cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jeremy Wotherspoon
Jeremy Lee Wotherspoon (født 26. oktober 1976 i Humboldt, Saskatchewan) er en kanadisk tidligere skøyteløper og nåværende skøytetrener. Fra 2015 var han skøytetrener for Norges Skøyteakademi etter tidligere å ha vært skøytetrener ved skøyteakademiet i Inzell. I april 2016 ble det klart at Wotherspoon skulle inn i trenerteamet til Norges Skøyteforbund hvor han skal fokusere på sprint-treningen i forbundsgruppa.
Jesús (Atenas)
Jesús, vanligvis omtalt som Barrio Jesús, er et distrikt i kantonen Atenas i Costa Rica. Jesús hadde 3 631 innbyggere i 2011. Distriktet befinner seg vest i kantonen.
Parsifal (opera)
Forhistorie
Operaen foregår i Gralens rike, gralstemplets hall og Klingsors rike, Nord-Spania. Tidsmessig foregår den i tidlig middelalder.
Gralordenens regler tilsier at bare den som er i stand til å forsake kjødets lyst, kan få adgang til å nyte godt av gralens mirakuløse kraft. Gralen er etter tradisjonen et kar eller en kalk som inneholder Kristi blod fra korset. Klingsor som antok han ikke hadde nok motstandskraft til å stå imot fristelsene, kastrerte seg selv. Likevel nektet gralbrødrene ham tilgang til kraften. Klingsor hevnet seg ved å bygge et slott, der det fantes blomstrende hager og erotiske fristelser. Det førte til at gralbrødrene, stadig brøt sitt sølibat. Også Gralkongen selv, Amfortas, ga seg hen til den forføreriske Kundry. Den hellige lansen var den som ble brukt til å gi Jesus nådestøtet på korset. Klingsor stjal lansen og såret Amfortas med den. Såret kan ikke leges før «en ren dåre som er blitt vitende gjennom medlidenhet» frelser ham og bringer lansen tilbake igjen.
Første akt
I en skog nær gralens og gralsriddernes hjem vekker Gurnemanz, den eldste ridderen, sine unge væpnere og leder dem i bønn. Han ser Amfortas, gralsriddernes konge og følget hans nærme seg. Amfortas har blitt skadet av sitt eget hellige spyd, og såret vil ikke leges.
Forspill med en varighet på ca. 9–13 minutter.
Gurnemanz spør om nytt om kongens helse. Ridderen forteller at kongen har lidd i løpet av natten og har gått tidlig for å bade i den hellige innsjøen. Væpnerne ber Gurnemanz om å forklare hvordan kongens skade kan leges, men han unngår spørsmålet deres og en vilter kvinne – Kundry – styrter inn. Hun gir Gurnemanz en flaske med helbredende balsam, hentet fra Arabia, for å lette kongens smerte og kollapser deretter, utmattet.
Amfortas ankommer, båret på en båre av gralsridderne. Han roper på Gawain, hvis forsøk på å lindre kongens smerte mislyktes. Han blir fortalt at Gawain har reist igjen for å søke et bedre botemiddel. Idet han reiser seg litt i båren, sier kongen at å reise uten tillatelse («Ohn 'Urlaub?») er den slags impulsivitet som førte han inn i Klingsors rike og til hans undergang. Han aksepterer helbredelsesdrikken fra Gurnemanz og prøver å takke Kundry, men hun svarer brått at takk ikke vil hjelpe og oppfordrer ham videre til badet hans.
Et orkesterintervall på omtrent 4 minutter.
De ankommer gralstemplets hall, der ridderne samles for å motta nattverd («Zum letzten Liebesmahle»). Stemmen til Titurel høres og beordrer sønnen Amfortas å avduke gralen. Amfortas er ødelagt av skam og lidelse («Wehvolles Erbe, dem ich verfallen»). Han er vokter for disse hellige relikviene, men har likevel falt for fristelsen og mistet spydet. Han erklærer seg uverdig for sitt embete. Han roper på tilgivelse («Erbarmen! Erbarmen!»), men hører bare løftet om at han en dag vil bli forløst av den rene dåren.
Da ungdommen hørte Amfortas klage, ser det ut til at han lider sammen med ham og klamrer seg til hjertet. Ridderne og Titurel oppfordrer Amfortas til å avduke gralen («Enthüllet den Gral»), som han pliktoppfyllende gjør. Den mørke hallen er nå badet i lyset av gralen mens ridderne mottar nattverd. Gurnemanz hinter til ungdommen om å delta, men han virker fortryllet og gjør det ikke. Amfortas er ikke med på å ta nattverd, og når seremonien avsluttes, kollapser han i smerte og blir ført bort. Sakte tømmes hallen og etterlater bare den unge mannen og Gurnemanz, som spør ham om han har forstått det han har sett. Når gutten ikke kan svare, avviser Gurnemanz ham som bare en tosk og sender ham ut med en advarsel om å jakte gjess, hvis han må, men å la svanene være i fred. En stemme fra høyt oppe gjentar løftet: «Den rene dåren, opplyst av medfølelse».
Andre akt
Klingsors magiske slott. Klingsor maner frem Kundry og vekker henne fra søvnen. Han kaller henne med mange navn: urdjevelinne (Urteufelin), helvetes rose (Höllenrose), Herodias, Gundryggia og, til slutt, Kundry. Hun er nå forvandlet til en veldig forlokkende kvinne, som da hun en gang forførte Amfortas. Hun håner Klingsors lemlestede tilstand ved å spørre sarkastisk om han er kysk («Ha ha! Bist du keusch?»), men hun kan ikke motstå hans makt. Klingsor observerer at Parsifal nærmer seg og påkaller sine forheksede riddere for å kjempe mot gutten. Klingsor ser på hvordan Parsifal overvinner ridderne hans, og at de flykter. Klingsor ønsker ødeleggelse over hele ridderordenen.
Klingsor ser den unge mannen går bort til den fortryllede hagen hans og kaller på Kundry for å oppsøke gutten og forføre ham, men når han snur seg, ser han at Kundry allerede har satt i gang med oppgaven sin. Den triumferende ungdommen befinner seg i en vidunderlig hage, omgitt av vakre og forførende blomsterpiker. De kaller på ham og kretser seg om ham mens de klandrer ham for å ha såret deres elskere («Komm, komm, holder Knabe!»). De sloss og krangler innbyrdes for å vinne hans hengivenhet, til det punktet at han er i ferd med å flykte, men så roper en stemme: «Parsifal!» Han husker nå at dette navnet er det moren hans kalte ham da hun dukket opp i drømmene hans. Blomsterpikene trekker seg tilbake og kaller ham en dåre, og de lar Parsifal og Kundry være alene.
