cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rosin
Rosiner er druer, med eller uten steiner, som er tørket i sola eller på annen måte. Rosiner brukes som ingrediens i matlaging eller spises som de er. Den høye konsentrasjonen av druesukker, godt over halvparten, gjør at rosiner er rike på energi og smaker svært søtt. Rosiner er sunt, men kan inneholde gift fra muggsopp.
Produksjon, bruk, innhold og annet
Druene kan plukkes og tørkes, eller en kan la dem tørke med stilkene på. En metode er å skjære stilkene halvveis over slik at drueklasene blir hengende på vinstokken. Visse typer rosiner blir dyppet i kokende vann eller vasket med varm askelut, ofte tilsatt olivenolje, før de tørkes. Rosiner kan ha svart, fiolett, gul eller rød farge, og kvaliteten avhenger av hvor søte, tørre og store rosinene er. Rosiner blir særlig produsert i Sør-Europa, Midtøsten og California.
Korinter er små, svarte rosiner av steinfrie druer, opprinnelig utført fra Korint i Hellas. Sultanarosiner er små, steinfrie, lysere og søtere enn tradisjonelle rosiner.
Rosiner brukes som søte biter og smakstilsetning i mat og drikke, for eksempel i bakverk, visse kjøttretter og i gløgg. Det er også vanlig å bruke rosiner når en lager visse typer vin. De kan også spises rå, som mellommåltid eller sunn snacks, i salater og frokostblandinger eller som turproviant i nøtteblandinger. Blir rosiner lagret lenge, kan sukkeret krystallisere seg og gjøre rosinene «sandete», men ikke påvirke dem ellers. Det krystalliserte sukkeret kan løses opp i alkohol, fruktsaft eller kokende vann.
Selve ordet «rosin» kommer fra det franske raisin, 'vindrue', som igjen stammer fra latin racemus, '(drue)klase'.
Liknende tørket frukt er svisker (plommer) og tørkede aprikoser.
Næringsinnhold
Rosiner inneholder mye energi i form av fruktsukker, noe B-vitaminer og sporstoffer: vitamin C, K og B6, kalsium, jern, magnesium, fosfor, kobber og kalium.
Farer ved overdrevent inntak
Både rosiner og druer er sunt for mennesker. Tørket frukt kan imidlertid inneholde gift fra muggsopper og bør derfor ikke spises i store mengder. En bør også være oppmerksom på at rosiner inneholder mye blodfortynnende acetylsalisylsyre, som finnes i legemidler som Albyl-E og Dispril.
Rosiner kan dessuten gi nyresvikt hos enkelte hunder; årsaken er ikke kjent.
The American Consul
The American Consul er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Rollin S. Sturgeon.
Xiao (Suzhou)
Xiao (kinesisk: 萧县; pinyin:  Xiāo Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Suzhou.
Befolkningen var på 1,258,191 innbyggere i 1999.
Det svært utbredte kinesiske slektsnavnet Xiao stammer fra dette fylket.
Samferdsel
Kinas riksvei 311 løper gjennom området. Den begynner i Xuzhou, løper gjennom provinsen Anhui og videre inn i Henan der den ender opp i fylket Xixia.
Azucena Díaz
Azucena Díaz (født 19. desember 1982) er en spansk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Hun representerte Spania under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 34 i maratonløpet.
Clermont (Florida)
Clermont er en amerikansk by som ligger i Lake County i Florida.
Den har og dekker et areal på 42,43 km².
Francesco Perrone
Francesco Perrone (født 3. desember 1930 i Cellino San Marco i Puglia i Italia, død 27. april 2020 i Bari) var en italiensk langdistanseløper.
Han deltok i mennenes maratonløp i Sommer-OL 1960 i Roma. Perrone var sportsutøver i Gruppo Sportivo Fiamme Oro. .
Perrone døde i COVID-19 den 27. april 2020 i Bari i en alder av 89 år.
Toni Redpath
Toni Redpath (født 8. oktober 1972 i Queensland, Australia) er mester i selskapsdans i USA utallige ganger med dansepartneren Michael Mead. Redpath er også dommer i utallige selskapsdanskonkurranser i hele verden. Redpath er nå gjestedommer og koreograf for So You Think You Can Dance. Hun var med i filmen Dance with Me fra 1998.
Morten Helveg Petersen
Morten Helveg Petersen (født 14. september 1966 i København) en dansk politiker (RV). Han har vært valgt til Europaparlamentet siden 2014. Petersen var medlem av Folketinget 1998–2009.
Han er født inn i en prominent politikerfamilie. Han er sønn av tidligere folketingsmedlem og minister Niels Helveg Petersen og lektor Hanne Elisabeth Aarup, bror av folketingsmedlem og minister Rasmus Helveg Petersen samt sønnesønn av tidligere folketingsmedlem og minister Kristen Helveg Petersen. Morten Helveg Petersen har studentereksamen fra Falkonergaardens Gymnasium fra 1985 og kandidatgrad i økonomi fra Københavns Universitet fra 1992. Han har også studert ved INSEAD og Wharton School. Han var ansatt i Europakommisjonen 1992–1993 og Dansk Industri 1993–1998.
Francis Figuereo
Francis Figuereo (født 29. mars 1970) er en dominikansk judoka.
Han representerte Den dominikanske republikk i Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i omkamp.
Morten Helveg Petersen
På landsmøtet i Radikale Venstre i september 2013 ble Petersen nominert som partiets 1. kandidat til Europaparlamentet. Ved valget i mai 2014 gjenvant han partiets mandat.
Giro d’Italia 2021
Giro d'Italia 2021 var den 104. utgaven av Giro d'Italia. Rittet startet med en ni kilometer lang tempoetappe i Torino 8. mai.
Løypa svinger innom Slovenia og Sveits og ble avsluttet med en tempoetappe i Milano.
Egan Bernal vant sammenlagt, mens Tobias Foss oppnådde Norges beste sammenlagtplassering i rittet.
Lag og ryttere
184 ryttere fra 23 lag og 33 nasjoner stilte til start, 142 fullførte.
Kom, Hellig Ånd med skapermakt
Kom, Hellig Ånd med skapermakt (oppr. Veni Creator Spiritus) er en salme, som etter tradisjonen er skrevet av Hrabanus Maurus. Salmen har i den latinske versjon vært brukt i gregoriansk sang. Salmen ble senere oversatt av Martin Luther til tysk (ty. Komm, Gott Schöpfer, Heiliger Geist) og til norsk av M.B. Landstad.
