cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olof Thörnell
Karriere
År 1921 ble han oberstløytnant ved Generalstaben. Han virket ved Upplands infanteriregemente (I 8) i 1924, til forordnet sjef Gotlands infanteriregemente (I 27) i 1926. Den 24. august 1926 ble Thörnell utnevnt til oberst og sjef for Vaxholms grenadjärregemente. Den 1. januar 1928 ble han militærbefalhaver på Gotland, og 1931 inspektør for Trängen. Den 28. desember 1933 ble han utnevnt til generalmajor og ble inspektør for infanteriet. Den 1. juli 1936 ble han generalløytnant og sjef for Försvarsstaben, den 8. desember 1939 øverstkommanderende (ÖB) og 1. januar general.
Allerede før krigen forberedte Olof Thörnell o generalstaben forsvarsplaner for to hovedscenarier: «Fall Tyskland» og «Fall Ryssland», det vil si angrep fra disse to makter. I og med Molotov–Ribbentrop-pakten i 1939 ble den svenske krigsplanlegging kullkastet, ettersom man tidligere hadde forutsatt at «Fall Tyskland» og «Fall Ryssland» ikke skulle kunne inntreffe samtidig. Etter Tysklands invasjon av Norge i 1940 måtte den førstnevnte omarbeides til et hittil ikke påtenkt angrep over norskegrensen. Senere, mens Thörell fortsatt var på sin post, «Operation rädda Danmark» og «Operation rädda Norge», svenske innmarsjer i nabolandene, støttet av danske og norske polititropper, ikke minst for å komme russerne i forkjøpet når tyskernes fronter formodentlig brøt sammen.
Han tok avskjed fra aktiv tjeneste den 1. april 1944 og ble etterfulgt av Helge Jung. Thörnell var sjef for Gustaf Vs stab den 10. mars 1944 til kongens død den 29. oktober 1950.
Privatliv
Han giftet seg i Skållerud den 1. oktober 1904 med Anna Henrika Halling (1883–1972). Det fikk fire barn: Gerhard (1905–1940), Barbro (født 1908), Ulla (1914–2011) og Per (født 1918). Thörnell ligger begravet på Uppsala gamla kyrkogård.
Vurderinger
Thörnell hadde en karg og sarkastisk fremtoning, og ble alment kalt LM (lustmördaren) innen Försvarsstaben.
Thörnells tid som ÖB ble preget av flere store ettergivenheter til Tyskland og Thörnell ble selv ansett som tyskvennlig. Thörnell ble kritisert av blant annet Torgny Segerstedt for at han 7. oktober 1940 mottok storkorset av Tyska örnens orden fra prinsen av Wieds hånd med ordensbrev undertegnet av Hitler.
Emiliano Dumestre
Emiliano Dumestre (født 11. februar 1987) er en uruguayansk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 16.
French Open 2000
French Open 2000 ble spilt på Roland Garros-stadion i Paris i perioden 29. mai til 11. juni. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Gustavo Kuerten fra Brasil beseiret svenske Magnus Norman i singlefinalen for herrer og Mary Pierce fra Frankrike vant over spanske Conchita Martínez i damefinalen.
Leirungskampen
Leirungskampen er et fjell i Vågå kommune i Innlandet. Det har en høyde på 2 079 meter over havet.
The Cry of the Children
The Cry of the Children er en amerikansk stumfilm fra 1912.
Amfibisk landingsskip
Amfibisk landingsskip er en type krigsskip som har til oppgave å ilandsette og støtte bakkestyrker på fiendtlig territorium ved et amfibisk angrep.
I motsetning til amfibiekrigsskip (som landsetter bakkestyrker ved hjelp av luftfartøyer og landgangsfartøyer), kan amfibiske landingsskip ta seg helt opp på en strand for å sette av personell, kjøretøyer eller annet materiell. De er havgående og således større enn landgangsfartøyer.
Før andre verdenskrig var det ikke spesialbyggede skip for amfibisk krigføring. Under krigen ble det stort sett benyttet konverterte frakteskip, men noen spesialiserte skip ble også tatt fram, for eksempel Landing Ship Tank (LST).
Liste over skipstyper
De engelske forkortelsene er også i bruk på norsk:
The Broadway Bubble
The Broadway Bubble er en amerikansk drama-stumfilm fra 1920, regissert av George L. Sargent. Hovedrollen spilles av Corinne Griffith.
Filmen er antatt tapt.
Handling
Adrienne Landreth, kona til Geoffrey Landreth, er misfornøyd med hennes tilværelse og er fremmedgjort fra ektemannen sin. Når hun blir tilbudt en mulighet til å opptre på Broadway av teater-produsent Fred Corliss, overtaler hun tvilling-søsteren Drina Lynn til å komme til New York og posere som Geoffreys kone - samtidig som hun selv forsøker å skape seg sin egen teater-karriere.
Drina samtykker motvillig til forslaget, og Geoffrey legger snart merke til at hans kone har blitt mer medfølende og forståelsesfull ovenfor ham. I håp om en forsoning overtaler Geoffrey det han tror er hans kone til å gå på teatret, og velger ved en tilfeldighet det samme showet som Adrienne skal opptre ved. Men når hun legger merke til ektemannen sin blant publikum, blir Adrienne så desorientert at hun snubler og faller fra toppen av en lang trapp - og hun dør snart av skadene.
Pierre Nommesch
Pierre Nommesch (født 16. desember 1864 i Greiweldingen i Storhertugdømmet Luxembourg; død 9. oktober 1935 i Luxembourg) var Luxembourgs katolske biskop fra 1920 til 1935.
Bakgrunn
Etter studier i hjemlandet ble han student ved Pontificia Università Gregoriana i Roma.
Veiviser (album)
Veiviser er et musikkalbum med Stein Ove Berg, utgitt i 1979.
Pierre Nommesch
Prest
26 år gammel ble han presteviet den 28. oktober 1890 i bispedømmet Luxembourg. Fra 1894 til 1901 var han kapellan og kordirektør ved Notre Dame-katedralen i Luxembourg. Den 23. desember 1901 ble han utnevnt til sogneprest i Keel. I 1913 ble han sogneprest i Bettembourg.
Grønnsakfluer
Grønnsakfluer (Anthomyiidae) er en artsrik familie av fluer der en del arter er alvorlige skadedyr i jordbruket. Familien har blitt kalt rotfluer på norsk, men det navnet skal nå brukes on en annen familie, Psilidae. Anthomyiidene ligner sterkt på møkkfluer (Muscidae) men kan kjennes fra disse på at den nest bakerste vingeåren (A1) når ut til bakkanten av vingen, noe den ikke gjør hos møkkfluene. Kjente arter er løkflue og kålflue, som kan gjøre stor skade i grønnsakdyrking.
