cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Profidia
Levevis
Både larvene og de voksne (imago) var planteetere.
Utbredelse
Arten er beskrevet fra rav fra Mexico (Chiapas). Dette stammer fra miocen-tiden.
Porte de Vanves (Paris Metro)
Porte de Vanves er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 13.
Odd Wist
Odd Paulsen Wist (født 4. mars 1914 i Steinkjer, død 5. oktober 1999) var en norsk advokat og politiker (H).
Han hadde examen artium fra 1933, juridisk embedseksamen fra Universitetet i Oslo fra 1937 og sakførerbevilling fra 1938. Wist var formannskapssekretær og fattigforstander i Steinkjer 1938–1942, dommerfullmektig ved Stjør- og Verdal sorenskriverembede 1944–1945 og overrettssakfører fra 1945, og opprettet i 1942 et eget advokatfirma sammen med sin far, overrettssakfører Paul Wist. Odd Wist drev firmaet frem til en hjerteoperasjon i 1997, og var samtidig forretningsfører i A/S Steinkjerbygg 1941–1996. Han var politimester i Inntrøndelag under fredsslutningen fra 8. mai til 13. november 1945.
Vikings 3: Higher – Higher!
Vikings 3: Higher – Higher! er et musikkalbum med Vikings, utgitt i 1978.
Porte de Versailles (Paris Metro)
Porte de Versailles er en stasjon på metroen i Paris.
Stasjonen betjener linje 12.
Jiujiang (Wuhu)
Jiujiang (kinesisk: 鸠江区; pinyin: Jiūjiāng Qū) er et bydistrikt i provinsen Anhui i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Wuhu.
Det har et areal på 232 km² og teller ca. 234.200 innbyggere (2006).
Manuel Díaz
Manuel Dionysios Díaz Martínez (født 8. april 1874 død 20. februar 1929) var en cubansk fekter som deltok under OL 1904 i St. Louis.
Diaz ble olympisk mester i fekting under OL 1904 i St. Louis. Han vant gull i sabel. Han var også med på det cubanske laget som vant lagkonkurransen i florett.
Roy Håvard Tandberg
Roy Håvard Tandberg (født 3. august 1940 i Oslo) er en norsk industridesigner. Han er utdannet ved Art Center College of Design i LA, California 1967-70, ved. Han arbeidet for Marcks Hazelquist & Powers, Volvo og N.J. Tvengsberg før han etablerte sitt eget firma i Asker i 1985, og har arbeidet i Norge, Sverige og USA innenfor områdene elektronikk, samferdsel, helse og fritid. Han har tegnet videokonferanseutstyr, Tomras panteautomater, en sammenleggbar kano for Bergans, online-terminalen til Norsk Tipping, barneseter, akebrett og stumpeski for Hamax, biler for Volvo, stoler for Stål & Stil.
Han mottok Jacobprisen i 2001 fordi han ifølge juryen «kombinerer sitt estetiske talent med en suveren teknisk forståelse. Gjennom mange år har han levert elegante, solide og målrettede industridesignprodukter til det norske markedet», og har mottatt Merket for god design 20 ganger fra 1984 til 2003.
Chorus Mixtus
Chorus Mixtus er det blandede studentkoret ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Koret ble stiftet i 1982, i forbindelse med Justivalen – jusstudentenes studentfestival, og har vokst seg seg til å bli en tradisjonsrik del av studentlivet ved fakultetet. I dag består koret av omtrentlig 30–40 kvinnelige og mannlige sangere fra alle avdelinger på jussen. Repertoaret er bredt og spenner fra klassisk til populærmusikk. Chorus Mixtus er særlig kjent for sine medleyer. Koret har opptrådt på NRK P3 i forbindelse med P3aksjonen i både 2019 og 2021.
Koret er en undergruppe av Juristforeningen.
Korets øverste beskytter og maskot er Løven Rex, også kjent under navnet Bonus Pater Løvdrup.
Diskografi
Koret feirer sine jubileum hvert femte år og spiller i den anledning inn et jubileumsalbum. Albumet fra 2022, XL, ble det første av korets album som ble digitalt tilgjengelig.
Wes Farrell
Wes Farrell (født 21. desember 1939, død 29. februar 1996) var en amerikansk musiker, låtskriver og plateprodusent. Hans mest aktive periode var på 1960- og 70-tallet. Han er mest kjent som medkomponist.
Farrell var en av de mest produktive låtskriverne i sin aktive periode. Over 500 sanger ble knyttet til ham enten som låtskriver, produsent eller utgiver. Blant hans mange hits er Hang On Sloopy (med Bert Russell), Boys (med Luther Dixon) og Baby Let Me Take You Home, også den med Russell. I tillegg jobbet han mye med The Partridge Family.
Beroe Stara Zagora
PFK Beroe Stara Zagora (bulgarsk: ПФК Берое Стара Загора) er en bulgarsk fotballklubb fra Stara Zagora, som spiller i den bulgarske toppdivisjonen, A PFG. Klubben ble grunnlagt i 1916.
Takyon
I dagens kvantefeltteori forstås takyoner som et tegn på en ustabilitet i systemet som beskrives matematisk og løses med såkalt «takyonkondensering» som viser at takyoner ikke vil kunne eksistere som "stabile" partikler. Man sier derfor at takyonene er for ustabile til å regnes med blant partikler som 'eksisterer' selv om de kan beskrives som løsninger av likningene i en fysisk teori. Fysikken stenger dermed dørene for takyonene ved både å vise at de ikke kan eksistere og at de ikke kunne ha sendt informasjon raskere enn lyset uansett. Likevel er debatten rundt takyoner ikke lagt død.
The Man on the Box
The Man on the Box er en amerikansk stumfilm fra 1914.
Handling
Løytnant Bob Warburton blir såret under et møte med en gruppe indianere, og ført til huset til oberst Annesley for medisinsk behandling. Når han kommer seg, finner Bob ut at tjenesten hans i militæret har utløpt, men han påstår at han er pengeløs.
Imidlertid blir han raskt fascinert av oberstens datter, Betty, som tilbyr ham en stilling som kusk - noe han går med på. Men det oppstår en rekke eventyr og komplikasjoner etter hvert.
The Witcher 3: Wild Hunt
The Witcher 3: Wild Hunt (polsk: Wiedźmin 3: Dziki Gon) er et videospill i action-rollespillsjangeren med en åpen verden. Spillet er utviklet og utgitt av det polske studioet CD Projekt RED. Det ble utgitt den 19. mai 2015 for Microsoft Windows, PlayStation 4 og Xbox One, og den 15. oktober 2019 til Nintendo Switch.
Spillet er basert på universet fra en bokserie kalt The Witcher skrevet av Andrzej Sapkowski. Spillets handling foregår i den enorme fiktive verdenen kalt The Continent hvor spilleren inntar rollen som Geralt of Rivia, en monster-jeger.
