cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Salomon Franck
Biografi
Franck hadde allerede skrever flere sekulære kantatetekster før han ble kjent med Johann Sebastian Bach, blant annet Himmelsflammende Wunschopfer som ble fremført i Weimar slott i 1679.
Han skrev også teksten til Bachs første sekulære kantate i 1713, Was mir behagt, ist nur die muntre Jagd, hvor han, slik som moten var på denne tiden, spilte på mytologiske skikkelser. Kantaten ble komponert til 31-årsdagen til hertugen av Sachsen-Weißenfels.
I 1717 publiserte han en samling sakrale tekster under tittelen ''Evangelische Sonn- und Festtages Andachten auf Hochfürstliche Gnädigste Verordnung zur Fürstlich Sächsischen Weimarischen Hof-Capell-Music in Geistlichen Arien erwecket von Salomon Francken, Fürstlich Sächsischen Gesamten Ober-Consistorial-Secretario in Weimar. Weimar und Jena bey Johann Felix Bielcken. 1717.''
Hans tidlige kirkekantater ble skrevet i gammel stil og bestod av bibelvers og strofebasert sang. I 1711 skrev han for første gang i den nye stilen som hadde blitt innført av Erdmann Neumeister. Etter at han ble utnevnt til konsertmester i Weimar satte Bach ofte musikk til disse tekstene.
Franck er i dag representert med en salme i Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013.
Tekster tonesatt av Johann Sebastian Bach
Sannsynligvis av Salomon Franck (1714)
Fra Evangelisches Andachts-Opffer (1715)
Fra Evangelische Sonn- und Fest-Tages-Andachten (1717)
Peter Philips
Peter Philips (1560/1561 – [1628) var en betydelig engelsk renessansekomponist, organist og katolsk prest, og en av sin tids største klavervirtuoser.
Som katolikk i det protestantiske England tilhørte Philips en undertrykt minoritet og forlot hjemlandet for godt i 1582. I 1593 ble han anklaget for å planlegge mord på dronning Elisabet, men slapp fri på grunn av bevismangel.
Philips var en svært produktiv komponist, det er bevart hundrevis av motetter etter ham, og han skrev mye instrumentalverk og musikk for consorts. Videre transkriberte og arrangerte han mange italienske motetter og madrigaler av komponister som Orlando di Lasso, Giovanni Pierluigi da Palestrina og Giulio Caccini.
Philips' stilen er heller atypisk for engelsk renessansemusikk og viser påvirkning fra hans reiser i Nederlandene og Italia.
Eirene (gudinne)
Eirene, eller Irene (gresk: Εἰρήνη, «fred»; den romerske ekvivalenten var Pax) var i henhold til gresk mytologi en av horaene («timene»), tre gudinner som kontrollerte dagliglivet. Hun var derfor tidvis sagt å være en datter av Zevs og Themis, og en søster av Eunomia og Dike.
Eirene var en personifisering av freden og ble avbildet i kunsten som en vakker ung kvinne som bar et overflødighetshorn, et septer og en fakkel eller et rhyton (drikkekar). Med sine foreldre er hennes fred uttrykt i den tilsvarende makt (Zevs), i rettferdige lover (Themis), og rettslig pålegg og rettferdighet sammen med sine søstre Eunomia og Dike.
Statue
Hun var særlig holdt høyt i hevd av borgerne i Athen. Etter en seier i sjøslag over Sparta i 375 f.Kr. etablerte athenerne en kult for henne og bygget altre til henne. De holdt en årlig statlig ofringsseremoni til henne etter 371 f.Kr. for å feire fellesfreden for dette året og satte opp en votivstatue i hennes ære i Athens agora. Stateun ble utført i bronse av skulptøren Kefisodotos den eldre, sannsynligvis far eller onkel av den berømte skulptøren Praxiteles. Den ble hyllet av athenerne som avbildet den på vaser og mynter.
Selv om statuen i dag er gått tapt, ble den kopiert i marmor av romerne; en av de best bevarte kopiene (se over) er i dag i Glyptothek i München, Tyskland. Den vise Eirene som bærer barnet Plutos, rikdommens Gud og sønn av jordbruksgudinnen Demeter, på armen. Eirenes høyre hånd har gått tapt, men skal ha holdt et septer. Hun er framstilt mens ser moderlig på barnet Plutos som tillitsfullt ser tilbake. Statuen er en allegori på velstand og overflod som blomstret i tiden beskyttet av freden (Eirene). Den utgjorde et folkelig krav på god smak. Kopien i Glyptothek var opprinnelig en del av en kunstsamling i Villa Albani i Roma, men ble plyndret og tatt til Frankrike av Napoléon Bonaparte. Etter Napoléons fall ble statuen tatt av Ludwig I av Bayern.
Annet
Eirene er også tittelen på komedien Freden (ca 421 f.Kr.) av Aristofanes.
Det kvinnelige fornavnet Irene og det tilsvarende mannlige fornavnet, som hos Ireneus av Lyon, kommer fra denne gudinnen.
Çağla Büyükakçay
Çağla Büyükakçay (født 28. september 1989) er en tyrkisk tennisspiller.
Hun representerte Tyrkia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i første runde i singel.
Ben Halloran
Ben Halloran (født 14. juni 1992) er en australsk profesjonell fotballspiller som spiller for Fortuna Düsseldorf i 2. Bundelsiga i Tyskland. Han debuterte på landslaget 26. mai 2014, og var med Australias landslag til VM i Brasil i 2014
Puskás Akadémia FC
Puskás Akadémia FC er en ungarsk fotballklubb fra Felcsút.
Synnøve Aanensen
Synnøve Perly Aanensen Sørensen (født 13. desember 1969) er en norsk sangartist og låtskriver. Etter å ha utgitt flere innspillinger som barn, debuterte hun som voksenartist med CD-en Heaven i 1997. Hun har siden kommet med fem CD-er til. Musikken er country- og rootsinspirerte versjoner av gospelmusikk, salmer og åndelige viser.
Synnøve Aanensen er født og oppvokst på Karmøy i Rogaland der hun fortsatt bor. Hun er utdannet helsefagarbeider og arbeider til daglig som leder ved skolefritidsordningen ved Grindhaug skole i Åkrehamn.
Nina Marie Vogt-Østli
Nina Marie Vogt-Østli (født 7. desember 1972) er en norsk ungdomsbokforfatter.