Pierre Nommesch
Biskop
Den 8. mars 1920 ble han utnevnt til biskop av Luxembourg og den 25. mars 1920 ble han bispeviet av den apostoliske internuntius erkebiskop Sebastiano Nicotra; de belgiske biskopene Thomas Louis Heylen (biskop i Namur i Belgia) og Antoine Alphonse de Wachter (hjelpebiskop i Mechelen) assisterte i vigselen.
Grønnsakfluer
Utseende
Små til middelsstore (2,5 – 13,5 mm), slanke til ganske kraftige fluer. Kroppen er ofte delvis dekket av lys bestøvning, men med blanke, mørke partier innimellom, slik at fluene får et stripete eller sjakkbrett-aktig utseende. De har mange, lange børster på kroppen som ser gjerne noe piggete ut. Hodet er ganske stort, med bred panne. fasettøynene er høyere enn lange og middels store. Midt-delen av pannen er nedsenket, tydelig avdelt fra sidefeltene, og kantet med fine, innoverrettede børster. Børstene langs innerkanten av fasettøynene (orbitalbørster) varierer mye i størrelse og antall, likeså børstene mellom punktøynene (ocellarbørster). Bakhodet er som oftest tett hårkledt. Antennene er tre-leddet, de to innerste leddene er ganske korte. Det andre leddet har en lengdefure på utsiden. Det tredje leddet er mer ellern mindre stavformet og peker nedover, med en kraftig antennebørste (arista) som er fint hårete eller fjærgrenet. Kinnbørster (vibrissae) finnes hos noen grupper, mengler hos andre. Munndelene er noe forlenget hos noen arter. Brystet (thorax) er mer eller mindre tett, lyst brunlig eller grålig bestøvet. På ryggsiden (mesonotum) er det gjerne noen bare, mørke partier som danner tydelige, blanke lengdestriper. Brystet har mange, lange børster. Vingene er store, gjerne mer eller mindre gulaktige, sjelden med mørke flekker eller bånd. Fremkanten (costa) er tett hårete. Den nest bakerste vingeåren (A1) når ut til vingebakkanten – på dette kan de skilles fra de ellers svært lignende møkkfluene. Beina er foholdsvis slanke, gjerne for det meste mørke på farge, men de kan være gulaktige. Leggene (tibiae) har en kraftig børste (preapikalbørste) på oversiden like før spissen. Bakkroppen er slank og sylindrisk hos hannene, trinn og tilspisset bakover hos hunnene. Ofte har oversiden et sjakkbrett-mønster av vekselvis lyse, bestøvede og mørke, blanke partier. Hannene har store, ytre kjønnsorganer og hunnene har bakkroppsspissen forlenget til et ganske langt, uttrekkbart eggleggingsrør. Overraskende nok, for en gruppe med stor økonomisk interesse, er larvene dårlig kjent.
Levevis
Mange av anthomyiidene har larver som lever på levende planter, men det finnes også larver som spiser sopp, råtnende plantemateriale (saprofager), møkk, åtsel, eller som er rovdyr. Noen av de planteetende artene er avhengige av bakterier som de bærer med seg, og som bryter ned planten. Skaden de gjør skyldes hovedsakelig råten forårsaket av bakteriene, ikke selve fluelarvens spising. Noen larver ser også ut til å være mer eller mindre altetende (omnivorer). De voksne fluene besøker gjerne blomster for å drikke nektar, og kan også drikke væske som siver ut fra åtsler. Noen arter kan utgjøre et medisinsk problem fordi de sprer tarmbakterier til matvarer. En del arter har forkortet livssyklus, ved at hunnene føder levende larver (vivipari) eller ved at larvene klekkes uvanlig langt utviklet.
Pierre Nommesch
Biskop
Han ble biskop etter en lang periode med sedisvakans; hans forgjenger biskop Johannes Joseph Koppes døde i november 1918. Årsaken til at bispesetet ble stående tomt i hele femten måneder var at det var uvisst om storhertugdømmet Luxembourgs ville forbli nasjonalt selvstendig. Vatikanet valgte Nommesch som ny biskop fordi man ønsket en politisk nøytral, pro-luxemburgsk kandidat som verken helte mot Belgia eller mot Tyskland, og som kunne aksepteres av de ulike politiske fraksjonene internt i Luxembourg.
Nommesch ble sittende som biskop til han døde i 1935. Hans tid som biskop var preget av forsoning og gjensidig forståelse mellom stat og kirke: Striden rundt de katolske skoler fant en kompromissløsning i 1921, slik at den religiøse oppdragelse og opplæring, relegert til menighetene siden 1912, nå atter skulle finne sted i det offentlige utdannelsessystem. Hans episkopat var preget av at han vektla lojalitet til monarkiet og luxemburgske tradisjoner, nærhet til Roma (med pilegrimsferder til Den evige stad og til Lourdes, og feiring av årsdagene for de pavelige kroninger) og venerasjon av Jomfru Maria. Han hadde lovet at Notre Dame-katedralen skulle bli utbygget, og i mai 1935 ble dette arbeidet iverksatt. Etter at Nommesch døde i oktober 1935 fortsatte byggearbeidene under hans etterfølger Joseph Laurent Philippe.
Grønnsakfluer
Skadedyr
Flere arter av grønnsakfluer er alvorlige skadedyr i jord- og hagebruk
Pierre Nommesch
Biskop
I hans tid som biskop ble det feiret en stor nasjonal eukaristisk kongress i 1924, og Jesu Hellige Hjerte fikk en mer fremtredende plass i troslivet. Presteseminaret i Limpertsberg ble gjenoppbygd i 1930, og etter 1930 fant det sted en konsolidering av lokale grupperinger av den såkalte «Azzione Catolica».
Grønnsakfluer
Skadedyr
Løkflue, Delia antiqua, er et alvorlig skadedyr på løk. Fluene bringer med seg bakterier som gjør at den angripne løken råtner. Råtningen gjør løken mere fordøyelig for fluelarvene, og mange andre fluearter kan også utvikle seg i løk angrepet av løkflue, men ikke i friske løker. Angrepene merkes først på at bladene begynner å gulne, så råtner løken. Løkfluen har gjerne to generasjoner hver sommer.
Pierre Nommesch
Biskop
Han ble gravlagt i krypten under katedralen i Luxembourg; krypten var blitt ferdigstilt like før.
Grønnsakfluer
Skadedyr
Brakkflue Delia coarctata er et alvorlig skadedyr på korn. Den angriper høstsådd korn. De voksne fluene flyr på sensommeren, og legger egg som blir liggende i jorden og klekkes på ettervinteren. De angriper da de små, overvintrende kornplantene og spiser skuddet. Skadeproblemene er størst på vinterhvete.