Tekst
Salmen har sitt opphav i liturgien i den vestlige kirke, hvor den er en bønn direkte til Den Hellige Ånd. I hver fall siden 1100-tallet har den vært brukt i pinseliturgien, samt til vigslinger og ordinasjoner, hvor den har fast plass også i dag.
Diktet til Hrabanus Maurus ble først utgitt i 1617 av Christoph Brouwer, basert på et gammelt håndskrift fra Fulda, som ble utgitt med tittelen «Hrabani Mauri, ex Magistro et Fuldensi Abbate Archiepiscopi Moguntini, poetata de diversis». Dette håndskriftet, som det fremgår av fragmenter andre steder, ser ut til å gå tilbake til 1100-tallet. Håndskriftet er ikke lenger bevart i dag, og dermed er Brouwers utgivelse den eldste kilden til tradisjonen.
Martin Luther oversatte salmen til tysk, men hans grunnlag virker til å være et andet grunnlag enn Maurus versjon. Blant annet bytter han om på rekkefølgen til vv. 3 og 4, samt at han mangler v. 7. Luthers versjon med 6 vers på ble publisert i 1524 i Eyn geystlich Gesangk Buchleyn og senere i Erfurter Enchiridion (1524).
I 1855 utga M.B. Landstad «Martin Luthers aandelige Sange oversatte og med Anmærkninger ledsagede...», hvor han oversatte og gjendiktet 25 salmer. Den inneholdt også en oversettelse av Luthers «Komm, Gott Schöpfer, heiliger Geist» med tittelen «Kom Helligaand med Skabermagt».
I den norske salmebok er salmen å finne på nummer 512 (under kategorien «Den hellige Ånd») og i salmeboken fra 1985 på nummer 208 (under kategorien «Pinse»).
Sagrinae
Sagrinae er en gruppe (underfamilie) av biller som tilhører den artsrike familien bladbiller (Chrysomelidae). Gruppen, som mangler i Europa, omfatter noen store og spektakulære arter.
Utseende
Middelsstore (opptil 30 millimeter lange) biller med påfallende kraftige bakbein, oftest metallisk fargede. Fargen kan variere mye innen samme art, men er ofte praktfull. Antennene er kraftige til bladbiller å være. hodet forholdsvis smalt. Pronotum er mye smalere enn dekkvingene, som har markerte "skuldre". Bakbeina er kraftig forstørret, særlig hos hannene. Låret er tykt, gjerne med noen pigger ytterst på undersiden, leggen (tibia) er krum slik at den kan foldes inn not låret.
Utbredelse
De spektakulære Sagra-artene lever i Sørøst-Asia og Afrika. Gruppen er også representert i Australia.
Systematisk inndeling
Inndelingen følger
Italiensk
Italiensk er et romansk språk, som tales av ca. 62 millioner mennesker som morsmål, hvorav størstedelen lever i Italia. Italiensk er også et av de fire offisielle språkene i Sveits. I kantonen Ticino og de sørvendte dalførene av kantonen Grigioni (tysk Graubünden), med henholdsvis ca. 320,000 og ca. 15,000 innbyggere, er italiensk offisielt språk. I Ticino er italiensk eneste offisielle språk og brukes av ca. 80 prosent av befolkningen, i Grigioni er det ett av tre offisielle språk. Italiensk er offisielt språk ved siden av kroatisk i den kroatiske regionen Istria, der språket brukes av ca. 15,000 personer.
Hjemlandet
Italiensk brukes først og fremst i Italia, hvor det er det eneste offisielle språket. Videre er det det offisielle språket i San Marino. I Sveits brukes italiensk av 800,000 mennesker, og er offisielt språk i kantonen Ticino og noen få av dalene lengst sør i Grigioni/Graubünden. I Sveits er italiensk det tredje mest brukte av de fire offisielle språkene. I alpedalene sørøst i Frankrike finnes det små samfunn som snakker italienske dialekter. Språket på Korsika skiller seg ikke mer ut fra italiensk enn mange dialekter i selve Italia. På Malta var italiensk tidligere et offisielt språk, og snakkes i dag av en minoritet. Det tales dessuten av den eldre garde i tidligere italienske kolonier som Libya, Eritrea og Somalia. Italiensk har også en lang historie på kysten av Slovenia og Kroatia, og her finnes ennå noen italienske samfunn, blant annet i byen Rijeka, italiensk Fiume. De fleste italiensktalende forlot imidlertid Slovenia og Kroatia etter grensereguleringene i forbindelse med avslutningen av 2. verdenskrig.
Utvandrere i hele verden
På grunn av stor utvandring gjennom mange år snakkes det italiensk i mange hjørner av verden. «Little Italy» i New York er kjent, selv om de fleste italiensk-amerikanere i det store eplet nå bor i andre bydeler. I Montréal regner man med at 100,000 mennesker snakker italiensk hjemme. Også byer som Boston, Toronto, San Francisco og Chicago har store italienske konsentrasjoner. I Argentina og Uruguay utgjør italienskættede en stor andel av befolkningen, selv om de fleste i dag snakker spansk. Også i Brasil og Mexico finnes det grupper av italienere. I Australia, spesielt i byer som Melbourne og Sydney bor det store grupper av italienere. Også i Tyskland, Belgia og Frankrike finnes det større grupper av italienskspråklige som først og fremst kom etter 2. verdenskrig. Utvandringen fra Italia er imidlertid snudd til innvandring til Italia. Dermed går italiensk språk en langsom død i møte i emigrantmiljøene.
Italiensk og dialekter
Lingua toscana in bocca romana, sier italienerne om sitt standardspråk, og henspiller på at språket er basert på toskansk, mens uttalen heller mer mot romersk. Italienerne kaller standardspråket for italiensk (italiano), i motsetning til dialektene (i dialetti).
Siden Italia gjennom århundrer var oppdelt i ulike selvstendige fyrstedømmer, står dialektene sterkere enn i Frankrike, Tyskland eller Spania. Alle delene av Italia har sin sterke og karakteristiske dialekt, og mange steder knytter man lokalpatriotismen til dialektbruk. Napolitansk har en kjent dialekt brukt i sanger ('O sole mio). Dialektene på Sardinia er så ulike at man ofte regner sardisk som et eget språk. Dialekten i Friuli regnes som et eget språk, gruppert sammen med retoromansk.
