cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anthoptini
Utseende
Middelsstore, smalvingede, mer eller mindre brune smygere.
Levevis
De aller fleste har larver på gress eller andre enfrøbladete planter.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Amerika, med de fleste artene i Sør-Amerika.
Støyskjerm
En støyskjerm (engelsk: noise barrier, sound barrier m.fl.) er en tett skjerm som settes opp mellom en støykilde og et område som skal beskyttes mot støy. En støyvoll har samme funksjon og består av en jordvoll, med eller uten en støyskjerm på toppen. Også en bygning mellom en motorvei eller annen støykilde kan fungere som støyskjerm overfor mer støyfølsom bebyggelse som boliger eller sykehus. Hvis veien går gjennom en skjæring, vil denne dempe støyen. Vantet i en ballbinge kan også virke som støyskjerm, likeså en tribune på en fotballbane. Skal en støyskjerm virke etter hensikten, må den være tett, og støykilden må ikke være synlig fra det stedet som skal skjermes; ved skjerming mot veitrafikkstøy bør støyskjermen gå minst 1 m over frisiktlinjen. Videre er det lettere å skjerme mot høyfrekvent lyd (f.eks. kurveskrik fra et tog, støy fra bildekk på våt vei eller en vinkelsliper) enn mot lavfrekvent støy, infralyd og strukturlyd (vibrasjoner) som en lastebil på tomgang eller basslyd fra et diskotek. Av samme årsak vil en støyskjerm også endre lydbildet ved at støyen ikke bare blir svakere, men mer dominert av dype toner (bass). I tillegg til støydemping vil en støyskjerm mot en bilvei også redusere mengdene av svevestøv og (i mindre grad) eksos i områdene som skjermes.
Hvor brukes støyskjermer?
Støyskjermer kan brukes mot de fleste bakkenære støykilder. De settes særlig opp mot veier, bl.a. fordi veitrafikk forårsaker nærmere 80 % av støyplagene i Norge. De brukes også for å beskytte mot støy fra f.eks. jernbaner, havner, godsterminaler osv. fotballbaner og andre bakkenære kilder. Derimot har de liten eller ingen virkning mot f.eks. flystøy (unntatt når flyene befinner seg på bakken) og støy fra vindturbiner da disse støykildene er høyt hevet over bakkenivå. Siden støyskjermer må være tette, har en hekk liten virkning mot støy, men den kan gjøre at støyen føles mindre sjenerende fordi en knapt kan se støykilden, i tillegg til at plantene filtrerer ut svevestøv og skaper generell trivsel.
Når skal støyskjerm settes opp?
I Norge krever T-1442, Miljøverndepartementets retningslinje for støy i arealplanlegging, støyskjerm eller andre avbøtende tiltak ved gjennomsnitsstøy fra veitrafikk på 55-65 dBA ved ytterveggen. Ved gjennomsnittsstøy over 65 dBA skal støyfølsom bebyggelse unngås. Også for mange andre støykilder finnes krav om tilsvarende tiltak hvis støygrensene overskrides. T-1442 gjelder bare for bebyggelse eller anlegg oppført i 2005 og senere, og den er juridisk bindende bare hvis den innarbeides i kommunens arealplan. Men også ellers kan den brukes veiledende.
For øvrig viser støykart fra bl.a. Statens vegvesen at gjennomsnittsstøyen langs en del veier overskrider 65 dBA. De mest utsatte stedene utsettes for gjennomsnittsstøy på over 80 dBA, dvs. at selv en støyskjerm neppe er tilstrekkelig for å komme under grenseverdiene.
Virkning
Der støykilden er usynlig, kan en støyskjerm i flatt terreng redusere veitrafikkstøyen med ca. 10 dBA (desibel-A) i lav bebyggelse. Ørene våre oppfatter dette som omtrent en halvering av støyen, men lydenergien reduseres med ca. 90 %, dvs. som om en hadde fjernet ni av ti biler. For optimal virkning må skjermen settes opp nærmest mulig støykilden, noe som krav om siktlinjer ofte gjør vanskelig i f.eks. et veikryss – eller nærmest mulig stedet som skal beskyttes. Lydbildet bak en støyskjerm blir også mer dominert av dype toner, da støyskjermen er mest effektiv mot høyfrekvent støy. Lavfrekvent støy dempes mest effektivt hvis støyskjermen lages av tunge materialer, f.eks. betong. Hvis støyskjermen krummes eller bøyes ned over støykilden, blir virkningen antagelig sterkere, men slike støyskjermer er sjeldne i Norge. I hvilken grad støyen reflekteres eller absorberes, bestemmes av materialet i støyskjermen, og ikke minst overflaten, f.eks. ved at en glatt overflate reflekterer mye støy.
Dimensjoner og materialer
I prinsippet kan alle slags materialer brukes til støyskjermer, så sant de tåler klimaet på stedet, sølesprut, påkjørsler osv. Som regel brukes betong og/eller tre, ofte ved at en trevegg settes oppå en solid betongmur. Noen støyskjermer har gjennomsiktige ruter av f.eks. herdet glass, polykarbonatforbindelser.
En støyskjerm mot en vei er som regel 2-3½ m høy, men må ofte bygges høyere hvis den skal beskytte beboere i 3. etasje og høyere i flatt terreng, eller hvis veien er svært bred. Mot motorveier i utlandet finnes støyskjermer på 8-10 m. En støyskjerm mot en fotballbane må gjerne bygges ganske høy. Det skyldes både at støykildene ofte befinner seg et stykke borte, og at de viktigste støykildene – spillere, trenere og publikum som skriker og skråler, samt baller som slår i vantet med stor hastighet – gjerne befinner seg et stykke over bakken. Mot togstøy har derimot selv en lav støyskjerm god virkning fordi den kan settes opp svært nær den viktigste støykilden (hjul mot skinnegang), og fordi mye av støyen dannes på bakkenivå.
Kostnader og ulemper
Kostnadene ved en støyvoll varierer mye med terrenget, og hvor massene må hentes fra. I tillegg kommer kostnadene ved vedlikehold.
Historikk
I USA, hvor massebilismen slo gjennom tidligere enn i Europa, begynte en å sette opp støyskjermer midt på 1900-tallet. I Norge kom de første støyskjermene langs veiene i 1970-årene – dels som følge av voksende interesse for støybekjempelse, dels pga. en voldsom økning i biltrafikken. Ordene støyskjerm og støyskjerming er kjent i norsk siden 1972.
Parco dei Mostri
Parco dei Mostri eller Sacro Bosco ("Den hellige lund"), også kjent som  Bomarzo-hagen er en manieristisk samling av skulpturer og andre former som ligger i Bomarzo, i Viterbo, i nordlige Lazio, Italia. Beliggenheten er ca. 100km nesten rett nord fra Roma.