Stor kålflue Delia floralis er et alvorlig skadedyr på kulturplanter i korsblomstfamilien, slik som kål, kålrot og neper. Larvene spiser på røttene, og man merker skaden først ved av bladene gulner. Skadene forekommer om ettersommeren og høsten.
Liste over elver på New Zealand
Dette er en liste over New Zealands lengste elver. (NI = Nordøya, SI = Sørøya).
Grønnsakfluer
Skadedyr
Bringebærflue, Pegomya rubivora, kan gjøre noe skade på bringebær og bjørnebær. Larvene borer i stenglene nær roten.
Hveteflue, Phorbia fumigata, gjør noe skade på korn, særlig hvete. Larvene angriper skuddene på små hveteplanter.
En del andre arter er mindre betydelige skadedyr. Bekjemping skjer ofte ved å vanne jorda med giftstoffer som dreper larvene. Ofte blir bestandene holdt nede av ulike slags parasitter og rovdyr som for eksempel løpebiller, som spiser egg og larver.
Systematisk inndeling
Bare artsrike slekter er nevnt.
Albert Vilhelm Bøgh
Albert Vilhelm Bøgh (født 29. april 1843 i Bergen, død 11. april 1927) var en norsk skuespiller.
Grønnsakfluer
Kilder
Darvas, B., Skuhravá, M. og Andersen, A. 2000. Agricultural dipteran pests of the Palaearctic region. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 1: 565-649. Science Herald, Budapest.
Albert Vilhelm Bøgh
Albert Vilhelm Bøgh var sønn av sorenskriver Ole Bøgh (1810–1872) og Anna Dorothea Sagen (1809–1850). Han var bror av Johan Bøgh.
Rikslønnsnemnda
Rikslønnsnemnda er en permanent lønnsnemnd som behandler interessetvister som partene i arbeidslivet frivillig bringer inn til avgjørelse, og tvister som Stortinget vedtar skal løses ved tvungen lønnsnemnd. Rikslønnsnemnda oppnevnes av regjeringen for tre år av gangen og er sammensatt av nøytrale medlemmer og representanter fra partene i arbeidslivet.
Hjemmelsgrunnlag
Nemnda er hjemlet i lønnsnemndloven av 2012.
Sammensetning
Nemnda er satt sammen av følgende medlemmer :
Utpekt av konfliktens parter
Følgelig møter 7 representanter ved konflikter etter tjenestetvistloven og 9 representanter ved konflikter etter arbeidstvistloven, mens i alle tilfeller har kun 5 av de møtende stemmerett.
Henry J. Kaiser
Biografi
Kaiser startet sin bane som fotograf. På begynnelsen av 1900-tallet flyttet han til Vestkysten hvor han startet et anleggsfirma. Kaiser påtok seg ofte offentlige arbeider, blant annet var han med på og bygge Hooverdammen. På 1930-tallet begynte Kaiser med skipsbygging og etablerte flere skipsverft på Vestkysten. På verftene ble det innført en ny teknikk for å effektivisere skipsbygging og under andre verdenskrig massproduserte han på Kaiserverftene Libertyskip. På sine verft innførte Kaiser private sykehus, noe som ble starten på virksomheten, Kaiser Permanente.
Etter andre verdenskrig gikk Kaiser inn i bilindustrien sammen med Joseph W. Frazer og etsblerte Kaiser-Frazer Corp som bl.a. bygde bilmerket Kaiser. Kaiser startet også metallbedriftene Kaiser Aluminum og Kaiser Steel for å sikre seg råvaretilgang for sine fabrikker. I 1948 ble stiftelsen Kaiser Foundation etablert som rettet seg mot helsespørsmål. Kaiser tilbragte sine siste år med byplanlegging og byggeprosjekter.
Da han i 1954 overlot sine foretak (drøyt 180 millioner dollar i mer enn 40 land) til sønnen Edgar, ble hans imperium verdsatt til 2,7 milliarder dollar.
Servants of Sorcery
Servants of Sorcery er et studioalbum av det norske black metal bandet Fimbulwinter, utgitt i 1994 på plateselskapet Hot Records.
Dette var Fimbulwinters eneste ordinære CD, ettersom bandet splittet opp senere samme år. De fleste sporene på «Servants of Sorcery» ble innspilt og først utgitt som en demo-CD allerede i 1992, men det var altså først i 1994 at Hot Records ga den ut som ordinært album (påplusset et ekstra spor).
Albumet representerer True Norwegian Black Metal, og kan i sin form minne om Darkthrone og de tidlige utgivelsene til Mayhem og Burzum.
Fedreland
Fedreland er nasjonen til ens fedre eller forfedre. Uttrykket kan bli tolket nasjonalistisk eller patriotisk. Begrepet er hyppig brukt som symbol i kultur og kunst.
«Fedrelandet» i norsk kunst og kultur
Galleriet viser noen eksempler på norske henvisninger til fedrelandet i kunst og kultur.
Dar kjem dampen (album)
Dar kjem dampen er et musikkalbum med Ivar Medaas, utgitt i 1976.
Glødelysdanio
Glødelysdanio er en art i karpefamilien. Det er en ferskvannsfisk som blir opptil 4 cm lang. Det er en stimfisk som er nært beslektet med sebrafisk. Den lever av insekter og andre smådyr. Kroppen er brun, gul, grønn og rød på farge, og strømlinjeformet.
Namaqualand
Namaqualand (afrikaans: Namakwaland) er en tørr region i Sør-Afrika som strekker seg langs vestkysten i over 1000 km og dekker et areal på 440 000 km². Det er delt av det lavere leiet til Oranje i to deler, Little Namaqualand i sør og Great Namaqualand i nord. Little Namaqualand er del av provinsen Noord-Kaap i Sør-Afrika, mens Great Namaqualand ligger i Kara i Namibia. Great Namaqualand er tynt befolket av namaquaer, et khoikhoi-folk.
Namaqualand er ganske populær blant både lokale og internasjonale turister tidlig om våren da det vanligvis tørre området blir dekket av fargerike blomster.
Notto Fipp
Notto Fipp, egentlig Notto Tellefsen Senum, (født 24. september 1885 på Senum i Hornnes og Iveland, død 14. oktober 1931 i Kristiansand) var en norsk kappgjenger.
Som 16-åring dro han til sjøs, og var sjømann i to og et halvt år før han gikk i land i USA i 1904. Under oppholdet i USA ble han vegetarianer. Det er ikke kjent hvor lenge han ble værende i USA, men han var tilbake i hjembygda i 1922.