Innen Italia har det alltid eksistert en lang rekke språk/dialekter som har vært svært forskjellige. Det har eksistert et italiensk kunstspråk fra 1600-tallet, som stammer fra og ble benyttet av Dante,Francesco Petrarca, Niccolò Machiavelli, Galileo Galilei og senere Giacomo Leopardi. Dette var et språk som ble Europas operaspråk, men som svært få utenfor den intellektuelle eliten snakket i Italia. Det offisielle språket før samlingen var derfor ved domstolene og i en rekke av områdene latin. Likeens var latin det litugiske språket i kirkene, mens prestene holdt sine prekener på den lokale dialekten.
Foruten de regionale dialektene/språkene, som seg imellom kunne være uforståelige og like fremmede som fransk, katalansk og spansk, ble det snakket fransk og piemontesisk i Piemonte hvor kongefamilien kom fra, slik at i det nye samlede landet snakket både kongehuset og den første statsministeren, Camillo Benso di Cavour bare fransk og piemontesisk. Når disse skulle holde offisielle taler på italiensk, var manuskriptene skrevet i lydskrift, og mange av de senere kjente sitatene fra Cavour ble opprinnelig sagt på fransk, men er senere oversatt.
I tiden etter samlingen av Italia på 1800-tallet har imidlertid standarditaliensk vunnet fram. Prosessen er påskyndet av TV og radio, samt av at skolevesenet insisterer på korrekt italiensk. Den omfattende arbeidsinnvandringen fra Sør-Italia til industribyene i nord har også styrket standardspråket.
Språkhistorie
Italiensk er et språk som stammer fra vulgærlatinen. Vulgærlatin er gatespråket i det gamle Roma, og et ord som «testa» (hode) viser det folkelige opphavet. Testa betyr krukke på korrekt latin. Cavallo (hest) betydde opprinnelig "gamp", på korrekt latin skal det hete "equus".
Talespråket i det gamle Roma og i provinsene må tidlig ha begynt å skille seg fra den latinske standarden. Etterhvert som Romerriket gikk i oppløsning og produksjonen av skriftlig materiale gikk kraftig ned, hadde ikke latinen noen innflytelse på talespråket lengre. Dermed utviklet talespråket seg ukontrollert, og endret seg kraftig. Blant annet ble det kompliserte kasussystemet i latin brutt fullstendig ned, og intetkjønnet forsvant fra språket. Det ble skrevet svært lite, men det ble stort sett skrevet på latin. Fra 1000-tallet ble det produsert poesi og sanger på ulike dialekter på halvøya. Stor litteratur oppsto i Firenze og Toscana på 1200-1300-tallet, skrevet av forfattere som Dante, Petrarca og Boccaccio. Dermed fikk toskansk en forrang fremfor andre dialekter, og ble et standardspråk. Utover i århundrene etterpå vant toskansk frem i alle deler av Italia, og skjøv til side skriftlig prosa på de ulike dialektene. Det er bemerkelsesverdig at denne prosessen skjedde samtidig som Italia var oppdelt i ulike stater. Da Italia ble samlet i den bevegelsen som kalles Risorgimento, var toskansk uttale en selvfølgelighet.
Italiensk var tidligere et utbredt fremmedspråk i resten av Europa. Karl V av Østerrike og Spania uttalte for eksempel: «Jeg snakker spansk med Gud, fransk med herrene, italiensk med damene og tysk med hesten min». Spesielt innenfor opera og operette har italiensk alltid hatt en sterk stilling, både på grunn av italienernes enestående musikkarv og fordi ikke-italienere som Wolfgang Amadeus Mozart skrev noen av verkene sine på italiensk.
Vokalene
Vokalene er relativt enkle for nordmenn. Det viktigste er at o uttales å, og u uttales o. Napoli uttales således Napåli, Liguria Ligoria. Lydene y, æ og ø brukes ikke i italienske ord.
Vokallydene i det italienske språket er 7.
Trykk
For trykk finnes det få regler, så her må det læres for hvert ord.
De fleste ord har trykk på nest siste stavelse. Dette skrives aldri med aksenttegn: Róma, Milàno, Palèrmo, spaghétti, pomodòri (tomater).
Noen har trykk på tredje stavelse fra slutten. (Her skriver man heller ikke aksenttegn): Nàpoli, Gènova, Càgliari, Màntova, péntola (gryte), tàvola (bord)
Noen har trykk på siste stavelse, og dette skrives alltid med aksent: Cefalù [tʃefalu'], casinò [cazinɔ'], città [tʃitta'] (by), gioventù [dʒoventu'] (ungdom), può [pwɔ'] (han/hun/det kan).
Ord som slutter på -ia kan ha ulik uttale, men aldri aksenttegn: Venèzia [venɛ'tsja], Lombardìa [lombardi'a], Lucìa [lutʃi'a].
Grammatikk
Generelt kan man si at verbalsystemet i italiensk er komplisert; alle verbene bøyes i modus (indikativ, konjunktiv, kondisjonalis og imperativ), person og tall og i en lang rekke tider. I sterk motsetning står substantivene og adjektivene, som i det store og hele har en enkel bøying.
Artiklene
Italiensk språk har også både bestemte og ubestemte artikler. De bøyes etter kjønn og tall. Språket har bare to kjønn, hankjønn og hunkjønn.
Den bestemte artikkelen plasseres foran substantivet.
Den siste bokstaven i både den bestemte og ubestemte artikkelen sløyfes der substantivet begynner på en vokal, også i hankjønn.
Substantiv
Det finnes to kjønn på italiensk, hankjønn og hunkjønn. De fleste hankjønnsordene ender på -o (ragazzo – gutt), mens de fleste hunkjønnsordene ender på -a (ragazza – jente). Hankjønnsordene endrer endelse til -i i flertall (ragazzi – gutter), mens hunkjønnsordene ender på -e (ragazze – jenter). Dermed vet man automatisk kjønnet på de fleste ord. Litt vanskeligere blir det med ordene som slutter på -e. Dette er det gamle, utdødde intetkjønnet. Noen er hankjønn (lo studente – studenten), andre er hunkjønn (la sensazione – følelsen). Likevel er de fleste ordene som slutter på -ione hunnkjønnsord (la conversazione, la colazione) og de fleste ordene som slutter på -ante er hannkjønnsord (il ristorante, lo spumante). De får imidlertid alle -i i flertall. Den bestemte artikkelen bestemmes ut ifra kjønnet (gli studenti, le sensazioni).
Verb
En italiener som simpelthen vil fortelle at han er italiener, sier «Sono italiano» (sono = jeg er). Hvis han derimot sier «Io sono italiano», og slik tar med det personlige pronomenet «io», er det for å understreke at «Jeg er italiener».
To verb i presens indikativ:
De fleste verb er regelrette i presens indikativ. Det finnes tre hovedgrupper, de som i infinitiv ender på -are, -ere og -ire.