Utviklingen startet i 2011 og varte i tre og et halvt år. Sentral- og nordeuropeiske kulturer dannet grunnlaget for spillets verden. REDengine 3 gjorde det mulig for utvikleren å lage en kompleks historie uten å gå på kompromiss med spillets åpne verden. Musikken ble hovedsakelig komponert av Marcin Przybyłowicz og fremført av Brandenburg State Orchestra.
Spillet foregår på kontinentet, en fantasi-verden omgitt av parallelle dimensjoner og ekstra-dimensjonale verdener. Mennesker, alver, dverger, monstre og andre skapninger eksisterer over hele kontinentet, men enkelte mennesker blir ofte forfulgt for deres forskjeller. En krig mellom imperiet til Nilfgaard herjer også over hele kontinentet, ledet av keiser Emhyr var Emreis, som invaderte Nordrikene — og Redania, kontrollert av kong Radovid V. Hovedpersonen heter Witcher, Geralt of Rivia, en monster-jeger som har trent siden barndommen i blant annet kamp, alkymi og magi. Han blir blant annet hjulpet den mektige trollkvinnen Yennefer av Vengerberg, og hans tidligere kjærlighetsinteresse Triss Merigold, og en rekke andre bekjente.
Handling
Spillet begynner med at Geralt og hans mentor Vesemir kjører til byen White Orchard etter å ha mottatt et brev fra Geralts elsker Yennefer. De møter også keiser Emhyr som beordrer Geralt til å finne Ciri, som var Emhyrs biologiske datter og Geralts adopterte datter. Ciri er den siste arvingen etter en eldgammel blodlinje som gir henne makten til å manipulere tid og rom. Men Ciri blir nådeløst forfulgt av den gåtefulle Wild Hunt.
Geralt følger spor etter Ciri til en festning tilhørende Bloody Baron, en krigsherre som nylig overtok hele provinsen. Baronen krever at Geralt finner hans savnede kone og datter, i bytte for informasjon om Ciri. Datteren hans skal ha flyktet til Oxenfurt. Geralt finner igjen Ciri på Isle of Mists, og oppdager at Eredin, leder for Wild Hunt, ønsker at Elder Blood-kreftene skal redde deres hjemverden fra en enorm katastrofe kjent som White Frost.
Salg
Før utgivelsen forhåndsbestilte over 1,5 millioner mennesker spillet. Det var årets bestselgende videospill i Storbritannia, og brøt rekorden til Battlefield Hardline. Fire millioner eksemplarer av spillet ble solgt i løpet av de to første ukene etter utgivelsen. Spillet solgte over seks millioner eksemplarer i løpet av de neste seks ukene, og studioet hadde et overskudd på 63,3 millioner dollar i første halvdel av 2015. Ved utgangen av 2017 hadde serien som helhet solgt over 33 millioner. I juni 2019 hadde dette tallet steget til over 40 millioner, og The Witcher 3: Wild Hunt sto for over halvparten av dette tallet. Etter utgivelsen av den første sesongen av Netflix sin TV-serie The Witcher i desember 2019, hadde The Witcher 3: Wild Hunt en 554 % økning i salget den måneden sammenlignet med desember 2018. I desember 2019 hadde The Witcher 3: Wild Hunt solgt over 28 millioner eksemplarer over hele verden. Og innen april 2021 hadde den solgt over 30 millioner eksemplarer, mens serien som helhet hadde solgt over 50 millioner.
2 Tone Records
2 Tone Records var et engelsk plateselskap som ga ut ska- og reggaeplater som var inspirer av punk. Det ble grunnlagt i 1979 av Jerry Dammers for å gi ut den første singelen med bandet hans, The Specials. 2 Tone signerte kontrakter med The Selecter, Madness og The Beat, men de forlot alle selskapet i løpet av de neste to årene. 2 Tone benyttet seg av en uvanlig form for kontrakt, der bandene kunne bryte etter bare en singel. Både Madness og The Beat benyttet seg av denne klausulen, Madness for å signere kontrakt med Stiff Records, The Beat for å starte sitt eget selskap Go-Feet.
Da restene av The Specials gikk i oppløsning i 1985 sluttet selskapet å fungere, men navnet lever videre med betegnelsen 2 Tone på musikkstilen som ble fremmet av selskapet.
Jan-Olav Ingvaldsen
Jan-Olav Ingvaldsen (født 12. januar 1954 i Fauske i Nordland, død 5. april 2021) var en norsk politiker (Ap). Han ble innvalgt på Stortinget fra Nordland i 1985.
Ingvaldsen begynte å arbeide på smelteverket i Sulitjelma i 1974, og ble valgt til en rekke tillitsverv i gruvesamfunnet der, blant annet som formann i Sulitjelma gruvearbeiderforening fra 1979 til 1985. Ingvaldsen ble ikke gjenvalgt til Stortinget 1989, og utdannet seg deretter til å bli journalist. Han arbeidet i Nordlands Framtid og etter oppkjøpet i Avisa Nordland.
Dimi Mint Abba
Dimi Mint Abba (født 25. desember 1958, død 4. juni 2011) var en mauritansk musiker.
Begge hennes foreldre var musikere og hennes far hadde blitt bedt om å komponere den mauritanske nasjonalsangen, og Dmi begynte å spille musikk allerede i en tidlig alder. Hennes profesjonelle musikalske karriere begynte i 1976, da hun sang på radioen og hun konkurrerte i Umm Kulthum Contest i Tunis. Hennes første internasjonale utgivelse ble utgitt av plateselskapet World Circuit, etter innstilling fra Ali Farka Touré. På dette albumet ble hun ledsaget av sin mann Khalifa Ould Eide og sine to døtre. Senere har hun komponert flere berømte og populære mauritanske låter som «Hailala» og «Koumba bay bay». Hun døde i juni 2011 i Casablanca i Marokko etter en ulykke på scenen.
UNESCO har inkludert Dimi Mint Abba i sin oversikt over betydningsfulle kvinner i afrikansk historie.
Dichotomius
Utseende
Middelsstore, oftest svarte, blanke skarabider. Kroppen er kraftig og hvelvet. Slekten minner om slekten Heliocopris fra den gamle verden, men disse artene blir ikke like store som Heliocopris-artene. Hannen har lange horn på hodet og knøler ved fremkanten av pronotum.
Levevis
Disse billene finnes helst i tilknytning til gjødsel. Den graver dype sjakter under en kuruke og graver ned store mengder møkk som de legger egg på. Hannen graver gangene, hunnen arbeider møkka til glatte kuler som hun legger egg på. Hun passer disse i rundt fire måneder mens larvene utvikler seg. De voksne billene ses helst vår og høst.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sør- og Mellom-Amerika og det sørlige Nord-Amerika.