Sommeren 1929 gikk han fra Kristiansand til Oslo uten å spise, bare drikke. Han brukte 13 dager på turen, og tok av 13 kg. Mens han var i Oslo, ble han kjent med vegetarianeren Hans Jakob Røgler, som så fulgte ham på sykkel på turen tilbake til Kristiansand. På tilbaketuren spiste Notto Fipp bananer, og greide strekningen på 4 dager og 9 timer.
I juli 1930 gikk han fra Oslo til Trondheim på 5 dager og 22 timer. Han spiste bananer og drakk melk på turen, og ble igjen fulgt av Røgler på sykkel. Året etter gikk han om kapp med dansken Sigurd Bernt fra København til Oslo. Også den gangen ble Notto Fipp fulgt av Røgler på sykkel, og levde på bananer, men han ble slått av den mye yngre dansken.
Natt til 11. oktober 1931 ble Notto Fipp påkjørt i Setesdal, og han døde på sykehus i Kristiansand 14. oktober.
Notto Senum kalte seg Fipp og Fippen etter at han hadde anlagt et tynt fippskjegg. Etter langturene til fots med bananer som eneste mat fikk han også tilnavnet Bananen. I 2010 utga Lars Saabye Christensen romanen Bernhard Hvals forsnakkelser, som er inspirert av historien om Notto Fipp.
Ikue Ōtani
Ikue Ōtani (født 18. august 1965) er en japansk skuespiller og seiyū fra Tokyo.
Hun er nok aller mest kjent for å ha stemmen til Pikachu i animasjonsserien Pokémon og for ha lånt bort stemmen til flere mindre kjente tegneserier som også har gått på TV i flere land. Hun er kjent for å spille både mannlige og kvinnelige roller, og enkelte ganger spiller hun flere roller i samme TV-produksjon.
Rodolfo Collazo
Rodolfo Collazo (født 26. april 1983 i Colonia) er en uruguayansk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 16.
Thyholm
Thyholm er en halvøy i Danmark. Den utgjør den sørligste delen av Thy og ligger i Limfjorden nord for Struer. Thyholm er forbundet med Nørrejyske Ø og resten av Thy via den smale landtangen Draget. Mot sør fører Oddesundbroen til resten av Jylland, og mot øst danner en demning forbindelse til Jegindø.
Thyholm og Jegindø er nå en del av Struer kommune i Region Midtjylland. Fra 1970 til 2006 var Thyholm kommune en av de minste kommunene i Danmark og inngikk i Ringkjøbing amt. Historisk er Thyholm en del av Refs herred og inntil 1970 hørte området til Thisted amt.
Alison Lohman
Alison Lohman (født 18. september 1979 i Palm Springs, California) er en amerikansk skuespillerinne.
Kang Kyung-wha
Kang Kyung-wha (koreansk: 강경화; født 7. april 1955 i Seoul) er en sørkoreansk politiker og diplomat. Hun er Sør-Koreas 38. utenriksminister, og den første kvinnen til å inneha dette vervet. Hun er en erfaren og ansett politiker i Sør-Korea, og kjent for sitt arbeide for flyktninger og menneskerettigheter over hele verden.
Alison Lohman
Hun har hatt flere ledende roller i filmer som White Oleander, Where the Truth Lies, Flicka og Drag me to Hell, samt flere mindre roller i blant andre Matchstick Men, Big Fish og Beowulf. Hun har også vært på flere TV-serier som 7th Heaven, Tucker og Pasadena. I 1997, etter endt eksamen fra high school, flyttet Lohman til Los Angeles, California for å forfølge sin skuespiller-karriere. I løpet av de neste årene, hadde hun noen roller i diverse science fiction B-filmer (for eksempel Kraa!, The Sea Monster og Planet Patrol), samt diverse TV-produksjoner.
Carson-Newman College
Carson-Newman College er et privat, kristent universitet i Jefferson City i delstaten Tennessee, USA. Det ble opprettet i 1851.
Ved universitetet var det 1 949 studenter og 189 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 16 060 for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til mastergradsnivå.
Alison Lohman
Lohman spilte i White Oleander, en filmatisering av Janet Fitch sin roman, der hun spilte mot Michelle Pfeiffer, Robin Wright Penn og Renée Zellweger. Filmen ble regissert av Peter Kosminsky. Selv om filmen var mislykket rent kommersielt, fikk den gode anmeldelser. Lohmans rolletolkning ble møtt med gode kritikker og denne filmen ble beskrevet som hennes gjennombrudd.
Michael Eligal
Michael Eligal (født 1948 i Argentina) er en israelsk diplomat. Han var israelsk ambassadør i Norge fra januar 2009 til 2012.
Kang Kyung-wha
I begynnelsen av sin karriere jobbet hun som produsent for det Seoul-baserte sørkoreanske kringkastingssystemet og foreleste på universiteter i Sør-Korea og USA.
Michael Eligal
Eligal har en mastergrad i samfunnsvitenskap fra Universitetet i Haifa, og tok også bachelorgraden samme sted. Han har også utdannelse fra det israelske forsvarets høyskole.
Kang Kyung-wha
I 1998 ble hun med i den sørkoreanske utenrikstjenesten. Tidligere arbeidet hun for talsmann om Sør-Koreas nasjonalforsamling om globale spørsmål innen menneskerettigheter, kvinners fremskritt og parlamentarisk diplomati.
Alison Lohman
Året etter dukket hun opp i Matchstick Men, regissert av Ridley Scott. Her spilte hun mot Nicolas Cage og Sam Rockwell, men det ble ingen en salgssuksess for denne filmen heller. Senere samme år opptrådte hun i Tim Burtons Big Fish, og hun fortsatte dermed trenden med å dukke opp i kritikerroste, men kommersielt mislykkede filmer.
Michael Eligal
Før han kom til Norge ledet han Vest-Europa-avdelingen ved det israelske utenriksdepartementet. Han har tidligere vært Israels ambassadør på Kypros, og hatt høye stillinger ved ambassadene i Spania, Mexico og Chile.
Alison Lohman
Hun spilte en heroinavhengig i Things we Lost in the Fire. Skuespilleren ble deretter hyret for å erstatte Oscar-nominerte Elliot Page i Sam Raimis kritikerroste skrekkfilm, Drag Me To Hell, som ble sluppet 29. mai 2009. Lohman giftet seg med regissør Mark Neveldine i Watertown, New York den 19. august 2009 i Saint Anthony's katolske kirke.
Michael Eligal
Han er født i Argentina, kom til Israel i 1963 og har spansk som sitt første språk. Utover dette snakker han hebraisk og engelsk.
Kontroverser
Etter sin innsettelse kom ambassadør Eligal med kontroversielle uttalelser, hvor han beskyldte de norske legene Mads Gilbert og Erik Fosse for å ikke si sannheten om hva de opplevde under bombingen av Gazastripen rundt årsskiftet 08-09.
