av T. H. Lyon, og var til dels ulikt med skolens opprinnelige puritanske etos.
Ola Enstad
Hans skulptur Neve og rose var bestilt av Asker kommune, men kommunen avbestilte den, og skulpturen står siden 1990 på Lilletorget i Oslo, foran Fellesforbundets hovedkvarter. Hans Dykkar skulptur (også 1990) er en installasjon av seks froskemenn, montert i stålwire, ved Olafiagangen / Akerselva (se bildet). Stegosaurus (1977) er en lekeinstallasjon i kryssfinér, først plassert på Grünerløkka fra 1979, senere i Torshovdalen og fra 1989 i Jølster. Statuen ble demontert i 2000.
Ola Enstad mottok Ingeborg og Per Palle Storms ærespris i 1999. Boka Den endelege løysinga på skulpturproblemet utkom i 1997, basert på et kunstprosjekt tidligere på 1990-tallet.
Sidney Sussex College
Omdømme
Sidney Sussex er anerkjent som et av de mindre, mer klassiske kollegiene på Cambridge. Det nåværende studentmassen består av rundt 350 laveregradsstudenter og 190 høyeregradsstudenter. Akademisk har Sidney Sussex tendert mot en midt på posisjon på den uoffisielle Tompkinstabellen, en årlig rangering av kollegier ved Cambridge (plass 14 ut av 29 i 2008). Imidlertid har skolen tradisjonelt utmerket seg i bestemte fag, særlig ingeniørkunst, historie og jus.
I TV-showet University Challenge, Universitetsutfordringen, hadde Sidney Sussex et vinnerlag i både 1971 og 1978–79. Vinnerlaget i 1978 besto av John Gilmore, John Adams, David Lidington, og Nick Graham som gikk videre med å vinne «Champion of Champions» i konkurransen University Challenge Reunion med tidligere studenter i 2002.
Lærestedet hevder å ha den billigste baren i Cambridge og som er en av få studentdrevne barer på universitet, en kilde til stor stolthet for studentene. Clare, Darwin, Downing og Emmanuel er de eneste andre kollegiene med studentdrevne barer. Nyere prisøkninger har dog gjort denne posisjonen tvilsom etter hvert som lærestedets ledelse har blitt bekymret for flyten av billig alkohol.
Sportaktiviteter
Sidneys utmerkelser innenfor sport er ikke mye å skryte av, bortsett fra et kvinnelag i nettball som har hatt en del anstendige plasseringer, og dessuten i noe så kuriøst som dart. Lærestedets musikalske tradisjon er derimot sterk, med Al Doyle (1998) og Felix Martin (1999) i det elektroniske bandet Hot Chip.
Confraternitas Historica
Confraternitas Historica, eller dets fulle navn Confraternitas Historica Dominae Franciscae Comitis Sussexiae, er det historiske studentsamfunnet ved Cambridge og har eksistert siden 1910. Dog ble det ikke holdt noen møter mellom 1914 til 1919, som var krigsårene, mens siden den første verdenskrigen da «universitetet i seg selv bortimot opphørte å eksistere... var oppholdet i 1914-19 ikke regnet som et brudd i samfunnets kontinuitet». Det latinske navnet reflekterte smaken til Jack Reynolds, høykirkemedlemmet som var med i dets opprettelse og som også «smykket samfunnet med en omfattende latinsk opptaksseremoni».
Kjente alumni (tidligere studenter)
Blant de tidligere studentene finnes den politiske og militære lederen Oliver Cromwell, den tidlige historikeren Thomas Fuller og poeten og dramatikeren fra 1600-tallet, Thomas May.
Ligue 1 1978–1979
Ligue 1 1978–79 er en oversikt over fransk fotballs toppdivisjon denne sesongen. Selve toppdivisjonen ble startet opp i 1932-33.
Sidney Sussex College
Kjente alumni (tidligere studenter)
Andre kjente politikere som har studert er sir Basil Engholm, embetsmann, og lord David Owen, tidligere utenriksminister og leder av det sosialdemokratiske partiet. Andre er nåværende parlamentsmedlem Chris Grayling, statsråd for arbeidsdepartementet, og David Lidington, minister for Fremmed- og samveldekontoret (utenriksdepartementet) og EU-minister. Brian Lenihan, statsråd for finans for Irland, er en annen kjent tidligere student.