Skjematisk framstilling av hvilken endelse regelmessige verb får i presens indikativ. Nyttig å huske når man skal lære språket.
Henry Ford
Henry Ford (født 30. juli 1863 i Greenfield Township i Michigan i USA, død 7. april 1947 i Dearborn) var grunnleggeren av Ford Motor Company og en av de første som benyttet seg av samlebånd som produksjonsmetode for å lage rimelige biler. Denne metoden revolusjonerte ikke bare industriell produksjon, men hadde også enorm innflytelse på moderne kultur i denne perioden som mange sosialteoretikere kaller «fordismen».
Ford ble med de store inntaktene fra Ford motor company en av verdenshistoriens rikeste personer. Mesteparten av Fords store formue ble overført Ford-stiftelsen en veldedig stiftelse som i henhold til vedtektene skal arbeide for å fremme verdensfreden, friheten, demokrati, økonomisk velstand og skolevesenets demokratisering.
Oppvekst og utvikling
Ford ble født på gården til foreldrene sine, William og Mary Ford, som var velstående innvandrere fra byen Cork i Irland. Han var den eldste av seks søsken. Som barn hadde Henry et lidenskapelig forhold til mekanikk. Da han var tolv år gammel brukte han mesteparten av tiden sin i en maskinhall som han selv hadde utstyrt. Som 15-åring lagde han sin første forbrenningsmotor.
I 1879 dro han hjemmefra til den nære byen Detroit for å arbeide som maskinistlærling, først for James F. Flower & Bros., og senere for Detroit Dry Dock Co. Etter å ha fullført lærlingetiden, ble han ansatt i firmaet Westinghouse, hvor han arbeidet med bensinmotorer. Da han giftet seg med Clara Bryant i 1888, drev han også et sagbruk.
I 1891 ble Ford ingeniør i Thomas Edisons firma, og etter forfremmelsen til sjefsingeniør i 1893 fikk han nok tid og penger til å vie seg til sine egne eksperimenter med lukkede forbrenningsmotorer. I 1896 fullførte han sitt egne selvdrevne fartøy med betegnelsen Quadricycle («firehjulssykkel»), «slående liten og lett», som han prøvekjørte den 4. juni samme år (den første automobilen han i det hele tatt hadde kjørt).
Banikane Narhawa
Banikane Narhawa er en by og kommune i kretsen Niafunké, i regionen Timbuktu i Mali. Kommunen har et areal på 553 km2, og har, ifølge folketellingen av 2009, 24 193 innbyggere.
Henry Ford
Oppvekst og utvikling
Etter denne suksessen forlot Ford og Edison Illuminating og stiftet Detroit Automobile Company sammen med andre investorer. Selskapet gikk snart konkurs fordi Ford stadig forbedret designet, fremfor å selge biler. Ford kjørte også billøp mot andre produsenter for å vise at hans biler var de beste. Med interessen for bilsport stiftet Ford kort tid etter Henry Ford Company.
10. oktober 1901 kjørte Ford sin første racerbil, Sweepstakes, til seier i et løp mot Alexander Winton, en velkjent sjåfør og vinnerfavoritt. Ford ble tvunget ut av selskapet av investorene, som inkluderte blant andre Henry M. Leland i 1902, og selskapet skiftet navn til Cadillac.
Ford Motor Company
Henry Ford bygde sine to første bilprototyper i 1890-årene, og sin første racerbil i 1901. I 1903 startet han sammen med elleve andre Ford Motor Company i Highland Park, Michigan. Den første Fords T-modell var ferdig i 1908, og samlebåndsproduksjon startet 1. desember 1913. Henry Ford hadde selv designet bilen og produksjonsprosessen. Måten han satte opp produksjonen via samlebånd, revolusjonerte produksjonsindustrien og kuttet produksjonskostnadene kraftig. Designet var enkelt og produsjonsprosessen enklest mulig. Blant annet ble bilene bare levert i svart. Han skal ha uttalt om fargevalget: «Du kan male den hvilken farge du vil, så lenge som det er svart.» Modell-T ble totalt solgt i 15 millioner eksemplarer de neste 19 årene, og suksessen gjorde Henry Ford til en av verdens rikeste menn. I 1927 var halvparten av alle bilene i hele verden av merket Ford.
Henry Ford var direktør i selskapet frem til hans sønn overtok i 1919, men det var fremdeles Henry Ford som tok alle beslutningene. Han uttalte i ettertid sin tilnærming til bedriftsansvar slik: «Når en av mine bilder går i stykker, vet jeg hvem som har skylden.» I 1919 ble Ford støtt av å bli omtalt som «en ignorant idealist», og saksøkte avisen for ærekrenkelse. Avisen forsvarte seg ved å stille Ford en rekke spørsmål, der svarene hans skulle bevise for juryen at avisens beskrivelse av ham var korrekt. Fords svar tydet virkelig på beskjedne sjelsevner. Han tidsfestet den amerikanske revolusjon til 1812, definerte chili con carne som «en militær enhet», og innrømmet at han bare leste overskrifter og mente at bøker bare roter til tankene. Uventet nok mottok han en strøm av fan'post etter dette. Selv om han var USAs rikeste, ble hans uvitenhet av mange oppfattet som at han også var en mann av folket.
Annette Thommessens minnepris
Fondet fikk mye omtale i 2007, da det ble kjent at Annette Thommessens sønn Olaf Thommessen hadde tatt privat lån fra fondet. Stiftelsestilsynet gransket saken. Pengene ble tilbakebetalt og Thommesen trakk seg som leder for minnefondet.
Henry Ford
Ford Motor Company
Ford var en typisk radikal innovatør, han så bilen som et steg mot et nytt samfunn der folk arbeidet for å tjene penger å bruke i fritiden. Motsatt den vanlige sparemoralen var Ford opptatt av forbruk. Da markedsførerne hans foreslo en kampanje med ordlyden: «Kjøp en Ford, spar mellomlegget!» - endret Ford det til «Kjøp en Ford, bruk mellomlegget!» Hans fremtidstro kunne bli rent religiøs i uttrykket, som i artikkelen «Maskiner, den nye messias» der han skildrer hvordan «maskiner nå gjør for verden hva mennesket ikke maktet gjennom prekener, propaganda eller det skrevne ord.» Ford våget å skape det helt nye som ikke lot seg utvikle gjennom å studere kundenes ønsker og uttrykte behov. Som han selv uttrykte det: «Hvis jeg hadde lyttet til kundene, hadde jeg gitt dem en raskere hest.»