Anlegget ble laget i løpet av det 16. århundret. Det er plassert i et skogholt i dalen nedenfor Bomarzo-borgen, og befolket med skulpturer og små byggverk mellom trærne.
Historie
Parken har fått navn etter de mange overdimensjonerte skulpturene, hvorav noen er hogd ut av direkte i fjellgrunnen av dette tidligere ganske ufruktbare landskapet. Den ble planlagt av Pier Francesco Orsini, kalt Vicino (1523–1585), en condottiere og kunstmesen som var gift med Giulia Farnese (må ikke forveksles med sin bestemor på morssiden Giulia Farnese som var elskerinne til pave Alexander VI). Etter hennes død dedikerte han parken til henne. Utformingen er tilskrevet Pirro Ligorio, og skulpturene til Simone Moschino.
I løpet av det nittende og langt inn i det tyvende århundret ble hagen forsømt og overgrodd. Fra 1970-årene startet Bettinifamilien med et restaureringsarbeide i privat regi. I dag er hagen kommunaleid. Den er åpen for publikum og en lokal turistattraksjon. Parken kan ha gitt inspirasjon til byggingen av «Tarot-hagen» som Niki de Saint Phalle fullførte 400 år senere.
Neros termer
Neros termer, latin Thermae Neronis, var et badeanlegg som lå på Marsfeltet i antikkens Roma.
Historie
Badeanlegget ble oppført keiser Nero omkring år 62 og ble restaurert av keiser Alexander Severus år 227 ; badene fikk da navnet Thermae Alexandrinae. Keiseren anla også en ny vanntilførsel, Aqua Alexandrina.
Neros termer lå i området mellom dagens Piazza della Rotonda og Corso del Rinascimento samt Via del Pozzo delle Cornacchie og Via della Dogana Vecchia, og målte 190 x 120 meter.
Av termene gjenstår blant annet noen murrester under Palazzo Madama, to kolonner ved 8Via di Sant'Eustachio og toå kolonner i Pantheons portico.
Liste over fotballklubber på Seychellene
Liste over fotballklubber på Seychellene inneholder seychelliske fotballklubber som er en del av seriesystemet.
Svømming under VM i svømmesport 2023 – 200 meter butterfly kvinner
200 meter butterfly kvinner var en svømmeøvelse som ble arrangert under VM i svømmesport 2023 i Fukuoka i Japan 26. og 27. juli 2023.
Semifinale
Semifinalene startet 26. juli klokken 21:16.
Finale
Finalen fant sted 27. juli klokken 20:02.
Skeleton under Vinter-OL for ungdom 2020
Skeleton under Vinter-OL for ungdom 2020 ble avholdt i St. Moritz den 19. og 20. januar 2020.
Vest-Armenia
Vest-Armenia (vestarmensk: Արեւմտեան Հայաստան, Arevmdian Hajasdan) er de østlige delene av Tyrkia som historisk sett har vært en del av det armenske hjemlandet.
Området ble tatt over av Det osmanske riket i det 16. århundret som følge av krigen med Safavidene mellom 1532 og 1555. Området gikk frem og tilbake mellom rikene, men etter en ny krig i 1639 var det klart at osmanene hadde klar kontroll over området, Området ble da kjent som Tyrkisk Armenia og Osmansk Armenia. I det 19. århundret tok Det russiske imperiet over hele Øst-Armenia i De russisk-persiske kriger, i tillegg til noen deler av Vest-Armenia, blant annet Kars.
Mange armenere som bodde i Vest-Armenia og hadde bodd der så lenge som 2000 år, ble enten utryddet eller deportert på grunn av folkemordet på armenerne i 1915. Dette markerte slutten på over 2000 år med armensk kultur i Vest-Armenia, som ble systematisk ødelagt av Tyrkia og regnes som et eksempel på et kulturelt folkemord.
San Francisco (Southern Leyte)
San Francisco (Bayan ng San Francisco) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Southern Leyte.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 22 barangayer per 30. september 2019.
Blommenholm, Solvikveien 19A naturminne
Blommenholm, Solvikveien 19A er en fredet eik som står på nevnte adresse i Bærum kommune. Eika ble fredet 25. mars 1955. Det finnes ingen forskrift for denne fredede eika, kun et departementalt vedtak som oppbevares hos Fylkesmannen i Oslo og Akershus.
Friidrett under Sommer-OL 1908 – Spydkast menn
Rekorder
Gjeldende rekorder før spydkonkurransen i lekene i 1908:
Erik Lemming hadde to dager tidligere forbedret sin verdens- og olympiske rekord, 53,90 meter, fra Jubileumslekene 1906 i Athen til 54,44.
(*) uoffisielt
Eric Lemming satte ny verdens- og olympisk rekord med et kast på 54,83 meter.
Black Swan: Original Motion Picture Soundtrack
Black Swan: Original Motion Picture Soundtrack er et album som inneholder filmmusikken til den psykologiske thrilleren Black Swan. Albumet ble utgitt av Sony Masterworks 30. november 2010, og inneholdt musikk fra Pjotr Tsjajkovskijs Svanesjøen, men komponist Clint Mansell har gjort radikale endringer på låtene. På grunn av Mansells bruk av Tsjajkovskijs musikk, ble musikken dømt for uoriginal til å bli nominert til filmpriser for beste originalmusikk.
Sør-Skjomen
Sør-Skjomen (nordsamisk: Orjješ-Skievvá) er en fjord i Narvik kommune i Nordland. Den er en arm av Skjomen og strekker seg rundt ni kilometer i sørlig retning fra innløpet mellom Mortenjorda i vest og Reinneset i øst inn til grenden Sør-Skjomen. Langs vestsiden ligger Frostisen mellom Reintinden og Gangnesaksla som begge er godt over tusen meter høye. Reinnesfjellet og Lappviktinden ligger på østsiden. Storelva har sitt utløp i fjordbunnen.
Gårdene langs østsiden av fjorden, Laukvik, Brennmoen, Oterneset, Lappvika og Sør-Skjomengårdene, ble knyttet sammen av en kommunal vei som ble bygd i 1974 i forbindelse med utbyggingen av Skjomen kraftverk. Veien tar av fra Fv761 i Elvegård. Før veien sto ferdig var det eneste transportmiddelet til og fra fjorden en lokalbåt til Narvik. Gårdene i Sør-Skjomen var bebodd utelukkende av samer helt opp til begynnelsen av 1900-tallet. I 1974 ble postkontoret i Sør-Skjomen nedlagt. Den siste postbestyreren var Anna Solvang. Til sammen er det tolv fastboende langs fjordarmen (2011).
