cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Heinz Assmann
Heinz Georg Assmann (født 15. august 1904 i Stendal i keiserriket Tyskland, død 15. oktober 1954 i Hamburg i Vest-Tyskland) var en tysk marineoffiser som deltok i andre verdenskrig. Han ble senere politiker for CDU og innvalgt i Hamburgs borgerskap.
Militær
Heinz Assmann trådte i 1922 inn i den tyske Reichsmarine, ble yrkesoldat og begynte på offiserskarrieren. I 1926 ble han Løytnant, i 1934 Kapitänleutnant. Han virket så som referent i Reichswehrministerium, og var deretter ved marineakademiet. I 1935 ble navnet Reichsmarine endret til Kriegsmarine (under det tredje rike). I 1938 ble han forfremmet til Korvettenkapitän og admiralstabsoffiser og i 1939 ble han referent ved Oberkommando der Marine.
Under andre verdenskrig tjenestegjorde han som Fregattenkapitän og Erster Offizier på slagskipet «Tirpitz». I juni 1943 ble han forfremmet til Kapitän zur See.
I august 1943 ble Assmann utnevnt til Admiralstabsoffizier i Wehrmachtführungsstab. Den 20. juli 1944 befant Assmann seg i samme rom som Adolf Hitler da det ble utløst en bombe i det som senere har blitt kjent som 20. juli-attentatet på Adolf Hitler; Assmann ble bare lettere skadet.
Ski-VM 2007 – Lagsprint menn
Lagsprint menn i fri teknikk under Ski-VM 2007 ble avholdt 23. februar 2007 i Sapporo.
Heinz Assmann
Etterkrigstiden
Etter andre verdenskrig var han (frem til 1947) med i den tyske mineryddingstjenesten.
Han fikk deretter en ledende stilling i den lutherske hjelpeorganisasjonen Evangelisches Hilfswerk i Hamburg. Han ble også politisk aktiv i Hamburg. I 1953 ble han valgt inn i Hamburgische Bürgerschaft som representant for CDU, og var en del av den såkalte Hamburg-blokken til han fratrådte den 3. mars 1954. Han døde senere samme år.
Italia under Paralympiske vinterleker 2014
Italia deltok under Paralympiske vinterleker 2014 i Sotsji i Russland.
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1954
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1954 ble arrangert i São Paulo i Brasil i 1954.
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1956
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1956 ble arrangert i Santiago de Chile i Chile i 1956.
Ahmed Patel
Ahmedbhai Mohammedbhai Patel, bedre kjent soms Ahmed Patel, (født 21. august 1949 i Bharuch i Bombay State i India, død 25. november 2020 i Gurugram i Haryana) var en indisk politiker.
Han var medlem av Indias parlament for Kongresspartiet fra 1977 til 1989 og fra 1993 til sin død, først i Lok Sabha (underhuset) og etter flere valgperioder i Rajya Sabha (overhuset). Han var politisk sekretær til kongressens president Sonia Gandhi.
Patel døde på et sykehus Gurugram i delstaten Haryana som konsekvens av COVID-19 den 25. november 2020, i en alder av 71 år.
Vektløfting under Asialekene 2014
Vektløfting under Asialekene 2014. Vektløfting var en av sportene under de 17. Asialekene som ble arrangert i Incheon i Sør-Korea. Det var sekstende gangen som vektløfting var med på programmet i asialekene. Konkurransene ble avviklet i perioden 20. til 26. september 2014. Det ble konkurrert i åtte vektklasser for menn og sju for kvinner. Det var tohundre utøvere fra trttito nasjoner som deltok. Kina ble beste nasjon med sju gullmedaljer foran Nord-Korea med fire.
RCEP
Regional Comprehensive Economic Partnership (RCEP) er en frihandelsavtale mellom 15 land i Asia–Stillehavsregionen. Deltakende land er de ti landa i ASEAN: Brunei, Filippinene, Indonesia, Kambodsja, Laos, Malaysia, Myanmar, Singapore, Thailand og Vietnam, og dessuten Australia, Japan, Kina, New Zealand og Sør-Korea.
Etter åtte års forhandlinger ble avtalen undertegnet 15. november 2020 på toppmøtet i Organisasjonen for sørøstasiatiske nasjoner (ASEAN). Avtalen trådte i kraft 1. januar 2022, 60 dager etter at den var ratifisert av seks signaturstater som er ASEAN-medlemmer og tre andre signaturstater. Per 18. mars 2022 har Filippinene, Indonesia, Myanmar ikke ratifisert avtalen.
De 15 landa har til sammen 2,2 milliarder innbyggere, og RCEP kommer både i innbyggertall og BNP til å være verdens største frihandelsområde.
Hemerocallidoideae
Hemerocallidoideae er en underfamilie av aloefamilien. Den ble tidligere regnet som en egen familie, dagliljefamilien (Hemerocallidaceae).
Den australske slekta Chamaescilla med fire arter ble i 2016 flyttet hit fra underfamilien Lomandroideae i aspargesfamilien.
Grussykkel
En grussykkel eller grusraser, også kalt «blandevegssykkel» (ordspill på landevegssykkel), er en type sykkel beregnet på grussykling. Det er en type hybridsykkel for både landeveg og terreng, som er utstyrt med bukkestyre og er uten dempegaffel, har avslappet geometri, festepunkter til skjermer og bagasjebrett, og har plass til relativt brede dekk. Grussykling som sykkelidrett foregår for det meste på grusveger, hovedsakelig langdistanseritt. Grussykler kan også være egnet til turisme og ekspedisjoner.
Hermanstien
Hermanstien er en kort vei på Nesbakken i Jevnaker.
Grussykkel
Mens sykler har blitt brukt til å sykle på slike veier siden sykler ble oppfunnet, utviklet den "moderne" grussykkelen, som en kategori, seg på 2000-tallet og tok i bruk teknologi fra landeveissykler, krossykler og terrengsykkel. De deler også mange egenskaper ved touringsykler, som avslappet geometri, brede dekk og bredt girspekter.
Hermanstien
Veien har avkjøring fra Glassverkveien (E16), helt i nordenden av Hermanstjernet, og går i retning Storgata. Den har kun én veiadresse, en lavblokk med adresse Hermanstien 2, og ligger cirka 138 meter over havet.
