cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Russland
Billedkunst, byggekunst og museer
Den russiske arkitekturen er spesielt kjent for kirker og klostre. Tidlige eksempler omfatter St. Sofia-katedralen i Novgorod, Uspenskijkatedralen i Moskva og Troitse-Sergijeva Lavra-klosteret i Sergijev Posad. Senere ble kirkene enda mer overdådige, med Kazan-katedralen i Moskva og Vasilijkatedralen som de mest kjente eksemplene. Med Peter den store og senere også Katarina den store kom barokken til Russland, noe som blant annet resulterte i palasset Tsarskoje Selo og en rekke sentrale bygg i St. Petersburg. Inn mot 1800-tallet kom klassisismen til Russland, noe som ble den dominerende retningen for gjenoppbyggingen av Moskva etter at byen ble svidd ned i forbindelse med Napoleons felttog i 1812. Mot slutten av 1800-tallet kom nasjonalromantikken til russisk byggekunst, men etter oktoberrevolusjonen og etableringen av Sovjetunionen kom konstruktivismen til å dominere. Under Stalin kom den sosialistiske klassisismen, som kom til uttrykk i blant annet «Stalin-skyskraperne» i Moskva.
Russland har en rekke museer i verdensklasse. Best kjent er kanskje Eremitasjen i St. Petersburg. Dette museet omfatter hele seks bygninger, med Vinterpalasset som det mest kjente. I tillegg til russisk kunst slik som Fabergés berømte egg er Eremitasjen store på vesteuropeisk kunst, og har blant annet verdens største Rembrandtsamling. Av museene med fokus på russisk kunst er Tretjakovgalleriet i Moskva størst, med en samling bygget opp siden midten av 1800-tallet. Samlingen omfatter nå over 130,000 verker, og inneholder alt fra Rubljov-ikoner, Kandinskij-malerier og avantgarde-verker av Kasimir Malevitsj.
Russland har totalt 23 steder på UNESCOs verdensarvliste. De første kom i 1990 med gamlebyen i St. Petersburg, Kreml i Moskva og Kirkegruppen på Kizji. Senere har blant annet Solovkiklosteret, Kristi himmelfartskirke i Kolomenskoje, økosystemet på Vrangeløya og urskogene i Komi kommet med på listen.
Film
Etter oktoberrevolusjonen i 1917 ble montasjefilm den viktige filmatiske uttrykksformen i Russland og Sovjetunionen. Sovjetiske regissører ble kjente for innovative filmer som Panserkrysseren Potemkin, og arbeidene til blant annet Sergej Eisenstein, Lev Kulesjov og Andrej Tarkovskij ble kjent langt utenfor landets grenser. Vladimir Gardin grunnla samtidig verdens første filmskole i Moskva.
I 1932 gjorde Stalin den sosialistiske realismen til landets eneste tillatte sjanger, men etter Stalins død blomstret igjen filmkunsten i Sovjetunionen. Leonid Gajdajs komedier fra 60- og 70-tallet ble enormt populære, og filmene hans selger fortsatt bra i det tidligere Sovjetunionen. I 1969 kom Vladimir Motyl med filmen Ørkenens hvite sol, noe som skapte sjangeren «Ostern», Sovjetunionens svar på Westernfilmer. Filmskaperen Andrej Kontsjalovskij hadde stor suksess med den episke langfilmen Siberiade i Sovjetperioden (1979), hvorpå han emigrerte til USA og blant annet stod bak actionfilmen Runaway Train (1985). I 1979 kom også kult-serien Møtested kan ikke forandres, med den regimekritiske sangeren Vladimir Vysotskij i den umåtelig populære hovedrollen, inntil Sovjetledelsen forbød serien vist på russisk TV.
1980- og 90-tallet var roligere år for den sovjetrussiske filmindustrien, men siden årtusenskiftet har bransjen vært i kraftig vekst. Russland produserer nå flere filmer hvert år enn Storbritannia og Tyskland. Den Sovjet-kritiske ungdomsfilmen Hipster var hovedfilm på Tromsø internasjonale filmfestival i 2010.
Mat og drikke
Det russiske kjøkken er som i mange andre steder i Øst-Europa kjent for relativt fet mat og utstrakt bruk av kjøtt. Blant de tradisjonelle russiske middagsrettene finnes gryteretten zjarkoje, kylling Kyiv (som på tross av navnet ikke er ukrainsk) og den opprinnelig tatariske kebabvarianten sjasjlyk. Blant suppene er sjtsji (basert på kål), grønnsaksuppen okrosjka (laget på kvas) og borsjtsj (laget på rødbeter) de mest populære. Fisk er også en viktig del av det russiske kostholdet, og populære fiskesorter omfatter stør, gjedde, laks og karpe.
Alkohol er en viktig del av den russiske kulturen. Det klassiske brennevinet er vodka, som lages på hvete, rug eller poteter. Russisk vodka tilsettes ofte forskjellige smaker etter destilleringen, ofte tranebær, pepper, eple, pære eller sitron. Øl er også populært blant russere, med Baltika som markedsleder. Blant alkoholfrie drikker er te utbredt, og er tradisjonelt laget i en samovar. Drikken kvas er også vanlig, og brukes ofte som et alternativ til brus.
Russisk kaviar er en delikatesse i Russland.
Idrett
Av lagidrettene er ishockey blant de mest populære i Russland. 21 av 24 lag i Kontinental Hockey League er russiske, og det russiske landslaget har hatt stor suksess i internasjonale mesterskap, senest med gullmedaljen i VM i 2009. Tidligere var Sovjetunionens ishockeylandslag verdens desidert beste, med syv gull, én sølv og én bronse på ni olympiske deltagelser. Den dominerende russiske ishockeyklubben har tradisjonelt vært CSKA Moskva, som også vant Europacupen 20 av 22 ganger i perioden 1969-90.
Russlands herrelandslag i fotball er pr. september 2009 rangert på sjetteplass på FIFAs verdensranking. I Euro 2008 tok laget bronsemedalje, noe som var Russlands beste plassering siden Sovjetunionens fall. Det gode spillet i mesterskapet gjorde også at flere russiske spillere nå spiller på europeiske topplag, dette gjelder blant annet Jurij Zjirkov på Chelsea og Andrej Arsjavin på Arsenal. Likevel er den russiske toppserien pengesterk og holder et høyt nivå, og de fleste landslagsspillerne spiller derfor i hjemlandet. Tradisjonelt har Moskva-klubbene CSKA, Lokomotiv, Spartak og Dynamo vært de sterkeste, men de siste årene har St. Petersburg-baserte Zenit utfordret moskovittenes dominans.
