cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Partisipp
Bøying av partisipp
I nynorsk har man samsvarsbøying etter verbene vere, verte og bli. Enkelte perfektum partisipp har valgfri samsvarsbøying for både kjønn og tall på bokmål, men å bøye i tall er obligatorisk når det står som attributt. «En skreven artikkel», «Et skrevet brev» og «To skrevne brev» er eksempler på at verbet skrive bøyes i kjønn og tall. På bokmål kan man også velge å bare bøye i tall som i følgende eksempler; «En skrevet artikkel», «Et skrevet brev» og «To skrevne brev».
Samsvarsbøying av presens partisipp finnes ikke i de skandinaviske språkene, men finnes i andre europeiske språk, deriblant tysk.
Auden
Auden er en variant form av mannsnavnet Audun, som har opprinnelse i de norrøne ordene auðr, «hell, lykke, rikdom», og vinr, «venn».
Utbredelse
Auden er et svært sjeldent navn.
SIG P226
SIG P226 er et fullstørrelse tjenestevåpen produsert av Swiss Arms. Den er kamret for 9x19mm Parabellum, .40 S&W, .357 SIG, og .22LR. Den har i store trekk samme design som SIG P220, men er endret for å bruke double-stack magasiner med større kapasitet enn single-stack magasinet brukt i P226. Det finnes også flere undervarianter av P226; P228 og P229 er kompaktversjoner av P226-plattformen. SIG Sauer P226 og undervariantene er i bruk i flere politi- og militærenheter verden over.
Historie
P226 ble utviklet for XM9 Service Pistol-utvelgelsen som ble holdt av US Army i 1984 på vegne av US armed forces. Formålet med konkurransen var å finne en etterfølger til M1911A1. Av pistolene som ble levert inn av produsentene var det bare Beretta 92F og P226 som kom gjennom testingen uten å bli underkjent. Ifølge rapporter ble Beretta valgt på grunn av bedre holdbarhet i pålitelighetstesting, og en lavere pakkepris. P226 kostet mindre per pistol enn 92F, men med magasiner og reservedeler kom totalpakken dårligere ut. Navy SEALs valgte senere å tilsidesette beslutningen, og valgte P226 som sitt tjenestevåpen.
Schweizerische Industrie Gesellschaft er et sveitsisk selskap, og opererer under strenge sveitsiske lover for eksport av skytevåpen. På bakgrunn av dette inngikk SIG en avtale med den tyske våpenprodusenten (og senere eier) J.P. Sauer & Sohn. Formålet med avtalen var å muliggjøre et eksportmarked for produktene. I XM9-utvelgelsen ble P226 importert av SACO. Interarms tok over importen når pistolen ble lansert for sivil bruk. SIG-Sauer grunnla etterhvert SIGARMS, Inc. i USA for å håndtere import og markedsføring av produktene. I 2000 solgte SIG Holding AG J.P. Sauer & Sohn GmbH til to tyske forretningsmenn. Merkenavnet SIG Sauer fulgte med J.P. Sauer & Sohn GmbH i handelen.
Utvikling
P226, i likhet med resten av SIG Classic-familien, er rekyloperert etter metoden utviklet av John Browning. Ved avfyring er glidestykket og pipen låst sammen i de første millimeterne av bevegelsen. Deretter blir løpet holdt tilbake i bakkant. Før dette skjer har kulen forlatt løpet, og trykket har blitt redusert til et trygt nivå. Glidestykket fortsetter bevegelsen bakover, og kaster ut tomhylsen. Rekylfjæren sender glidestykket fremover, tar med seg en ny patron fra magasinet, og i de siste millimeterne presser den mot løpet i overkant. Pipe og glidestykke er nå låst til hverandre igjen.
Istedenfor låsebolter og utsparinger maskinert inn i løp og glidestykket, som på andre Browning-baserte våpen (som Colt M1911A1, Browning Hi-Power og CZ 75), blir løpet og glidestykket på P226 låst sammen ved at den forstørrede kammerseksjonen av løpet låser med utkasterporten på glidestykket. Dette modifiserte systemet, utviklet av SIG, har ingen funksjonsmessige bakdeler sammenlignet med originalen, og har siden blitt kopiert av flere våpenprodusenter.
Før 1996 var glidestykket på P226 stanset og maskinert, før fronten med løpsmansjetten ble sveiset på plass. Sveisingen var så pent utført at den var omtrent umulig å påvise. Sluttstykket var en maskinert innsats var naglet fast i bakkant. Etter 1996 har man gått over til CNC-styrt maskinering, og kan nå produsere hele glidestykket fra ett metallstykke. Dette gav glidestykket den nødvendige styrken til å kunne bruke de kraftigere .40 S&W- og .357SIG-patronene. Rammen på alle modeller er laget av en anodisert aluminiumlegering. På tross av at den er designet for å være så lettprodusert som mulig holder P226 høyeste kvalitet.
Fylkesvei 693 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 693 i de følgende fylkene:
SIG P226
Produksjon
SIG skytevåpen blir produsert både i Eckernförde i Tyskland av J.P. Sauer und Sohn GmbH, og i Exeter, New Hampshire, USA av SIG Sauer Inc., tidligere SIGARMS Inc.
P226 Rail
P226 Rail (eller P226R) er identisk med P226 med unntak av en tilbehørsskinne på undersiden av rammen, rett foran avtrekkerbøylen. P226R-skinnen er rundere i kantene enn en standard M1913 Picatinny rail. Dette betyr at selv om de fleste Picatinny-baserte tilbehør passer kan det ikke garanteres. Dette har senere blitt standardmodellen av P226.
P226 Tactical
P226R med forlenget løp, gjenget for å kunne brukes med lyddemper.
P226 Navy
U.S. Navy SEALs tok SIG P226 i bruk på 80-tallet.
De første Naval Special Warfare mil-spec P226 pistolene som ble gjort tilgjengelig for offentligheten var NSW Commemorative samlereksemplarer, solgt tidlig i 2004. SIG P226-9-NAVY er en variant av SIG P226 produsert til de eksakte spesifikasjonene på pistolene som ble levert til Navy SEALs, inkludert en spesiell phosphate corrosion-resistant finish på interne komponenter, kontrastsikter og et rustfritt glidestykke med et inngravert anker som syboliserer at de er Naval Special Warfare-pistoler. SIGARMS samlet inn USD 100,000 til Special Operations Warrior Foundation gjennom salget av disse NSW-nummerserien. Pistolen med serienummer NSW0001 ble auksjonert bort live på radioprogrammet til Laura Ingraham for ytterligere USD 25,000.