Det er fremdeles spor etter 2. verdenskrig i området. I Skjombotn anla tyskerne sin sjette største base for undervannsbåter. I fjellene opp fra botn formet mannskapene fra basen fartøynumrene «U-255» og «U-657» i fjellet med stein. «U-255» gikk til England kort tid etter freden den 08. mai 1945, mens «U-657» ble senket av de allierte den 18. oktober 1943.
Harold Ivory Williams jr.
Harold Ivory Williams jr. (født 1949, i Baltimore, Maryland, død 2010) var en amerikansk jazzmusiker som spilte på flere instrumenter, blant annet keyboard, orgel og piano.
Williams var aktiv innen den lokale kirken hvor både hans bestemor og begge hans foreldre var pastorer og organister på et eller annet tidspunkt. Han ble ofte etterspurt over hele byen på grunn av sin jazz-musikk. Han var med på albumet, The Best Of James Cleveland og på Gospel Music Workshop of America. Han ble på 1960-tallet blitt regnet som et musikalsk geni. Han spilte ikke bare jazz-musikk, men også en god del gospel og klassisk musikk.
Han spilte flere musikalske stykker med flere kjente amerikanske musikere. Williams, som da var på randen av internasjonal suksess, ble til slutt tvunget til å stoppe på grunn av en ødeleggende sykdom som gjorde det umulig for ham å spille musikk mer. Han fortsatte likevel med å spille i kirken helt frem til sin død i 2010.
Tōhoku-motorveien
Tōhoku-motorveien (東北自動車道) er en bompengefinansiert (Expressway) motorvei som binder sammen Tōhokuregionen med Kantōregionen i Japan. Veien er eid av Japan Expressway Holding and Debt Repayment Agency og blir driftet og vedlikeholdt av East Nippon Expressway Company (NEXCO East Japan). Veien er ca 680 km lang, og Aomori-motorveien ligger i dens forlengelse.
DS «Dronningen»
DS «Dronningen» (kallesignal JVPQ / LDGY) var et passasjer- og lasteskip (kystruteskip) som ble overlevert Arendals Dampskibsselskab (ADS) i 1894. Skipet var byggnummer 12 ved Fevigs Jernskibsbyggeri i Grimstad, og kjøpesummen var 284 000 kroner. Skipet gikk i rute mellom Bergen og Kristiania frem til 1940, da hun ble solgt til Det Helgelandske Dampskibsselskab (HDS) i Sandnessjøen. DS «Dronningen» gikk nå i ruter på Helgelandsskysten, og i 1945 – 1946 var hun også avløserskip i hurtigruten. I 1948 ble skipet kjøpt av et gresk rederi og satt inn i lokaltrafikk mellom øyene i Egeerhavet. I 1962 ble skipet nedrigget, og i 1963 ble hun hugget opp.
Historie
DS «Dronningen» ble tegnet av Randulf Hansen og overlevert Arendals Dampskibsselskab i juni 1894. Skipet ble satt inn på kystpostruten mellom Bergen og Kristiania, hvor Arendals Dampskibsselskab samseilte med Det Stavangerske Dampskibsselskab (DSD). 12. august 1921 grunnstøtte hun ved Wittingskjær i nærheten av Mandal, men ble trukket av skjæret av Det Bergenske Dampskibsselskabs DS «Neptun».
I november 1940 ble skipet solgt til Det Helgelandske Dampskibsselskab i Sandnessjøen for 467 000 kroner. Skipet beholdt navnet, men ble sendt til Pusnes mekaniske verksted i Arendal for ombygging og modernisering. DS «Dronningen» ble satt inn på ruten Trondheim – Harstad som erstatning for DS «Ranen» som hadde unnsluppet den tyske okkupasjonen, og var i Storbritannia. Sammen med Det Nordlandske Dampskibsselskabs (NDS) DS «Skjerstad»s Tromsø-rute ble Trondheim – Harstad-ruten integrert i hurtigruten i 1941. I 1942 ble skipet ombygget og fikk ny innredning ved Trondhjems Mekaniske Værksted (TMV). Fra mai til september 1945 lå skipet ved Trondhjems Mekaniske Verksted for klassifisering og fornyelse av sertifikatene. I oktober 1945 ble skipet leid av Røde Kors, og gjorde to turer til Øst-Finnmark. Fra 25. november 1945 til desember 1946 var skipet utleid til Vesteraalens Dampskibsselskab (VDS), og gikk i hurtigruten mellom Trondheim og Tromsø mens DS «Finmarken» var på verksted.
I januar 1947 ble DS «Dronningen» lagt i opplag i Meisfjorden i påvente av salg. I oktober 1947 ble skipet kjøpt av Ole T. Flakke fra Kristiansund, som i januar 1948 videresolgte skipet til det greske rederiet Haralambos Typaldos i Pireus for 12 000 britiske pund. Hun ble omdøpt til «Ionion» og satt inn i lokalruter mellom øyene i Egeerhavet. I 1962 ble skipet nedrigget, og i 1963 ble hun hugget opp (noen kilder hevder at skipet fortsatt var registrert i Hellas i 1985).
Skipet
DS «Dronningen»s tonnasje var ved levering 661,5 bruttoregistertonn og 400,12 nettoregistertonn. Etter ombyggingen i 1940 var tonnasjen 672 bruttoregistertonn og 381 nettoregistertonn. Ved denne ombyggingen ble også klipperbaugen redusert, og baugspydet fjernet. Lasting og lossing foregikk ved hjelp av kraner forut og akter. Hovedmaskinen var en trippel ekspansjon dampmaskin med arbeidstrykk 175 psi, bygd ved Bergen Mekaniske Verksted. Oppgitt ytelse var 750 ihk (indikerte hestekrefter), og 133 nhk (nominelle hestekrefter), noe som ga en toppfart på 12 knop. I 1907 hadde hun passasjersertifikat for 423 passasjerer i innaskjærsfart, og 250 passasjerer i kystfart. Samme år besto besetningen (i tillegg til kapteinen) av 7 i forpleining, 4 offiserer, og 14 dekks/maskinfolk.
Folketingets komiteer
Folketingets komiteer (dansk: udvalg) er en rekke arbeidsgrupper som Folketinget oppretter og utpeker folketingsmedlemmer til å delta i. En komités viktigste oppgave er å behandle de lov- og beslutningsforslag som henvises til behandling i komiteen, men herutover følger komiteen med i utviklingen innenfor sitt saksområde, for eksempel ved å stille spørsmål til en minister. Ministeren kan svare skriftlig eller muntlig (ministeren kommer i såkalt «samråd» med komiteen). Dessuten kan en komité motta henvendelser (deputasjoner) fra organisasjoner og andre.
Der er to forskjellige komitétyper: stående komiteer, det vil si faste komiteer, og særlige komiteer.