Parsifal lurer på om hagen er en drøm og spør hvordan det kan ha seg at Kundry vet navnet hans. Kundry forteller ham at hun lærte det av moren hans («Ich sah das Kind an seiner Mutter Brust»), som hadde elsket ham og prøvd å skjerme ham mot farens skjebne, moren han hadde forlatt og som til slutt hadde dødd av sorg. Hun avslører mange deler av Parsifals historie for ham, og han er rammet av anger og klandrer seg selv for morens død. Han synes han er forferdelig dum siden han glemt henne. Kundry forteller at denne erkjennelsen er et første tegn på forståelse, og at hun med et kyss kan hjelpe ham med å forstå morens kjærlighet. Mens de kysser, trekker Parsifal seg plutselig tilbake i smerte og roper Amfortas navn: han kjenner den sårede kongens smerte brenne i sin egen side og forstår nå Amfortas lidelse under gralsseremonien («Amfortas! Die Wunde! Die Wunde!»). Fylt av den nyvunne medfølelsen avviser Parsifal Kundrys fremskritt.
Rasende etter at strategien hennes mislyktes, sier Kundry til Parsifal at hvis han kan føle medfølelse med Amfortas, så burde han også kunne føle det for henne. Hun har blitt forbannet i århundrer, hvileløs, fordi hun så frelseren på korset og lo av hans smerter. Nå kan hun aldri gråte, bare håne, og hun er Klingsors slave. Parsifal avviser henne igjen, men ber henne deretter lede ham til Amfortas. Hun ber ham bli hos henne i bare en time, og så tar hun ham til Amfortas. Når han fremdeles nekter, forbanner hun ham til å vandre uten å finne gralsrike, og til slutt ber hun sin mester Klingsor om å hjelpe henne.
Klingsor dukker opp på vollen og kaster spydet mot Parsifal, men det stopper midt i luften, over hodet på ham. Parsifal griper spydet og lager korsets tegn med det. Slottet kollapser og den fortryllede hagen visner og blir til en ørken. Idet Parsifal forlater stedet, forteller han Kundry at hun vet hvor hun kan finne ham.
Tredje akt
Musikalsk innledning på ca. 4–6 minutter. Scenen åpner på en eng ved en vannkilde i gralens rike, men mange år senere. Gurnemanz er nå eldre og krokete. Det er langfredag. Han hører stønn i nærheten av eremitthytta og oppdager Kundry bevisstløs i underskogen, slik han hadde gjort mange år tidligere («Sie! Wieder da!»). Han gjenoppliver henne ved å bruke vann fra den hellige kilden, men hun sier bare ordet «tjene» («Dienen»). Gurnemanz lurer på om det er en mening med hennes gjenkomst på denne spesielle dagen. Når han ser inn i skogen oppdager han en figur nærme seg, bevæpnet og i full rustning. Den fremmede er iført hjelm og eremitten kan ikke se hvem det er. Gurnemanz spør ham og klandrer ham for å være bevæpnet på hellig grunn og på en hellig dag, men får ikke noe svar. Til slutt fjerner skikkelsen hjelmen, og Gurnemanz kjenner igjen gutten som skjøt svanen, og ser med glede at han bærer det hellige spydet.
Parsifal forteller om sitt ønske om å vende tilbake til Amfortas («Zu ihm, des tiefe Klagen»). Han forteller om sin lange reise, hvordan han vandret i årevis, uten å finne en vei tilbake til gralen. Han hadde ofte blitt tvunget til å kjempe, men brukte aldri spydet i kamp. Gurnemanz forteller ham at forbannelsen som hindrer Parsifal i å finne den rette vei nå er opphevet, men at Amfortas i hans fravær har sluttet å avduke gralen, og at mangelen på dens livsbringende egenskaper har forårsaket Titurels død. Parsifal blir overvunnet av anger og klandrer seg selv for alt som har skjedd. Gurnemanz forteller ham at i dag er dagen for Titurels begravelse, og at Parsifal har en stor plikt å utføre. Kundry vasker føttene til Parsifal og Gurnemanz salver ham med vann fra den hellige kilden, og erklærer ham som den rene dåren, opplyst av medfølelse, og som den nye kongen av gralridderne.
Parsifal ser på og kommenterer engens skjønnhet. Gurnemanz forklarer at i dag er langfredag, når hele verden blir fornyet. Parsifal døper den gråtende Kundry. Ringende klokker høres i det fjerne. Gurnemanz sier «Middag: timen er kommet. Min herre, la din tjener lede deg!» («Mittag: - Die Stund ist da: gestatte Herr, dass dich dein Knecht geleite») – og alle tre setter kursen mot gralsborgen. Et dystert orkesterintervall («Mittag») fører til en høytidelig samling av ridderne.
Inne i gralstemplets hall blir Amfortas ført frem for gralhelligdommen og Titurels kiste. Han roper ut og ber sin avdøde far om å gi ham hvile fra lidelsene og uttrykker ønsket om følge ham i døden («Mein Vater! Hochgesegneter der Helden!»). Gralsridderne ber Amfortas lidenskapelig om å avduke gralen igjen, men i et vanvidd sier han at han aldri mer vil avduke gralen. Han befaler ridderne i stedet å drepe ham og avslutte lidelsen og skammen han har brakt over dem. I dette øyeblikket trer Parsifal fram og sier at bare ett våpen kan helbrede såret («Nur eine Waffe taugt»). Han berører Amfortas side med spydet og både helbreder og frikjenner ham. Parsifal befaler avdukingen av gralen. Mens alle tilstede kneler, synker Kundry, løst fra forbannelsen, livløs i bakken mens en hvit due stiger ned og svever over Parsifal.
Reaksjoner
Siden Parsifal i utgangspunktet bare kunne sees i Bayreuth, var mange tilstede under den første fremføringen i 1882. Reaksjonene var ulike. Noen mente at Parsifal markerte en svekkelse av Wagners evner. Kritikeren Eduard Hanslick hevdet at «den tredje akten kan regnes som den mest enhetlige og mest stemningsfulle. Den er ikke den rikeste musikalsk», og fortsetter med å merke seg «og Wagners kreative krefter? For en mann på hans alder og hans metode de er forbløffende... [men] Det ville være tåpelig å erklære at Wagners fantasi, og spesielt hans musikalske oppfinnelse, har beholdt nyvinningen og fasiliteten fra tidligere. Man kan ikke unngå å skjelne sterilitet og prosaiskhet, sammen med økende langtekkelighet.»