Lærestedets sterke tradisjon innenfor vitenskapene er bevitnet av Nobelprisvinnerne og fysikerne Cecil Frank Powell og C. T. R. Wilson, og i nyere tid ved John E. Walker, som vant Nobelprisen i kjemi i 1997, og New Zealand-fødte Alan MacDiarmid, Nobelprisen i kjemi i 2002. Sir Benjamin Lockspeiser, den første presidenten i CERN, var også en student ved lærestedet, og psykiateren William Ross Ashby fikk også betydelig andel av materiale for hans milepæler med Design For A Brain og An Introduction To Cybernetics mens han var her.
Mer nyere har Paddy Lowe, direktør for Formel 1-teamet McLaren, var ved Sidney Sussex, og det samme var Carol Vorderman, den kjente TV-verten.
John Madden, regissør i Hollywood, kjent for den Oscarvinnende filmen Shakespeare In Love og TV-serier som Inspektør Morse og Prime Suspect, studerte også ved Sidney Sussex.
I 2010 ble den amerikanske komponisten Eric Whitacre gjort til besøkende fellow og Composer-in-Residence.
Aldri mangel på komikere kan Sidney også telle komiker Alex Horne blant sine tidligere studenter.
Ligue 1 1978–1979
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Vilhjálmur Einarsson
Vilhjálmur Einarsson (født 5. juni 1934, død 28. desember 2019) var en islandsk friidrettsutøver. Han tok sølvmedalje i tresteg under OL i 1956 i Melbourne i Australia. Vilhjálmur vokste opp i fiskerlandsbyen Reyðarfjörður.
Einarssons personlige rekord på 16,70 ble satt i 1960 i Laugardalsvöllur på Island.
Sønnen hans, Einar Vilhjálmsson, har tre ganger representert Island i OL. Han deltok i spydkast i 1984, 1988 og 1992.
Kultureliten
Kultureliten er et begrep som tradisjonelt henspiller på personer som på grunn av visse egenskaper, privilegier eller maktposisjoner i kultursfæren utgjør en egen samfunnsgruppe som anseendemessig står over andre. I bohemtiden, mot slutten av 1800-tallet, ble miljøet som frekventerte i og rundt Grand Café gjerne assosiert med kultureliten i Norge. Kretsen ble anført av personligheter fra dannelsesborgerskapet som Henrik Ibsen, Christian Krohg og Julius Fritzner.
Den nye kultureliten
I Norge ble begrepet (re-)lansert og aktualisert av Dagbladet høsten 2010. Dagbladet hevdet at dette var en morsom, innflytelsesrik og mannsdominert gruppe som satte dagsorden ved å invitere hverandre til tv-program og avisspalter. Harald Eia, Aslak Nore, Magnus Rønningen, Asbjørn Slettemark, Tore Sagen, Steinar Sagen, Thomas Seltzer og Fredrik Skavlan ble trukket fram som sentrale aktører i nettverket.
Det ble hevdet at nettverket, med forgreininger til både media, forlagsbransje, politikk, musikk, samfunnsdebatt, og kongehus, ble bygd på gjensidig utbytte, taktikk, synlighet og kredibilitet. Mer konkret ble det hevdet at nettverksbyggingen fant sted gjennom ivrig og bevisst Twitter-bruk, stadige intervjuer og ansettelser av hverandre, samt at aktørene bedrev gjensidige forsvar i offentlige debatter.
Annen bruk og debatt om begrepet
Også i årene før begrepet ble aktualisert av Dagbladet høsten 2010 hadde det i mediene foregått en debatt om elitebegrepet, men da hadde «kultureliten» ofte en mer vag og annerledes definisjon. Man diskuterte sågar hvorvidt det i det hele tatt eksisterte noe som kan kalles for en «kulturelite», eller ikke.