Folketinget har nedsatt 23 stående komiteer, hvis saksområder i vidt omfang svarer til ministerienes ansvarsområder. Komiteenes saksområder besluttes av Komiteen for forretningsordenen.
Særlige komiteer, som også kalles ad hoc-komiteer, nedsettes til å ta seg av enkelte saker eller særlige emner.
For medlemmene av de fleste stående komiteer er der normalt utpekt et antall stedfortredere. Disse skal være medlemmer av Folketinget og har rett til å delta i komitémøtene, men uten stemmerett og uten rett til å komme med uttalelser i komiteens betenkninger.
Komiteene velger en komitéformann, og til hjelp for arbeidet tilknyttes likeledes en komitésekretær, som ikke er et folketingsmedlem, men normalt en tjenestemann med juridisk eller nasjonaløkonomisk utdannelse. Komitésekretæren fører protokoll over komiteens arbeide.
Folketingets stående komiteer
I henhold til Folketingets forretningsorden er de 25 stående komiteer følgende:
Europavei 39 (Agder)
Europavei 39 i Agder er delen av E39 som går gjennom Agder fylke. Veien starter i Kristiansand havn og løper vestover forbi Søgne, Mandal, Lyngdal, Kvinesdal og Flekkefjord før den når fylkesgrensen mot Rogaland. Strekningen gjennom Agder er 122 kilometer lang.
Fra ridesti til kjørevei
Dagens vei følger i stor grad Vestlandske hovedvei, den gamle hovedferdselsåren mellom Christiania og Stavanger. Hovedveien fra Stathelle til Stavanger ble opparbeidet første gang som kjørevei for hest og kjerre på begynnelsen av 1800-tallet. Den var planlagt og tilrettelagt for postgang, embetsmenn og militærvesenet.
Rundt 1919 skiftet veien navn til Sørlandske hovedvei, og mot slutten av 1920-årene var strekningen gjennom Agder i stor grad oppgradert for å kunne håndtere den fremvoksende automobiltrafikken. Flere strekninger på hovedveien ble finansiert med hjelp fra lokale bedrifter og banker. Ett eksempel er veien over Øyekleiva mellom Øye og Feda i Kvinesdal kommune. Den 8 kilometer lange strekningen stod kjøreklar i 1926, og var i stor grad finansiert med midler fra Flekkefjord og Kvinesdal kommuner sammen Flekkefjord Sparebank og Liknes Sparebank. En annen trøblete strekning var veien mellom Søgne og Mandal. Veien gikk over Trysfjorden med ferje, og på hver side av fjorden var veien så bratt at biltrafikken fikk problemer. Særlig ille var det fra gården Klemma vestover til Vatne og Skagestadvatnet i Mandal. Den ene bakketoppen, «Griseryggen», hadde så skarp brytning fra stigning til fall «at bilene tildels ble hengende igjen på bakkekammen.» De verste flaskehalsene ble eliminert utover i 1920-årene, blant annet ble ferjestrekningen over Trysfjorden erstattet av en ny bilvei langs Tryfjorden i 1923, og videre opp til Døle bru i 1920-årene.
I 1928 ble riksveissystemet innført, og stamveistrekningen gjennom Agder fikk navnet riksvei 40. Veien gikk stort sett langs dagens parsell, men fra Flekkefjord til Stavanger fulgte den dagens fylkesvei 44 langs kysten og over Jæren. I 1965 ble europaveisystemet innført i Norge, og stamveiruten mellom Oslo og Stavanger ble omdøpt til E18. Samtidig ble stamveiruten Flekkefjord–Stavanger flyttet til dagens rute lenger inne i landet.
27. mai 1997 ble stamveiruten Kristiansand–Stavanger omdøpt til E39, og rundt 500 nummerskilt i Agder måtte byttes ut eller endres. Med omnummereringen ble strekningen en del av europavei 39, som løper fra Aalborg i Danmark til Klett i Trøndelag.
Utbygging til hovedvei
Utenom bysentrene var Sørlandske hovedvei i stor grad en smal, landsens grusvei frem til etter andre verdenskrig. Etter hvert som biltrafikken økte i 1950-årene, fikk flere strekninger fast dekke. Mot slutten av 1950-årene startet en omfattende tilrettelegging for moderne biltrafikk, der veien ble rettet og utvidet, eller flyttet til helt nye parseller.
Mandal–Lyngdal
Fra Mandal sentrum til Mones og videre til Skogsfjord ble hovedveien utvidet og rettet ut i begynnelsen av 1960-årene. Frem til 1970 ble strekningen videre mot Vigeland rettet ut og utvidet, og europaveien ble lagt utenom Vigeland sentrum i desember 1977. I juni 1999 ble også den svingete strekningen innerst i Fasselandsvannet erstattet av en ny og rett strekning på fylling ute i vannet. Det ble også gjort store utbedringer nærmere Lyngdal. Veien ble lagt i ny trasé i Ostestadbakken 1962–1967. Fra Oftedal, gjennom Herdal og til Rom i Lyngdal ble veien utbedret i perioden 1974–1981. Blant annet ble veien lagt i ny snorrett trasé gjennom Herdal i 1976. I oktober 2011 ble den smale og kronglete strekningen i Steinslandsbakken erstattet av en 3 kilometer lang 2+1-vei mellom Fardal og Osestad i Lindesnes kommune. Strekningen har motortrafikkvei-standard, men er ikke skiltet motortrafikkvei.
Lyngdal–Flekkefjord
Veien ble utvidet fra Skolandsvannet i Lyngdal og nordover til Vatland fra begynnelsen av 1960-årene til begynnelsen av 1970-årene. Veien ble lagt i ny parsell ved Vatland i 1972 og videre utvidet til Handeland frem mot 1978. Deretter løp veien videre mot Liknes med ny parsell ved Gluggevatn og fra Utsikten ned til Liknes i perioden 1965–1968. Veien ble lagt i ny parsell mellom Øye og Feda i årene 1959–1965 og erstattet den smale og svingete veien over Øyekleiva. Siden ble veien lagt på bro utenom Feda sentrum i 1972, og i ny parsell videre til Hestespranget i 1982. Siden ble veien utbedret til Flekkefjord utover i perioden 1982–1987.
I 2006 ble veien lagt fullstendig om i helt ny parsell mellom Handeland og Feda. E39 ble dermed lagt utenom Liknes sentrum og reduserte avstanden mellom Lyngdal og Flekkefjord med 10 kilometer. Den nye strekningen ble bygget som et offentlig–privat samarbeid med en avtale om vedlikehold frem til 2031. Veien er bygget som to felt uten midtdeler, der tre av fire kryss er bygget som planfrie kryss.
