cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Flø Idrettslag
Fotball
Året etter stiftelsen ble klubben innmeldt i Norges Fotballforbund (NFF), og kom inn under Sunnmøre Fotballkrets. Fotballagets har vært aktivt i to perioder. Den første strekker seg fra 1976 til 1983, da laget trukket fra kretsen grunnet mangel på spillere og misnøye med kampoppsettet. Året etter ble offisielt utmeldt fra NFF. I dag har laget vært aktivt siden 1996. Flø er nærmeste naboklubb til Hasundgot, Haddal og Hødd.
De første sesongene hadde klubben følgende plasseringer:
Virkemiddel
Virkemiddel eller virkemidler kan vise til:
María Grazzia Bianchi
2017
Hun representerte Venezuela under VM i friidrett 2017, der hun deltok på maraton. Hun endte på 77.-plass med tiden 3:04:11.
Adrift (film)
Handling
Tami Oldham ankommer Tahiti om bord på skonnerten Sofia og møter snart Richard Sharp, en britisk sjømann. Richard inviterer Tami på middag om bord på båten Mayaluga. De to tilbringer mer tid sammen, og begynner å planlegge en reise sammen for å seile til Japan. Men en dag møter de Peter og Christine Crompton, eiere av Hazaña, en luksuriøs Trintella 44-yacht. Cromptons tilbyr Richard 10 000 dollar og en retur-billett tilbake til Tahiti for å seile Hazaña hjem til San Diego, California. Richard aksepterer dette tilbudet, men bare under forutsetning av at Tami også får bli med. Senere frir Richard til Tami med en håndlaget ring, og hun takker ja.
Etter mange begivenhetsløse dager om bord på Hazaña, får Tami og Richard nyheten om at det nærmer seg en kraftig syklon: orkanen Raymond. Men bestemmer seg for å fortsette til San Diego likevel. Men når stormen rammer forsøker Tami å skaffe hjelp via radio, uten å få svar. Stormen endrer kurs og yachten kommer rett inn i stormens øye. Richard og Tami har ikke noe annet valg enn å senke seilene i håp om å forhindre at hele skipen kantrer. Men Tami faller nesten av yachten når hun blir truffet av kraftige bølger. Richard bekjenner sin kjærlighet til henne, og krever at hun går ned under dekk hvor hun vil være litt tryggere. Men Tami blir likevel kastet rundt, og får et sår i hodet.
Richard blir kastet over bord, etter å ha blitt slått bevisstløs av masten og sikkerhetsselen hans ryker. Tami gjenvinner etter hvert bevissthet, men sliter med å forstå hva som egentlig har skjedd. Hun leter etter Richard, og innser at han har blitt feid over bord. Det er ingen andre skip eller land i sikte, og motoren deres vil ikke starte. Det er heller ingen hører nødanropene hennes over radio. Men på den 41. dagen til sjøs oppdager Tami endelig land, og et japansk forskningsfartøy i det fjerne. Hun tiltrekker seg deres oppmerksomhet, og skipet deres sleper Hazaña til land. Men kroppen til Richard Sharp ble feid over bord i løpet av stormen, og ble aldri funnet igjen.
Yevgeniy Lazuka
Yevgeniy Lazuka (født 19. april 1989) er en aserbajdsjansk svømmer som spesialiserer seg i butterfly. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 100 meter butterfly.
Anchomenus
Anchomenus er en slekt av billene i delgruppen (underfamilien) markløpere (Harpalinae) i familiegruppen løpebiller.
Utseende
Middelsstore, slanke, ofte ganske fargerike løpebiller med delvis metalliske farger.
Dekkvingene tredje rille-mellomrom (fra midten / sømmen) har vanligvis tre børstepunkt, små fordypninger med ett stivt oppstående hår. Antennenes fjerde ledd med fine korte tilliggende hår, hos noen arter også på det tredje antenneleddet. Antenneleddene har noen lange hårbørster i spissen. (Krever forstørrelse for å se). Brystskjoldet er smalere enn skuldrene, frampartiet av dekkvingene. Bakfotens første ledd (tars) er klart lengre enn sporen i spissen av leggen (tibia).
Utbredelse
Slekten har en palearktisk ubredelse.
Systematisk inndeling
Artene blir ofte plassert i den store slekten Agonum.
Vitenskapsåret 1463
Vitenskapsåret 1463 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1463.
Permanente kommisjoner i Nasjonalforsamlingen for folkemakten
Det er 10 permanente kommisjoner i Nasjonalforsamlingen for folkemakten. Alle kommisjonsledere er medlem av Cubas kommunistparti.
Promecognathus
Promecognathus er en slekt av løpebiller.
Utseende
Middelsstore (12-16 millimeter), avlange, blankt svarte løpebiller. Kjevene er nokså lange og smale.
Levevis
Disse billene lever på bakken og kan finnes mellom løvstrø og under steiner. De er rovdyr som særlig angriper tusenbein.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det vestlige Nord-Amerika.
Milwaukee Journal Sentinel
Milwaukee Journal Sentinel er en fullformatsavis som gis ut i Milwaukee, den største byen i den amerikanske delstaten Wisconsin. Det er Wisconsins største avis, og distribueres i store deler av delstaten. Avisen er resultatet av en sammenslåing i 1995 mellom morgenavisa Milwaukee Journal og ettermiddagsavisa Milwaukee Sentinel. Avisene hadde vært eid av det samme selskapet i tjue år før sammenslåingen.
Avisen(e) har vunnet Pulitzer-priser sju ganger fra 1919 til 2010.
Eudaemonia
Eudaemonia er en slekt av sommerfugler som hører til familien påfuglspinnere (Saturniidae).
Utseende
Middelsstore (vingespenn 50-60 millimeter), lysbrune påfuglspinnere. Hos disse artene er bakvingene trukket ut til ekstremt lange stjerter, disse kan bli minst 15 centimeter lange. Bakvingen har noen svartkantede, oransje flekker, forvingen ofte hvite flekker.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det vestlige Afrika.
Rodrigo Etchart
Rodrigo Etchart (født 24. januar 1994) er en argentinsk rugbyspiller.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på sjetteplass med det argentinske landslaget.
Ola Karlgård
Ola Karlgård (født 25. mai 1867 i Sul i Verdal, død 18. februar 1952 i Levanger) var en norsk smed og politiker (V) som var Levanger bys ordfører i 1924, deretter ansatt som borgermester frem til 1936.