Personalpolitikk
Men Ford Motor Company fikk ikke slik uttelling i produktiviteten som Ford hadde tenkt seg med samlebåndene sine. Diverse undersøkelser konkluderte med at det som økte effektiviteten aller mest, var fornøyde arbeidere. Som motivasjon satte Ford i gang ett av tidenes største lønnseksperimenter, Five dollars a day, som over natten doblet arbeidernes lønn og kortet arbeidstiden deres. Til gjengjeld måtte de ansatte finne seg i et kontrollregime med hjemmebesøk og nærgående spørsmål om sine vaner. Og bare gifte forsørgere fikk noen lønnsøkning, ettersom Ford mente at alle bør gifte seg.
På Highland Park, Fords første fabrikk, fikk arbeiderne bedre betalt end noe annet sted, men samlebåndsarbeidet var med sin monotoni fysisk og psykisk utmattende. En av arbeiderne som gav opp etter en uke og gikk tilbake til Dodge-fabrikken, sa: «''Det var en form for helvete på jord, hvor menneskene ble forvandlet til roboter. Jeg foraktet tanken på at Fords markedsførere fremstilte selskapet som en velgjører, når sannheten var at de utnyttet arbeiderne mer hensynsløst enn noen annen bilprodusent, og dominerte arbeidernes liv på måter som fratok dem deres privatliv og individualitet.''» Ford hadde en egen divisjon for sosiologi til dette formålet. Sosiologene hans kunne når som helst banke på døren til de ansatte og spørre dem ut om deres sivilstatus, religion, spareplaner, kosthold, alkoholforbruk, helse, fritidsinteresser, livsforsikring osv. Alt ble nøye notert ned på egne, blå skjemaer. Den som røykte eller drakk hjemme, fikk sparken. Ledelsen bygget opp et nett av informanter. Arbeiderne ble hyrt til å spionere på hverandre. Hvis noen prøvde å fagorganisere Fords arbeidere, ble de oppsagt, jult opp eller til og med drept av Fords mafia-forbindelser. Overvåkningen var ikke bare politisk motivert. En arbeider som tok seg for mange pauser, ble konfrontert med hvert minutt han hadde «stjålet» fra Ford.
Denne policyen var lenge den rådende, selv om den ble mildnet ved innføring av 40-timersuke (lørdag ble fridag i stedet for åttetimers arbeidsdag) omkring 1925, frafall av paternalismen omtrent samtidig – og endelig i 1941 ved et forlik med fagorganisasjonen. Det siste var etter et betydelig press fra hans ektefelle, som så at mannens motstand lett ville ødelegge det som var bygd opp, slik at sønnen Edsel ikke kunne overta.
Highland Park var en magnet for arbeidskraft fra hele Europa. På 1920-tallet var bare tre av ti Ford-ansatte født i USA. Ford hadde egne språkskoler for innvandrerne, og etter eksamen gjennomgikk de en seremoni i Highland Parks forsamlingshus. På en scene stod en modell av et dampskip til kai ved Ellis Island. Skipet ble praiet, og en «matros» svarte at det var lastet med gjestearbeidere, som ble satt i «land» utkledd som til karneval i klær fra den gamle verden, hver med en bylt som de bar på en kjepp over skulderen. På kaien skulle de så gjennom en kjel, «smeltedigelen», og når de kom ut på andre siden, var de kledd i moderne amerikanske klær, med et amerikansk flagg i hånden.
På slutten av 1920-tallet var Fords River Rouge-anlegg det største i verden. På det fem tusen mål store området var der kraftverk, stålverk, valsemøller, glassfabrikk og 160 km jernbane. 128.000 arbeidere ved River Rouge produserte en million biler i året. Ford har stadig seks fabrikker i gang i området, som fremstiller en bil i sekundet. Ved utløpet av River Rouge er det bygd en enorm, kunstig industri-øy: Zug Island.
The Dearborn Independent
Henry Ford brukte mye av sin førtidspensjon fra Ford Motor til å publisere en avis, The Dearborn Independent, som han kjøpte i 1919. Her innførte han samlebåndsprinsippet i fremstilling av avisartikler. Én journalist samlet inn fakta; en annen la på humor; en tredje sørget for den redaksjonelle linjen, osv, til det ble «Ford-journalistikk» av det. Avisen ble gitt ut i omkring åtte år, og introduserte i løpet av den tiden amerikanerne for et mye brukt propagandaskrift som opprinnelig var laget av den russiske tsarens etterretningsvesen, som ledd i intern russisk maktkamp: Sions vises protokoller, alt den gang for lengst avslørt som en forfalskning med sterkt antisionistisk tilsnitt, men det lever fortsatt videre som propagandaskrift i flere arabiske land. Den jødiske historieforeningen i USA har beskrevet Fords idéer i denne perioden som «anti-innvandrer, anti-arbeid, anti-alkohol og anti-semittisk».
Ford publiserte også, under eget navn, flere anti-jødiske artikler i Dearborn Independent, som ble utgitt tidlig på 1920-tallet som fire innbundne verk med tittelen Den internasjonale jøde. Artiklene benektet vold mot jøder, og hevdet at det var jødene selv som sto bak episodene. Disse artiklene ble skrevet av flere forfattere, blant annet Fords personlige sekretær gjennom 34 år, Ernest Liebold. Ingen av dem var skrevet av Ford selv, men de måtte ha hans godkjenning da han var avisens utgiver. Den internasjonale jøde ble oversatt og utgitt på tysk. Noen av passasjene er så like avsnitt i Mein Kampf at det ser ut som om Hitler har skrevet mer eller mindre av etter dem.
Ford la ned avisen Dearborn Independent i desember 1927, og trakk senere tilbake bøkene International Jew og Protocols. Den 7. januar 1942 skrev Henry Ford et åpent brev hvor han benektet sitt hat mot jødene, og uttrykte et håp om at antisemittisme ville utryddes for all fremtid. Noen hevder at Ford aldri verken skrev eller signerte dette brevet, og har også stilt spørsmål ved oppriktigheten i unnskyldningen. Skriveriene hans blir fortsatt benyttet som propaganda av varierende organisasjoner, og dukker ofte opp på antisemittiske eller nazistiske nettsider.
Henry Ford og nazismen
Ford støttet Charles Lindberghs kandidatur for presidentskapet i USA. Lindbergh var i likhet med Ford og Adolf Hitler en glødende antisemitt. Henry Ford skrev boken Den internasjonale jøde der han gjør rede for jødenes innflytelse over internasjonal politikk. Boka som var basert på den antisemittistisk propaganda fra tsar-Russland skal ha hatt direkte påvirkning på Hitler.