Den blomstertid nu kommer
«Den blomstertid nu kommer», på norsk også «Den blomstertid nå kommer», er en salme opprinnelig skrevet på svensk av Israel Kolmodin i 1694 til en folketone fra 1500-tallet. Melodiens eldste skriftlige kilde er et koralmanuskript fra Roslagskulla datert 1693. Salmen ble utgitt i Then Swenska Psalm-Boken i 1695 med overskriften «Een Sommarwisa». Teksten ble oversatt til norsk av dikterpresten og folkeminnesamleren Magnus Brostrup Landstad i 1861, og var gjengitt som salme nummer 763 i Norsk Salmebok fra 1985. I den nye Norsk salmebok fra 2013 har den nummer 841. I begge salmebøkene står den i en noe forkortet og omarbeidet versjon.
«Den blomstertid nu kommer» er en av de mest kjente og kjære salmene i Sverige i dag, og oppfattes av mange som en ikke-religiøs sommersang. Særlig første vers kan tolkes som en verdslig hyllest til årstiden, varmen og livet. «Den blomstertid nu kommer» blir sunget i praktisk talt alle svenske og finske skoler på skoleavslutningene før sommerferien. I Sverige gjelder det også Astrid Lindgrens og Georg Riedels «Idas sommarvisa», fra en film om Emil fra Lønneberget fra 1973,  og høysommersalmen «I denna ljuva sommartid», opprinnelig Geh' aus, mein Herz, und suche Freud av Paul Gerhardt fra 1653.
Norsk tekst
med lyst og glede stor, den kjære, lyse sommer da gress og grøde gror. Nå rører solens armer ved alt som før var dødt, de blide stråler varmer og alt på ny blir født.
med herlig jubellyd! Skal ikke da vår tunge lovsynge Gud med fryd? Min sjel, opphøy Guds ære med lov og gledesang! Han vil oss nådig være som før så mang en gang.
i alle verdens land! Gud gi oss daglig føde fra jord og hav og strand, og hjelp oss du å dele med andre det vi har, vårt liv, vår jord, det hele er ditt, vår Gud og Far!
du sol med klarest skinn, la hjerte-isen briste og smelte i vårt sinn! La dine budord følges, og mett oss med ditt ord, la nådens lys ei dølges for oss på denne jord!
Fjøsdalen tunnel
Fjøsdalen tunnel er en veitunnel på Europavei 10 i Flakstad kommune i Nordland. Tunnelen går gjennom Fjøsdalstinden på Moskenesøya. Den er 1641 meter lang.
Lifjell (Seljord)
Lifjell er et fjell som ligger i nord i Seljord kommune i Telemark fylke, vest for Sandsetvatn. Det har en høyde på 1 314 meter over havet.
Ponta de Pedras
Ponta de Pedras er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Nguyễn Chí Thanh
Nguyễn Chí Thanh (født 1914, død 7. juli 1967) var en nordvietnamesisk general under den første indokinesiske krig og Vietnamkrigen. Han var født inn i et fattig bondefamilie i Thua Thien-provinsen i det som dengang var Annam i Fransk Indokina. Han sluttet seg til kommunistpartiet på midten av 1930-årene og satt fengslet det meste av andre verdenskrig.
Han arbeidet i kommunistpartiet i det sentrale Vietnam til han ble forfremmet til politbyrået i 1951. Under den første indokinesiske krig ble han utnevnt til general i den såkalte Vietnams folkehær. Fra 1965 og fram til hans død var han leder for de nordvietnamesiske styrkene som opererte i Sør-Vietnam utfra sitt hemmelige hovedkvarter ved byen Mimot i Kambodsja. I 1967 presenterte han planene for Tết-offensiven for politbyrået, men døde av hjerteinfarkt rett etter at planene var godkjente.
Tønne (andre betydninger)
Tønne kan referere til:
Reinhold Senn
Reinhold Senn (født 6. desember 1936 i Imst, Tirol, død 1. juni 2023) var en østerriksk aker som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Senn vant en olympisk sølvmedalje i aking under Vinter-OL 1964 i Innsbruck. Sammen med Helmut Thaler kom han på andreplass i toer for menn bak sine landsmenn Manfred Stengl og Josef Feistmantl.
