cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jan Jacobszoon May van Schellinkhout
Senere liv
Etter Mays oppdagelsesreise i 1614 ble han så sent som i 1623 navngitt som kaptein for et hollandsk krigsskip tilhørende Admiraliteit van het Noorderkwartier.
May fikk en gate oppkalt etter seg i hjembyen Schellinkhout, men han er ellers lite kjent i sitt hjemland, hvor navnet Jan Mayen ofte er antatt å være av norsk opphav.
Trope (retorikk)
Troper betegner i retorikken talefigurer som innebærer et spill med et ords betydning. I tropen bruker en ordet på en måte som avviker fra dagligdags bruk. Troper er beslektet med figurer, men mens figurer virker på setnings- eller tekstnivå, virker troper på enkeltsordsnivå.
CHN
CHN kan sikte til:
Trope (retorikk)
Trope kommer fra gresk tropos, som betyr «vending» (jf. heliotrop, som er en blomst som snur seg mot sola). Man kan forestille seg en trope som en form for språkbruk der en vender ordet vekk fra dets normale betydning, eller vender det mot noe annet. Synonymer kan ses på som tropenes forstadium.
Klassisk og nyere retorikk har klassifisert og navngitt en mengde troper. De vanligste er:
CIV
CIV kan sikte til:
Linddalsfjellet
Linddalsfjellet er et fjell (601 moh.) på østsiden av fylkesvei 3788 øverst i Dåsvannsdalen i Evje og Hornnes kommune. Lindalen naturreservat ligger under fjellet mot sør, mellom fjellet og veien.
Gjerdrumsbakken
Gjerdrumsbakken er et skihoppanlegg i Våler i Innlandet. Anlegget ligger på østsiden av Gjerdrumsberget ved Gjerdrum, sørvest for Braskereidfoss. Anlegget har to hoppbakker med K-punkt 90 meter (bakkestørrelse 100 meter) og K-punkt 60 meter.
Gjerdrumsbakken ble åpnet i 1915; siste større ombygging var fra 1996 til 1999. K90-bakken har bakkerekord 98 meter, satt av Lindsey Van (USA) i et kontinentalcuprenn 8. mars 2006.
Gjerdrumsbakken har vært arena for kontinentalcuprenn for kvinner (2006) og menn (2000 og 2001). Hopprennene under NM i kombinert (individuelt og lagkonkurranse) ble holdt der i 1993.
Brudgompris
Brudgompris er pengebeløp, eiendom eller formue som betales til en brudgoms familie som kompensasjon for tap av retten til hans produktive og reproduktive egenskaper. Brudgompris er motsatsen til brudepris. Brudgompris er et særs sjeldent fenomen med svært få dokumenterte tilfeller. Brudgompris er dokumentert hos de matrilineære nagovasiene i Bougainville-regionen av Papua Ny-Guinea.
Øreskål
Øreskål er brukt som betegnelse på en liten bolle eller skål til å drikke av og til servering av mat, og slike skåler var alminnelig i bruk til suppe og grøt på 1700-tallet. Store øreskåler har også vært brukt til servering av drikke mens små øreskåler også har vært brukt til å drikke av.
Om tilsvarende kar av tre brukes gjerne vangar om de har to ører og øse eller koks om de har ett øre.
Mihály Lantos
Lantos ble olympisk mester i fotball under Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Han var med på det ungarske laget som vant OL-turneringen foran Jugoslavia og Sverige. Ungarn vant kvartfinalen mot med 7-1 og i semifinalen slo de  med 6-0. Finalen mot Jugoslavia, som ble spilt 2. august, endte med seier 2-0 til. Lantos spilte fem kamper og scoret ett mål turneringen.
Lantos spilte 52 landskamper for i perioden 1949–1956.
Nattas prinsesse
Nattas prinsesse er et musikkalbum med Iren Reppen, utgitt i 2000. Tekstene er skrevet av Nina Valsø.
Pseudhyperantha
Pseudhyperantha er en slekt av biller som hører til familien praktbiller (Buprestidae).
Utseende
Middelsstore (ca. 25 millimeter), blanke, fargerike praktbiller. Dekkvingene har kraftige punktrader og ender i to skarpe tenner.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Sørøst-Asia (Thailand, Vest-Malaysia, Sumatra, Borneo og Filippinene).
Boksing under samveldelekene 1990
Boksing under samveldelekene 1990. Boksing var en av flere sporter under de fjortende samveldelekene som ble arrangert i Auckland på New Zealand i perioden 24. januar til 3. februar 1990. Det var fjortende gangen som boksing var med på programmet i Samveldelekene. I lekene i 1990 ble det konkurrert i tolv vektklasser i boksing, kun for menn. Alle tapende semifinalister fikk bronsemedaljer.
Fengxian
Fengxian (kinesisk: 奉贤区, pinyin:  Fèngxián Qū) er et distrikt i Shanghai i Folkerepublikken Kina. Det ligger et godt stykke utenfor bykjernen, og har 508 721 innbyggere (2003) på et areal på 687,39 km². Befolkningstettheten er på 740 pr km². Det er kjent for sine strender som er yndede utfartsmål for bybefolkningen.
I byen Nanqiao ligger Guhuaparken med «Sannütempelet» (De tre fruers tempel, en forfedrehall), som minner om de tre Wu-kongen fra de tre rikers tid; de foretrakk å henge seg fremfor å bli tatt til fange av kongen av Yues soldater.
Administrative enheter
Storkommuner:
La pêche aux poissons rouges
La pêche aux poissons rouges er en fransk stumfilm fra 1895 regissert av Louis Lumière.
Hprints
Hprints er et åpent elektronisk arkiv for nordisk, humanistisk vitenskap, hvor forfattere kan deponere sine akademiske dokumenter. hprint ble etablert i 2007 av Nordbib (under NordForsk) og består av følgende konsortium:
hprints formål er å bidra med en teknisk infrastruktur som muliggjør fri tilgang til humanistisk forskning. Arkivet er et ledd i synliggjøring og tilgjengeliggjøring av de humanistiske forskningsområdene. Preprintdatabasen arXiv.com, som har eksistert siden 1991 bygger på en lignende infrastruktur og er et slags forbilde for hprints.
Bruken av hprints
hprints er et arkiv for vitenskapelig kommunikasjon hvor forskere kan laste opp forskningsmateriale som artikler, avhandlinger, møtedokumenter, bokkapitler mm. Innholdet i det deponerte materialet bør kunne ekvivaleres med en vitenskapelig artikkel, som en forsker finner egnet for publisering i for eksempel et fagfellevurdert vitenskapelig tidsskrift.