Han var sønn av gårdbruker Olaus Karlgård og hustru Dordi Holmli. Han reiste tidlig ut, og gikk i lære som smed hos Henrik Vinje i Levanger. Etter å ha praktisert som smed på Straumen i noen år, åpnet han i 1894 sitt smed- og maskinverksted i Levanger. En tid hadde han 15–16 ansatte. Han giftet seg i 1891 med Ingeranna Sefaniasdatter Gudding. De fikk 13 barn.
Karlgård ble tidlig innvalgt i Levanger bystyre, hvor han ble sittende til og med 1924, valgt for Venstre. Det siste året var han også byens ordfører. Deretter ble han ansatt som borgermester etter avdøde Hans Buck, og ble sittende i stillingen frem til han avgikk med pensjon ved nyttår i 1936. Karlgård var også formann i skolestyret, forlikskommissær og valgmann. Han engasjerte seg også for målsaken, avholdsbevegelsen og sang- og musikklivet.
Sofyan El Gadi
Sofyan El Gidi (født 1. januar 1992) er en libysk svømmer som spesialiserer seg i butterfly. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han røk ut i de innledende rundene på 100 meter butterfly.
Diana Encinas
Diana Encinas (født 2. januar 1968) er en tidligere meksikansk kunstløper. Hun deltok for Mexico under Vinter-OL 1988 i Calgary i Canada der hun endte på en 29.-plass.
Mikhail Gortsjakov
Mikhail Dmitrijevitsj Gortsjakov (russisk: Михаил Дмитриевич Горчаков; født 20. januar [g.s. 8. februar] 1792, død 18. mai [g.s. 30. mai] 1861 i Warszawa) var en russisk fyrste og general. Han var bror til Pjotr Gortsjakov.
Han døde i Warszawa. Levningene ble etter hans eget ønske ført til Sevastopol og ble begravet der.
Yash Tandon
Yash Tandon (født 21. juni 1939) er direktør ved sekretariatet for South Centre i Genève.
Han har tidligere undervist ved flere universiteter i Afrika, inkludert Makerere-universitet i Uganda og Universitetet i Dar-es-Salaam i Tanzania.
Tandon er en av grunnleggerne av International South Group Network (ISGN) og var den første direktøren i ISGN. ISGN har kontorer i Sør-Afrika, Zimbabwe, Burkina Faso, Filippinene og Nicaragua. ISGN tar opp problemstillinger av felles interesse for land som tidligere var kolonier, som for eksempel utvikling, handel, u-hjelp, gjeld, menneskerettigheter, konfliktløsning, kjønnsperspektiv og miljø.
Tandon var også en av grunnleggerne av Southern and Eastern African Trade Information and Negotiations Institute (SEATINI).
INS «Mysore» (D60)
INS «Mysore» (D60) er en jager (eng. guided missile destroyer) av Delhi-klassen som er i aktiv tjeneste for den indiske marinen. Skipet har fått sitt navn etter Mysore, den nest største byen i den indiske delstaten Karnataka.
INS «Mysore» ble bygget ved Mazagon Dock Limited i Mumbai. Kjølen ble lagt ned i februar 1991 og skipet ble sjøsatt 4. juni 1993. Utprøving til sjøs begynte i Arabiahavet i mars 1999, og INS «Mysore» ble satt inn i aktiv tjeneste 2. juni 1999, av den daværende indiske statsministeren Atal Bihari Vajpayee. Skipets første kommanderende offiser var kaptein Rajiv Dhamdhere. Skipet er etterfølgeren til INS «Mysore» (1957), som tjenestegjorde for den indiske marinen i perioden 1957−1985.
Colombo (2008)
I august 2008 lå INS «Mysore» og INS «Ranvir» (D54) ankret opp like utenfor srilankisk territorialfarvann for å sørge for sikkerheten til den indiske statsministeren Manmohan Singh og andre høytstående tjenestemenn under det 15. SAARC-møtet i Colombo.
Adenbukta (2008)
I november 2008 ble INS «Mysore» sendt til Adenbukta for å erstatte INS «Tabar» (F44), som en del av den indiske marinens innsats for å bekjempe piratvirksomhet utenfor kysten av Somalia. Den 13. desember 2008 fanget INS «Mysore» 23 sjøpirater og beslagla ammunisjon da piratene prøvde å kapre MV «Gibe», et skip som seilte under etiopisk flagg.
Libya (2011)
Den 26. februar 2011 ble INS «Mysore» sendt sammen med INS «Jalashwa» (L41) til Middelhavet for å evakuere indiske statsborgere fra Libya i kjølvannet av borgerkrigen som herjet landet samme år. Skipene hadde med seg sitt hele mannskap og et kontingent av marinens spesialstyrker.
Det indiske hav (2011)
Den 12. august 2011 oppdaget den indiske marinen at et iransk lasteskip, «Nafis-1», var ute av kurs. Etter å ha overvåket skipet i to dager, var det mistanke om at skipet hadde blitt kapret av pirater. 14. august ble INS «Mysore» kalt inn for å avskjære skipet. Besetningen på ni kaprere ble overrasket og skremt da de fikk øye på krigsskipet, og gjorde ikke noe forsøk på å yte motstand. Et Westland Sea King-helikopter med ni MARCOS-spesialsoldater ble sendt til det iranske skipet for å anholde de mistenkte. Piratenes automatgeværer ble funnet gjemt om bord på det kaprede fartøyet.
Hendanes fyr
Hendanes fyr er et fyr på Færestrand, sørvest i Vågsøy, Vestland. Det ligger like sør for Kråkenes fyr. Fyret ble bygget i 1914 og automatisert allerede i 1963.
I juli 2013 bestemte Kystverket at dersom ingenting blir gjort med fyret og ingen tar hånd om det, skal det rives. Flere har meldt at de vil hjelpe til, men det er verken blitt solgt eller gitt bort ennå.
Juan Imhoff
Juan Imhoff (født 11. mai 1988) er en argentinsk rugbyspiller.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på sjetteplass med det argentinske landslaget.
Bautista Ezcurra
Bautista Ezcurra (født 21. april 1995) er en argentinsk rugbyspiller.
Han representerte Argentina under Sommer-OL 2016 i Rio de Janeiro, der han endte på sjetteplass med det argentinske landslaget.
Forthbroen
Forthbroen (engelsk: Forth Bridge) er en fritt frambygg-bro for jernbane, over elven Forth i fjorden Firth of Forth, Skottland. Broen ble bygget i perioden 1882 til 1890, etter tegninger av arkitektene John Fowler og Benjamin Baker. Den ble i 2015 oppført på UNESCOs liste over verdensarven.