Vogt-Østlie Hun har studert medie-, film- og teatervitenskap og har gått på forfatterutdanningen ved Norsk Barnebokinstitutt.
Hun ble tildelt Norske Barne- og Ungdomsbokforfatteres debutantpris Trollkrittet 2012 for sin bok Min tid kommer.
Jobb
Nina Marie Vogt-Østl jobber som norsk lærer i blindern VGS skole.
Fatemeh Karamzadeh
Fatemeh Karamzadeh (født 26. november 1998) er en iransk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Hun representerte Iran under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 22 i 50 meter helmatch og nummer 23 i 10 meter luftrifle.
Sanja Vukašinović
Sanja Vukašinović (født 22. oktober 1997) er en serbisk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Hun representerte Serbia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 25 i 50 meter helmatch og nummer 44 i 10 meter luftrifle.
Gilbert John Arrow
Gilbert John Arrow (født 20. desember 1873 i London, død 5. oktober 1948) var en britisk entomolog.
Bibliografi
The Fauna of British India, Including Ceylon and Burma serier
Annet (utvalg)
Adriana Asti
Adriana Asti (født 30. april 1933 i Milano) er en italiensk skuespiller Hun har spilt i teaterstykker av blant andre George Bernard Shaw, Samuel Beckett og Carlo Goldoni. Hennes første ektemann var den italienske filmregissøren Bernardo Bertolucci.
Idrætsforeningen Viking (Kristiania)
Idrætsforeningen Viking (stiftet 1902, oppløst 1910) var et norsk idrettslag fra Kristiania. Viking drev med fotball, friidrett og skisport og ble stiftet av elever ved skolene Frogner og Vestheim. Klubben hadde kort levetid, men flere markante utøvere og ledere i norsk idrett startet sine karrierer i Viking.
Fotball
Klubben var i 1905 med på å stifte Kristiania Fotballkrets og deltok i kretsmesterskapene til og med 1910. Sigurd Brekke og Charles Herlofson representerte Viking på det norske landslaget, mot Sverige 11. september 1910.
En av årsakene til Vikings oppløsning var at klubben led økonomisk tap etter arrangementet av en kamp mellom et sammensatt Viking- og Mercantile-lag mot svenske Örgryte 16. oktober 1910. Da Viking var i ferd med å rakne, ble angivelig den noe yngre klubben Ready forespurt om å gå inn i klubben, noe Ready-medlemmene avslo. De gjenværende Viking-medlemmene gikk inn i Mercantile eller Lyn. Kristian Krefting og Ragnvald Heyerdahl-Larsen dro til Lyn og ble norgesmestere for klubben i 1910 og 1911. Gunnar Andersen dro også til Lyn (i 1911) og spilte etter hvert 46 kamper for det norske landslaget. Sigurd Brekke, Charles Herlofson og brødrene Holm Fredrik og Eystein Holmsen meldte seg inn i Mercantile og ble norgesmestere i 1912. Jacob Ramm ble senere president i Norges Bandyforbund og Norges Fotballforbund.
Finn Audun Oftedal
Finn Audun Oftedal (født 14. september 1914 på Sandnes, død 4. september 2005 i Trondheim) var en norsk dirigent og pianist. Han studerte klaver og direksjon både i Norge og utlandet og debuterte som pianist med Filharmonisk Selskaps Orkester i 1937 og som dirigent med samme orkester i 1948.
Idrætsforeningen Viking (Kristiania)
Friidrett
Viking fostret flere friidrettsutøvere som senere fikk resultater i andre klubber. I Norges Friidrettsforbunds historie heter det: «Av Kristianias småklubber var det Viking som satte de største spor og ydet de største tributter til utviklingen. Den fostret et imponerende antall fremragende idrettsmenn, storkarer som John Falchenberg, Olaf og Halfdan Stormoen og Holger Warendorph.» Sistnevnte representerte fremdeles Viking da han i 1903 tok sølv i NM i spyd.
Finn Audun Oftedal
Han gjorde en stor innsats for musikklivet i hjembyen Sandnes, som klarinettist i Sverre Sigurdson Musikkorps, som klaverpedagog og etterhvert som dirigent både for korpset og Sandnes Orkesterforening, som han fikk startet opp igjen etter at det hadde ligget nede en tid.
Oftedal var Trondheim Symfoniorkester (TSO)s og Trondheim Kammerorkesters faste dirigent og kunstneriske leder i mer enn tretti år, fra 1950 til han sluttet i 1981, nær 67 år gammel. I denne tiden vokste TSO fra ca 57 medlemmer, hvorav høyst 15 var profesjonelle heltidsmusikere, til et profesjonelt symfoniorkester på over 60 medlemmer, hvorav 46 var heltidsmusikere i TSO. Han satte i gang flere tiltak for å introdusere unge mennesker for klassisk musikk og tok initiativ til Prinsesse Astrids musikkpris for å hjelpe unge musikere.
Han opptrådte ofte i NRK, både som pianist og som dirigent, blant annet for TSO og for kammerorkesteret. Han opptrådte også som akkompagnatør og var blant annet Arve Tellefsens faste akkompagnatør i flere år.
Oppvekst og utdanning
Finn Audun Oftedal kom fra en musikalsk familie. Faren, Thorvald Oftedal, drev mekanisk verksted, men han var også en ivrig og dyktig hobbymusiker. Han spilte fløyte, fiolin og kornett, omtales som «musikkens far» på Sandnes Orkesterforenings nettside, regnes som grunnlegger av både orkester- og korpsmusikken på Sandnes og komponerte musikken til Sandnes-sangen.
Finn Audun var den nest yngste i en søskenflokk på sju. De fleste søsknene spilte minst ett instrument, og moren Ragna akkompagnerte både mann og barn med enkle akkorder på piano. Bortsett fra Finn Audun var det bare hans yngre søster Ragnhild som gjorde musikken til et levebrød, som musikkpedagog.
Klaverstudier og debutkonsert
Sin første musikkutdannelse fikk Finn Audun Oftedal som gutt, i form av timer i pianospill hos pianolærer Marie Thorsen på Sandnes. Mens han gikk på middelskolen fikk han dessuten undervisning i harmonilære av organisten Gunnar Arneson. I ungdomstiden var det ikke bare klassisk musikk som sto på repertoaret. Finn Audun likte å spille jazz og spilte også en periode i dansebandet «Da Capo-kvintetten», som var stiftet av hans fetter.
