cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arendalsfeltet
Gruvedriften i Arendalsfeltet gkk under navnene Arendalsgruvene eller De Vesterlandske Gruver. Driften pågikk fra ca. 1585 til ca. 1975. Malm derfra var av spesielt høy kvalitet og en ettertraktet råvare. Gruvene ved Arendal var de viktigste for norske jernverk; om lag 2/3 av all jernmalm kom derfra. Norske jernverk skal ha fått levert 2 390 000 tonn jernmalm fra gruvene i Arendalsfeltet.
Malmen ligger i tynne lag mellom skråstilte bergarter. De fleste gruvene er «synker», dvs. skråstilte hulrom nedover gjennom fjellgrunnen. Dagbrudd fantes bare et par steder.
Rundt Arendal vokste det frem tre hovedområder for gruvedrift: Videre fantes gruver spredt rundt Tromøy, Holt, Froland og Østre Moland.
Sommeren 1798 besøkte bergmestrene Christian Ancher Collett og Peter Petersen Arendalsfeltet på vegne av Rentekammeret i København for å inspisere Sør-Norges jernverk og gruvedrift: «Det falder os tungt at beskrive den slette Tilstand i hvilken samtlige disse Gruver befandtes», drevet på «en høist enfoldig og for Vedkommende Ejere skadelig Maade». Bråstad gruver i Øyestad brøt malm av høy kvalitet for Fritzøe jernverk i Larvik, men det ble drevet rovdrift på ressursene av lokale bønder som var ukjent med gruvedrift og sikkerhetsmessige forholdsregler. Straks gruven hadde nådd en viss dybde, styrtet den sammen. Dette var hendt med 18 av gruveåpningene på Bråstad, og for Petersen som bestyrer for Fritzøe verk, var dette et betydelig tap. Han og Collett besøkte også Alveholms gruve i Alvekilen (også kalt Gruveholmen) på Tromøy. Også denne malmen var ettertraktet og ble solgt til Ulefos Jernværk, men en delegasjon fra Oberbergamtet, den gang øverste gruvemyndighet, hadde i 1739 funnet driften der spesielt graverende. Mens de besøkte Neskilen, prøvde de å få med seg stigeren som satt med øverste ansvar for gruvene både der og på Tromøy. I påsyn av Alvekilens allmue nektet stigeren plent å gå ned i Gruveholmens dyp; han «heller vilde miste sin timelige Velfærd, end at fare ned i denne Gruve» som delegasjonen beskrev som «dette over all måte ryggesløse hull». Uten stigeren bega de seg ned i «denne græsselige gruve» og konstaterte at vann piplet inn på tross av en slags demning - bygd etter instruks av en hollandsk skipsbygger, og festet med jernbolter. (9/10 av gruven lå under havnivå.) Rassikringen var helt utilstrekkelig, og arbeidsforholdene sterkt kritikkverdige med skrøpelige stiger og tau. Da Collett og Petersen 60 år senere ankom, var ingen bedring å spore. Tvert om var «bergfestene», dvs. fjell som blir stående tilbake som søyler for å hindre gruven i å rase sammen, sprengt bort. Rundt 1790 styrtet Alveholms gruve sammen og begrov fem menn. De sammenraste massene var så enorme at de ikke kunne fjernes på tyve år. For Bolvig Jernværk og Ulefoss var dette et sviende tap, og Collett og Petersen mistenkte stigeren, som hadde ansvar for driften, for å dekke over ulykken. I stedet for å prøve å få driften i gang igjen, ble flere bergfester fjernet, og nye ras utløst som gjorde det umulig å finne ut hva kollapsen skyldtes.
Gruvene tilhørte jernverkene som videreforedlet malmen. De fleste jernverkene la ned i årene 1870-80, men ikke på grunn av mangel på malm. Omkring 1900 ble malmforekomstene undersøkt med tanke på gjenåpning, og ble da tømt for vann.
Rundt 1910 var Sam Eyde engasjert i forsøk på å gjenåpne Neskilens gruver med tanke på jernproduksjon, og bruk av elektrisiteten fra vassdragsutbyggingen av Nidelva. Dette feilet, men i stedet vokste Eydehavn frem rundt Arendal Smelteverk fra 1912 og Nitriden fra 1914.
Tidlig i 1990-årene ble det foretatt en registrering av gruvene og en del kulturminner tilknyttet dem. Registreringen identifiserte ialt 23 gruveområder med tilsammen 174 synker og 124 skjerp, samt 41 kombinasjoner av synk/skjerp, og 2 synk-dagbrudd og ett rent dagbrudd. 9 stoller ble identifisert, og 22 hestevandringer, 9 midtsteiner fra hestevandringer, 2 vannkunster og 6 inskripsjoner.
Bitung
Bitung er en viktig havneby i provinsen Nord-Sulawesi på Sulawesi i Indonesia. Innbyggertallet anslås (2005) til 137 400.
Byen er reisemål for dykkerturismen.
Mohammad Hashim Maiwandwal
Mohammad Hashim Maiwandwal (født 1919, død 1973) var en afghansk politisk figur under styret til Zahir Shah.
Etter at han gikk ut av videregående skole, ble han journalist og redigerte flere aviser. I løpet av 1950-årene ble han diplomat og tjente som ambassadør i Storbritannia, USA og Pakistan mellom 1955 og 1963. Han tjente som statsminister i Afghanistan fra 2. november 1965 inntil 11. oktober 1967. I 1966 grunnla han den progressive demokratiske bevegelsen, et venstreorientert monarkiparti. Han trakk seg på grunn av dårlig helse.
Kort tid etter kuppet ledet av hans politiske rival Mohammed Daoud Khan i 1973, ble Maiwandwal arrestert. Han døde i fengsel etter mye tortur.
1844 i USA
Begivenheter i året 1844 i USA.
Edwin av Mercia
Edwin av Mercia (død 1071; angelsaksisk Ēadwine) var den eldre broren av Morcar, jarl av Northumbria, sønner av Ælfgār, jarl av Mercia, og sønnesønner av Leofric, jarl av Mercia. Han etterfulgte sin fars tittel og ansvar ved farens død i 1062. Han er referert til jarl Edwin (Eduin comes) i Dommedagsboken.
Dobbeltbinding
Dobbeltbinding er et kjemisk begrep som betegner en binding mellom to atomer som deler to elektronpar. Det er derfor en kovalent binding.