Av de individuelle idrettene har tennis blitt stadig mer populært siden 1990-tallet, noe som i stor grad kan tilskrives tidligere president Boris Jeltsins interesse for sporten. De senere årene har de beste russiske tennisspillerne vært i verdenstoppen, med blant annet Jevgenij Kafelnikov på herresiden og Anastasija Myskina, Anna Kurnikova og Marija Sjarapova på kvinnesiden. Blant vinteridrettene har Russland hatt stor suksess i langrennssporet, kanskje spesielt på kvinnesiden. Jelena Välbe og Ljubov Jegorova dominerte stort på 1990-tallet, senere kom blant annet Larisa Lazutina, Julija Tsjepalova og Jevgenija Medvedeva-Abruzova. På herresiden har blant annet Aleksej Prokurorov og Mikhail Ivanov utmerket seg med sterke resultater; den etniske russeren Vladimir Smirnov hadde også suksess på 1980- og 90-tallet, men valgte å konkurrere for Kasakhstan etter at Sovjetunionen ble oppløst.
Tilsammen har Russland tatt 323 medaljer i sommer-OL og 76 medaljer i vinter-OL (inkludert Det russiske keiserrike til og med 1912). I tillegg kommer Sovjetunionen, med totalt 1204 medaljer (sommer og vinter kombinert) i perioden 1952-88, og SUS med 135 medaljer i 1992. Legger man sammen alle disse vil Russland komme på andreplass (bak USA) i antall medaljer samlet i alle olympiske leker; hvis man bare regner med de medaljer utøvere fra Den russiske føderasjon har tatt som selvstendig nasjon fra og med 1994 kommer russerne på femtendeplass.
Russland har også arrangert VM i fotball i 2018.
Santa Rita (Pampanga)
Santa Rita (Bayan ng Santa Rita) er en kommune på Filippinene. Kommunen ligger på øya Luzon, og tilhører provinsen Pampanga. Folkemengden var på till 40,979 innbyggere i 2015.
Sta Rita er kjent for delikatessen turones de casoy. Den er for det meste en jordbrukskommune.
Barangayer
Santa Rita er inndelt i 10 barangayer.
Osulf I av Northumbria
Osulf I av Northumbria (død 963) var jarl av Bernicia fra 930 og av hele Northumbria fra 954 og fram til han døde. Han er mest kjent for at han konspirerte med jarl Maccus (Magnus?), sønn av enten Olav Godfridsson eller Olav Kvåran, for å drepe Eirik Blodøks, konge av York, og hans sønn og bror. Etter Eiriks død ga Englands konge Edred de tidligere norrøne landområdene sør for elven Tees til Osulf som allerede holdt jarldømmet Bernicia nord for Tees.
I henhold til Roger av Wendovers Flores Historiarum (tidlig på 1200-tallet) kan det synes som om Osulf var ansvarlig for en konspirasjon med en viss Maccus som førte til at Eirik Blodøks, konge av Northumbria, ble forrådt og drept «på et sikkert ensomt sted kalt Stainmore».
Etter at Eirik ble beseiret og drept i slaget ved Stainmore, hvor det finnes få detaljer fra, er det sagt at Osulf tok kontrollen over hele Northumbria. Han ble siden etterfulgt av sin sønn, Waltheof.
Fjernlån
Fjernlån er lån og kopileveringer mellom bibliotek.
Offentlige bibliotek samarbeider i et nettverk. Dersom brukerens primærbibliotek mangler etterspurt materiale, kan de velge å låne det inn fra et fylkesbibliotek, fra Depotbiblioteket, fra universitetsbibliotek, eller fra andre offentlig eller privat bibliotek. Bibliotekene samarbeider også internasjonalt om fjernlån.
Andre medier, som mikrofilm, lydopptak, noter, filmer og artikkelkopier fra tidsskrifter biblioteket mangler, er også å regne for et fjernlån. Fjernlån er vanligvis gratis for sluttbruker.
Tidligere ble fjernlån i Norge koordinert via en katalogkort-basert Samkatalog som var en avdeling av Universitetsbiblioteket i Oslo, som den gang fylte rollen som nasjonalbibliotek. I dag løses arbeidet med å identifisere og lokalisere bøker ved hjelp av elektroniske kataloger som Bibsok.no og Oria.
Magnetisk krets
En magnetisk krets består av en eller flere lukkede sløyfer som leder en magnetisk fluks. Fluksen er vanligvis generert av permanentmagneter eller elektromagneter og kretsen som fluksen går gjennom består av en kjerne av et ferromagnetiske materiale, oftest jern. En slik kjerne kalles jernkjerne og har betydelig lavere magnetisk motstand en andre materialer. I sløyfen kan det også være luftgap eller en spalte med annet materiale enn jern. Magnetiske kretser benyttes for å få en effektivt magnetisk kobling i maskiner og apparater som elektriske motorer, generatorer, transformatorer, reléer, løfteutstyr basert på elektromagneter, galvanometre og så videre.
Konseptet om magnetiske kretser utnytter korrelasjonen som gjelder mellom ligningene som gjelder for magnetiske felter og tilsvarende matematiske uttrykk som brukes i en elektrisk krets. Forutsetningen er at det i den magnetiske kretsen må være et umettet ferromagnetisk materiale. Ved hjelp av dette konseptet kan sammenhenger for magnetiske felter i for eksempel en transformator raskt løses ved hjelp av metoder og teknikker som er utviklet for elektriske kretser.
Nye Paus-posten
Nye Paus-posten er et musikkalbum med Ole Paus, utgitt i 1977. Albumet lå tolv uker på VG-lista og endte med fjerdeplass som beste plassering.
Magnetisk krets
Magnetomotorisk spenning (MMS)
På samme måte som den elektromotorisk spenning (EMS) driver en strøm av elektrisk ladning i elektriske kretser, vil den magnetomotorisk spenningen (MMS, tidligere magnetomotorisk kraft, forkortet MMK) drive en magnetisk fluks gjennom en magnetisk krets. Analogt til definisjonen av MMS vil den magnetomotoriske spenningen <Math>\scriptstyle \mathcal{F}</Math> drive rundt en magnetisk fluks i en lukket sløyfe som er definert av linjeintegralet:
Nye Paus-posten
Albumet var etter Paus-posten det andre i en serie på totalt fem musikkalbum der Paus brukte skillingsvisens form til å skrive korte, ironiske og på grensen til injurierende kommentarer til samfunnsliv, politikk og kjendisenes overfladiske liv.