Dirigenten Felix Weingartner fant at: «blomsterpikenes kostymer viste ekstraordinær mangel på smak, men syngingen var uten sidestykke... Da sceneteppet hadde blitt senket ned på den siste scenen og vi gikk ned bakken, syntes jeg å høre ord fra Goethe 'og du kan si at du var til stede.' Parsifal-forestillingene i 1882 var kunstneriske begivenheter av høyeste interesse, og det er min stolthet og glede at jeg deltok i dem.»
Hugo Wolf var student under 1882-festivalen, men likevel klarte han å finne penger til billetter for å se Parsifal to ganger. Han kom overveldet ut: «Kolossalt – Wagners mest inspirerte, sublimeste skapelse.» Han gjentok denne oppfatningen i et postkort fra Bayreuth i 1883: «Parsifal er uten tvil det vakreste og mest sublime verket i hele kunsten.» Gustav Mahler var også til stede i 1883 og han skrev til en venn: «Jeg kan knapt beskrive min nåværende tilstand for deg. Da jeg kom ut av festspillhuset, helt trollbundet, forsto jeg at den største og mest smertefulle åpenbaringen nettopp hadde blitt vist for meg, og at jeg ville bære den uberørt resten av mitt liv.» Max Reger bemerket ganske enkelt at «Da jeg først hørte Parsifal i Bayreuth, var jeg femten. Jeg gråt i to uker og ble deretter musiker.» Alban Berg beskrev Parsifal i 1909 som «storslått, overveldende». Jean Sibelius som besøkte festivalen i 1894, sa: «Ingenting i verden har gjort et så overveldende inntrykk på meg. Alle mine innerste hjertestrenger banket (...) Jeg kan ikke begynne å fortelle deg hvordan Parsifal har forført meg. Alt jeg gjør virker så kaldt og svakt ved siden av det. Det er virkelig noe.» Claude Debussy hevdet at karakterene og handlingen var latterlig, men likevel skrev han i 1903 at den musikalsk var: «uforlignelig og forvirrende, fantastisk og sterkt. Parsifal er et av de vakreste monumentene av lyd som noensinne er hevet til musikkens rolige herlighet.» Han skulle senere skrive til Ernest Chausson at han hadde slettet en scene han hadde nettopp skrevet for sin egen opera Pelléas et Melisande fordi han i musikken hadde oppdaget «spøkelset til den gamle Klingsor, alias R. Wagner».
Mark Twain besøkte festivalen i 1891, og ga en syrlig rapport: «Jeg var ikke i stand til å oppdage noe i Parsifals vokale deler som med sikkerhet kunne kalles rytme eller melodi eller... Sang! I Parsifal er det en eremitt ved navn Gurnemanz som står på scenen på ett sted og øver time for time, mens først en og deretter en til av rollebesetning tåler det han kan av det og trekker seg deretter tilbake for å dø.»
Fremføringsstandarder kan ha bidratt til slike reaksjoner; George Bernard Shaw kommenterte i 1894 at: «Åpningsforestillingen av Parsifal denne sesongen var, fra det rent musikalske synspunktet, så langt som de viktigste sangerne gjaldt, ganske enkelt en avskyelighet. Bassen ropte, tenoren skrålte, barytonen sang flatt og sopranen, da hun i det hele tatt nedlot seg til å synge og ikke bare ropte ordene sine, skrek...»
Mens han arbeidet med Vårofferet reiste Igor Stravinskij til Bayreuth-festivalen (på invitasjon av Sergej Djagilev) for å se verket. Stravinskij ble frastøtt av festivalens «kvasireligiøse atmosfære». Stravinskijs motvilje kan ha sammenheng med hans agnostisisme.
Jeremy Wotherspoon
Wotherspoon tok sine første seire i verdenscupen i 1997. I 1998 tok han sølvmedalje på 500 meter under Vinter-OL 1998 i Nagano, Japan.
Parsifal (opera)
Kritikk og innflytelse
Som Wagners siste verk har Parsifal vært både innflytelsesrik og kontroversiell. Bruken av kristne symboler i Parsifal (gral, spyd, referanser til forløseren) sammen med begrensningen til Bayreuth i nesten 30 år førte noen ganger til at forestillinger ble sett på nesten som et religiøst ritual. Imidlertid refererer Wagner faktisk aldri til Jesus Kristus ved navn i operaen, bare til «Forløseren». I essayet Religion und Kunst beskrev Wagner selv bruken av kristne motiver slik:
Jeremy Wotherspoon
I perioden 1998-2004 dominerte han sprintøvelsene. Han har satt 15 verdensrekorder på 500, 1,000 meter og sprint firkamp, og har vunnet sprint-VM fire ganger (1999, 2000, 2002 og 2003), og har 11 sammenlagtseire i verdenscupen (seks på 500 meter og fem på 1,000 meter). Under Vinter-OL 2002 i Salt Lake City, USA var Wotherspoon favoritt til å vinne 500 meter, men han falt i starten av det første løpet, og da hjalp det lite at han hadde beste tid i det andre løpet.
Parsifal (opera)
Kritikk og innflytelse
"«Når religion blir kunstig, har kunsten en plikt til å redde den. Kunsten kan vise at symbolene som religioner vil få oss til å tro bokstavelig talt er sanne, faktisk er figurative. Kunsten kan idealisere disse symbolene, og derved avsløre de dype sannhetene de inneholder.»"
Kritikeren Eduard Hanslick protesterte mot den religiøse atmosfæren rundt Parsifal, selv under premieren: «Spørsmålet om Parsifal virkelig skulle holdes tilbake fra alle teatre og begrenses til... Bayreuth var naturligvis på alles tunger... Jeg må her si at kirkescenene i Parsifal ikke gjorde det støtende inntrykket på meg som jeg og andre ble ledet til å forvente fra å lese librettoen. De er religiøse situasjoner – men for all sin alvorlige verdighet er de ikke i kirkens stil, men fullt i operaens stil. Parsifal er en opera, kall den en 'scenefestival' eller et 'innvielses-festspill' hvis du vil.»
Jeremy Wotherspoon
I 2007 tok Wotherspoon en pause fra skøytene. Han kom tilbake foran sesongen 2007/08, bedre forberedt enn noen gang. Han startet sesongen med å sette ny verdensrekord på 500 meter med 34,03 under verdenscupåpningen i Utah Olympic Oval, Salt Lake City.
Parsifal (opera)
Nietzsche
Friedrich Nietzsche, som opprinnelig var en av Wagners forkjempere, valgte å bruke Parsifal som grunnlag for bruddet med Wagner; en lengre kritikk av Parsifal åpner det tredje essayet («Hva er betydningen av asketiske idealer?») i boken Moralens genealogi. I Nietzsche contra Wagner skrev han:
Jeremy Wotherspoon
Wotherspoon mottok Oscarstatuetten for sesongen 2007/08.
