cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fiat 8V
34 av bilene hadde et fabrikksbygget karosseri fra Carozzeria Speciale FIAT. Enkelte eksemplarer hadde karosseri fra andre, italienske karosseribyggere. Carozzeria Zagato bygget 32 eksemplarer de kalte «Elaborata Zagato», mens både Ghia og Vignale også bygget karosserier. De fleste var coupé-utgaver, men også enkelte roadster-eksemplarer ble bygget.
Fiat 1100
Fiat 1100 er en bilmodell produsert av den italienske bilprodusenten Fiat mellom 1937 og 1969.
Fiat 508C Nuova Balilla 1100
Fiat 1100 ble først introdusert i 1937 som en oppdatert utgave av Fiat 508 «Balilla» (det egentlige navnet var Fiat 508C), med et utseende ikke ulikt Fiat 500 «Topolino» fra 1936 og den større Fiat 1500. Bilen var utstyrt med en 1.1-liters (1 089 ccm), firesylindret motor med overliggende ventiler, hadde en firetrinns manuell girkasse og var bakhjulsdreven. Senere fikk bilen en ansiktsløftning med endret front, og fikk navnet 1100B, med tilnavnet 1100 Musone («Musone» betyr «Lang nese»). Etter 2. verdenskrig ble modellen reintrodusert (i 1949), med nytt navn, 1100E.
Fiat 1100-103
I 1953 ble 1100 redesignet som en kompakt, firedørs sedan, med et moderne karosseri og integrerte frontlykter. Den nye modellen fikk navnet 1100/103, etter prosjektnummeret, og var tilgjengelig i to ulike varianter: «Economica» og «Standard», der «Economica» var en billigere utgave. Bilen var også tilgjengelig i en mer sportslig utgave, 1100TV, med en tredje lykt plassert midt i grillen, og i stasjonsvognutgave.
Mellom 1956 og 1960 fikk modellen flere små endringer i design og funksjon, blant annet ny grill, en mer rektangulær profil, tofarget lakk og små halefinner med nye baklykter. En spesiell utgave, 1100 Granluce, ble lansert i 1959 med både halefinner og bredere vinduer. Den kunne også leveres med den kraftigere 1.2-liters (1 200 ccm) motoren.
I 1962 introduserte Fiat tredje generasjon 1100, med navnet 1100D. Dette var en firedørs sedan, ikke ulik Granluce, men med et noe annerledes karosseri. 1100D hadde relativt stor suksess i Italia på 1960-tallet, og forble i sin opprinnelige form frem til 1966, da den nye 124-modellen ble introdusert.
Den aller siste 1100-varianten, lansert samme år, var 1100R (Der «R» står for «Rinnovato»). Denne hadde et nytt design, med firkantet hekk og en ny front ikke ulik den større Fiat 124. 1100R var i produksjon frem til 1969, da Fiat 128 ble lansert.
I India var Fiat 1100D i produksjon helt frem til 2000, under navnet Premier Padmini.
Stamsund kirke
Stamsund kirke ligger i Stamsund i Vestvågøy kommune i Nordland. Kirka er ei langkirke i betong. Den ble innviet 13. juli 1937 og har 500 plasser.
Et kapell på Steine var bygd i 1853, men blåste ned under en storm den 28. januar 1905. Under diskusjonen om oppbygging av kapellet oppsto det drakamp om stedsvalget. Etter mer enn 30 år ble Stamsund kirke bygd som erstatning for Steine kapell. Kirka ble bygd som nødsarbeid.
Alfa Romeo Giulietta
Alfa Romeo Giulietta er en bilmodell fra den italienske bilprodusenten Alfa Romeo, som var i produksjon mellom 1954 og 1965. Den første modellen var en coupéutgave, Giulietta Sprint, som ble introdusert sent i 1954. Denne ble etterfulgt av en sedan våren 1955, designet av Bertone, som også hadde designet coupéutgaven. Senere i 1955 ble en åpen, toseters roadsterutgave kalt Giulietta Spider lansert, designet av Pininfarina.
Giulietta var utstyrt med en Alfa Romeo Twin Cam-motor på 1,3 liter (1 290 cm³) med både sylinderblokk og -topp i aluminium og doble overliggende kamaksler. Den opprinnelige Giulietta-motoren leverte 53 hk i sedanutgaven, og 80 hk i Giulietta Sprint. Dette ble økt til 100 hk i mer sportslige modeller som Giulietta Sprint Speciale og Giulietta Sprint SZ («Sprint Zagato»).
Presidentvalget i Kenya 2007
Presidentvalget i Kenya ble gjennomført som del av det generelle valget til ny nasjonalforsamling i Kenya 27. desember 2007. Valget på nasjonalforsamling ble holdt samme dag. Sittende president Mwai Kibaki ble erklært som vinner og tatt i ed 30. desember 2007, trass i påstander fra opposisjonsleder Raila Odinga om han vant valget, og påstander om valgfusk fra Kibaki, som i sin tur ledet til omfattende voldelige protester.
Valget ble sterkt preget av den etniske delingen i landet, med Kibaki som medlem av den tradisjonelle dominante kikuyu-folket og Odinga som et medlem av den luo-folket. Etter annonseringen av Kibaki sin valgseier, brøt det ut voldsomme etniske opptøyer.
Presidentkandidatene
Mwai Kibaki, den sittende presidenten, var ute etter sin andre termin som kandidat for Party of National Unity. Hans hovedmotstander var Raila Odinga fra partiet Orange Democratic Movement (ODM) og Kalonzo Musyoka fra ODM-Kenya.
Kenneth Matiba fra Saba Saba Asili ble med i kampen etter en 10-års politisk pause. Andre kandidater var Joseph Ngacha Karani(Kenya Patriotic Trust), Nixon Jeremiah Kukubo (Republican Party of Kenya), Pius Muiru (Kenya Peoples’ Party), David Waweru Ng’ethe (Chama Cha Umma) and Nazlin Omar (Workers Congress Party).