I visen «Folk og røvere i Tromsø by» gjør Paus bl.a. narr av AKP(m-l), «sjølproletarisering» og Mads Gilbert.
Magnetisk krets
Magnetomotorisk spenning (MMS)
der er den magnetisk feltstyrken, også kalt H-felt eller magnetfelt, videre er  en liten del av den magnetiske kretsen der MMS virker. Linjeintegralet er innført for å synliggjøre integrasjon over en ledersløyfe med vilkårlig form. Uthevede symboler betyr at det er vektorfelt som betraktes.
MMS representerer det potensialet som en hypotetisk magnetisk ladning ville oppnå ved å følge den lukkede sløyfen. Den magnetiske fluks som drives frem er ikke en strøm av magnetisk ladning: Fluksen har bare det samme forholdet til MMS som elektrisk strøm har til EMS.
Enheten for den magnetomotoriske spenningen er amperevindinger (NI), representert ved en jevn elektrisk strøm av 1 A som går i en enkelt omdreining av en ledersløyfe av elektrisk ledende materiale i vakuum. Den magnetomotoriske kraft kan ofte enkelt beregnes ved hjelp av Ampères lov. For eksempel er den magnetomotoriske spenningen for en spole som driver magnetfeltet i en magnetisk krets gitt av:
hvor N er antall vindinger (omdreininger i spolen) og I er strømmen gjennom spolen.
I en jernkjerne i for eksempel en transformator er dimensjonene av denne slik at lengden av en flukslinje er lik samlet omkrets av kjernen. Dermed kan linjeintegralet over omgjøres til skalarproduktet av Hklk, altså styrken av H i kjernen og gjennomsnittlig lengde av fluksen. Ut fra dette og sammenhengen rett over kan magnetomotorisk spenning uttrykkes slik for magnetisk kretsterminologi:
For å finne retningen av feltstyrken og magnetiske fluks benyttes høyrehåndsregelen, som sier at om lederen spolen holdes i høyre hånd slik at tommelen peker i strømretningen så vil fingrene peke i retning av feltet.
Magnetisk fluks
En MMS «driver» den magnetiske fluksen gjennom den magnetiske kretsen. Fluks gjennom en magnetisk krets er proporsjonal med antallet av magnetiske feltlinjer som passerer gjennom hele arealet av banen. Dette er en netto størrelse, det vil si at antall feltlinjer som passerer gjennom tverrsnittet i én retning må subtraheres fra det antallet som passerer gjennom i den motsatte retningen.
Magnetisk flukstetthet, eller ofte også kalt magnetisk felt med symbolet B, er definert som fluks dividert på arealet som fluksen går gjennom. Arealet må være vinkelrett på flukslinjene. Mer generelt kan dette uttrykkes ved et integral der en ser på et element av et areal som er vinkelrett på magnetfeltet. Flukstettheten er da gitt av produktet av fluksen og arealelementet. Enda mer generelt kan en si at magnetisk fluks Φ er definert av indreproduktet av det magnetiske feltet og vektoren til arealelementet. Kvantitativt er den magnetiske fluks gjennom en overflate S er definert som integralet av magnetfeltet over arealet av overflaten:
For en magnetisk krets velges ofte området S til å være hele tverrsnittsarealet av banen der fluksen går.
SI enhet for magnetisk fluks er Weber (som i avledet enheter blir voltsekunder), som har fått navnet etter den tyske fysikeren Wilhelm Eduard Weber. Enheten for magnetisk flukstetthet er weber per kvadratmeter, eller Tesla etter den kroatisk-amerikanske oppfinneren, fysikeren og ingeniøren Nikola Tesla.
Dmitrij Meskhijev
Dmitrij Dmitrijevitsj Meskhijev (Дми́трий Дми́триевич Ме́схиев; født 1963) er en russisk regissør.
Magnetisk krets
Hopkinson lov – en magnetisk analogi til Ohms lov
Hopkinson lov er motsatsen til Ohms lov og brukes for magnetiske kretser. Loven er oppkalt etter den britiske fysikeren og elektroingeniøren John Hopkinson. Den fastslår at:
der er MMS over et magnetisk element,  er magnetisk fluks gjennom det magnetiske element og  er magnetisk motstand for elementet. Sammenhengen mellom vektorfeltene magnetisk feltstyrke H og flukstetthet B er videre gitt av:
der μ er permeabiliteten og er sammensatt av produktet av μ0 og μr, som henholdsvis er permeabiliteten for vakuum og en konstant for alle andre materialer. Enheten for permeabilitet er Henry per meter (H m−1). For øvrig brukes enehten Henry for induktans. Permeabiliteten for vakuum er μ0 = 4π ∙ 10−7 H m−1 og μr er et tall mellom 2,000 og 80,000 for jernlegeringer som brukes i transformatorer, generator, elektriske motorer og andre elektriske apparater eller maskiner. Imidlertid er denne konstanten også sterkt avhengig av flukstettheten. For andre ikke-magnetiske materialer er μr tilnærmet lik 1. Sammenhengen over forteller at for den samme magnetisk feltstyrken vil en ha forskjellig flukstetthet avhengig av hva slags materiale som feltet går gjennom.
Lik Ohms lov kan Hopkinson lov sees på som en empirisk ligning som fungerer for mang materialer, og under visse betingelser. Ohms lov gjelder for ledermaterialer (metaller) og ikke andre stoffer, dessuten må det tas hensyn til temperaturen i lederne. Hopkins lov er ikke lenger gyldig for en magnetisk krets bestående av jern om denne går i metning. Det vil si at magnetisk flukstetthet B har oppnådd sitt høyeste nivå, og ikke lenger øker selv om magnetisk feltstyrke H øker. Hopkinson lov definerer også begrepet magnetisk reluktans.
Reluktans
Magnetisk motstand er analog til elektrisk motstand i en elektrisk krets. I likhet med at et elektrisk felt forårsaket av en elektrisk strøm følger minste motstands vei, vil den magnetiske feltstyrken forårsaket at magnetisk fluks følge den veien som gir minste magnetiske motstands vei. Reluktans er en skalarverdi, videre er den en såkalt ekstensive egenskap, beslektet med elektrisk motstand.
Den totale motstand i en magnetisk krets er lik forholdet mellom MMS i en magnetisk krets, og magnetiske fluks i denne kretsen. I et vekselfelt, forårsaket av vekselstrøm, er reluktansen forholdet mellom amplitudeverdiene for en sinusformet MMS og magnetisk fluks.