Donatella De Paoli
Donatella De Paoli (født 1961 i Oslo) er en norsk organisasjonsviter og førsteamanuensis.
Donatella er utdannet siviløkonom fra BI i 1989 og tok i 1996 en dr.oecon. ved Norges handelshøgskole på avhandlingen «Kjernegruppens betydning for prosjekteffektivitet» om hva som gir god prosjekteffektivitet basert på studier av trettisyv store byggeprosjekt. Hun var på den tiden knyttet til Administrativt Forskningsfond (AFF) i Oslo og hadde hatt et forskeropphold ved Construction Management Department på Stanford University.
Hun ble i 2004 tilknyttet BI som førsteamanuensis i kultur og kunst.
I en artikkel fra 2017 går det frem at hennes forskningsinteresser er innen utforming av arbeidsplasser (workspace design) og ledelse på det estetiske, romlige og det virtuelle plan. Hun var da med i prosjektet “Leadership in Places and Spaces” med det finske Tammerfors universitet.
Grunnkretser i Østfold
Grunnkretser i Østfold er liste over grunnkretser i kommuner i Østfold.
Azawad
Azawad (arabisk: ; tamasheq-tifinagh: ⴰⵣⴰⵓⴷ; Azawd), også kalt Azaouad, er et geografisk område og en tidligere ikke-anerkjent stat i Vest-Afrika. Staten kontrollerte og krevde som sitt territorium i 2012, under den første delen av krigen i Nord-Mali, deler av regionene Tombouctou, Gao, Kidal og deler av Mopti, som alle er internasjonalt anerkjent som deler av Republikken Mali, mens det geografiske Azawad dekker et større område som også strekker seg utenfor Malis grenser.
Tuaregene utgjør en betydelig del av Azawads befolkning, og har følt seg politisk marginalisert av den maliske regjeringa i Bamako. 17. januar 2012 startet et opprør mot regjeringa, og i månedsskiftet mars-april hadde opprørsgruppene Mouvement National pour la Libération de l'Azawad (MNLA) og Ançar Dine klart å skaffe seg kontroll over de viktigste byene i Azawad med tilhørende militærbaser. Den 6. april erklærte den førstnevnte bevegelsen Azawad for å være en uavhengig stat. Siden inngikk de to bevegelsene en avtale om å gjøre Azawad til en uavhengig islamsk stat, men likevel eskalerte den væpnede konflikten mellom dem. Resultatet ble at i juni og juli overtok Ançar Dine og andre islamistiske grupper kontrollen over alle større byer i Azawad, mens MNLA likevel ikke var endelig beseiret militært. 14. februar 2013 frasa MNLA seg kravet om Azawad som en uavhengig stat, og har anmodet om forhandlinger med den maliske regjeringa om områdets fremtidige status
Etymologi
Navnet Azawad (tamasheq: ⴰⵣⴰⵓⴷ; Azawd/Azaud eller ⴰⵣⴰⵓⴰⴷ; Azawad ) skal komme fra en arabisk versjon av Azawagh, som er navnet på et tørt elvebekken nord for Tombouctou i Niger, Mali og Algerie. Det opphavlig tuaregiske ordet azawaɣ  skal bety «savanne». Det geografiske området Azawad/Azawagh er mindre enn området krevd av MNLA, som også inkluderer områder sør for Niger, bebodd av subsahariske folkeslag, samtidig som de delene av det geografiske Azawad som ligger i Niger og Algerie ikke blir krevd av bebegelsen.
UP
UP har flere betydninger:
Azawad
Etymologi
Statens formelle navn i uavhengighetserklæringen er Den uavhengige staten Azawad (tamasheq: ⵜⴰⴳⴷⵓⴷⴰ ⵜⵉⵍⴻⵍⵍⵉⵜ ⵏ ⴰⵣⴰⵓⴷ; Tagduda Tilellit n Azawad; fransk: ; arabisk: ; Dawlat Azawād al-Mustaqillah). Da MNLA og Ançar Dine ble enige om å samarbeide, har den også blitt kalt Den islamske republikken Azawad (fransk: République islamique de l'Azawad) med varianten Den islamske staten Azawad (État islamique de l’Azawad), hvilket navn som ville blitt offisielt forblir usikkert. I en erklæring av 9. juni brukte MNLA også navnet Staten Azawad (État de l’Azawad).
Anne Gøye
Anne Gøye Henriksdatter (eller Gjøe, født 18. januar 1609 på Turebyholm, død 9. januar 1681 på Hvedholm) var en dansk boksamler.
Azawad
Tidlig historie
Det har bodd mennesker i Azawad/Azawagh-området siden omtrent 4500 f.Kr, mens man siden ca. 3200 f.Kr. har beviser for husdyrhold. Fra denne perioden tillot klimaet i regionen en annerledes fauna, inkludert vannbukker, flodhester og elefanter.
Anne Gøye
Hun var datter av godseier Henrik Gøye og Birgitte Brahe, som den niende og nest yngste i flokken. Etter farens død i Kalmarkrigen i 1611 ble Anne og hennes søstre hos moren, mens fire brødre kom i huset til mosteren Sophie Axelsdatter Brahe og dennes mann Holger Rosenkrantz på Rosenholm. Da moren døde i 1619 kom også pikene etter til Rosenholm. Her hadde Anne gode dager til 1627, hvor hun tok opphold hos sin bror Eskil Gøye til Brandholm. Året etter giftet en annen bror Falk Gøye seg med Karen Bille, og Anne fulgte deres oppfordring om å flytte sammen med dem på Hvidkilde. I 1649 ble Falk utnevnt til hoffmester ved Sorø akademi, og Anne fulgte med broren og svigerinnen til Sorø. I 1653 døde Falk, hvoretter Anne og Karen flyttet tilbake til Hvidkilde. Under svenskekrigen i 1657 måtte de flykte og tok opphold hos Karens datter Susanne Gøye og hennes mann Preben Brahe på Næsbyholm.
Azawad
Tidlig historie
De opprinnelige innbyggerne i det vestlige Nord-Afrika var berberne, inkludert de nomadiske tuaregene, som også i Azawagh overtok etter de sudanesiske folkeslagene, som trakk seg bort da klimaet ble verre. Disse og andre nomadiske folkeslag har bebodd området i omtrent 2000 år, da dromedaren ble introdusert fra Arabia. Etter det har de stått for den transsahariske handelen mellom byene i Sahel og i Nord-Afrika. Islam kom til Nord-Afrika med de arabiske erobringene, og spredte seg siden sørover gjennom Sahara, og i dag er sunniislam berbernes viktigste religion.