P226 Blackwater
SIG P226 Blackwater ble lansert i 2007. Den var utviklet i samarbeid med Blackwater Training Center. Den hadde SIGLITE nattsikter på front og bakende, Blackwater USA-logoen på glidestykket og skjefteplatene i tre, en integrert Picatinny-skinne, sort-anodisert ramme og Nitron-behandlet glidestykke i rustfritt stål. Den var kun tilgjengelig i 9x19mm Parabellum, med Double action/Single action avtrekk. Våpenet ble levert med fem 15-skudds 9mm-magasiner. P226 Blackwater ble tatt ut av produksjon i 2009 i forbindelse med lanseringen av P226 Blackwater Tactical - en nesten identisk pistol med 20-skudds 9mm magasiner. Etter skandalene rundt Blackwater, og selskapets senere navneendring, har også Blackwater Tactical blitt tatt ut av produksjon. Den ble erstattet av Tactical Operations, som i hovedsak er det samme våpenet uten Blackwater-merkene.
P226 SCT
P226 SCT (Super Capacity Tactical) er en helsort Nitron-behandlet P226 med serrateringer fremme på glidestykket, tilbehørsskinne, SIGLITE nattsikte bak, TRUGLO Tritium fiberoptisk sikte fremme, og fire nyutviklede 20-skudds magasiner for 9mm-utgaven eller 15-skudds magasiner for .40S&W-versjonen.
Qleiaa
Qleiaa (eller Al Qulayah) er en overveiende maronittisk landsby i distriktet Marjayoun i Sør-Libanon, mellom byen Marjayoun og grenseovergangen til Israel ved Metulla. Etter at den pro-israelske South Lebanon Army (SLA) ble opprettet i 1978 fikk den bred oppslutning fra Qleiaa.
Etter at den israelske okkupasjon (1985–2000) ble avsluttet, falt SLA sammen, og et flertall av Qleiaas borgere flyktet, mange av dem til Israel, av frykt for Hizbollah som raskt rykket inn i de områdene fortall av israelerne og oppgitt av SLA. Av en befolkning som var på ca. 5 000 på det meste var det i 2005 bare igjen noe mindre enn 1 000.
Det kinesiske nasjonalbibliotek
Det kinesiske nasjonalbibliotek (kinesisk: 中国国家图书馆, pinyin: Zhōngguó guójiā túshūguǎn) i Beijing er Asias største bibliotek med en beholdning (pr 2009) på over 22 millioner bind. Det tallet fremkommer ved telling av enkeltbind av tidsskrifter, men hvis man teller annerledes er beholdningen på ca. ti millioner. Biblioteket er verdens femte største. Intet annet bibliotek har en større beholdning av kinesisk litteratur.
Hoveddelen av biblioteket ligger i bydistriktet Haidian i Beijing, men de eldre samlingene er i en avdeling i bydistriktet Xicheng, der biblioteket opprinnelig hadde sitt sete.
Forløperen til Det kinesiske nasjonalbibliotek var Hovedstadsbiblioteket, grunnlagt 24. april 1909 av mandsjuregjeringen. Men det ble ikke formelt åpnet før etter Xinhai-revolusjonen – åpningen var den 27. august 1912 (eller den 7. oktober), altså det året da den siste av Qing-dynastiets keisere, Puyi, formelt abdiserte. Biblioteket hadde ved oppstarten overtatt Det keiserlige Wenyuange biblioteks samlinger fra Qing-tiden; samlinger som i sin tur hadde tatt opp i seg bøker og manustripter fra Det sørlige Song-dynastis bibliotek. Nasjonalbiblioteket har etterhvert fått svært gamle materialer også, som beskrevne skilpaddeskall og oksebein.
I 1916 ble det innført pliktavlevering til biblioteket.
I juli 1928 ble navnet endret til Beijings nasjonalbibliotek. Etter grunnleggelsen av Folkerepublikken Kina (1949) ble biblioteket stadig utvidet, men navnet ble forkortet til Beijings bibliotek. Ført i desember 1998 vedtok Statsrådet navneendringen til Det kinesiske nasjonalbibliotek.
Blant de viktigere skatter som befinner seg i Nasjonalbiblioteket kan nevnes:
The Pussycat Dolls
The Pussycat Dolls er en amerikansk pop-gruppe. De startet som en dansegruppe basert i Los Angeles, og i Caesars Palace i Las Vegas. Pussycat Dolls ble dannet av koreograf Robin Antin i 1995, og de slapp sin første singel i 2005. Den het «Don't Cha» og nådde toppen av hitlistene i mange land.
1993-2003
Noen kilder sier at Antin først begynte å finne jenter til dansegruppen sin i 1993. Deres første opptreden var i 1995. I løpet av den perioden opptrådte de med flere gjestevokalister, med standardlåter fra 50- og 60-tallet. Blant originalmedlemmene var Christina Applegate, kjent fra Tv-serien Bundy (Våre verste år). De gjorde opptredenene i dameundertøy, og gammeldagse pin-upkostymer. Antin fikk stadig inspirasjon fra koreografen Bob Fosse (Sweet Cherity, Cabaret, Chicago). De holdt seg i en av Los Angeles nattklubber, The Viper Room, og holdt til der fra 1995 til 2001. I 2002 flyttet de til The Roxy. Gruppen ble populær internasjonalt og kom med i blader, TV-programmer på MTV og VH1, reklamekampanjer og filmer. Carmen Electra var gruppens frontfigur for mange av disse opptredenene. Gruppen ble gjort om til en pop-gruppe i 2003 ved hjelp av musikkprodusent Jimmy Iovine og Ron Fair.
2003 og videre
De åpnet MTV Award Asia i 2004. I 2005 kom singelen «Don't Cha», som ble en stor hit. Denne oppnådde en 2.-plass på USAs Billboard Hot 100-liste. Senere oppnådde «Stickwitu» 1.-plass på hitlistene i England.
The Pussycat Dolls slapp sitt debutalbum, «PCD», 13. september 2005. Det har blitt solgt over 5,6 millioner eksemplarer. Albumet inneholder spor produsert av will.i.am fra The Black Eyed Peas, Timbaland, Rick Harrison, Sean Garrett, og Ron Fair. I 2005, var gruppen med i et mobil-spill; Asphalt: Urban GT2, som ble publisert av Gameloft. De var også med i MTV Europe Music Awards i Lisboa.
I desember 2005 vant de Billboard Music Award for årets beste Hot/Dance Club play single med Don't Cha. Sangen var også nominert til årets bestselgende single, og årets bestselgende dancesingle.