Definisjonen av reluktans kan uttrykkes som:
som er den samme ligningen som i avsnittet over.
Magnetisk fluks danner alltid en lukket sløyfe som beskrevet av Maxwells ligninger, men banene av sløyfene avhenger av reluktansen til materialet som disse brer seg gjennom. Fluksen er mest konsentrert i materialet med minst motstand. Luft og vakuum har høy reluktans, mens lett magnetiserbare materialer som bløtt jern har lav magnetisk motstand.
Reluktans av et magnetisk uniform magnetisk kretselement kan beregnes som:
der
Ligningen over har samme for som ligningen for elektrisk resitivitet i ledende materialer. Permeabilitet er analog med elektrisk ledningsevne, altså den inverse verdi av permeabiliteten som er reluktans og er analog til resistivitet. Lengre og tynnere magnetiske kretser med lav permeabilitet føre til høyere reluktans.
Den inverse av reluktans kalles permeans, og får altså definisjonen:
Summert oversikt over analogiene mellom magnetiske- og elektriske kretser
Tabellen nedenfor oppsummerer de matematiske analogiene mellom elektrisk kretsteori (elektrisitetslære) og magnetisk kretsteori. Dette er matematisk analogi og må slettes ikke oppfattes som fysiske likheter. Parametre og begreper i samme rad har samme matematiske rolle, men fysikken i de to teoriene er svært forskjellige. For eksempel er strømstyrke en flyt av elektrisk ladninger, derimot er ikke magnetisk fluks noen flyt av materie.
Begrensninger av analogien
Elektriske- og magnetiske kretser har bare overfladiske likheter på grunn av likheten mellom Hopkinson lov og Ohms lov. Magnetiske kretser har betydelige forskjeller fra elektriske kretser, forståelsen av begge fenomenene må baseres på at forskjellene er forstått:
Kretslover for magnetiske kretser
Lovene for magnetiske kretser følger sammenhenger som ligner på elektriske kretslover. For eksempel den totale reluktansen av flere reluktanser i serie være gitt av:
Vider vil parallellkoblede reluktanser ha en total magnetisk motstand gitt av:
Summen av magnetiske fluks <Math> \scriptstyle \Phi_1, \Phi_2, \dots, \Phi_n i enhver node (punkt i kretsen) vil alltid være null, og er analogt med Kirchhoffs strømlov:
En analog til Kirchhoffs spenningslov er at summen av de magnetomotoriske spenninger i lukket krets er lik null:
På norsk kalles denne sammenhengen ampervindingsbalanse. Begrepet brukes for eksempel i forbindelse med transformatorer der en sier at ampervindinger (NI) på primærsiden til en hver tid må være balansert med ampervindingene på sekundærsiden. Dette kan uttrykkes I1 N1 = I2N2 der I er strøm på henholdsvis primær- og sekundærsiden og N er lik antall vindinger på henholdsvis primær- og sekundærsiden av transformatoren. Ampervindinger på de to sidene har motsatt fortegn og virker altså mot hverandre i en transformator. Dette er årsaken til at magnetisk fluks i jernkjernen ikke øker om transformatoren belastes.
Eksempel med en elektromagnet med to luftgap
Bildet til høyre viser en elektromagnet med en jernkjerne med to luftgap. Det er også vist en ekvivalentkrets for den magnetiske kretsen. Anta at det er 500 vindinger i spolen, at tverrsnittet av jernkjernen er 9 cm2, luftgapene er 0,025 cm, gjennomsnittlig lengde av flukslinjene er 30 cm og at gjennomsnittlig permeabilitet for jernet i kjernen er 70 000. Hva er reluktansen i jernkjernen og luftgapene? Hvor stor strøm må til for at flukstettheten skal bli 1 T?
Reluktansen for jernkjernen er gitt av:
Reluktansen for luftgapene er gitt av:
når det er forutsatt at den relative permeabilitet for luft er lik 1.
Spania under Vinter-OL 1960
Spania under Vinter-OL 1960. Fire sportsutøvere, tre menn og én kvinne, fra Spania deltok i en sport, alpint, under Vinter-OL 1960 i Squaw Valley i California. Spania, som deltok for femte gang i et vinter-OL, vant ikke noen medaljer. Beste plassering var en 23.-plass i slalåm for damer.
Magnetisk krets
Eksempel med en elektromagnet med to luftgap
og strømmen som må gå gjennom spolen for å få denne fluksen finnes av:
Religion i Paraguay
Religion i Paraguay bestod før kristningen av forskjellige spiritualistiske religioner. Paraguay er et av de minste land i Sør-Amerika og var bebodd av indianerfolket Guarani. Etter at spanjolene oppdaget landet omkring år 1520, ble etterhvert indianerne og spanjoler blandet sammen ved ekteskap. Fra denne sammenblandingen, stammer landets folk i dag, som går under betegnelsen paraguayanere.
Det er tilsammen 21 språk i Paraguay. Spansk og guarani er de største språkene, guarani tales av 80% av landets innbyggere. Bibelen er oversatt til begge hovedspråkene.
Ifølge Operation World var det over 500 kristne misjonærer i landet i 1995, det er en misjonær pr. 8 200 innbyggere. Misjonærene kom fra 63 ulike misjonsselskaper.
Katolikker
Da spanjolene kom til Paraguay, var indianerne vennlige og fredelig innstilt overfor spanjolene. Men etter kort tid kom det jesuittprester fra Spania. De begynte straks å tvangskristne de innfødte indianerne, som ble samlet i reservater, med form av små landsbyer og med en katolsk kirke som midtpunkt. Indianerne ble tvunget til å bygge byene, og mange bukket under for det uvante arbeidet.
Magnetisk krets
Historisk bakgrunn
Ideen til en lov for magnetisk fluks lik Ohms lov for lukkede elektrisk kretser ble første gang formulert av den amerikanske fysikeren Henry Augustus Rowland. Begrepet reluktans ble skapt i 1888 av den engelske elektroingeniøren Oliver Heaviside. og begrepet magnetomotorisk spenning (MMS) ble først navngitt av Bosanquet.
Religion i Paraguay
Katolikker
De første misjonærer lærte de innfødte å lese og skrive, og likeledes ble de opplært i jordbruk.
Magnetisk krets
Noter
<references group="lower-alpha"/>
Religion i Paraguay
Katolikker
I dag tilhører 77% av innbyggerne romersk katolske kirke. Det finnes noen ukrainske ortodokse kirker sør i landet.