Tema i valgkampen
Noen av temaene i valgkampen som ble diskutert var:
Valgobservatørene
Opptellingen av stemmene ble kritisert av mange, bl.a uttalte EU's og Storbritannias observatører at opptellingsprosessen manglet troverdighet, mens USA på sin side gratulert Kibaki med seieren. EUs sjefobservatør Alexander Graf Lambsdorff oppdaget et oppmøte på 115%, og i Mombasa fikk ikke observatørene tilgang på resultatene i stemmelokalene. En foreløpig rapport fra EU's observatørkorps 1. januar 2008 sa at valget var fullt av feil, og at det ikke holdt internasjonale standarder.
Valgfusk
Lederen av Kenyas valgkommisjon, Samuel Kivuitu, innrømmet 1. januar 2008 at påstandene om valgfusk kunne være riktige. «Jeg vet ikke om Kibaki vant valget» sa Kivuitu og mente at en uavhengig gruppe burde undersøke hva som gikk galt.
Internasjonale reaksjoner
Den norske utenriksministeren Jonas Gahr Støre uttalte: «Påståtte uregelmessigheter må derfor undersøkes grundig og på en transparent måte».
USA og Storbritannia oppfordret kenyanske myndigheter til å undersøke påstandene om valgfusk, mens FN's generalsekretær Ban Ki-moon beklaget tapet av menneskeliv og oppfordret kenyanske sikkerhetsstyrker om å vise tilbakeholdenhet. Den afrikanske unionen (AU) uttrykte bekymring over volden i landet, og oppfordret til ro.
Opptøyer
Bare minutter etter at valgkommisjonen har erklært Kibaki som vinner, brøt det ut stamme-basert oppløp og voldsomheter, hovedsakelig rettet av luo-stammen mot kikuyu-stammen, ut over hele Kenya hovedsakelig i Odinga sine sterkeste områder, og regjeringen kuttet all direkte tv-overføringer
Tasj Kumyr-demningen
Tasj Kumyr-demningen, også kjent som Tash Kumyrskaya GES, er en demning med et vannkraftverk i den sterkt utbygde Naryn-elva i Kirgisistan i Sentra-Asia. Installert kapasitet i kraftverket er om lag 450 MW. Anlegget sto ferdig i 1987 og ligger 18 km fra Kurpsai-demningen.
Presidentvalget i Kenya 2007
Opptøyer
Odinga hevdet at en "en klikk med mennesker rundt Kibaki" søkte å rigge valget, men sa at demokratiet "er ustoppelig som Nilens flom". ODM erklærte sin intensjon på å holde en seremoni 31. desember 2007, der Odinga ville bli erklært som "folkets president", men politiet sa at dette kunne føre til voldsomheter og at Odinga kunne bli arrestert hvis seremonien fant sted. Odinga utsatte så seremonien, men oppfordret til en million-stor demonstrasjon 3. januar 2008. «Vi sørger over det kenyanske demokratiets død» sa Odinga i en annen uttalelse.
Tasj Kumyr-demningen
Demningen er 337 meter lang og 75 meter høy. Årsproduksjonen er i gjennomsnitt 1,56 TWh.
Presidentvalget i Kenya 2007
Ny regjering
8. januar utnevnte president Kibaki 17 nye ministere, blant andre ble Kalonzo Musyoka, som fikk tredje mest stemmer i presidentvalget, utpekt til ny visepresident og innenriksminister og Yusuf Mohamed Haji utnevnt til forsvarsminister. Utnevnelsene førte igjen til at tilhengere av Odinga protesterte i gatene i Kisumu, med steining av biler og bygging av brennende barrikader som resultat.
Samtaler
USAs utenriksminister Condoleezza Rice og EUs utenrikssjef Javier Solana oppfordret 3. januar 2008 partene om å finne sammen i en koalisjonsregjering for å få slutt på urolightene i landet.
Tutu hadde samtaler med Odinga og andre opposisjonspolitikere 3. januar. Tutu møtte president Kibaki dagen etter, og da uttalte regjeringens talsmann: «Vi vil til og med godta et nytt valg såfremt grunnloven følges. Hvis domstolene beslutter det, vil vi akseptere det».
360 Carlova
360 Carlova er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 11. mars 1893 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Bakgrunnen for navnet er ukjent.
Presidentvalget i Kenya 2007
Samtaler
Jendayi Frazer, utsending fra den amerikanske regjeringen, holdt samtaler med både president Kibaki og Odinga. Kibaki uttalte at han var villig til å danne en samlingsregjering sammen med opposisjonen, mens Odinga på sin side fastholdt at Kibaki måtte trekke seg. Kibaki inviterte 7. januar Raila Odinga til personlige samtaler 11. januar 2008, dersom Odinga ville det.
8. januar ble det klart at det ville bli et møte mellom Odinga og president Kibaki, der Lederen for Den afrikanske union, presidenten i Ghana Kufuor også deltok.
Fredsplan
Utover i januar, etter samtaler ledet av FNs tidligere generalsekretær Kofi Annan, uttalte Odinga at han var klar til å dele makten med president Kibaki: «Hvis han går med på det, er vi forberedt på å danne en koalisjonsregjering med ham». 1. februar sluttet FNs generalsekretær Ban Ki-moon seg til samtalene, og samme dag kunne Kofi Annan fortelle at partene hadde blitt enige om en plan for å få slutt på voldsbølgen. Fredsplanens tre første skritt var :
Avtale om maktdeling
28. februar signerte President Mwai Kibaki og opposisjonslederen Raila Odinga en avtale, fremforhandlet av Kofi Annan, om maktdeling i landet for å bidra til å stoppe urolighetene. Avtalen inneholdt følgende hovedpunkter : Avtalen sier også at den nye statsministeren vil ha «autoritet til å koordinere og overvåke regjeringens funksjoner».
Etter at Annan klarte å framforhandle grunnlaget for en felles politisk plattform i februar, var det mange runder og avbrudd i de videre forhandlingene. Men 12. april møttes Kibaki og Odinga i hemmelighet og klarte å komme til enighet om utnevnelsen av en koalisjonsregjering. Odinga ble statsminister i regjeringen.