Flekkefjord–Rogaland grense
Fra Flekkefjord ble veien lagt over i ny parsell over Flikka og Sira i 1965. I juni 1996 ble veien lagt i ny parsell fra Flekkefjord og utenom Loga. Den nye strekningen omfattet et nytt planfritt kryss til Flekkefjord sentrum og tre nye tunneler. Fra Loga til Sirnes ble veien utbedret i første halvdel av 1960-årene, og utenom Flikka i perioden 1968–1973. Den vanskelige Skjeggestadbakken syd for Sira ble utvidet og omlagt i tunnel i 1986–1987.
Fra Sira til fylkesgrensen ble veien lagt langs Lundevatnet i 1945, og erstattet dermed den beryktede strekningen over Tronåsen. I perioden 1968–1978 ble veien frem mot fylkesgrensen utvidet og rettet ut.
La Possession
La Possession er en by og kommune i det franske oversjøiske departementet og regionen Réunion på øya med samme navn i Det indiske hav. La Possession ligger mellom Le Port og hovedstaden Saint-Denis.
Europavei 39 (Agder)
Utbygging til motorvei
Utover i 1990-årene hadde trafikken på E39 vokst kraftig, og det var tidvis køproblematikk gjennom Kristiansand og til Søgne. Strekningen hadde også blitt svært ulykkesbelastet, og det var dårlig fremkommelighet flere steder – særlig for tungtransporten vinterstid. Etter 2000 ble det bare utført mindre utbedringer på veien, blant annet ble strekningen fra Volleberg til Tangvall utvidet til fire felt. Men utover på 2000-tallet tok politikere, trafikanter og beboere i regionen til orde for en omfattende utbygging av hele strekningen til motorvei.
Etter flere tiår med planlegging og utredninger, vedtok myndighetene at E39 skulle bygges ut til motorvei fra Kristiansand til Vigeland, og videre i to- og trefelts motortrafikkvei fra Vigeland til Ålgård i Rogaland. Denne beslutningen ble i 2018 omgjort av regjeringen Solberg, som vedtok at hele strekningen fra Kristiansand til Ålgård skal bygges ut til firefelts motorvei med fartsgrense 110 km/t.
La Possession
Innbyggerne kalles for Possessionnais.
Europavei 39 (Agder)
Utbygging til motorvei
Utbyggingen av strekningen ble overført til det statlige utbyggerselskapet Nye Veier AS, og den første strekningen Kristiansand vest–Mandal øst (Grauthelleren–Døle bru) ble igangsatt høsten 2018. I desember 2021 åpnet strekningen Døle bru–Mandalskrysset som den første motorveistrekningen på E39 i fylket. I november 2022 åpnet parsellen Kristiansand vest–Døle bru, og i løpet av 2026 ventes det at motorveien skal være ferdig utbygget til Blørstad, øst for Vigeland. Utbygging av strekningen videre til Herdal i Lyngdal er per 2022 fortsatt ikke avklart. Hele den nye motorveistrekningen fra Kristiansand til Røyskår blir 62 kilometer lang, mot dagens 72 kilometer. Reisetiden blir halvert, og det forventes en kraftig nedgang i ulykker. Utbyggingskostnaden ble i 2017 anslått til 21,4 milliarder kroner.
La Possession
Geografi
La Possession ligger nordvest på øya og har kystlinje mot Det indiske hav i nordvest. Ellers grenser kommunen mot Port, Saint-Denis, Saint-Paul og Salazie. Mesteparten av kalderaen Mafate, som er en del av Réunion nasjonalpark ligger i kommunen.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen La Possession
Europavei 39 (Agder)
Utbygging til motorvei
De gjenstående strekningene utenom Kristiansand sentrum og Røyskår–Rogaland grense er under planlegging med ukjent byggeperiode.
Trafikkmengde
Trafikkmengden varierer kraftig langs strekningen. Høyest trafikk er det i Kristiansand. Deretter faller trafikken gradvis vestover, før den når et bunnpunkt på rundt 5300 kjøretøy i døgnet over Kvinesheia. Deretter øker trafikken igjen vest for Kvinesheia mot Flekkefjord og faller litt igjen frem mot fylkesgrensen til Rogaland.
Under er en tabell med strekningsvis trafikkmengde i 2020, basert på beregninger fra Statens vegvesen. Kolonnen til høyre angir hvor mange prosent av trafikkmengden som utgjøres av tungtrafikk som trailere, lastebiler og busser.
Kommuner og knutepunkter
Videre forbindelse: Europavei 39 (Rogaland)
Videre forbindelse: Europavei 39 (Danmark)
Pillnitzslottet
Pillnitzslottet (tysk: Schloss Pillnitz) er et slott i den tidligere landsbyen Pillnitz ved Elben, nå en bydel i Dresden, hovedstad i den tyske delstaten Sachsen. Slottet ble oppført fra 1720 til 1724 etter planer av Matthäus Daniel Pöppelmann.
Slottet ble oppført på eiendommen der den gamle Pillnitzborgen stod, et av slekten Zieglers stamslott i perioden 1435–1569. Slottet består av tre deler: Elvepaleet (Wasserpalais) ved Elben, Bergpaleet (Bergpalais) i åsen innenfor og De nye paleet (Neue Palais) som forbinder disse to delene. Det barokke hageanlegget Lustgarten omsluttes av bygningene og grenser til en slottspark som omkranser hele slottet.
Pillnitzslottet er et fremragende eksempel på kinamoten på 1700-tallet. I 1791 var slottet møtested mellom Fredrik Vilhelm II kongen av Preussen og Leopold II keiseren av Østerrike-Ungarn. Fyrstene ble her enige om Pillnitzdeklarasjonen til støtte for Ludvig XVI under den franske revolusjonen. Fyrstene behandlet det «polske spørsmålet» og Den russisk-tyrkiske krig.
I dag finnes i Neue Palais et slottsmuseum, mens Bergpalais disponeres av kunstindustrimuseet til Staatlichen Kunstsammlungen Dresden.
Junior-NM på ski 2016
Junior-NM på ski 2016 ble gjennomført som tre separate arrangement. Langrenn sprint ble arranger på Hovden, og distanserennene i langrenn ble arrangert på Gåsbu skistadion på Vang. Skihopp og kombinert var opprinnelig tildelt Rena og Hernes, men arrangementene ble overtatt av Byåsen IL i Granåsen skisenter i Trondheim.
M 17 år 10 km klassisk
Dato: 11. mars 2016
M 17 år 10 km fri
Dato: 12. mars 2016
M 17 år sprint
Dato: 12. februar 2016. 6 utøvere gikk finalen. Plassene 7 og 8 i denne oversikten er de som kom på 4.-plass i sine semifinaler, men som ikke gikk til finalen.