Edwin av Mercia
Hans yngre bror Morcar ble valgt til jarl av Northumbria da Toste Godwinson, bror av kong Harald Godwinson, ble avvist av folket i Northumbria den 3. oktober 1065. I 1066 herjet Toste i Merica, men ble jagd tilbake av en samlet hær av Edwin og Morcar, og han flyktet da til Skottland. Senere i det samme året kom han tilbake, da som en del av invasjonshæren til kong Harald Hardråde av Norge. Edwin og Morcar samlet igjen en hær, men ble beseiret i slaget ved Fulford i nærheten av York den 20. september. Kun fem dager senere etter kom Harald Godwinsons hær, og både kong Harald Hardråde som Toste ble drept i slaget ved Stamford bru den 25. september. Etter at Harald Godwinson selv døde i slaget ved Hastings mot den normanniske invasjonen ledet av hertug Vilhelm av Normandie den 14. oktober samme år, forsøkte Edwin og Morcar å støtte et nytt regime under den unge Edgar Ætheling, en etterkommer av de gamle angelsaksiske kongene, men de feilet i å ta effektive skritt mot normannerne og ble snart underkastet hertug Vilhelm.
Dobbeltbinding
Uttrykket brukes også i sosialpsykologien for å beskrive et forhold der en får to motstridende budskap med motiverende kraft fra samme person samtidig. Det er like vanlig at en bruker den engelske termen «double bind».
Edwin av Mercia
I 1068 forsøkte Edwin og Morcar å få gang et opprør i Mercia, men ble igjen raskt underkastet da Vilhelm Erobreren forflyttet seg mot dem med en hær. I 1071 forsøkte de atter å gjøre opprør, men Edwin ble forrådt til normannerne av hans eget følge og drept.
Edwins søster Edith av Mercia (eller egentlig Aldgyth av Mercia) hadde vært gift med kong Harald Godwinson inntil kongen ble drept i slaget ved Hastings i 1066. Hun selv døde en gang etter 1071. Hun fødte en sønn etter at hennes ektemann var død, Harald Haraldsson, som ble sendt til Norge og levde ved det norske hoffet fram til han døde i 1098.
I TV-dramaet Blood Royal: William the Conqueror (1990) ble Edwin portrettert av skuespilleren Adam Bareham.
Oregus
Oregus er en slekt av løpebiller som særlig finnes i sandete områder, der de lever som predatore i utgravde ganger.
Utseende
Middelsstore (ca. 10 millimeter), avlange, mørke løpebiller. Antennene er korte og perlekjede-formede. Hodet er kort og bredt med nokså lange mandibler. Pronotum er rundet, med en markert innsnevring mellom dette og dekkvingene, som er litt rundede med fine punktstriper.
Tillitsmannen (film)
Kommentator er Terje Helweg.
Æ e Trønder Æ/Sommern på Landet
«Æ e Trønder Æ» / «Sommern på Landet» er Prudences siste single og kom ut i 1975. Begge låtene er med på albumet Takk te dokk. ««Æ e Trønder Æ»» er A-siden, med sarkastisk oppramsing av trønder-klisjéer, som har blitt en av de Prudence-låtene som huskes best.
Tillitsmannen (film)
Handling
Filmen handler i grove trekk om norsk politisk historie i perioden 1907–1963. Gerhardsen forteller om hvordan Det norske Arbeiderparti i denne perioden vokste fram og fikk en politisk lederposisjon innen arbeiderbevegelsen og i det norske parlamentariske system. Han snakker i all hovedsak om arbeiderbevegelsen og dens utvikling, men gir likevel noe plass til mer personlige refleksjoner. Han forteller om sitt forhold til organisasjonsarbeid, om sine følelser overfor de nasjonale symboler, og om Lenin. Dessuten kommenterer han kort enkelte sentrale begivenheter fra den perioden han ledet landet som statsminister. Her får vi blant annet høre om gjenreisingspolitikken, innmeldingen i NATO og Kings Bay-saken.
Oregus
Levevis
Sandgraverne er knyttet til områder med løs sandjord, der de graver tunneler der de sitter og venter på bytte, selv om de også kan spise noe åtsler og av og til litt plantekost. Artene i denne slekten kan ikke fly.
Tillitsmannen (film)
Filmanmelderne
Aftenpostens filmanmelder var noe blandet mens Arbeiderbladets Bjørn Hansen var udelt positiv. Førstnevnte skrev blant annet følgende: «Gerhardsens egen opptreden, hans fortellerkunst og evne til å formidle følelser er filmens styrke, og også dens svakhet. Her er én hovedrolle, én helt – arbeiderbevegelsen personifisert, først og fremst av Gerhardsen, mens alle andre er statister i mer eller mindre uttalte skurkeroller». Arbeiderbladets anmelder var meget begeistret og skrev som følger: «Filmen er mer enn et stykke nyere norsk historie enn filmatiske nedtegnelser av Gerhardsen. Regissøren har valgt å se Gerhardsen gjennom de historiske begivenheter han var samtidig med.» Han skriver videre at «Beretningen om arbeiderklassens rolle i denne stille og våpenløse revolusjonen preges av hans fenomenale fortellervene og muntlige, ledige form. Som skolefilm og opplysningsfilm er den en fulltreffer».
Flavio Chigi
Flavio Chigi kan vise til tre av Den katolske kirkes kardinaler:
Funnefoss kraftverk
Funnefoss kraftverk er et vannkraftverk ved Funnefoss på Oppåkermoen i Nes kommune i Viken.
Kraftstasjonen utnytter et fall på 11 meter i Glomma og er et elvekraftverk.
Demningen regulerer vannstanden i Glomma til Kongsvinger kraftverk og i Storsjøen i Odalen. En sluse i demningen vil kunne gi forbindelse for småbåter nesten fra Kongsvinger og fra Storsjøen i Nord-Odal til Mjøsa og Fåberg ved Lillehammer.
Det er installert to rørturbiner på totalt 40 MW. Midlere årsproduksjon er på 205 GWh.
Eier er Akershus Energi gjennom Glomma Kraftproduksjon AS.
Det første kraftverket i Funnefossen ble startet i 1921. Det hadde to aggregater på tilsammen 680 kW, og leverte strøm til Sør-Odal og Nord-Odal i 20 år.
Roscoe Tanner
Roscoe Tanner (født 15. oktober 1951 i Chattanooga i Tennessee) er en tidligere amerikansk profesjonell tennisspiller. Han hadde en av verdens hardeste server, den ble målt til hele 225 km/t.
Hans tenniskarriere var samtidig som Björn Borg, Jimmy Connors, John McEnroe og Guillermo Vilas var på topp. Han møtte disse spilleren ved 51 anledninger og vant 14. I 1977 vant Tanner sin eneste Grand Slam-tittel da han beseiret argentineren Guillermo Vilas med 6-3, 6-3, 6-3 i finalen i Australian Open. I 1979 var han i Wimbledon-finalen der han tapte knepent mot Björn Borg i en jevn og tøff kamp over fem sett.
Tanner spilte også på det amerikanske Davis Cup-laget 1975–77 og i 1981. Han spilte totalt 13 Davis Cup-kamper hvorav han vant 9.