Forthbroen ble åpnet 4. mars 1890 av den daværende prins av Wales, Albert Edvard, under nærvær av Benjamin Baker og Gustave Eiffel. Broen er 2,5 kilometer lang, 100,6 meter høy og har to hovedspenn, hvert på 251 meter. Den forbinder Edinburgh med halvøya Fife.
I 1964 ble det parallelt med Forthbroen oppført Forth bilbro (engelsk: Forth Roadbridge).
Kortbane-EM i svømming 2017 – 200 meter ryggsvømming menn
200 meter ryggsvømming menn  var en svømmeøvelse som ble arrangert under Kortbane-EM i svømming 2017 i København i Danmark. Finalen ble svømt 13. desember 2017.
SS-11
SS-11 var et interkontinental ballistisk missil (ICBM), også kalt UR-100, utviklet og utplassert av Sovjetunionen fra 1966 til 1996. UR står for «Универсальная Ракета» (Universell Rakett). Under den kalde krigen var den kjent som SS-11 Sego og hadde GRAU-indeks 8K84.
Kortbane-EM i svømming 2017 – 200 meter ryggsvømming menn
Rekorder
Før konkurransene var gjeldende rekorder som følger:
SS-11
En lignende betegnelse, UR-100MR refererer til SS-17.
Beskrivelse
SS-11 var et to-trinns lettvekts ballistisk missil med flytende brennstoff. Missilet hadde bare ett stridshode med en standard sprengkraft på 0,5 megatonn. Senere versjoner kunne ta opptil seks stridshoder.
Aleksej Klimov
Aleksej Vasiljevitsj Klimov (russisk: Алексей Васильевич Климов, født 27. august 1975 i Tomsk) er en russisk skytter som deltar i øvelsen 25 m silhuettpistol. Under Sommer-OL 2012 satte han ny olympisk rekord i den innledende skytingen med 592 poeng, men falt av i finalen og ble til slutt nr. 4. Han deltok også under Sommer-OL 2008 i Beijing der han ble nummer 8.
Flyvertaktisk Kommando
Flyvertaktisk Kommando (FTK) var det danske Flyvevåbnets øverste operative myndighet.
Kommandoen var ansvarlig for luftforsvaret av Danmark og kontrollerte all militær flyvning i dansk luftrom, liksom den hadde administrative og logistiske oppgaver. Flyvertaktisk Kommando ble opprettet i 1955. Staben bestod av en oppstillings- og innsettelsesdivisjon, en planleggings- og ressursstyringsavdeling, en inspeksjons- og kontrollseksjon samt av en flyvesikkerhetsseksjon. FTK var ansvarlig for Danmarks 62 F-16 jagerfly, 6 transportfly og 8 redningshelikoptere. Helikopterne anvendes blant annet i tilfelle av ulykker på havet eller akutt syketransport fra landets små øyer. To av F-16-flyene er konstant klar til å undersøke og om nødvendig avvise uautorisert flyvning i luftrommet over Danmark.
Nikolaj Sukhozanet
Nikolaj Onufrijevitsj Sukhozanet (russisk: Никола́й Ону́фриевич Сухозане́т, født 1794, død 22. juli 1871 i Kaluga) var en russisk general og statsmann.
Joseph Black
Joseph Black (født 16. april 1728 i Bordeaux, død 6. desember 1799 i Edinburgh) var en britisk lege og kjemiker. Han var professor i anatomi og kjemi ved Universitetet i Glasgow fra 1756 og deretter professor i kjemi og medisin ved Universitetet i Edinburgh fra 1766. Han er kjent for å ha oppdaget kulldioksid, magnesium og stoffers latente og spesifikke varme.
Nikolaj Sukhozanet
Den 17. april 1856 ble han minister for Russlands landstyrker. Keiser Aleksander II gav ham to hovedoppgaver: reduksjonen av hærens kostnader, og en grundig hærreform. Første oppgave ble løst, men den andre ble helt oppgitt av Sukhozanet.
Joseph Black
Biografi
Black var født i Bordeaux hvor faren var drev med vinhandel. Faren var fra Belfast, og dit ble Joseph sent til skole i 1740. Han fortsatte med studier i medisin ved Universitetet i Glasgow fra 1746 hvor han raskt utmerket seg. I studietiden konstruerte han en mer nøyaktig skålvekt som skulle bli et viktig verktøy i kvantitativ kjemi. I 1752 begynte han ved Universitetet i Edinburgh hvor han gjorde ferdig sin avhandling om kjemiske reaksjoner. Det var i denne forbindelse han oppdaget kulldioksid.
Da hans tidligere læremester William Cullen i Glasgow flyttet til Edinburgh i 1756, fortsatte Black i denne stillingen og viste seg snart som en god foreleser. Fra Cullen hadde han lært å benytte diagram for å illustrere kjemiske reaksjoner. Disse undersøkelsene førte til at han kunne skille mellom forbindelser som inneholdt kalsium og magnesium. Dette førte også til oppdagelsen av kulldioksid som en ny gass.
Albarello
Albarello (flertall: albarelli) er en apotekerbeholder (standkar) av fajanse i form av en stående sylinder med lett konkavt midtparti. Den har en halsring som gjør det mulig å tildekke åpningen ved å binde for eksempel et pergamenttrekk over.
Nikolaj Sukhozanet
Svekket helse førte til hans egen avgang fra hæren 6. oktober 1861 og fra ministerposten den 9. november.
Joseph Black
Biografi
I sitt arbeid undersøkte han også sammenhengen mellom temperatur og varme og påviste betydningen av å tilordne hvert stoff både en spesifikk varmekapasitet og en latent varme når det forvandles ved en faseovergang. Dette var de første skritt mot etablering av termodynamikk som en ny del av moderne naturvitenskap. James Watt som arbeidet ved universitetet, benyttet denne nye innsikten til å forbedre dampmaskinen.
Albarello
Navnet er italiensk, fra «lite tre». I middelalderen ble importerte urter og medisiner fra Orienten til Europa fraktet i kuttede bambusrør. I form av fajansebeholdere vandret formforbildet fra Persia til det mauriske Spania, og der ble det produserte beholdere for farmasøyter, og eksportert videre til Italia. Fra 1500-tallet ble de produsert der i samtlige majolika-sentra, og noe senere også i Frankrike og Nederland. Ved siden av andre typer apotekerbeholdere holdt albarellene seg i bruk i hele Europa til inn på 1700-tallet.
Joseph Black
Biografi
Da Cullen fratrådte sitt professorat i Edinburgh, overtok Black dette i 1766. Han viet seg nå hovedsakelig til undervisning og fikk mange tilhørere også utenfra universitetet. Denne innsatsen betydde at interessen for kjemi blant et større publikum øket. Derimot synes Black å ha hatt en motvilje å publisere sine resultat slik at flere av hans oppdagelser har blitt tilskrevet andre.