Paul Buchheit
Paul Buchheit er en amerikansk dataprogrammerer og entreprenør. Han var grunnleggeren og den ledende utvikleren av Gmail. Han utviklet også den originale prototypen til Google AdSense som en del av sitt arbeid med Gmail. Buchheit foreslo også firmaets nå kjente slagord: «Don't be evil» under et møte i 2000 om firmaverdier.
Marianne Aasen
Marianne Aasen (født 21. februar 1967 i Bergen) er en norsk politiker (Ap). Hun har sittet på Stortinget for Akershus fra 2005 til 2017.
Aasen er cand.polit. med hovedfag i statsvitenskap fra 1994, samt historie grunnfag og sosialøkonomi mellomfag. Hun arbeidet som journalist for A-pressen fra 1991 til 1995. Fra 1995 til 1996 var hun politisk rådgiver for Sylvia Brustad.
Fra 1998 til 2000 var Aasen informasjonssjef i Europabevegelsen. Hun var leder for Europabevegelsen i Asker fra 2003 til 2004. I Jens Stoltenbergs første regjering, fra 30. mars 2000 til 19. oktober 2001, var Aasen politisk rådgiver i Kommunal- og regionaldepartementet. Hun var politisk rådgiver for Arbeiderpartiets stortingsgruppe fra 2001 til 2005. I 2005 ble hun valgt inn på Stortinget fra Akershus, og ble senere gjenvalgt i 2009 og 2013.
Marianne Aasen tok ikke gjenvalg i 2017, og har siden vært leder for Simula School of Research and Innovation. Fra 2021 til 2022 var hun leder for et offentlig utvalg som foreslo nytt regelverket for opptak til universiteter og høyskoler.
Hun er bosatt i Asker og var tidligere gift med sjakkspilleren Simen Agdestein.
IUPAP
International Union of Pure and Applied Physics (IUPAP) er en internasjonal ikke-statlig organisasjon som arbeider for å fremme utviklingen av fysikk, bidra til internasjonalt samarbeid innen fysikk og for å bidra til bruken av fysikk for å løse utfordringer menneskeheten står overfor.
Historie
IUPAP ble etablert i Brussel i 1922 av 13 medlemsland. Året etter ble den første generalforsamlingen holdt.
Siden da har IUPAP vokst til en organisasjon med 60 medlemsland.
Organisering
Det høyeste organet i IUPAP er generalforsamlingen som avholdes hvert 3. år. Det styrende organet mellom generalforsamlingene er Rådet som overser organisasjonens virke som for det meste vert utført av kommisjoner som har ansvar for spesifikke fagområder.
Norsk deltakelse
Etter generalforsamlingen i London 2. november – 4. november 2011 er Norge representert med tre representanter i IUPAP sine kommisjoner for perioden 2011-2014.
Valentina Teresjkova
Valentina Vladimirovna Teresjkova (russisk: ; født 6. mars 1937) er en russisk og tidligere sovjetisk kosmonaut. Hun var den første kvinnen i verdensrommet, om bord på Vostok 6 i 1963.
16. juni 1963 ble hun den første kvinne og den første sivile person som fløy ut i verdensrommet. Hun kretset rundt jorden i 48 timer og tilbrakte nesten tre døgn i rommet. Det skulle ta 19 år til neste kvinne, Svetlana Savitskaja, fulgte etter.
3. november 1963 giftet Teresjkova seg med Andrijan G. Nikolajev, kosmonauten ombord på Vostok 3. De fikk en datter, Elena Andrionova (nå lege, og som ble den første person hvis begge foreldrene har vært i verdensrommet), før ekteskapet brøt sammen. De ble ikke skilt offisielt før i 1982.
Sosial aktivitet
I 2011 ble hun valgt inn i statsdumaen i Russland fra partiet United Russia på Yaroslavl regionale liste. Tereshkova er sammen med Elena Mizulina, Irina Yarovaya og Andrey Skoch  medlem av en tverrfraksjonsgruppe for beskyttelse av kristne verdier; i denne egenskapen støttet hun innføringen av endringer i den russiske grunnloven, ifølge hvilke "Ortodoksi er grunnlaget for Russlands nasjonale og kulturelle identitet." Nestleder i statsdumaens komité for føderal struktur og lokalt selvstyre siden 21. desember 2011.