Grussykkel
Design og egenskaper
Styret på grussykler er vanligvis av typen bukkestyre, hvilket gjør at de utseendemessig ligner mer på landevegs- og sykkelkrossykler, i motsetning til terreng- og hybridsykler. Mange grussykler er også utstyrt med bredere styre enn det som er typisk for landevegs- og krossykler, og på noen er bukkedelen vinklet ut fra tverrdelen lik som på et banesykkelstyre. Tempopinner brukes noen ganger, særlig i grusracing.
Rammegeometrien på grussykler ligger typisk mellom en landeveissykkel og terrengsykkel, hvilket gjør sykkelen tregere å svinge enn en landevegs- eller krossykkel, men gjør også sykkelen mer retningsstabil, særlig i utforkjøring med dårlig grep.
Grussykler har ofte ekstra monteringspunkter for flaskeholdere, samt festepunkter optimalisert for å bære bikepacking-utstyr.
Demping
De fleste grussykler får demping gjennom brede dekk, samt kontrollert bøyning i hjul, gaffel og ramme. Det er sjelden atgrussykler har annen mekanisk fjæring, og isåfall er vandringen vanligvis begrenset til omtrent 20-30 mm.
Eksempler på grussykler med fjæring er Lauf True Grit som har forgaffel med bladfjær, og Cannondale Topstone Carbon Lefty som har et svingbart setestag, fleksibelt kjedestag og en ensidig hydraulisk forgaffel. Både fjæring foran og bak har rundt 30 mm vandring.
Drivverk
Drivlinjer for grussykler leveres av de tre store produsentene av gruppesett Shimano, SRAM og Campagnolo. I likhet med mye annet innen grussykler inneholder gruppesett for grussykler en blanding av egenskaper fra landeveissykler og terrengsykler.
De fleste grussykler har integrerte bremse- og girespaker som enten er identiske eller veldig like på de brukt på moderne landevegssykler. Elektronisk giring er veldig vanlig på dyre grussykler.
Kranksett på grussykler fås både med 1 og 2 klinger. Til sammenligning har landevegssykler stort sett har 2 klinger, og terrengsykler har de siste årene stort sett hatt 1 klinge foran.
Antallet tenner på som velges på giringen kan variere etter terreng man skal sykle i og rytterens preferanse, men det er typisk for grussykler å ha litt lettere giring enn landevegssykler.
Hjul
Grussykkelhjul er svært like slangeløse hjul som brukt på noen landevegs- og krossykler, og faktisk er 700c grushjulsett ofte utskiftbare med landevegs- og krosshjulsett. 650b hjul som brukes til grussykler er ofte avledet fra terrengsykkelhjul.
Billigere grushjul har vanligvis aluminiumsfelger, mens karbonfiber brukes i dyrere hjulsett. Aerodynamisk høyprofilform brukes på noen hjulsett for å redusere luftmotstand likt som på landeveissykler.
De viktigste kjennetegnene med slangeløse sykkelhjul er litt mer robust konstruksjon og bredere felgbredder.
Pedaler
Grussykler utstyres ofte med klikkpedaler som bruker Shimano SPD eller andre andre kompatible pedaler, som er så og si standard type pedaler til terreng- og krossykler.
Dekk
Grussykler kan utstyres med et bredt spekter av dekk, fra dekk brukt på landevegssykler til smalere typer av terrengsykkeldekk.
Til sammenligning er krossykler designet eksklusivt for 700c hjul, og en maksimal dekkbredde på rundt 33 mm. Et typisk landevegsdekk er 28 mm bredt. Grussykler er designet for å passe mye bredere 700c dekk, ofte rundt 40 mm, men noen ganger opp til 45-50 mm. Terrengsykler bruker ofte enda bredere dekk. Noen grussykler er utstyrt med 650b hjul, og den mindre diameteren gjør at man kan få plass til bredere dekk mellom gaflene på en sykkel sammenlignet med 700c.
Slangeløse dekk brukes på de fleste grussykler (i likhet med på de fleste moderne terrengsykler), som har fordelen med at de er mindre utsatt for punkteringer.
Dekkvalg er et hyppig tema i grusracing, og rytterne kan for eksempel velge mellom å ofre vekt og hastighet på asfalt eller gode grusveier mot punkteringsmotstand og grep på støvete, grovere eller gjørmete grusveier.
Wushu under Asialekene 2014
Wushu under Asialekene 2014. Wushu var en av sportene under de 17. Asialekene som ble arrangert i Incheon i Sør-Korea. Det var sjuende gangen som wushu var med på programmet i asialekene. Konkurransene ble avviklet i perioden 20. til 30. september 2014. Det var i alt femten øvelser, ni for menn og seks for kvinner. Det var 190 utøvere fra tjueni nasjoner som deltok. Kina ble beste nasjon med ti gullmedaljer foran Sør-Korea med to.
Kim Cesarion
Kim Cesarion (født 10. juli 1990) er en svensk sanger av gresk og Guadeloupe opprinnelse. I 2011 signerte han med Aristotracks. Han er kjent for sin singel «Undressed» fra 2013. Kim Cesarion er en klassisk utdannet musiker, utlært ved "Lilla Akademien" i grunnskolen og siden "Rytmus musikgymnasium" i Stockholm. Han spiller flere instrumenter, som fiolin, piano og kontrabass.
Kim Cesarion er kjent för sin falsett, som han bruker i låten «Undressed», som ble utgitt 22. mars 2013. «Undressed» har solgt til platina i både Sverige og Australia. Hans andre singel, «Brains Out», kom ut 6. september 2013 og også i den finnes partier med falsett. Den tredje singelen, «I love this life» ble utgitt 21. mars 2014.
Kim Cesarions første album, Undressed, kom ut i Sverige 18. juni 2014 og etter det har han gitt ut ytterligere fire singler oe en EP på engelsk.
2020 kom singelen "Plåga mig", Kim Ceasrion's første singel på svensk, som var et prosjekt sammen med producenten Theodor Arvidsson Kylin, som også skrev låten sammen med Felicia Takman.
Cesarion har en stor interesse for klær og mote, hvilket han har fått ros for av motebladet Café som høsten 2013 utså ham til "Sveriges best kledde mann".
Omvendt undervisning
Omvendt undervisning er en undervisningsform for blandet læring hvor elevene eller studentene ser videoforelesninger på nett (oftest hjemme) og bruker tiden på lærestedet til oppgaveløsning og gruppearbeid. Denne undervisningsformen snur opp ned på hva som tradisjonelt har vært undervisning/forelesninger og hva som er lekser/oppgaveløsning. Målet er å frigjøre lærernes tid fra enveiskommunikasjon til personlig veiledning. Dessuten gir det elevene og studentene mulighet til følge undervisning tilpasset eget nivå og i eget tempo når de har tid, noe som gir nær ubegrensede muligheter for spoling og repetisjon. Omvendt undervisning er oversatt fra det engelske begrepet «flipped classroom» eller det mer generelle «flip teaching».