Black fikk etterhvert dårlig helse og trakk seg mer tilbake i de siste årene av sitt liv. Han giftet seg aldri, men pleiet omgang i stedet med senere berømtheter som filosofene David Hume og Adam Smith samt geologen James Hutton. Han døde i 1799 og ble begravet på Greyfriars Kirkyard i Edinburgh.
Vitenskapelige bidrag
På 1700-tallet var ikke kjemi ennå etablert som en egen vitenskap som matematikk og mekanikk. Den hadde sitt opphav i datidens legevitenskap hvor forskjellige stoffer ble brukt som medisiner. Da Black kom til universitetet i Edinburgh i 1752, foregikk det en heftig diskusjon om bruk av løsninger med lesket kalk til behandling av nyrestein. Det var i denne sammenhengen at Black gjorde noen av sine viktigste oppdagelser.
Magnesium
I stedet for å studere effektene av forskjellige kalsiumforbindelser, bestemte Black seg til å undersøke et lignende legemiddel magnesia alba (MgCO3). Når dette ble behandlet med en syre, reagerte det på en lignende måte som kalk (CaCO3) og disse to stoffene hadde tidligere blitt sammenblandet. Men når det ble tilstrekkelig oppvarmet, gikk det over til magnesia usta (MgO) som var forskjellig fra det tilsvarende stoffet ulesket kalk (CaO) som oppsto ved oppvarming av kalk. Resultatene av disse eksperimentene la han frem i 1754 i et arbeid med tittelen De humore acido a cibis orto et magnesia alba. Dette anses som første gang at magnesium ble omtalt som et eget grunnstoff selv om det først ble isolert i 1808 av Humphry Davy.
Kulldioksid
Black observerte at når han varmet opp en viss mengde magnesia alba, var vekten til det nydannete stoffet magnesia usta betydelig lavere. Han forklarte dette ved at magnesia alba inneholdt luft som ble frigjort ved oppvarmingen. Denne luften eller gassen kalte han derfor for «fiksert luft». Ved oppvarming av kalk, observerte han en tilsvarende vektreduksjon. I moderne notasjon skrives denne kjemiske reaksjonen som
hvor hans «fikserte luft» er kulldioksid CO2. På denne tiden trodde man at gasser var vanlig luft av forskjellig renhetsgrad. Disse resultatene skyldes nøyaktige målinger hvor Black gjorde bruk av sine forbedrete skålvekter.
I følgende eksperimenter kunne Black også samle opp den produserte gassen og undersøke den. Han fant at den var tyngre enn vanlig luft og at en flamme ville dø ut i den. Ved å lede den ned i kalkvann, ble den klare væsken melkefarvet. På den måten kunne han påvise gassen i vårt åndedrett. «Fiksert luft» hadde derfor helt spesielle egenskaper og måtte betraktes som et nytt stoff. Disse resultatene samlet han i avhandlingen Experiments upon magnesia, quicklime and some other alkaline substances som ble publisert i 1756. Samme år overtok han professoratet til Cullen ved Universitetet i Glasgow.
Noen år senere foreslo Joseph Priestley hvordan man kunne lage mineralvann ved å lagre kulldioksid i vann under sterkt trykk.
Latent og spesifikk varme
Tilbake i Glasgow tok Black opp et nærmere studium av sammenhengen mellom varme og temperatur. Ved oppvarming av et stoff økte temperaturen vanligvis proporsjonalt med mengden av tilført varme. Denne lineære sammenhengen definerer det som nå kalles den spesifikke varmen for stoffet. Men når for eksempel vann ble oppvarmet til kokepunktet, vil fortsatt tilførsel av varme ikke forandre temperaturen, men bare medføre at mer vann fordamper.
Likedan vil oppvarming av is flytende i vann, ikke forandre temperaturen før all isen er smeltet. Han forklarte dette med at varmen ble lagret i vannpartiklene under smeltningen som latent varme. Den ville bli frigjort igjen når vann fryser til is. På tilsvarende vis vil det lagres en latent varme i dampen når den dannes ved koking. Den frigjøres når vanndamp kondenserer.
På dette vis hadde Black vist at det eksisterer en fundamental forskjell mellom temperaturen til et legeme og den mengde varme som skal til for å varme det opp. Dette var et første steg mot en mer fullstendig termodynamikk.
Peribsen
Peribsen (også nevnt som Set-Peribsen og Ash-Peribsen) er serekhnavnet til en tidlig egyptisk farao som styrte under det andre dynasti. Hans kongenavn er kuriøst for egyptologer; det er knyttet til guddommen Set framfor Horus, den tradisjonelle navnsettingen til faraoene. Hvorfor han valgte å erstatte Horus med Set er et emne for jevnlig diskusjon blant arkeologene. Detaljene om Peribsens liv har forblitt uklare og i tillegg er dateringen av hans regjeringstid ukjent, men han hersket i tiden rundt 2760 f. Kr. og sammenhengende i antagelig 11–20 år. I hans grav ved Peqer er det funnet et seglavtrykk med den første fullstendige meningen skrevet med hieroglyfer.
Arkeologiske bevis
Serekher for Peribsen ble funnet presset i segler på keramiske krukker og i inskripsjoner på beholdere av alabast, sandstein, porfyr og svart glimmerskifer. Disse karene og beholderne ble avdekket i Peribsens grav og på et funnsted på øya Elefantine. Et leirsegl med Peribsens navn ble funnet på innsiden av mastabagrav K1 ved Beit Khallaf.
To store gravsteler av granitt ble funnet ved hans gravsted. Deres utforming er uvanlig; de synes uferdige og grove. Egyptologer mistenker at dette ble gjort bevisst, men grunnene er ukjente. Et sylindersegl av ukjent opprinnelse viste Peribsens navn på innsiden av en kartusj som ga epitetet Merj-netjeru («elsket av gudene»). Dette arrangementet har fått egyptologer og arkeologer til å konkludere at seglet må ha blitt opprettet senere som minne ettersom bruken av kongelige kartusjer begynte lenge etter Peribsens styre. Et annet segl i samme materiale viser Peribsens navn, uten en kartusj, med den kongelige tittelen Nisut-Bity («konge av Nedre og Øvre Egypt»).