Anne Gøye
Siden besluttet hun seg for å danne sitt eget hjem ved å slå seg ned i Næstved, hvor hun hadde arvet en eiendom etter moren. Her hadde hun tenkt seg å ende sine dager, men Susanne og Preben inviterte henne til å slå seg ned i en gård de eide i Odense, det senere Odense Adelige Jomfrukloster. Herfra kunne hun jevnlig besøke dem på deres gård Hvedholm. Her døde hun også under et besøk den 9. januar 1681. Liket ble ført til Gøyenes gravsted i Sorø kirke.
Azawad
Sahelrikene
Ghanariket, grunnlagt av sonikéene, var et tidlig kongedømme som hersket over deler av Azawad (og Mali og Mauritania). Det var under dette riket islam ble dominerende i regionen. Byen Tombouctou (eller Timbuktu) har lenge vært et berømt kultur- og handelssenter i Vest-Afrika, og står i dag på verdensarvslista på grunn av sine leiremoskéer. Tombouctou, Gao og omliggende områder var underlagt de mektige, saheliske kongedømmene Maliriket og Songhai fra 1200- til 1600-tallet. I 1591 invaderte de marokkanske Saʿdiene under Aḥmad al-Manṣūr i spissen for en hær av leiesoldater Songhai på jakt etter gullgruver. Den marokkanske plyndringen førte sammen med den transatlantiske handelen til en økonomisk og intellektuell nedgangstid i Sahel.
Marokko begynte etter hvert å miste kontrollen over området, etter de hadde kuttet sine forbindelser med leiesoldatene, og på 1700-tallet ble Tombouctou vekselvis okkupert av tuareger, bambaraer og kountaer, men den marokkanske innflytelsen ble aldri helt borte. Massinariket hersket over byen fra 1826 til 1865, da den ble overtatt av El Hadj Umar Tall og Toucouleurriket.
Anne Gøye
Boksamler
Den litterære interesse hadde hun arvet fra sin mor som ga henne den første bok i 1613, og ved sin død testamenterte henne resten av sine bøker. Etter Sophie Axelsdatter Brahes død inngikk dennes håndskrifter også i Annes samling. I gjennom en lang årrekke samlet Anne seg et bibliotek av dansk litteratur, særlig oppbyggelsesskrifter, men også bruksbøker og skjønnlitteratur.
Samlingen kom rektor ved latinskolen i Næstved Peder Syv til gode, ettersom han fikk adgang til hennes bibliotek. I sine siste leveår syslet hun med tanken om å få trykket en fortegnelse over samlingen, hvilket først ble utført lenge etter hennes død. Ifølge en håndskrevet katalog som ble utarbeidet ca. 1686 av den senere biskop Jens Bircherod, besto samlingen av 1116 bind, herav 76 håndskrifter. For at samlingen ikke skulle bli splittet opp testamenterte hun den til Susanne og Prebens datter Karen Brahe. Her kom den til å danne grunnstammen i Karen Brahes senere berømte bibliotek.
Azawad
Fransk og malisk styre
Den siste Toucouleur-herskeren, Ahmadu Tall, ble styrtet av franskmennene i 1890, siden de krevde kontrollen over området, som en del av kappløpet om Afrika. Mali fikk sine moderne grenser under det franske styret, og var som fransk koloni kjent under flere navn, men Fransk Sudan ble brukt det meste av tida. I 1893 inntok en liten fransk styrke, ledet av løytnant Gaston Boiteux, Tombouctou.
Mali ble uavhengig fra fransk styre i 1960, samme år som en rekke andre land ble avkolonialisert. Tuaregene mente de ble marginalisert under fransk styre, samtidig som Azawad ble en region kjent for lovløshet og narkotikasmugling. Man oppdaget også at regionen kan inneholde store mineralrikdommer, inkludert petroleum og uran. Tuaregene gjorde opprør i 1962-64, 1990-95 og 2007-9, som endte med forhandlinger med regjeringene, og på nytt i 2012.
Den uavhengige staten Azawad
Det sistnevnte opprøret brøt ut 17. januar 2012, og hjulet av et statskupp 21. mars, hvis mål egentlig var å mer effektivt bekjempe opprøret, førte til at opprørsgruppene Mouvement National pour la Libération de l'Azawad (MNLA; "Nasjonalbevegelsen for Azawads uavhengighet") og Ançar Dine skaffet seg kontrollen over nesten hele Nord-Mali, inkludert alle de tre regionshovedstedene og andre større byer og tilhørende militærbaser, i slutten av mars og begynnelsen av april. Den førstnevnte bevegelsen erklærte 6. april Azawad for å være en uavhengig stat. Samtidig oppfordret bevegelsen alle azawadier til å vende hjem for å delta i oppbyggelsen av den nye staten. Opprøret har blitt sett i sammenheng med borgerkrigen i Libya i 2011, da mange tuareger som hadde kjempet på begge sider i Libya-krigen vendte godt væpnet tilbake til sine hjemland Mali og Niger.
Porte de Vincennes (Paris Metro)
Porte de Vincennes er en stasjon på metroen i Paris.
Azawad
Den uavhengige staten Azawad
Foruten MNLA spilte også de islamistiske gruppene Ançar Dine (Anṣār ad-Dīn; "Troens beskyttere"), ledet av Iyad Ag Ghaly, og Bevegelsen for enhet og jihad i Vest-Afrika (Amāʿat at-Tawḥīd wal-Ǧihād fī Ġarb ʾAfrīqqīyā), som regnes som en gren av al Qaida i det islamske Maghreb, en rolle i tuaregopprøret. Ançar Dine påstår å motsette seg Azawads uavhengighet, da de ikke støtter "revolusjoner ikke utført i islams navn." Det ble hevdet at Ançar Dine raskt begynte å utøve sharia-lovgivning i sine områder.
Porte de Vincennes (Paris Metro)
Stasjonen betjener linje 1.
Azawad
Den uavhengige staten Azawad
Amnesty International har hevdet at Nord-Mali etter uavhengighetserklæringen lett kunne falle inn i en omfattende humanitær krise. Omtrent 300 000 mennesker var fordrevet på grunn av opprøret per mai 2012.
Islamistisk kontroll
26. mai 2012 inngikk MNLA og Ançar Dine en avtale om samarbeid etter omtrent tre uker med forhandlinger, hvor MNLA gikk med på at den tidligere offisielt sekulære staten skulle bli en islamsk republikk. Samtidig slo de sine væpnede styrker sammen i Azawads nasjonalarmé.