Det finnes bevis for at Henry Ford ga økonomisk støtte til Hitler tidlig i Hitlers politiske karriere. Dette kan spores tilbake til uttalelser fra Kurt Ludecke, Tysklands representant i USA i 1920-årene, og til Winifred Wagner, svigerdatter av Richard Wagner, som sa de mottok økonomisk støtte fra Ford til den nasjonalist-sosialistiske bevegelsen i Tyskland, men en granskning utført av den amerikanske kongressen i 1933 klarte ikke å bekrefte at disse pengene faktisk var sendt.
Etter at Lindbergh i mai 1927 som den første hadde fløyet over Atlanterhavet fra vest til øst, fikk Rudolf Hess for seg at han kunne bli den første som krysset Atlanterhavet i fly fra øst til vest. Dette ville også bli fin propaganda for NSDAP. Han bad derfor sin tilkommende, Ilse Pröhl, om å telegrafere Ford om han kunne tenkes å ville sponse et slikt tiltak med 200 000 Mark. NSDAP hadde så knapt med penger at Hess bad henne telegrafere på tysk eller engelsk – det som ble kortest, for «hvert ord koster en mark». Noen penger fra Ford kom imidlertid ikke.
Ford Motor Company var aktiv i Tysklands militære oppbygning før andre verdenskrig. I 1938 åpnet Ford en fabrikk i Berlin som skulle levere lastebiler til tyskerne. I juli samme år ble han tildelt storkors av Den tyske ørns fortjenesteorden (Großkreuz des Deutschen Adlerordens). Ford var den første amerikaner, og den fjerde personen noensinne, som fikk denne ordenen, noe som på det tidspunkt var Nazi-Tysklands høyeste utmerkelse gitt til noen utlending. Tidligere samme år var også Benito Mussolini blitt dekorert med samme utmekelse, men med diamanter. Utmerkelsen ble gitt til Ford «for hans arbeid med å gjøre bilen tilgjengelig for massene». Medaljen ble levert sammen med en personlig gratulasjon fra Hitler.
Henry Ford og Sovjetunionen
31. mai 1929 undertegnet Ford Motor Company en kontrakt om å produsere 30.000 biler av modell A og 70.000 små lastebiler av modell AA årlig i Sovjetunionen. Ford ble kritisert for å hjelpe kommunistene, men svarte at det viktige for ham var å få folk i arbeid: «Det er bare et tidsspørsmål før høye lønner, lave priser og masseproduksjon er innført i alle land,» mente han. «I stedet for å redusere utenlandsmarkedene våre, vil det definere dem.» På denne tiden inngikk også Austin Company avtale om bygge enda større fabrikker i Nisjnij Novgorod i Sovjetunionen enn de hadde gjort for General Motors. På oppfordring fra Lenin studerte sovjetiske ledere Fords idéer om masseproduksjon. Sovjet-systemet ble forsøkt oppbygd etter mønster av en Ford-fabrikk. I russiske landsbyer feiret man festivaler til ære for Fordson-traktoren. Aldous Huxley påpekte koblingen mellom Ford og bolsjevismen da den første femårsplanen ble iverksatt: «For den bolsjevikiske idealisten er Utopia ikke til å skjelne fra en Ford-fabrikk(...)For å komme inn i det kristne himmelriket, må mennesket bli som små barn. Forutsetningen for å komme inn i det bolsjevikiske, jordiske paradiset, er å bli som maskiner.» I Huxleys roman Vidunderlige nye verden er handlingen lagt til år 632 AF (= after Ford, dvs etter hans død i 1947). Gud heter ikke lenger our Lord, men our Ford, og symbolet for denne trosretningen, som ikke har konkurrenter, er et kristent kors uten den øverste delen, altså en T som i T-Ford.
Stiftelsen «Ford Foundation»
Sammen med sønnen Edsel grunnla han i 1936 stiftelsen Ford Foundation med lokal veldedighet i staten Michigan som formål. Stiftelsen utviklet seg sterkt, og rundt 1950 var omfanget blitt både nasjonalt og internasjonalt.
Siste år
I sine siste år var Ford opptatt med å bygge opp et museum bestående av historiske gjenstander som George Washingtons feltseng, og stolen som Abraham Lincoln satt i da han ble skutt, samt Edisons siste åndedrag, forseglet i et reagensrør. Her er også berømte biler, lokomotiver og fly, ikke minst den atomdrevne Ford Nucleon fra 1958, som aldri ble satt i produksjon av frykt for kjernefysiske trafikkulykker. Det meste av museumsområdet er likevel viet til Greenfield Village, et idyllisk amerikansk landsbyunivers fra 1800-tallet. Her finnes ingen industri, kun små verksteder der det drives nettopp det tradisjonelle håndverket, basert på kunnskap og erfaring, som Ford utkonkurrerte med sin masseproduksjon, der arbeideren gjentok den samme bevegelsen dagen igjennom, og kunne byttes ut på et øyeblikk med folk hentet rett inn fra gaten. Ford innførte også samlebåndsprinsippet sitt på Henry Ford Hospital, så pasienten kunne få «reparert» den syke «delen» raskere. For ham var kroppen en maskin som fungerer godt eller dårlig, avhengig av hvilket «drivstoff», dvs mat og drikke, man fyller den med. Ford mente derfor at sykdom og kriminalitet skyldes «feil blanding i magesekken».
På slutten av krigen overlot Ford, som da var meget syk, presidentskapet til sitt barnebarn Henry Ford II. Dette skjedde 21. september 1945, hvoretter han pensjonerte seg. Han døde av hjerneslag i en alder av 83 på Fair Lane, farmen sin i Dearborn i Michigan. Etter dødsfallet lå Ford på lit de parade i tre dager. Folk stod i en mer enn ti km lang kø for å vise Ford den siste ære. Rundt 5.000 mennesker i timen passerte den døde, nærmere 200.000 ialt. Ford er begravet på Ford Cemetery i Detroit.
An American Widow
An American Widow er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Frank Reicher.
Cooper City (Florida)
Cooper City er en amerikansk by som ligger i Broward County i Florida.
Den har og dekker et areal på 21,54 km².
David Kouassi
David Kouassi (født 26. juni 1970) er en ivoriansk judoka.
Han representerte Elfenbenskysten under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i omspillet.
Lake Magdalene (Florida)
Lake Magdalene er en amerikansk by som ligger i Hillsborough County i Florida.