Etter avsluttet examen artium ved Kongsgård skole i Stavanger, gikk veien til Oslo, der han studerte ved Musikkonservatoriet fra 1934 til 1937. Hans hovedlærer her var Nicolai Dirdal. Ved konservatoriet kunne klaverstudenter på den tiden velge å studere til organisteksamen eller til musikklærereksamen. Oftedal valgte det siste, og allerede etter to semestre avla han eksamen. Han fikk stipend fra A.C. Houens legat og kunne dermed fortsette sine studier ved konservatoriet.
I 1937 holdt Oftedal sin debutkonsert i Universitetets Aula i Oslo. Han var solist med Filharmonisk Selskaps Orkester under ledelse av dirigent Olav Kielland. Programmet omfattet musikk av W.A. Mozart, Edvard Grieg, Geirr Tveitt, Harald Sæverud og César Franck. Aviskritikkene dagen etter var jevnt over svært gode. David Monrad Johansen i Aftenposten skrev blant annet:
Morgenpostens musikkanmelder brukte ordene «Sensasjonell debut» i overskriften for sin omtale av konserten og Norges Handels og Sjøfartstidende skrev
Avbrutte studier i Leipzig 1937–1938
Etter konservatorietiden i Oslo reiste Oftedal tilbake til Sandnes. Her måtte han gjennomføre rekruttskole, men allerede før den startet, hadde han søkt om opptak ved Landeskonservatorium der Musik zu Leipzig i Tyskland. Han ønsket primært å studere direksjon, men også å utvikle seg som pianist. Høsten 1937 begynte han ved konservatoriet i Leipzig, med direksjonsstudier under dirigenten Hermann Abendroth og klaverstudier under professor Robert Teichmüller.
Adolf Hitler hadde allerede vært rikskansler i flere år og nazistene markerte seg tydelig, også i Leipzig. Det ble etterhvert uholdbart for Oftedal å fortsette studiene der, både på grunn av de politiske forholdene generelt og på grunn av restriksjonene som etterhvert ble innført ved konservatoriet, for eksempel når det gjaldt hvilke komponister man kunne og burde studere. Han avbrøt derfor studiene og reiste hjem til Sandnes etter bare ett år.
Allsidig ung musiker
Oftedal slo fra seg videre musikkstudier inntil videre. I årene fremover livnærte han seg stort sett ved å gi pianoundervisning. Han overtok også som dirigent for Sverre Sigurdson Musikkorps etter sin gamle lærer Gunnar Arneson, og dirigerte korpset fra 1938 til han flyttet til Trondheim i 1950. Tidligere hadde han selv spilt klarinett i det samme korpset i flere år.
Han fikk også oppdrag som utøvende musiker, blant annet i radio. Med årene ble Oftedal mye benyttet av NRK Radio, både som solopianist og med orkester. Sin første opptreden i radioen hadde han med en Bach-konsert våren 1939.
Krigsårene
Da tyskerne hadde landet på Sola under angrepet 9. april 1940, ble det sendt ut mobiliseringsordre over radio. Oftedal møtte på avtalt sted, og hans kompani ble sendt til Gloppedalen for å kjempe. Allerede etter to ukers kamp måtte kompaniet kapitulere, og han ble satt i fangeleir på Madla sammen med resten av kompaniet. Etter tre uker med tvangsarbeid, ble krigsfangene frigitt den 16. mai.
Resten av krigsårene fortsatte Oftedal som pianolærer og dirigent; han deltok i huskonserter og han var klaversolist. Han spilte blant annet to konserter med Stavanger byorkester i desember 1941.
Sandnes Musikkforening hadde ligget nede siden før krigen startet. Oftedal tok initiativ til ny oppstart for orkesteret, i et samarbeid med Sverre Sigurdson Musikkorps. I februar 1944 ble så Sandnes Orkesterforening etablert, og i mai 1944 holdt orkesteret sin første konsert etter reorganiseringen, under ledelse av Finn Audun Oftedal, som kom til å dirigere orkesteret i to perioder; 1944 – 1946 og 1947 – 1950.
Finn Audun Oftedal giftet seg i 1941 og tre år senere ble familien forøket med en sønn.
Idrætsforeningen Viking (Kristiania)
Skisport
Vikings skiløpere hadde sin beste periode fra 1908 til 1910 da klubben gikk inn. Reidar Amble Ommundsen, Gunnar Andersen, Ragnar Omtvedt og Ralph Tschudi representerte alle klubben.
Finn Audun Oftedal
Etterkrigstid og dirigentdebut
Etter at krigen var over, fulgte år med fortsatt variert musikalsk virksomhet for Oftedal. Han var klaverpedagog, dirigerte korpset og orkesterforeningen på Sandnes og hadde oppdrag som akkompagnatør, blant annet for sangerinnen Soffi Schønning, som var flyttet til Sandnes. Han var også gjestesolist og -dirigent med profesjonelle orkestre. 29. november 1945 var han både klaversolist og dirigent i en Mozart-konsert med Musikselskabet Harmoniens orkester. Dagen etter sto det i avisen: «Konserten var en seier for Finn Audun Oftedal».
I 1946 fikk Oftedal et stipend av Musikkens venner i Stavanger og så en mulighet til å utvikle seg videre som musiker. Han planla et studieopphold i London, men det viste seg at bare folk fra næringslivet fikk innreisetillatelse til England. Kunstnere ble ikke innvilget visum. Oftedals venn Sigurd J. Øglænd engasjerte ham da som tekstilekspert for firmaet Jonas Øglænd, og ga ham en skriftlig «Authorization» som bekreftet dette. Utstyrt med dette papiret reiste Oftedal til London, der han både hadde klavertimer med Herbert Fryer og fikk følge orkesterprøver med dirigenten Malcolm Sargent.
I juni 1947 inviterte Musikselskabet Harmoniens orkester unge dirigenter til å dirigere orkesteret under sesongens siste konsert. Oftedal var en av de fire som fikk prøve seg – og igjen var kritikkene gode.
I 1948 var det Filharmonisk Selskaps Orkester i Oslo som inviterte unge dirigenter til prøvedirigering. Dette var en konkurranse som ble bedømt av en musikkfaglig jury. Etter konkurransen ble Oftedal invitert til å dirigere Oslo-filharmonien ved en konsert i Freiasalen i Oslo, i februar 1949. Denne konserten er omtalt som hans dirigentdebut i Cappelens musikkleksikon.