Bastards
Bastards er det tolvte studioalbumet til heavy metal-bandet Motörhead.
The Pussycat Dolls
2003 og videre
I 2008 ga de ut albumet Doll domination. Det har blitt solgt ca. to millioner eksemplarer av albumet verden over.
Konserter i Norge
Pussycat Dolls opptrådte under UKA i Trondheim den 10. oktober 2007.
Lijiaxia-demningen
Lijiaxia-demningen er en demning med vannkraftverk i provinsen Qinghai, i elva Huang He i det nordlige Kina. Arbeidet med demningen ble påbegynt i 1991, og da den var ferdigstilt i 2000 hadde vannkraftverket en produksjonskapasitet på 2.000 MW. Operatør er selskapet Dongfang Electric Company.
Dette er en betong buedam som er 155-165 meter høy.
Uziah Thompson
Uziah «Sticky» Thompson (født 1. august 1936 i Jamaica, død 25. august 2014 i Miami) var en jamaicansk perkusjonist, vokalist og deejay. «Sticky» var aktiv allerede tidlig på 1960-tallet og involverte seg tidlig i jamaicansk musikk. Han spilte perkusjon til både calypso- og mentomusikk før han etterhvert begynte å spille ska. På denne tiden jobbet «Sticky» med det profilerte jamaicanske skabandet The Skatalites.
På 1970-tallet utviklet den jamaicanske skamusikken seg til reggae. «Sticky» begynte da å involvere seg mye i det meste av reggae fra Jamaica. Det er ingen annen artist fra Jamaica som har deltatt på like mange reggaeplater og singler som «Sticky». Han overgår til og med gitaristen Earl «Chinna» Smith. «Sticky» har spilt perkusjon for mange profilerte reggaeartister som for eksempel Burning Spear, Bob Marley, The Gladiators og Culture. Han var også medlem av Peter Tosh sitt band "Word, Sound and Power" på slutten av 1970- tallet.
I de senere år turnerte «Sticky» mye med Ziggy Marley.
Cluj-Napoca
Cluj-Napoca (i dagligtale som regel omtalt som «Cluj»; ungarsk: Kolozsvár; tysk: Klausenburg; latin: Claudiopolis) er en by i Romania, administrasjonssenter for Cluj fylke, et av de viktigste akademiske, kulturelle og industrielle sentra i Romania. Byen ligger ved elva Someșul Mic i den nordvestlige delen av landet, ca. 480 km fra București.
Festivaler
Cluj-Napoca er senter for to internasjonale kulturfestivaler, som begge arrangeres av byens dukketeater Teatrul de păpuși "PUCK" :
MathType
MathType er et interaktivt verktøy for å lage ligninger og redigere formler. MathType er utviklet av Design Science og er kompatibelt med de fleste tekstbehandlingsprogram som Word for Mac, Word for Windows samt Open Office Writer.
Wimbledon-turneringen 1975
Wimbledon-turneringen 1975
Arkeologiåret 1862
Arkeologiåret 1862 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1862.
Sacrifice
Sacrifice er det trettende studioalbumet til heavy metal-bandet Motörhead.
Dom Pedro V-teateret
Dom Pedro V-teateret (kinesisk: 伯多祿五世劇院), ved Largo de Santo Agostinho i Macao, er et av de eldste teatre i Kina av vestlig type. Teateret er et landemerke i regionen, og benyttes fremdeles, men mest for viktige møter og festligheter.
Teateret ble bygd i 1860 av byens portugisere til ære for den daværende kongen av Portugal, Pedro V. Det er neoklassisk og har en portikofront.
I 2005 ble teateret medtatt i verdensarven som del av UNESCOs definisjon Macaos historiske sentrum.
Råk
En råk er en kraftig sprekk i isdekket over vann. Råken kan oppstå ved at isområdene driver fra hverandre eller presses sammen. I det førstnevnte tilfellet oppstår det et isfritt område som kan fryse til igjen og bli attraktivt for skøyteløpere, men også farlig å komme ut for. I det sistnevnte tilfellet skiller man mellom råker som presser isen oppover og former voller med ulik høyde, og råker hvor isflakene presses ned under overflaten.
Råker oppstår ofte på faste plasser i innsjøer og fjorder.
Roman Wick
Roman Wick (født 30. desember 1985) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 9.-plass med det sveitsiske laget.
Michael Dorn
Michael Dorn (født 9. desember 1952 i Luling i Caldwell County i Texas) er en amerikansk skuespiller, kjent for ha spilt Worf i flere Star Trek-serier og filmer.
Tidlig liv og familie
Michael ble født i Luling i Texas, men vokste opp i Pasadena i California. Han studerte radio- og TV-produksjon på Pasadena City College. Han prøvde seg på en karriere som musiker med flere grupper og dro til San Francisco og tilbake til Los Angeles.
Star Trek
Dorns mest berømte rolle er som Worf i TV-seriene Star Trek: The Next Generation og Star Trek: Deep Space Nine. I flere intervju har han sagt at han var interessert i rollen fordi han alltid spilte snille personer på TV og han ville rive seg løs fra den stereotypen.
Dorn sa at han fikk rollen ved å møte opp på intervju med flere andre personer. Han verken smilte, pratet eller satt. Han stod i et hjørne i stiv gi akt-posisjon, som en stereotypisk klingonsk kriger. Da han ble ropt opp, marsjerte han frem, skulte og håndhilste på intervjueren. Deretter snudde han seg rundt uten å si ett ord, marsjerte ut og smelte igjen døren. Regissøren sa: «He's the perfect Klingon. I want him!»
Dorn har vært med i flere Star Trek-episoder og filmer enn noen andre som den samme karakteren.
Dorns stemme har også blitt dypere med årene. Det er veldig merkbart hvis man sammenligner stemmen hans med episoder fra de første sesongene av The Next Generation og episoder fra Deep Space Nine og filmene.
Andre opptredener
Dorn har også spilt Jon Blund i julefilmen Julenissen og en pilot i Ali. Han er stemmene til blant annet I. M. Weasel i tegnefilmserien I Am Weasel, R.E.G.I.S. Mark V og Number 14 i Megas XLR, Coldstone & Taurus i Gargoyles, Kalibak og John Henry Irons/Steel i Superman: The Animated Series og Fright Knight i Danny Phantom. Dorn har også spilt i flere videospill, slik som Emperor: Battle for Dune, et videospill som er løst basert på Frank Herberts Dune-bøker. Han har også spilt Dr. John i videospillet Gabriel Knight: Sins of the Fathers. Han har vært talsmann for Neutrogena T-Gel Shampoo og han har vært med i en bilreklame. Dorn har også vært med i Family Guy, som Worf med andre skuespillere fra The Next Generation.