Den har og dekker et areal på 30,14 km².
Dianké
Dianké er en by og kommune i kretsen Niafunké, i regionen Timbuktu i Mali. Ifølge folketellingen av 2009 hadde kommunen 12 684 innbyggere.
Allegro for cello og orgel
Allegro for cello og orgel er en komposisjon av Liv-Benedicte Bjørneboe fra musikkalbumet Organ and Chamber Music utgitt på Euridice (Eucd 031) i 2005. Cellisten Margrete Willassen Hegelund spiller sammen med komponisten.
Komposisjonen ble brukt som lydspor i filmen deUSYNLIGE regissert av Erik Poppe (2008). Aage Kvalbein og Iver Kleive spiller.
Mengcheng
Mengcheng (kinesisk: 蒙城县; pinyin:  Méngchéng Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Bozhou.
Befolkningen var på 1,145,216 innbyggere i 1999.
Kulturminner
Stedet for det neolittiske Yuchitempelet (Yuchisi yizhi, 尉迟寺遗址) fra Dawenkoukulturen og Tusen-Buddha-pagoden i Mengcheng (Mengcheng Wanfota, 蒙城万佛塔) er oppførte på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Najib Aga
Najib Aga (født 5. januar 1977) er en indisk judoka.
Han representerte India under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i omspillet.
Guvernørvalget i Oregon i 1958
Guvernørvalget i Oregon i 1958 fant sted 4. november 1958. Den republikanske kandidaten Mark Hatfield beseiret den sittende demokratiske guvernøren Robert D. Holmes og ble valgt.
Republikansk
Republikanerne vant over demokratene.
Torgerstua holdeplass
Torgerstua holdeplass var en holdeplass på Rørosbanen i Elverum kommune, mellom Øksna og Rudstad. Holdeplassen åpnet i 1937. I slutten av 1960-årene ble posisjonen justert fra 173,30 km til 173,20 km. Holdeplassen mistet alminnelig persontrafikk i 1985, men enkelte tog stoppet for transport av skoleelever frem til 1997.
Salim Abanoz
Salim Abanoz (født 1. august 1969) er en tyrkisk judoka.
Han representerte Tyrkia under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i omspillet.
American Methods
American Methods er en amerikansk stumfilm fra 1917, regissert av Frank Lloyd.
Enoplometopus callistus
Denne arten lever langs hele kysten av Vest-Afrika og i Guineabukta, samt opp til Kapp Verde og Kanariøyene.
American Methods
Handling
William Armstrong, en amerikaner med franske røtter, arver en jern-gruve i Frankrike. Sammen med søsteren sin Betty reiser William snart til Frankrike for å overta den nye virksomheten sin. I nærheten av gruven ligger det en liten landsby, hvor Claire, datteren til en velstående familie, bor. Hun er forlovet med den utspekulerte Duc de Bligny.
Men etter at familien til Claire mister alle pengene deres, dumper hertugen henne - og han blir heller sammen med en annen kvinne. Armstrong og søsteren hans blir etter hvert fanget i denne intrigen, som blir enda mer komplisert når William Armstrong blir forelsket i Claire.
Enoplometopus callistus
Slektens arter
Slekten har følgende arter oppgitt i WoRMS-databasen fra 2013. .
Dorothea Maria Moss
Dorothea Maria Moss (født Møller 19. januar 1778 i Kragerø, død 18. februar 1851 på Bragernes i Drammen) var en norsk salmedikter.
Liv og virke
Dorothea Maria Moss utga i 1840 boken Psalmer og religiøse Digte til Oppbyggelse. Boken ble trykket på forfatterens regning, og tilegnet hennes ektemann med ordene «Til min Mand! Denne Bog skal være Dig og gode Mennesker helliget. Modtag den da, elskede Ven! som en Erindring af din trofaste og evig hengivne Kone». Boken inneholder 62 Psalmer og 41 Andelige Digtninge.
Familie
Dorothea Maria Moss var datter av stadskirurg og handelsmann Nils Boesen Møller (1738-1785) og hans tredje kone Lovise Christence Kraft (1754-1811). Fra tiårsalderen var hun steddatter av morens annen ektemann, trelasthandler og skipsreder Georg Christian Heuch. Hun ble 15. januar 1799 gift i Kragerø med jurist, proprietær og stortingsmann Joseph Albert Moss (1776-1851).
Linquan
Linquan (kinesisk: 临泉县; pinyin:  Línquán Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Fuyang.
Fylket hadde 1,813,187 innbyggere i 1999.
Lixin
Lixin (kinesisk: 利辛县; pinyin:  Lìxīn Xiàn) er et fylke i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Bozhou.
Befolkningen var på 1,351,311 innbyggere i 1999.
Chimay
Chimay er en kommune og by i provinsen Hainaut i Belgia. Kommunen består av 14 delkommuner: Chimay, Bailièvre, Robechies, Saint-Remy, Salles, Villers-la-Tour, Virelles, Vaulx, Lompret, Baileux, Bourlers, Forges, L'Escaillère og Rièzes. Et av Belgias seks trappistbryggeri, Bières de Chimay, befinner seg i klostret Notre Dame de Scourmont i Chimay. Elva Oise har sin kilde i delkommunen Forges.
Krista DuChene
Krista DuChene (født 9. januar 1977) er en canadisk friidrettsutøver som konkurrerer i maraton.
Hun representerte Canada under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble nummer 35 i maratonløpet.
Abdel Hakim Harkat
Abdel Hakim Harkat (født 4. juli 1968) er en algerisk judoka.
Han representerte Algerie under Sommer-OL 1996 i Atlanta, der han ble utslått i omspillet.
Sønderjysk kaffebord
Sønderjysk kaffebord eller sønderjysk kagebord er en dansk sammenkomst hvor det serveres minst 14 forskjellige kaker, hvorav syv bløte og syv hårde sorter. Tradisjonen oppsto i Sønderjylland på 1800-tallet, og ble praktisert både i private hjem og forsamlingshus.
Kaffebordene vær særlig populære i perioden mellom 1870–1920, hvor Sønderjylland var tysk område. Det var i denne perioden ikke tillatt for sønderjydene å samles hvor det ble skjenket alkohol, til gjengjeld måtte de gjerne samles om kaffe og kake. På den måte oppsto tradisjonen som snart utviklet seg til en overdådig kakeorgie, hvor kakebakerne forsøkte å overgå hverandre i ferdigheter.