Protestanter
Protestantene kom gjennom immigrasjon. Som misjonærer opplevde de forfølgelse fra den etablerte katolske kirken. Protestantisk kristendom kom til i Paraguay i 1889, med den lek-anglikanske misjonær W. Barbrooke Grubb. Han reiste inn i det ugjestfrie Chaco-området. Det tok 11 år før han og hans følgesvenner kunne snakke lengua-india-nemes språk, og først etter 17 års intenst arbeid kunne den første indianer døpes.
Protestantene, som består av mennonitter, baptister, lutheranere og pinsevenner, og utgjør ca. 7% av innbyggerne.
Andre religiøse grupper
Jehovas vitner, muslimer, jøder, mormoner, brasilianske spiritualistiske grupper utgjør ca. 6% av innbyggerne.
Žana Novaković
Žana Novaković (født 24. juni 1985) er en bosnisk alpinist.
Hun debuterte i verdenscupen i alpint 12. januar 2008, men har ikke plassert seg blant de 30 beste i noe verdenscuprenn.
Novaković deltok for Bosnia-Hercegovina under Vinter-OL 2010 og oppnådde en 40.-plass i slalåm som beste resultat.
Håvard Grostad
Håvard Grostad (født 1988) er en norsk vektløfter som representerer Nidelv IL.
Han vant 7 NM-gull, 3 NM-sølv og 3 NM-bronse i perioden 2010–2019.
Grostad ble rangert som nummer 504 på listen over de 1000 beste idrettsutøverne i Trøndelag på avisa Nidaros sin kåring i 2020.
Seirobune
Seirobune (seiro bune) betyr «beleiringstårnskip», et stort fartøy som hadde et beleiringstårn for skyttere som skulle være i stand til å skyte ned på fienden på murene eller i slottet som hadde blitt lagt under beleiring.
Under de mange krigene fram til året 1600 på de japanske øyene var store slott, festninger og mindre fortikasjoner beleiret mange ganger av ulike hærer langs kommunikasjonene. Noen ganger hadde beleiringstrenet skapt kunstige dammer ved å lede bort vannet fra nærliggende elver eller innsjøer for å oppnå total isolasjon. Når det fiendtlige holdepunktet var omringet med vann, ble det sendt inn grunngående fartøyer for å forstyrre forsvarerne med deres ildgivelse. En slik beleiring var den berømte beleiringen av Bitchu-Takamatsu-festningen i 1582. Toyotomi Hideyoshi som ledet beleiringen, hadde oppdemmet Ashinori-elven og deretter skapt et kunstig innsjø.
Vinger og Odalen
Vinger og Odalenn var en valgkrets i Hedemarkens amt ved stortingsvalgene fra 1906 til 1918. Ved disse stortingsvalgene praktiserte man en valgordning med direkte flertallsvalg i enmannskretser. Vinger og Odalen valgte således én representant og én personlig vararepresentant.
Valgkretsen Vinger og Odalen bestod av herredene Søndre Odalen/Sør-Odal, Nordre Odalen/Nord-Odal, Vinger og Eidskogen med rundt 21 000 innbyggere og 10 000 stemmeberettigede etter innføringen av kvinnelig stemmerett.
Valgresultat
(1)Venstre støttet to av kandidatene. Kandidaten som ikke ble valgt fikk 694 stemmer (23,1%)
(2)Valget i 1918 ble forkastet av Stortinget. Nytt valg avholdt 24. februar 1919 er her framstilt som andre valgomgang.
Andreas Krogness
Andreas Krogness (født 3. april 1817 i Trondhjem, død 30. desember 1850 i Levanger ) var en norsk kjøpmann og politiker som var Levanger bys ordfører 1843–1845.
Han var sønn av kjøpmann Erik Rolfsen Krogness og hustru Ingeborg Joensdatter Eggen. Faren kom fra gården Krognes (Kråknes) i Rissa og slo seg opp i Trondhjem, mens moren kom fra Leinstrand. Broren Johan Richard Krogness ble brukseier på Karlslyst i Hommelvik og stortingsmann. Moren var halvsøster av Kirsten Eggen, som var gift med den haugianske kjøpmannen Erik Wullum, så Krogness- og Wullum-familiene pleide nær omgang med hverandre. Erik R. Krogness’ datter, Ingeborg, ble gift med Erik Wullums sønn, sogneprest Olaus Vullum, og fikk sønnen Erik Vullum. En annen kjøpmann og stortingsmann Ole Andreas Krogness kom også fra Rissa og stod Wullum-familien nær, men synes å være av en annen slekt.
Andreas Krogness kom til Levanger i 1842 og etablerte et handelshus, «som i mange år drev en utstrakt forretning på Jemtland, Nordland og hele Trøndelag». Han var blant de første innskyterne Levanger og Skogns Sparebank og ble valgt inn i den første direksjonen (styret) i 1843. Han ble også valgt inn i Levanger bystyre, i årene 1843–1845 som byens ordfører.
Han var gift med Oline Moe (senere gift Martini) fra Kristiansund. De hadde en sommerbolig på Bruborg utenfor bygrensen som fikk navnet Ankolm, etter initialene i navnene deres. Stedsnavnet brukes fortsatt.
Pietro Palazzini
Pietro Palazzini (født 19. mai 1912 i Piobbico ved Cagli i Italia, død 11. oktober 2000 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og tilknyttet Den romerske kurie. Han var prefekt for Kongregasjonen for helligkåringer 1980–1988.
Mahmudiye (Eskişehir)
Mahmudiye er en by med 7 600 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen Eskişehir. Den ligger nord for Çifteler, sør for Alpu, øst for Seyitgazi og vest for Sivrihisar.
Pietro Palazzini
Han ble kreert til kardinal i 1973 av pave Paul VI.
Wikipedia på islandsk
Wikipedia på islandsk (Wikipedia á íslensku) er den islandskspråklige utgaven av Wikipedia. Den islandske utgaven ble startet 5. desember 2003, og hadde over 19 000 artikler i januar 2008, noe som gjør den til den 51. største Wikipedia.
Pietro Palazzini
Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Wikipedia på islandsk
De har over 2 000 brukere og 23 administratorer.