I januar 1950 ble han igjen engasjert til å dirigere Oslo-filharmonien, denne gang ved en symfonikonsert i Universitetets aula. Avisenes anmeldelser var igjen positive. Oftedal opplevde selv denne konserten som sitt gjennombrudd som dirigent.
Nyskapende orkesterleder
Fra 1. september 1950 ble Finn Audun Oftedal ansatt som fast dirigent og kunstnerisk leder for Trondheim Symfoniorkester og Trondheim Kammerorkester.
Allerede 28. september 1950 dirigerte Oftedal sin første konsert med symfoniorkesteret i Frimurerlogen i Trondheim. Igjen var publikum og kritikere begeistret. Verdens Gang skrev at han fikk en hjertelig mottagelse og siterte trondheimsavisene. Nidaros skrev blant annet: «Hans direksjon var sunn, og hans intensjoner var alltid musikalsk underbygd». Adresseavisen skrev: «Han er saklig og grei, har en fast naturlig holdning og virket klok i sin ledelse av kveldens komposisjoner» og Dagsavisas kritiker skrev: «Byens symfoniorkester har fått en lovende musikalsk kraft som dirigent. Hans musikalske oppfatning er sunn og ærbødig overfor verkenes iboende verdier».
Oftedal brakte en markert forandring i TSOs repertoar. Moderne verker kom nå for alvor inn i orkesterets program. I et intervju med Adresseavisen i september 1950 uttalte den påtroppende dirigenten dette, om tanken bak repertoarutviklingen:
Som leder for Trondheim kammerorkester, som var stiftet tre år før han kom til Trondheim, dirigerte Oftedal i en årrekke en direktesendt konsert hver fjortende dag i NRK Radio. Kammerorkesteret utgjorde den profesjonelle kjernen i TSO. I 1950 hadde kammerorkesteret 15 stillinger, men det var vanskelig å få fylt disse på grunn av mangel på profesjonelle musikere i byen. Vi ser av oversikten over orkestermedlemmer at det sjelden var mer enn 12 – 13 medlemmer i kammerorkesteret de første årene.
I løpet av tiden i Trondheim, hadde Oftedal også studieopphold i utlandet. Sommeren 1952 deltok han ved Igor Markevitsj' dirigentkurs i Salzburg og i 1958 hadde han et tre måneders studieopphold i Østerrike, der han deltok i Hans Swarowskys kapellmesterklasse ved Universität für Musik und darstellende Kunst Wien.
Trange kår for TSO
Et orkesters historie er også dets faste dirigents og kunstneriske leders historie. Oftedal arbeidet sammen med forretningsfører Olaf T. Ranum og resten av TSOs ledelse gjennom hele 1950-tallet for å oppnå bedre økonomiske forhold for orkesteret – og for å øke orkesterets størrelse og kvalitet, så publikum kunne tilbys et mer variert repertoar.
Til tross for en anstrengt økonomi i orkesteret, viser oversikten over konsertene i Oftedals tid at TSO hadde besøk både av store, internasjonale solister og gjestedirigenter. Dette er noen av dem Olaf T. Ranum har valgt å trekke frem i boken «Trondheim Symfoniorkester 75 år», fordi de ga både orkesteret, kritikerne og publikum store opplevelser:
Oftedal selv var også gjestedirigent fra tid til annen, med orkestre i inn- og utland, blant annet med symfoniorkestrene i Oslo og Bergen – og med et stort symfoniorkester i Firenze.
Publikumsoppslutningen økte gjennom hele tiåret, og gjennom de regelmessige radiokonsertene nådde kammerorkesteret ut til hele landet. Dette førte ikke automatisk til økte bevilgninger. På et møte i den kommunale finanskomitéen tidlig i 1950-årene, kom det tvert imot forslag om å bevilge kr 25 000 til avvikling av orkesteret. Forslaget fikk ikke flertall.
Ny giv
På TSOs årsmøte i 1959 la Oftedal frem et forslag til en arbeidsplan, som styret hadde bedt ham utarbeide. Her forutsatte han en økning fra 15 til 36 heldagsstillinger. Han foreslo også en betydelig økning i orkesterets virksomhet, med blant annet abonnementskonserter, skolekonserter, kirkekonserter, operaoppførelser og turnéer. Denne planen førte til at myndighetene bevilget midler til 10 nye heltidsstillinger.
På 1970-tallet skjedde flere ting som lovet en positiv utvikling for rekruttering både til orkester og publikum: Norges musikkhøgskole startet i 1972; det ble en styrking av musikkonservatoriene både i Trondheim og i andre større norske byer og kommunale musikkskoler ble opprettet i Trondheim og flere andre kommuner.
Ikke bare dirigent
Også etter at han ble dirigent for TSO, holdt Oftedal pianospillet ved like. I 1955 var han for første gang klaversolist med orkesteret, nok en gang i Mozarts konsert for klavér og orkester i Ess-dur K. 482, under ledelse av Olav Kielland, som den gang han spilte verket på sin debutkonsert.
Våren 1953 gikk den første konkurransen om Prinsesse Astrids musikkpris for unge kunstnere av stabelen. Det var Oftedal som hadde foreslått at TSO skulle arrangere en slik konkurranse. Han hadde sett – og selv erfart – hvor vanskelig det var for unge musikere å få oppmerksomhet og oppdrag etter debutkonserten. De årene det ikke var pianister som konkurrerte, var det Oftedal som akkompagnerte deltagerne i de innledende rundene av finalen.
Finn Audun Oftedal valgte å trekke seg fra sin stilling som dirigent og kunstnerisk leder for TSO etter vårsesongen 1981, i sitt 67. år. Etter at han sluttet, var han gjestedirigent for TSO ved en abonnementskonsert i 1984.
Oftedal rakk ikke å oppleve TSO som et fullt utbygd symfoniorkester i sin tid som dirigent, men utviklingen hadde vært stor. Det orkesteret han overtok i 1950 besto i stor grad av amatører og innleide musikere. I 1981 var orkesteret profesjonelt.
Kjell Bækkelund kommenterte Oftedals avgang i sin faste spalte «TRAMP i klaveret» i VG. Han minnet om den pionerinnsats Oftedal hadde utført med å utvikle TSO i etterkrigstiden og avsluttet omtalen slik:
Komposisjoner
Oftedal har likevel både komponert, arrangert og orkestrert musikk for de orkestre og korps han har ledet. Han dramatiserte og satte musikk til eventyret «De tre bukkene Bruse», som ble fremført ved Sandnes Orkesterforenings juletilstelninger i en årrekke fra 1945, og han skrev blant annet marsjene «Guttene kommer» og «SSM-marsj» for Sverre Sigurdson Musikkorps. Disse to marsjene er innspilt på CD av Skeiene Janitsjar på Sandnes.