Heieren kraftverk
Heieren kraftverk er et vannkraftverk nord for Tyristrand i Ringerike kommune i Viken.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 58 meter i Skjærdalselva.
Lenger ned i vassdraget ligger Skjærdalselva kraftverk.
Chet Culver
Chester John «Chet» Culver (født 25. januar 1966) er en amerikansk politiker for Det demokratiske parti. Han var guvernør i delstaten Iowa fra 2007 til 2011.
Shuhei Nishida
Shuhei Nishida (født 21. mai 1910, død 13. april 1997) var en japansk friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles og 1936 i Berlin.
Nishida vant en olympisk sølvmedalje i friidrett under Sommer-OL 1932 i Los Angeles. Han kom på andreplass i stavsprang med et hopp på 4,30 bak William Miller fra USA som vant med 4,315 som var ny olympisk rekord.
Fire år senere, under Sommer-OL 1936 i Berlin, vant han en ny sølvmedalje i stavsprang. Han ble nummer to med 4,25 meter ti centimeter lavere en gullvinneren Earle Meadows fra USA.
Magdeburg bispedømme
Magdeburg bispedømme er et romersk-katolsk bispedømme i den tyske delstaten Sachsen-Anhalt (samt mindre deler av Brandenburg og Sachsen). Dagen bispedømme ble grunnlagt i 1994, men det fantes allerede fra 968 til 1566 et erkebispedømme med sete i Magdeburg.
Hiawatha Line
Hiawatha Line er en bybanestrekning i Minneapolis i Minnesota i USA. Strekningen går fra sentrum av Minneapolis til den sørlige forstaden Bloomington. Den forbinder Minneapolis-Saint Paul International Airport, Mall of America i Bloomington med sentrum av Minneapolis samt Metrodome og Target Field.
Magdeburg bispedømme
Magdeburg erkebispedømme
Magdeburg erkebispedømmet ble opprettet av kong Otto I av Det tysk-romerske rike i 968 som et ledd i slavernes misjonering øst for Elben. Erkebispedømmet ble utskilt fra Halberstadt bispedømme. Som suffraganbispedømmer fikk det tildelt Brandenburg og Havelberg bispedømme, som tidligere lå under Mainz erkebispedømme, samt Meißen, Merseburg og Zeitz bispedømme, som ble opretta samtidig med Magdeburg. Kirkeprovinsens østgrense ble først bestemt da erkebiskopen av Gniezno opprettet et suffraganbispedømme i Lebus. Etter mye tautrekning lyktes erkebiskopen av Magdeburg i 1424 å få flyttet Lebus bispedømme til sin kirkeprovins.
Hiawatha Line
Hiawatha Line er drevet av Metro Transit som også driver busstilbudet i Minnepolis-St.Paul området. Strekningen står for rundt 12% av Metro Transits totale passasjertall. Mindre enn to år etter åpningen hadde strekningen allerede nådd passasjermålet for 2030 på 24 800 passasjerer daglig.
Magdeburg bispedømme
Magdeburg erkebispedømme
Erkebiskopen av Magdeburg førte tittelen «primas av Tyskland» og var riksfyrste (fyrsterkebiskop). Mens bispedømmet ikke var spesielt stort, fikk han opprettet en anselig territorialstat (erkestift), som delvis lå innenfor andre bispedømmer. Til erkestiftet hørte ved siden av Mageburgs omegn bl.a. byen Halle, som delvis fungerte som residensby.
I første halvdel av 1500-tallet gikk befolkningen i erkebispedømmet over til reformasjonen. Den siste erkebiskopen som var godkjent av paven, Sigismund, døde i 1566, etter å ha gått over til protestantismen i 1561. Dermed anså Den hellige stol erkebispedømmet som oppløst, og la området til det apostoliske vikariat i nord.
Erkestiftet fortsatte imidlertid å eksistere som territorialstat med protestantiske administratorer. I freden i Westfalen (1648) ble det bestemt at territoriet skulle omvandles til et verdslig hertugdømme og tilfalle Brandenburg. Bestemmelsen ble ikke satt ut i livet før den siste administratorens død i 1680.
Magdeburg bispedømme
Området som tidligere hadde utgjort Magdeburg erkebispedømme, ble i 1821 løst fra det apostoliske vikariat i nord og slått til Paderborn bispedømme. Med Tysklands deling etter andre verdenskrig ble det vanskelig for erkebiskopen av Paderborn å ivareta sitt embede i den østlige delen av erkebispedømmet. Derfor opprettet paven i 1973 en apostolisk administrasjon med sete i Magdeburg. Etter Tysklands gjenforening kunne denne i 1994 opphøyes til et eget bispedømme i Paderborns kirkeprovins.
Thuriferar
En thuriferar (fra lat. thuribulum = «røkelseskar» og ferre = «bære») er i den katolske liturgi en ministrant som bærer et røkelseskar med røkelse.
Han rekker røkelseskaret til presten når han trenger det, men insenserer (berøker) også selv presten, menigheten eller nattverden. Som regel assisterer også en navikular, det vil si en ministrant som bærer røkelsesskipet.
Accenture
Accenture PLC (nyse: ACN) er et globalt konsern som tilbyr konsulent-, teknologi- og outsourcingstjenester. Hovedkontoret til Accenture er i Dublin, Irland. Accenture har mer enn 469,000 ansatte i 56 land, og selskapet hadde i 2018 en omsetning på 39,6 milliarder amerikanske dollar.
Selskapet er et av de største konsulentselskapene i verden og er på 316.-plass på Fortune Global 500-listen i 2018.
Tidlig historie
Accenture startet som en konsulentavdeling i Arthur Andersen LLP (AA), dannet i 1913 av norskættede Arthur Andersen og Clarence DeLany som Andersen, DeLany & Co. Konsulentavdelingen ble opprettet i 1953 da General Electric (GE) ba Arthur Andersen om å gjennomføre en studie i bruk av datamaskiner til lønningslister. Arthur Andersen anbefalte å bruke datamaskiner til dette, og GE og AA gjennomførte et prosjekt hvor en utviklet et lønningssystem med bruk av EDB.