Pietro Palazzini
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ingolf Mork
Ingolf Mork (født 4. juni 1947 i Molde, død 1. februar 2012) var en norsk skihopper fra Molde som representerte IL Hjelset-Fram og senere i en kort periode (1971–72) Ski- og Fotballklubben Lyn Oslo. Hans største bragd var sammenlagtseieren i Den tysk-østerrikske hoppuka i 1972, etter at han året før falt i Innsbruck og tapte Hoppuka til Jiří Raška selv om han vant de tre øvrige rennene. Mork studerte på Norges idrettshøgskole i Oslo på 1970-tallet. Han var på det norske OL-laget i 1968 og 1972. Med to seire i Holmenkollen ble han tildelt Holmenkollmedaljen. Han var etter sin aktive karriere styremedlem i Norges Idrettsforbund i 1984 til 1990, og fylkesidrettsleder i Møre og Romsdal. Han forlot den stillingen i 2000, og begynte som sauebonde på Hjelset sammen med søster Åse, under eget varemerke Mork Utegangar. Dette kombinerte han med lederstilling i Nordmøre og Romsdal Friluftsråd. Han var en særdeles aktiv og viktig bidragsyter i lokalmiljøet og spesielt innen barneidretten i IL Hjelset-Fram hvor han var æresmedlem.
Han døde 1. februar 2012 og ble bisatt fra en fullsatt Molde domkirke 10. februar.
Volkswagen Eos
Volkswagen Eos er en fireseters kabriolet (coupé convertible) fra Volkswagen som ble lansert første gang på Frankfurt-messen vinteren 2006. Det var meningen den skulle komme i salg allerede sommeren 2006, men VW valgte imidlertid å holde tilbake modellen for salg frem til høsten 2006 da de ønsket å optimalisere takløsningen som er utviklet av Vebasto.
Piper PA-25 Pawnee
Piper PA-25 Pawnee er et amerikansk, en-seters, lavvinget landbruksfly utviklet og produsert av Piper Aircraft Corporation. Prototypen fløy i 1957 og flyet var i salg i 1959. Flyet er vanlig i bruk som slepefly for seilfly.
Den første serien Pawnee var utstyrt med en Lycoming O-320 luftavkjølt, firesylinders boksermotor på 150 hk. Pawnee B hadde større kapasitet og en sekssylinders, luftkjølt boksermotor på 235 hk. Pawnee C var en oppgradert versjon av Pawnee B, og Pawnee D var ustyrt med en Lycoming O-540 på 260 hk.
Flyet har kun ett sete, og flygeren sitter relativt høyt over bakken. På noen modeller har det vært mulig å plassere en person bak flygeren i flykroppen, og uten fri sikt ut. Dette har blitt brukt for å ha med seg en mekaniker eller assistent for å hjelpe til under sprøyteoperasjon borte fra hjemmeplassen. Vingene er i aluminium. Mange av flatene på flykroppen er dukkledde.
Utsikten forover er god. Selv om det er lang avstand fremover til propellen, og det er et halehjulsfly, har flygeren rimelig god utsikt framover rullebanen. Under flyging er det mye bedre utsikt til terrenget foran flyet enn i de fleste andre småfly.
Dashbordet på flyet er lite og det er kun de viktigste instrumentene tilstede, så flyet mangler mange hjelpemidler som er vanlige i reisefly.
Ved lite motorpådrag og moderat fart synker flyet mye raskere enn vanlig for småfly. En landing uten motor må derfor planlegges med bratt innflyging. Både i lufta og på bakken er flyet mer stabilt enn andre halehjuls-småfly og det er mindre tendens til "ground-loop".
Det er flaps på flyet som betjenes manuelt av en egen spak på gulvet. Flapsene går ikke helt inn til flykroppen, så det er mulig å gå på vingen helt tilbake til bakre kant. Balanserorene utgjør en stor del av lengden av bakkanten av vingene, så det er liten del av vingenes bakkant igjen til flaps. Bruk av flaps på dette flyet har derfor relativt liten effekt på flygingen.
Kombinasjonen av et lavvinget fly, med stag festet i flykroppen høyt like foran førerkabinen er sjelden på småfly, og bidrar til at dette flyet er en uvant opplevelse for de fleste småflygere som er vant til andre fly.
Det finnes modeller med bensintanker i vingene, men det vanligste er bensintank på 150 liter like bak motoren, og et bagasjerom mellom bensintank og førerkabin.
La Rhue vannkraftverk
La Rhue vannkraftverk ved Rhue-demningen (også kjent som La Tialle-demningen) er et kompleks med en demning med vannkraftverk i det sentrale Frankrike, anlagt i elva La Tialle, en svært liten sideelv til øvre Dordogne. Eier er Electricite de France (EDF). Vannkraftverket derimot får sin kraft vesentlig fra den fjernereliggende Vaussaire-demningen i elva Rhue, via en 13 km lang tunnel med 50 meter fallhøyde.
Anlegget ligger helt nord i departementet Cantal på grensen til Correze departement. Området er en del av Auvergne-Rhône-Alpes-regionen.
Anlegget ligger bare litt nordøst for Bort-les-Orgues-demningen og grenser mot det reservoaret som denne demningen skaper.
Jacinthe Taillon
Jacinthe Taillon (født 1. januar 1977) er en canadisk synkronsvømmer som deltok i de olympiske leker 2000 i Sydney. Taillon vant en olympisk bronsemedalje i synkronsvømming under Sommer-OL 1996 i Atlanta. Hun var med på det canadiske laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen bak Russland og Japan. De andre på laget var Claire Carver-Dias, Erin Chan, Cathrine Garceau, Fanny Létourneau, Kristin Normand, Lyne Beaumont, Reidun Tatham og Jessica Chase.
Zap Comix
Zap Comix var det første undergrunnstegneserien som ble kjent. Andre blader gjør kravet på å være det aller første undergrunnstegneserien, men Zap Comics' betydning ligger i at det var den første i kommende bølge. Bladet oppsto som en del av det amerikanske motkulturen på slutten av 1960-tallet og inneholdt serier av den etter hvert så kjente Robert Crumb.
Historie
Zap #1 ble utgitt i San Francisco på slutten av 1969. Det inneholdt arbeidene til den satiriske tegneren Robert Crumb. Rundt 3 500 kopier ble trykket av Charles Plymell under forlagsnavnet Apex Novelties. Plymell var en skribent innenfor Beat-generasjonen som delte hus med Allen Ginsberg og Neal Cassady da LSD nådde San Francisco tidlig på 1960-tallet. I utgangspunktet var det helt andre serier som skulle ha vært trykket i Zap #1, men utgiveren, som tidligere hadde trykket serier av Crumb i sin tabloidavis kalt Yarrowstalks, forlot landet med originaltegningene. Kort tid etter Zap #3 fant Crumb fotostatkopier av de tapte seriene. Han tegnet et nytt omslag, og utga det som Zap #0. Således oppsto det pussig situasjonen at Zap #0 kom ut etter Zap #3, men var tegnet før Zap #1 i 1967. Særlig omslaget av Zap #0 er blitt ikonisk. Det viste en naken mann som hopper opp mens han har en elektrisk ledning i navlen eller kjønnsorganet. Gult flash lyner rundt hele kroppen og i tittelen. Han har kulerunde øyne, og strittende hår. Bobleteksten uttrykte tittelen og kunne fungere som bladets programerklæring: «The comics that plugs you in!»