Etter tenniskarrieren har Tanner begått en rekke økonomiske lovbrudd og avtjener for tiden (fra januar 2006) en fengselsstraff på to år for sjekkbedrageri. Han har skrevet selvbiografien «Double Fault: My Rise And Fall, And My Road Back».
Film Finance Corporation Australia
Film Finance Corporation Australia eller Australian Film Finance Corporation (FFC) var den australske regjeringens viktigste byrå for finansiering av film- og fjernsynsproduksjoner. Selskapet ble i 2008 sammen med Australian Film Commission og Film Australia slått sammen til Screen Australia.
Cesa
Cesa er en kommune i provinsen Caserta i regionen Campania i Italia.
Torbalı
Torbalı er en by med 172 359 innbyggere (2017) i den tyrkiske provinsen İzmir. Den ligger nord for Selçuk, sør for Kemalpaşa, sørøst for Menderes, og vest for Tire.
Palu
Palu er hovedstad i provinsen Midt-Sulawesi på Sulawesi i Indonesia. Innbyggertallet ble (i 2010) anslått til 335 000.
Palu ligger rett sør for ekvator i et av Indonesias tørreste områder. I nærheten, i Donhala, ligger vakre badestrender.
Palu var en av byene som ble hardest rammet under Jordskjelvet og tsunamien i Indonesia 2018.
.do
.do er Den dominikanske republikks nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.
Domenet administreres av NIC.DO
Registrering
Registrering av domener foregår på tredje nivå, under disse subdomenene på andre nivå:
Eksterne lenker
Toppdomän
Ingunn Elise Haakonsen
Ingunn Elise Haakonsen (født 29. oktober 1976) er en norsk styrkeløfter som representerer IL Kraftsport. Haakonsen løftet i -67,5 og -75-kilosklassen, og er seks ganger norsk mester.
Haakonsen drev med håndball da hun studerte idrettsfag ved Linderud videregående skole (nå Bjerke videregående skole) fra 1992 til 1995. Hun oppdaget at hun var sterkere enn medspillerne på håndballbanen, og fikk smaken på styrketrening, og begynte med styrkeløft siste året på videregående. I 1999 / 2000 sluttet hun på grunn av en ryggskade. Etter noen års pause startet Haakonsen med styrkeløft igjen i 2005, og ble europamester i 2007 med 522,5 kg sammenlagt. I mesterskapet vant hun gull i knebøy med 197,5 kg, sølv i benkpress med 122,5 kg, og gull i markløft med 202,5. Totalt kilo i markløft, totalt 522,5 kg.
Song-dynastiet
Song-dynastiet, også skrevet Sung-dynastiet (kinesisk: 宋朝; pinyin: Sòng Cháo; Wade-Giles: Sung Ch'ao; IPA: [sʊ̂ŋ tʂʰɑ̌ʊ̯]), var et kinesisk keiserdynasti som varte fra 960 til 1279. Song-dynastiet ble grunnlagt i 960 etter en lang periode med tronstrid og maktkamper i Kina og gjennomførte en stabilisering av landet. Dets maktperiode regnes som en av de betydeligste kulturperioder i kinesisk historie, ikke minst på grunn av viktige oppfinnelser. Under Song-dynastiet ble krutt første gang anvendt til militære formål, og både kompassnål og kuleramme ble tatt i bruk. Også kunsthistorisk oppfattes Song-tiden som en storhetstid, blant annet fordi landskapsmaleriet da nådde et høydepunkt.
Ingunn Elise Haakonsen
Hun har også representert klubbene Bjølsen AK og Fredrikstad SK.
Song-dynastiet
Derimot betød perioden en svekkelse av Kinas politiske og militære innflytelse. Dels ble statsstyret preget av konservatisme og mangel på økonomisk sans, dels ble landet for alvor rammet av invasjoner fra fremmede folkeslag. Fra 1120-årene mistet Song-dynastiet reelt makten over Nord-Kina til skiftende invasjonsfolk. Det var også i Song-tiden at mongolene under Djengis Khan for alvor etablerte seg som stormakt. De erobret først Nord-Kina i 1220-årene og nedkjempet deretter under Kublai Khan Sør-Kina. Det betød Song-dynastiets endelige undergang.
Man skjelner mellom det nordlige og det sørlige Song-dynasti. Da siktes det ikke direkte til selve storrikenes plassering: Det nordlige dynasti omfattet nemlig allerede hele det område som det sørlige Song-dynasti skulle bli trengt tilbake til.
Inndelingen i det nordlige og det sørlige dynasti har mest med de respektive hovedstedenes beliggenhet. Det nordlige regjerte 960-1126 fra hovedstaden Kaifeng (Bei-Song), og hersket over hele Kina. Det sørlige Song-dynasti 1126–1279 med hovedstad i Hang (Nan-Song, idag Hangzhou) betegner den tid da Song-herskerne måtte gi slipp på hele det nordlige Kina, der det jursjenske Jin-dynastiet kom til makt. Det hersket over Kina sør for Yangtze-elven.
Grunnleggelsen
Kaifeng ble hovedstad for et gjenforent Kina; blant Taizu-keiserens bidrag til Kinas samling var gjeninnlemmelsen av den vestlige provinsen Sichuan i 965 ved hjelp av både diplomati og militærmakt. I 975 rykket han sørover, men skulle ikke selv oppleve at det siste av de såkalte ti kongedømmer overgav seg uten kamp (i 978), fordi han selv plutselig døde i 976. Det ble i lang tid etterpå skumlet om at han var blitt snikmyrdet, men det synes vesentlig mer sannsynlig at hans høye alkoholinntak var årsaken. Snikmordlegenden synes være rene spekulasjoner utløst av avviket i den «arvefølgen» som fulgte: Det var ikke Taizus sønn som skulle overta som neste keiser, men hans yngre bror.
Grunnlaget for dette nye Kina var langt på vei lagt allerede under det yngre Zhong-dynasti (gjenforening av provinsene, regulering av skattebyrden, bygging av kanaler og anleggelse av kunstige innsjøer, beplantning av nye landområder, etablering av militære støttepunkter).
Men allerede på denne tiden var store områder nord i landet kommet inn under khitanenes herredømme, og senere Liao-dynastiet. Da den annen Song-keiser, Taizong (regj. 976-997) gikk til felts mot dem, gikk det ikke så bra. Kitanene klarte å hevde seg godt militært og vant viktige slag (979, 986), og kunne i 1004 slutte en fordelaktig fredsavtale med Song-styret. Det endte med at Song-hoffet betalte tributt til dem.