Bruddet med Arthur Andersen
I 1989 brøt konsulentdelen med Arthur Andersen og fortsatte under navnet Andersen Consulting. Både Arthur Andersen og Andersen Consulting besto av lokalt eide partnerselskaper (ANS) i de forskjellige landene, og alle hadde en avtale med Andersen Worldwide, en sveitsisk administrasjonsenhet.
På 1990 tallene ble forhold mellom Andersen Consulting og Arthur Andersen anspent. Grunnet kontraktuelle forhold som resulterte i at Andersen Consulting måtte betale opp til 15% av sine årlige gevinster til Arthur Andersen. Samtidig konkurrerte Arthur Andersen med Andersen Consulting med sin ny avdeling Arthur Andersen Business Consulting. På grunn av disse økende motsetningsforhold kom det til et totalt brudd sommeren 2000, med krav om navneskifte.
Tilblivelsen av Accenture
1. januar 2001 tok Andersen Consulting i bruk sitt nåværende navn Accenture. Ordet «Accenture» kommer fra «Accent on the future». Et PR-firma ble leid inn for å finne et nytt navn, men det var faktisk en ansatt ved Oslo-kontoret, Kim Petersen, som kom med forslaget.
Børsintroduksjon
Den 19. juli 2001 ble Accenture introdusert på New York-børsen. Prisen started med $14,50 per aksje og endte med $15,17 denne dagen.
Growth Platforms
Accenture er organisert i en matrisestruktur. Første aksen er inndelt ved ulike "Growth Platforms", som er:
Operating Groups
Andre aksen er inndelt ved ulike "Operating Groups", som tilsvarer kundeindustrier. De fem gruppene er:
Accenture i Norge
I Norge har Accenture kontorer i Oslo, Trondheim, Bergen og Stavanger, med hovedkontor på Fornebu. Selskapet har pr. 2019 1100 ansatte. Administerende direktør i Norge er Tonje Sandberg.
Fastland badeanlegg
Fastland badeanlegg er et utendørs badeanlegg (tidligere Hovdetjernet) nær sentrum av Gjøvik. Navnet kommer av at skøyteløperne i distriktet ved vårløsningen ikke lenger kunne konkurrere på Mjøsisen ettersom den ble utrygg. Konkurransene måtte dermed trekkes inn til fastlandet, nærmere bestemt dammen nedenfor Hovdetoppen i Gjøvik, der Fastland badeanlegg etter hvert ble etablert.
Henry Hawtrey
Henry Courtenay Hawtrey (født 29. juni 1882 i Southampton, død 16. november 1961 i Aldershot) var en britisk friidrettsutøver.
Under jubileumslekene 1906 i Athen tok Hawtrey gull på løpet over 5 engelske mil. Han deltok også på 1500 meter, der han ble slått ut i kvalifiseringsheatet.
Fra 1896 til 1904 hadde det ikke blitt arrangert noen løpsøvelser med distsaner mellom 1500 meter og maraton, men i 1906 ble det altså arrangert et løp over fem engelske mil, tilsvarende 8046 meter. Fra og med OL 1912 i Stockholm kom 5000 og 10 000 meter på programmet.
Sarah Palin
Sarah Louise Palin (, født Heath, 11. februar 1964 i Sandpoint i Idaho) er en amerikansk republikansk politiker. Hun var guvernør i delstaten Alaska 2006–2009, og trakk seg midt i valgperioden. Hun var første kvinnelige guvernør i Alaska og også den yngste i delstatens historie. Hun var John McCains visepresidentkandidat ved presidentvalget i 2008, der demokratenes presidentkandidat, Barack Obama, slo McCain med klar margin. Siden 2010 er hun politisk kommentator for Fox News.
Bakgrunn
Sarah Louise Heath ble født helt nord i delstaten Idaho, nær grensen mot Canada. Hun har engelsk, irsk og tysk opprinnelse. Ikke lenge etter at hun ble født flyttet hele familien fra Idaho til den tidligere gullgraverbyen Skagway i delstaten Alaska der foreldrene skulle begynne i lærerstillinger ved en skole. Sarah fullførte videregående utdannelse ved Wasilla High School og bodde i Skagway Eagle River og deretter i Wasilla 60 km nord for delstatens største by Anchorage. På Wasilla High School var hun kaptein på basketballaget, som vant skoleturneringen i Alaska i 1982.
Palin studerte ved Hawaii Pacific College i Honolulu i Hawaii for ett semester i 1982, der hun hadde Business Administration som hovedemne, og fortsatte deretter i 1983 ved North Idaho College. Hun tok så journalistutdannelse, og ble i 1987 Bachelor of Science i kommunikasjon og journalistikk fra University of Idaho, hvor hun også studerte statsvitenskap. Deretter arbeidet hun i en kortere periode som sportsreporter for en lokale fjernsynsstasjon i Anchorage, og senere var hun også yrkesfisker.
Sarah Heath giftet seg i 1988 med ungdomskjæresten Todd Palin, født i Alaska. Han er etterkommer på en av besteforeldrenes side av eskimoer fra Yupikstammen. Han er fisker og forretningsmann på North Slope, og fire ganger vinner av Iron Dog, et av verdens lengste snøscooterløp. De har fem barn sammen. Det yngste barnet, som er født i 2008, har Downs syndrom. Eldste sønn ble høsten 2007 soldat i US Army.
Ektemannen søkte om skilsmisse 29. august 2019. Skilsmissen trådte i kraft 23. mars 2020.
Sarah Palin bor med sin familie i Wasilla. Hun ble i 1984 kåret til Miss Wasilla og deltok i Miss Alaska-konkurransen samme år, der hun kom på andreplass. Hun er glad i jakt og er livstidsmedlem av National Rifle Association. Hun har medgitt at hun brukte marijuana da det var lovlig i Alaska, men sier at hun ikke likte det.