Sandnes Orkesterforening har noter til fem stykker av Oftedal i sitt arkiv:
I 1961 ble det utlyst en konkurranse om å skrive en jubileumsmarsj til Drammens 150 års byjubileum. Oftedal vant 2. pris i konkurransen. Førstepris gikk til komponisten Kristian Hauger.
Ut over dette laget Oftedal arrangementer av julesanger, som TSO brukte på julekonserter, og han skrev pianostykker til privat bruk.
Ettermæle
I 2016 innstiftet Trondheim Symfoniorkester & Opera et stipend som bærer Oftedals navn: Finn Audun Oftedals minnestipend. Stipendet, som er på 20 000 norske kroner, tildeles den beste norske deltageren i finalerundene av Prinsesse Astrid Internasjonale Musikkpris, prisen som Oftedal tok initiativ til i 1953. I tillegg til at stipendet deles ut til Oftedals minne, er intensjonen å bevare noe av den norske profilen i konkurransen, som fra 2014 er internasjonal.
Stipendmottager i 2016 var fiolinisten Ludvig Gudim, og i 2018 mottok dirigenten Nils Erik Måseidvåg stipendet.
Dielektrisk spektroskopi
Dielektrisk spektroskopi (som faller inn i en underkategori av impedansspektroskopi) måler dielektriske egenskaper til et medium som en funksjon av frekvens. Den er basert på samspillet mellom et eksternt felt og prøvenes elektriske dipolmoment, ofte uttrykt av permittivitet.
Det er også en eksperimentell metode for karakterisering av elektrokjemiske systemer. Denne teknikken måler impedansen til et system over en rekke frekvenser, og derfor avsløres frekvensresponsen til systemet, inkludert energilagrings- og spredningsegenskapene. Ofte blir data oppnådd ved elektrokjemisk impedansspektroskopi (EIS) uttrykt grafisk i et Bode-plot eller et Nyquist-plot.
Impedans er motstanden mot strømningen av vekselstrøm (AC) i et komplekst system. Et passivt komplekst elektrisk system består av både energispreder (motstand) og energilagring (kondensator). Hvis systemet er rent motstandsdyktig, er motstanden mot vekselstrøm eller likestrøm ganske enkelt motstand. Materialer eller systemer som viser flere faser (for eksempel kompositter eller heterogene materialer) viser ofte en universell dielektrisk respons, der dielektrisk spektroskopi avslører et kraftlovsforholdet mellom impedansen (eller det omvendte begrepet, admittans) og frekvensen, ω, av det påførte vekselstrømmsfeltet.
Denne teknikken har vokst enormt i de siste årene og blir nå brukt i mange forskjellige vitenskapelige felt som brenselcelle testing, biomolekylær interaksjon og mikrostrukturell karakterisering. Ofte avslører EIS informasjon om reaksjonsmekanismen i en elektrokjemisk prosess: forskjellige reaksjonstrinn vil dominere ved bestemte frekvenser, og frekvensresponsen vist av EIS kan bidra til å identifisere hastighetsbegrensende trinn.
Dielektriske mekanismer
Det er en rekke forskjellige dielektriske mekanismer, koblet til måten et studert medium reagerer på det anvendte feltet. Hver dielektriske mekanisme er sentrert rundt dens karakteristiske frekvens, som er gjensidig av den karakteristiske tiden for prosessen. Generelt kan dielektriske mekanismer deles inn i avslapnings- og resonansprosesser. De vanligste, fra høye frekvenser, er:
Elektronisk polarisering
Denne resonansprosessen skjer i et nøytralt atom når det elektriske feltet fortrenger elektrontettheten i forhold til kjernen den omgir.
Denne forskyvningen oppstår på grunn av likevekten mellom restaurering og elektriske krefter. Elektronisk polarisering kan forstås ved å anta et atom som en punktkjerne omgitt av sfærisk elektronsky med jevn ladningstetthet.
Atomisk polarisering
Atomisk polarisering blir observert når atomkjernen reorienterer seg som svar på det elektriske feltet. Dette er en resonansprosess. Atomisk polarisering er iboende for atomets natur og er en konsekvens av et anvendt felt. Elektronisk polarisering refererer til elektrontettheten og er en konsekvens av et anvendt felt. Atomisk polarisering er vanligvis liten sammenlignet med elektronisk polarisering.
Dipolavslappning
Dette stammer fra permanente og induserte dipoler som retter seg mot et elektrisk felt. Orienteringspolarisasjonen deres blir forstyrret av termisk støy (som feiljusterer dipolvektorene fra feltretningen), og tiden det tar for dipoler å slappe av bestemmes av lokal viskositet. Disse to påstandene gjør at dipolavslapping er sterkt avhengig av temperatur, trykk, og kjemisk omgivelse.
Ionisk avslapping
Ionisk avslapning omfatter ionisk ledningsevne og grensesnitt- og romladningsavslapping. Ionisk ledningsevne dominerer ved lave frekvenser og introduserer bare tap til systemet. Grensesnittavslapping oppstår når ladebærere er fanget i grensesnittene til heterogene systemer. En relatert effekt er polarisering av Maxwell-Wagner-Sillars, hvor ladningsbærere blokkert ved indre dielektriske grenselag (på mesoskopisk skala) eller eksterne elektroder (i makroskopisk skala) fører til en separasjon av ladninger. Ladningene kan være atskilt med en betydelig avstand og gir derfor bidrag til dielektrisk tap som er størrelsesordener større enn responsen på grunn av molekylære svingninger.
Dielektrisk avslapning
Dielektrisk avslapping som helhet er et resultat av bevegelsen av dipoler (dipolavslapping) og elektriske ladninger (ionisk avslapping) på grunn av et påført vekslende felt, og observeres vanligvis i frekvensområdet 102-1010 Hz. Avslapningsmekanismer er relativt sakte sammenlignet med resonanselektroniske overganger eller molekylære vibrasjoner, som vanligvis har frekvenser over 1012 Hz.
Steady-state
med
Faradaisk impedans
I en elektrokjemisk celle er den faradaiske impedansen til et elektrolytt-elektrode-grensesnitt er leddets elektriske motstand og kapasitans ved det grensesnittet.