I det hele ble det samlede Kina under Song-dynastiet verken så stort eller så slagkraftig militært som flere av de forutgående og etterfølgende. Det katastrofale nederlaget mot kitanerne i 986, der keiseren selv bare så vidt unnslapp med livet i behold, skyldtes ikke minst at kinesernes kavaleri var så underlegent, men også at de beste generalene var blitt sendt i pensjon og at de gjenværende var blitt underlagt sivil overkommando. De militære kunster hadde ikke lenger den samme interesse eller prestisje i samfunnet. Til og med forsøkene på å gjøre seg gjeldende i det svake Indokina slo feil, og noen av de tilgrensende områder rundt Song-veldet, som Nanzhao, slapp fra det med å betale relativt beskjedne tributter til keiseren.
Keiser Zhenzong konsoliderer dynastiet og keiserverdigheten
Det tredje av Sung-keiserne var Zhenzong (født 968), som overtok etter sin far keiser Taizong. Zhenzongs regjeringstid strakte seg fra 997 til 1022, og med det ble Song-veldet konsolidert og styrket. Velstanden økte, og militærmakten tiltok ytterligere.
Noen fare fra khitanernes Liao-dynasti i nord bestod ikke lenger, særlig ikke etter noen få slag som riktignok ikke endte med noen entydig song-seier, men som ikke desto mindre gjorde det klart at kitanerne ikke hadde nok å stille opp med overfor det nye Kina. I 1005 inngikk partene en formell og høytidelig fredsavtale, Shanyuan-traktaten. Khitanerne oppgav sine krav på omstridte områder som de en gang hadde lagt under seg sør for Den kinesiske mur, og Song-Kina tilerkjente på sin side Liao-herskerne en årlig tributt i sølv og silke. Fra Song-styrets side var det en god forretning å kjøpe seg fri relativt billig fra faren fra overfall fra nord, selv om avtalen over lang tid skulle tappe det keiserlige skattkammer.
Shanyan-traktaten skulle vise seg å være slitesterk; den stod ved lag helt til 1125, da Song-dynastiet var så ukloke at de oppmuntret jursjenerne til å angripe Liao-dynastiets land. Så lenge traktaten stod ved lag, klarte Song-Kina å holde på sin størrelse; etterpå ble det nesten halvert ved at de nordligste delene gikk tapt.
Et annet grep som virket konsoliderende, var keiser Zhenzongs selvopphøyelse av religiøs art. Han sa seg i besittelse av en særlig tao-karisme, og opplyste omverdenen at han hadde mottatt et hemmelig skriv direkte fra himmelen. Selvopphøyelsen bidro til å styrke de absoluttistiske trekk ved keiserverdigheten.
Keiseren Shenzong og Wang Anshis store reformer
Under keiser Shenzong (regj. 1067-1085) kom i 1069 de store reformer som knyttes til Wang Anshi. Wang var keiserens fremste rådgiver, og hadde keiserens fulle støtte slik at Shenzong selv kunne forbli i sin opphøyde keiserlighet hevet over politiske strider og forhandlinger. Reformene var nokså dyptgripende. Oppsummeringsvis klarte de å effektivisere administrasjonen, skape årlige overskudd i statskassen og styrke den militære slagkraft.
Wang Anshis hovedanliggende var å få et juridisk redskap for å motvirke undertrykkelsen av småbøndene. Det var de som bar den tyngste børen av skatter og arbeidstjeneste. Lignende reformer hadde som siktemål å komme småhåndverkerne til unnsetning.
Wang Anshi klarte ikke å bevare sin stilling ved keiserhoffet, og i 1076 ble han forvist, i 1078 atter tatt til nåde, og i 1085 sendt bort for godt. Han ble erstattet av den konservative Sima Guang, som tok stilling for storgodseierne og de rikere kjøpmenn. Han omgjorde Wangs reformlovgivning. Etter de to rivalenes død i 1086 fortsatte dragkampen mellom deres respektive partier. Wang Anshis reformer skulle likevel vise seg å beholde mye av sin gjennomslagskraft i et halvt århundre, og de betød meget for rikets stabilitet.
Økonomi
På det nordlige Song-dynastiets tid opplevde Kina en rask økonomisk vekst, noe som blant annet kan illustreres med at myntpregingen ble mer enn fordoblet, og det på samme tid som papirpenger ble tatt i bruk. Den økonomiske oppblomstringen hadde ikke noe sidestykke fra Kinas tidligere historie. Handelsforbindelsene med Sørøstasia og India ble mye mer intensiv med utviklingen av sjøfarten, med skip som kunne seile på det åpne hav.
Et av de mest storslagne og samtidig merkeligste økonomiske utviklingstrekkene var den plutselige og sterke fremvekst av en industriell jernindustri som nådde et svært stort omfang, og denne industriens enda bråere sammenbrudd.
Sent på 900-tallet hadde det begynt å utvikle seg en jernindustri i det nordlige Kina. Det har blitt anslått at jernessene rundt 1018 produserte mer en 35 000 tonn jern i året, noe som var en svært stor mangde den gang. Seksti år senere kan produksjonen ha vært på mer enn 100.000 tonn. Dette var ikke en regimestyrt virksomhet; privatpersoner hadde utnyttet den sterke etterspørselen etter jern, og hadde med letthet utviklet gruvedrift etter jern og kull. Ved hjelp av det elve- og kanalsystemet som også vokste sterkt under Song-tiden klarte de å bringe sine produkter frem til markedene både fjern og nær. Disse nye kinesiske jernkapitalister gjorde store penger på handelen, og reivesterte dem i sine gruver og jernstøperier. Tilgangen på jernprodukter førte i sin tur til landsbruksredskaper som muliggjorde økt jordbruksproduksjon. Kina var med andre ord i full fart i gang med å utvikle det som kunne ha blitt et kapitalistisk industrielt økonomisk system mange hundreår før Europa.
Men så tok det brått slutt. Ved århundreskiftet 1000/1100 ble bare ørsmå mengder jern produsert, og snart forfalt både gruver og jernstøperier. Grunnen var at mandarinene ved det keiserlige hoff ikke hadde sett med blide øyne på at noen fra det vanlige folk ble styrtrike på produksjon og handel og begynte å ansette store menger arbeidere. De anså denne samfunnsutviklingen som en trussel mot de konfucianske verdier og den sosiale ro. Folket måtte kjenne sin plass; det var bare eliten som skulle kunne legge seg opp slike enorme rikdommer. Dermed erklærte de jernproduksjonen for å være et statsmonopol, og eksproprierte alt. Men dermed ble det også raskt tilbakegang av produksjonen.