Parsifal (opera)
Nietzsche
"«Parsifal er et verk av troløshet, hevngjerrighet, et hemmelig forsøk på å forgifte livsforutsetningene – et dårlig verk. Forkynnelsen av kyskhet forblir en oppfordring til anti-natur: Jeg forakter alle som ikke opplever Parsifal som et forsøkt attentat på grunnleggende etikk.»"
Rasismedebatt
Det relaterte spørsmålet om operaen inneholder et spesifikt antisemittisk budskap, blir også diskutert. Noen av Wagners samtidige og kommentatorer (f.eks. Hans von Wolzogen og Ernest Newman) som analyserte Parsifal i detalj, nevner ingen antisemittiske tolkninger. Kritikerne Paul Lindau og Max Nordbeck, som var til stede ved verdenspremieren, bemerket i sine anmeldelser hvordan verket stemte overens med Wagners antisemittiske følelser. Nyere kommentatorer fortsetter å fremheve operaens antatt antisemittiske karakter, og finner korrespondanser med antisemittiske passasjer som finnes i Wagners skrifter og artikler fra perioden.
Dirigenten av premieren var Hermann Levi, hoffdirigenten ved Münchenoperaen. Siden kong Ludwig sponset produksjonen ble mye av orkesteret hentet fra rekkene til Münchenoperaen, inkludert dirigenten. Wagner motsatte seg at Parsifal ble ledet av en jøde (Levis far var faktisk en rabbiner). Wagner foreslo først at Levi skulle konvertere til kristendommen, noe Levi nektet å gjøre. Wagner skrev da til kong Ludwig at han hadde bestemt seg for å godta Levi til tross for at (hevdet han) han hadde mottatt klager om at «av alle stykker, dette mest kristne verket» skulle dirigeres av en jøde. Da kongen uttrykte sin tilfredshet med dette, og svarte at «i utgangspunktet er alle mennesker brødre», skrev Wagner til kongen at han «anså den jødiske rase som den fødte fienden av den rene menneskehet og alt edelt ved den».
Det er blitt hevdet at Parsifal ble avvist som «ideologisk uakseptabel» under det tredje riket, og at nazistene la ned et de facto forbud mot Parsifal. Det var faktisk 26 forestillinger ved Bayreuth-festivalen mellom 1934 og 1939 og 23 forestillinger ved Deutsche Oper i Berlin mellom 1939 og 1942. Imidlertid ble ikke Parsifal fremført ved Bayreuth-festivalen under andre verdenskrig.
Ledemotiver
Et ledemotiv er et gjentakende musikalsk tema innenfor et bestemt musikkstykke, assosiert med en bestemt karakter, gjenstand, begivenhet eller følelse. Wagner er den komponisten som oftest assosieres med ledemotiver, og Parsifal bruker dem flittig. Wagner identifiserte eller nevnte ikke ledemotiver i partituret til Parsifal (mer enn han gjorde i noen av de andre partiturene hans), selv om kona Cosima nevner uttalelser om noen av dem i dagboken hennes. Imidlertid navngav og skrev Wagners tilhengere (spesielt Hans von Wolzogen hvis guide til Parsifal ble utgitt i 1882), om og henviste til disse motivene, og de ble fremhevet i piano-utgaver av partituret. Wagners egen reaksjon på slik navngiving av motiver i partituret var avsky: «Til slutt tror folk at slikt tull skjer etter mitt forslag.»
Kromatikk
Mange musikkteoretikere har brukt Parsifal til å utforske vanskeligheter med å analysere kromatikken på slutten av 1800-tallet. Teoretikere som David Lewin og Richard Cohn har utforsket viktigheten av visse tonehøyder og harmoniske progresjoner både i strukturering og symbolisering av verket. De uvanlige harmoniske progresjonene i ledemotivene som strukturerer stykket, så vel som den tunge bruken kromatikk i akt 2, gjør det til et vanskelig verk å analysere musikalsk.
Parsifal-klokkene
Klokkene som kaller ridderne til gralsseremonien i Monsalvat i akt 1 og 3 har ofte vist seg å være problematiske å iscenesette. For de første oppføringene av Parsifal i Bayreuth fikk Wagner Parsifal-klokken, en pianoramme med fire strenger, konstruert som erstatning for kirkeklokker. Under de første fremføringene ble klokkene kombinert med tam-tam og gong. Imidlertid ble klokken brukt med tuba, fire tam-tamer innstilt på tonehøyden til de fire klokkenotene og en annen tam-tam som en virvel utføres på ved hjelp av en trommestikk. I dagens forestillinger har Parsifal-klokken blitt erstattet med rørklokker eller synthesizere for å produsere de ønskede notene.
Innspillinger av Parsifal
Blant studioinnspillingene har de av Georg Solti (1972), Herbert von Karajan (1980) og Daniel Barenboim (1990) (de to sistnevnte som begge dirigerer Berlinfilharmonien) fått gode anmeldelser. von Karajan-innspillingen ble kåret til «Årets plate» under Gramophone Awards 1981. Også høyt ansett er en innspilling av Parsifal dirigert av Rafael Kubelík. Opprinnelig spilt inn for Deutsche Grammophon, men aldri utgitt, som nå er tilgjengelig på Arts Archives-etiketten.
Under sendingen av «BBC Radio 3 CD Review - Building a Library» den 14. desember 2013 undersøkte musikkritiker David Nice innspillinger av Parsifal og anbefalte innspillingen fra 1980 av Symphonieorchester des Bayerischen Rundfunks, Rafael Kubelik (dirigent), som det beste tilgjengelige valget.
Emidio Taliani
Emidio Taliani (født 19. april 1838 i Montegallo, død 24. august 1907 i Montegallo) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet den romerske kurie og til det pavelige diplomati. Han ble nuntius i Østerrike 1896.
Han ble kreert til kardinal 22. juni 1903 av pave Leo XIII, noen uker før pavens død, med San Bernardo alle Terme som tittelkirke. Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X. Talianis deltakelse på pavevalget var ikke helt uomstridt, for han var bare kardinal på papiret og hadde verken mottatt den røde biretta eller kardinalsringen. Disse kardinalsstandens insignier fikk han (og de seks andre som den avdøde pave hadde utnevnt kort før sin død) så den 12. november 1903 overrakt av Pius X.