Michael Eligal har uttalt at radikale islamistiske grupperinger, blant andre, stod bak de voldelige opptøyene i Oslo. Disse uttalelsene kom noen dager etter hans innsettelse som ambassadør, som fant sted under hans første opphold i Norge.
Anatol Heintz
Anatol Heintz (1898–1975) var en russisk-norsk professor i paleontologi ved Naturhistorisk museum i Oslo.
Oppvekst og utdanning
Han var født i St. Petersburg i Russland. Under den russiske revolusjon flyktet han som ung mann til Norge med familien. Han tok en eks.art. i 1916, embetseksamen (realfag) i 1926, det året han ble tilsatt som konservator ved Paleontologisk museum på Tøyen. Heintz var i mange år leder for museet, og var ansvarlig for å bygge opp utstillingene. Han var en av pionerene i den paleontologiske utforskningen av Svalbard, og skrev en rekke vitenskapelige og populærvitenskapelige artikler og skolebøker.
Forskning og samfunnsdebatt
En del fossilfunn ble gjort langs nordkysten i 1910 og 1912, og sommeren 1939 utforsket en britisk-norsk-svensk ekspedisjon Dicksonfjordens of Woodfjordens devonske geologi og fossile fauna, anført av den svenske forskeren Erik A Stensiö, og med Heintz som leder for det norske forskningslaget.
I 1940 ble han konstituert professor i paleontologi ved Matematisk-naturvitenskapelig fakultet ved Universitetet i Oslo og flyttet over til det daværende Paleontologisk museum på Tøyen senere sammen år. Anatol Heintz gikk av med pensjon i 1966.
På 1950-tallet var han en aktiv deltager i samfunnsdebatten omkring evolusjon og religion, hvor han markerte seg som en sterk forkjemper for rasjonalitet og motstander av antroposofi.
Privatliv
Han var sønn av geofysiker Jevgenij (Eugen) Alfredovitsj Heintz (1869–1918) og Olga Fjodorovna Hoffmann (1871–1958). Faren var sekretær ved det meteorologiske institutt i St. Petersburg. I 1928 giftet Anatol seg med Mary Solnørdal (1901–91). Datteren Natascha Heintz (født 1930 i New York City) fortsatte hans arbeider ved museet.
Vembli Fotballklubb
Vembli Fotballklubb (3. september 2003 – 18. februar 2013) var Oslos raskest klatrende fotballklubb med 4 opprykk på 4 år, og spilte sist i 4. divisjon i 2012-sesongen.
Historie
Vembli ble dannet i Oslo i 2003. Det hele startet med at Steinar Kolnes tok kontakt med Per-Aasmund Utgård og mente at Oslo hadde plass til enda et fotballag. Per-Aasmund var ikke overbevist ved første forespørsel og gjentatt masing måtte til før han takket ja. Flere venner og venners venner tente videre på ideen og etter et møte på Peppes Pizza Stortingsgaten ble det bestemt at Vembli FK skulle melde seg på den norske ligasystemet. Navnet Vembli stammer fra puben Wembley pub på Sinsen der vennegjengen fulgte fotballkampene på storskjerm. Navnet Wembley ble underkjent og Vembli FK oppsto. Steinar Kolnes og Per-Aasmund Utgård delte broderlig på styretitler og tok også med seg Øyvind Heggernes for å få hjelp på økonomien. 2004 ble Vembli FK medlem av Oslo fotballkrets og NFF, og var klar for 8 divisjonspill.
2004-sesongen
2004 sesongen var preget av at Vembli FK var en nyoppstartet klubb. Spillerstallen var ikke bred nok noe som førte til kamper hvor man slet med å få nok folk til kampene. Likevel endte sesongen med at plasseringen ble nummer 3, etter en liten bølgedal med 4 strake tap på høstsesongen. Paul Roar Aagedal og Vegard Johnsen ble toppscorere med 17 mål hver. Mye lærdom ble tatt og med mye tid og planlegging høsten 2004, skulle Vembli FKs første gullalder begynne.
2005-sesongen
2005 sesongen var organisasjonen, stallen og erfaringene et år eldre. I tillegg var målmaskinen Lars Kristian Istad på plass. Vembli FK vant 8 divisjon avd.4 5 poeng foran klubbens første erkerival Indre Østham. Største nedtur for Vembli FK denne sesongen var hjemme og bortetapet mot vennegjengen i Skruknott. Et av de få lagene Vembli FK ennå ikke har tatt en trepoenger på.
2006-sesongen
2006sesongen fortsatte der den forrige ble avsluttet for Vembli FK. Uten tap på de første 11 kampene, hadde Vembli FK opparbeidet seg en luke på topp. Etter et par blemmer og stortap mot Oslojuvelene på høsten endte det med at årets seriemesterskap til Vembli FK ble vunnet på målforskjell.
2007-sesongen
6 divisjon avd.1 2007 var det aldri noe tvil. Vembli FK gikk ubeseiret gjennom hele sesongen og hadde 12 poengs margin til Rufus på 2.-plass ved veiens ende. Det måtte et 3.-divisjonslag i Bøler IF til for å få tap for Vembli FK denne sesongen. I OBOS-cupens semifinale, ledet Vembli FK 2-1 til det gjensto 5 min. Bøler IF får et omdiskutert straffespark som de setter i mål. Kampen går til ekstraomganger og Bøler IFs høyere divisjonskondis blir avgjørende. Kampen endte 5-2. Dette året ble seriemesterskapet også kronet med kretsmesterskap.
2008-sesongen
5 divisjon avd. 1 2008 ble tøffere enn de forrige sesongene, selv om seriemesterskapet kunne feires 2 runder før endt termin. Vembli FK vant til slutt 3 poeng foran Romsås. Kretsmesterskapet ble sikret med seier over Ljan og poeng mot Hammersborg. OBOS-cupen endte dette året skuffende i kvartfinalen med tap mot seriekollega Furuset.
Flest kamper for Vembli
* pr 13. januar 2009
Øst-Tyskland under Vinter-OL 1984
Øst-Tyskland under Vinter-OL 1984. Femtiseks sportsutøvere fra Øst-Tyskland, førti menn og seksten kvinner deltok i åtte sporter under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. De deltok i aking, bobsleigh, langrenn, kunstløp, skihopping, skøyter, kombinert og skiskyting. Det var femte gang som Øst-Tyskland stilte med egen OL-tropp i et vinter-OL, første gang var 1968 i Grenoble. Øst-Tyskland ble beste nasjon med ni gull-, ni sølv- og seks bronsemedaljer. Skiskytteren Frank Ullrich var Øst-Tysklands flaggbærer under åpningsseremonien.