Siden var det mye som tydet på at MNLA trakk seg fra avtalen og distanserte seg fra Ançar Dine. Kampene mellom dem fortsatte og økte i omfang fram til slaget om Gao 26.-27. juni, som endte med seier for islamistene, og tuareg-nasjonalistene ble drevet ut av byen. Den neste dagen erklærte Ançar Dine å ha skaffe seg kontroll også over Timbuktu og Kidal, og fram til 12. juli overtok de alle byene tidligere under MNLAs kontroll, hvorav Ansogo var den siste. Ançar Dine og andre islamistiske grupper, Bevegelsen for enhet og islam og al Qaida i det islamske Maghreb, hadde nå kontrollen over alle større byer i Nord-Mali. Ançar Dines erklærte mål er å innføre shariah-lovgivning i hele Mali. To dager etter slaget om Gao begynte Ançar Dine sin ødeleggelse av deler av Verdensarv-stedet Timbuktu, gravene til sufi-helgner, siden disse stred mot gruppas oppfatning av islamsk tro.
MNLA ble ikke fullstendig militært beseiret, men beholdt kontrollen over enkelte områder på landsbygda. Senest i november 2012 ble det rapportert om nye trefninger mellom MNLA og islamistene.
I desember 2012 tok MNLA avstand fra uavhengighetserklæringen og sa seg enig i Malis nasjonale enhet og integritet både i samtaler med Malis regjering og med Ançar Dine.
Internasjonale styrker inn i området
Det internasjonale samfunnet uttrykte bekymring for at Nord-Mali skal bli en base for «internasjonal terrorisme,» slik Afghanistan ble regnet for å være før invasjonen i 2001. 20. desember 2012 vedtok FNs sikkerhetsråd resolusjon 2085 som autoriserte en afrikanskledet styrke i Mali («Mission internationale de soutien au Mali sous conduite africaine;» MISMA). 11. januar 2013 startet operasjon Serval der franske bakke- og luftstyrker etter oppfordring fra Malis president gikk inn i Nord-Mali. Den afrikanskledede aksjonen var forutsatt å starte i september 2013, men etter den franske intervensjonen besluttet De vestafrikanske staters økonomiske fellesskap å framskynde den afrikanskledede styrken, og første del av styrken ble sendt til Mali 17. januar 2013. Slik utviklet krigen i Nord-Mali seg fra å være et indre opprør til å bli en mer internasjonal konflikt. MNLA og andre sekulære grupper fortsatte også å bekjempe islamistiske styrker. I løpet av kort tid tok de fransk-afrikanske styrkene tilbake kontrollen over de tre største byene i Azawad og deler av landområdene, men står stadig ovenfor geriljaangrep på islamistgruppene.
Politikk
MNLA opprettet etter uavhengighetserklæringen en midlertidig regjering, som ved opprettelsen besto av de følgende delene:
Etter at Ançar Dine og MNLA slo seg sammen i mai, opprettet de et overgangsråd, kalt Staten Azawads overgangsråd (Conseil de Transition de l'Etat de l'Azawad, CTEA). Siden 7. juni 2012 har MNLAs generalsekretær Bilal Ag Acherif hatt tittelen president. Hans visepresident er Mahamadou Maiga Djeri og hans sekretær er Mahmoud Ag Aghaly.
MNLA regner Tombouctou for å være det uavhengige Azawads hovedstad, mens deres regjering er midlertidig basert i Azawads største by, Gao. Ag Acherif understreket at det uavhengige Azawad ville støtte opp under De forente nasjoners pakts prinsipper. Selv om ingen formel regjering har blitt oppretta, men hevder de vil gjøre Azawad til et land med en demokratisk grunnlov.
Det nåværende styresettet i områdene kontrollert av Ançar Dine og andre islamistgrupper, er usikkert, men islamistiene har erklært seg mot Azawads uavhengighet.
Internasjonal status
MNLA erklærte 6. april 2012 Azawad for en uavhengig stat. Uavhengighetserklæringen ble undertegnet i Gao av MNLAs generalsekretær, Bilal Ag Acherif. Den afrikanske union og flere land, inkludert Frankrike og Algerie, har derimot allerede nektet for at de vil anerkjenne staten, og mener uavhengighetserklæringen «er meningsløs». Den vestafrikanske økonomiske og monetære union har også motsatt seg uavhengighetserklæringen, og har ikke utelukket å bruke militær makt for å slå ned opprøret. Det er også antatt at de subsahariske folkeslagene, som fulanier og songhaier, ikke er interesserte i å være en del av en tuaregdominert stat, men heller ønsker å forsette å være en del av Mali. I Malis hovedstad Bamako var det også demonstrasjoner etter at Azawad ble erklært uavhengig.
Geografi
Azawad krever som sitt område de maliske regionene Tombouctou, Gao, Kidal og deler av Mopti. Dette området utgjør omtrent to tredjedeler av Malis areal, men bare i underkant av én tiendedel av befolkningen. Azawads krevde område grenser mot Sør-Mali og Burkina Faso i sør, mot Mauritania i vest, mot Algerie i vest og nordvest og mot Niger i øst og sørøst. Azawad utgjør en del av Sahara og Sahel, og består av ørken og stepper. Elva Niger renner gjennom landet. De viktigste byene er Tombouctou, Gao, Kidal og Ménaka.
Næringsliv
Som resten av Mali, er Azawad et økonomisk underutviklet område. Mali var før delingen et av verdens ti fattigste land. En stor andel av Azawads befolkning er nomader som lever husdyrhold. Andre næringer inkluderer produksjon av håndverk, handel og, i enkelte områder, kommersielt jordbruk. Jordbruk er mye viktigere i de sørlige delene av Mali, og jorda i Azawad, som i andre deler av Sahel, er tør og lite egnet for jordbruk. Deler av Azawad (særlig Kidal-regionen) er så godt som fullstendig isolert fra resten av Mali, og mangler både veier og navigerbare elver. Byen Tombouctou er en av Malis viktigste turistattraksjoner.
Mali har invistert ca. 142 milliarder CFA-franc i Barrage de Taoussa i Cercle de Bourem i Gao-regionen, et prosjekt som skal forsyne byene Gao, Bourem og Bamba med 25 MW elektrisitet.
Demografi
De følgende opplysningene baserer seg på området Staten Azawad gjør krav på, ikke hvilket område de faktisk kontrollerer. De gitte opplysningene er også bare gjeldende for det nordlige Azawad; den nordlige delen av Mopti-regionen er ikke medregnet, og om de hadde blitt tatt med, ville befolkningen vært betydelig større.
Befolkningstettheten er på omtrent 1,5 innbyggere på kvadratkilometer. I 2009 var befolkningen omtrent 1,295,000, hvorav hele Mali hadde 14,517,176 innbyggere. Statistikken nedenfor stammer fra den maliske folketellinga i 2009, før Azawad ble erklært uavhengig.