Privatliv
Dorn liker å fly og er medlem i Aircraft Owners and Pilots Association (AOPA) og Air Force Heritage Foundation. Han fikk ikke lov til å gjøre dette mens han spilte i The Next Generation, men fikk visstnok lov til etter at han begynte i Deep Space Nine. Dorn har flydd med Blue Angels og Thunderbirds. Han eier flere fly, inkludert en gammel Air Force Lockheed T-33 Shooting Star og en F-86 Sabre. T-33 blir ofte referert til som «hans romskip».
Figur (andre betydninger)
Figur eller figurer kan vise til:
Luca Cunti
Luca Cunti (født 4. juli 1989) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 9.-plass med det sveitsiske laget.
Fusa
Fusa var en kommune i Hordaland som grenset i nord mot Samnanger, i øst mot Kvam og i sør mot Kvinnherad. I vest er Bjørnafjorden og Fusafjorden, og på andre siden ligger Tysnes kommune og tidligere Os kommune.
Fusa var i perioden fra 1837 til 1854 en del av Os herad sammen med Samnanger. Fusa ble delt fra Os og ble egen kommune og eget prestegjeld i 1855. I perioden 1903 til 1963 var Fusa igjen delt i tre kommuner etter sognegrensene: Fusa, Strandvik og Hålandsdal. Deretter ble kommunen igjen samla til ett «rike». Kommunesenteret i den nye Fusa kommune ble Eikelandsosen. Den 1. januar 2020 gikk Fusa sammen med Os inn i Bjørnafjorden kommune.
Politikk
Atle Kvåle (Ap) er ordfører og Magne Djuvik (FrP) er varaordfører.
Kilde: Regjeringen.no - valg 2015
Historikk og kultur
Holdhus kirke er en langkirke i tre. Den var opprinnelig stavkirke fra først på 1300-tallet. Kirken ble ombygd 1725 og 1836. Den har madonnastatue i kalkstein fra 1306, altertavle fra 1590 og prekestol i tre fra 1570. Kirkeskipet er rosemalt i romansk stil med søyler og rundbuer. Ved kirken er det skolemuseum.
Hålandsdalen leirskole startet virksomheten 1975.
Fusa har økende turisttrafikk. Flere av de store vannene i kommunen har godt fiske.
Tusenårssted
Kommunens Tusenårssted er det nye sentrumsområdet Leiro i kommunesenteret Eikelandsosen. Området er definert i en ny reguleringsplan i kommunen og er tenkt å bli en park/et torg mellom det gamle og det nye sentrumsområdet.
Næringsliv
Eikelandsosen kraftverk ligger i fallet mellom Botnavatnet og Eikelandsfjorden.
Frank Mohn (Framo AS, produsent av pumper for offshore og shipping) er en stor arbeidsgiver.
Jakt og friluftsliv
Fusa kommune er en kommune med rik hjortebestand, som har økt kraftig de siste årene. I 2016 ble det skutt 50 dyr flere enn i 2012. Dette gjør kommunen til en attraktiv plass for tilreisende som ønsker å leige hjorteløyve. Fusa kommune har også flere fiskevann og elver som tiltrekker turister spesielt på sommer-halvåret.
Fiktivt kongedømme
21. juni 2003 ble Fusa kommune erklært som egen stat. Kunstneren Morten Holmefjord ble av formannen i eldrerådet kronet til visekonge. Kommunen ble dermed til Kongedømmet Fusa. 21. juni 2004 ga Fusa Sentralbank ut den nye valutaen «fusisk krune» (FSK). En fusisk krune er like mye verd som hundre norske kroner. Høsten 2005 gikk visekongen på et sviende nederlag i folkeavstemninga om Fusa skulle fortsette som egen stat, eller gå tilbake inn i union med Norge. Visekongen abdiserte ved årsskiftet 2005/2006 og gikk i eksil. De to årene i eksil tilbringer han i Uruguay.
Unified Modeling Language
Unified Modeling Language (UML) er en industristandard for datarelatert modellering, forvaltet av et internasjonalt konsortium kalt Object Management Group (OMG).
Diagramtyper
UML består av følgende diagramtyper (engelsk diagramnavn og nye diagrammer i UML 2.0 markert):
Grefsen Folkesanatorium
Grefsen Folkesanatorium var et sanatorium opprettet i 1858 som kaldvannsbadet Grefsen Vandkuranstalt, også omtalt som Grefsen bad. Bygget ligger i Kjelsåsveien 51, like ved trikkestoppet Sanatoriet på Kjelsåsbanen.
1898–1909: Dr. Mjøens sanatorium
Fra 1898 tok dr. John Fredrik Tank Mjøen over og drev det som privat sanatorium for tuberkuløse. I 1902 ble institusjonen omtalt som Grefsen Sanatorium for tuberkuløse, og beskrevet som både Norges «største kuranstalt for tæring» og som «det billigste kursted i Norge»; pasientene måtte selv betale for kost og losji i tillegg til medisinsk behandling og medisiner.
I 1905 gjenåpnet sanatoriet etter en ombygning. Navnet var da Dr. Mjøens sanatorium.
1909–1970: Grefsen Folkesanatorium
Fra 1909 ble Kristiania sanitetsforening nye eiere og etablerte Grefsen Folkesanatorium, som ble drevet frem til 1970. Det var 15 pasientplasser de første årene, men senere utvidet til 20 og etter hvert til 40 sengeplasser. Sanitetsforeningens institusjon på Grefsen var forbeholdt tuberkuløse barn, og i perioden 1909–1970 var i alt 2600 barn innlagt for behandling. De fleste barna var innlagt mellom ett og tre år.
I perioden 1954–1960 var i alt 223 barn i alderen 3 måneder–14 år innlagt på Grefsen Folkesanatorium med diagnosen tuberkulose.
Grefsens ulike sanatorier
På begynnelsen av 1900-tallet lå det flere sanatorier i Grefsenåsen og på Grefsen, og ledelsen for de ulike sanatoriene gjorde sitt beste for å unngå at pasienter søkte seg til konkurrentene på grunn av navneforveksling. I 1905 rykket Grefsen Sanatorium inn en annonse i Aftenposten med følgende ordlyd: Grefsen Sanatorium pr. Christiania
modt. Brystsvage og Reconvalescenter.
NB.  Ikke  at forveksle med Dr. Mjøens Sanatorium. Rett over denne annonsen stod en annonse for «Dr. Mjøens Sanatorium, Grefsen».