Omkring 1041-48 så boktrykkerkunsten med bevegelige typer dagens lys. I 1024 fikk man de første pengesedlene av papir. Omkring 1090 tok man i bruk kompasset. Men det er grunn til å anta at det tok svært lang tid før kineserne tok det i bruk i for eksempel sjøfarten. De første kompassene var meget enkle, med en magnetisk nål som fløt i en væske, og muliggjorde at man kunne finne nord-sør-aksen. Den første kinesiske bruk av kompasset var i spådomssammenheng; antagelig var det ikke før lang tid europeerne hadde tatt det ibruk som navigasjonsinstrument at kineserne gjorde det samme.
Fra 984 fikk man kanalsluser, og på 1100-tallet tok man ibruk kraftige skovlhjul. Man boret ned til omkring 900 meters dyp etter olje og sole. Kartografien ble forbedret; kineserne benyttet det vi i dag kjenner som Mercator-projeksjonen allerede på 900-tallet. Kruttet ble oppdaget 1044, men ble lite benyttet i militær sammenheng - noen utvikling av kanoner fulgte merkelig nok ikke. Derimot ble det brukt til fyrverkeri, og i militærsammenheng i noen grad som et eksplosiv. (Da kineserne utviklet kanoner noe etter år 1300, men de kom ikke på tanken å benytte kruttet til individuelle skytteres ildvåpen.)
Spinnhjulet ble også tatt i bruk av kineserne under Song-tiden.
Boktrykkerkunsten ble videreutviklet av Bi Sheng med blokktrykking, og det ble så utgitt en flod av verker om mange emner (encyklopedier, verker om teknikk, medisin, arkitektur, religion, fremmede land) og det oppstod en mer omfattende romanlitteratur. Det ble etablert private skoler og biblioteker.
En forutsetning for den sterke økonomiske vekst var overfloden av arbeidskraft. Den kom for alvor på 1100-tallet, da store mengder bønder flyttet inn til byene. De statlige håndverksbedrifter hadde opp til 7000 håndverkere og arbeidere, og de private bedrifter ble også store, med kanskje opp til 1200 arbeidere. De private bedriftene, som samarbeidet godt med de statlige, produserte blant annet teglstein, lakkarbeider og porselen. Men hvis de vokste seg større enn det staten ville, ble det grepet inn mot dem. Dette hindret utviklingen av et tidligkapitalistisk økonomisk system.
Finansiert av avgifter ble det etablert arbeidsformidling, hjem for foreldreløse barn og brannvern i byene, og ved milde stiftelser oppstod en rekke velferdsinstitusjoner. I havnene fantes det meglerhus og havnearbeidergilder.
Risdyrkingens gjennombrudd
Ris var ikke blitt til noe sentralt element i kinesisk ernæring før under Song-dynastiet. Planten hadde riktignok vært dyrket siden steinalderen, noen steder rundt Yangzefloden fra omkring 5000 år f.Kr. Ettersom bosetningen og utviklingen av det sørlige Kina tiltok, fikk også risen en stadig større plass. Sørkina hadde et klima som egnet seg godt for risplanten, men terrenget var enten for myrlendt eller for kupert til at det var blitt den helt store overgang til risdyrking. Men under Song-dynastiet ble det introdusert nye ristyper fra Sørøstasia, blant annet slike som modnet raskere og som hadde større toleranse for tørkeperioder. Samtidig åpnet tekniske forbedringer som bedre oppdemmings- og pumpemetoder flere områder for risdyrking, og Song-dynastiet støttet opp om dreneringsprosjekter og terrassebygging langs åssider med effektive incentiver som blant annet skattelettelser. Man lot på 1100-tallet også trykke illustrerte brosjyrer med beskrivelser av tolv tiltak man kunne ta i bruk for å utvikle produksjonen. Et eksempel er en detaljert presentasjon av fotdrevne vannpumper.
Et eksempel på et område som ble nærmest totalt endret var den sørlige del av Fujian. Under nesten hele Tang-dynastiet hadde man ikke klart å utvikle dette området fordi det var for myrlendt. Dette begynte langsomt å endre seg mot slutten av dette dynastiet, og under Song-dynastiet ble området så godt som helt nytt, med vanningssystemer, reservoarer og terrasserte åser. Med risbasert jordbruk fulgte også andre forandringer.
Bøndenes arbeidsrytme ble en helt annen med andre arbeidsmetoder og (i sør) tre årlige innhøstninger. Arbeidet ble foretatt kollektivt i mye større utstrekning enn i det øvrige jordbruk, jfr. de store fellesinnsatser med bønder rekke på rad under risplanting og innhøsting. Man tok i mye større utstrekning i bruk vannbøffelen til pløying og harving, og lærte seg å ta bedre vare på og bruke gjødsel fra disse dyrene.
Administrasjon
Den sentrale forvaltning var under Song-tiden inndelt i de store avdelinger
Durand-linjen
Durand-linjen er den dårlig merkede 2,450 km lange grensen mellom Afghanistan og Pakistan.
Song-dynastiet
Administrasjon
Det fantes også tre ombudsmannsembeder for det uhildede mottak av klagemål og forslag fra embedsverket og fra befolkningen.
Durand-linjen
Etter å ha blitt slått i to kriger av afghanerne, lyktes Storbritannia i 1893 å innføre Durand-linjen som skulle dele Afghanistan og det som da var det britiske India (nå Pakistan). Linjen er oppkalt etter Mortimer Durand, utenrikssekretæren i den indiske regjeringen. Grenselinjen ble dratt etter at enighet ble oppnådd mellom de to regjeringene. En av de to representantene til den afghanske regjeringen var Sahibzada Abdul Latif fra Khost. Grensen ble med overlegg trukket gjennom områdene til pashtostammene.
Song-dynastiet
Administrasjon
Etter 1065 avholdt man hvert tredje år den kinesiske embedsmannseksamen, og gjorde den obligatorisk for embedsverket. Dette eksamenssystemet, som tok sikte på å utvikle et dyktig meritokrati i motsetning til et embedsverk rekruttert helt og holdent etter guanxi-metoden («hvem du er og hvem du kjenner»), skulle vise seg å bli et helt spesielt særtrekk ved den kinesiske sivilisasjon og kultur ved at den fremmet fremveksten av en elite etter helt andre kriterier enn i noen annen sivilisasjon på den tid.
Durand-linjen
Afghanistans loya jirga erklærte i 1949 Durand-linjen for ulovlig.
Song-dynastiet
Administrasjon
Nå var ikke embedsmannseksamenen noe nytt fra Song-dynastiets tid; man hadde forlengst en embedsmannsklasse der embedsmennene (shi eller shidafu) hadde gjennomgått ensaminasjoner. Eksamenssystemet hadde vært i bruk også under særlig Sui-dynastiet og under Tang-dynastiet. Men da var det i mye mindre målestokk enn det skulle bli under Song-tiden, og hadde ikke til å prege elitedannelsen på samme måte som under Song-dynastiet.