Etniske grupper
De tradisjonelle befolkningsgruppene i Azawad er tuareger (språklig sett en berbersk undergruppe), songhaiere, maurere (her i betydningen hassānīya-talere, også kalt Azawad-arabere) og fulaer. En stor del av befolkningen er nomader (i 1950 var dette 95%), med en kultur og tradisjonell organisering forskjellig fra de fastboende malierne i sør. De tre nordlige regionene har i dag også en befolkning av bambaraer, Malis største befolkningsgruppe, som i hovedsak har flyttet dit etter 1960-tallet.
Språk
Tamasheq kan skrives både med latinske bokstaver, tifinagh og (sjeldnere) med arabisk skrift. Tifinagh (egentlig neo-tifinagh) er et skriftsystem basert på "proto-tifinagh," en abjad avledet av det fønikiske alfabetet som i århundrene før og etter Kristus ble brukt i Nord-Afrika. I dag brukes skriften til å skrive berberske språk i Algerie, Marokko og Mali (Azawad), men særlig i de to førstnevnte landene er den ikke i vanlig bruk (det latinske alfabet brukes i stedet), og den har ofte politisk og symbolsk betydning. I dag er tifinagh et alfabet (i.e. med skrevne vokaler), og det skrives i motsetning til de eldre versjonene av skriften fra venstre til høyre. Med unntak av arabisk, skrives de andre språkene i Azawad i all hovedsak med latinsk skrift.
Religion
Islam er den viktigste religionen, og sunnisme og sufisme er de dominerende grenene av religionen. De fleste innbyggerne i Azawad og Nord-Mali følger Maliki-lovskolen av sufisme (heller en ikke-sufistisk maliki-islam). Ançar Dine er tilhengere av salafismen, en mer radikal form for islam, og i motsetning til malikittene tror de ikke på islamske hellige menn (annen en Profeten Muḥammad), og har protestert mot tilbedelse ved islamske helgeners graver. En gammel grav ble også nedbrent i Tomboctou. Dette utgjør noe av årsaken til spenningen mellom Ançar Dine og MNLA.
Det finnes også et mindre antall katolikker der. I Gao ble kirker ødelagt i løpet av opprøret. Minst 90 % av de 300 kristne i Tombouctou skal ha flyktet til Sør-Mali etter opprøret.
Kultur
I det sørlige Azawad er det et kulturelt skille mellom de hovedsakelig nomadiske folkeslagene i nord og de fastboende folkeslagene i sør. Begge disse kulturelle sonene er hovedsakelig islamske. De ulike folkeslagene i Azawad bidrar til at området, som mange andre afrikanske land, har en mangfoldig kulturell arv.
Tuaregene
Tuaregene (som selv kaller seg imuhagh), som utgjør drivkraften i opprørsgruppene som kjemper for Azawads uavhengighet, er en berbersk folkegruppe på omtrent 5.200.000 personer fordelt på fem sahariske og vestafrikanske land. Nomadisme er tuaregenes tradisjonelle livsstil, og de har utviklet et særegent familiesystem, hvor kvinner har høy status sammenlignet med hos arabiske nomader. Tuaregene er ikke minst kjent for sine indigo slør (tagelmust), som det tradisjonelt er menn og ikke kvinner som bruker. Disse slørene gis til gutter da de regnes som oppvokst menn, og tas bare av når man er sammen med sin nærmeste familie. Tagelmust brukes som beskyttelse mot sand i ørkenen, men har også stor symbolsk betydning for å vise klantilhørighet og velstand, og har gitt tuaregene navnene "slørets folk" og "det blå folket." Siden 1900-tallet, da teen ble introdusert i området, har også en teseremoni med gunpowderte blitt en del av gjestfriheten i tuaregisk kultur. Teen blir servert tre ganger med mint og sukker i små glass.
Samfunnsgrupper
Tradisjonelt har tuaregene og maurerne/araberne hatt et sterkt lagdelt samfunn, hvor personer med lysere hud gjerne har høyere status enn de med mørk hud. De øverste kastene er ineslemen (muslimske lærde, ulama) og imushar (krigere), men de lavere kastene er inhaden (håndverkere som smeder), imghad (jordbrukere på land eid av adelskasten) og bella og ilkan (to typer slaver). Av disse har ofte de lavere kastene mørkere hud.
Selv om dette kastesystemet lenge offisielt har vært avskaffet, har hverken franske og maliske myndigheter eller tuaregiske islamske ledere klart å skaffe "tidligere" slaver like rettigheter som resten av tuaregbefolkningen, og mange tuaregbønder må betale årlige skatter til de adelige tuaregene. Selv i dag er det liten sosial mobilitet mellom kastene, og de tuaregene med mørkest hud er ofte de fattigste, delvis fordi man i det tuaregiske samfunnet regnet mange yrker for å være utilgjengelige for dem. Derfor jobber i dag mange tidligere slaver fremdels nærmest som slaver for sine tidligere herrer, ut av nødvendighet.
De tamashq-talende lavere kastene utgjør enn større befolkning enn adelen, og regnes i befolkningsstatistikk som tuareger. Til tross for dette er det forventet at mange av dem ikke er entusiastiske til en stat styrt av tradisjonelle tuaregledere, siden under tidligere tuaregopprør på 1990-tallet kjempet mange tidligere slaver i Ganda Koi-bevegelsen mot deres tidligere herrer, og forlangte en slutt på slaveriet, landskattene, tvangsarbeid og systemet med stengte yrker for enkelte grupper.
Musikk
Musikk er også en viktig del av tuaregisk kultur, og spilles tradisjonelt med instrumentene imzad (et strenginstrument med én streng), som brukes på fester sent på kvelden, og tende (en tanbur dekket av geiteskinn), som brukes under festligheter som dromedar- og hesteløp. Tradisjonelle sanger kalles asak og tisiway (dikt). Siden 1980- og 1990-tallet har tuaregblues blitt populært. Flere festivaler for tradisjonell og moderne tuaregisk og internasjonal musikk blir arrangert, som Essouk-festivalen og Ørkenfestivalen.
Verdensarven
To verdensarvssteder finnes i Azawad, begge oppført som kulturelle minnesmerker. Disse er byen Tombouctou, et gammelt senter for handel og kultur, og graven til Askia Mohammad I i Gao, en annen gammel by som var Songhairikets hovedstad. Begge disse har blitt satt på listen over verdensarvssteder i fare, da de har blitt delvis ødelagt av islamistene etter de tok kontroll over Azawads byer.
Tommy Olsson
Tommy Olsson (født 1963 i Lindesberg i Sverige) er kunstner, kurator, kunstkritiker, musiker og selvutnevnt pornograf. Olsson er utdannet som kunstner ved kunstakademiet i Trondheim og Rijksakademie van Beeldende Kunsten i Amsterdam, og har i tillegg Skapende kuratorpraksis fra Kunsthøgskolen i Bergen.
I 2012 kritiserte Tonje Gjevjon ham (og Bjarne Melgaard og Karl Ove Knausgård) i en kronikk i Dagbladet for å være en representant for den «pubertale gutteromskunsten».