Det er mulig å søke etter og finne artikler i hprints via emnesøking på Internettet. Alle innleverte artikler lagres permanent og får en egen webadresse, som for eksempel denne:
Historie
I mai 2007 fikk hprintsprosjektet 287 000 DKK av Nordbib (den nordiske finanseringsaktøren for biblioteker) som en del av sitt finansieringsprogram Work Package 2: Focus area on Content and Accessibility. Tanken var å lansere et arkiv et år senere, altså omkring juni 2008. hprintsprosjektet ville tilby en politikk og en teknisk infrastruktur som tillater åpen tilgang (open access) innenfor humaniora. Man forventet at dette skulle lede til en mengde fordeler hva angår den elektroniske tilgjengeligheten og synligheten innenfor den humanistise forskningssjangeren.
I oktober 2007 valgte Nordbibs rådgivende bestyrelse for hprintsprosjektet, at systemet skulle brukes til det nordiske e-printarkivet for humaniora. Det fantes tre mulige alternativ: Eprints fra University of Southhampton, LUR fra Lunds universitetsbibliotek samt HAL fra Frankrikes nasjonale forskningsorganisasjon Centre National de la Recherche Scientifique (CNRS). Både Eprints og LUR er kostnadsfrie Open Source-programvarer som kan installeres lokalt eller kommersielt, mens HAL er et fungerende arkiv hvor portaler kan tilslutte seg.
Under møtet for den rådgivende bestyrelse, ble det besluttet at man skulle samarbeide med den franske forskningsorganisassjonen (CNRS). Derfor er det nordiske e-printarkivet for humaniora oppbygget som en nordisk HAL-portal med egen layout og med hprints behov.
I mars 2008 ble hprints tilgjengelig for allmennheten. Ettersom arkivet er en del av HAL, blir artiklene delt med det franske, nasjonale arkivet. Arkivet er igjen en HAL-portal under det nasjonale franske vitenskapsrådet CNRS.
Lars Oftedal Broch
Lars Oftedal Broch (født 1. januar 1939 i Oslo, død 11. november 2017 ) var en norsk høyesterettsdommer. Han tiltrådte 26. august 1996 og var høyesterettsdommer til 2008.
Han ble cand.jur. fra Universitetet i Oslo i 1963 og var først dommerfullmektig ved Trondenes sorenskriverembete i Harstad før han i 1965 begynte som konsulent i Justisdepartementets lovavdeling. I 1971 ble han avdelingsleder i Forbrukerrådet. Han var ekspedisjonssjef i Forbruker- og administrasjonsdepartementet fra 1972 til 1983. Fra 1983 til 1987 var han direktør i Den Internasjonale Forbrukerunionen (The International Organization of Consumers Union) med sete i Haag. Deretter var han i et år assisterende børskommissær ved Oslo Børs. Fra 1. januar 1989 var han første sjef for Økokrim.
Broch var også medlem av Den Norske Dommerforenings utvalg for menneskerettigheter.
Fekting under Sommer-OL 1904
Fekting under Sommer-OL 1904. Fekting var med på OL-programmet for tredje gang i 1904 i St. Louis. Det ble konkurrert i fem fekteklasser. Cubaneren Ramón Fonst vant tre gull.
Florett
Ni fektere fra tre nasjoner.
Florett lagkonkurranse
To lag med tre fektere på hvert lag.
Kårde
Fem fektere fra tre nasjoner.
Sabel
Fem fektere fra to nasjoner.
Stokkfekting
Tre fektere fra to nasjoner.
COD
COD kan sikte til:
Francesco Bertazzoli
Francesco Bertazzoli (født 1. mai 1754 i Lugo, Italia, død 7. april 1830 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i mars 1823.
Han deltok ved konklavet 1823 som valgte kardinal Annibale della Genga til pave Leo XII, og tilhørte da den pro-østerrikske zelantifraksjonen som fikk stemt frem denne.
Senere deltok han også ved konklavet 1829 som valgte pave Pius VIII.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Flygehunder
Flygehunder (Pteropodidae) er den ene av de to gruppene av flaggermus, den andre er småflaggermus,. De fleste (men ikke alle) artene er større enn småflaggermus: De minste er 6 cm lange, de største blir 40 cm lange og har et vingespenn på 1,5 m. Disse kjempene kan bli over et kilo tunge. De fleste flygehunder har store øyne som gjør at de kan orientere seg i halvmørke og i huler. Luktesansen er utmerket. I motsetning til småflaggermusene, bruker flygehundene ikke ekkolokalisering. Unntaket er grotteflygehunder (slekten Rousettus), som bruker høyfrekvente klikkelyder for å orientere seg i huler.
Flygehunder er utbredd i tropiske og subtropiske strøk fra Afrika til Øst-Asia og Australia. Rosettflaggermus (Rousettus aegyptiacus) finnes nordover til Kypros og Sør-Tyrkia.
Flygehunder lever av frukt og nektar fra blomster. Ofte blir frukten most, og bare fruktsaften blir konsumert. Tennene er tilpasset til å bite gjennom harde fruktskall. Store flygehunder må lande for å ete fruktene, mens de mindre artene er i stand til å stå stille i luften foran en blomst eller frukt.
Baskerland
Baskerland (baskisk: Euskal Herria; spansk: País Vasco; fransk: Pays Basque) er baskernes historiske landområder i den vestlige delen av fjellkjeden Pyreneene som strekker langs grensen av Frankrike og Spania langs kysten av Atlanterhavet, innerst i Biscayabukta. Det eldste dokumenterte navnet for området, Baskerland eller baskernes land, er datert til 1500-tallet. Baskisk nasjonalisme vokste frem på 1800-tallet.
Flygehunder
Mange flygehunder hjelper til med å spre pollen og frø.
Baskerland
Tradisjonelt består Baskerland av sju provinser. Det utgjør tre provinser i Frankrike og fire i Spania som i alt består av 684 kommuner. På den spanske siden er de selvstyrte regionene Baskerland og Navarra og på fransk side de nordlige fransk-baskiske områdene. De tradisjonelle baskiske regionene omfatter omkring 21,000 km² og et folketall på nesten tre millioner mennesker. Omkring en fjerdedel av innbyggerne er innvandrere, i hovedsak fra andre spanske provinser. Vel fire millioner mennesker i Spania har et baskisk familienavn. Den største baskiske provinsen er autonome Nafarroa, med hovedstaden Iruñea (Pamplona). Hovedstaden i det autonome Baskerland (Euskadi) er Vitoria-Gasteiz. Byene Donostia (San Sebastián) og Bilbo (Bilbao) er de mest kjente. På fransk side er Baiona (Bayonne), Miarritze (Biarritz) og Donibane (St. Jean-de Luz) de mest kjente byene.