Emidio kardinal Taliani døde 24. august 1907, i en alder av 69 år, og ble lagt i familiegraven i Ascoli Piceno.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Royal Pavilion
Royal Pavilion i Brighton i Storbritannia er en bygning som tidligere har tilhørt det britiske kongehuset. Den ble bygget tidlig på 1800-tallet som et feriested ved havet for kronprinsen. Bygningen benevnes ofte som «Brighton Pavilion», og byggestilen er indisk-gotisk, som var vanlig i India på 1800-tallet. I 1849 ble bygningen solgt av staten til byen Brighton og brukes idag til banketter, kurs og bryllup.
Paviljongens tilblivelse
Prinsregenten, som senere ble Georg IV, besøkte Brighton første gang i 1783 etter råd fra sin lege som mente sjøvann ville være bra for prinsens podagra. I 1786 leide han et hus i området Old Steine i Brighton, i god avstand fra hoffet kunne han også ha kontakt med sin elskerinne Maria Anne Fitzherbert. Arkitekten Henry Holland ble snart engasjert i å utvide bygningen. Prinsen kjøpte også mer land rundt eiendommen, og i 1803 ble det bygget en rideskole og staller i indisk stil, tegnet av William Porden.
Mellom 1815 og 1822 ble eiendommen ombygget under ledelse av John Nash og det er hans arbeid som kan sees idag. Palasset gir et slående inntrykk i sentrum av Brighton, med et typisk indisk eksteriør. Bygningens fantasifulle innredning er både indisk og kinesisk-inspirert.
Kjøpt av byen Brighton
Etter Georg IVs død i 1830 ble palasset også brukt av hans etterfølger, Vilhelm IV, men etter dronning Victorias siste besøk i Brighton i 1845 ønsket staten å selge stedet. I 1849 ble så palasset solgt til byen for 53 000 pund.
Dagens paviljong
Under første verdenskrig ble palasset brukt som sykehus for sårede indiske og karibiske soldater. I dag er paviljongen åpen for besøkende og benyttes for kurs, banketter og bryllup.
Liste over kulturminner i Alvdal
Liste over kulturminner i Alvdal er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Alvdal. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
EM i kjelkehockey
EM i kjelkehockey arrangeres av Den internasjonale paralympiske komité (IPC) og har vært arrangert tre ganger siden 2005.
Det ble arrangert et EM i 1999 også, som en del av Sollefteå Winter Games, men dette regnes ikke som et offisielt EM. Kun tre lag deltok; Sverige vant, foran Norge og Japan.
Toichi Suzuki
Karriere
Toichi Suzuki startet sin profesjonelle karriere i Cerezo Osaka i 2017. Han har også spilt for Shonan Bellmare.
Landslaget
Han ble tatt ut i Japans tropp til VM i fotball U-20 2019.
Magistratgården
Magistratgården er en gård i kvadraturen i Oslo. Gården ligger i Dronningens gate 11. Gaten var den ytterste mot havnen i Bjørvika til kvartalene utenfor ble anlagt etter en byutvidelse i 1657. Byggherre var Helge Bertelsen, og gården sto ferdig i 1647. Blant senere eiere kan nevnes Henrik Lachmann, Dominicus Vogt, kanselliråd Mogens Larsen Monsen, sagbrukseier Morten Leuch Elieson og stadsmegler Andreas Lie.
Gatenivået lå opprinnelig halvannen meter lavere enn nå, og derfor måtte Morten Elieson i 1758 anskaffe en ny port på høyere nivå. Over porten anbrakte han en steintavle med årstallet og sine egne og fruen våpen og initialer. Over porten ligger etter at porten ble løftet et ubrukelig rom med halv høyde. Ekteparet Elieson moderniserte også interiørene og oppførte en ny svalgang av utmurt bindingsverk mot bakgården. Tomten strakte seg tidligere ca. 60 meter innover i kvartalet og hadde uthus på tre sider.
Conradine Dunker beskrev i sine memoarer huset slik det så ut da det ble eid av stadsmegler Andreas Lie fra 1780. Hun beskrev huset som meget elegant, og skrev at en av stuene var kledt i gul silkedamask. I 1815 bodde eidsvollsmannen Georg Sverdrup til leie hos Lies enke i første etasje.
Da formannskapslovene ble innført i 1837, trengte kommunens administrasjon, Magistraten, større kontorplass enn den hadde i rådhuset, nabogården. Magistraten, ledet av den statlige embetsmann borgermesteren, holdt til i gården fra 1843 til 1870.
I 1870 ble gården igjen bolig for grosserer Johan Sommerschild Øwre fra Molde (sild, fisk og tran) og hans kone Anna Lemvig Bull. Fasaden fikk nye vinduer (de nåværende) og puss i nyklassisisme, og interiørene ble modernisert. I hans tid leide Deichman bibliotek lokaler i gården.
Tønsberg Middelalderfestival
Tønsberg Middelalderfestival er en festival i Tønsberg i Vestfold med ulike kulturaktiviteter løst knyttet til Tønsbergs rolle som en av åtte middelalderbyer i norsk historie, det vil si i byens storhetstid på 1200-tallet fram til den ødeleggende bybrannen i 1536. Underholdning og delarrangementer er særlig rettet mot barn og unge. De har blant annet bestått av oppvisninger og opptog i middelalderdrakter, markedsaktiviteter og formidling av middelalderhistorie til skolebarn.
Per Spildra i gjøglertruppen Stella Polaris startet Tønsberg Middelalderfestival i 1988. Den har siden blitt avholdt med ujevne mellomrom, og i 2011 ble festivalen arrangert for niende gang. Arrangementet avholdes vanligvis i løpet av tre dager en helg i mai eller juni.
Magistratgården
Gården ble fredet i 1927, og det medførte antagelig at fasadepussen ble hugget vekk så murverket igjen ble synlig. En ny eier i 1930-årene, AS Dronningens gate 11, ville oppføre et større nybygg. Etter rettssak 1947-48 ble det inngått forlik. Forhuset og en smal stripe av bakgården ble overdratt til Oslo kommune, og eieren fikk tillatelse til innenfor å oppføre det første høyhus i Kvadraturen.
Fortidsminneforeningens hovedadministrasjon har siden 1973 holdt til i bygningen.
Un certain regard
Un certain regard ble lansert i 1978 og er en del av det offisielle programmet på filmfestivalen i Cannes. Hvert år blir om lag 20 filmer utvalgt til å delta i denne konkurransen, og vinnerfilmen blir distribuert til kinoer i Frankrike. Un certain regard søker å trekke frem filmer som er noe mer atypiske enn resten av filmene som vises på Cannes, samt å skape oppmerksomhet rundt filmskapere som ennå ikke er så godt kjent.