Mange av disse første utgavene ble solgt i gatene av Haight-Ashbury fra en barnevogn av Crumb eller hans hustru. I årene som kom ville salget være hovedsakelig knyttet til alternative salgskanaler som hippibutikker, såkalte «head shops», som dukket opp over hele USA.
Etter suksess med første hefte lot Crumb andre tegneserietegnere dele sidene med ham, blant annet S. Clay Wilson, Robert Williams, «Spain» Rodriguez, og to tegnere som hadde bakgrunn som designere av psykedeliske plakater, Victor Moscoso og Rick Griffin.
Denne gruppen med tegnere, sammen med Crumb, var de som hovedsakelig forble konstant med bladet som kom ut periodisk. Det var typisk at det tidvis kunne gå flere år mellom hvert nytt nummer. Et av de nyeste var Zap #15 som kom ut i 2005. Griffin døde i 1991, og en seire på to sider av Paul Mavrides kom med i Zap #14. Mavrides ble invitert til bidra da Crumb annonserte at han ikke lenger ønsket å utgi sine serier i Zap, bladet han selv hadde startet.
Den første utgivelsen
Da Zap #1 kom ut i 1968 var det helt ulikt noe annet tegneserieblad som hadde blitt utgitt. Det hadde en advarsel på førstesiden: «Fair Warning: For Adult Intellectuals Only», «kun for intellektuelle voksne». Inni hadde bladet serier av Crumb, blant annet hans siden ofte stjålne figur av «Keep on Truckin'», en tidlig opptreden av hans tvilsomme guru Mr. Natural og dennes nevrotiske disippel Flakey Foont, og de første av Crumbs karikaturer av seg selv, og hvor Crumb på typisk vis framstilte seg i motstridende lys, blant annet som «en ravende gærning» og som «en av verdens siste store tenkere fra middelalderen». Kanskje en av de mest minneverdige fortellingene var historien «Whiteman» som viste de indre kvaler og pinsler i frykten og begjæret til en gjennomsnittlig amerikaner fra middelklassen.
Zaps omdømme
Selv om det hadde blitt trykket selvpubliserte satiriske tegneseriehefter i lite opplag før Zap var det nettopp Zap #1 som ble selv modellen for undergrunnstegneseriene som bevegelse som fikk en snøballeffekt etter utgivelsen. Det var også begynnelsen på Robert Crumbs berømmelse som det fremste navnet innenfor undergrunnstegneseriene.
Opprinnelsen til å stave tegneserier, comics, som «comix» er uklart er det uansett sikkert at det var tittelen på de første utgavene av Zap som populariserte uttrykket. Undergrunnstegneseriene skilte seg fra andre tradisjonelle serier ikke bare i innholdet, men også i den ene bokstaven. Innenfor filmindustrien ble voksne filmer gradert med X.
Zap var også et av de første bladene som benyttet betegnelsen «undergrunn» i forbindelser med tegneserier. Zap #4, som ble utgitt av Print Mint, var særlig preget av hva som ble oppfattet som en "industristandard" for undergrunnstegneseriene: utuktighet og rettssaker. Denne utgivelsen er beryktet for Crumbs i utgangspunktet satiriske serie «Joe Blow» som avbildet en gjennomsnittlig amerikansk incestuøs familie under mottoet «familien som ligger samme, holder sammen», en satirisk vri på det kristne mottoet «familien som ber sammen, holder samme». Politiet tok en razzia i San Franciscos bokhandel City Lights og fjerde utgave av Zap ble til sist forbudt å bli solgt over disk i New York. Denne saken var mer om omtale enn noe annet, og denne utgivelsen fortsatte å være tilgjengelig for salg, også i City Lights. Oppmerksomheten ga økt salg for Zap og høynet bladets omdømme i motkulturen. Det kan ikke argumenteres at de framtidige utgivelsene ble noe tammere i innholdet.
Proletariat
Historie
Begrepet proletariat stammer fra latin, og det latinske ordet prōlētārius betyr «en som lager avkom». Romerne brukte det om borgere som var for fattige til å bli omfattet av militærtjenesten. En utbredt oppfatning var at det viktigste bidraget prōlētāriī gjorde for den romerske staten var å oppdra barn. Disse barn kunne bli neste generasjon romerske borgere som skulle forsvare byen og erobre nye territorier.
Den andre krigen i Kongo
Den andre krigen i Kongo (fransk: La deuxième guerre du Congo) også kjent som Afrikas (første) verdenskrig (La première guerre mondiale africaine) og den store krigen i Afrika, startet i august 1998 i Den demokratiske republikken Kongo (DR Kongo) (tidligere kalt Zaïre), og sluttet offisielt i juli 2003 da overgangsregjeringen i DR Kongo tok makten i landet. Selv om krigen offisielt er over, fortsetter volden. Krigen, som var den største i afrikansk historie, involverte åtte land direkte, og tilsammen 25 væpnede grupper deltok. Fram til 2008 har krigen og etterspillet kostet 5,4 millioner mennesker livet, i hovedsak på grunn av sykdom og sult. Dette gjør krigen til konflikten med høyest tapstall siden andre verdenskrig. Millioner av andre har blitt fordrevet fra hjemmene sine eller har søkt asyl i naboland.
Til tross for at krigen offisielt sluttet og man hadde en avtale om å danne en ny regjering i juli 2003, døde det i 2004 rundt 1 000 mennesker daglig på grunn av sykdommer og feilernæring som lett kunne vært unngått.
Fraksjoner
På grunn av krigens karakter, har det vært mange unntak fra kategoriseringen som følger, og grupper innen en kategori har hatt voldelige sammenstøt over ressurser og territorier.
Kinshasa-vennlige styrker inkluderte den kongolesiske hæren under ledelse av president Laurent-Désiré Kabila og senere sønnen hans, Joseph Kabila, ulike Mai-Mai grupper som var mot utenlandsk innflytelse og allierte nasjoner som Zimbabwe, Angola, Tsjad, Sudan og Namibia. Disse kontrollerte de vestlige og sørlige delene av DR Kongo. Hovedmålet var å skape en sterk stat, og med det få kontroll over de naturlige ressursene.