Selv om de ikke er nødvendigvis synonyme, er konseptet om et enkelt kulturelt baskisk område som strekker seg over ulike regioner blitt nært tilknyttet politikken til baskisk nasjonalisme. Regionen er hjemmet til det baskiske folk (baskisk: Euskaldunak), deres språk (baskisk: Euskara), kultur og tradisjoner. Området er verken språklig eller kulturelt enhetlig, og bestemte områder har et flertall som ikke betrakter seg som baskere, eksempelvis sør i Navarra hvor folketelling i 1996 rapporterte at 71 prosent av befolkningen ikke identifiserte seg selv som baskere, skjønt færre mennesker i det samme området (53 prosent) motsatte seg grep for å støtte baskisk språk.
Etymologi
Navnet for Baskerland på baskisk er Euskal Herria. Navnet er vanskelig å oversette nøyaktig grunnet det mangefasetterte betydningene av det baskiske ordet herri. Det kan bli forstått som nasjon; fylke, land, folk, befolkning og by, landsby og bosetning. Den første delen, Euskal, er adjektivformen av Euskara, «det baskiske språk». Således er en mer ordrett oversettelse «landet/nasjonen/folket/bosetningen av det baskiske språk», forenklet til «der hvor de som snakker baskisk bor», et konsept som har blitt «Baskerland» i de fleste språk.
Geografi
Baskerland, eller mengden av distrikter som er befolket av baskere, Euskal Herria på baskisk, er først bevitnet som bestående av de sju tradisjonelle områder i Axulars eller egentlig Pedro Agerres litterære verk Gero («Senere»), utgitt 1643. Her forteller han at baskisk språk er snakket «i mange andre steder». En del baskere refererer til de sju tradisjonelle distriktene kollektivt som Zazpiak Bat, som betyr «De sju [er] én», et motto som oppstod på slutten av 1800-tallet. Det er også en vanlig betegnelse på det baskiske våpenskjold et som ble formgitt av historikeren Jean de Jaurgain i 1897 i anledning arrangementet Congrès et Fêtes de la Tradition basque.
Baskerland i Spania
Baskerland i Spania eller sørlige Baskerland (spansk: País Vasco y Navarra; baskisk: Hegoalde) omfatter to hovedregioner: den baskiske autonome region med hovedstad Vitoria (baskisk: Gasteiz); og det autoriserte samfunnet i Navarra (spansk: Comunidad Foral de Navarra, baskisk: Nafarroako Foru Erkidegoa) med hovedstad i Pamplona (baskisk: Iruñea).
I tillegg er det en del kilder som betrakter to enklaver som del av den baskiske autonome region;
Spanias grunnlov av 1978 fastslår at Navarra kan bli en del av den baskiske autonome regionen såfremt Navarras folk og institusjoner beslutter det. På spansk kalles denne grunnlovsbestemmelsen Disposicion transitoria cuarta. Til dags dato har denne bestemmelsen ikke ført til endringer i Navarras styresett. Et mindretall på venstresiden samt baskiske nasjonalister i Navarra har riktignok reist krav om folkeavstemning, men kravet har blitt motarbeidet av samtlige andre spanske partier og det styrende, konservative partiet Unión del Pueblo Navarro («Folket i Navarras union»). Sistnevnte har gjentatte ganger bedt om en grunnlovsendring for å få fjernet denne paragrafen.
Baskerland i Frankrike
Baskerland i Frankrike eller det nordlige Baskerland, på baskisk Iparralde, er den vestlige delen av det franske départementet Pyrénées-Atlantiques. I de fleste samtidige kilder dekker det arrondissementet Bayonne og kantonene Mauléon-Licharre og Tardets-Sorholus, men kildene er ikke samstemte om statusen til landsbyen Esquiule (baskisk Eskiula). Innenfor disse konvensjonene dekket nordlige Baskerland (inkludert de 29 km² av Esquiule) et areal på 2,995 km².
Baskerland i Frankrike er tradisjonelt inndelt i tre provinser:
Demografi
Baskerland har en befolkning på bortimot 3 millioner per begynnelsen av 2006. Befolkningstettheten ved rundt 140/km² er over gjennomsnittet for både Frankrike og Spania, men spredningen av befolkningen er ganske ulikt, og er konsentrert rundt hovedbyene. En tredjedel av befolkningen befinner seg i det større storbyområdet Bilbao mens det meste av det indre og en del områder i Navarra har forblitt sparsommelig befolket: befolkningstettheten har kulminert på rundt 500/km² for Bizkaia, men faller til 20/km² i de nordlige indre provinser for nedre Navarra og Zuberoa, som begge er på fransk side av grensen.
Et betydelig flertall av befolkningen i Baskerland lever innenfor den baskiske autonome region, som er de tre provinsene Álava, Gipuzkoa og Bizkaia: rundt 2,100,000, eller 70 prosent av befolkningen, mens rundt 600,000 lever i Navarra (20 prosent av befolkningen), og rundt 300,000 (løselig 10 prosent) i nordlige Baskerland, det vil si Baskerland på fransk side av grensen.
José Aranda Aznar har skrevet at 30 prosent av befolkningen i den baskiske autonome region ble født i andre regioner av Spania og at 40 prosent av folk som bor i området ikke har en enkelt baskisk foreldre.
De fleste av disse folkene med avstamning fra Galicia og Castilla y León kom til Baskerland på slutten av 1800-tallet og gjennom 1900-tallet etter hvert som regionen ble mer og mer industrialisert og framgangsrik, og større arbeidsstokk var nødvendig for å støtte den økonomiske veksten. Etterkommerne av disse innflytterne fra andre delere av Spania har siden blitt betraktet som baskere, i det minste formelt.
I løpet av de siste 25 årene har rundt 380,000 mennesker forlatt Baskerland og av disse har rundt 230,000 flyttet til andre deler av Spania. Flere av dem vender tilbake til deres barndomshjem når de blir pensjonister. Det er også en betydelig andel av innfødte baskere i denne gruppen som har flyttet grunnet et baskisk politisk miljø, inkludert drapene som ETA har vært ansvarlige for, ettersom de har oppfattet som altfor fiendtlig og farlig. Disse har blitt sitert til å være så mange som rundt 10 prosent av den baskiske befolkningen.