M 18 år 15 km klassisk
Dato: 11. mars 2016
M 18 år 10 km fri
Dato: 12. mars 2016
M 18 år sprint
Dato: 12. februar 2016. 6 utøvere gikk finalen. Plassene 7 og 8 i denne oversikten er de som kom på 4.-plass i sine semifinaler, men som ikke gikk til finalen.
John Elfström
Per Johan Hilding «John» Elfström (født 20. april 1902 i Ovansjö i Sverige, død 27. mars 1981 i Täby i Sverige) var en svensk skuespiller.
Junior-NM på ski 2016
M 19/20 år 20 km klassisk
Dato: 11. mars 2016
M 19/20 år 10 km fri
Dato: 12. mars 2016
M 19/20 år sprint
Dato: 12. februar 2016. 6 utøvere gikk finalen. Plassene 7 og 8 i denne oversikten er de som kom på 4.-plass i sine semifinaler, men som ikke gikk til finalen.
Herrer 4 x 5 km
Dato: 13. mars 2016
Erjon Tola
Erjon Tola (født 15. desember 1986 i Tirana) er en alpinist som representerte Albania under OL 2006 i Torino. Han endte sist av dem som fullførte Super-G-rennet, men ble nummer 35 i storslalåmrennet. Med sin deltagelse under lekene i Torino var Tola den første utøveren noensinne til å representere Albania under de olympiske vinterleker. Også i OL 2010 i Vancouver var han Albanias eneste representant. Under vinter-OL 2014 i Sotsji var han en av landets to representanter.
Junior-NM på ski 2016
K 17 år 7,5 km klassisk
Dato: 11. mars 2016
Erjon Tola
Biografi
Tola begynte å stå på ski i en alder av seks år. I 1991 hadde hans far emigrert til Italia og slått seg ned i Cervinia. To år senere hentet han sin familie etter fra Albania. I Cervinia sluttet Tola seg til den lokale skiklubben, og begynte å delta i ungdomsrenn.
Da vintersportsstedet Sestriere, ikke langt fra familiens bosted, var blitt fastsatt som arrangementssted for alpine grener under Vinter-OL 2006, oppstod idéen om Albanias første deltagelse i olympiske vinterleker. Tolas far knyttet kontakter til det albanske skiforbundet. Som sportslig forberedelse deltok Erjon Tola i flere nasjonale ungdomsrenn i Italia såvel som i det italienske mesterskap. Mot slutten av 2006 deltok han i sitt første FIS-renn.
Junior-NM på ski 2016
K 17 år 5 km fri
Dato: 12. mars 2016
Erjon Tola
Biografi
Ved de olympiske lekere gikk han til start i de tre disiplinene Super-G, storslalåm og slalåm. I Super-G kom han sist med mer enn 13 sekunder opp til vinneren, i storslalåm klarte han å legge seks kjørere bak seg og ble nummer 35, mens han i slalåm kjørte ut i første omgang.
Mercedes Castellanos
Hun mesterskapsdebuterte i Håndball-EM 2018 og ble tatt ut i 17-mannstroppen til Carlos Viver foran Håndball-VM 2019 i Japan, men var ikke blant de 16 utvalgte.
Roko Blažević
Roko Blažević (født 2000 i Split i Kroatia), kjent som Roko, er en kroatisk sanger. I februar 2019 vant han den tv-sendte sangkonkurransen Dora på tv-kanalen HRT, og han representerte Kroatia i Eurovision Song Contest 2019 med sangen «The Dream».
Bakgrunn
Blažević ble født i Split i 2000 og vokste opp i en musikalsk familie. Han begynte å synge allerede som barn og lærte etter hvert å spille piano og orgel. Som 12-åring ble han med i en lokal sanggruppe, og siden har han deltatt i flere talentshow i Kroatia og utlandet. Blant disse er Imagine Festival i Brussel og det kroatiske tv-showet Zvjezde (stjerner), der han hadde sangeren Jacques Houdek som mentor. Roko vant også det serbiske tv-showet Pinkove Zvezdice (Pinks stjerner) i 2017.
I februar 2019 deltok han i den tv-sendte sangkonkurransen Dora 2019 med sangen «The Dream». Han vant konkurransen etter å ha fått toppoeng fra både juryene og tv-seerne, og han fikk dermed representere Kroatia i Eurovision Song Contest 2019 i Tel Aviv i Israel. Han ble imidlertid ikke blant de ti beste i sin semifinale og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen lørdag 18. mai.
Junior-NM på ski 2016
K 17 år sprint
Dato: 12. februar 2016. 6 utøvere gikk finalen. Plassene 7, 8 og 9 i denne oversikten er de som kom på 3.-plass i sine semifinaler, men som ikke gikk til finalen.
K 18 år 10 km klassisk
Dato: 11. mars 2016
Erjon Tola
Biografi
Etter sitt olympiske eventyr kjørte han i desember i enda to FIS-renn i Sveits. Deretter deltok han i flere år ikke i noen internasjonale renn. I begynnelsen av 2009 og 2010 kjørte han igjen flere FIS-renn.
Dermed kunne han kvalifisere seg til de olympiske vinterleker i Vancouver. Igjen som eneste albanske deltager konkurrerte han i de to disiplinene storslalåm og slalåm. I storslalåm endte han på 63.-plass, i slalåm endte han på 48.-plass, sist av de som fullførte.
Junior-NM på ski 2016
K 18 år 5 km fri
Dato: 12. mars 2016
Arakhne
Arakhne (gresk: Ἀράχνη) er en sagnkvinne og en veverske som gudinnen Athene forvandlet til en edderkopp. Historien er en del av gresk mytologi.
Junior-NM på ski 2016
K 18 år sprint
Dato: 12. februar 2016. 6 utøvere gikk finalen. Plassene 7, 8 og 9 i denne oversikten er de som kom på 3.-plass i sine semifinaler, men som ikke gikk til finalen.
Arakhne
Det sies at Arakhne var en av de ypperste av veverskene, hun lagde vevarbeider av beste kvalitet. Hun ble beundret av alle for sitt arbeide. Hun skrøt av at hun var den beste veveren, ja bedre enn Athene, gudinnen for veving.
Athene gikk til henne forkledd som en gammel kvinne og fortalte Arakhne, at hun måtte sone for sin overdrevne selvtillit, men Arakhne trakk ikke sine ord tilbake og utfordret i stedet Athene til en veve-konkurranse. Athene tok av seg sin forkledning, viste hvem hun var og konkurransen startet. Athene vevde en avbildning av konflikten med Poseidon over Athen, mens Arakhne vevde en bildeserie av Zevs mange romantiske erobringer. Athene ble rasende over hennes dyktighet og hennes valg av emne (konkurransen ble aldri avgjort). Det endte med at Arakhne fikk en forferdelig skyldfølelse, og i sin  fortvilelse forsøkte å begå selvmord ved og henge seg i en av vevtrådene. Idet livet var nær ved å ebbe ut, reddet Athene henne ved å skape henne om til den første edderkoppen.