Durand-linjen
Idag blir linjen ofte beskrevet som trukket i vann, som symboliserer den porøse grensen mellom Afghanistan og Pakistan. Linjen har fått spesiell oppmerksomhet på grunn av at Taliban-krigere kan ferdes fritt frem og tilbake og finne sikkerhet og tilflukt i de føderalt administrerte stammeområdene i det nordvestlige Pakistan.
Song-dynastiet
Administrasjon
Denne eksamen hadde på dette tidspunkt tre nivåer (prefekturene, hovedstaden, embedsverket rundt keiseren). Under Wang Anshi ble prøven innrettet mer praktisk, slik at man ble prøvet på områdene almendannelse, skrift og skriftstykker, lov og rett, matematikk, militærfag, og de kinesiske klassiske forfattere. Det ble også for første gang gitt adgang til at et betydelig antall kinesere fra det midtre og det sørlige Kina fikk prøve seg. Slik virket også eksaminasjonen geografisk utjevnende, og dempet eller reduserte nordkinesernes dominans.
Grigoris Lambrakis
Grigoris Lambrakis (gresk: Γρηγόρης Λαμπράκης; født 3. april 1912 i Kerasitsa i Arkadia, død 27. mai 1963 i Thessaloniki) var en gresk politiker, lege, friidrettsutøver, og medlem av medisinsk fakultet ved Universitetet i Athen. Han ble valgt inn i det greske parlamentet i den greske lovgivende valget i 1961.
Song-dynastiet
Administrasjon
Eksamensbesvarelsene ble bedømt anonymt, faktisk ble alle besvarelser transkribert av skrivere slik at håndskrift eller annet skulle gi noe hint om studentenes identitet eller familietilhørighet. Tidlig på 1000-tallet tok noe mindre enn 30 000 kandidater prøven hvert år. Dette steg til nær 80 000 ved århundrets slutt, og videre til kanskje 400 000 under Song-dynastiets siste år.
Grigoris Lambrakis
Lambrakis var en stor idrettsmann gjennom hele livet sitt. Han holdt den greske rekorden i lengdehopp fra 1936 til 1959. Han vant også flere gull og sølv under Balkanlekene, som fant sted hvert år, mellom konkurrenter fra landene Hellas, Jugoslavia, Bulgaria, Romania og Tyrkia. Under aksemaktenes tre år lange okkupasjon av Hellas under den andre verdenskrig, deltok Lambrakis aktivt innen den greske motstandsbevegelsen gjennom det meste av verdenskrigen.
Song-dynastiet
Det nordlige Song-dynastiets undergang
Avgjørende for det nordlige Song-dynastiets undergang var at jursjenerne i 1126 klarte å ta keiser Huizong (regj. 1100-1125) og hans sønn til fange. Huizong var den klart mest kultiverte av alle Song-keiserne. Han var maler og kalligraf, og brukte dynastiets inntekter ikke først og fremst for å hegne om regimets makt, men også i stor grad til å bygge opp den keiserlige malerisamling (katalogen kom til slutt opp i 6 000 malerier). Han var også selv delaktig i å utvikle kalligrafiske stilretninger og likeså dannet han skole innen fugl-og-blomst-maleriene, og han tok seg også til å instruere hoffets malere i hvordan de skulle forbedre sin kunst. Huizong var også sterkt opptatt av taoismen og lot storslagne rituelle forestillinger fremføre i hoffet.
Thomas Mermillod Blondin
Thomas Mermillod Blondin (født 3. januar 1984 i Annecy) er en fransk alpinist.
Mathieu Giroux
Mathieu Giroux (født 3. februar 1986, Pointe-aux-Trembles) er en canadisk skøyteløper. Han deltok under Vinter-OL 2010 i Vancouver.
Thomas Mermillod Blondin
Han debuterte i verdenscupen i alpint 3. mars 2007, og hans fikk sin første pallplassering i verdenscupen da han ble nummer tre i superkombinasjonen i Bansko 26. februar 2011.
Song-dynastiet
Det nordlige Song-dynastiets undergang
Jursjenene hadde da akkurat opprettet sitt eget dynasti i nord, Jin-dynastiet. Senere har mange kinesere ment at det var Huizongs utsøkte og angivelige ensidige interesse for det estetiske som gjorde ham blind for den jursjenske fare og som førte til det nordlige Song-dynastiets endelikt. Men i virkeligheten var det vel så meget en feilslått alliansepolitikk som førte til nederlaget. Song-dynastiet hadde feilvurdert situasjonen da jursjenerne vokste seg sterke nord for khitanernes såkalte Liao-dynasti, og da jursjenerne opprettet sitt eget Jin-dynasti, så Song-styret det sistnevnte som en forbundsfelle for å knuse Liao-staten og dele Liao-dynastiets områder mellom de allierte seierherrer. Men alliansen brøt sammen etter bare tre år, og i 1126 angrep jursjenerne Kaifeng. Huizong hadde akkurat abdisert da, til fordel for sin sønn, men både han og hans etterfølger ble ført som fanger nordover sammen med 3 000 medlemmer av den keiserlige familie. Forhandlingene om å løskjøpe dem slo feil, og Huizong døde i fangenskap i Nord-Kina i 1135.
Mathieu Giroux
Giroux startet sin karriere i kortbaneløp, og ble første reserve for Canada til vinter-OL 2006. Etter å ha gjennomgått flere ankelskader hadde han problemer med de mange svingene i kortbaneløp, og skiftet til hurtigløp på skøyter før sesongen 2008/09.
Thomas Mermillod Blondin
Blondin representerte Frankrike under Vinter-OL 2010 og endte med en 19.-plass i kombinasjonen som beste resultat.
Song-dynastiet
Det nordlige Song-dynastiets undergang
Gaozong (regj. 1127-1162), en annen prins, hadde kommet seg unna da Kaifeng ble inntatt, og han grunnla sør for Yangtzefloden det som skulle ble kjent som det sørlige Song-dynasti.
Mathieu Giroux
I sin første sesong i hurtigløp ble Giroux tatt ut til to verdenscupstevner i slutten av sesongen, og tok noen få verdenscuppoeng i B-gruppa. Han deltok også i kvalifiseringen til VM allround 2009, men manglet et halvt poeng for å sikre en fjerde VM-plass for Canada.
Song-dynastiet
Dynastiskifte
I 1138 marsjerte den kinesiske folkehelt Yue Fei mot Kaifeng, da den krigstrette keiser Gaozong sluttet en tributtfred. Yue Fei ble snart tatt til fange av hoffet der og henrettet. Song-Kina hadde nå makt, men ikke den fornødne vilje, til å fordrive jursjenerne fra Nord-Kina. De sikret i stedet freden med høye tributter (kansler Qin Gui, død 1155). I 1161 ble nok et jursjensk angrep – denne gangen anført av Jin-keiseren Tikunai personlig – slått tilbake ved Yangtze. Under kampene ble det benyttet nye midler: En hjulpadleflåte ble satt inn på Yangtze og dens sideelver, og det ble benyttet gass- og eksplosivvåpen som kan betraktes som forstadier til kanonen.