Norsk Akademi for Naturmedisin
Norsk Akademi for Naturmedisin, forkortet NAN, er en privat skole i alternativ behandling som tilbyr fagstudier i homøopati, naturopati og veteropati basert på et innledende felles "grunnstudium i integrerende medisin". Skolen ligger i Oslo. Per mai 2013 er ingen av studieretningene eller grunnstudiet akkreditert av Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen – NOKUT.
Historie
NAN ble grunnlagt i 1975 av homøopat Bjørn Olav Røssberg og lege Jens Lunden. Det første kullet med 42 homøopater fikk sine diplomer i juni 1979. I 2000 tok Arve Haugan og Andreas N. Bjørndal, som begge har bakgrunn innen homøopati og akupunktur, over skolen. Tilbudet er siden blitt utvidet til på det meste å omfatte seks ulike linjer, men er i 2013 redusert til tre. De første naturopatene ble uteksaminert i 2002, og veteropatilinjen ble opprettet i 2004. I 2005 flyttet NAN til Sjømannsskolen i Oslo. I januar 2006 begynte NAN et samarbeid med fem andre skoler på Sjømannsskolen. Samarbeidet fikk navnet Lyceum, akademi for integrert medisin. Sommeren 2009 flyttet NAN til Munchgata 7 i Oslo. Lyceum-samarbeidet synes i 2013 å være nedlagt.
Struktur
NAN er bygget opp med et grunnstudium i integrerende medisin det første året, før studentene velger studieretning. Dette grunnstudiet legger vekt på et balansert syn på skolemedisin og alternativ behandling, deres møtepunkter og forskjeller. Her blir det historiske, vitenskapelige og det generelle kunnskapsgrunnlaget for disse fagene diskutert. Ved siden av dette behandles menneskekroppens oppbygning og funksjon.
NAN har i 2013 følgende studieretninger:
Ifølge Mattilsynet er veteropat en beskyttet tittel forbeholdt veterinærer. NAN bestrider dette.
Inkludert grunnstudiet svarer utdannelsene til et fulltidsstudium på 4 år fordelt over 5 år. Undervisningen er konsentrert til 10-14 helger pr. år med intensivundervisning ved siden av obligatorisk klinisk undervisning, kollokvier og gruppeoppgaver.
Søknad om akkreditering
Høsten 2010 leverte NAN inn søknad til NOKUT om akkreditering av «3-årig studium (bachelorgrad) i integrerende medisin», «årsenhet i integrerende medisin» og «grunnstudium medisin». Etter Universitets- og høgskoleloven §§ 3-1, 3-2 og 3-3 er det kun fullføring av NOKUT-akkrediterte studieretninger som tillater bruk av gradstitler, slik som «bachelor». Søknaden var en revidering av søknad fra høsten 2009, basert på tilbakemeldinger fra NOKUT. Ingen
''Søknaden om akkreditering tilfredsstiller ikke kravene i forskriften. Det foreligger for det første en rekke punkter i søknaden som ikke tilfredsstiller standarden. Prinsipielt viktigere er at komiteen ikke oppfatter homeopati å være et vitenskapelig dokumentert fagområde per i dag. Vi oppfatter standarden slik at fagområder som ikke er vitenskapelig dokumentert, ikke faller inn under lovverket som regulerer høyskole- og universitetsutdannelser. Utdanninger som bygger på videregående skole kan enten være vitenskapelig basert, eller basert på praksis. I det siste tilfellet stilles det ikke krav til vitenskapelig fundament. Komiteen vil igjen anbefale søker å vurdere denne muligheten.''
De sakkyndige fremmer sterkest kritikk i sammenheng med krav om at undervisningen skal bygge på relevant forskning. Sakkyndigkomiteen skriver i sin vurdering:
This Is England (sang)
«This Is England» er den 19. singlen fra det britiske bandet The Clash.
På denne singelen hadde gruppen ikke sin opprinnelige form, Mick Jones og Topper Headon var byttet ut. De som spilte på denne singelen var Joe Strummer, Paul Simonon, Nick Sheppard, Pete Howard og Vince White.
«This is England» ble sluppet i forkant av Clash-albumet Cut the Crap som kom i 1985.
Eidfjord
Eidfjord er en kommune i Vestland fylke. Kommunen grenser i nord mot Ulvik, og i sør og vest mot Ullensvang. Over Hardangervidda grenser kommunen i øst mot Hol og Nore og Uvdal kommuner i Viken fylke. Inntil sammenslåingen til Vestland fylke hørte Eidfjord til Hordaland fylke. Eidfjord ligger i landskapet Hardanger og omfatter den indre delen av Eidfjorden, dalene innenfor, samt den nordvestre delen av Hardangervidda. Eidfjorden er en arm av Hardangerfjorden, og Simadalsfjorden er igjen en arm av Eidfjorden.
Kommunen har 0 innbyggere. Tettstedet Eidfjord er kommunens administrasjonssenter, og har innbyggere per 1. januar. Tettstedet, kommunens eneste, kalles også Nedre Eidfjord, for å skille det fra det tettbygde området Øvre Eidfjord i sørenden av Eidfjordvatnet.
Navn og våpen
Kommunen er oppkalt etter Eidfjorden (norrønt Eiðafjörðr). Første del var genitiv av navnet på gården Eiðar, det gamle kirkeområdet. Navnet på gården kom av Eið, som viste til eidet mellom fjorden og Eidfjordvatnet.
Selve eidet består av to sletter, Lægreid (det lave eidet) og Hæreid (det høge eidet).
Kommunevåpenet er på blå bunn et sølv reinsdyrgevir. Det ble godkjent i 1984. De første kjente bosetterne i dette området var jegere som jaktet på rein. Reinen har vært viktig for befolkningen her i mange århundrer. Kommunevåpenet symboliserer også elvene som går fra fjell til fjord.
Geografi
90 % av kommunens areal ligger over 900 meter over havet, og mesteparten av dette er på Hardangervidda. Mange av fjellene er over 1 600 moh., og det høyeste punktet er på Hardangerjøkulen, på grensen mot Ulvik, 1 863 moh.
Hardangervidda
Den delen av høyfjellsplatået som ligger i Eidfjord kommune, er den mer kuperte delen. Mens vidda har en generell høyde på 1 100–1 200 moh., strekker fjellene rundt Hardangerjøkulen seg over 1 700 moh. Fra vidda stuper fjellene ned i dalene og i fjorden, og skaper et dramatisk landskap. Den sørlige delen av kommunen ligger i Hardangervidda nasjonalpark, og den nordlige og østlige delen ligger i Skaupsjøen/Hardangerjøkulen landskapsvernområde.