Tønsberg Middelalderfestival
Tønsberg Middelalderfestival er blitt drevet som stiftelse siden 2002. Arrangementet støttes økonomisk av Tønsberg kommune og Vestfold fylkeskommune som hovedbidragsytere, samt av private sponsorer i det lokale næringslivet.
I 2011 var anslagsvis rundt 5000 betalende, pluss 1500 skolebarn, innom festivalen. Tønsberg Middelalderfestival sysselsatte da omkring 150 frivillige.
14. etappe i Tour de France 2006
2. sprint (i La Plaine)
Etter 160,5 km
2. klatring (Col de Peyruergue)
Etter 72,5 km, kategori 3
3. klatring (Col de Perty)
Etter 97 km, kategori 2
4. klatring (Col de la Sentinelle)
Etter 171 km, kategori 2
Afrikamesterskapet i håndball for menn 2016
Afrikamesterskapet i håndball for menn 2016 ble arrangert i Kairo i Egypt i 2016.
Vektløfting under Sommer-OL 2016
Vektløfting under Sommer-OL 2016 finner sted mellom 6. august og 16. august 2016 på Riocentro i Rio de Janeiro. Det vil konkurreres i 15 øvelser, 8 for menn og 7 for kvinner.
Cangwu
Cangwu (kinesisk: 苍梧县; pinyin:  Cāngwú Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Wuzhou.
Kulturminner
Li Jishens bosted (Li Jishen guju, 李济深故居) ble i 1996 tilføyd på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.
Samferdsel
Kinas riksvei 207 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.
Teng (Wuzhou)
Teng (kinesisk: 藤县; pinyin:  Téng Xiàn) er et fylke i den autonome regionen Guangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Wuzhou.
Befolkningen var på 195,495 innbyggere i 1999.
Taipinggeneralen Chen Yucheng stammet fra fylket Teng.
Antonio Banderas
Antonio Banderas (født José Antonio Domínguez Bandera 10. august 1960 i Málaga i Spania ) er en spansk skuespiller, filmprodusent og -regissør.
Personlig
I 2009 fikk Banderas fjernet en godartet svulst fra ryggen. Han fikk i 2017 et hjerteinfarkt, noe han hevdet «ikke var alvorlig» og «ikke førte til noen skader». I 2020 ble han diagnostisert med COVID-19 i forbindelse med Koronaviruspandemien i 2019–2020.
Kota Yamada
Kota Yamada (født 10. juli 1999) er en japansk fotballspiller.
Karriere
Kota Yamada startet sin profesjonelle karriere i Yokohama F. Marinos i 2017.
Landslaget
Han ble tatt ut i Japans tropp til VM i fotball U-20 2019.
Orekveldfly
Orekveldfly (Acronicta alni) er en sommerfugl som tilhører familien nattfly (Noctuidae). Den gråspraglete, voksne sommerfuglen er mindre oppsiktsvekkende enn del gule og svarte larven med tallrike lange, svarte, klubbeformede børster. Denne arten er ganske sjelden i Norge, men forekommer på Sørlandet og Østlandet.
Utseende
thumb|left|300px| Orekveldflyets larve er umiskjennelig
Ett middelsstort (vingespenn 36 – 43 mm), ganske mørkt grått nattfly med snøhvite bakvinger. Kroppen er ganske kraftig og kledt med lysgrå hår, antennene trådformede. Forvingene er spraglete i ulike nyanser av grått, ganske lys ved fremkanten og mørkere bakover. Bakvingene er snøhvite med en rad av små, mørke flekker langs ytterkanten. Larven er sylindrisk, svart med gule tverr-flekker, med mange, karakteristiske, kølleformede, svarte, lange børster.
Hydrogenlinjen
Hydrogenlinjen er en spektrallinje i emisjonsspekteret for nøytralt hydrogen. Den har en frekvens på 1420.40575 MHz og en bølgelende på ca. 21 cm. Den er spesielt viktig for radioastronomi ettersom den ligger innenfor det elektromagnetiske spekter for radiobølger. Hydrogenlinjen er brukt som målestokk for menneskenes høyde på plaketten på Pioneer romsondene
Whisky
Whisky (skotsk) eller whiskey (irsk og amerikansk engelsk) er brennevin som er destillert fra brygg av korn. Whisky produseres nå i flere land hvor de mest kjente er Irland og Skottland.
Hydrogenlinjen
Årsak
Absorpsjons- og emisjonslinjer oppstår når hydrogenatomet endrer energitilstand. Energitilstandene er kvantifiert og forskjellen mellom to tilstander vil tilsvare energien for den elektromagnetiske stråling som absorberes eller sendes ut. Nøytralt hydrogen består av et proton og et elektron. En av kvantetilstandene for disse partiklene er spinn, et indre angulært moment, som antar verdien -1/2 eller +1/2. På grunn av magnetisk vekselvirkning mellom protonet og elektronet vil energitilstanden for atomet være noe lavere dersom spinnene er motrettet en hvis de er likerettet, såkalt hyperfin struktur. Denne energiforskjellen er omkring 5,87•10-6 eV, og gir opphav til hydrogenlinjen når et elektron eller proton skifter spinn. Energien er i området en milliondel av den energien som opptrer ved sprang i orbital (ioniseringsenergien for hydrogen er 13.6 eV). Disse kvantesprangene gir opphav til fotoner i og omkring det synlige spekteret.
Orekveldfly
Levevis
Orekveldfly forekommer i fuktige, litt rike løvskoger. Larvene lever helst på svartor (Alnus glutinosa) eller bjørk (Betula spp.), av og til også på andre løvtrær. De voksne sommerfuglene fly i mai – juli.
Utbredelse
Arten forekommer i Europa, bortsett fra de sørligste og nordligste delene, og videre østover til Japan. I Norge forekommer den fåtallig på Sørlandet og den sørligste delene av Østlandet.
No Line on the Horizon
No Line on the Horizon er det tolvte studioalbumet fra det irske rockebandet U2, utgitt 27. februar 2009 i Irland, Nederland, Tyskland og Australia, 2. mars 2009 i resten av Europa og én dag senere i USA. Albumet er U2s første på fire år og fire måneder siden How to Dismantle an Atomic Bomb i 2004, noe som er bandets lengste opphold mellom to studioalbum i hele deres karriere.