Genetikk
Som et folk som snakker et isolert språk, baskisk, omgitt av indoeuropeiske språk, har baskerne vært en magnet for tallrike forsøk på å knytte baskisk til andre språk, og skapt mange merkelige lingvistiske teorier. Ingen av disse har latt seg bevise. I dag er ti ganger så mange baskere som lever i Spania enn i Frankrike, men dette reflekterer ikke mønsteret fra tiden før romerne. Baskerne dukket opp i historien som et av mange folk som romerne bekjempet på Den iberiske halvøya. Over grensen i sørvestlige romerske Gallia opptrådte baskerne under et annet navn, Aquitani, aquitaniere, som snakket et språk som var forskjellig fra de keltiskspråklige gallere. Ingen fullstendige tekster på aquitansk har blitt bevart, men personnavn synes antyde en eldre form for baskisk. Stammenavn tyder på gallere var bosatt i den nordlige delen av området som romerne kalte Gallia Aquitania, mens aquitanierne holdt til nærmere Pyreneene. Likevel dekket disse langt større områder i Gallia enn på iberiske halvøya. Sør for fjellkjeden er det fra romersk tid kun tre inskripsjoner funnet i østlige Navarra på aquitansk/baskisk. Det er ingen tegn på baskiske stedsnavn i det området som nå er sørlige Baskerland. Regionen var keltisktalende. Det synes derfor som om baskisk språk spredte seg vestover fra Navarra og inn i Bizkaia, Gipuzkoa og Álava etter at Romerrikets sammenbrudd, Innvandringen har blitt datert til tiden 500- og 600-tallet.
Baskisk språk har ord for domestiserte dyr og planter, noe som kan antyde at forfedrene til baskerne kom til Aquitaine med den neolittiske kulturen, bondesteinalderen. Det bryter med teorien om at de var en overlevning fra en eldre paleolittisk befolkning. En årsak til denne teorien er at den oppsto kom før genetikken og da kun blodtyper kunne sammenlignes. Baskernes høye andel av blodtypen rhesus negativ sammen med deres isolerte språk gjorde dem kandidat for denne opphavsteorien. Genetikken har derimot forskningsresultater som mitokondrielt DNA (mtDNA) og Y-kromosom (Y-DNA). Den mest vanlige vesteuropeiske haplogruppe av Y-DNA er R1b1a2 (M269) er like sterkt representert hos baskerne som hos deres naboer. Dens underavdeling R1b1a2a1a1b3 (L21), karakteristisk for Frankrike og De britiske øyer, er funnet hos omtrentlig 20 prosent av baskiske menn, og en sjeldnere undergruppe, R1b-M153 er funnet hos 17 prosent av baskiske menn og kun spredte tilfeller over resten av Iberia og sørlige Frankrike. Det er hva som er forventet fra en tid med liten folkebevegelse ut av dette området. Fra M153 utgikk R1b1a2a1a1b1 (DF27) og dens R1b-L21 er vanlig i Iberia. M153 oppsto sannsynligvis i den baskiske befolkningen fra en iberisk bakgrunn delt med folk som snakket andre språk.
Ellers har baskerne bemerkelsesverdige lave frekvenser av Y-DNA-haplogruppene E, G og J som er assosiert med neolittiske bønder. I kontrast har de et betydelig nivå av en sjeldnere neolittisk markør, I2a1a (M26), rundt 7 prosent, funnet i kystregioner av Spania og Italia, og på Sardinia, hos kardialkeramikk-kulturen, men er ellers sjelden. Bemerkelsesverdig er et annet trekk, 6,25 prosent av Y-DNA E-V12* blant franske baskere. Denne haplogruppe er i dag funnet i høyeste konsentrasjoner sør i Egypt. I Europa finnes den noen få steder, hovedsakelig langs kysten av Middelhavet og på øyer som Sardinia, men aldri mer enn 1 prosent av befolkningen.
Hva som også kan bli slått fast er at baskere i Frankrike og Spania utgjør genetisk sett en enhetlig gruppe og som kan bli skilt fra ikke-spanske europeiske befolkninger (som de i Frankrike og Sardinia) i løselig sett samme grad som disse kan skilles fra hverandre. Baskerne er et folk med sitt eget genetiske kjennetegn. Men de er moderne mennesker, ikke en oldtidslevning som mirakuløst har overlevd indoeuropeisk innvandring. De synes heller å være formet av lag på lag av folk som levde i dalene i Pyreneene. Deres høye nivå av mtDNA U5b antyder mesolittiske jegere og samlere. Deres Y-DNA 12a1a (M26) og kanskje E-V12* synes å knytte dem til en gren av tidlige bønder fra kardialkeramikk-kulturen, og ankomst i kobberalderen (perioden mellom steinalderen og bronsealderen) kan ha lagt igjen enda andel i den genetiske blandingen, den dominerende Y-DNA R1b1a2. Gitt usikkerhetene i dateringen synes det som om baskerne har et opphav fra noen få forfedre i enten en ekspansjon i neolittisk tid eller kobberalderen. En sjeldenhet av HV4a1 med opphav i Midtøsten har høyest andel i Baskerland. Om denne dateringen er korrekt, antyder det en bevegelse fra øst og til dette området i kobbertiden. Baskisk er også et språk preget av ord fra en tid med metall. Bronsealderens sammenbrudd i den østlige delen av Middelhavet kan være en mulig forklaringsmodell for folk som innvandret til Vest-Europa på denne tiden, og forklare slektskapet med den tidlige befolkningen på Sardinia. Tidlige baskere synes å ha innvandret til Pyreneene grunnet fjellkjedens ressurser på metall, særlig kobber.
Oldtiden
Opphavet til baskerne har vært omfattende diskutert og fremmet en rekke teorier ettersom baskisk er opprinnelig et særegent og isolert språk. I henhold til en del av disse teoriene kan baskerne ha vært de siste levningene av paleolittiske folk, de første steinaldermenneskene, i vestlige Europa, som ble assimilert av de indoeuropeiske innvandringen. Det gjelder særlig det området mellom Spania og Frankrike som arkeologene har gitt navnet Azilian, en kulturperiode i Vest-Europa ved slutten av eldre steinalder, kjent for sine små dekorerte kiselsteiner og for harpuner framstilt av hjortehorn. Den har fått sitt navn etter funnstedet Mas d'Azil i de franske Pyreneene.
Baskiske stammer er nevnt av den greske forfatteren Strabon og den romerske forfatteren Plinius den eldre, inkludert stammenavn som Vasconum (vaskonere), Aquitani (aquitaniere) og andre. Det er betydelige bevis som viser deres baskernes etnisitet i romersk tid i form av baskiske stedsnavn, Julius Cæsars referanser til deres skikker og fysiske framtoning, de såkalte aquitanske inskripsjoner som nedtegnet navn på folk og guder (omtrentlig 100-tallet e.Kr., se aquitansk språk), og lignende.