Daler og vassdrag
De største vassdragene i Eidfjord er Bjoreio og Veig, som begge renner ut i Eidfjordvatnet og videre ut i Eidfjorden gjennom Eio.
Veig renner ned i Valursdalen gjennom Valursfossen, og lenger ned i Hjølmadalen før Eidfjordvatnet. Berdølo renner inn fra Berastøldalen øverst i Hjølmadalen. Vassdraget er vernet fra kraftutbygging.
Bjoreio renner gjennom Bjoreidalen og Sysendalen, og deretter ned i Måbødalen gjennom Vøringsfossen. Sideelvene Leiro og Kjeldo renner inn i Sysenvatnet, som er oppdemmet med Sysendammen. Fra Bjoreio, Sysenvatnet og sideelva Isdølo i Isdalen hentes vann gjennom tunneler til Sima kraftverk.
Politikk
Ved kommunevalget i 2019 var det 725 stemmeberettigede i kommunen. Avgitte stemmer var 524, d.v.s. 72,7 prosent. Kommunestyret har 17 representanter. I perioden 2019-2023 er fire partier representert:
Media
Lokalavisen Hardanger Folkeblad dekker Eidfjord. Regionavisen Bergens Tidende har også noe stoff fra kommunen.
Næringsliv
Naturen, med fjord, fjell og vidde, gir grunnlaget for både kraftproduksjon, jordbruk, jakt, fiske og turisme.
Ved Hæreid ble det fra 1903 brutt granitt til bruk som brostein og kantstein særlig i Bergen. I mellomkrigstiden gikk det også en del stein til eksport. Granitten deler seg i fine, rette blokker langs naturlige sprekker i berget.
Turisme
Hardangervidda natursenter er et formidlingssenter for nasjonalparken, og ligger i Øvre Eidfjord. Andre severdigheter er fossene Vøringsfossen, Skytjefossen og Valursfossen. Kjeåsen var tidligere Norges mest isolerte gård, og ligger 600 moh. over Simadalsfjorden. Sima kraftverk er åpent for omvisninger i turistsesongen.
I Eidfjord er det en dypvannskai for cruiseskip, og riksvei 7 har status som nasjonal turistvei.
I 2016 kom det 67000 besøkende med cruiseskip til Eidfjord. I 2020 er tallet ventet å øke til 200.000 passasjer med 123 skipsanløp. I årene 2005 til 2012 var 25 til 50 anløp årlig.
Historie
På Hæreid-platået i nedre Eidfjord ligger et stort gravfelt fra jernalderen. Her finnes omtrent 300 gravrøyser.
Grensehistorikk
I forbindelse med kommunereformen i Norge fra 2014 ble det vurdert om kommunen skulle slå seg sammen med Granvin, Ullensvang og Ulvik, til en ny Indre Hardanger kommune. I en folkeavstemning sa flertallet av Eidfjords innbyggere nei til en sammenslåing med én eller flere av disse kommunene.
Samferdsel
Eidfjord tilhørte Hallingdal prosti i Stavanger bispedømme fra 1126 til 1631. Årsaken var at biskopen bare kunne skrive ut skyssmannskap i sitt eget bispedømme. I 1125 ble Valdres og Hallingdal utskilt fra Selja bispedømme og lagt under Stavanger bispedømme i stedet, der de forble til de kom under Oslo i 1631. Når Stavanger-bispen trengte skyss for å besøke Valdres og Hallingdal, var det kortest vei for ham over fjellet fra Eidfjord. Først i 1636, da Stavanger-bispen ikke trengte skyss østover lenger, ble Eidfjord formelt tilbakeført til Bergen.
Overnight Sensation (album)
Overnight Sensation er det fjortende studioalbumet til heavy metal-bandet Motörhead.
Ahaidemningen
Ahai-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i Folkerepublikken Kina. Den ligger i det autonome fylke Yulong i byprefekturet Lijiang i provinsen Yunnan, og er allerede ferdigbygd med delvis installert kraftverksapparat. Arbeidet med demningen ble påbegynt 27. juli 2006, og ved igangsettelse av full produksjonskapasitet vil vannkraftverket ha en samlet effekt på 2 000 MW.
Demningen vil fullt utbygd bli 130-160 meter høy og 482 meter lang. Det er en betong gravitasjonsdam av typen RCC. Årsproduksjon forventes å bli 9 TWh.
Kildebert I
Kildebert I (fransk: Childebert, «stor kriger»; født ca. 496, død 13. desember 558) var en frankisk konge fra merovingerdynastiet. Etter faren Klodvigs død i 511 ble Frankerriket delt i fire deler etter gammel germansk skikk slik at hver av sønnene fikk sin del. Kildebert var den tredje av de fire, og med Klotilde som mor, født i Reims. Hans tildelte område var Paris, inkludert området nordover til elven Somme, vestover til Den engelske kanal og halvøya Armorica (en del av Bretagne). Han var konge av Paris fra 511 og til 558. Fra 524 var han også konge av Orléans. Hans brødre styrte i andre deler av Frankerriket; (halvbroren) Teoderik I i Metz, Klodomer i Orléans; og Klotar I i Soissons.
Bakgrunn
Klodvig fikk en rekke barn med sin kristne hustru Klotilde, en prinsesse fra Burgund. Den første var Ingomar, ble født i 494, men døde samme år. Klodomer ble født i 495, Kildebert i 496, og Klotar i 497. De hadde også en yngre søster, født i 500, og siden giftet bort til Amalarik, konge av vestgoterne. Den fjerde og eldste broren Teoderik, født ca. 485, hadde en annen mor, enten farens første hustru, eller en ukjent frille.
Klodvig er bemerkelsesverdig ved at han lot seg døpe til katolikk, kanskje tilskyndet av sin hustru Klotilde, i 496. Samtidig ble hans hær også døpt. Dåpen skapte en allianse mellom de frankiske monarkene og den galliske kirken i Frankerriket. Han var også en hensynsløs erobringskonge som samlet frankerne i et rike, og ved sin død i 511 hadde han erobret det meste av de nordlige og vestlige delene av hva som tidligere hadde vært romerske Gallia.
Drapet på nevøene
Kildebert deltok senere i flere militære ekspedisjoner mot kongeriket Burgund. Han beleiret Autun i 532 og i 534, etter at Burgund var beseiret og erobret sammen med broren Klotar og Teoderiks sønn Teudebert (etter at Teoderik døde i 533 eller 534), tok Kildebert sin andel av krigsbyttet. Det ble byene Mâcon, Lyon og Genève. Da Witiges, østgoternes konge, overlot Provence til frankerne i 535 for å sikre seg fred, gikk besittelsen Arles og Marseille til Kildebert. Annekteringen av provinsen ble fullført vinteren 536–537 med hjelp av styrkene til Klotar. I tillegg til betydelig mengde med gull sikret Witiges seg også frankernes støtte i sin kamp mot den bysantinske keiseren Justinian.