Innspilling
U2 begynte egentlig arbeidet med det nye albumet i 2006 sammen med Rick Rubin, men materialet som ble produsert under disse innspillingene, ble ikke brukt på No Line on the Horizon. Bandet samarbeidet med produsentene Brian Eno og Daniel Lanois fra 2007-2008 og lot dem ta del i komponeringsdelen av prosessen. Albumet hadde opprinnelig planlagt utgivelsesdato i november 2008, men innen da hadde U2 skrevet omtrent 50-60 sanger og ønsket å fortsette å skrive. De siste innspillingene og den siste mixingen ble gjort i januar 2009. I et intervju med The Guardian 15. februar uttalte Bono at U2 planla utgivelse av enda et album innen slutten av 2009, hvor noe av det materialet som ikke kom med på No Line on the Horizon, ville bli brukt. Albumet, med arbeidstittelen Songs of Ascent, ble utsatt flere ganger og planlegges utgitt innen utgangen av 2010.
Albumet er innspilt i Fez i Marokko, i London, New York og i bandets eget studio i Dublin, Irland.
Forskjellige utgaver
No Line on the Horizon ble utgitt i fem forskjellige utgaver:
Dakota (andre betydninger)
Dakota kan vise til blant annet følgende:
Lekhnath Neupane
Lekhnath Nepane er en nepalsk politiker.
Rasmus Woxholt
Rasmus Dannevig Woxholt (født 1963) er en norsk rådgiver og advokat.
Fylkesvei 6206
Fylkesveg 6206 går mellom Hovseidet og Volstad på Ellingsøya i Ålesund kommune.
Whisky
Historikk
Destillasjonskunsten startet i Babylonia i Mesopotamia (nå Irak) så tidlig som det 2. årtusen f.Kr., med destillasjon av parfymer og aromater lenge før sprit. Destillasjonsprosessen ble brakt fra Afrika til Europa av maurere, hvor den ble brukt av klostre , primært for medisinsk bruk som behandling av for eksempel kolikk og kopper.
Fylkesvei 6206
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 388.
Whisky
Historikk
Mellom 1100 og 1300 spredte kunnskapen om destillasjon seg i Irland og Skottland, ved hjelp av irske klosterdestillerier. Siden De britiske øyer har lite druer til vinproduksjon ble øl brygget av bygg brukt i stedet, noe som resulterte i utviklingen av whisky.
Det første skriftlige dokument som nevner whisky er fra 1494 i "Scottish Exchequer Rolls" hvor det står å lese "Eight bolls of malt to Friar John Cor wherewith to make aquavitae".
Lekhnath Neupane
Han var president i All Nepal National Independent Student Union-Revolutionary (ANNISU(R) – den All-nepalske frie nasjonale studentunionen (revolusjonær), studentforbundet til partiet NKP (Maobadi).
Rasmus Woxholt
Woxholt har jobbet som politiinspektør i Oslo politidistrikt, vært rådgiver ved Oslo Børs og hatt stillingen direktør ved Næringslivets sikkerhetsråd. I 2016 ble han advokat og partner i advokatfirmaet Elden.
Lekhnath Neupane
Under borgerkrigen i Nepal (1996–2006) var ANNISU(R) blant NKP(M)s mest effektive organisasjoner. Selv om studentforbundet var forbudt fra vinteren 2001/2002, gjennomførte det blant annet store skolestreiker som stengte flere tusen skoler.
Med Nepane i ledelsen skapte partiet en populær skolepolitikk som blant annet drev kampanje mot skolepenger ved privatskolene, som var blitt en stadig større byrde for nepalere som klarte å sende barna sine til videregående undervisning.
Whisky
Historikk
Fordi navnet whisky ikke er bundet opp mot noe spesielt sted (som for eksempel tilfellet er for cognac og tequila), produseres whisky i dag i en rekke land verden over. Omsetningen av whisky er økende i Norge. Whisky skal lagres på trefat (tradisjonelt eikefat) i minimum tre år for å kunne kalles whisky, men vanligst er rundt fire til seks år, mens de dyrere og bedre merkene ofte fatlagres i 12–20 år, og i enkelte tilfelle enda lengre, for å oppnå sin karakter – og sin pris.
Rasmus Woxholt
I 2005 skrev han en kronikk i Aftenposten der han tok til orde for å fjerne tusenlappen for å ramme kriminaliteten. Forslaget møtte sterk motbør fra Georg Apenes i Datatilsynet.
Hydrogenlinjen
Årsak
Denne overgangen er strengt forbudt, dvs. at tilstandene er metastabile og at overgangen derfor ikke kan foregå spontant. Men for eksiterte atomer er det allikevel en meget lav sannsynlighet for at overgangen kan inntreffe, 2.9•10-7s-1 eller en gang på ca. 10 millioner år for et enkelt atom. Normalt vil en andre overganger med mye høyere sannsynlighet for å inntreffe de-eksitere hydrogenet før dette kan skje, men i gasser med meget lav tetthet, som i det instellare rom, vil overgangen kunne skje.
Siden antall hydrogenatomer er meget stort (omkring 5•1079 i universet) er allikevel hydrogenlinjen lett observerbar med radioteleskop. Linjen er svært skarp og avvik i frekvens skyldes i stor grad relativ bevegelse mellom kilde og observatør som følge av hastighet eller universets ekspansjon.
Praktisk anvendelse
Ettersom hydrogenlinjen ligger i mikrobølgeområdet passerer den lett jordatmosfæren og kan oppfanges av radioteleskop. Da linjen er skarp, kan man foreta svært presise beregninger av hastigheten til hydrogengass i Melkeveien og kartlegge rotasjon. Spiralstrukturen og rotasjonshastigheten til galaksen ble kartlagt på denne måten på 1950-tallet.
Innen kosmologi kan hydrogenlinjens nivå og frekvensskift forårsaket av universets ekspansjon brukes til å kartlegge konsentrasjonen av hydrogen gjennom universets utvikling. Ca. 400 000 år etter big bang var universet kjølt ned nok til at hydrogen ikke lenger var ionsiert som plasma. Fordi nøytralt hydrogen ikke er gjennomsiktig for synlig lys kan ikke universet observeres tidligere enn ca. 450 millioner år etter big bang. På dette tidspunktet var det dannet nok stjerner og andre objekter som stråler energi til å reionisere instellart hydrogen til plasma. Hydrogenlinjen gir mulighet for å observere universet før denne reioniseringen fant sted.
Whisky
Historikk
Old Bushmills Distillery i Nord-Irland har blitt oppgitt til å ha lisens for destillering av irsk whisky fra 1608 og blir dermed det eldste lisensierte whisky-destilleriet i verden. Dette er imidlertid kanskje ikke helt riktig, i 1608 ga den engelske kongen James I jordeieren Thomas Phillips tillatelse til å fremstille whiskey. Det er imidlertid ikke bevist at dette gjaldt Bushmills, det kan ha vært Coleraine eller et annet destilleri i grevskapet. Men Busmills er eldre enn fra 1743 når det først er omtalt skriftlig.