Geografisk har Baskerland vært befolket siden romersk tid av flere folkestammer: vaskonere, Varduli (vardulere), Caristii (karistere), Allotrigones (autrigonere), Berones (beronere), Tarbelli (tarbellere) og Suburates (suburatere). Det har vært teorier som hevder at med unntakene av autrigonere og beronere var dette stammer som ikke var indoeuropeere, men det er ikke nok informasjon om den etniske og språklige bakgrunnen til stammene lengst vekst. En del gamle stedsnavn, som blant annet Deba, Butrón, Nervión, og Zegama, kan antyde tilstedeværelsen av et ikke-baskisk folk ved et tidspunkt i forhistorisk tid. Oldtidens stammefolk ble sist sitert på 400-tallet, og deretter er alle spor av dem tapt, kun vaskonere kan fortsatt gjøres rede for, som strakte seg langt utenfor deres tidligere områder, det vil si dagens land Álava, og mest iøynefallende i områdene rundt Pyreneene og Novempopulania (latin for «landet med de ni folk»).
Området til kantabrierne utgjorde antagelig det som i dag er Bizkaia, Cantabria, Burgos, og i det minste deler av Álava og La Rioja, det vil si vest for vaskonernes område i middelalderen, men det etniske vesen av dette folket, jevnlig fiender av og til sist beseiret av vestgotere, er ikke sikkert. Etter mye stridigheter med frankere og vestgotere, grunnla vaskonerne i og rundt byen Pamplona et eget kongedømme, oppkalt etter byen, i 824, forbundet med deres slektninger i det kortvarige muslimske Banu Qasi. Deres rike ble siden til kongedømmet Navarra.
Alle andre stammer på Den iberiske halvøy hadde i stor grad blitt assimilert inn i den romerske kulturen og språket mot slutten av den romerske perioden, senantikken, eller tidlig middelalder. Etniske baskere var bosatt øst i landområdene i Pyreneene (Pallars, Val d'Aran) fra 700- til 1000-tallet.
Middelalderen
I tidlig middelalder (fram til 800-tallet) var området mellom elvene Ebro og Garonne kjent som Vasconia, et uskarpt etnisk område og som politisk var i strid med å slå tilbake den frankiske føydale autoriteten fra nord og presset fra de iberiske vestgoterne og det islamske Córdoba-kalifatet i sør.
Ved millennium-skiftet klarte kongehuset karolingerne å etablere et føydalt Vasconia (som ble Gascogne), fragmentert i tallrike fylker og distrikter, Fezensac, Bigorre, Astarac, Béarn, Tartas, Marsan, Soule, Labourd og videre, ut av tidligere stammesystemer og mindre riker. Sør for Pyreneene, foruten det før nevnte kongeriket Pamplona, etablerte Gipuzkoa, Álava og Bizkaia i de områdene som dag utgjør sørlige Baskerland fra 800-tallet og framover.
Disse vestlige områdene skaffet seg sikkerhet ved å inngå i allianse med kongedømmet Navarra i deres første perioder, men ble annektert av kongedømmet Castilla mot slutten av 1100-tallet, og således fratok Navarra direkte tilgang til havet. I senmiddelalderen markerte framtredende familier seg over hele det baskiske området, ofte i strid med hverandre for makt og utløste den blodige bandekrigen, baskisk Bando gerrak, som kun ble stoppet ved kongelig innblanding og gradvis skifte av makt fra rurale områdene på landet og til byene på 1500-tallet. I mellomtiden ble de fransk-baskiske områdene og grevskapene Lapurdi og Zuberoa, tidligere under engelsk overherredømme, til sist underlagt kongeriket Frankrike etter Hundreårskrigen, og hvor byen Bayonne ble det siste engelske forsvarsverket fram til 1453.
Moderne tid
I kongedømmet Navarra brøt det ut borgerkrig mellom føderasjonene til adelshusene Agramont (fransk: Gramont) og Beaumont, og det åpnet for den spanske erobringen av det meste av Navarra fra 1512 til 1524. Det uavhengige Navarra nord for Pyreneene ble underlagt det franske rike ved Henrik IV av Frankrike i 1620, til tross for det faktum at kong Henrik III av Navarra hadde forordnet Navarras evige uavhengighet fra Frankrike den 31. desember 1596. I tiårene etter den spanske annekteringen gikk Baskerland gjennom økende religiøs, ideologisk og nasjonal ensretning, fremmet av nye nasjonale ideer som ble omfavnet av de voksende spanske og franske eneveldige monarkiene i løpet av renessansen.
I fransk Baskerland gjennomgikk dets provinser en ytterligere minskning av selvstyre som varte fram til den franske revolusjon på slutten av 1700-tallet, da de tradisjonelle provinsene ble omformet til å utgjøre det nåværende franske departement Basses-Pyrénées (nå hetende Pyrénées-Atlantiques), sammen med den tidligere provins Béarn, men nå en del av nevnte departement. I de sørlige, baskiske provinsene på spansk side av grensen, ble charterne oppretthold fram til karlistkrigene (de spanske borgerkriger) som begynte på 1800-tallet. Baskerne støttet karlistene, det vil si tronarvingen Don Carlos, hertug av Molina, i kampen for den spanske tronen og hans etterkommere i skriket om "Gud, Fedreland, Kongen". Charterne ble til sist opphevet i 1876. Den påfølgende sentraliserende status quo førte til utbredt misnøye og frustrasjon i de baskiske områdene. Det førte til opprettelsen av baskisk nasjonalisme mot slutten av 1800-tallet, oppildnet og påvirket av den generelle nasjonalismen som nasjonalromantikkens ånd hadde spredt over Europa.