La oss anta at forholdet Butler-Volmer korrekt beskriver den dynamiske oppførselen til redoksreaksjonen:
Verdien av motstanden mot ladningsoverføring endres med overpotensialet. For dette enkleste eksemplet reduseres den faradaiske impedansen til en motstand. Det er verdt å legge merke til at:
for \eta = 0.
Dobbeltlags kapasitans
hvor \omega er vinkelfrekvensen til et sinusformet signal (rad/s), og.
Det oppnås:
Nyquistdiagram over impedansen til kretsen vist i figur 3 er en halvsirkel med en diameter og en vinkelfrekvens på toppen lik  (Figur 3). Andre representasjoner, Bode-plott eller Black-planer kan brukes.
Ohmisk resistans
Den ohmske motstanden R_\Omega vises i serie med reaksjonselektrodens impedans og Nyquist-diagrammet oversettes til høyre.
Universell dielektrisk respons
Under vekselstrømsforhold med varierende frekvens ω utviser heterogene systemer og komposittmaterialer en universell dielektrisk respons, der totaladmittans viser et område med kraftlovskalering med frekvens.
Vasas SC
Vasas SC er en ungarsk fotballklubb fra Budapest.
Eszter Mészáros
Eszter Mészáros (født 29. juni 2002) er en ungarsk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Hun representerte Ungarn under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 26 i 50 meter helmatch og nummer 20 i 10 meter luftrifle.
Durham Cassiodorus
Durham Cassiodorus (Durham, Cathedral Library, MS B. II. 30) er et illuminert insulært manuskript fra 700-tallet. Manuskriptet inneholder Cassiodorus' forklaring til Salmenes bok. To miniatyrmalerier er bevart, et av David som seierherre (bilde) og et av David som musiker (bilde). Manuskriptet ble laget i Northumbria ca AD 730. 261 folioer fra kodeksen er bevarte.
Per Antony Pedersen
Per Antony Pedersen (født 1957 i Drammen) er en tidligere styrkeløfter, som konkurrerte for Drammen Styrkeidrettslag. Han ble i 1981 norgesmester i styrkeløft i klasse -125 kg, etter at den opprinnelige vinneren, Arne Pedersen, ble tatt i doping.
Hans personlige rekorder er 330 kg i knebøy, 182,5 kg i benkpress, 282,5 kg i markløft og 787,5 kg sammenlagt.
I 1984 ble Pedersen av Oslo byrett idømt en ubetinget bot på 2000 kroner, samt 500 kroner i saksomkostninger. Sammen med styrkeløfterne Gunnar Østby, Sverre Saxegaard, Kjell Ivar Wien og Roy Sagmyr, ble han funnet skyldig i forsettlig å ha innført hormonpreparatet anabole steroider til Norge. Han har ikke konkurrert i styrkeløft etter domfellelsen.
Francesca Strano
Francesca Strano også kjent som Cesca (født 25. september 1980 i Bergen) er en norsk sanger, komponist og tekstforfatter.
Per Antony Pedersen
== Resultater og meritter i styrkeløft  ==
Francesca Strano
Biografi
Strano er født og oppvokst i Bergen. Hun har italiensk far og norsk mor. Sine musikalske gener fikk hun fra sin far, som i mange år turnert i store deler av Europa som trommeslager i ulike band. Selv har Francesca jobbet med sangen siden hun var syv år. I tillegg spiller hun ulike instrumenter som fiolin, fløyte og congas, men hennes viktigste instrument er piano.
Francesca fikk utviklet sitt kunstneriske uttrykk da hun gikk til Steinerskoler. Etter dette gikk hun på musikk, dans og drama ved Fyllingsdalen videregående skole. Samtidig spilte hun i flere teater og musikalske produksjoner.
Francesca har de siste årene vært flere ganger i USA og jobbet med musikk og gjort opptredener. Hun har blant annet fått opptre sammen med bass legenden Anthony «Downtown Tony» Brown fra bandet Chicago Catz.
Francesca slapp sitt debutalbum Give Me A Break høsten 2012.
Zalaegerszegi TE
Zalaegerszegi TE er en ungarsk fotballklubb fra Zalaegerszeg.
Andreea Mitu
Andreea Mitu (født 22. september 1991) er en rumensk tennisspiller.
Hun representerte Romania under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i første runde i singel.
Hun vant Romanias landsmesterskap i single i 2019.
Giuseppe Conte
Giuseppe Conte (født 8. august 1964 i Volturara Appula i provinsen Foggia i Italia ) er en italiensk jurist og partiløs politiker. Han var statsminister i Italia fra 1. juni 2018 til han gikk av 13. februar 2021. Contes første regjering støttet seg på en koalisjon av Lega og Femstjernersbevegelsen. Hans andre regjering tiltrådte 6. september 2019, basert på en koalisjon av Femstjernersbevegelsen og de sosialdemokratiske partiene Partito Democratico og Liberi e Uguali.
Bakgrunn
Conte vokste opp i småbyen Volturara Appula ved Foggia og gikk på skolen i San Giovanni Rotondo. Han fikk sin høyere utdannelse ved La Sapienza i Roma, University of Cambridge i Storbritannia og New York University. Det ble på et tidspunkt reist tvil om hvorvidt CV-en han har lagt frem er helt korrekt med hensyn til utdannelse, men han klargjorde at han i New York arbeidet selvstendig ved hjelp av universitetets biblioteksressurser. Université Panthéon-Sorbonne kunne ikke bekrefte at han har studert der, men at han likevel kan ha hatt kontakt med ansatte der uten at det har blitt formelt registrert.
Karriere
Han har vært professor i privatrett ved universitetet i Firenze og LUISS i Roma.
Politiker
Conte hadde en tid forbindelse til Femstjernersbevegelsen (M5S), men frem til 2018 var det begrenset til deltagelse i juridiske seminarer som M5S arrangerte. Tidlig i 2018 ble Conte fremholdt som en mulig forvaltningsminister av Luigi Di Maio, partilederen for M5S.
Etter valget i Italia i 2018 fikk han 23. mai 2018 oppdraget fra Italias president med å danne en regjering som statsminister. Conte hadde støtte fra Lega Nord og Femstjernersbevegelsen.