Epiphone
Epiphone er en amerikansk produsent av strengeinstrumenter. Selskapet ble stiftet av greske Anastasio Stathopoulo i 1873, og er en av verdens eldste og mest aktede instrumentprodusenter. De har med produktene sine fulgt musikkens utvikling i over 140 år. Før 2. verdenskrig var Epiphone kundenes favoritt, og var sammen med Gibson det virkelig store gitarmerket på markedet.
Historie
Grunnleggeren Stathopoulos sønn Epi (Epaminondas), var 22 år når han fikk oppgaven med å bringe firmaet videre etter sin fars død. Da han i 1923 overtok resten av aksjene etter sin mors død, faset han ut produkter han mente ikke hadde en fremtid, en eldre type mandoliner. I stedet satset han på Recording-serien av banjoer, det mest populære instrumentet i USA etter 1. verdenskrig. Han annonserte i fagblader at «the new policy of business and all interest will be devoted to the production of banjos, tenor banjos, banjo mandolins, banjo guitars, and banjo ukuleles under the registered trademark name of Epiphone», et navn som var en sammensetting av Epi- og -phone som er det greske ordet for «stemme».
Han ansatte de beste arbeiderne, og produksjonen økte. I 1928 introduserte Epiphone sin første serie med akustiske gitarer for å ta markedsandeler fra den store rivalen Gibson, noe de oppnådde.
I 1957 overtok Gibson Epiphone.
USAs ambassade i Oslo
USAs ambassade i Oslo er USAs diplomatiske representasjon til Norge. Ambassadebygningen har adresse Morgedalsvegen 36. Fra juni 1959 til mai 2017 var ambassaden i Henrik Ibsens gate 48.
Norsk-amerikansk diplomatisk historie
Etter unionsoppløsningen i 1905 var USA et av de første land til å anerkjenne Norge som selvstendig stat, og etablerte diplomatiske forbindelser med Norge samme år.
Nåværende ambassadeanlegg
Ambassaden ligger på Huseby i Oslo. Den er tegnet av Einhorn, Yaffee, Prescott Architecture & Engineering (EYP), ble oppført i 2013–2017 og åpnet 15. mai 2017.
Gjennom flere år pågikk en utredning for å avklare hvor en fremtidig ambassade burde ligge. I desember 2005 vedtok Oslo bystyre at ambassaden skulle tilbys nytt ambassadeområde i Husebyskogen, ved en avstemning hvor Tom Pape (Ap) og Ane Willumsen (V) stemte for forslaget og sikret flertall for forslaget. Interesseorganisasjonen Aksjon Vern Husebyskogen motsatte seg en amerikansk ambassade i Husebyskogen og samlet underskrifter fra lokale innbyggere.
Etter en omstendelig planleggings- og godkjenningsprosess, der også Høyesterett til slutt kom med en kjennelse til fordel for de amerikanske byggeplanene, ble arkitektplanene for den nye ambassaden klare i begynnelsen av 2010. Byggingen startet i 2013. Det nye ambassadekomplekset består av et kontorbygg, en bolig for deler av vaktstyrken, tre inngangspaviljonger og et underjordisk støttebygg. Utformingen av kontorbygget er gjort med tanke på de lokale forholdene og for å fremheve de deler av bygningen som har offentlig betydning. I den omkringliggende hagen er et elveleie flyttet. Ambassaden er tegnet av det internasjonale arkitektkontoret Einhorn, Yaffee, Prescott Architecture & Engineering (EYP).
Tidligere ambassadebygning
Ambassadens tidligere bygning i Henrik Ibsens gate 48 ble tegnet av den finsk-amerikanske arkitekten Eero Saarinen, som også tegnet USAs ambassade i London. Bygningen stod ferdig i 1959. Økte krav til sikkerhet førte til at ambassaden oppførte gjerder og hindre rundt bygningen for å begrense muligheten for terroristangrep.
Liste over ambassadører og ministre
Før 1942 hadde USA ministre i Norge, deretter ambassadører.
Diplomatisk kontor i Tromsø
Den 1. juni 2023 kunngjorde USAs utenriksminister Antony Blinken under sitt besøk i Oslo at USA vil opprette et diplomatisk kontor (American Presence Post) i Tromsø – det første nord for polarsirkelen.
Egg (album)
Egg er et musikkalbum med Stein Ove Berg, utgitt i 1980.
Åttende europaparlament
Det åttende Europaparlamentet ble valgt ved Europaparlamentsvalget i 2014 for en fem års valgperiode til nytt valg i 2019. Martin Schulz ble etter valget i 2014 valgt som Europaparlamentets president. Som ny president i 2017 ble valgt Antonio Tajani.
Etter valget i 2014 organiserte Europaparlamentet seg i sju politiske grupper. I 2015 lyktes det den franske politikeren Marine Le Pen og den nederlandske Geert Wilders, som begge sto utenfor parlamentet å etablere en åttende gruppe, som i dansk språkversjon het Nationernes og Frihedens Europa. Gruppen ble den minste i parlamentet med 34 medlemmer.
Gruppene etter valget i 2014
Nest størst var gruppen Det progressive forbund av sosialister og demokrater (sosialdemokratisk/sentrum-venstre) som hadde 191 representanter fordelt på 33 nasjonale partier fra 28 medlemsland. Størst blant disse var Partito Democratico fra Italia, SPD fra Tyskland og Labour fra Storbritannia. Italienske Gianni Pittella (PD) ble valgt som gruppeleder, og i mars 2018 etterfulgt av Udo Bullmann, Tyskland.
Tredje størst var gruppen Alliansen av europeiske konservative og reformister (konservativ) som hadde 70 representanter fordelt på 18 nasjonale partier fra 15 medlemsland. Størst blant disse var Conservative Party fra Storbritannia og Lov og rettferdighet fra Polen. Britiske Syed Kamall (Conservative Party) ble valgt som gruppeleder.
Fjerde størst var gruppen Alliansen av liberale og demokrater for Europa (liberal/sentrum) som hadde 67 representanter fordelt på 31 nasjonale partier fra 21 medlemsland. Størst blant disse var MoDem fra Frankrike. Belgiske Guy Verhofstadt (VLD) ble valgt som gruppeleder.
Femte størst var gruppen Det europeiske forente venstre/Det nordiske grønne venstre (kommunister og venstresosialister) som hadde 52 representanter fordelt på 21 nasjonale partier fra 14 medlemsland. Størst av disse er Die Linke fra Tyskland og SYRIZA fra Hellas. Tyske Gabriele Zimmer (Die Linke) ble valgt som gruppeleder.