Johs. Overå
Johannes Simon Overå (født 17. juli 1899 i Hareid, død 31. januar 1989) var en sentral mann i norsk fiskerinæring og leder av Norges Råfisklag.
Overå var sønn av en fiskeskipper, og tok selv kystskippereksamen i 1917, styrmannseksamen i 1921 og skipsførereksamen i 1925. Fra 1921 til 1927 arbeidet han som styrmann, og fra 1928 til 1932 som skipsfører. Han var avdelingssjef i Fiskeridirektoratet fra 1932 til 1938 og ble administrerende direktør i Noregs Råfisklag i 1939.
Da Norge ble okkupert av Tyskland i 1940 ble vilkårene for norske fiskere dramatisk endret. Hitlers tredje rike trengte mat for å livnære både sivilbefolkning og soldater. Som leder for råfisklaget ble Overå sittende med en tysk motpart ved forhandlingsbordet. Okkupantene krevde sikre leveranser av fisk, men lovet til gjengjeld bedre inntekter og sikrere levebrød for fiskerne. I forhandlingene truet de også med å sette inn tyske trålere langs norskekysten. Råfisklaget ga tyskerne fisken de ba om.
Etter krigen ble både råfisklaget og Overå satt under etterforskning for å ha ytt bistand til fienden. Overå ble til slutt idømt 2000 kroner i bot for å ha undertegnet et opprop mot russernes ubåtkrig utenfor Nord-Norge i 1943, men ble frikjent for anklagene i forbindelse med de enorme fiskeleveransene.
Etter krigen hadde Overå flere sentrale verv innen fiskerinæringen i Nord-Norge. Han hadde blant annet posisjoner innen A/S Tranproduksjon i Svolvær, A/S Fiskernes Bank i Trondheim og A/S D/S Thorland.
Hubert-Joseph Henry
Joseph Hubert Henry (født 2. juni 1846 i Pogny i Frankrike; død 31. august 1898 i Fort Mont Valérien), ofte omtalt som Hubert Henry eller Joseph Henry, var en fransk yrkessoldat som var sentral aktør i Dreyfus-saken i 1890-årene. Han var sammen med Armand du Paty de Clam, med på å sette sammen et hemmelig dossier som inneholdt forfalskninger. Disse forfalskningene skulle sikre at den jødiske artillerikaptein Alfred Dreyfus, ville bli kjent skyldig i landsforræderi i krigsrettssaken mot ham i desember 1894. Da den virkelige forræderen ble oppdaget, var Hubert Henry delaktig i å få i stand ytterligere forfalskninger som skulle tildekke at Dreyfus var blitt uskyldig dømt. Med det såkalte Espérance-brevet advarte Henry Det tyske rikes egentlige informant, Ferdinand Walsin-Esterházy, om de mistanker som forelå mot ham. En av de mest berømte falsknerier i Dreyfus-skandalen, Le faux Henry, som skulle opprettholde mistanken mot Dreyfus, ble i ettertid på folkemunne til og med oppkalt etter Henry.
Bakgrunn, tidlig karriere
Hubert Henry var bondesønn. Han meldte seg som frivillig til hæren i 1865, og der avanserte han raskt. Under den tysk-franske krig 1870/71 ble han såret. I 1874 ble han forfremmet til løytnant, i 1876 til fløyadjutant til general Marie François Joseph de Miribel, som på dette tidspunkt var sjef for den franske generalstaben.
I 1877 ble han befordret til generalstaben, der han gjorde tjeneste i en avdeling av Deuxième Bureau som blant annet var beskjeftiget med kontraspionasje. I en periode var han postert utenlands og ble i 1890 forfremmet til major. Fra 1893 arbeidet han atter i etterretningstjenesten, denne gang under dens leder Jean Sandherr.
Dreyfus-saken
I 1894 var han i den personkrets som var beskjeftiget med å undersøke omstendighetene om et oppfanget brev, som viste at den tyske etterretning hadde en informant som leverte opplysninger fra den franske generalstaben. I skrivet fremgikk det at en informant hadde gitt den tyske ambassades militærattasjé, Maximilian von Schwartzkoppen, fem fortrolige dokumenter. Man kom til den konklusjon at håndskriften hadde likhetstrekk med kaptein Dreyfus' håndskrift. De konsulterte grafologene hadde imidlertid sprikende vurderinger.
Ettersom arrestasjonen av Dreyfus allerede var blitt offentlig kjent, og ettersom saken dermed hadde en betydelig fallhøyde, ble det viktig å styrke bevissituasjonen. Dette var blitt en sak som potensielt kunne bli politisk belastende for høyt rangerte militære som den daværende krigsminister, Auguste Mercier, og militærguvernøren for Paris, Félix Gustave Saussier. Henry var dermed med på sammenstillingen av et hemmelig dossier. I krigsretten begikk han dessuten mened og hevdet at en ikke identifisert, men fremstående og troverdig person allerede mange måneder tidligere hadde informert ham om at kaptein Dreyfus gav informasjoner til fremmede makter.
Etter hvert som dommen mot Dreyfus begynte å bli betvilt og kritisert i offentligheten, var han delaktig i å fremskaffe ytterligere forfalskninger.
Den nye etteretningssjefen, Marie-Georges Picquart, oppdaget i 1896 at den franske majoren, Ferdinand Walsin-Esterházy, var landsforræderen man hadde lett etter. Hans overordnede oppfordret ham til å tie om dette, og til å begynne med holdt Picquart seg til dette. Kretsen rundt den stedfortredende generalstabssjefen, general Charles Arthur Gonse, anså imidlertid antagelig Picquart som det svakeste punkt i det forsvarsverk de hadde bygd opp rundt seg. Gonse beordret ham den 27. oktober til å begi seg på en inspeksjonsreise gjennom den franske provins.
I Picquarts fravær fant major Hubert Henry anledning blant annet til å anbefale seg selv overfor generalstaben, til å overta som Picquarts etterfølger. Enten den 30. oktober eller den 1. november 1896 fremskaffet han et brev til Schwartzkoppen fra den italienske militærattasjé, major Alessandro Panizzardi, daterte det opprinnelig udaterte skrivet til 14. juni 1894 og innføyde mellom tiltale og underskrift en helt annen tekst: Den nevnte Dreyfus ved navn, på et vis som implisitt gjorde det nærliggende at Dreyfus hadde solgt informasjoner til dem.