Skytsgud
Peribsens navn er uvanlig; Set, og ikke Horus, var hans skytsgud. Det går imot den egyptiske tradisjonen hvor en konge valgte den falkeformete guddommen Horus som sin kongelige beskytter. Tradisjonelt var horusnavnet til kongen skrevet innenfor en serekh: bildet på fasaden av det kongelige palasset under avbildningen av en falk representerte guden Horus. Isteden valgte Peribsen å ha Sets symbolsk dyr, en kimære, for å representere Set på hans serekh. Som Horus var Set en populær guddom i løpet av den tidlige dynastiske tid. Han ble gud for mørket og kaoset senere under den langt senere senperioden til oldtidens Egypt. Selv om Peribsen er den eneste kjente farao som har hatt Set-dyret alene over sin serekh, er han ikke den eneste farao som assosierte seg selv med Set. Eksempler er farao fra trettende dynasti, Seth Meribre, herskerne Seti I og Seti II fra nittende dynasti, og Setnakhte fra tyvende dynasti.
Peribsens valg av guddommelig beskytter og hans styre i løpet av en tåkelagt periode i midten av andre dynasti har fått egyptologer og historikere til å søke etter mulige forklaringer for både hans navn og de vanskelige tidene han levde i. De følgende seksjonene diskuterer en del av de teorier som har blitt fremmet.
Religiøse teorier som forener Peribsen med Set
En teori som var populær fram til midten av 1900-tallet, støttet av egyptologene Percy Newberry, Jaroslav Černý, Cecil Mallaby Firth og Jean-Philippe Lauer, hevdet at Peribsen var en kjetter som forsøkte å innføre en ny monoteistisk statsreligion i Egypt. Hans handlinger er antatt å ha vært like til den langt senere farao Akhnaton fra attende dynasti som krevde at egypterne kun skulle dyrke Aton. Newberry har foreslått at prestene til Horus og Set på denne tiden var i krig med hverandre «på likt vis som den [engelske] rosekrigene».
Teorien den «hedenske Peribsen» var basert på tre observasjoner: a) navnet «Peribsen» var utelukket fra senere kongelister; b) kongens grav hadde blitt ødelagt og plyndret i løpet av antikken; og c) gravstelen til Peribsen, som en gang viste Sets kimære, var hardt nedskrapet med den åpenbare hensikten å utslette Sets bilde. Egyptologer har fremmet hypotesen at disse handlingene var gjort av religiøse motstandere av Sets prestekaste. Lauer og Firth støttet seg på «hedenske Peribsen»-teorien for å forklare de store mengder med skåler og beholdere av stein med konger fra første og andre dynasti som er funnet under Djosers pyramide i sekker som hadde seglene til Khasekhemwy og Djoser. De antok at Peribsen hadde gravene til sin forgjengere, tilhengere av Horus, og spredt deres gravutstyr. Disse karene ble samlet i kongelige skattekamre i løpet av Khasekhemwys styre som følge av hans gjenforening av Egypt, og til sist plasserte de i Djosers trappepyramide av religiøs fromhet.
I henhold til egyptologen Jean Sainte Fare Garnot og Herman te Velde innebærer navnet Peribsen en religiøs betydning, selv før dens tilknytning med en guddom. Navnet betyr bokstavelig «Han som kommer fram ved deres vilje» eller «Hans hjerte og vilje vil komme fram for dem». Den egyptiske stavelse sn betyr «dem, deres, de». Te Velde og Garnot er overbevist om at Peribsen benyttet det heraldiske Set-dyret som skytsgud og serekh, men samtidig knyttet sitt navn til Horus. Om det er riktig vil det bevise at Peribsen dyrket Horus og Set på lik linje i sin levetid. En skrytende flertallsbetydning med religiøs tvetydighet var ikke uvanlig for faraoenes navn i tidlige egyptiske dynastier. Peribsen kan gjerne ha blitt oppfattet som en levende inkarnasjon av både Horus og Set på samme nivå, akkurat som hans forgjengere på tronen. Derfor viser Peribsens navn intet brudd med den hellige tradisjonen; han la til makten med Set til Horus. Som ytterligere eksempler, titlene til dronninger fra tidlig dynastisk tid benyttet skytsguddommer i flertall; eksempelvis «hun som er gitt å se Horus og Set» og «hun som bærer Horus og Set». Tilsvarende viser den uvanlige serekhen til kong Khasekhemwy, den siste herskeren av andre dynasti, guddommene Horus og Set sammen på toppen av serekhen. Horus bærer Øvre Egypts hvite krone og Set bærer Nedre Egypts røde krone. Begge gudene er framstilt ansikt til ansikt i kyssende positur. Dette særskilte navnet var ment å illustrere den dualistiske inkarnasjonen av kongen som representant av begge guddommene og med makten over hele Egypt. Khasekhemwys navn kan bli tolket som en avansert utgave av Peribsens serekhnavn.
Politiske teorier
De tidligere teoriene til Newberry, Černý og Grdseloff innebar at den egyptiske stat under Peribsen led av flere borgerkriger, enten økonomiske eller politiske i sitt opphav. Disse konfliktene kunne forklare hvorfor senere kongelister utelot navnet Peribsen; han var ansvarlig for den antatte ulykke i fortiden.
I motsetning til dette hevder mer moderne teorier at det egyptiske kongedømmet var delt fredelig. Egyptologer som Michael Rice, Francesco Tiradritti og Wolfgang Helck har pekt på de en gang prektige og godt bevarte mastabagravene ved Sakkara og Abydos som tilhørte framstående myndighetspersoner som Ruaben, Nefer-Setech og mange andre. Alle disse er datert til regjeringstidene fra Nynetjer og opp til Khasekhemwy, den siste herskeren av andre dynasti.. Egyptologene betrakter de arkeologiske opptegnelsene om gravenes tilstand og den opprinnelige arkitekturen som bevis på at landsomfattende gravkulter for konger og adelsfolk etablerte seg i løpet av hele dynastiets tid. Om det er riktig er deres bevarelse ikke i overensstemmelse med teorien om borgerkriger og/eller økonomiske problemer i løpet av Peribsens styre. Rice, Tiradritti og Helck tror at Nynetjer besluttet å etterlate et delt rike av private eller politiske årsaker og at delingen ble formelt opprettholdt av faraoene i det andre dynasti.
Opprinnelsen til den politiske delingen er ukjent. Det kan ha skjedd i begynnelsen av Peribsens styre eller kort tid før. Ettersom Peribsen valgte guddommen Set som hans skytsguddom har egyptologene oppfattet ham som høvding fra Thinis eller en fyrste fra det kongelige hus ved den samme byen. Denne teorien er basert på at Set er en guddom med opphav i Thinis, noe som også vil forklare Peribsens valg: hans navnendring kan være ingenting annet enn smart politisk (og religiøs) propaganda. Peribsen er antatt å ha kommet seg på tronen i Thinis og styrt kun Øvre Egypt mens andre herskere holdt til i Memfis og styrte Nedre Egypt.