Mathieu Giroux
Neste sesong viste Giroux en viss framgang, og beholdt plassen i A-gruppa både på 1500 m og de lengste distansene. Han gjorde sitt beste løp i Vikingskipet på Hamar, med 9.-plass og personlig rekord med 1.46,71. Han ble også nummer 11 og sist på 10 000 m. Under de to stevnene i Nord-Amerika forbedret han den personlige rekorden på 1500 m kraftig, grunnet høyden, men falt tilbake plasseringsmessig, og hadde få mann bak seg i A-gruppa på 5000 m.
Song-dynastiet
Dynastiskifte
På denne tiden vokste det frem ytterligere to sterke stater i Kinas utkanter: Tangutene i det vestlige Xia-dynastiet i Gansu og staten Nanzhao (thaier, tibetanere, kinesere, med hovedstad i Dali) i dagens Yunnan.
Anti-buddhisme, konfuciansk renessanse
Song-tidens forfattere, tenkere og embedsverk var sårt klar over at det ellers nokså imponerende dynasti de levde under, ikke klarte å etablere noen militær dominans over de tilgrensende områder på linje med det man hadde sett under Han- og Tang-dynastiene. Fremmedstyret i nord ble oppfattet som en latent trussel, og bidro til at man ble mindre åpne for utenlandske kulturimpulser og mer opptatt av å dyrke det rotekte kinesiske. Var noe fremmed av opphav, ble det gjerne forkastet. Det var til og med dem som tok skarp avstand fra buddhismen på dette grunnlag – selv om denne religionen hadde en tusenårig historie i landet. Forfatteren Sun Fu sa at det å gi rom for denne «barbarenes lære» var en stor skam som bare bragte forvirring om «våre egne vismenns lære». Og Shi Jie sa at det var perverst av kinesere «å glemme sine forfedre og slutte å bære frem ofringer for dem, og i stedet tjene utenlandske spøkelser». At de omliggende folkeslagene tungutene, khitanerne og jursjenerne alle sammen var ivrige buddhister var med på å understreke buddhismen som et fremmedelement.
En gjenoppliving av konfucianismen ble dermed et sentralt anliggende for det sørlige Song-dynastiets tenkere. Konfucianismens stilling i embedsmannseksamenene ble ytterligere styrket, og studiet av Konfucius' tanker ble intensivert. Det ble om å gjøre å ha noe som kunne stå seg mot det buddhistiske tankegods på metafysikkens område. To brødre, Cheng Yi og Cheng Hao hadde allerede tidligere utviklet en metafysisk teori om den kosmiske dynamikk der begrepene li og qi ble sentrale. Slik ble de to av de sentrale aktører for den konfucianske renessanse og grunnleggere for neokonfucianismen.
Et fenomens li (prinsipp, mønster) kunne være fysisk eller moralsk: Slik er for eksempel farskapets li moralsk, mens fjellets li er fysisk. Men for å kunne eskistere trenges også qi (fenomenenes iboende energi og substans). Tenkningen rundt li og qi gjorde det mulig for songfilosofene å gå med på Mencius' lære om menneskenaturens grunnleggende godhet, og samtidig kunne forklare de åpenbare tegn på menneskets moralske forvillelse. Det var et tegn på at menneske nok hadde li (her: moralsk godhet), men bare hadde en ufullkommen og uren qi (dermed: selvisk forderv). Oldtidens vismenn hadde fullkommen qi, men vanlig folk hadde et forkvaklet qi og måtte slite med å foredle seg selv.
Det sørlige Songs filosofer videreutviklet dette. De ble mer og mer opptatt av enkelthetene i folkets konkrete liv. De ville tilrettelegge for et idealsamfunn, og engasjerte seg fra bunn til topp i samfunnslivet med leveregler for familiene og landsbyene, opprettelse av akademier, og massespredning av deres tanker i trykt skrift. Den største at tidens song-mestre var Zhu Xi, en embedsmann som kombinerte sine administrative forpliktelser med en uhyre stor produksjon av bøker. Han videreutviklet Cheng-brødrenes metafysikk, og utviklet metoder for å utforske til fulle et fenomens li. Hans virke betød meget for en reform av konfucianismen.
Krise og undergang
Storgodsene nådde etterhvert helt opp til elven Huai. Med tiden var det stadig flere storgodseiere som unndro seg skattemyndighetene, noe som fikk negative følger for sentraladministrasjonens betalingsevne og finansielle styrke. Resultatet ble en galopperende inflasjon. Underslag og korrupsjon ble et av trekkene ved mandarinenes embedsførsel på 1100-tallet og 1200-tallet.
Rundt 1263 ble den innenrikspolitiske situasjon i de viktigere jordbruksområdene sør for Yangtse så eksplosiv, og innkrevingen av skatter så vanskelig, at reformer ble tvingende nødvendig. Kansleren Jia Sidao (1213–1275; henrettet) måtte ty til tvangsmidler. Jia Sidao ville begrense storgodsenes størrelse til 27 ha, det overskytende skulle kjøpes opp, og inntektene fra de eiendommene skulle kompensere for skattetapene og finansiere krigsvesenet.
Jia Sidao intrigerte hensynsløst for å nå sine mål. De stridigheter dette utløste i sentraladministrasjonen og i statsrådet svekket embedsverkets og hærledelsens lojalitet til den keiserlige ledelse på et tidspunkt da mongolene i nord begynte å kaste sine blikk mot Kina. Da mongolene angrep festningene langs Han-floden i 1273, klarte ikke Song-styrkene å stå imot. Snart trengte de hele veien sørover til hovedstaden Hang, som kapitulerte i 1276.
Adalstjern
Adalstjern ligger i Horten kommune ved Høgskolen i Sørøst-Norge campus Bakkenteigen. Vannet ligger i et naturvernreservat. Totalt utgjør tjernet et areal på ca 10 000 m² eller 0,01 km²
Bergerbakken alpinanlegg
Bergerbakken Alpinanlegg i Hvittingfoss i Kongsberg kommune som drives av Hvittingfoss Alpinklubb.
Adalstjern
Historie
Tjernet ble skapt mot slutten av siste istid. En grunn bukt ble avsnørt fra fjorden, demmet opp av morene og fjell. Restene av dette er påvist gjennom funn av leire og saltvannsarter i de dypere lagene. Staten har eid området siden 1967, da de kjøpte det fra Adal torvstrølag.