Hun var katolikk som barn, men da foreldrene i Sarahs oppvekst orienterte seg i retning av de protestantiske Assemblies of God, et fellesskap innenfor pinsebevegelsen, fulgte hun etter, lot seg døpe på nytt i 12–13-årsalderen, og er forblitt aktiv der. Hun betegner seg selv som konfesjonelt ubundet kristen.
Borgermester
Palin ble valgt inn i bystyret i hjembyen Wasilla i 1992, og ble gjenvalgt i 1995. I 1996 ble hun valgt til borgermester i Wasilla, et embete hun hadde fram til 2002. Hun forsøkte da å bli valgt til viseguvernør i Alaska, men måtte gi tapt for sin partikollega Loren Leman i nominasjonsvalgene. Fra 2003 til 2004 satt hun i et tilsynsråd for olje- og gassfunn, men trakk seg i protest mot noen av sine republikanske partifellers embetsforsømmelser og korrupsjon.
Guvernør
I august 2006 ble hun republikanernes guvernørkandidat, etter å ha vunnet det republikanske nominasjonsvalget over sittende guvernør Frank Murkowski med 51 prosent mot 19 prosent (en tredje kandidat, John Binkley, oppnådde 30 prosent).
Ved guvernørvalget 7. november 2006 ble hun valgt til Alaskas guvernør med 48 prosent av stemmene, mot utfordrerne Tony Knowles med 41 prosent og Andrew Halcro med 9 prosent. Dermed ble hun Alaskas første kvinnelige guvernør og den yngste noensinne. Hun ble innsatt i embetet 4. desember 2006.
Hennes politiske engasjement gjaldt fortrinnsvis utnyttelsen av delstatens naturressurser og ressursbruken i skolesektoren, arbeidsmarkedet, helsevesenet, den offentlige sikkerhet, transportsektoren og infrastrukturen. Under hennes ledelse investerte delstaten i støttetiltak for inntektssvake gamle (Senior Benefits Program). Dessuten opprettet hun et Climate Change Subcabinet for å forberede endringer i Alaskas klimastrategi i lys av den globale oppvarmingen.
I hennes embedsperiode ble det vedtatt lover som førte til fortgang i byggingen av en naturgassrørledning, dessuten ble statens etikklover blitt gjennomarbeidet. Palin var leder av Interstate Oil and Gas Compact Commission, et delstatsorgan som skal se til at utvinningen av olje og gass skjer på bærekraftig måte som skåner helse, sikkerhet og miljøet. Hun ble kjent for sitt engasjement for oljeboring i det vernede området Arctic National Wildlife Refuge, og representerte i så måte et standpunkt som ble delt av flertallet av delstatens innbyggere. På det nasjonale nivå var imidlertid dette standpunktet mer omstridt.
Hun var populær i Alaska, med en personlig oppslutning (ifølge meningsmålinger i 2008) på over 80 prosent. I juli 2009 overrasket hun ved å kunngjøre at hun ville gå av som guvernør, selv om embetsperioden hennes varte til 2010. En ny meningsmåling fra The Washington Post viste at populariteten hadde falt drastisk; 53 prosent av de spurte var misfornøyd med innsatsen hennes, og kun 40 prosent ga henne karakteren «Godkjent».
Republikanernes visepresidentkandidat 2008
Den 29. august 2008 kunngjorde John McCain at han hadde valgt Sarah Palin til sin republikanske visepresidentkandidat i de amerikanske presidentvalgene i november samme år.
Kunngjøringen av McCains visepresidentkandidat kom på et tidspunkt som var valgstrategisk gunstig for republikanerne, helt på tampen av demokratenes nominasjonsmøte i Denver. Navnet kom som en overraskelse på de fleste, skjønt omtrent et døgn forut for offentliggjøringen begynte brukere på den engelskspråklige versjon av Wikipedia med en svært omfattende oppdatering av artikkelen om Sarah Palin.
Palin var den andre kvinnen i historien til å bli amerikansk visepresidentkandidat fra et av de to store partiene. Den første var Geraldine Ferraro i 1984.
Etter presidentvalget i 2008
Den 27. januar 2009 dannet Palin en politisk handlingskomité hun kalte SarahPAC. Organisasjonen, som beskrev seg selv som en tilhenger av energiuavhengighet, støttet kandidater til politiske verv både føderalt og på delstatsnivå.
Per 2014 leverte Palin jevnlig politiske kommentarer og analyser til FOX News.
Datterens graviditet
Den 1. september 2008 opplyste hun at hennes ugifte 17-årige datter var gravid i femte måned. Saken pirret flere medier på grunn av morens holdninger til sex før ekteskapet og fordi det, likesom det forhold at hun har båret fram et barn med downs syndrom, minnet om hennes holdning til abort. McCain/Palin-kampanjen uttalte at John McCain hadde kjent til Palins datters graviditet og at det ikke hadde hatt betydning for hans valg av visepresidentkandidat. Demokratenes presidentkandidat Barack Obama erklærte at saken var irrelevant i en vurdering av Sarah Palin, og at slike familieanliggender bør holdes helt utenfor («be off limits») i valgkampsammenheng.
Alaskan Independence Party
Like etter at hun ble utpekt som McCains visepresidentkandidat, ble det kjent at hun hadde hatt en viss tilkobling til Alaskan Independence Party. Partiet har siden midten av 1970-tallet jobbet for at det skal holdes en folkeavstemning om hvorvidt Alaska fortsatt skal være en del av USA. Hun var aldri medlem av partiet, men besøkte dem av høflighetsgrunner som ordfører for Wasilla på partiets samling i 2000. I 2008 sendte hun en kort videomelding til partiets landsmøte der hun blant annet hilste medlemmene med ordene: «Fortsett med det flotte arbeidet». Hennes daværende ektemann hadde tidligere vært medlem av partiet.
Palin meldte seg inn i Det republikanske partiet i mai 1982.