Siden da har det vært gjort mange forsøk på å finne et nytte rammeverk for selvstyre for Baskerland. Anledningen synes å ha kommet med proklamasjonen av den andre spanske republikken i 1931 da utkast til ny lovgivning ble trukket opp for sørlig Baskerland; «Estatuto de Estella» Det ble derimot forkastet i 1932. I 1936 ble en kortlivet vedtekt om selvstyre godkjent av provinsene i Gipuzkoa, Álava og Bizkaia, men den spanske borgerkrigen forhindret videre framgang. Etter fascistenes seier og opprettelsen av Francisco Francos spanske diktatur ble en ny vedtekt formet som resulterte i opprettelsen av den nåværende Baskiske autonome samfunn og Navarra, også kalt for De historiske territorier. Det innebar en begrenset status for selvstyre, som begrenset av den spanske lovgivningen. Imidlertid forsøker en betydelig del av det baskiske samfunnet å skaffe seg en større grad av selvstyre (se Baskisk nasjonalisme), tidvis ved voldelige virkemidler. En baskisk, væpnet separatistorganisasjon, ETA, forkortelse for Euskadi Ta Askatasuna (norsk: «Baskerland og frihet»), ble etablert i 1958. Det er beregnet at ETA er ansvarlig for drapene av rundt 800 mennesker, de fleste av ofrene er spanske politimenn og militære. I september 2010 erklærte organisasjonen en våpenhvile som i 2011 ble gjort endelig. ETA har gitt uttrykk for at den ønsker å avvæpnes under internasjonalt tilsyn. Organisasjonen er regnet som en terroristorganisasjon av både EU og USA.
Baskerland på franske side av grensen mangler enhver form for politisk eller administrativ anerkjennelse, men et flertall av de lokale representantene har drevet lobbyvirksomhet for å opprette et baskisk departement, men uten framgang.
Universiteter
Det eldste universitet i Baskerland var Oñatiko Unibertsitatea (spansk: Universidad de Oñate), grunnlagt i 1540 i Hernani og flyttet til Oñati i 1548. Det eksisterte i ulike former fram til 1901. I 1868, for å kunne dekke behovet for videregående undervisning for å avhjelpe behovet for blant annet ingeniører i den voksende industrien i området Bilbao, ble det gjort et mislykket forsøk på å etablere et baskisk-navarrisk universitet. Først i 1897 ble Bilbaos tekniske skole for ingeniørkunst etablert, den første skole for denne undervisningen i Spania. Dette fakultetet er i dag en del av Universitetet i Baskerland, på baskisk Euskal Herriko Unibertsitatea (EHU) og på spansk Universidad del País Vasco (UPV). På bortimot samme tid ble det et pressende behov for næringsutdannelse, noe førte til etableringen av Det kommersielle fakultet av den katolske organisasjonen Jesuittordenen, og en del tid senere ekspanderte jesuittene deres universitet ved å grunnlegge Universitetet i Deusto (baskisk: Deustuko Unibertsitatea) mot slutten av århundret og hvor det kommersielle fakultetet ble integrert. Det er det eldste private universitet i Spania. Det har i dag campus i både i Bilbao og San Sebastián. Det første moderne offentlige baskiske universitetet var Universitetet i Baskerland som ble grunnlagt 18. november 1936 av det autonome baskiske regjering i Bilbao under den spanske borgerkrig. Det fungerte kun i kort tid før regjeringen ble beseiret av Francisco Francos fascistiske hær i 1939.
I Navarra blir det private og pavelige Universitetet i Navarra bestyret av den katolske organisasjonen Opus Dei og har et annet campus i San Sebastián. I tillegg er det også det Offentlige universitetet i Navarra med campus i Pamplona og i Tudela, bestyrt av myndighetene i Navarra. Mondragón Corporación Cooperativa, en sentralorganisasjon for kooperativer i Spania, og hovedkvarter i Mondragón i Baskerland, har etablert sine egne institusjoner for høyere utdannelse med Universitetet i Mondragon (Mondragon Unibertsitatea). Det er talløse andre betydelige baskiske kulturelle institusjoner i Baskerland og andre steder. De fleste baskiske institusjoner i USA er tilsluttet NABO (North American Basque Organizations, Inc.).
Baskisk språk
Baskisk er betraktet som et isolert språk og snakkes av rundt 690,000 personer i Baskerland. Baskisk er i dag ett av få ikke-indoeuropeiske språk som tales i Vest-Europa, og det eneste isolerte språket på det europeiske kontinentet. Baskisk har holdt stand mot indoeuropeiske språk i tusener av år, blant dem keltisk, latin og dagens romanske språk som fransk og spansk. Det er en teori at det kan være en siste levning av språkene som ble talt i Europa før de indoeuropeiske språkenes inntog. Nesten alle baskiskspråklige er flerspråklige, og forstår også sine respektive staters nasjonalspråk. I spansk Baskerland (provinsene Gipuzkoa, Bizkaia, Nafarroa og Araba) har baskisk vært offisielt språk siden 1976. Frankrikes minoritets- og språkpolitikk tillater ikke engang at man har en offisiell opptelling av baskisktalende. Baskiske forbund har høyere tall for antall brukere, opptil to millioner, men da gjør man ikke forskjell på morsmålsbrukere og andre. I Spania har i dag rundt 4,5 millioner mennesker etternavn av baskisk herkomst. En total beregning av rundt 650,000 baskisktalende er det rundt 550,000 som lever på spansk side av grensen og resten på fransk side.
I de historiske prosessene med etablere seg selv som nasjonalstater har både de franske som spanske myndighetene forsøkt mer eller mindre bestemt på å undertrykke baskisk språk og baskernes språklige identitet. Språket som er valgt i undervisningen i offentlig skole er det mest opplagte uttrykket for dette fenomenet, noe som har hatt en effekt på den nåværende statusen for det baskisk språk.
Til tross for at baskisk er snakket i et relativt lite område, har de berglendte og ulendte terrenget utenfor byene i Baskerland og relativ lav befolkningstetthet ført til en stor dialektvariasjon opp gjennom historien, noe som har ført til at både fransk og spansk har blitt benyttet som utvekslingsspråk. Da en standardisert utgave av baskisk ble innført i slutten av 1960-årene bidro det at baskisk ikke lenger ble betraktet – selv av de som snakket det – som uegnet i skolesammenheng.
Frankrike har en lang historie i å forsøke med en total kulturell oppsluking av alle etniske minoritetsgrupper, inkludert de franske baskere, har Spania på sin side akseptert i perioder av sin historie en viss grad av språklig, kulturell og politisk selvstyre for baskerne. Totalt sett har det vært en gradvis endring mot spansk språk i de baskisktalende områdene av spansk Baskerland, et fenomen som i begynnelsen var kun begrenset for de øverste samfunnsklassene, men som i økende grad også har nådd ut til de lavere samfunnsklassene. I vestlige Bizkaia, det meste av Álava og sørlige Navarra har vært spansktalende i århundrer. Men under diktaturet til Franco forsøkte myndighetene å undertrykke den baskiske nasjonalismen da den hadde kjempet på republikanernes side under borgerkrigen i Gipuzkoa og Bizkaia. Generelt var den kulturelle aktiviteten det på denne tiden begrenset til folkeminne og den katolske kirke, men en begrenset grad av toleranse ble gitt baskisk kultur og språk i Álava og Navarra som ikke hadde aktivt støttet republikanerne i samme grad under borgerkrigen. I dag har Baskerland en del kulturell og politisk selvstyre og baskisk er et offisielt språk ved siden av spansk. Baskisk er favorisert ved en rekke språklige virkemidler støttet av de baskiske regionale myndigheter som har til mål å øke språkets anvendelighet. Imidlertid er den faktiske gjennomføringen av dens offisielle status spredt og problematisk, og avhengig av de ulike administrative nivåer til å gjennomføre den. Baskisk blir daglig snakket av rundt en fjerdedel og hovedsakelig i Gipuzkoa, i nordlige Navarra og de franske dalstrøkene av Pyreneene.