Conte meddelte 27. mai 2018 at han ikke hadde klart å danne regjering, og at han ga avkall på vervet som statsminister i Italia. Presidenten hadde satt seg imot Contes forslag til posten som finansminister, Paolo Savona. Savona var kjent som motstander av EU, mens president Sergio Mattarella var sterkt for.
Den 29. mai 2018 ble Lega Nord og Femstjernersbevegelsen enige om Giovanni Tria som ny finansminister. Savona ble tildelt en ministerpost med ansvar for europeiske anliggender. Dette kunne presidenten godta, og Conte ble utnevnt som statsminister 1. juni 2018.
Magda Linette
Magda Linette (født 12. februar 1992) er en polsk tennisspiller.
Giuseppe Conte
Politiker
I en tale i Italias senat 20. august 2019 kunngjorde Conte at han vil gå av som statsminister. Den 29. august 2019 ble det kjent at Italias president hadde gitt Conte i oppdrag å danne en ny regjering, denne gang med støtte av en koalisjon av sosialdemokratene og Femstjernersbevegelsen. Contes andre regjering ble tatt i ed 6. september 2019. Regjeringen støttet seg på en koalisjon av de sosialdemokratiske partiene Partito Democratico og Liberi e Uguali og Femstjernersbevegelsen. Etter at Matteo Renzi og hans parti Italia Viva trakk seg ut av regjeringen 13. januar 2021 mistet Conte sitt flertall og han trakk seg som statsminister 26. januar 2021. Tidligere president for Den europeiske sentralbank, Mario Draghi ble av Italias president Sergio Mattarella bedt om å danne ny regjering. Draghi overtok 13. februar 2021.
Magda Linette
Hun representerte Polen under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i første runde i singel.
Paulus Utsi
Paulus Utsi (født 1918 i Lyngseidet i Troms, død 3. januar 1975 i Porjus i Sverige) var en samisk poet, reingjeter, lærer og håndverker. Han snakket en blanding av nord- og lulesamiske dialekter.
Hans familie bodde i Norge om sommeren. Om vinteren flyttet de til trakter ved den svensk-finske grensen i Karesuando. Da han var barn ble hans familie tvunget til å flytte sørover til nye reinbeiteområder i Jokkmokk, Sverige, på grunn av de nye reglene som kom etter unionsoppløsningen mellom Sverige og Norge som gjorde det nærmest umulig for reindriftssamene å flytte mellom de to landene med sine reinflokker. Som voksen og bosatt ved Lulevassdraget, måtte han flytte flere ganger når nye vannmagasin ble bygd for å utnytte Luleelvens vannkraft. Disse opplevelsene ga inspirasjon til hans mest kjente dikt, Goahtoeanan, som er tonesatt av Lars-Wilhelm Svonni og utgitt på plate av blant andre Tanabreddens ungdom og Catarina Utsi. Sistnevnte har gitt ut CD-en Baze dearvan goahtoeanan som inneholder dikt av Paulus Utsi. De fleste diktene er tonesatt av Catarina Utsi. Mange av hans dikt gir uttrykk for det samiske folkets kamp og avmakt. Kjærlighet til språket, naturen, reinen og forfedrenes visdom er også temaer i hans diktning.
Den eneste boka av Paulus Utsi som ble utgitt mens han levde, er diktsamlingen Giela giela fra 1974. I 1980, etter hans død, ble diktsamlingen Giela gielain gitt ut. Hans hustru, Inger Utsi, var medforfatter. Begge bøkene er tospråklige. Alle diktene er i samisk og svensk versjon. I 1992 kom en samling av hans dikt, prosafortellinger, prosafragmenter, tegninger og bilder ut med Nils Aslak Valkeapää som redaktør, Don čanat mu alccesat. Boka inneholder også en presentasjon av Utsi og hans forfatterskap skrevet av Valkeapää. I 2000 ble denne samlingen utgitt i svensk versjon - Följ stigen.
Oyuunbatyn Yesügen
Oyuunbatyn Yesügen (født 20. juni 1999) er en mongolsk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Hun representerte Mongolia under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 27 i 50 meter helmatch og nummer 25 i 10 meter luftrifle.
Deutsche Eishockey Liga 2018/19
Deutsche Eishockey Liga 2018/19 var den 25. sesongen av Deutsche Eishockey Liga. vant både grunnspillet og sluttspillet.
Bjørkøya naturreservat
Bjørkøya naturreservat på Bjerkøya i Holmestrand kommune ble opprettet i 1988. Naturreservatet har stor forskningsverdi. Armfotinger er en gruppe dyr som ligner på muslinger. I naturreservatet er det gode og instruktive tverrsnitt av bergarter fra deler av silurtiden.
Søndre deler av Bjerkøya var ett av de siste tilholdsstedene for oter i nordre Vestfold, og det siste kjente leveområdet i Vestfold for orkideen rød skogfrue.
Formålet med fredningen er å bevare en viktig lokalitet for forståelse av Oslofeltes fossilførende bergarter med tilhørende verneverdig kalkfuruskog.
Kapurthala (distrikt)
Kapurthala (punjabi: ਕਪੂਰਥਲਾ ਜ਼ਿਲਾ ) er et distrikt i den indiske delstaten Punjab. Distriktets hovedstad er Kapurthala.
Arnt Ruud
Arnt Louis Ruud er en norsk tidligere styrkeløfter, som konkurrerte for Drammen SI.
Kapurthala (distrikt)
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 817,668 innbyggere i distriktet, mot 754,521 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 34,90 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 10,11 % i 2011. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 872 i 2011 mot 785 i 2001.
Arnt Ruud
Ruud ble i desember 1981 norgesmester i styrkeløft i klasse -75 kg. En måned tidligere satte han norgesrekord i markløft med 300 kg i samme klasse. Markløftrekorden stod seg i 23 år, inntil Tor Egil Skogly løftet 300,5 kg under NM i 2004.
== Resultater og meritter i styrkeløft  ==
Rubén de la Red
Rubén de la Red Gutiérrez (født 5. juni 1985) er en tidligere spansk fotballspiller som spilte sentral midtbane.
Han gjorde seg bemerket hos Getafe etter å ha gått gjennom Real Madrids Cantera. Da han returnerte til Real Madrid i 2008, fikk han en alvorlig hjertefeil som først satte karrieren på vent i 2 år. Sent i 2010 bestemte han seg for å legge fotballskoene på hyllen.