Granskning for maktmisbruk
Sarah Palin ble gransket for maktmisbruk da hun avskjediget Alaskas politisjef Walter Monegan sommeren 2008. Han hevdet at han fikk sparken fordi han ikke ville avskjedige en politimann som var skilt fra Palins yngre søster Molly. Sarah Palin sa at Monegan fikk sparken fordi han gikk ut over sine fullmakter. Granskningsrapporten konkluderte med at Palin hadde misbrukt sin makt som guvernør da hun sparket politisjefen. Palin avviste rapporten og hevdet at hun handlet innenfor rammene av sin stilling. Rapporten konkluderte med at Palin hadde gjort seg skyldig i brudd på de etiske reglene for offentlig ansatte i delstaten. Palin ble innkalt til nytt avhør etter at rapporten var lagt frem. Palin ønsket en ny og uhildet vurdering av saken pga. det hun mente var en politisk avgjørelse, og delstatens personalnemnd konkluderte etter sin behandling med at det ikke fantes skjellig grunn til mistanke om at Palin hadde handlet i strid med delstatens etiske regelverk da Walt Monegan ble oppsagt.
Injuriesak mot avis
I 2022 tapte hun en injuriesak mot New York Times etter at avisen i 2017 feilaktig hadde koblet politisk retorikk til en skytemassakre i Arizona i 2011. Avisen publiserte straks en rettelse. Avisen ble frikjent fordi retten mente den bare hadde gjort en feil og ikke handlet ut fra onde hensikter.
Rivera
Rivera, tidligere kalt Pereira og Ceballos, er en by i det nordøstlige Uruguay. Den er hovedstad i Rivera-departementet. Byen grenser til Santana do Livramento i Brasil.
Historie
Rivera ble grunnlagt i 20 juli. 1867. Den er oppkalt etter Uruguays første president José Fructuoso Rivera.
Befolkning
Byen hadde 64 485 innbyggere i 2011.
Kilde:
Bydeler
Rivera har 40 bydeler (på spansk: barrios) :
Klima
Klimaet er mildt, med en snittemperatur på omtrent 18.1°C, med sommertemperaturer (desember–mars) på 30.1°C og mer om sommeren.
Konsulær representasjon
Brasil holder et konsulat i Rivera som ligger på Calle Ceballos 1159.
Transport
Ruta 5 forbinder Rivera med Montevideo og Tacuarembó (sør) og Brasil (nord).
Ruta 27 forbinder Rivera med Vichadero.
Fly
Rivera har en flyplass, Rivera Cerro Chapeau Presidente Óscar D. Gestido lufthavn.
361 Bononia
361 Bononia er en asteroide i det ytre av hovedbeltet. Den ble oppdaga den 11. mars 1893 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Den er oppkalt etter enten Bologna eller Boulogne-sur-Mer, som begge heter Bolonia på latin.
(What’s the Story) Morning Glory?
(What's The Story) Morning Glory? er en britpopplate av den britiske gruppen Oasis. Det ble sluppet i oktober 1995, og har tilsammen solgt over 20 millioner eksemplarer på verdensbasis. Albumet er det tredje mest solgte albumet i historien i Storbritannia, og var det mest solgte i løpet av hele 90-tallet.
Det ble sluppet fire singler fra albumet: «Some Might Say», «Roll With It», «Wonderwall», og «Don't Look Back in Anger». Alle disse ble massive salgssuksesser. Den psykedeliske «Champagne Supernova» ble også sluppet som singel i noen land.
Ubisoft Massive
Ubisoft Massive, tidligere kjent som Massive Entertainment, er et svensk spillutviklingsfirma. Selskapet ble grunnlagt i 1997 av Martin Walfisz. Ground Control og World in Conflict er to av selskapets mest kjent utgivelser.
Haugfoss kraftverk
Haugfoss kraftverk er et vannkraftverk ved Blåfarveverket i Modum kommune i Viken.
Austråttborgen
Austråttborgen, eller Austrått, (tidligere skrevet Østråt, Østraat og Austråt) er en herregård i Ørland kommune i Trøndelag. Herregården har siden 1000-tallet vært kjent som sete for flere personer som har spilt en rolle i norsk historie.
Haugfoss kraftverk
Kraftverket utnytter fallet på 37 meter i Haugfossen i elven Simoa
Laila Dalseth
Etter tidlig debut i hjembyen Bergen ble hun aktiv i Oslo-miljøet, blant annet på utgivelser med Kjell Karlsen (1961–), Egil Kapstad og Helge Hurums storband. Dalseth platedebuterte med Metropol Jazz (1963), medvirket i Stokstad/Jensen Trad.Band (73-75), i band med Per Borthen, samt var ved Teatret Vårt i Havhesten (1976). Hun har med egne besetninger gitt ut Listen Here! (1999), 60-årsplaten One of a Kind (2000) og nå sist Everything I Love (2003); alle på Gemini Records). L.D. Quintet består av ektemannen Totti Bergh på saksofon, Per Husby på piano, Kåre Garnes på bass og Tom Olstad på trommer.
Austråttborgen
Borganleggets utforming er flere ganger blitt endret og tilpasset, og de vesentligste endringene ble gjort mens det ble eid av Ingerd Ottesdatter, kansler Ove Bjelke, lagmann Abraham Dreyer, slekten Holtermann og godseier Johannes Heftye. Borgen brant ned i 1916. Restaurering var ferdig i 1961. Borgen var tidligere en del av en større jordeiendom. Staten eier selve borgen med Statsbygg og Nordenfjeldske Kunstindustrimuseum som forvaltningsorganer. Borgen er åpen for omvisninger fra juni til august.
Laila Dalseth
Dalseth mottok Buddyprisen (1976), samt tre Spellemannpriser i klassen jazz for Just Friends under Spellemannprisen 1975, Glad There is You under Spellemannprisen 1978 og Daydreams under Spellemannprisen 1984. Hun ble internasjonalt berømmet for Gemini Records-utgivelsene Time for Love (med Red Mitchell, 1986), Travelling Light (med Al Cohn, 1986), The Judge and I (med Milt Hinton, 1991), A Woman's Intuition (egen sekstett, med Philip Catherine, 1995, We remember You (med Al Cohn) 1986/2003 og Everything I Love 2004.