Kunstnerskap
Olsson etablerte seg på 1990-tallets kunstscene som performance- og videokunstner. Kritikerne Wenche Wolle og Lotte Sandberg plasserte Olsson innenfor en tradisjon hvor man bruker dokumentasjon av performance til å fortelle helt andre historier I et intervjuportrett med Dagbladet i 2006 uttalte Olsson at 11. september 2001 var utslagsgivende for ham som kunstner; han sluttet å bruke videokameraet og begynte å skrive.
Kunstkritikk
Olsson var en av skribentene som var med å redefinere kunstkritikken i Norge på 2000-tallet. Gjennom kritikker publisert i Billedkunst, Morgenbladet og Kunstkritikk.no etablerte han en fortellerstil som var subjektiv og ofte tilsynelatende mer interessert i sin egen rus eller eget barn mer enn utstillingen han var på oppdrag for å skrive om. Olsson selv anser det å skrive kunstkritikk som et litterært prosjekt. I april 2008 ga Olsson ut boken Knust - kritiske fragment 2000 - 2006 på Cappelen Damm.
«Olsson-skolen»
Kunsthistoriker Jørgen Lund publiserte i mars 2007 et åpent brev i Morgenbladet og Kunstkritikk.no der han etablerte begrepet «Olsson-skolen». Denne bærer preg av innslag av blog, littærere innslag og en sterk subjektiv føring på teksten. Lund uttrykte bekymring for at gonzo-tendenser og litterære eksperimenter skal ta over for en faglig seriøs kritikk. Innlemmet i skolen forstod Lund også kritikerne Erlend Hammer og Grethe Melby. Olsson avviste i et intervju med Morgenbladets Lena Lindgren at han har skapt en skole; han så Hammer og Melby heller som en inspirasjon for seg selv. I intervjuet avviste også Olsson at man opererer med fastlagte kriterier for kunstkritikk.
Eichstätt bispedømme
Eichstätt bispedømme er et katolsk bispedømme i Bayern.
Historie
Det er vanskelig å oppgi et nøyaktig år for bispedømmets grunnleggelse. Den angelsaksiske munken Willibald ble av Bonifatius i 741 utnevnt som biskop, men han ser ikke ut til å ha fått et eget bispedømme før flere år senere.
I middelalderen og frem til Reichsdeputationshauptschluss i 1803 var biskopen også fyrstbiskop, dvs. verdslig hersker over deler av bispedømmet sitt. Territoriet hans (høystiftet) var ikke sammenhengende og ikke spesielt stort. Mesteparten hadde tidligere vært i besittelse av grevehuset Hirschberg og tilfalt biskopen etter den siste grevens død i 1305. Mellom 1803 og 1805 inngikk høystiftet Eichstätt i det nyoppretta kurfyrstedømmet Salzburg, men tilfalt så Bayern.
Paris 92
Paris 92 er en fransk håndballklubb fra Paris. Damelaget den mestvinnende klubben i fransk håndball. De har konkurrert i den øverste franske ligaen siden 2010.
Nipoã
Nipoã er en kommune i delstaten São Paulo i sørøstregionen av Brasil.
Madness
Madness er et engelsk band som henter inspirasjon fra flere kilder, selv om fundamentet er sterkt inspirert av ska. Musikken blir ofte kalt Nutty Sound (bokst. nøttelyd, i overf. bet. korka eller syk lyd), og bandet omtales derfor i blant som Nutty Boys. Bandet oppsto i bydelen Camden i London i 1976 under navnet The North London Invaders, og etter flere navneskifter og utskiftninger besto det av Mike «Monsieur Barso» Barsom på piano, Chris «Chrissy Boy» Foreman på gitar, Lee «Kix» Thompson på saksofon, Graham «Suggs» McPherson som vokalist, Mark «Bedders» Bedford på bass og Daniel «Woody» Woodgate på trommer. Denne besetningen ga i 1979 ut debutsingelen The Prince på 2 Tone Records, en utgivelse som nådde 16.-plass på de engelske listene og førte til at bandet fikk kontrakt med Stiff Records.
Etter to nye singler som begge klatret høyt på listenekom den første LPen One Step Beyond... som nådde en annenplass på de engelske listene. På denne var også Carl «Chas Smash» Smyth blitt med på trompet, men det var først etter at plata var kommet i butikkene at han ble et fast medlem av bandet og den klassiske besetningen var komplett. I 1980 ga de ut LP-en Absolutely som i likhet med forgjengeren nådde en annenplass, og de to neste årene kom LP-ene 7 og The Rise & Fall som begge også fikk respektable listeplasseringer. I 1982 kom også bandets eneste nummer 1-singel i England, House of Fun ut.
Barson bestemte seg for å forlate bandet i 1984, men ble likevel med på plata Keep Moving. Savnet etter ham ble imidlertid tydelig, og mye av den lekenheten Barson, som hadde skrevet de fleste av bandets melodier, sto for forsvant. De ga ut LP-en Mad Not Mad i 1985 og singelen (Waiting For) The Ghost Train (med gjesteopptreden fra Barson) før de ga seg. Suggs, Smyth, Foreman og Thompson fortsatte riktignok en periode under navnet The Madness, men den selvtitulerte utgivelsen fra 1988 ble en fiasko, og bandet la inn årene.
I årene som fulgte var medlemmene opptatt med en rekke ulike prosjekter, men i 1992 kom de igjen sammen for to konserter under navnet Madstock. Dette ble slik en suksess at de valgte å gjenta det flere ganger, og i 1999 kom comeback-plata Wonderful ut, og bandet fikk sin første topp 10-singel siden 1983 med Lovestruck. På plata hadde de også en sang der de spilte sammen med Ian Dury. Denne ble fulgt opp i 2005 med The Dangermen Sessions Vol. 1 der bandet utelukkende spiller coverlåter. Foreman kan riktig nok bare høres på noen låter, ettersom han forlot bandet under innspillingen. Han ble imidlertid med igjen året etter, og i 2009 kom CD-en The Liberty of Norton Folgate. Samme år spilte de også på Øya-festivalen i Oslo.
Gjennom hele sin eksistens har bandet vært kjent for sine lekne melodier, humoristiske tekster og ikke minst fantasifulle musikkvideoer. Musikkvideoene gjorde også at de ble mye spilt på MTV i kanalens barndom. I 2002 ble alle bandets 28 videoer utgitt på DVD-en Divine Madness.
Lock, Stock and Two Smoking Barrels
Lock, Stock and Two Smoking Barrels er en britisk kriminalfilm fra 1998, skrevet og regissert av Guy Ritchie. Filmen er Guy Ritchies debut som regissør.