Identitet
Egyptologene Walter Bryan Emery, Kathryn A. Bard og Flinders Petrie mente at Peribsen også var kjent som Sekhemib-Perenmaat, en annen hersker fra andre dynasti som hadde knyttet navnet sitt falkguden Horus. Som bevis har leirsegler av Sekhemib blitt funnet ved inngangen til Peribsens grav støttet denne hypotesen. Sekhemibs grav har ikke blitt funnet.
Denne teorien er diskutabel; Hermann Alexander Schlögl, Wolfgang Helck, Peter Kaplony og Jochem Kahl har argumentert at leirsegler ble kun funnet ved inngangen av Peribsens grav og ingen av dem avbildet Peribsen og Sekhemibs navn sammen i en inskripsjon. De bemerket også at det var skikk og bruk for en farao å gravlegge og forsegle sin forgjengers grav; tilstedeværelsen av Sekhemibs segler viser linjen i den dynastiske arv. Tilsvarende slutninger kan bli trukket fra elfenbeintavlene til farao Hotepsekhemwy som ble funnet ved inngangen av farao Qa'as grav og leirsegler av Djoser funnet ved inngangen til Khasekhemwys grav. Schlögl, Helck, Kaplony og Kahl er overbevist at oppdagelsen av Sekhemibs segler støtter synet at Sekhemib umiddelbart etterfulgte Peribsen og gravla ham.
Forskerne Toby Wilkinson og Helck mener at Peribsen og Sekhemib kan være beslektet. Deres teori er basert på inskripsjoner på beholdere gjort av stein og segltrykk som viser store likheter i framstillingen og grammatikken. Karene til Peribsen viser betegnelse ini-setjet («hyllest fra folket til Sethroë»), mens Sekhemibs inskripsjoner har betegnelsen ini-khasut («hyllest fra ørkennomadene»). Ytterligere en indikasjon at de var beslektet er serekhnavnet; de benyttet stavelsene «Per» og «ib» i sine navn.
Inskripsjonen på den falske døren til Shery kan indikere at Peribsen er identisk med farao Senedj («Senedj» betyr «den skremmende») og at dette navnet ble benyttet stedsfortredende i kongelistene da navnet Set var forbudt eller tabu å nevne. I kontrast har Dietrich Wildung og Wolfgang Helck identifisert Peribsen med kartusjnavnet Wadjenes fra Ramsestiden. De tror det er mulig at navnet Per-ib-sen var lest feil fra en slurvete hieratisk inskripsjon av Wadj-sen.
Styre
Da en del arkeologiske funn støtter synet at Egypt var delt i løpet av Peribsens styre, er det fortsatt debatt om hvorfor hans forgjenger valgte å dele riket, og om Peribsen faktisk styrte deler av eller hele Egypt.
Tilhengere av teorien delt rike
Egyptologiene Wolfgang Helck, Nicolas Grimal, Hermann Alexander Schlögl og Francesco Tiradritti mener at farao Nynetjer, tredje hersker av det andre dynasti og forgjenger av Peribsen, styrte et Egypt som led under et altfor komplekst administrasjon. Nynetjer besluttet å dele Egypt for å overlate riket til to utvalgte etterfølgere som styrte hver sin halvdel i det håp at administrasjonen ville samlet bli mer effektiv. Arkeologiske bevis, som trykte leirsegl og krukker med inskripsjoner, synes å støtte påstanden at Peribsen styrte kun Øvre Egypt. Et stort antall av disse er blitt avdekket ved Abydos, Naqada og ved Elefantine. Et enkelt segltrykk med hans navn ble funnet ved Beit Khallaf (Nedre Egypt). Historikere tror at Peribsens rike kan ha strukket seg fra Naqada og til øya Elefantine. Resten av Egypt ville derfor ha blitt kontrollert av en annen, sameksisterende hersker.
Den russiske arkeologen Dimitri B. Proussakov fremmer sin teori støtte i notasjoner på den kjente Palermosteinen som vedrører årene til farao Nynetjer. Fra det tolvte året og framover ble betegnelsen «Kongen av Øvre og Nedre Egypt» endret til «Kongen av Nedre Egypt». Proussakov ser dette som en sterk indikasjon for at Nynetjers makt over hele Egypt hadde minsket. Egyptologer sammenligner situasjonen til den til farao Qa'a, en av de siste herskere av det første dynasti. Da Qa'a døde, dukket uklare utfordrere og kjempet om Egypts trone. Striden nådde en kulminasjon med plyndringen av den kongelige grav ved Abydos, noe som førte til gravstedet ble oppgitt og Saqqara ble det nye kongelige gravstedet. Konflikten endte med at Hotepsekhemwy tok tronen og grunnla det andre dynasti.
En annen forsker, Barbara Bell, mener at det er sannsynlig at en økonomisk katastrofe som sult eller langvarig tørke påvirket Egypt. For bedre å håndtere matsituasjonen delte Nynetjer riket i to deler og hans etterfølgere grunnla to uavhengige riker, kanskje med den hensikt å bli forent etter hungeren var overstått. Bell peker på inskripsjoner på Palermosteinen hvor det i hennes mening er nedtegnelser av det årlige oversvømmelsene fra Nilen som viser jevnlige lave nivåer i løpet av denne perioden. Bells teori er gjendrevet i dag av egyptologer som Stephan Seidlmayer, som forsikrer at hennes beregninger ikke er riktige. Seidlmayer har vist at de årlige oversvømmelsene fra Nilen var på vanlige nivåer på Nynetjers tid og opp til perioden til det gamle rike. Bell overså at høydenivåene på Niloversvømmelsene beskrevet på Palermosteinens inskripsjoner benytter seg av målingene av nilometerne rundt Memfis, men ikke fra andre steder langs elven. En omfattende tørke over hele Egypt er derfor usannsynlig.