Bergerbakken alpinanlegg
Bergerbakken har 2 nedfarter på ca. 600 og 750 meter, med en høydeforskjell på 160 meter.
Adalstjern
Turområde
Tursti er opparbeidet rundt hele vannet, og det er satt opp flere benker. Grunnet myrlendt og vått terreng rundt tjernet, er stien flere steder forhøyet med planker.
Bergerbakken alpinanlegg
Anlegget har en skiheis med en kapasitet på 550 personer i timen, barnebakke hopp og rails.
Varmestue med kiosk og toalett. Gratis skiutleie, hjelmpåbud for alle.
Bergerbakken blir driftet av Hvittingfoss Alipinklubb (HAK), og bakken drives på dugnad.
Kostas Karamanlis
Konstantinos Alexandrou Karamanlis (gresk Κωνσταντίνος Αλεξάνδρου Καραμανλής), i dagligtale Kostas Karamanlis, født 14. september 1956 i Athen) er en gresk politiker. Han var statsminister i Hellas fra 10. mars 2004 til 6. oktober 2009. Han var leder av det konservative partiet Nea Dimokratia (Nytt demokrati) fra 1997 til 2009.
Karamanlis ble statsminister i Hellas etter at partiet hans fikk 45,36 prosent av stemmene i parlamentsvalget 7. mars 2004 og rent flertall i parlamentet med 165 av 300 plasser.
Etter å ha blitt gjenvalgt i 2007 tapte derimot Karamanlis og Nea Dimokratia valget i 2009, der PASOK fikk rent flertall av mandatene i nasjonalforsamlingen. Karamanlis gikk dermed av som statsminister 6. oktober 2009 og ble avløst av Georgios Papandreou. 30. november 2009 gikk han av som partileder og ble etterfulgt av Antonis Samaras.
Karamanlis ble i 2004 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.
Røst
Røst (nordsamisk: Gádderuosta ) er en øykommune som ligger værhardt til, ytterst og lengst sørvest i Lofoten i Nordland, omtrent der Vestfjorden møter Norskehavet. Innbyggerne i kommunen kalles røstværinger. Kommunesenteret ligger på øya Røstlandet, der også de langt fleste røstværingene bor. Røsts kommunevåpen viser tre stiliserte sorte toppskarver på hvit bunn og har sammenheng med sagnet om tre bønder som bodde på fabeløya Utrøst og hadde evnen til å kunne gjøre seg om til skarver.
Etymologi
Stedsnavnet kommer av den norrøne benevnelsen rost, som betyr virvel. Navnet Røst har trolig sammenheng med lokale malstrømmer som følger av tidevannsforskjellene mellom Vestfjorden og Norskehavet, som Moskstraumen i nabokommunen.
Geografi
Øygruppa Røst består av 365 øyer og utgjør den ytterste, vestligste og sørligste kommunen i Lofoten, beliggende cirka 100 km vest for fastlandet og 115 km nord for den nordlige polarsirkelen (66° 33' N). Det betyr at man kan oppleve midnattssolen på Røst i sommerhalvåret og mørketiden i vinterhalvåret. Værøy kommune er nærmeste nabo og ligger på motsatt side av Røsthavet, cirka 25 km mot nordøst.
Røstlandet er den største øya i kommunen. Sør for Røstlandet reiser fuglefjelløyene Vedøya, Storfjellet, Trenyken, Hærnyken og Ellevsnyken seg fra havet. Storfjellet er høyest og rager 259 moh, og er med det Røsts høyeste punkt. Lengst sørvest og aller ytterst i havgapet ligger den vesle flate øya Skomvær med Skomvær fyr.
De fleste innbyggerne bor på Røstlandet, men noen få andre øyer er også bebodd. Disse er knyttet til Røstlandet med veier, moloer og bruer.
Fiskerisamfunnet Røst
Røst er i dag et lite fiskerisamfunn som er tuftet på fisk og sjødyr som hentes opp fra havet rundt øygruppa, og spesielt Lofotfisket har betydde mye. Store deler av befolkningen på rundt 500 er fortsatt nært knyttet til fiske. Røst har seks fiskebruk. Under Lofotfisket kommer det også mange fiskefartøy fra andre steder langs Norskekysten. Opp mot 400–600 båter kan være med på fisket. I denne perioden blir en egen redningsskøyte stasjonert på Røst.
Klima
Røst har et typisk norsk kystklima som er ganske stabilt. Temperaturen synker sjelden svært lavt om vintrene og er heller ikke svært høy om somrene. Klimaet påvirkes mye av havstrømmene, spesielt Golfstrømmen, på grunn av øyenes beliggenhet. Av samme årsak er det sjeldent vindstille på Røst, som ofte rammes av sterke vinder med opp til orkan styrke på høstparten og i vinterhalvåret. Røst er også normalt snøfattig vinterstid, men det kan falle nok til at man kan ake og stå på ski.
Naturmangfold
Noen kilometer sør for Røstlandet ligger noen av Nord-Europas rikeste fuglefjell, som Vedøya, Storfjellet og Nykan, med de tre mindre fuglefjelløyene Ellevsnyken, Trenyken og Hernyken. På Hernyken ligger det også en forskningsstasjon for sjøfugler som har vært operativ siden 1950-tallet. Ved ingen annen lokalitet nord for den nordlige polarsirkelen er det registrert så mange fuglearter som på Røst, med sine nær 300 arter. Her hekker det årlig sjøfugler i titusentall hver vår, og blant disse finner man Norges største populasjon av sjøpapegøyer, en svært karakteristisk sjøfuglart som egentlig heter lunde (Fratercula arctica). Noen fuglearter holder til på Røst på helårsbasis, men de fleste er sesonghekkere som bare tilbringer deler av året der. Noen er også bare innom øyene under trekket vår og høst.
I 1936 ble det satt ut noen kongepingviner fra Sør-Georgia på Røst. Meningen var å etablere en egen pingvinkoloni i Nord-Norge. Men fuglene flyktet og forsvant. Et nytt forsøk ble gjort i 1938 med gullpingviner og brillepingviner. En del fugler overlevde i flere år, og noen kan ha formert seg. Siste observasjon av pingvin var i 1954 i Hamarøy. Pingvinene har siden da vært borte i vill tilstand i Norge.
Historien om Pietro Querini
Røst er kjent som stedet der den venetianske adelsmanenn Pietro Querini drev i land i 1432. I 2012 var det premiére på Querinioperaen, en operaforestilling basert på denne sanne historien. Fra 2014 har Querinidagene vært arrangert på Røst første helga i august.
I 2018 ble litteraturparken Pietro Querini opprettet, og Røst ble med i det italienske nettverket Parchi Letterari.
Tusenårssted
Kommunens tusenårssted er det gamle handelsstedet Brygga.