Portel
Portel er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Nettnøytralitet
Nettnøytralitet (alternativt nettverksnøytralitet) henviser til et prinsipp som brukes om bredbåndstilgang, og potensielt alle nettverk. Den presise definisjonen mangler og begrepet blir derfor en sekkepost for mange relaterte temaer (blant annet kommersiell utvikling av internett, forretningsmodeller for nettbaserte tjenester, nettleverandørenes rolle med mere), men et bredbåndsnett som er fritt for restriksjoner med henhold til hva slags utstyr som kan kobles til det, hvilke kommunikasjonsformer som tillates, og der det ikke diskrimineres mellom ulike nett-, applikasjons-, og tjeneste-, og innholdsleverandører, vil generelt betraktes som nøytralt.
Prinsippet om nettnøytralitet har vært gjenstand for sterk debatt i en årrekke. Siden det tidlige 2000-tallet har tilhengere av nettnøytralitet advart mot at nettleverandører kan komme til å utnytte en eventuell dominans til å favorisere eget eller samarbeidspartneres innhold (nettsteder, video, tjenester, protokoller), og legge hindringer i veien for konkurrenter.
NKOMs definisjon av nettnøytralitet fra 2009
NKOM (Nasjonal kommunikasjonsmyndighet) har sammen med en arbeidsgruppe med deltakere fra representative internettilbydere, innholdsleverandører, bransjeorganisasjoner og forbrukermyndighetene, utarbeidet et sett med retningslinjer for nettnøytralitet som har vært virksomme i Norge siden 24. februar 2009. Formålet med retningslinjene er å bidra til å bevare Internett som en åpen og ikke-diskriminerende plattform for alle typer kommunikasjon og innholdsdistribusjon. Retningslinjene ble bygd opp rundt tre prinsipper for nettnøytralitet:
Eksempler på brudd
Enkelte leverandører av bredbånd prioriterer innhold de får betalt for å formidle. Det eksempelt som til nå har skapt mest kontrovers er NextGenTels forsøk på å begrense båndbredden til brukere av NRKs nett-TV sommeren 2006. Også dette eksemplet kan imidlertid sees på som en del av diskusjonen om samtrafikk på Internett.
Lignende sak med TV2s nett-TV hvor Telenor-brukere får bedre kvalitet på sendingene enn kunder hos for eksempel NextGenTel, Tele2, Lyse eller BaneTele.
Lovfestet nettnøytralitet i 2017
I 2015 vedtok EU felleseuropeiske regler for nettnøytralitet gjennom forordning 2015/2120. Denne ble innlemmet i norsk lov gjennom en endring av ekomloven som ble vedtatt av Stortinget 7. mars og trådte i kraft 20. mars 2017. EU-forordningen erstattet da de nasjonale retningslinjene fra 2009.
EU-forordningen har noen smutthull. Den tillater prioritert trafikk for enkelte tjenester som fjernkirurgi, selvkjørende biler og antiterrorarbeid. Videre tillater den såkalt nulltaksering, der enkelte tjenester unntas fra å telle mot datagrenser. På det siste punktet er EU-forordningen mindre klar enn de tidligere norske retningslinjene og NKOM skrev i 2017 at dette «vil kunne blir et område som kan kreve tett oppfølging». Allerede i januar 2017 kom Telia/OneCall med nulltakseringstilbudet «Fri nettradio», som imidlertid raskt ble fjernet. Kort tid etter kom både Telenor og Telia med nulltakseringstilbud for å streame musikk uten at det teller mot datagrensen for mobilabonnementet.
FCC og nettnøytralitet
«The Federal Communications Commission» (FCC) i har utarbeidet fire prinsipper som skal oppmuntre til utbygging av bredbåndsnett og ta vare på og promotere det offentlige internettets åpne og sammenkoblede natur:
Den 26. februar 2015 offentliggjorde FCC et vedtak som sikrer full nettnøytralitet for forbrukerne. Internettjenester ble reklassifisert som en form for telekommunikasjon, og under denne klassifikasjonen påligger det den tekniske formidleren å behandle alle brukere likt.