Austråttborgen
Navnet Austrått kommer trolig av gammelnorsk austr og átt, som skal bety østlig himmelegn eller austerut.
Laila Dalseth
Fem av disse utgivelser ble kritikerrangert blant «Ten best jazz albums of the year» av det amerikanske jazzmagasinet Cadence.
Haugfoss kraftverk
Installert effekt er 3,6 MW fra to francisturbiner på 1,2 og 2,6 MW. Årsproduksjon er 21 GWh.
Leonardo David
Leonardo David (født 27. september 1960, død 26. februar 1985) var en italiensk alpinist som døde av hjertesvikt etter fem år i koma forårsaket av skader han pådro seg i en alpinulykke i Lake Placid 3. mars 1979.
Austråttborgen
Historie
Skjegge Asbjørnson, også kjent som Jernskjegge (død 997; drept av Olav Tryggvason) er den første person som nevnes i relasjon til Austrått. Snorre forteller at Jarnskjegge ble gravlagt i Skjegghaugen på Austrått. Hvor denne haugen ligger, er usikkert.
Leonardo David
David, som hadde vunnet sitt første World Cup-renn i Kirkerudbakken kun en måned tidligere (7. februar), falt bare noen meter fra mål i utforrennet i Lake Placid. David ble nummer elleve i den totale verdenscupen for menn denne sesongen, med 85 poeng totalt. Han vant europacupen i alpint sammenlagt sesongen 1977/78.
362 Havnia
362 Havnia er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 12. mars 1893 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Havnia er det latinske navnet på København.
Austråttborgen
Historie
Gården er en av Norges eldste stormannsgårder. På 1000-tallet bodde lendmann Finn Arnesson her. Han var besvogret med kongene Olav den hellige og Harald Hardråde. Finn ble uvenn med kong Harald i forbindelse med broren Kalvs skjebne. I tiden etter Finn ble ikke Austrått nevnt i historiske kilder på 80 år. Trolig var gården i denne tiden krongods. Fra 1130 var Kåre Kongsbror herre på Austrått. Han ble etterfulgt av sin sønn Sigurd Kåresson og sønnesønn Jon Sigurdsson. Det var trolig Jon som bygde kapellet. Jons datter Baugeid eide deretter Austrått. Hun var gift med Åsulv Eiriksson, som var Hertug Skules banemann.
Tidlig på 1700-tallet omfattet godset 105 bønder og 81 strandsittere/husmenn.
Haugfoss kraftverk
Eier er Modum Kraftproduksjon KF som er 100% eid av Modum kommune. Det driftes av Midt Nett Buskerud AS.
Shamaldy-Sai-demningen
Shamaldy-Sai-demningen er en demning med et vannkraftverk i den sterkt utbygde Naryn-elva i Kirgisistan i Sentra-Asia. Installert kapasitet i kraftverket er om lag 240 MW fordelt på tre like store turbiner. Anlegget sto ferdig i 1996, og ligger 14 km fra Tasj Kumyr-demningen og 32 km fra Kurpsai-demningen.
Demningen er 260 meter lang og 41 meter høy. Årsproduksjonen er i gjennomsnitt 0,90 TWh (900 GWh).
Austråttborgen
Rømer/Bjelke
Det vites lite om Austråttgodsets eiendomsforhold på 1200- og 1300-tallet, men en ridder Serk nevnes som eier i 1309, 1311 og 1312. På 1400-tallet kom herregården inn i slekten Rømer, trolig med Otte Rømer (ca. 1330 – ca. 1411) som den første eieren av slekten. Riksråd Jep Fastulvsson står som eier fra ca. 1400 til 1428. Hans enke Elsebe Ottesdatter Rømer arvet godset etter Jep i 1428 og satt med det til ca. 1444. Trolig var det gjennom Elsebes familie at Jep Fastulvsson først fikk godset i hende. Jep og Elsebes sønn Narve Jepsson eide herregården i fire år før han døde. Hans bror Mads gjorde krav på Austrått etter Narves død, men eiendommen kom etter hvert i hendene på enken Philippa Borkvardsdatter Krummedike og deretter datteren Gjertrud Narvesdatter. Gjertud bodde aldri selv på Austrått. Hun giftet seg ca. 1462 med den svenske ridderen Magnus Green, og solgte Austrått til sin stefar, Philippas nye mann, Henrik Jensson.
Det er trolig at deler av borgen, slik den står i dag, ble bygget på Niels og Ingerds tid, trolig var det i denne tiden at oppholdsrommene og venstre halvdel av hovedbygningen ble oppført. Ingerd levde anonymt inntil hennes ektemann døde i 1523, hvoretter hun som enke fremtrådte både som aktiv godseier og politisk aktør. Både historikere og dramatikere har festet seg ved maktspillet mellom fru Ingerd og erkebiskop Olav Engelbrektsson. Biskopen hadde plyndret Austrått tre ganger, og medvirket til at to av Ingerds svigersønner ble drept. På den annen side var heller ikke fru Ingerd noen helgen; hun opptrådte aggressivt i flere tvilsomme arverettssaker.
Fru Inger overførte i 1552 Austråttgodset til datteren Lucie Nilsdatter og svigersønnen Jens Tillufssøn Bjelke. Inger og Lucie druknet sammen i 1555, under en båtreise på Sunnmøre. Jens døde i 1559, og sønnen Åge Bjelke (1552–1603) overtok Austrått i en alder av 7 år. Hans formynder var Henrik Nielsson, morfaren Niels' utenomekteskapelige sønn. Åge druknet i Bjugnfjorden, og hans enke satt med Austrått i 6 år før hun overdro det til sønnen, kansler Jens Bjelke (1580–1659). Bjelke hadde embete som Norges Rikes kansler fra 1614, som lensherre Bergenshus fra 1633, i Stavanger fra 1641. Han var senere i Onsøy. Godset fikk i Åge Bjelkes og Jens Bjelkes tid økte inntekter som følge av det rike sildefisket på Trøndelagskysten.