Junior-NM på ski 2016
K 19/20 år 15 km klassisk
Dato: 11. mars 2016
K 19/20 år 5 km fri
Dato: 12. mars 2016
K 19/20 år sprint
Dato: 12. februar 2016. 6 utøvere gikk finalen. Plassene 7, 8 og 9 i denne oversikten er de som kom på 3.-plass i sine semifinaler, men som ikke gikk til finalen.
Damer 4 x 3,75 km
Dato: 13. mars 2016
Stor bakke
Dato: 11. mars 2016
Sted: Granåsen skisenter, Trondheim
Normal bakke
Sted: Granåsen skisenter, Trondheim
Laghopp normal bakke
Dato: 13. mars 2016
Sted: Granåsen skisenter, Trondheim
Normal bakke
Dato: 12. mars 2016
Normal bakke / 10 km fri teknikk
Sted: Granåsen skisenter, Trondheim
Normal bakke / 5 km fri teknikk
Dato: 13. mars 2016
Dato: 12. mars 2016
Sted: Granåsen skisenter, Trondheim
Normal bakke / 3 km fri teknikk
Dato: 13. mars 2016
Sted: Granåsen skisenter, Trondheim
Searbbat
Searbbat (nordsamisk, historisk: Særbat) er en fjellrygg sørøst i Tana kommune i Finnmark. Det høyeste toppunktet er Searbačohkka helt i nordvest, som har en høyde på 404 meter over havet, og den strekker seg derfra rundt 10 kilometer til Lavttavàrri i sørøst.
Olof Winnerstrand
Karl Olof Magnus Winnerstrand (født 26. august 1875 i Stockholm i Sverige, død 16. juli 1956 i Stockholm i Sverige) var en svensk skuespiller.
Bobsleigh under Vinter-OL for ungdom 2012
Bobsleigh under Vinter-OL for ungdom 2012 ble arrangert i Kunsteisbahn Bob-Rodel Igls i Innsbruck i Østerrike den 22. januar 2012.
Kristian Gerhard Jebsen
Kristian Gerhard Jebsen (født 23. januar 1927 i Bergen, Norge, død 19. februar 2004 i London, Storbritannia) var en norsk skipsreder.
Privatliv
Kristian Gerhard Jebsen var sønn av skipsreder Kristian Jebsen (1901–1967) og Sissi Kjerland (1904–1993), og bror til Atle Jebsen. Kristian Gerhard Jebsen giftet seg i 1953, med Aud Munkeberg (f. 1931).
Jebsen fullførte videregående utdanning i 1944 og jobbet ved Nortraship i London til 1946. Han studerte så til siviløkonom ved Columbia University, og jobbet som skipsmegler i New York, Paris og London fram til han ble ansatt i Kristian Jebsens Rederi i 1953.
Jebsen ble boende i Norge fram til 1993. Da flyttet han til Storbritannia, hvor han ble boende resten av sitt liv. Han er begravet på Storetveit, Bergen.
Rosten kraftverk
Rosten kraftverk er et vannkraftverk i Sel kommune i Innlandet.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 103 meter i Gudbrandsdalslågen.
Oppland Energi AS fikk tillatelse til bygging 24. januar 2014.
Installert effekt er 80 MW. Årlig kraftproduksjon ventes å bli om lag 192 GWh, med tre francisturbinaggregater på henholdsvis 8,5 MW, 20 MW og 51,5 MW hver.
Det er laget et inntaksmagasin ved å oppføre en 20 meter høy betongdam i Gudbrandsdalslågen. Vannet føres i 4,1 km tunnel til kraftstasjonen som ligger i fjell ved Brenna i Sel. Anleggsarbeidet tok til høsten 2014 og verket var i drift i mars 2018.
B-VM i ishockey for kvinner 1999
VM i ishockey for kvinner 1999 pulje B (også kjent som «B-VM») var det nesthøyeste nivået i VM-hierarkiet og ble arrangert i Colmar i Frankrike i perioden 21. til 28. mars 1999. Turneringen ble arrangert av Det internasjonale ishockeyforbundet (IIHF). Åtte lag deltok i turneringen og spilte om én opprykksplass til A-VM og om å unngå de to nedrykksplassene til kvalifiseringen til B-VM.
Turneringen ble vunnet av Japan som dermed rykket op i A-VM, mens Slovakia og Nederland rykket ned.
Canada under VM i svømmesport 2023
Canada deltok under VM i svømmesport 2023 i Fukuoka i Japan fra 14. juli til 30. juli 2023.
B-VM i ishockey for kvinner 1999
Gruppespill
Alle klokkeslett er gitt i lokal tid UTC+01.00.
Canada under VM i svømmesport 2023
Svømming
Canada deltok med 28 svømmere (14 menn og 14 kvinner). Penny Oleksiak var opprinnelig påmeldt, mer trakk seg på grunn av skade. Sydney Pickrem og Mabel Zavaros trakk seg av henholdsvis av personlige grunner og skade.
B-VM i ishockey for kvinner 1999
Nedrykksrunde
Alle klokkeslett frem til den 27. mars 1999 er gitt i lokal tid UTC+01.00. Klokkeslett om søndagen den 28. mars er gitt i lokal tid UTC+02.00 på grunn av sommertid.
Kamp om 7. plass
og rykket ned til kvalifisering til B-VM 2000.
Opprykksrunde
Alle klokkeslett frem til den 27. mars 1999 er gitt i lokal tid UTC+01.00. Klokkeslett om søndagen den 28. mars er gitt i lokal tid UTC+02.00 på grunn av sommertid.
Finale
rykket opp til A-VM 2000.
Sluttresultater
Turneringens sluttplassering ifølge IIHF:
Direktoratets prisutdeling
Følgende spillere ble kåret til turneringens beste målvakt, forsvarsspiller (back) og løper av IIHFs direktorat:
Toppscorere
Kilde: IIHF.net
Beste målvakter
De fem beste målmaktene som har spilt 40 % eller mer av lagets totale spilleminutter. Kilde: IIHF.net
Lavbjørk
Lavbjørk (Betula humilis) er en løvfellende busk med vid utbredelse i Eurasia.
Den er sterkt forgrenet og blir opptil 2 meter høy. Bladene er ovale, tykke, grovtannede, 1–2,5 cm lange og 0,6–1,5 cm brede. Lavbjørk vokser på myrer og andre fuktige steder. Den er utbredt i Europa, Sibir, Kasakhstan, nordlige Mongolia og Xinjiang i Kina. De vestligste forekomstene i Europa er i nordøstlige Sveits og ved østersjøkysten i Tyskland. Arten vokser ikke i Norge eller andre nordiske land.