14. desember 2017 opphevet FCC vedtaket fra 2015. FCC leder Ajit Pai la til grunn at opphevelsen ville gi nettleverandørene flere muligheter, og gi insentiv for mer utbygging. Paul Ryan uttalte at "nettnøytralitets-regulering truer det frie og åpne internettet som har gjort så mye for å forbedre det moderne samfunnet". Motstandere hevdet at opphevelsen kan føre til sensur, at data prioriteres ut fra hvem som betaler, og at nettselskapene nå gis mulighet til å velge vinnere og tapere. Netflix og Twitter lovet like etter langvarig juridisk kamp mot vedtaket.
Nettnøytralitet i Europa
Felleseuropeiske regler for nettnøytralitet ble vedtatt i EU i november 2015 gjennom forordning 2015/2120.
I England har flere store nett-leverandører fremmet krav overfor BBC etter lanseringen av deres iPlayer-tjeneste.
Enkelte europeiske mobiloperatører, for eksempel Deutsche Telekom, blokkerte våren 2009 for gratistelefonitjenesten Skype.
FLK «Orwell» (1897)
FLK «Orwell» (I) var et flytende hvalkokeri eid av Tønsbergs Hvalfangeri. Skipet ble bygget i 1897 ved Charles Connell & Co i Glasgow som DS «Orwell» for selskapet Steamship Orwell Co Ltd ved disponent Leech, Harrison & Forwood i Liverpool. I 1905 ble hun overført til Indian Steam Ship Co Ltd med samme disponent. Hun ble innkjøpt for kr. 578 000,- av Tønsbergs Hvalfangeri i 1911 og benyttet som transportskip på selskapets hvalstasjon Husvik Harbour på Sør-Georgia frem til 1922. Da ble hun bygget om til hvalkokeri for antarktisk fangst med ny tonnasje 4 099 brt.
FLK «Orwell» hadde base ved Bruce Harbour på Signy Island i øygruppen Sør-Orknøyene, der Tønsbergs Hvalfangeri i sesongen 1920/21 hadde anlagt en liten landstasjon. Sommeren 1924, mellom sesongene i Antarktis, ble «Orwell» sendt på fangst i Davisstredet mellom Grønland og Canada med to hvalbåter. Selv om prosjektet var vellykket, ble det ikke gjentatt.
I 1925 gikk Tønsbergs Hvalfangeri til innkjøp av et nytt og større skip for ombygging til hvalkokeri. «Orwell» (I) ble omdøpt «Whale» og det nye kokeriet ble døpt «Orwell» (II). «Whale» ble dels benyttet som transportskip og dels utleid til andre hvalfangstselskaper, før hun i 1928 ble solgt til Anglo Norse Co Ltd. Oscar Hytten var disponent for begge selskapene. I 1930 ble hun igjen solgt, denne gang til sandefjordsrederne Søren L. Christensen og Johannes Dahl og selskapet A/S Congo, navngitt etter skipets nye navn, FLK «Congo». Hun fanget deretter ved Cape Lopez i Fransk Ekvatorial-Afrika. Allerede året etter gikk selskapet konkurs, og i 1932 havnet «Congo» igjen hos Tønsbergs Hvalfangeri. Høsten 1934 ble hun solgt til Jarlsø Verft og hugget samme sted i 1935.
Johan Fossan
Johan Dahle Fossan (født 2. november 1948) er en norsk lærer og politiker (KrF).
Familiebakgrunn og utdannelse
Fossan er født i Leksvik i Nord-Trøndelag. Han er utdannet adjunkt fra daværende Trondheim offentlige lærerskole fra 1971, og har grunnfag i kristendom fra Trondheim lærerhøyskole 1976 og grunnfag i engelsk fra Levanger lærerskole fra 1979. Han har bakgrunn fra det offentlige skoleverket som lærer og opplæringsleder, og han var med på å starte opp Elihu Kristne Grunnskole i Levanger tidlig på 1990-tallet. Han studerte offentlig administrasjon og ledelse ved Høgskolen i Nord-Trøndelag 2006–2007. Fossan var lærer ved Skogn ungdomsskole 1979-1984 og Halsan barneskole 1985-1994. Fra 2009-2014 var han ansatt som lærer ved Nesheim skole i Levanger. Fossan er nå pensjonist. Han er gift og har fem barn og ni barnebarn.