Søsteren Klotilde
I 531 mottok Kildebert tryglende bønn fra sin søster Klotilde (oppkalt etter moren), som var giftet bort til den vestgotiske kongen Amalarik. Kongen av Hispania var arianer mens frankerne var siden Klodvigs dåp katolske. Klotilde hevdet at hennes ektemann Amalarik mishandlet henne på det groveste. Hovedkilden er Gregorius av Tours, som selv var en sterk motstander av arianismen, hevdet at Amalarik forsøkte med tvang å få Klotilde til å oppgi katolisismen, og skal ha banket henne til blods, og Klotilde sendte da et tørkle dynket i sitt eget blod til Kildebert. Kildebert dro sørover med en hær og beseiret Amalarik, og erobret Narbonne. Amalarik trakk seg tilbake til Barcelona hvor han siden, i henhold til Isidor av Sevilla, ble myrdet av sine egne folk. På reisen tilbake til Paris døde Klotilde av ukjente årsaker. Kildebert fraktet liket hennes tilbake til Paris hvor hun ble gravlagt ved siden av sin far.
Andre krig mot vestgoterne
Kildebert gikk i en ny krig mot vestgoterne våren 542. Sammen med broren Klotar ledet han en hær inn i vestgoternes Hispania og deres konge Teudis. De erobret Pamplona og beleiret Zaragoza, men ble til sist tvunget til å oppgi beleiringen etter 49 dager. De beholdt for en tid noe land sør for Pyreneene, men det er uklart hva resultatet av invasjonen var. Den ikke nøytrale Gregorius av Tours skrev at de erobret store deler av Spania og dro hjem med enormt krigsbytte, men Isidor av Sevilla gir det motsatte resultat ved å hevde at vestgoterne ved deres hærfører Theudigisel drepte nær alle frankere, bortsett fra en gruppe som ved hjelp av bestikkelser greide å slippe unna.
Det mest varige resultatet var antagelig at de fraktet tilbake til Paris en kostbar relikvie, drakten til den hellige Vincent av Zaragoza Til helgenens ære (og sin egen), bygget Kildebert ved Paris’ porter det senere så berømte klosteret Sainte-Croix-et-Saint-Vincent, senere kjent som benediktinerklosteret Saint-Germain des Prés, og som ble gravstedet for merovingerkongene.
Død
Kildebert døde den 13. desember 558 av naturlige årsaker og ble gravlagt i det kloster i Paris han hadde grunnlagt, og hvor hans grav senere ble gjenoppdaget. Saint-Germain des Prés ble det kongelige gravsted for merovingerkongene fram til 765.
Kildebert var en erobringskonge som sin far. Han utvidet sine besittelser gjennom kriger med utenlandske makter i større grad enn noen av sine brødre: han drev krig i Burgund, Spania, Provence og andre steder i Gallia. Gregorius av Tours siterte Kildebert i at «Velim unquam Arvernam Lemanem quae tantae jocunditatis gratia refulgere dicitur, oculis cernere.» («Om jeg kunne ha satt øynene på Auvergne Limagne, som omtales så høyt.» han var også en av de mest religiøse av Klodvigs sønner, som vist med det kloster han bygde. Statuen som vises av ham er en senere retrospektiv utgave, fra rundt 1200-tallet, og portrettlikhet kan derfor ikke forventes.
Fiat Punto
Fiat Punto er en bilmodell fra den italienske bilprodusenten Fiat, som har vært i produksjon siden 1993. Modellen er nå inne i sin tredje generasjon.
Mark 1 (1994-1999)
Punto, intern modellkode Project 176, ble annonsert i september 1993 og lansert tidlig i 1994 som erstatter av den populære Fiat Uno. Punto ble kåret til Årets Bil i Europa i 1995, og ble raskt svært populær, mye på grunn av en lavere pris enn konkurrenter som Opel Corsa og Volkswagen Polo.
Blant motorvalgene var bensinmotorer på 1.1 liter og 1.2 liter samt en dieselmotor på 1.7 liter. En kraftigere 1.6-litersutgave var også tilgjengelig, samt en 1.4 GT med turbo. En cabrioletutgave var også tilgjengelig, designet og bygget av Bertone. Cabrioletutgaven var en av de billigste åpne bilene på markedet da den ble lansert.
Mark 2 (1999-2003)
Andre generasjon, Nuova Punto («Ny Punto»), med intern modellkode Project 188, ble lansert i 1999. Både design, chassis og interiør var splitter nytt, og den nye Punto ble også den første Fiat-modellen som bar den opprinnelige runde Fiat-logoen, for å feire Fiats 100-årsjubileum.
Mark 2 B (2003–)
I oktober 2005 inngikk den serbiske bilprodusenten Zastava en avtale med Fiat om produksjon av Punto på lisens, under navnet Zastava 10.
Grande Punto (2005-2018)
Grande Punto anses som tredje generasjon Punto, med intern modellkode Project 199. Den ble presentert på bilutstillingen i Frankfurt i 2005, og ble tilgjengelig for salg senere samme år. Modellen er designet av Giorgetto Giugiaro og bygges på Fiats «Small»-plattform 199.
Motorvalgene er 1.2-liter 8v, 1.4-liter 8v og 1.4-liter 16v bensinmotorer, samt fire dieselmotorer: to 1.3-litersutgaver med henholdsvis 75 og 90 hestekrefter samt to 1.9-litersutgaver med henholdsvis 120 og 130 hk. I 2007 ble også en ny 1.4-liters bensinmotor med turbo lansert.
Grande Punto oppnådde fem stjerner i EuroNCAPs krasjtest for passasjersikkerhet, og tre stjerner for fotgjengersikkerhet.
Utenfor Europa
Fiat introduserte Punto i Australia i 2006, og det er dermed den første Fiat-modellen tilgjengelig i Australia siden 1989. Grande Punto er også lansert i Chile, Mexico og Den dominikanske republikk i både bensin- og dieselutgaver bygget i Italia. I resten av Sør-Amerika selges Grande Punto produsert på Fiats fabrikk i Brasil.
Grande Punto ble også tilgjengelig i Sør-Afrika i 2006, og en sedanutgave av Punto, kalt Fiat Linea, selges også på enkelte markeder.