Ruth Harris betegner major Henrys falskneriforsøk som nær groteskt amatørmessig. Henrys håndskrift avvek ikke bare tydelig fra Panizzardis; brevet som senere fikk tilnavnet faux Henry var dessuten klebet sammen med papir av forskjellig sort, noe som måtte bli åpenbart ved nærmere granskning. Henry leverte imidlertid dette dokument den 2. november til general Gonse, som sammen med general Boisdeffre kort etter informerte krigsministeren om Henrys nye «oppdagelse». Henry var deretter involvert i forskjellige dekkmanøvre som skulle sikre at Esterhazy gikk fri.
Under den senere opprullingen av Dreyfus-skandalen tilstod han sine falsknerier under utspørring av krigsminister Godefroy Cavaignac. Dagen etter fant man ham død med strupen skåret over, i fengselet Mont Valérien.
Eddie Borysewicz
Edward «Eddie B» Borysewicz (født 18. mars 1939 i Kisielewszczyźnia i Polen, død 17. november 2020 i Drezdenko i Polen) var en polsk-amerikansk olympisk sykkeltrener.
Han trente det amerikanske laget som vant ni gullmedaljer under Sommer-OL 1984 i Los Angeles. I 1996 ble han hedret med å bli tilregnet United States Bicycling Hall of Fame.
Som pensjonist bodde han i Ramona i nærheten av San Diego i California, til han i 2016 flyttet tilbake til Polen.
Borysewicz døde av COVID-19 i Drezdenko i Polen i en alder av 81 år den 17. november 2020.
Rota (øy)
Rota (chamorro: Luta) også kjent som «Den vennlige øya», er den sørligste øya i USA Samveldet Nord-Marianene (CNMI) og den nest sørligste i øygruppen Marianene. Det ligger ca nord-nordøst for det amerikanske territoriet Guam. Sinapalo er det største og mest befolkede stedet etterfulgt av Songsong.
Geografi
Rota er lang og  bredt. Kystlinjen er ca. lang. Det høyeste punktet på Rota er Mt. Sabana som er. Rota er nord for Guam,  sør for Tinian og  sør for Saipan. Rota har en variert flora og fauna.
Historie
I 1521 var Lope Navarro, utkiksposten på Ferdinand Magellans skip «Victoria», den første europeer som så Rota. Men Magellans tre skip armada stoppet ikke før de nådde Guam, så den første europeer som kom til Rota (i 1524), var den spanske navigatøren Juan Sebastián Elcano, som annekterte det sammen med resten av Marianene på vegne av Det spanske imperiet.
Som med de andre øyene i Nord-Marianene, så ble Rota solgt til Det tyske riket under den tysk–spanske traktaten av 1899. I første verdenskrig ble øyene okkupert av det japanske imperiet. I 1919 formelt anerkjente League of Nations japansk kontroll under Det japanske stillehavsmandatet. Imidlertid sakket utvikling av Rota akterut som i nærliggende Tinian og Saipan, med bare 1000 japanske innbyggere som kommer ved utgangen av desember 1935, de fleste av dem er ansatt for å dyrke sukkerrør eller sukkerraffinering. Raffineriet var ikke økonomisk, og det ble stengt tre år senere.
Den japanske garnisonen under andre verdenskrig besto av 1,031 den keiserlige japanske hæren menn av 10. uavhengig blandet brigade, under kommando av major Shigeo Imagawa, og ca 600 menn fra Den keiserlige japanske marinen. i Løpet av den siste fasen av krigen ble Rota noen ganger bombet av fly av den amerikanske marinen i et forsøk på å kneble radiosenderen som kunne gi advarsel til de japanske hovedøyene om take-off av B-29 Superfortress bombefly angrep fra Tinian, Saipan, og Guam, men øya ble aldri invadert av amerikanske tropper. 2. september 1945, en time etter overgivelsen av Japan, kom en utsending av U.S. Marines til Rota for å godta overgivelse av den japanske garnisonen, som talte 947 fra den Keiserlige Japanske Hæren og 1853 fra Den keiserlige japanske marinen.
Etter slutten av andre verdenskrig ble Rota en del av USAs tilsynsområde i Stillehavet. Siden 1978 har øya vært en del av Samveldet av Nord-marianene.
Den nåværende ordfører er Efraim Manglona Atalig.
Transport
Rota har en flyplass, Rota internasjonale lufthavn.
Sternoharpya
Sternoharpya er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Sternotomini er middelsstore, noe brede, litt blanke trebukker. Denne arten er svart med lysgule flekker på pronotum, dekkvingene og beina. Antennene er lengre enn kroppen.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Arten er utbredt i Vest- og Sentral-Afrika.
EM for brassband 1997
EM for brassband 1997, det 20. europamesterskapet for brassband ble arrangert 3. mai 1997 i Barbican Centre, London.
Resultat
Yorkshire Building Society Band dirigert av David King ble europamestere.
Berg kirke (Skaland)
Berg kirke er en langkirke fra 1955 på yttersiden av Senja, i Senja kommune i Troms og Finnmark fylke. Byggverket er i betong. Arkitekt for kirken var Hans Magnus.
Altertavlen er skåret ut i tre og dekorert av Torvald Moseid. Det er en triptyk med Kristus, Maria og apostelen Johannes i midtfeltet. Sidefeltene har to apostler på hver. Moseid er også kunstneren som har utført glassmaleriene i kirken, som har motiv fra Jesu liv.
Både prekestolen og døpefonten er i tre og fra året kirken ble ferdigstilt. Orgelet er et pneumatisk orgel fra Vestre Orgelfabrikk.
Kirken har takrytter med en klokke fra Olsen Nauen Klokkestøperi. Klokken har inskripsjonen: «Land, Land, Land, Hør Herrens Ord».
På galleriet i kirken står det et unit-orgel fra Vestres orgel og pianofabrikk. Det har to manualer og pedal, hvorav det ene manualet betjener svelleverket.