Litterære spor
Det sønderjyske kaffebord er blitt omtalt i litteraturen: I novellesamlingen «En enkelt afbrydelse» av forfatteren Peter Seeberg finnes «Slaraffenland» som sammenligner kaffebordet med det franske kjøkken. Den tyske forfatteren Siegfried Lenz priser i novellen «Kummer an jütländischen Kaffeetafeln» sønderjydenes gjestfrihet, men kaffebordet er ved å ta livet av ham.
Bikarkeppni
Bikarkeppni er den nasjonale fotballcupen på Island. Finalen spilles på Laugardalsvöllur på slutten av den islandske sesongen, normalt i oktober. Vinneren er kvalifisert for Europaligaen.
Johann Georg Palitzsch
Johann Georg Palitzsch (født 11. juni 1723 i Prohlis ved Dresden, død 22. februar 1788) var en tysk amatørastronom.
Nathan Fox
Nathan Fox (født 21. oktober 1990 i London) er en britisk friidrettsutøver som hovedsakelig konkurrerer i tresteg. Han representerer Shaftesbury Barnet Harriers, og konkurrerer for England og Storbritannia internasjonalt. Han ble britisk mester i tresteg innendørs i 2015, 2016 og 2017.
2007 - 2008
Fox deltok i European Youth Summer Olympic Festival 2007 i Glasgow, og kom der på femteplass i tresteg. Han kom på andreplass i tresteg i U20-klassen det sørengelske mesterskapet innendørs i 2088.
2009 - 2011
I det engelske U20-mesterskapet i 2009 kom han på sjetteplass i tresteg, og han vant tresteg under det britiske universitetsmesterskapet innendørs (British Universities and Colleges Sport Championships) i 2010. 2010 var han første sesong som U23-utøver, og han kom på tredjeplass i tresteg i det engelske U23-mesterskapet utendørs. Han kom også på tredjeplass i Britisk mesterskap i friidrett 2010, der han hoppet 15,39 meter. I 2011 vant han på nytt tresteg under det britiske universitetsmesterskapet innendørs. Han kom på andreplass i tresteg under det engelske U23-mesterskapet utendørs, og sjuendeplass i det britiske mesterskapet utendørs 2011.
2012 - 2013
Han deltok i Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2012, som også var uttak til EM innendørs, og Fox kom der på femteplass i tresteg. I det britiske universitetsmesterskapet innendørs kom han på andreplass. Utendørs kom han på andreplass i tresteg i det engelske mesterskapet i friidrett, bak Michael Puplampu, og han kom på tedjeplass i det engelske U23-mesterskapet. Han fikk også bronse i Britisk mesterskap i friidrett 2012.
I 2013 ble han senior, og han vant tresteg i det britiske universitetsmesterskapet utendørs. Britisk mesterskap i friidrett 2013 ble arrangert i Birmingham, og Fox fikk der bronse i tresteg, bak Julian Reid og Nathan Douglas.
2014 - 2015
Han satte personlig rekord i tresteg under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2014, med 16,37 meter, og kom på andreplass bak Julian Reid. Under Britisk mesterskap i friidrett 2014 utendørs kom han på tredjeplass, og han representerte England under Samveldelekene 2014, der han kom på sjetteplass i tresteg.
Under det britiske mesterskapet i friidrett innendørs 2015 vant han tresteg. Nigerianske Tosin Oke vant konkurransen, men deltok ikke i det britiske mesterskapet. Han vant tresteg under British Athletics Jumps & Throws Festival, og fikk bronse i det britiske mesterskapet utendørs. Han vant også tresteg i Folksam Challenge i august.
2016 - 2017
Han vant tresteg under det britiske mesterskapet i friidrett innendørs 2016, for andre år på rad. Under det britiske mesterskapet utendørs fikk han bronse. Han vant tresteg på nytt under Britisk mesterskap i friidrett innendørs 2017 (British Athletics Indoor Team Trials). Han fikk sølv i Britisk mesterskap i friidrett 2017 utendørs, og ble tatt ut til VM i friidrett 2017, men ble slått ut i kvalifiseringsrunden med 19. beste resultat.
2018
Fox var tatt ut til å delta i Samveldelekene 2018, men måtte trekke seg på grunn av skade.
Gerrymandering
Begrepet stammer fra 1812 da Elbridge Gerry, daværende guvernør i Massachusetts i USA, satte sammen et valgdistrikt som ifølge datidens journalister lignet et fabeldyr, nærmere bestemt en salamander.
Gerrymandering kan gjøres ved å isolere forskjellige områder, regioner, byer eller bydeler der ett partis velgere samles i så få valgkretser som mulig, der de har stort flertall, mens det andre partiet har et knapt flertall i mange valgkretser.
I USA og Kuwait har gerrymandering vært gjort ved flere valg, i USA først og fremst i kampen om kontroll over Representantenes hus. Gerrymandering er ikke ulovlig i USA, men det er lovstridig å gjøre det på grunnlag for eksempel av rasesammensetning. Slik ulovlig gerrymandering har skjedd i Virginia og Florida.
Saint-Merri
Saint-Merri er en katolsk kirke i Paris, oppkalt etter den hellige Medericus (død år 700). Kirken, som er oppført i sengotisk stil, ligger til Rue Saint-Martin i Paris' fjerde arrondissement. I kvarteret ved siden av kirken ligger Centre Pompidou.
Vladimeri Dgebuadze
Vladimeri Dgebuadze (født 2. februar 1970) er en georgisk judoka.
Jan Arthur Christensen
Barndom, oppvekst og familie
Han ble født i 1940 i Sandefjord, og var sønn av Ragnar Christensen og Solveig Christensen. Familien bodde i Sandefjord, og i 1956 mønstret han på for å seile til sjøs hvor han jobbet som messegutt. Han bodde en tid i Brooklyn i USA og jobbet på en bar inntil en dag hans far hentet han med hjem. I mars 1966 møtte han sin fremtidige kone Astrid, de forlovet seg 17. mai og giftet seg 5. november samme år.
Han var en kunstnerisk person med både tegning og oljemaling, hvor hans spesialitet ble portrettmaling.
Oppfinnelser
Han jobbet store deler av sitt liv som oppfinner. I årene 1976–1981 jobbet han med en ny metode for å støpe plastbåter som var med på å lette arbeidet med produksjonen og i tillegg fjernet mange av miljøproblemene som var forbundet med denne prosessen tidligere.
I årene 1981–1995 jobbet han med Sailmatic, en krengfri seilbåt, sammen med sin kompanjong Carl Oscar Øhrn som senere overtok hele prosjektet.
I 2019 gjorde han forbedringer for festeanordninger av neseprotese som han også brukte selv det siste året han levde.