Figur (retorikk)
Figurer eller retoriske figurer er i retorikken betegnelsen på en billedlig bruk av språket som avviker fra normal, dagligdags språkbruk.
Baskerland
Baskisk språk
Europakommisjonen for regionale språk eller mindretallsspråk, som Spania har underskrevet, har utstedt et antall anbefalinger for å sikre reell offisiell status for baskisk språk (2004). En del av disse har vært å minske eller fjerne de språklige skillelinjene innenfor administrasjonen av Navarra for å sikre normal bruk av baskisk og hindre diskriminering av baskisktalende, søksmål mot avisen Euskaldunon Egunkaria, foruten også å garantere at fanger kan motta og sende ut brev på baskisk.
Situasjonen for baskisk i den franske delen av Baskerland er «sårbar», i henhold til Unesco. Presset fra fransk som det godt etablerte offisielle språket og ulike offentlige hindringer og vanskeligheter, gjør at framtiden for baskisk som et levende språk i Frankrike er i beste fall usikker. Den 14. juni 2013, med henvisning til Falloux-loven av 1850 som erklærte at fransk var det offisielle språket i Frankrike, nektet byen Hendaye å finansiere en ny bygning for en baskiskspråklig skole. Den 6. november 2013 klagde Seaska, nettverket for de baskiske skolene i fransk Baskerland, den fransk stat inn for Unesco for ikke å følge opp sine internasjonale forpliktelser og for å overse minoritetene ved å krenke deres språklige rettigheter. Frankrike har signert Den europeiske pakt om regionale språk eller mindretallsspråk, men har valgte ikke å ratifisere den.
Figur (retorikk)
Klassiske og nyere retorikere har klassifisert og navnsatt en lang rekke figurer. Blant de vanligste er:
Baskerland
Politikk
Tradisjonelt er baskisk politikk vært preget av ytterliggående akser; venstre-høyre og nasjonalisme-ikke-nasjonalisme. En tredje akse er akseptering eller ikke akseptering av ETAs voldelig linje. Gjennomgående og den viktigste politiske aksen er spørsmålet om nasjonalisme, herunder også spørsmålene om løsrivelse og uavhengighet til Spania. Tyngden i den nasjonalistiske dimensjon i baskisk politikk påtvinger en tendens mot en projeksjon av politikken til en konflikt mellom verdier og gjør den politiske debatten til en diskusjon om «absolutter». Dynamikken i de kontroversielle beslutninger idømt av spanske domstoler på baskiske nasjonalistpartier som ideologisk har stått ETA i mange år, har ført til en forvrengt representasjon av baskiske politikk i lokale råd og regionale parlament, foruten også en hyppig utveksling av en rekke partier som blitt etablert, oppløst, og dannet på ny under andre navn. Med valget i 2011 kom flere venstreorienterte baskiske nasjonalister til politisk makt i flere baskiske byer og samtidig annonserte den ekstreme separatistorganisasjonen ETA at den oppga væpnet kamp og la ned våpnene. Det har ført baskisk politikk mot en korsvei.
Figur (retorikk)
Se også
Figurer som avbildning og illustrasjon, grafisk figur, heraldiske figurer o.l. Se også Trope
Baskerland
Politikk
Ved valgene til den spanske parlamentet i 2011 fikk venstreorienterte baskiske nasjonalist- og separatiskkoalisjonen Amaiur (tidligere Batasuna og Eusko Alkartasuna) fikk sju plasser i parlamentet, kun andreplass etter konservative UPN-PP (fem plasser) i stemmer i sørlige Baskerland, fulgt tett av det sosialdemokratiske Partido Socialista Obrero Español (Det spanske sosialistpartiet). Koalisjonen Geroa Bai (baskisk: «Ja til framtiden»), sammensatt for dette valget av ulike baskiske nasjonalistgrupperinger, sikret seg en plass i Navarra og sammen med Det baskiske nasjonalistparti som fikk fem plasser (alle fra den autonome basiske regionen).
Til tross for Amaiurs resultater ble koalisjonen nektet en parlamentarisk gruppe i en til da særegen beslutning i det spanske parlamentet under begrunnelsen av koalisjonens parlamentsmedlemmer representerte to ulike valgkretser. Som et resultat forble Amaiur (femte politiske gruppe i det spanske parlamentet i det hele tatt) i Grupo Mixto med et mangfold av ulike partier fra over hele Spania mens den såkalte baskiske gruppen inkluderte fem medlemmer fra PNV og den autonome basiske regionen (Euskadi).
Baskisk nasjonalisme
Baskisk nasjonalisme omtales på baskisk som abertzale og betyr bokstavelig patriot, men har fått den politiske betydningen av baskisk nasjonalisme. Siden 1800-tallet har baskisk nasjonalisme krevd retten til i det minste en del former for selvstyre, noe som er støttet av rundt 60 prosent av baskere i Baskerland, og uavhengighet, som i samme område er støttet (i henhold til et stemmetall) av rundt 34 prosent. Kravet på uavhengighet er særlig uttrykt av baskiske nasjonalister på venstresiden. Retten til selvstyre ble hevdet av det baskiske parlament i 1990, 2002 og 2006.
I henhold til Artikkel 2 i den spanske konstitusjonen av 1978 (spansk: Constitución Española): «Konstitusjonen er basert på den uløselige enheten av den spanske nasjon, det felles og udelelige hjemland til alle spanjoler.» Derfor, ettersom loven utelukker uavhengighet for spanske regioner, har en del baskere avholdt seg fra å stemme og en del har også stemt imot den i folkeavstemning av 6. desember det nevnte året. Imidlertid ble loven godkjent av et klart flertall på det spanske nivået, eller med enkelt flertall i Navarra og på baskisk nivåer. De autonome styrene for de baskiske regionene ble oppnådd ved en senere folkeavstemning, men selvstyre for Navarra (amejoramiento del fuero: «forbedring av privilegium») var aldri underlagt folkeavstemning, men kun godkjent av parlamentet i Navarra.