Kirkehistorie
Dagens kirke er omtrent den tredje på Berg. Middelalderkirken stod på Kjerkeberget lenger nordvest. Denne kirken ble skildret som falleferdig på 1600- og 1700-tallet, og det ble uttrykt ønske om å flytte kirkestedet. I 1780 eller 1781 ble imidlertid ny kirke oppført samme sted. Dette var en laftet langkirke. Kirken ble grundig reparert og fikk vesttårn og sakristi i 1844, og i 1884 ble den kraftig ombygget og utvidet igjen. Denne kirken ble revet av tyskerne i 1942. Dagens kirke står på Skaland (gnr. 10), et stykke sørøst for der de tidligere kirkene stod.
Norges første kvinnelige prest, Ingrid Bjerkås, var sogneprest i Berg i 1961–65.
Pietro Giannone
Pietro Giannone (født 7. mai 1676 i Ischitella, død 17. mars 1748 i Torino) var en italiensk jurist og historiker, kjent for verket Istoria civile del Regno di Napoli ("Kongeriket Napolis historie").
Liv
Giannone var født i en liten by i Gargano i Kongeriket Napoli. Han fikk sin første undervisning av en lokal prest og en fransiskanermunk, før han ble sendt til Napoli for å studere rettsvitenskap under prokuratoren Giovan Battista Comparelli. Han fortsatte de rettsvitenskapelige studiene under Domenico Aulisio, og drev historiske studier i Biblioteca Brancacciana og hos kardinal Gerolamo Seripando.
Etter å ha fått doktorgraden ved Universitetet i Napoli i 1698, virket han som advokat. I disse årene sluttet han seg til Descartes' filosofi og kom med i kretsen omkring Gaetano Argento, hvor han ble ansporet til å skrive et nytt historieverk om kongeriket Napoli. Han skrev på sin Istoria civile del Regno di Napoli ved siden av advokatgjerningen. Verket utkom i Napoli i 1723.
Selv om Giannone hadde fått tillatelse av den østerrikske visekongen til å utgi verket i 1722, endret regjeringen i Napoli syn etter protester fra kirkelig hold mot verkets antikirkelige tendens, og nedla forbud mot salg av verket i april 1723. Giannone så seg nødt til å forlate Napoli i mai samme år, og bosatte seg i Wien. 1. juli ble han ekskommunisert av erkebiskopen av Napoli. Giannones stilling så imidlertid ut til å bedre seg: Ekskommunikasjonen ble opphevet 22. oktober, og året etter mottok han en pensjon av keiser Karl VI. Men siden han ikke kunne få noen stilling i Napoli, valgte han å bli værende i Wien.
I Genève planla Giannone en fransk oversettelse av Istoria civile del Regno di Napoli. Men alt i 1736 ble han lokket over grensen til landsbyen Vésenaz i hertugdømmet Savoia, hvor han ble arrestert og overført til festningen Miolans. Pave Klemens XII takket hertug Karl Emanuel III for å ha fengslet Giannone 5. mai 1736. Under fengselsoppholdet skrev Giannone på en selvbiografi (Vita di Pietro Giannone scritta da lui medesimo). I 1737 ble han overført til festningen i Torino, hvor han i mars 1738 måtte avsverge villfarelsene sine for inkvisisjonen. Samme år ble han overført til festningen Ceva i Piemonte, hvor han tilbragte sju år og skrev flere verker, blant andre Discorsi sopra gli Annali di Tito Livio.
I 1744 ble Giannone bragt tilbake til festningen i Torino på grunn av de framrykkende franske troppene i den østerrikske arvefølgekrigen. Her døde han 17. mars 1748.
Giannone som historiker
Giannones Istoria civile del Regno di Napoli er skrevet for å hevde statens rett mot den romerske kurien. Verket undersøker derfor rettshistorien helt fra oppløsningen av Romerriket til det østerrikske visekongedømmet i Napoli. Giannones verk ble kjent over hele Europa og oversatt til engelsk (1729–1731) og fransk (1742).
Ski-VM 2007 – Lagsprint kvinner
Lagsprint kvinner i fri teknikk under Ski-VM 2007 ble avholdt 23. februar 2007 i Sapporo.
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1958
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1958 ble arrangert i Montevideo i Uruguay i 1958.
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1946
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1946 ble arrangert i Santiago de Chile i Chile i 1946.
Mesterskapet var uoffisielt.
Alv Lea
Alv Lea (født 17. november 1896 i Oddernes, død 12. februar 1986 i Haugesund) var en norsk sjøkaptein. Han ble uteksaminert fra Sjøkrigsskolen i Horten i 1918.
Romuald Bauerreiss
Romuald Bauerreiß (født Johann Baptist Bauerreiß den 6. november 1893 i München i Det tyske keiserrike, død 22. juni 1971 i München) var en tysk katolsk teolog, historiker, forfatter, bibliotekar og medlem av benediktinerordenens abbedi St. Bonifaz i München.
Alv Lea
I 1938 ble han innkalt til Marinen som vernepliktig marinekaptein. Han var sjef på mineleggeren «Gor» og deltok i krigsoperasjonene på Vestlandet i 1940. Han ble i august 1943 arrestert og deretter sendt i krigsfangenskap til Tyskland og var der til freden kom i 1945.
Etter det var Lea igjen et par år i Marinen, blant annet som sjef ved Ulsnes marinestasjon i Stavanger. Han gikk så tilbake til handelsflåten og var kaptein på tankskip.
Romuald Bauerreiss
Liv og virke
Bauerreiß var fra 1937 til 1971 ansvarlig for klosterets bibliotek. Under nasjonalsosialismen stod han i kontakt med medlemmer av Weiße Rose. Hans Scholl og Alexander Schmorell arbeidet i 1942 i biblioteket, etter formidling fra Carl Muth, utgiveren av tidsskriftet Hochland. Scholl og Schmorell hjalp ham med å sikre særlig verdifulle deler av bibliotekets samlinger, idet klosteret var truet av oppløsning fra de statlige myndigheters side. Dette arbeide foretok de uten å informere den daværende abbed Bonifaz Wöhrmüller.
Bauerreiß er bisatt i abbedikirkens krypt.
Argentinosaurus
Argentinosaurus var en dinosaur som levde i krittperioden for 97-93,5 millioner år siden. Den var 27-35 meter lang og mange meter høy. Den var større enn en engelsk toetasjes buss. Den var lengre en Apatosaurus, Diplodocus og Brachiosaurus.
Clemens Baeumker
Clemens Baeumker (født 16. september 1853 i Paderborn i Westfalen i Preussen, død 7. oktober 1924 i München i Tyskland) var en tysk filosofihistoriker.