Punto i motorsport
Punto har vært svært populær blant amatør-racerførere, mye på grunn av sin lave pris og lett tilgjengelige reservedeler. Flere konkurranse- og homologerte utgaver av Punto har også blitt produsert, blant annet Punto Rally, S1600 og Punto Abarth. En ny rallymodell basert på tredje generasjon Punto, Super 2000 Punto Abarth, ble presentert i 2005. Den er firehjulsdrevet og utstyrt med en 2.0-liters motor med 280 hestekrefter.
Andrew Weibrecht
Andrew Weibrecht (født 10. februar 1986 i Lake Placid) er en amerikansk alpinist.
Han debuterte i verdenscupen i alpint 30. november 2006 og beste verdenscup-plassering så langt er en 10.-plass fra 2007.
Han ble tatt ut til å representere USA under Vinter-OL 2010 og tok bronse i Super-G-konkurransen – en stor overraskelse, ettersom han tidligere ikke hadde vært på pallen i noe verdenscuprenn. Rennet ble for øvrig vunnet av Aksel Lund Svindal med Bode Miller på sølvplass.
Mexicali
Mexicali er en meksikansk kommune, by og hovedstad i delstaten Baja California. Navnet Mexicali kommer fra Mexico og California, da byen befinner seg ved grensen. I 2005 ble det registrert 856 000 innbyggere i byen og folketallet vokser. Byen var den 13. største i Mexico samme år. Blant befolkningen i Mexicali er det mange med kinesisk, arabisk og afrikansk opphav. Mexicali er kjent for varme sommerdager hvor temperaturen kan komme opp i 50 °C.
Catching Features
Catching Features er et orienteringsvideospill laget av Greg Walker. Dette er et prosjekt han har jobbet med på sin egen fritid i flere år. Til vanlig jobber han i et spillutviklingsfirma Pandemic Studios i Los Angeles.
CF er et videospill som dreier seg om orientering. Man løper gjennom et tredimensjonalt terreng (skog, park, by eller hva som helst) med kart og kompass, og man skal gjennomføre en orienteringsløype akkurat som i virkelig orientering. Det fysiske aspektet mangler, men de o-tekniske utfordringene er i til stede. Man må ta raske avgjørelser, ta ut veivalg, grovorientere, finorientere, og hele tiden prøve å finne den beste traseen i terrenget, både om dagen og om natta (nattorientering er med).
Det er også mulig å delta i online orienteringskonkurranser på Internett. Hver konkurranse er åpen i et gitt tidsrom og i dette tidsrommet kan man når som helst delta. Når konkurranseperioden er over, går seieren til den som har best tid. Man kan løpe så mange ganger man vil, men det er kun første forsøk som teller. Etter løpet kan man i et intuitivt system sammenlikne veivalg og strekktider med de andre løperne, og du kan se løpet i reprise med «GPS». Hvis man vil kan man legge ut egne kart og konkurranser. Alle som deltar i online-konkurranser havner på rankinglista på spillets hjemmeside. Fra tid til annen kan man også delta i spesielle turneringer med premier. I fjor ble Orienteering Today Catching Features World Series 2006 arrangert, sponset av kjente aktører som Vavrys og Moscompass.
Induviduelle løyper spilles med intervall- eller fellesstart mot virtuelle motstandere. Etter hver løype får du poeng basert på de andre løperne den dagen. Når du får nok poeng åpnes ny løyper.
Siden starten har CF blitt levert med en kart-editor som man kan lage sine egne kart med. Det følger også med en kartgenerator («randomizer») som kan spytte ut nye kart i det uendelige. Men disse kartene er ikke er spesielt realistiske eller varierte. Men med den siste store CF-oppdateringen som ble sluppet den 13. oktober 2006 fulgte det med et nytt program som svært enkelt lar deg importere et hvilket som helst orienteringskart i OCAD-format og konvertere det til et terreng som kan brukes i spillet. Dette har gjort at det nå florerer av høyst varierte og interessante kart i online-konkurransene. I tillegg bringer dette med seg til nå uante muligheter for tredimensjonal visualisering av orienteringskart.
Landkreis Delitzsch
Landkreis Delitzsch var en Landkreis i Fristaten Sachsen, som ble opprettet den 1. august 1994 gjennom en sammenslåing av kretsene Kreis Delitzsch og Landkreis Eilenburg.
I forbindelse med kretsreformen i Sachsen i 2008 ble den slått sammen med den tilgrensende Landkreis Torgau-Oschatz til den nye kretsen Landkreis Nordsachsen.
Insulin
Insulin brukes i behandlingen av visse typer diabetes mellitus. Pasienter med Type 1 diabetes er avhengige av å få tilført insulin ved injeksjoner flere ganger daglig for å overleve på grunn av total mangel på egenprodusert insulin. Pasienter med Type 2 diabetes har enten forholdsvis lav insulinproduksjon eller de har ulike grader av insulinresistens, og i en del tilfeller brukes insulin i behandlingen av disse når annen medisinering og diett ikke er tilstrekkelig for å regulere blodsukkeret. Bruken av insulin i behandlingen av Type 2 diabetes har økt de senere årene, ikke minst fordi gjennomsnittlig debutalder for denne sykdommen blir stadig lavere.
Oppdagelse og karakterisering
I 1869 studerte den tyske medisinstudenten Paul Langerhans strukturen av bukspyttkjertelen gjennom et nytt mikroskop da han la merke til noen tidligere uidentifiserte celler spredt rundt i kjertelvevet. Funksjonen til disse små klumpene med celler, senere kjent som de Langerhanske øyer, var ukjent, men Edouard Laguesse argumenterte for at de utskilte et sekret som var med å regulere fordøyelsen.
I 1889 fjernet den tyske legen Oscar Minkowski bukspyttkjertelen fra en frisk hund for å påvise denne antatte rollen i fordøyelsen. Flere dager etter at hundens bukspyttkjertel var fjernet, oppdaget Bernardo Houssay, Minkowskis dyrepasser, en fluesverm som ernærte seg på hundens urin. Ved nærmere undersøkelse fant de ut at hunden utskilte sukker i urinen, og påviste for første gang sammenhengen mellom bukspyttkjertelen og diabetes mellitus. I 1901 ble et nytt viktig steg tatt av Eugene Opie da han tydelig viste at Diabetes mellitus… er forårsaket av ødeleggelse av de Langerhanske øyer og opptrer kun når disse legemene er delvis eller helt ødelagt. Før dette var båndet mellom bukspyttkjertelen og diabetes åpenbar, men ikke øyenes konkrete egenskaper.