Real Madrid
De la Red kom til Real Madrids ungdomssystem 14 år gammel. Han ble overført til CD Móstoles etter å ha blitt fortalt at han ikke var god nok. Men det tok ikke lang tid før De la Red ble hentet tilbake til Real Madrid. Etter sin fjerde sesong med klubben dro Quique Flores til Getafe CF, og ville ha med De la Red til sin nye klubb, noe Real Madrid nektet. De la Red sa: «Det er en ære at Quique var så intressert i meg, men for meg var Real Madrid valg nummer en, det er sikkert, alt annet kommer etter».
De la Red debuterte 10. november 2004 mot CD Tenerife i 2004-2005-sesongens Copa del Rey, i en 2–1 borteseier. Hans La Liga-debut kom 22. september 2005 da han spilte to minutter i en 3-1 hjemmeseier mot Athletic Bilbao, og han spilte to andre kamper som en sen innbytter i løpet av 2005-2006-sesongens La Liga.
I 2006-2007-sesongens La Liga ble De la Red hentet opp til A-laget av hovedtrener Fabio Capello, sammen med lagkamerater Miguel Torres og Miguel Angel Nieto. De la Red spilte syv kamper og var med på å vinne La Liga. Den 8. november 2006 skårte han sitt første mål for A-laget i en hjemmekamp i Copa del Rey som de vant 5-1 mot Écija Balompié. Etter sesongen fornyet De la Red kontrakten frem til 2011.
Getafe
Den 31. august 2007 ble det klart at De la Red hadde blitt solgt til Getafe CF. Real Madrid sikret en to års opsjon på tilbakekjøp av. I Getafe etablerte han seg som en viktig førstelagsspiller i rollen som playmaker. I løpet av 2007-2008-sesongen ble han tvunget til å spille midtstopper på grunn av skader. Han spilte midtstopper blant annet i UEFA-cupen sesongen 2007-2008. I en uavgjort-kamp mot Bayern München i kvartfinalen fikk han rødt kort etter seks minutter av andre omgang. Han skårte tre ganger i løpet av elleve kamper, blant annet i en 2–1-seier mot Tottenham Hotspur den 25. oktober 2007, da han utlignet etter en pasningskombinasjon med Esteban Granero.
Tilbake til Real Madrid
Real Madrids president Ramón Calderón hentet i mai 2008 De la Red, Esteban Granero og Javi Garcia tilbake til klubben og Santiago Bernabéu. Han skårte sitt første mål for klubben etter returen den 24. august 2008 i den spanske supercupen. Målet kom i den andre finalen mot Valencia CF. Hans første ligamål for Real Madrid kom 21. september 2008 mot Racing de Santander i en 2-0 borteseier.
Slutten på karrieren
Den 30. oktober 2008, ble De la Red lagt inn på sykehus etter å ha kollapset under en Copa del Rey-kamp mot Real Unión. Han besvimte på grunn av en hjertefeil. Den 12. desember 2008 gjorde Real Madrid det klart at spilleren var ute for resten av sesongen. Noen medier mente at han kanskje aldri ville komme tilbake på fotballbanen. Sent i juni 2009, etter flere tester, ble det klart at De la Red ville gå glipp av hele 2009-2010-sesongen. Han ble testet hver andre måned for å sjekke situasjonen.
Real Madrid signerte Raúl Albiol, som fikk draktnummer 18 - tidligere brukt av De la Red. Raúl Albiol lovte at dersom De la Red kom tilbake, så ville han gi tilbake draktnummeret. I januar 2010 kom det ulike rapporter om at Real Madrid hadde funnet ut at De la Reds hjertesykdom var «av en sjelden type», og at De la Red ville bli fristilt fra kontrakten, og motta 1500 € som sykelønn i stedet for lønnen ifølge kontrakten.
Den 3. november 2010 gjorde De la Red det klart at han ville legge opp i en alder av 25 år. Han fortalte at «mitt hjerte slår fortsatt som en madridista». I samme kunngjøring sa han at han ville bli i klubben som trener på ett av ungdomslagene.
Karriere for landslag
De la Red spilte for Spanias U21-landslag og ble 26. mars 2008 tatt ut til A-landslagstroppen til en privatlandskamp mot, men fikk ikke spille. Han ble senere - uten å ha debutert på A-landslaget - tatt ut i 22-manns-troppen til EM i fotball 2008 av trener Luis Aragonés. Han spilte i to treningskamper, mot og.
Spanias siste kamp i gruppespillet i EM 2008 ble hans tredje og siste landskamp, og han skårte sitt eneste mål for landslaget med et hardt skudd mot i en 2-1 seier.
Maurice André
Maurice André (født 21. mai 1933 i Alès, død 25. februar 2012 i Bayonne) var en fransk trompetist.
Rikke Ibsen
Rikke Ibsen (født 30. november 1990) er en dansk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Maurice André
André studerte med Raymond Sabarich ved musikkonservatoriet i Paris. Han regnes for å være den som etablerte trompeten som et seriøst solistinstrument innen den klassiske musikkgenren.
Rikke Ibsen
Hun representerte Danmark under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 29 i 50 meter helmatch og nummer 22 i 10 meter luftrifle.
Intel Xeon Phi
Intel Xeon Phi, også kalt Intel Many Integrated Core Architecture og Intel MiC, er en datamaskinarkitektur for koprosessorer som er utviklet av Intel. Arkitekturen inkorporerer tidligere arbeid på mikroarkitekturen Larrabee, Teraflops Research Chip og Intel Single-chip Cloud Computer. Den første prototypen med kodenavnet Knights Ferry ble kunngjort og lansert i 2010. Knights Corner ble lansert i 2011 og benytter en 22 nanometers prosess. Et andre generasjons produkt med kodenavnet Knights Landing, som benytter en 14 nanometers prosess, ble lansert i juni 2013.
Karin Knapp
Karin Knapp (født 28. juni 1987) er en italiensk tennisspiller.
Hun representerte Italia under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i første runde i singel.
Mukhtasar Tokhirova
Mukhtasar Tokhirova (født 5. mars 2000) er en usbekisk skytter som konkurrerer i rifleskyting.
Hun representerte Usbekistan under Sommer-OL 2020 i Tokyo, hvor hun ble nummer 30 i 50 meter helmatch og nummer 33 i 10 meter luftrifle.
Danka Kovinić
Danka Kovinić (født 18. november 1994 i Cetinje) er en montenegrinsk tennisspiller.
Hun representerte Montenegro under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der hun ble utslått i første runde i singel.