Bakgrunn
Baeumker var sønn av en gymnaslærer. Han studerte filosofi, katolsk teologi og filologi i Paderborn og senere ved Universitetet i Münster, der han fikk doktorgraden i 1877, med avhandlingen Des Aristoteles Lehre von den Äussern und Innern Sinnesvermögen.
Karriere
Fra 1879 var han gymnaslærer i Münster. I 1891 grunnla han skriftserien Beiträge zur Geschichte der Philosophie des Mittelalters, utgitt i Münster. Fra 1928/1930 het den Beiträge zur Geschichte der Philosophie und Theologie des Mittelalters.
Etter innsats av Georg von Hertling ble han utnevnt til professor i filosofi ved Universitetet i Breslau i 1883, der han forble til 1900. Baeumker ble så professor ved universitetet i Bonn i 1900, senere ved universitetet i Strassburg (1903) der han overtok lærestolen etter Wilhelm Windelband, og etter 1912 i universitetet i München der han overtok etter von Hertling.
Baeumker bearbeidet med fremgang middelalderens filosofi og påviste dens platonske understrømninger. Han var en betydelig katolsk fagekspert på den nyskolastiske epoke.
Blant hans verker er Das Problem der Materie in der griechischen Philosophie (1890), ''Witelo. Ein Philosoph und Naturforscher des XIII. Jahrhunderts (1908), og Roger Bacons Naturphilosophie'' (1916). I Kultur der Gegenwart har han skrevet patristikkens og den kristne middelalders filosofi. Innen det psykologisk-pedagogiske området faller arbeidet Anschauung und Denken (1913).
Han opplevde ved slutten av sitt liv det tyske keiserrikes sammenbrudd og opprettelsen av Weimarrepublikken. Om weimarforfatningen sa han: «Forakt ikke Weimarforfatningen. Den er oss ikke kongenial, vi ville snarere hatt det gamle rike - men denne forfatning et lærd verk. Å frembringe et slikt verk i denne tid, i slik korthet, under disse forutsetninger, er en enestående bragd».
Gottfried Finger
Gottfried Finger (1660–1730) var en mährisk-tysk gambevirtuos, kapellmester og komponist.
Liv
Etter å ha fått musikkutdanning på hjemstedet virket Gottfried Finger ved hoffet til fyrstbiskopen av Olomouc, Karl II von Liechtenstein-Kastelkorn, i Kroměříž, der hans tidligste kjente komposisjon oppbevares. Etter et kort opphold i München rundt 1682, reiste han til England. Han ble opptatt i det kongelige kapell i 1685 og ble kjent som Geoffrey eller Godfrey Finger. Her dediserte han i 1687 sitt op. 1 til den engelske kongen. Etter at kongen havnet i eksil året etter, var Finger en tid med stor suksess frilansmusiker, og ble en av de viktige figurene i Londons musikkliv.
Musikk
Fingers verk er påvirket av hans samtidige mähriske og böhmiske kolleger Pavel Josef Vejvanovský og Heinrich Ignaz Biber.
Finger skrev sonater for ulike instrumenter. Mens han var i London komponerte han teatermusikk og i Berlin to operaer.
Planskilt kryss
Planskilte kryss eller flerplankryss, tidligere ofte kalt planfrie kryss, er veikryss der trafikkstrømmene krysser hverandre uhindret.
Verdens første planskilte kryss, Bill Keene Memorial Interchange, ble bygget i Los Angeles i California i 1949. Krysset er bygget der Arroyo Seco Parkway krysser Highway 101.
Eksterne lenker
‎
Where It All Begins
Wøllo spilte selv alle gitarer mens Øystein Sevåg er med på tangentinstrumenter, Inge Norum på perkusjon og Jan Erik Salater på bass. En nyutgivelse av Where It All Begins på CD i 1999 inneholder også en del av materialet fra hans neste utgivelse, Dreams Of Pyramids (1984).
Martha Arnesen
Martha Elise Arnesen (født 21. oktober 1856 i Christiania, død 28. mars 1933 ) var en norsk kunstmaler.
Liv og virke
Martha Arnesen var først elev av sin far, portrettmaler og tegner David Arnesen. Faren var tegnelærer på Den Kongelige Tegneskole i Kristiania. Omkring 1880–1881 var hun elev ved Knud Bergsliens malerskole, før hun studerte ved Gussows malerskole i Berlin i årene 1881–1883.
Arnesen utførte flere portretter etter bestilling i Kristiania og Tønsberg. Portrettenes uttrykk er beskrevet som omhyggelig og høytidelig. Hun stilte også ut portretter i maleriforretninger i Kristiania.
Som gift ble hun mor til mange barn, og hun sluttet helt å male.
Familie
Martha Arnesen var datter av kunstmaler og tegner David Arnesen og Karen Marie Hanaset. Hun ble 26. desember 1886 gift i Slagen med dampskipsfører Christian Fredrik Hansen, som en periode var fyrvokter på Svenner fyr utenfor Stavern.
Puyallup (Washington)
Den har og dekker et areal på 36,93 km².
Marta Torrejón
Marta Torrejón Moya (født 27. februar 1990) er en spansk fotballspiller som spiller for FC Barcelona.
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1948
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1948 ble arrangert i La Paz i Bolivia i 1948.
Mesterskapet var uoffisielt.
Aplanodema
Aplanodema er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae). Slekten omfatter bare én kjent art.
Utseende
Theocridini er små til middelsstore, brunlige trebukker.
Levevis
Som de fleste andre trebukker borer larvene i ved.
Utbredelse
Arten lever i Somalia.
Wiese
Wiese kan vise til:
Bjørn Lofterød
Bjørn Lofterød (født 17. juni 1949) er en norsk tidligere seiler og barnelege.
Han representerte Norge under sommer-OL i 1968 i Mexico, der han sammen med broren Odd Roar Lofterød tok en femteplass i klassen Flying Dutchman. Konkurransene i seiling ble avviklet i Acapulco.
Under sommer-OL i 1972 i München ble de to seilerne nummer 15, denne gangen i båtklassen Star. Seilernes konkurranser ble avholdt i Kiel.
Sven Gerner-Mathisen
Sven Ivar Gerner-Mathisen (født 25. november 1947 i Oslo) er en tidligere norsk seiler. Han representerte Norge under Sommer-OL 1972, der han ble nummer 11.
Seilermeritter (utvalg)
De fem første plassene var alle seilmakere.
Annet
Sven Gerner-Mathisen tok initiativ til utvikling og utbygging av Lysaker Sentrum, der de første tomtene ble ervervet i 1976.