Politisk arbeid
Etter å ha fullført siviltjeneste ved Solhaugen helseheim (et rehabiliteringssted for alkoholikere), ble Fossan ansatt som fylkessekretær i Nord-Trøndelag KrF i 1972, en stilling han hadde frem til 1977. Han var også fylkesleder i Nord-Trøndelag KrFU 1972–1973. Han har hatt flere ulike verv i partiorganisasjonen før han igjen var ansatt som fylkessekretær fra 1996 til 2006.
Fossan ble valgt inn i Levanger kommunestyre i 1991 og satt der til 1999, hvorav de fire siste årene som gruppeleder og medlem i formannskapet. I 1999 ble han valgt til medlem av Nord-Trøndelag fylkesting, hvor han hadde to perioder frem til 2007. Fra 2003 til 2007 var han gruppeleder for fylkestingsgruppa.
Den 17. november 2012 ble Fossan nominert som Kristelig Folkepartis førstekandidat til Stortinget fra Nord-Trøndelag foran stortingsvalget 2013, etter å ha vunnet en kampvotering mot Karin Søraunet. Nominasjonskomiteen hadde en delt innstilling der flertallet ønsket Søraunet og et mindretall ville ha Fossan. Resultatet ble til slutt at Fossan ble valgt som førstekandidat med 14 mot 4 stemmer. Han toppet dermed stortingslisten foran Åste Marie Lande Lindau fra Namsos og Torgeir Værnesbranden fra Stjørdal. Kristelig Folkeparti oppnådde ikke representasjon fra Nord-Trøndelag.
Johan Fossan ble i 2019 valgt som 2.vararepresentant på Trøndelag Kristelig Folkepartis fylkestingsliste og 1.vara på Levanger KrFs kommunevalgliste.
Annet
Fossan har erfaring fra en rekke sammenhenger innenfor menighetsliv og andre områder. Han har blant annet vært styreleder for Elihu Kristne Grunnskole og Elihu Barnehage i Levanger 2000–2006, han har vært styremedlem i KomSek Trøndelag IKS (som utfører sekretariatstjenester for kontrollutvalgene i mange kommuner i Nord-Trøndelag), Fra 2006-2014 var han medlem og nestleder i Rådet for Sund folkehøgskole, og han var styreleder i produksjons- og attføringsbedriften Innherred Produkter AS 2006–2012. Fossan er leder i Levanger forliksråd siden 2010 og nestleder i SFN - det nasjonale samarbeidsutvalget for forliksråd og namsmenn.
Certina
Certina Kurth Frères SA er en sveitsisk produsent av eksklusive armbåndsur, opprinnelig grunnlagt i Grenchen i 1888 av Adolf og Alfred Kurth. Det er for tiden en del av Swatch-gruppen.
Historie
Certina Kuth Frères SA ble grunnlagt i 1888 da Adolf og Alfred Kurth grunnla sin første urverksfabrikk i Grenchen. Fra starten av var det tre ansatte i fabrikken som var en del av familiehjemme. Certina begynte ikke å produsere hele klokker og tidsmålere, dette var noe som etterhvert ble gjort parallelt med produksjon av verkproduksjon for andre firmaer. I 1938 var det 250 ansatte i firmaet da det feiret sitt femtiårsjubileum. På denne tiden hadde Certina fått et rykte for å være nyskapende.
I 1972 var over 900 mennesker ansatt i firmaet og 600 000 klokker ble produsert av Certina hvert år. Selskapet var rangert først i de fleste store juvelklokkeoversikter og firmaet mottok både "International Diamonds Awards" og "Golden Rose"-prisene. På denne tiden produserte Certina 375 000 klokkekompontenter hver dag og brukte 53 000 edelstener i produksjonen.