Motstandere av teorien delt rike
Forskere som Herman TeVelde, Winfried Barta, I. E. S. Edwards og Toby Wilkinson mener at inskripsjonen på den kjente annalsteinen fra femte dynasti, en svart steinplate av basalt, viser en meget detaljert kongeliste, og argumenterer med henvisning til denne mot en deling av riket. På steinen er kongene listet ved deres horusnavn, deres gullnavn, deres kartusjnavn, og ender med navnet på deres kongelige mødre. Listen inneholder også rektangulære vinduer som presenterer årlige hendelser fra kongenes kroning og til deres død. De meste kjente fragmentene fra denne listen er kalt for Palermosteinen og Kairosteinen. På sistnevnte inskripsjon, på linje IV, er de siste ni årene til kong Nynetjer presentert (men det meste av årsvinduet er uleselig). Datoen for Nynetjers død er fulgt av en ny konge, identiteten til denne er av stor interesse for historikerne. Nyere undersøkelser har avslørt at serekhen til den nye kongen er et dyr med fire bein, ikke en horusfalk. Ettersom det eneste firebeinete heraldiske serekhdyret i tidlige Egypt var kimeræen til guddommen Set, til tross for heftig uenighet vil den indikerte herskeren være Peribsen. Egyptologer TeVelde, Barta og Edwards er ikke uenige; det er mulig at flere konger enn Peribsen kan ha hatt et Set-navn. Årshendelsene under Nynetjer viser økende antall referanser til Set, noe som kan antyde at tradisjonen med et horusnavn som det eneste navnet, allerede kan ha utviklet seg videre. Framveksten av en konge allierte med Set var ikke overraskende. TeVelde, Barta og Edwards tror at i tillegg til Peribsen, herskerne Wadjenes, Nubnefer eller Sened var også Set-konger; en av dem var en ekte direkte etterfølger av Nynetjer. Den store andelen av arkeologiske funn fra Peribsens styre motsier den antatte kortvarige regjeringstiden til Peribsen, kun 10 til 12 år, slik som det er presentert på annalsteinen.
Annalsteinen gir absolutt ingen indikasjon på en deling av det egyptiske rike. Barta, TeVelde, Wilkinson og Edwards argumenterer at teorien om en deling ikke er holdbar. En administrativ reorganisering eller deling av presteskapets sekter er mer sannsynlig.
Politiske ytelser
I løpet av hans tid på tronen opprettet Peribsen et administrativt senter kalt for «Skattekammerets hvite hus» foruten også en ny kongelig residens kalt for «Beskyttelse av Nubty», lokalisert i nærheten av Kom Ombo («Nubty» var gammelegyptisk for Naqada). De administrative titlene til skriverne, seglbærerne og tilsynslederne ble justert for å tilsvare den delte byråkratiske statsadministrasjonen. Eksempelvis ble titler som «kongens segler» ble endret til «segler av kongen av Øvre Egypt». Den byråkratiske reformen kan indikere et forsøk fra Peribsen for å begrense makten til disse myndighetspersoner, ytterligere bevis på en oppsvulmet og uhåndterlig statsadministrasjon under Nynetjer.
Administrasjonssystemet under Peribsen og Sekhemib hadde et klart og veldefinert hierarki; eksempelvis fra høyeste til laveste rangering: Skattehuset (kongelig og derfor høyest rangert) → pensjonskontoret → eiendom → vingårder → private vingårder (eiendommer til borgere og derfor lavest rangert). Kong Khasekhemwy, den siste hersker av det andre dynasti, var i stand til å gjenforene statsadministrasjonen i Egypt og derfor forene hele oldtidens Egypt. Han brakte de to skattehusene i Egypt inn under kontrollen av «Kongens hus», førte dem sammen i et nytt, enkeltstående administrativt senter.
Peribsen grunnla også kongelige byggverk som Per-nubty («Huset til Ombos») og Per-Medjed («Huset for møter») og opprettet flere byer av økonomisk betydning. Deres navn er nevnt på flere leirsegler ved siden av Peribsens serekh, ofte fulgt av benevnelsen «besøk av kongen ved…». Disse byene var Afnut («byer for hodekledningsmakerne»), Nebj («Beskytterens by»), Abet-desheret («Byen for krukker av rød granitt») og Huj-setjet («Byen for asiatene»). Inskripsjoner på steinkar nevner også en ini-setjet («Hyllest fra folket i Sethroë»), noe som kan indikere at Peribsen grunnla et kultsenter for guddommen Set på Nildeltaet. Det kan antyde at Peribsen hersket over hele Egypt, eller i det minste var han akseptert som konge over hele Egypt.
En myndighetsperson fra Peribsens styre er kjent for egyptologer ved hans stele: Nefer-Setekh («Set er vakker»); det framhever Set som en kongelig guddom. Nefer-Setekh var «wab-prest for kongen».
I Peribsens grav ved Abydos er det funnet leirsegler som demonstrerer den første fullstendige skriftlige setning som er nedtegnet i egyptisk historie. Inskripsjonen sier: «Den gylne / Han av Ombos som har forent / håndtert over to riker for / til sin sønn, kongen av Nedre og Øvre Egypt, Peribsen». Tituleringen «Den gylne», også lest som «Han av Ombos», er betraktet av egyptologer som en religiøs tiltaleform for guden Set.
Religiøse endringer
Til tross for hans tilpasning til Set, tallrike guddommer var dyrket av befolkningen under Peribsen. Svært mange leirsegler og inskripsjoner på keramikk nevner gudene Ash, Set, Horus, Nekhebet, Min, Bastet og Kherty. Beskrivelsene av guddommene er fulgt av navnet på stedet eller byen hvor de hadde sine viktigste kultsentre. På Kairosteinen er en statue av Ash og en fetisj av Set kreditert til Peribsen, komplett med segltrykk. Merkelig nok viser segltrykkene en soldisk over Setdyrets kimære på toppen av den kongelige serekh: det gamle symbolet for guden Ra. Det er ingen arkeologiske bevis at solguden Ra var en del av den egyptiske gudeverden på denne tidlige tidsalder; framtoningen av soldisken kan være det første bevis på utviklingen av solkult og teistisk endring. Soldisken opptrer i forbindelse med en av skytsgudene for staten (eksempelvis under Peribsens forgjenger Raneb var solen knyttet til Horus); under Peribsen var den forbundet med Set. Under farao Khasekhemwy fikk solen endelig sitt eget navn (ra) og på tiden med troneendingen mellom Khasekhemwy og hans etterfølger Djoser knyttet flere prester og myndighetspersoner deres navn til Ra.
Herskere av Nedre og Øvre Egypt
Som allerede nevnt er egyptiske historikere som Helck, Tiradritti, Schlögl, Emery og Grimal overbevist om at Peribsen var medhersker. Undersøkelsen om herskerne i Nedre Egypt fortsatt pågående. Kongelisten fra Ramses IIs tid skiller seg i ordningen av de kongelige navnene fra farao Senedj og framover. Kongetabellen i Sakkara og Turinolisten reflekterer tradisjonene i Memfis hvor kun tillatte Memfisherskere er nevnt. Abydos-kongelistene reflekterer tradisjonene i Thinis og derfor opptrer kun herskere fra Thinis på denne listen. Fram til farao Senedj er alle kongelistene i overensstemmelse. Etter ham lister Sakkara- og Turinolisten tre konger som etterfølgere: Neferkara I, Neferkasokar og Hudjefa I. Abydos-listen hopper framover til Khasekhemwy, og kaller ham for «Djadjay». Uoverensstemmelsene er betraktet av egyptologene som resultatet av en deling av Egypt i løpet av andre dynasti.