Familie
Skipsreder Arild Gerner-Mathisen var grunnlegger av Gerner-Mathisen Rederi AS.
Lynnwood (Washington)
Lynnwood er en amerikansk by som ligger i Snohomish County i Washington.
Den har og dekker et areal på 20,37 km².
Bothell (Washington)
Bothell er en amerikansk by som ligger i King County i Washington.
Den har og dekker et areal på 35,41 km².
Christopher Severin Knag
Christopher Severin Knag (født 29. mai 1855, død 14. april 1942 ) var en møbelkunstner i Bergen, som startet møbelfirmaet Chr. Knag. Møblene hans er å finne ved ulike museer, blant annet ved Kunstindustrimuseene i Bergen, Oslo og Trondheim. Knagmøbler anses i dag som familieklenodier og samleobjekt.
Historie
Knag ble født i Bergen, som sønn av skreddermester Lars Johan Knag og Jannicke Christophersdatter. Han var en av tre brødre som alle valgte håndverkeryrket, en skreddermester, en glassmester og en snekkermester. Christopher giftet seg i 1884 med Elvina Sophie Amalie Pettersen og sammen fikk de barna Johan, Signe, Alf og Olaf.
Som 14-åring begynte han i lære hos snekkermester Reinert Abrahamsen, læretiden varte i fem år. I 1874 reiste han til København for å lære mer og arbeide. Der ble han i 15 måneder før reisen gikk videre til Stockholm, hvor han oppholdt seg like lenge. Ved hjemkomsten til Bergen tok han ut borgerskap som snekker.
Etter hvert ble Knag spesielt kjent for møbler med intarsia. Han utførte intarsia i både tre, metall og perlemor, men det var møbler med intarsia i farget og naturlige tresorter han ble mest kjent for. Til de ulike utstillingene sendte han møbler i dragestil og i art nouveau, begge stiltypene med intarsia.
Jan Lerøy
Jan Martin Johannessen Lerøy (født 27. juli 1893 på Lerøy, død 16. juni 1944 i Natzweiler). Jan Lerøy var kjøpmann og fiskeeksportør, han var også en av eierne av båten MK Blia, en av båtene som ble brukt til å transportere flyktninger og kurerer mellom Norge og Shetland under andre verdenskrig. Jan Lerøy var motstandsmann knyttet til Exsport West og Årstad/Brun-gruppen, i 1943 ble han arrestert. Jan Lerøy endte opp som NN-fange i den tyske konsentrasjonsleiren Natzweiler som ligger i Alsace, ca. 50 km sørvest for Strasbourg. Han døde i tysk fangenskap.
Christopher Severin Knag
Historie
Den første utstillingen Christoffer Knag deltok på var Landsutstillingen i Bergen 1898, hvor han vant sølvmedalje. Han stilte med et skap i dragestil, rikt dekorert med intarsia. Alle flater var dekorert med ulike bilder inspirert av norsk folkekunst. Neste utstilling Knag deltok i var verdensutstillingen i Paris i 1900. Her deltok han med samme skap som på landsutstillingen og et til i samme stil. På denne utstillingen vant han gullmedalje. Til verdensutstillingen i St. Louis i 1904 stilte Knag med et skap likt det han lagde til landsutstillingen i Bergen, samt et bord, åtte stoler, to mindre skap og en benk. For denne møbelserien oppnådde han Grand Prix, den høyeste utmerkelsen.
I 1914 ble det holdt en Jubileumsutstilling i Kristiania, i anledning 100-årsjubileet for den norske grunnloven av 1814. Knag deltok på utstillingen med to skap i art nouveau-stil, med innlagt intarsia. Knag var en av fem snekkere som fikk gullmedalje for sine bidrag. Den siste utstillingen Knag deltok i var Verdensutstillingen i Rio de Janeiro 1923. Her deltok også sønnen Alf Knag. Christoffer deltok med to skap i art nouveau-stil og Alf deltok med møblene til konferansesalen. Sistnevnte møbler ble lagd i eik og utført i nybarokk stil.
Utstillingsmøblene lagde han stort sett på fritiden sin. I verkstedets åpningstid måtte han forholde seg til kundenes stilønsker, som hovedsakelig fulgte moten. På 1800-tallet og et stykke inn på 1900-tallet var det historismen som var gjeldende.
Christopher Knag var i en årerekke medlem av styret i Vestlandske Kunstindustrimuseum og var mesteparten av sitt yrkesaktive liv medlem av Bergen Haandværks- og Industriforening. Da Snekkermestrenes Fagforening ble stiftet i 1892 ble han valgt inn i styret som sekretær og bibliotekar, senere ble han valt inn som formann. I 1920 ble Knag tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull for sitt arbeid til håndverkets fremme.
Fram til 1929 stod Christopher Knag for ledelsen av bedriften Chr. Knag. Litt inn på 1900-tallet blir han også godt hjulpet av sønnene sine, Johan og Alf. Det var meningen at eldstesønnen, Johan, skulle overta bedriften. I 1914 dør imidlertid Johan, dermed blir det Alf som i 1929 overtar driften. Christopher Knag fortsatte likevel å ha sine gjøremål i bedriften fram til sin død i 1942.
Arkivet etter Christopher og Alf Knag er oppbevart ved Bergen byarkiv. Chr. Knag var spesielt kjent for møbler med innlagt intarsia, bilder i tre. Arkivet inneholder derfor en del fine prøver av intarsia.
Abbreviated Injury Scale
Abbreviated Injury Scale (AIS) er et kodesystem basert på anatomi for å klassifisere en skade ved å dele inn kroppen i regioner og gradere alvorligheten på skaden. Skalaen er utformet av Amerikanske Association for the Advancement of Automotive Medicine. AIS er en av de mest brukte anatomiske kodesystemene for å gradere traumatiske skader. Første versjon ble publisert i 1969 og har gjennomgått større revisjoner i 1976, 1980,1990, 1998, 2005, 2008 og 2015.
Kode
En kode beskriver tre aspekter av en skade og er skrevet som 12(34)(56).7
Hvert nummer står for
Snohomish (Washington)
Snohomish er en amerikansk by som ligger i Snohomish County i Washington.
Den har og dekker et areal på 9,37 km².
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1950
Søramerikansk mesterskap i friidrett 1950 ble arrangert i Montevideo i Uruguay i 1950.
Johannes Theodor Laurent
Johannes Theodor Laurent (født 6. juli 1804 i Aix-la-Chapelle / Aachen i département de la Roer i Det første franske keiserdømme, død 20. februar 1884 i Simpelveld i Nederland) var titulærbiskop og apostolisk vikar i Luxembourg.