Sjette størst var gruppen De europeiske grønne/Den europeiske frie allianse (miljøpartier og regionalister) som hadde 50 representanter fordelt på 25 nasjonale partier fra 17 medlemsland. Størst blant disse er Bündnis 90/Die Grünen fra Tyskland, Europe écologie–Les verts fra Frankrike. Fransk-tyske Daniel Cohn-Bendit og tyske Rebecca Harms ble valgt som gruppeledere. I desember 2016 ble det foretatt nyvalg med Rebecca Harms og Ska Keller som gruppeledere. Harms ble siden erstattet med Philippe Lamberts.
Den sjuende største gruppen var Europa for frihet og direkte demokrati (konservativ) og hadde etter siste valg 48 representanter fordelt på 7 nasjonale partier fra 7 medlemsland. Største partier i denne gruppen var United Kingdom Independence Party fra Storbritannia og MoVimento 5 Stelle fra Italia. Britiske Nigel Farage (UKIP) og italienske David Borrelli (M5S) ble valgt gruppeledere. Per 2018 var Nicolas Bay og Marcel de Graaff gruppeledere.
Meheia stasjon
Meheia stasjon er en jernbanestasjon som ligger i Kongsberg kommune. Den ble åpnet da jernbanelinjen mellom Kongsberg og Hjuksebø ble tatt i bruk. 15. mars 1968 ble stasjonen fjernstyrt. Etter at persontrafikken ble nedlagt 28. mai 1989 brukes stasjonen som fjernstyrt kryssingsspor. Stasjonen har også et sidespor. 9. februar 2012 ble en omfattende restaurering av stasjonsbygningene avsluttet.
Åttende europaparlament
Gruppene etter valget i 2014
Etter valget i 2014 var det 52 representanter fordelt på 12 nasjonale partier fra 10 medlemsland som ikke var med i noen gruppe.
Ny gruppe dannet i 2015
Etter etableringen av en ny gruppe i 2015, Nationernes og Frihedens Europa, fikk Europaparlamentet denne organiseringen:
Jensen (bil)
Jensen er et britisk bilmerke, mest kjent for luksuriøse håndlagde sportsbiler, med bilproduksjon i årene fra 1936 til 1976, samt i perioden 1983 fram til 1987 og 2001 til 2002. I 2007 ble selskapet V Eight Ltd stiftet med base i Jensen-spesialisten Cropredy Bridge Garages. Det nye selskapet ble stiftet for å produsere 50 Interceptor S, basert på chassis til eldre utgaver av Interceptor, modne for restaurering. Cropredy Bridge Garages er nå en del av konsernet V Eight Ltd. I 2010 presenterte formaet den tenkte nye versjonen av bilen, Interceptor SX, som får nytt oppdatert design. Martin Robey Ltd er firmaet som overtok mesteparten av karosseriformene fra jensenfabrikken, og som nå produserer disse på nytt ved behov.
Brødrene Ricard og Alan Jensen begynte i bilbransjen omtrent på samme tid og på samme måte som Jaguar-stifteren William Lyons, ved å bygge spesialkarosseri til Austin Seven. De første Jensen-bilene var karosserifporbedringer av ulike merker, deriblant Ford. Brødrene kjøpte ut karosseribyggeren W.J. Smiths & Sons hvor de jobbet i 1936, og døpte det om til Jensen Motors.
Deres egen produksjon var en liten del av den totale produksjon. Deres viktigste inntektskilde var leieproduksjon for Austin Healey (100 og 3000), Volvo (P1800), Sunbeam (Tiger) med fler.
Deres kanskje mest kjente modeller var Jensen Interceptor og Jensen FF (Ferguson Formula). Sistnevte hadde permanent firehjulstrekk med 63% drift på bakhjulene og 37% drift på forhjulene, automatisk lås i senterdifferensialen og diffbrems bak. Den automatiske låsen slo inn når et hjul spant, og ellers var den åpen. Maxaret ABS-systemet var utviklet av Dunlop for bruk i nesehjulene på passasjerfly. Først med de senere års firehjulstrekksystemer, som styrer hvert hjul individuelt etter behov, har systemet fra Jensen FF blitt forbigått, og Audis første utgave av quattro-systemet var ikke på langt nær like avansert.
Jensen FF var basert på Interceptor, men hadde lengre front for å få plass til firehjulstrekk. Både FF og Interceptor var utstyrt med bigblock V8-motorer fra Chrysler, nærmere bestemt 383 fram til og med 1971 og seinere 440 i Interceptor MK III fra 1972.
Produksjonen av biler opphørte i 1976, og ble flere ganger forsøkt gjenopplivet. I 1998 ble merket gjenopplivet av det britiske selskapet Creative Design Ltd. Dette varte bare fram til 2002, før produksjonen igjen ble nedlagt grunnet underkapsitet i produksjonen, som førte til for lang ventetid for de som hadde bestilt biler mot depositum.
I 2007 har V Eight Ltd startet opp med produksjon av en ny Interceptor S bygget på gamle chassis. Interceptor S ser ut som en tidlig Interceptor, men har en 2007-modell General Motors LS2 aluminium V8 6.0-liter med 430 hestekrefter. En ytterligere oppdatering av denne under et nytt selskap har fått navnet Interceptor R. I 2011 kom Interceptor SX. Denne får GMs LS7+ 7-liters motor med 620 hestekrefter, og koster £ 145000. Det foreligger konkrete planer om en helt ny Interceptor med radikalt endret design, men som er en naturlig fornyelse av kjente designelementer, i 2014.
Tattoo (sang)
Om sangen
Låten er skrevet av Loreen selv, sammen med Jimmy «Joker» Thörnfeldt, Jimmy Jansson, Cazzi Opeia, Peter Boström og Thomas G:son. Sangen handler om å kjempe for kjærligheten og er i sjangeren pop og europop. Tittelen viser til at den hun elsker, er festet til henne som en tatovering.
Lamar Alexander
Andrew Lamar Alexander (født 3. juli 1940 i Maryville) er en amerikansk politiker. Han var senator og representerte Tennessee og Det republikanske parti fra 2003 til 2021.
Tattoo (sang)
Om sangen
Sangen ble sendt inn til SVTs sangkonkurranse Melodifestivalen 2023. Der ble den plukket ut til å delta blant 28 deltakerlåter. Loreen hadde tidligere deltatt i Melodifestivalen i 2011, 2012 og 2017. Hun vant finalen i 2012 med «Euphoria», som også vant Eurovision Song Contest 2012 i Baku. Låten ble senere en stor hit i hele Europa.
Lamar Alexander
Han var guvernør i Tennessee fra 1979 til 1987. I 1991 ble han utnevnt til undervisningsminister i George H.W. Bushs regjering, noe han var til presidentens avgang.
Alexander stilte som presidentkandidat for republikanerne både i 1996 og 2000 uten hell. I 1996 kom han på tredjeplass i nominasjonsmøtene i Iowa og New Hampshire, og trakk seg. I 1999 trakk han seg lenge før nominasjonsmøtene begynte.