For Baskerland i Frankrike er det ikke mange kilder for spørsmålet om nasjonalisme.
Euskadi Ta Askatasuna (ETA)
Euskadi Ta Askatasuna (ETA), baskisk for «Baskerland og frihet», er en bevæpnet baskisk nasjonalist- og separatistorganisasjon. Gruppen ble opprettet i 1959 og har siden utviklet seg fra en gruppe som fremmet tradisjonell baskisk kultur til å bli en paramilitær gruppe, eller terroristorganisasjon, med det mål å oppnå uavhengighet for Baskerland. ETA er hovedorganisasjonen for Den baskiske nasjonale frigjøringsbevegelsen, baskisk Euskal Nazio Askapenerako Mugimendua, ENAM, og er den viktigste deltaker i den spansk-baskiske konflikten. ETA erklærte midlertidig våpenhvile i 1989, 1996, 1998 og 2006, men deretter avbrutt den. Imidlertid den 5. september 2010 erklærte ETA permanent våpenhvile som fortsatt er gjeldende. Den 20. oktober 2011 annonserte ETA en «endelig opphør av sine bevæpnete aktivitet.»
Sport
Baskerland har bidratt med en rekke idretts- og sportsfolk, hovedsakelig i fotball, rugby, sykling, jai-alai og surfing. Jai-alai er en sport som involverer å slå en ball mot en vegg i et rom med høy hastighet ved hjelp av en håndholdt redskap, cesta. Det er en variant av basiske pelota som foregår på en bane, men hvor man også slår en ball mot en vegg, enten med hånden eller med et redskap som en racket eller balltre. Røttene av disse typer ballspill har røtter tilbake til oldtidskulturer.
Fotball vekker ikke den samme entusiasme i nord for grensen, men den franske baskiske regionen har likevel frambrakt to velkjente fotballspillere, Bixente Lizarazu og Didier Deschamps.
Sykkelsport er populær over hele Baskerland. Ved sykkelløp er det ofte at baskiske tilhengere er stilt på linje langs veiene og vifter med oransje, fellesfargen til sykkellaget telco Euskaltel, og har gitt betegnelsen «den oransje trengsel» under etappene i Pyreneene under Tour de France. Miguel Indurain ble født i Atarrabia (Navarra), og han har vunnet Tour de France fem ganger.
En annen baskisk syklist er Abraham Olano som har vunnet Vuelta a España (Spania rundt) og VM i landeveissykling. To profesjonelle sykkellag er baskiske Euskaltel-Euskadi og Movistar Team. Sykkellaget Caisse d'Épargne sporer sin historie tilbake til Banesto-laget som omfattet Indurain. Euskaltel-Euskadi er kommersielt sponset, men fungerer som et uoffisielt basisk nasjonallag og er delvis finansiert av de basiske myndigheter. Dets syklister er enten baskiske eller i det minste har vokst opp i den baskiske sykkelkulturen. Nåværende og tidligere medlemmer av laget har vært sterke utfordrere i Tour de France som er årlig i juli og Vuelta a España som kjøres i september. Laglederne har vært syklister som Iban Mayo, Haimar Zubeldia, Samuel Sánchez og David Etxebarria.
Den mest berømte baskiske spilleren i Biarritz er den legendariske franske forsvareren Serge Blanco som har en baskisk mor. Michel Celaya var kaptein for både Biarritz og det franske nasjonallaget. Fransk spiller nummer 8 er Imanol Harinordoquy, som også spiller for Biarritz og basker. Aviron Bayonnais er en annen rugbyspiller med baskiske bånd.
Fjellklatring er populært i Baskerland grunnet områdets fjellrike landskap i Pyreneene. Alberto Iñurrategi, født i Aretxabaleta i 1968, er av de mest respekterte fjellklatrere i verden. Han har greid å krone de 14 fjelltopper som er på over åtte tusen meter i verden, alle av dem alpinklatring, det vil si uten oksygen, få leirplasser og uten støtte fra sherpaer. Det er noe som kun åtte andre i verden har oppnådd. En annen baskisk fjellklatrer, Juanito Oiarzabal, født i Vitoria i 1956, holder rekorden på 21 for antall klatringer over åtte tusen meter. Josune Bereziartu, født i 1972 i Lazkao, er den eneste kvinnelig fjellklatrer som har klart 9a/5.14d. Andre basiske klatrere er Iker Pou, Patxi Usobiaga, og Edurne Pasaban. Sistnevte, født 1973 i Gipuzkoa, ble i 2010 den første kvinne som har klatret alle de 14 fjell over åtte tusen meter.
Baskiske sportstradisjoner er også knyttet til rurale fritidssysler som å konkurrere med slåmaskin og med en ljå, foruten å sage ved og tømmer. Man skårer poeng etter bestemte kriterier som tid, presisjon, eleganse og produktivitet.
Noen kjente baskere fra historien
Den oppdagelsesreisende Elkano som fullførte den første verdensomseiling etter at Ferdinand Magellan ble drept på Filippinene, filosofer og forfattere Miguel de Unamuno og Joxe Azurmendi, forfatterne Pío Baroja, Robert Laxalt og Bernardo Atxaga, komponistene Juan Crisóstomo Arriaga, Jesús Guridi og Maurice Ravel, skulptøren Eduardo Txillida, Patxi Xabier Lezama Perier, den religiøse leder Ignatius av Loyola som grunnla Jesuittordenen, kongene og dronningene av Navarra, forfatteren Salvador de Madariaga og mannen som oppfant fotograferingen, Louis Daguerre, fotballspilleren Xabi Alonso som spiller for det tyske laget Bayern München.
Bergsund
Bergsund er en gammel storgård og et sundsted i Ytre Ådal i Ringerike kommune. Gården ble delt i to før den rakk å bli matrikkelført. Akkurat når delingen skjedde er ukjent.
Østre Bergsund (gnr. 276 i Ringerike, gnr. 6 i tidligere Ådal herredskommune, opprinnelig matrikkelnummer 144). Gården ligger langs E16 mot Valdres, på østbredden av Ådalselva, mellom Ringmoen og Somdalen.
Lee Jun-gil
Lee Jun-gil (født 18. september 1985) er en sørkoreansk langrennsløper som deltok i langrenn for menn, under Vinter-OL 2010 i Vancouver i Canada i øvelsen 15 kilometer fristil menn, der han ble nr. 79.