Graven til Peribsen
Peribsen ble gravlagt i grav P på den kongelige gravstedet Peqer (Umm el-Qa'ab) i nærheten av Abydos. Den første arkeologiske utgravningen av graven begynte i 1898 under ledelse av den franske arkeologen og egyptologen Émile Amélineau. Dette første inngrepet ble fulgt av utgravninger i 1901 og 1902 under ledelse av den britiske arkeologen William Flinders Petrie. Ytterligere undersøkelser av graven ble gjort i 1928 av den sveitsiske egyptologen Edouard Naville.
Gravens konstruksjon var likefram, og sammenlignet med størrelsen av andre kongelige graver i det samme området var den forbausende liten. Den var modellert på grunnlag av graven til farao Djer, antatt å være «graven til Osiris» fra og med mellomriket. Arkitekturen av Peribsens grav er lik et palass. Graven målte 16 ganger 13 meter og besto av tre uavhengige strukturer som lå inntil hverandre: i midten er hovedkammeret, 7,3 ganger 2,9 meter, og var gjort av murstein av leire, halm, og trevarer. I nord, øst og vest var hovedkammeret omgitt av ni mindre lagerrom som ledet inn i et annet; på sørsiden er det et langt forkammer. En gangvei gikk mellom de indre strukturene og den ytre veggen.
Utgravning i 2001 og 2004 under ledelse av det tyske arkeologiske institutt i Kairo (DAIK), avslørte at graven hadde blitt reist og fullført i all hast. Byggarbeidet hadde blitt gjort en enkeltfase; vegene var grovt pusset; og monumentet hadde falt sammen flere ganger i løpet av århundrene. I løpet mellomriket hadde Peribsens grav blitt restaurert minst to ganger sammen med graven til Djer, som da ble antatt å ha vært graven til Osiris.
Funn
Graven hadde blitt omfattende plyndret av gravrøvere i løpet av antikken, dog hadde tallrike steinkar og keramiske beholdere blitt etterlatt. En del av steinkarene hadde innfatninger av kobber og er like til bedre funn fra graven til Khasekhemwy. Beholdene fra tidligere herskere som Nynetjer og Raneb ble også funnet. Halsbånd og armbånd gjort av fajanse og karneol og redskaper framstilt av kobber ble utgravd. Særlige funn besto av en sølvnål inngravert med navnet til farao Hor-Aha og fragmenter av leirsegl med navnet til farao Sekhemib. To steinsteler fra inngangen, vanlig for gravkamre i første og andre dynastier, er i dag plassert på to forskjellige museer.
Kongelig gravinngjerdning
En kongelig gravinngjerdning bygd av leirmurstein ble funnet rett ved Peribsens grav. Leirsegler med Peribsens serekhnavn på dem ble lokalisert i nærheten av den østlige inngangen og på innsiden av en ødelagt offerhelligdom. Funnet støttet synet at bygningen var en del av Peribsens gravsted. Gravinngjerdning er vanligvis kjent som «mellomfestning». Denne ble først oppdaget i 1904 under ledelse av den kanandiske arkeologen Charles Trick Currelly og engelske egyptologen Edward Russell Ayrton. Veggen som inngjerdet stedet var lokalisert ved nordveststedet til Khasekhemwys gravinngjerdning. Peribsens målte 108 ganger 55 meter og hunset kun noen få kultbygninger. Det var tre innganger; en i øst, en i sør og en i nord. En liten helligdom, 12,3 ganger 9,75 meter ble lokalisert ved sørøsthjørnet. Det besto en gang av tre små kapeller. Ingen tilleggsgraver ble funnet.
Tradisjonen med å begrav familien og hoffet sammen med kongen da han døde ble oppgitt på tiden rundt farao Qa'a, en av de siste herskerne i det første dynasti.
Lisa Nordén
Lisa Nordén (født 24. november 1984 i Kristianstad) er en svensk triatlet.
Under Sommer-OL 2012 i London vant hun sølv i triatlon. Hun tapte seieren til sveitsiske Nicola Spirig etter målfoto.
Snakes on a Plane
Snakes on a Plane er en amerikansk actionfilm fra 2006, regissert av David R. Ellis. Filmen ble sluppet av New Line Cinema, den 18. august 2006. Manus ble skrevet av David Dalessandro og Sebastian Gutierrez, og historien følger en rekke giftige slanger som blir sluppet løs på et fly. Hovedrollene spilles av blant andre Samuel L. Jackson og Nathan Phillips.
Handling
Kassen åpner seg midtveis under flyturen og slangene tar seg gjennom kabinen. En huggorm som angriper et elektrisk panel i prosessen, og slår dermed av all strømmen. Et par som har sex på et bad, og en mann som bruker et annet bad, er de aller første som blir drept. Flyets kaptein, Sam McKeon, undersøker strømbruddet og fikser en elektrisk kortslutning. Men han blir drept av hoggormen som hadde forårsaket de elektroniske problemene. Den andre piloten, Rick er uvitende om slangene, tror at Sam har fått et hjerteinfarkt. Han fortsetter deretter mot flyplassen som planlagt. Noen av slangene angriper også Rick, men når han forsøker å bli kvitt dem sprer slagene seg over resten av flyet. Det bryter ut full panikk om bord på flyet, og når førerkabinen senere blir undersøkt er den fylt med slanger og Rick er også død.
Generator teaterverksted
Generator teaterverksted er et forum for scenekunstnere som vil jobbe praktisk med utforsking av ny scenetekst. Etablert i 2005 og ledes av Liv Aakvik og Kari Saanum. Siden 2005 har mange scenetekstforfattere og skuespillere jobbet praktisk med tekster hos Generator. I tillegg har Generator arrangert seminarer i samarbeid med institusjoner som Norsk Skuespillersenter, Norsk Sceneinstruktørforening og Norsk Skuespillerforbund.
Svarte fugler
Svarte fugler er en norsk/svensk dramafilm fra, regissert av Lasse Glomm. Den er basert på en novelle av Espen Haavardsholm, «Det uåpnede brevet», og ble spilt inn med både norske, franske og svenske skuespillere. Filmen handler om et vanskelig kjærlighetsforhold mellom norske Steinar og svensk/franske Simone.
Svarte fugler er vist på NRK flere ganger.