Handling
Fire menn skylder en gangster en halv million pund etter en mislykket runde med three card brag (et kortspill ganske likt poker). De får vite at en annen gjeng skal rane et hus fylt av marihuana og bestemmer seg for å ta deres bytte.
Jin’an (Lu’an)
Bydistriktet er på 1.654,58 km² og teller ca. 840.000 innbyggere (2004).
Barry Ackerley
Barry Allen Ackerley (født 15. april 1934, død 21. mars 2011) var en amerikansk forretningsmann. Ackerley var tidligere styreformann og konsernsjef i medieselskapet Ackerley Group. Ackerley satt som eier for Seattle Supersonics basketball-franchise mellom 1983 og frem til 2001. Ackerley døde den 21. mars 2011, i en alder av 77 år, to dager etter å ha lidd av et slag.
Bjerkreim kirke
Byggverket er i tre og har 500 plasser.
Bert Russell
Bertrand Russell «Bert» Berns (født 8. november 1929, død 30. desember 1967), kjent som Bert Russell, Bert Berns og av og til Russell Byrd, var en amerikansk låtskriver som var en svært markant låtskriver på 1960-tallet fram til han døde av hjertesvikt som 38-åring. De mest kjente sangene han har vært medkomponist på var «Twist and Shout», «Piece of My Heart», «Brown Eyed Girl», «Here Comes the Night», «Hang On Sloopy», «Under the Boardwalk» og «Everybody Needs Somebody to Love».
Russell begynte i Brill Building, før han fikk kontrakt for Atlantic Records, før han ble komponist for flere britiske band og så dannet han sitt eget plateselskap, Bang Records, med vekt på rock and roll, og underselskapet Shout Records med soulmusikk.
Liste over ordførere i Singsås
Liste over ordførere i Singsås. Med formannskapslovene av 1837 ble Singsås sogn en del av Holtålen formannskapsdistrikt (kommune). I 1841 ble Singsås utskilt som egen kommune. I 1964 ble Singsås slått sammen med Budal, Støren og Soknedal kommuner til den nye Midtre Gauldal kommune.
Birgit
Birgit er en kortform av kvinnenavnet Birgitta som er en form av Brigida, den latiniserte formen av det keltiske navnet Brighid. Navnet kan ha opprinnelse i de keltiske ordene briganti, «høy, mektig», eller brigh, «styke, kraft».
Kjente personer med navnet
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.
Thomas Dekker
Thomas Dekker (født ca. 1572, død 25. august 1632) var en elisabethansk dramatiker, poet og pamflettskribent.
Liv og virke
Man antar at Thomas Dekker ble født i London rundt 1572, men ingenting er sikkert om hans første år. Han begynte en karriere som teaterforfatter tidlig i sitt voksne liv, og den første bevarte teksten som kjennes er Old Fortunatus, skrevet rundt 1596, skjønt det er skuespill som er forbundet med hans navn som ble framført så tidlig som 1594.
Dekker viste fram en tilsvarende kraft i slike pamfletter som den ironisk navngitte serien av dikt og prosa, The Wonderfull Yeare (1603), om pesten; The Belman of London (1608), om kjeltringstreker og kriminalitet; foruten Thieves' Cant, og The Guls Horne-Booke (1609), et verdifullt dokument om hvordan man oppfører seg på Londons teatre. Dekker var delvis ansvarlig for oppførelsen av gateunderholdningen for feire ankomsten til kong Jakob I av England til London i 1603, og han håndterte det storstilte opptoget til Londons borgermester i 1612.
Hans framgang snudde til det motsatte kort tid etter da han mellom 1613 og 1619 ble fengslet, sannsynligvis på grunn av gjeld. Denne hendelsen lå sannsynligvis bak hans seks fengeselsscener som ble inkludert i sjette utgaven (1616) av Thomas Overburys Characters. Senere skuespill inkluderte The Noble Spanish Soldier (Den edle spanske soldaten) (1622) og The Welsh Embassador (Ambassadøren fra Wales) (1623).
Thomas Dekker døde i 1632 og er begravd ved St James', Clerkenwell.
Salahat Aghayev
Salahat Aghayev (født 4. januar 1991) er en aserbajdsjansk fotballspiller som spiller for den aserbajdsjanske klubben Inter Baku.
Harald U. Lied
Harald Ulfert Lied (1927-2002) var en norsk gårdbruker og politiker (H) fra Gjøvik. Han ble innvalgt på Stortinget fra Oppland i 1973 og satt på Stortinget i fire perioder.
I det sivile liv var han skogassistent 1951-1956, skogbestyrer hos sin far 1956-1958 og gårdbruker på Berg gård, Gjøvik 1959-1990.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 – 1000 meter herrer
1000 meter herrer var en øvelse i hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 2006 og ble avholdt på Oval Lingotto i Torino, Italia den 18. februar 2006.
41 løpere fra 13 nasjoner deltok.
Rekorder
Før konkurransen var gjeldende verdens- og olympisk rekorder som følger:
Ingen ny verdensrekord eller olympisk rekord ble satt i konkurransen.
Utrykningspolitiet
Utrykningspolitiet (UP) er et særorgan i det norske politiet, underlagt Politidirektoratet. UP er en bistands- og beredskapsressurs for politidistriktene og arbeider for å redusere antall ulykker og lovovertredelser i trafikken, og bidrar i annen kriminalitetsbekjempelse.
UP skal bidra til trafikksikkerhet ved å være synlig tilstede, ved fartskontroller og kontroll av ruspåvirkede førere, kontroll av verneutstyr, kjøretøy og transport av farlig gods. UP tjenestegjør over hele landet.
UP ble opprettet i 1937 i forbindelse med overgangen fra kommunalt til statlig politi. Det har hovedkontor i Stavern og er organisert på landsbasis med fem distrikter som hvert ledes av en distriktsleder og har administrativ støtte av en distriktskonsulent. I forbindelse med nærpolitireformen som trådte i kraft 1. januar 2016 ble antallet distrikter redusert til fem: Øst- og innland, Agder og Sør-Øst, Sør-Vest og Vest, Møre og Romsdal og Trøndelag, Nordland, Troms og Finnmark.
Distrikter
De fem UP-distriktene dekker følgende regulære politidistrikter:
Abdikadir Yusuf Aar
Abdikadir Yusuf Aar (født i Somalia, drept 16. mars 2011 i Mogadishu, Somalia) var en islamsk terrorist og medlem av den muslimske terror-organisasjonen Al-Shabaab. Yusuf hadde tidligere vært medlem av Al-Itihaad Al-Islamiya (AIAI) mellom 1995 og 2002. Yusuf skal ha blitt drept av somaliske sikkerhetsstyrker i nærheten av det somaliske forsvarsdepartementet i Mogadishu 16. mars 2011. Han var leder for Al-Shabaab i Juba og Gedo.