Tattoo (sang)
Om sangen
Sangen vant den fjerde delfinalen lørdag 26. februar 2023, men måtte opptre på nytt etter at en demonstrant stormet scenen under Loreens første opptreden. Foran finalen ble «Tattoo» den store favoritten, både til å vinne Melodifestivalen og Eurovision Song Contest 2023.
Eurovision Song Contest
Som vinner av Melodifestivalen ble den Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest 2023 i Liverpool. Sverige ble trukket til å delta i semifinale 1 tirsdag 9. mai 2023, der sangen fikk startnummer 11. Låten endte på andreplass i semifinalen og ble kvalifisert til finalen lørdag 13. mai.
Foran konkurransen var sangen klar favoritt til å vinne konkurransen, med en beregnet vinnersjanse på 50 prosent på finaledagen.
«Tattoo» vant Eurovision Song Contest 2023 etter at låten fikk 340 poeng fra juryene og 243 poeng av seerstemmene, totalt 583 poeng. Dette var 57 poeng mer enn nummer to, Finlands bidrag «Cha cha cha». Dette var Sveriges syvende seier i konkurransen.
Anna Deichman
Hun fødtes i Viborg i Jylland som datter av Bartholomæus Deichman og hustru Else Carlsdatter Rosenmeyer. I 1719 giftet hun seg i Christiania med rektor ved katedralskolen, Jacob Rasch. De fikk flere barn. Paret donerte døpefonten til Vår Frelsers kirke i samme by.
Etter at ektemannen døde i 1737, flyttet hun fra Christiania mot Porsgrunnsegnen, som hun på flere måter var knyttet til. Søsteren Margrethe var gift med kanselliråd Herman Løvenskiold på Fossum, broren Peter bodde på Menstad, moren bispinne Deichmann bodde hos datteren på Borgestad og brødrene Carl og Wilhelm bodde også i området. Anna Deichmanns barn ble inngiftet i distriktets beste familier. Etter ektemannens død mottok hun en årlig pensjon på 40 riksdaler.
Kansellirådinnen døde i 1754, og ble bisatt i Eidanger kirke. Hennes og ektemannens alliansevåpen ses i Solum og Mælum kirke.
Custer’s Last Fight
Custer's Last Fight er en amerikansk stumfilm fra 1912 regissert av Francis Ford.
Morten Øverbye
Morten Øverbye (født 27. mai 1972) er en norsk journalist. Han var nyhetsredaktør og stedfortredende sjefredaktør i Dagbladet under Anne Aasheim, og senere under Lars Helle, og har vært redaktør for Dagbladet.no.
Som redaktør for Dagbladets nettutgave var Øverbye en av arkitektene bak avisens fornyede satsing på nyheter, sport og underholdning. Han la ned forbrukeravdelingen og flyttet journalistene over til nyhetsavdelingen. Dagbladet.no hadde under hans ledelse en årlig vekst på 41 prosent på sin forside. Morten Øverbye sluttet i Dagbladet i august 2010. Lars Helle ga senere gitt Øverbye mye av æren for at opplagsutviklingen i Dagbladets papirutgave snudde første halvår 2010. Etter at Øverbye sluttet i Dagbladet økte antallet forbrukersaker på førstesiden igjen.
Før han begynte i Dagbladet arbeidet han som frilanser i Romerikes Blad og Eidsvoll Ullensaker Blad, som frilansreporter i Bosnia (1995–1996) og som journalist i digi.no (1996–1998), VG (1998), CNN Norge (1998–2001) og VG Nett (2001 – 2006). Han har utdanning fra Journalistutdanningen i Stavanger.
Norma (selskap)
AS Norma er et estisk selskap innen automotiv industri, som produserer maskindeler, bildeler og sikkerhetsutstyr til kjøretøyer – først og fremst setebelter. Selskapet er majoritetskontrollert av det svenske selskapet Autoliv AB. Norma leverer både til svenske bilfabrikker, og til Russland og Ukraina. Selskapet har hovedkvarter i, og er registrert på børsen i Tallinn.
I 2008 hadde Norma et salg på 88,3 millioner euro. I februar 2009 måtte selskapet si opp ansatte som følge av krisen i verdens bilindustri, og spesielt de nakutte krisen i russisk bilproduksjon i januar. I første kvartal 2009 falt salget fra 331 til 148 mill euro, en mer enn halvering.
USS «Saipan» (LHA-2)
USS «Saipan» (LHA 2) er et amerikansk amfibiekrigsskip i Tarawa-klassen. Skipet ble sjøsatt 20. juli 1974.
Skipets operative tjeneste begynte i juli 1979 da det ble overført fra Fleet Refresher Training til Special Contingency Operations, for å stå i beredskap for å evakuere sivile amerikanere fra Nicaragua under landets borgerkrig.
I forbindelse med hundreårsmarkeringen av unionsoppløsningen med Sverige var skipet på flåtebseøk i Oslo 6. juni 2005.
Skipet er 254,2 m langt, 40,2 m bredt og har en toppfart på 24 knop. Besetningen består av 65 offiserer og 1009 menige. I tillegg har skipet kapasitet for en amfibisk landstyrke på 125 offiserer og 1730 menige.
Digitalisering av lyd og bilde
Digitalisering av lyd og bilde er prosesser som omgjør lagrede lyd- og bildesignaler til digitale signaler. Det gjøres som regel med skannere eller annet utstyr som kan lese signaler fra fysiske medier, som f.eks papirfoto, film, videokassetter og lydbånd og konvertere dette til digitale signaler som lagres som datafiler. Med dagens teknologi vil man fra en digital kopi med høy oppløsning kunne gjengi en original nesten uten kvalitetstap, mens analoge kopier forringes ved hver kopi.
Digitalisering av bilder
Digitalisering av bilder gjøres gjerne med skannere som avfotograferer et bilde, og lagrer bildet som digitale bildepunkter i bildefiler. Hvert punkt representerer en posisjon på bildet, og forteller noe om punktets lysstyrke og farge. Dataene fra hvert bildepunkt kan senere hentes frem f.eks som et bilde på en dataskjerm.
Digitalisering av film
Digitalisering av film fra filmspoler gjøres som oftest med spesielle skannere som kan avfotografere bilderutene i en film i høy hastighet, og konvertere bildesignalene i en AD-konverter til videofiler.
Digitalisering av videokassetter
Digitalisering av videokassetter gjøres ved at videosignalet fra en videospiller konverteres fra analogt til digitalt i en AD-konverter, og lagres i en videofil. En digital video vil bestå av tusenvis av digitale bilder, som spilles av med en bestemt hastighet. Moderne videofiler blir ofte avspilt med 25 digitalbilder pr sekund.