Lavbjørk er diploid med 2n = 28 kromosomer. Karyologiske undersøkelser i Polen viser at avvikende kromosomtall, aneuploidi, forekommer hos 40 prosent av de undersøkte eksemplarene.
San Juan (Southern Leyte)
San Juan (Bayan ng San Juan) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger i landsdelen Visayas, og tilhører provinsen Southern Leyte.
Barangayer
Kommunen er inndelt i 18 barangayer per 30. september 2019.
Per Pihl
Per Bernhard Brænne Pihl (født 29. januar 1906 i Ålesund, død 31. mars 1981 i Drammen) var en arkitekt, byplansjef og forfatter. I 1929 var Per ferdig utdannet arkitekt fra Høyskolen i Trondheim. Hans første jobb etter endt utdannelse var i Nederland, der ble han i ca. ett år før han fikk jobb som arkitekt ved Akersbanen/Østensjøbanen, deretter var han førstearkitekt ved reguleringsvesenet i Oslo. I 1946 ble han Drammens første byplansjef da stillingen ble opprettet i februar 1946. Han forble i denne stillingen helt frem til han gikk av med pensjon i 1976. Da spørsmålet om å rive tårnbygningene på Bragernes torg ble et tema uttalte Per Pihl: «I en moderne by skal ikke alt stå i stil. Tårnbygningene har preget Drammen i mange år. Jeg håper de overlever folkeavstemningen»
Spiraltrollet
I 1961, ved Drammens 150-års jubileum og åpning av Spiralen, skapte Per maskoten «Spiraltrollet». Trollet er en trefigur dekorert med hampetau som symboliserer ringene i tunnelen opp til Spiraltoppen.
Familie
Per ble født i Ålesund 29. januar 1906 og vokste opp i Kristiansund. Han var sønn av Carl Fredrik Beyer Pihl (født. 2. oktober 1875 i Christiania, død juli 1960) og Halldis Brænne Pihl (født 12. februar 1879 i Trondheim). Han hadde to brødre: Carl Abraham Pihl (født 14. mars 1902 i Arendal, død 22. august 1976) og Gunnar Ridley Pihl (født 12. juli 1910 i Kristiansund, død 12. mai 1997). Det var ved byarkivet i Drammen han møtte sin ektefelle Karin Pihl som også var arkitekt.
Albert Bridge
Albert Bridge er en bro over Themsen i det sørvestlige London. Broen sto ferdig i 1873 og binder sammen området Battersea i sør med området Chelsea i nord. Nabobroene er Battersea Bridge i vest og Chelsea Bridge i øst. Albert Bridge er et landemerke i London, og en av byens flotteste broer. Broen ble fredet i 1975.
Bakgrunn
Broen er oppkalt etter prins Albert, som også hadde den opprinnelige ideen om en bro på dette stedet. I 1842 foreslo the Commissioners for Woods and Forests å bygge ut elvebredden ved Chelsea, for å frigjøre land og gi grunnlag for et mer effektivt veinett. En ny elvebredd kunne også brukes for byggingen av en bro. I 1864 vedtok Parlamentet at det skulle bygges en bro, men byggingen startet først i 1870. Tre år senere åpnet broen, som det hadde kostet 200 000 pund å bygge. Arkitekt var Rowland Mason Ordish, som også var involvert i utformingen av Royal Albert Hall og St. Pancras jernbanestasjon, begge i London. Broen ble bygget som en skråkabelbro med to par pilarer hvilende på sylindre av støpejern fylt med betong. Etter hvert viste det seg at konstruksjonen ikke tålte tidens tann veldig godt, og broen ble senere modifisert og forsterket.
1800- og 1900-tallet
I 1878 ble broen kjøpt av the Metropolitan Board of Works, som umiddelbart undersøkte broens tilstand. Flere feil ble funnet, og i løpet av det neste tiåret ble flere utbedringer gjort. Selv etter utbedringene måtte det innføres en vektgrense på fem tonn. Broen var blitt kjent som the Trembling Lady, siden den gynget når soldater marsjerte over den. På 1950-tallet ønsket London County Council (LCC) å rive broen, og erstatte den med en bredere bro. Store protester, blant annet fra poeten og forfatteren John Betjeman, førte til at LCC skrinla planene om en ny bro. På 1970-tallet var broen blitt så skjør at det måtte innføres en vektgrense på to tonn. LCC ønsket også å stenge broen for biltrafikk, og bare tillate fotgjengere og syklister på broen. Etter hvert ble forslaget forlatt, også denne gang på grunn av store protester. Den nye vektgrensen ble imidlertid stående. Omtrent samtidig bygde LCC to nye pilarer midt på broen, slik at den i dag hviler på tre par pilarer. På 1990-tallet fikk broen ny farge og den ble utstyrt med et prisvinnende lyssystem bestående av 4 000 halogenlyspærer.
2000-tallet
Etter hvert viste det seg at vektgrensen på to tonn ikke ble respektert, og sommeren 2006 ble broen delvis stengt for restaureringsarbeider. I 2008 ble broen vurdert med tanke på fremtidige restaureringer og fremtidig bruk. I februar 2010 ble broen stengt for en planlagt periode på 18 måneder på grunn av restaureringsarbeider. Høsten 2010 ble det igangsatt omfattende restaureringsarbeider på broen. I desember 2011 gjenåpnet broen for biltrafikk, etter en toårs restaureringsperiode. Kostnadene var 7.2 millioner pund.
Litteratur
Cookson, Brian: Crossing the River. The History of London's Thames River Bridges from Richmond to the Tower (2006)
Roberts, Chris: Cross River Traffic. A History of London's Bridges (2005)
VM i kunstløp 1912
VM i kunstløp 1912 single for kvinner ble arrangert i Davos i Sveits 27. og 28. januar 1912. Singlekonkurransen for menn ble arrangert i Manchester i Storbritannia 16. og 17. februar og parløpet samme sted 27. februar.
Fritz Kachler fra Østerrike ble verdensmester i kunstløp for menn og Opika von Méray Horváth fra Ungarn for kvinner. Britiske Phyllis Johnson & James H. Johnson ble verdensmesterne i parløp.
La Plaine-des-Palmistes
La Plaine-des-Palmistes er en by og kommune i det franske oversjøiske departementet og regionen Réunion på øya med samme navn i Det indiske hav.
Innbyggerne kalles for palmiplainois.
Geografi
La Plaine-des-Palmistes ligger i innlandet på den sørlige delen av øya og er en av fem kommuner som ikke har kystlinje mot Det indiske hav. Ellers grenser kommunen mot Saint-Benoît, Sainte-Rose og Le Tampon.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen La Plaine-des-Palmistes