Bakgrunn
Johannes Theodor Laurent kom fra en beskjedent velstående familie. Faren hans, Franz Laurent fra Luxembourg, fikk 14 barn med sin kone Gertrude Schönen, som kom fra Aachen. Etter å ha gått på gymnasium i Aachen studerte Johann Theodor teologi i Bonn i to år. Siden han mislikte forelesningene til professor Georg Hermes, flyttet han til bispedømmet Liège, hvor han fortsatte studiene på seminaret der.
Apostolisk vikar for de nordiske misjoner (nordtyske områder og Skandinavia)
Laurent, som var venn med Leuven-professoren Karl Möller så vel som med Brussels' nuntius erkebiskop Raffaele Fornari, ble den 17. september 1839 utnevnt til apostolisk vikar for Det apostoliske vikariat i nord og til titulærbiskop av Chersonesus in Creta. Dette vikariatet hadde stått vakant siden 1825. Den 27. desember 1839 ble han bispeviet i Liège av biskop Cornelius Richard Antoon van Bommel av Liège og de medkonsekrerende biskoper, erkebiskop Carlo Giuseppe Benedetto Mercy d'Argenteau som var apostolisk nuntius til kongedømmet Bayern, og biskop Nicolas-Joseph Dehesselle av Namur.
Ettersom Laurent ble avvist av den prøyssiske regjering på grunn av sin stilling i kirkestriden, trådte ikke utnevnelsen i kraft, og han søkte om avskjed fra embedet den 15. november 1840. Fram til da hadde han atter oppholdt seg i Aachen.
Apostolisk vikar for Luxembourg
Han ble så utnevnt til apostolisk vikar av Luxembourg den 1. desember 1841 for å etterfølge Johann Theodor van der Noot, som formelt fratrådte den 20. februar 1842. , og utnevnelsen ble holdt hemmelig i noen tid etter anmodning fra Vilhelm II av Nederland, som også var storhertugen av Luxembourg (i personunion konge av Nederlendene). Her slo utnevnelsen ned som en bombe. Det kom straks til strid mellom den strengt romerske tenkende Laurent og den liberale regjering. Laurent, mer våghals enn diplomat, strevde for etableringen av et seminar, et regulært menighetssystem og større kirkelig innflytelse i skolene.
Marianne Røed
Marianne Røed (født 12. oktober 1982) er en norsk lokalpolitiker for Senterpartiet. Hun er fra 2007 varaordfører i Ås kommune.
Johannes Theodor Laurent
Apostolisk vikar for Luxembourg
I løpet av revolusjonen i 1848/49 ble det rettet falske anklager mot biskopen, og regjeringen intensiverte sin innsats for å fjerne ham. Til slutt, 1. mai 1848, forlot han Luxembourg. Tallrike forespørsler, som den fra kongen av Nederland, førte ikke til at regjeringen ga etter.
Fratreden
Til slutt, den 2. juni 1856, på anmodning fra pave Pius IX, søkte Laurent om avskjed. Dette ble akseptert 10. juli 1856, og regjeringen i Luxembourg bevilget ham pensjon. Så sent som 20. mai 1856 ble det avgitt en æreserklæring i Luxembourg som rehabiliterte biskopen.
Marianne Røed
Røed er utdanna jurist.
Johannes Theodor Laurent
Fratreden
I Aachen bodde han hos sin bror, byarkivar og bibliotekar Josef Laurent, og herfra var han med på å grunnlegge forskjellige klostre. Spesielt gjaldet det Schwestern vom armen Kinde Jesus, en kongregasjon han også ble åndelig leder for og i hvis kirke han regelmessig forkynte. I 1879 fulgte han dem til Simpelveld, siden de måtte gå i eksil utenlands som følge av den tyske Kulturkampf, og fungerte som deres husprest. Hans graven er på søstrenes klosterkirkegård.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Longview (Washington)
Longview er en amerikansk by som ligger i Cowlitz County i Washington.
Den har og dekker et areal på 39,7 km².
Ishockey under Vinter-OL 2014 – Menn – Kvalifisering
Kvalifiseringen til ishockeyturneringen under vinter-OL 2014 i Sotsji vil avgjøres av IIHFs verdensranking i etterkant av Ishockey-VM 2012. De ni beste landene i verden vil automatisk kvalifiseres til turneringen, mens alle andre land vil ha en sjanse til å kvalifisere seg til de resterende tre plassene i turneringen. Som under vinter-OL 2010 i Vancouver så har IIHF ikke spesifisert noen direkte kvalifisering for vertsnasjonen.
Direkte kvalifisering
For å kvalifisere seg direkte til OL skal landet være rankert som en av de 9 beste landene i verden på IIHFs verdensranking i etterkant av ishockey-VM 2012. Poengene mottatt ved årets turnering veier høyest. Poenger mottatt i årene før reduseres lineært med 25 prosent inntil det femte året, som ikke inkluderes i poengregningen.
Dermed er Russland, Finland, Tsjekkia, Sverige, Canada, Slovakia, USA, Norge og Sveits direkte kvalifisert til OL.
Innledende kvalifisering
Kroatia (30), Serbia (31), Mexico (32) og Israel (33) skulle spille en innledende kvalifiseringsrunde fra 17. til 19. september 2012 i Zagreb i Kroatia. Hvert lag spilte en kamp mot hver av de andre lagene i gruppen. Kroatia ble vinner av gruppen og avanserte dermed til den innledende OL-kvalifiseringsrunden.
Gruppe K
= Kvalifisert til innledende OL-kvalifiseringsrunde.
Gruppe G
= Kvalifisert til endelig OL-kvalifiseringsturnering.
Gruppe H
= Kvalifisert til endelig OL-kvalifiseringsturnering.
Alle tider er lokale (UTC+2).
Gruppe J
= Kvalifisert til endelig OL-kvalifiseringsturnering.
Alle tider er lokale (UTC+9).
Endelig OL-kvalifisering
Landene rankert fra 10.- til 18.-plass samt vinnerne av de tre innledende OL-kvalifikasjonsgruppene (Nederland, Ukraina og Storbritannia) skulle fra den 10. til 13. februar 2013 spille en endelig OL-kvalifiseringsrunde hvor vinnerne av de tre gruppene tok de resterende 3 plassene ved OL. Landene rankert fra 10. til 12.-plass hadde hjemmebanefordel.