Proletariat
Historie
I moderne tid blir begrepet proletariat vanligvis brukt om lønnsarbeidere som ikke eier noen form for kapital, og som tjener så vidt nok til livets opphold.
Den andre krigen i Kongo
Fraksjoner
Styrker som samarbeidet med Rwandan Patriotic Front (Rwandas patriotiske front) inkluderte hærene fra de tutsidominerte regjeringene i Rwanda og Burundi, militser dannet av Banyamulenge, en organisasjon av etniske tutsier med base i DR Kongo, og den banyamulengedominerte gruppen Rassemblement Congolais pour la Démocratie (Den kongolesiske samlingen for demokrati) (RCD) sine opprørsgrupper med base i Goma. Tutsistyrker i DR Kongo var mest aktive i de nordlige og sørlige kivuprovinsene, og hadde et territorium som strakte seg vestover mot Kinshasa. Målene til denne gruppen var å beskytte sikkerheten for Rwanda og Burundi, beskytte tutsier i DR Kongo, utligne Ugandas påvirkning i landet, samt å få tilgang på naturressurser.
Proletariat
Marxistisk teori
Begrepet proletar ble brukt av Karl Marx som beskrivelse av dem som utelukkende hadde muligheter for å skaffe seg sine fornødne gjennom å selge sin egen arbeidskraft. Om disse mente han, at de ville komme til å gjøre revolusjon og skape et sosialistisk samfunn som han mente ville være et proletariatets diktatur.
Den andre krigen i Kongo
Fraksjoner
Hutuvennlige styrker var hutuer fra Rwanda, som var ansvarlige for folkemordet i Rwanda i 1994, opprørere fra Burundi som ville kaste den burundiske regjeringen, kongolesiske hutuer og Mai-Mai militser. Den viktigste hutugruppen var Forces Démocratiques de la Libération du Rwanda ((FDLR) (Demokratiske styrker for frigjøring av Rwanda) som opererte i Kivu-regionen. Målene var å kaste ut utenlandske tutsistyrker, etnisk rensing av Banyamulenge, å kaste regjeringene i Rwanda og Burundi samt å få kontroll over ressurser.
Kabilas marsj mot Kinshasa
Den første krigen i Kongo startet i 1996, ettersom Rwanda ble mer og mer bekymret for at medlemmer av Rassemblement Démocratique pour le Rwanda-militsen som gjorde flere raid inn i Rwanda fra Zaïre, planla en invasjon. Den nye tutsidominerte regjeringen i Rwanda protesterte på disse krenkelsene av deres territorium, og gav våpen til Banyamulenge, en gruppe i det østlige Zaïre som bestod av tutsier. Mobutu-regjeringen i Zaïre protesterte kraftig på dette, uten at de hadde militærkapasitet til å handle militært, og lite politisk godvilje rundt seg.
Med aktiv støtte fra Rwanda, Uganda og Angola, rykket Laurent-Désiré Kabilas opprørsstyrker metodisk nedover Kongoelven. De møtte bare lett motstand fra Mobutus styrker, da hans regime var i ferd med å gå i oppløsning. Hovedtyngden av Kabilas soldater var veteraner fra konfliktene rundt de store afrikanske sjøene. Kabila selv hadde troverdighet siden han lenge hadde vært en politisk motstander av Mobutu og var en etterfølger av Patrice Lumumba som var den første statsministeren i det uavhengige Kongo. Lumumba ble avsatt og myrdet av en kombinasjon av interne og utenlandske krefter, og ble erstattet i 1965 av Mobutu, som da var offiser. Kabila hadde erklært seg selv som en marxist og en beundrer av Mao Zedong. Han hadde drevet væpnet motstand i Zaïre i nesten tjue år, selv om han ifølge Che Guevara var en uengasjert og lite inspirerende leder.
Kabilas hær startet en langsom bevegelse vestover i desember 1996, da den store flyktningkrisen nærmet seg slutten. De tok kontroll over grensebyer og gruver. Det kom rapporter om massakrer og brutal framferd fra opprørshæren, og en menneskerettighetsundersøkelse utført av FN, publiserte vitneutsagn som hevdet at AFDL deltok i massakrer, og at så mange som 60 000 sivile var blitt drept av den fremrykkende hæren. Dette ble på det sterkeste avvist av AFDL. Roberto Garreton sa at under sin undersøkelse i Goma, kom det frem påstander om forsvinninger, tortur og drap. Han siterte Moese Nyarugabo, en av Mobutus menn, som skal ha sagt at drap og forsvinninger må forventes i krigstid.
I mars 1997 startet Kabilas styrker en offensiv, og forlangte at myndighetene overgav seg. Opprørerne tok Kasenga 27. mars. Rapportene om dette ble avvist av myndighetene, som startet en lang kampanje der forsvarsdepartementet kom med feilinformasjon om hva som virkelig skjedde i krigen.
I slutten av mars ble det foreslått å ha samtaler mellom partene. Etienne Tshisekedi som lenge hadde vært motstander av Mobutu ble statsminister 2. april. På dette tidspunktet hadde Kabila kontroll over omtrent 25 % av landet. Kabila avviste den nye koalisjonsregjeringen og advarte Tshisekedi, at han ikke ville få noen del i en ny AFDL-regjering, dersom han godtok denne posten.
Rolf Øivind Utgård
Rolf Øivind Utgård (født 27. mai 1950 i Hvaler) er siden 2003 en norsk selvstendig næringsdrivende konsulent, seniorkonsulent i FaFo og tilknyttet tenketanken Res Publica. Han er en tidligere sentral fagforeningsleder tilknyttet Jern og Metall og aktivist på venstresiden.
Den andre krigen i Kongo
Kabilas marsj mot Kinshasa
Gjennom hele april rykket AFDL stadig nedover Kongo-elven, og i mai hadde de nådd utkanten av Kinshasa. Den 16. mai, etter at fredssamtalene brøt sammen og Mobutu rømte landet, gjorde den flernasjonale hæren, ledet av Kabila, forsøk på å erobre Lubumbashi flyplass. Mobutu døde 7. september i Marokko, og samme dag utnevnte Kabila seg til president. Det første han gjorde var å bruke vold og makt for å bringe orden til landet, deretter tok han til på et forsøk på å reorganisere nasjonen.