I moderne tid er det Skottland som er mest kjent for sin whiskyproduksjon.
Ordets opprinnelse og stavemåter
Ordet «whisky» er en kortform av uisge beatha eller uisce beatha (formen uisgebaugh har også vært brukt), fra henholdsvis skotsk-gælisk og irsk, et uttrykk som, i likhet med blant annet eau de vie og akevitt, betyr «livets vann». Whisky er den skotske stavemåten. Whiskey (med ey til slutt) er den opprinnelige irske stavemåten. Denne brukes også i USA. Språkrådet har normert stavemåte på norsk til «whisky».
Produksjon
Produksjonen deles inn i 4 hovedprosesser; malting, mesking, fermentering og destillering.
Malting
Malten framstilles i et malteri. Første trinn i maltingen er bløtlegging av kornet, mellom 24-36 timer er vanlig. Vann helles over kornet i to til tre omganger og siles ifra, mens det ligger i store kar. Spiringen av kornet starter når vannet forlater karene. Ved spiring omdannes kornets stivelse til sukker. Deretter skal kornet tørke og spres ut over store gulvflater som tradisjonelt var av stein, men nå brukes også betonggulv. Byggkornene må vendes for å få en jevn tilførsel av oksygen, slik at spiringen blir optimal. Dette var en tidkrevende prosess som før ble gjort for hånd, men idag foregår mekanisert. Det er noen få destillerier som fremdeles gjør dette for hånd, deriblant hos Balvenie. Gulvmaltingen pågår i fem til ni dager avhengig av temperaturen, lenger hvis det maltes manuelt, normalt ti til tolv dager. Kornet kalles nå for grønnmalt, og må tørkes før videre behandling. Dette gjøres ved at grønnmalten spres utover et perforert gulv med en varmekilde, som kalles for «The Kiln», i etasjen under.
Det kan også brennes torv under rista grønnmalten ligger på mens den tørker for å tilsette røyksmak. Hvor mye torv som brennes og hvor lenge vil være med på å bestemme røyksmaken. Typen torv, og hvor den hentes fra, vil også kunne sette andre typer smak i bygget, som da vil bli bragt videre inn i whiskyen. Ett godt eksempel på dette er saltsmaken man kan finne i whiskyer fra Islay. Enkelte produsenter tilsetter tang eller sjøvann i prosessen i ett forsøk på å kopiere denne saltsmaken
Mesking
Mesking er prosessen som trekker ut sukker fra det maltede kornet. Det er enzymer i bygget som omdanner stivelsen i kornet til oppløselig sukker. Kornet som er maltet knuses i en kvern, for å åpne det, og dermed gjøre det lettere å trekke ut sukkeret. Det knuste kornet kalles for «grøpp» eller «grist» på engelsk. Grøppet blandes i et stort meskekar «mash tun» med vamt vann og omdanningen av stivelse til sukker går av seg selv. De skotske destilleriene mesker gjerne i tre eller fire omganger. I den første runden med vann som normalt holder 64 °C. Forholdet vann og korn er gjerne fire ganger vekten av kornet, men dette kan variere fra destilleri til destilleri. Etter en halvtimes tid siles vannet av og kalles for «vort» eller vørter. Dette taes vare på i en stor tank og grøppet får nå en ny runde med vann, ca. halvparten av mengden i første runde. Vannet som nå brukes er noe varmere, 70-75 °C er normalt.
Fermentering
Vørteren blir ført videre inn i store tønner og tilsatt gjær slik at sukkeret skal utvikle seg til alkohol. Etter ca. 5 – 7 dager har vørteren blitt til ett brygg, kalt wash, med ca. 5 % alkohol.
Lekhnath Neupane
I denne perioden ble Nepane NKP(M)s mest kjente yngre leder, en generasjon yngre enn de sentrale maoistlederne som Prachanda.
Whisky
Destillering
Brygget blir ført over i destilleringsprosessen. Dette skjer enten i flere runder gjennom egne destilleringspotter, eller i en Coffey Still. For mer informasjon om den spesifikke destillasjonsprosessen se enten maltwhisky eller grain whisky
Lekhnath Neupane
Han var ettersøkt av politiet etter at den andre våpenhvilen i borgerkrigen brøt sammen høsten 2003.
Whisky
Lagring
Den viktigste faktoren for hvilken smak en whisky har når den nytes er hvor, hvordan, og hvor lenge, whiskyen lagres.
Siden en tønne "puster" ifølge trykk og temperatur i miljøet tønna lagres i, vil faktorer som nærhet til sjø, skog, og byer ha en innvirkning på smak. En tønne lagret i nærheten av sjø vil, for eksempel, ha en saltaktig tone. Tradisjonelt lagres tønnene i lagerrom med tykke steinvegger og gulv av jord eller stein. Dette for å gi et så stabilt lagringsmiljø som mulig.
Smaken påvirkes også av hvilke fat whiskyen lagres på, som regel brukes fat som tidligere er blitt brukt til produksjon/lagring av bourbon og disse fatene er laget av amerikansk hvit eik Quercus alba, og gir søtlige lukter og smaker som for eksempel kokos og vanilje. Det brukes også fat som har blitt brukt til produksjon/lagring av sherry, og disse fatene er laget av europeisk eik, vanligvis Quercus robur. Disse gir en fruktig og frisk lukt og smak. Slik whisky merkes ofte med sherry cask. I de senere år er en del destillerier begynt å levere både single malt og blended som har vært lagret på madeira-vinfat eller helt nye eikefat.
Hvor lenge en tønne lagres vil ha innvirkning på smak ved at whiskyen over tid vil få en bedre mulighet til å trekke ut de ønskede smakene fra treverket i tønna, samt selvfølgelig restsmak fra innhold lagret i tønna tidligere. Det er en viss grense for hvor lenge en whisky kan lagres på tønne før den får en ganske tørr og treaktig smak. Denne grensa ligger som regel på ca. 35 år, men dette er helt avhengig av tønnetypen og miljøfaktorer. Det finnes tønner som er lagret langt over 40 år, mens flertallet lagres kun i ca. 6 til 12 år.
Alkoholstyrke før og etter lagring
Whisky blir destillert til en alkoholstyrke på mellom 68 og 70 %. Noen destillerier vanner spriten ned til 63,5 % alkohol før den blir tappet på fat, mens andre tapper den på fat med den styrke den kommer ut av destillasjonsprosessen med. Bruichladdich er et eksempel på et destilleri som destillerer opp til 70%, for så å legge rett på tønne i denne styrken.