Ove Bjelke (1611–1674), som forpaktet Austrått fra 1641, overtok både Austrått og kanslerembetet da faren Jens døde i 1659. Som lensherre til Bakke kloster hadde Ove vært i stand til å oppholde seg regelmessig på Austrått og styre utviklingen der. Man antar at herregården, slik den står i dag, er resultat av hans innsats. Utvilsomt er det at borggården, fløybygningene, inngangsporten og utformingen av hovedtrappen kan knyttes til ham. Ove Bjelke var utdannet blant annet i Padova, Italia, og det er pekt på at både sentraltårnet og søylegangene har forbilder der. Samtidig inneholder sentralaksen fra loggiaen et klart uttrykk for enevoldstidens verdensbilde, med kansleren som Kongens, og derved også Guds, representant.
Ingen av Ove Bjelkes tre døtre overtok Austrått. Gården gikk til Oves nevø Christoffer Bjelke, sønn av riksadmiral Henrik Bjelke. Christoffer eide Austrått fra 1674 til 1686, besøkte det nesten ikke, og solgte videre til sin fetter Christian Frederik von Marschalck (ca. 1650–1739). Marschalck, som var rikskansler som sin onkel Ove Bjelke, førte Austrått til konkurs. Han forlot Austrått i 1698 for Danmark, og overlot i 1699 godset til dets kreditorer, vesentlig Den norske krigshospitalkasse og andre offentlige finansinstitusjoner.
Holtermann
Abraham Dreyer (1671–1736) var lagmann i Trondheim, berghauptmann og betydelig investor. Han kjøpte Austrått i 1721, etter at godset i tyve år hadde blitt drevet av fogden i Fosen på kreditorenes vegne. Dreyer bodde hovedsakelig i Trondheim, men bekostet en oppussing av Austrått. Han solgte i 1736 videre til sorenskriver og kanselliråd Søren Dass, som bosatte seg på herregården. Dass er bisatt i gravkapellet. Hans enke solgte i 1760 til kommerseråd Hans Holtermann  (1709–1781), noe som innledet 103 (113) års eierskap fra Holtermannslekten. Hans Holtermann solgte fra eiendommer i Stjørna, og står trolig bak dagens mansardtak på borgen, til erstatning for et saltak. Han overdro gården til sønnen Eiler Hagerup Holtermann (1748–1800). Både i Eilers og i sønnen Ove Bjelke Holtermanns (1782–1857) eiertid ble flere leilendingsbruk solgt fra godset.
Rundt 1770/1790 importerte Eiler Holtermann kveg fra Irland og Nederland. Dette ble grunnlag for en egen rase kjent som «Austråttfe», og som gjennom lån av avlsokser var dominerende i feavlen i Ørland og de nærmeste nabobygdene fra 1806 til 1902. Karakteristisk for Austråttfeet slik det ble avlet fram av Ove Bjelke Holtermann var dyprød kroppsfarge og hvitt hode.
Presten Eiler Hagerup Holtermann (1811–1872) overtok etter sin far i 1857, men bodde selv i liten grad på Austrått, vesentlig på grunn av prestestillingene. Eiler Holtermann solgte fra Gjølga, en større skogeiendom i Bjugn før han i 1863 solgte Austrått til Anders Gravrok for 24.000 specidaler. . Gravrok satt med Austrått i 6 år før han gikk konkurs. Eiler H. Holtermann var den eneste som bød på gården, og ble i 1871 igjen eier av Austrått for 18.000 specidaler. Han døde i 1872. Enken Anna Andrine Holtermann rakk å selge unna Tarva, før Austrått i 1873 ble solgt til hennes godsforvalter, oppdalingen Ole Rise (1835–1899). I 1873 ble øyen Tarva (Tarven) solgt ut av godset. Tarva hadde tilhørt Austrått i flere hundre år ble benyttet som beite for unghester, okser og utegangersau.
Bønder og finansfolk
Rise eide gården i 9 år, før han ble kjøpt ut av den følgende eieren Johannes Heftye. Rise bosatte seg deretter i konas hjembygd Stjørdal, hvor han kjøpte Ree gård. Han eide også en periode Sundnes brenneri på Inderøy. Rises innsats på Austrått blir ulikt vurdert. Det var eget meieri på Austrått, trolig fra 1858, og fram til meieriet brant ned for annen gang i 1879.
Johannes Heftye (1849–1907) eide Austrått fra 1882 til sin død. Han kom fra en rik Kristianiafamilie, var sønn av Thomas Heftye, bodde selv på Austrått, og arbeidet aktivt for å gjenskape et herregårds- eller borgpreg både inne og utvendig. Heftye var «eksentrisk» etter lokale mål, og kom i konflikt med ørlendingene. En strid om bruk av veirett førte til at Heftye 26. desember 1899 løsnet skudd og ved et uhell drepte en mann.
Stortingsmann og spekulant Peder Rinde (1844–1937) eide Austrått fra 1908 til 1912. Han slaktet eiendommen, og solgte en rekke parseller. Et formelt skille mellom Borgen og Gården som separate eiendommer ble gjennomført i 1912, men ble ikke realisert før av en senere eier. Rinde solgte i 1912 til Kristiania-kapitalisten (konsul og verkseier) Georg Walentin Hammer, som eide Austrått i 2 år. Både under Rinde og Hammer var agronom Olaf Arnstad gårdsbestyrer. Etter Hammer ble Austrått i 1914 kjøpt på auksjon av et konsortium bestående av skogeier Simen A. Landet, bryggerieier Gunnerius Flakstad og advokat Hans Christian Bull Heyerdahl. Alle tre var hjemmehørende i Hedmark, og de to første var direksjonsmedlemmer i Oplandske Kreditbank. Etter brannen 28. november 1916 hadde sameiet liten interesse eller evne til å gjenreise Austråttborgen. I 1919 overdro de Borgen til staten, mens jordeiendommen ble beholdt av Simen Landet. Hans dødsbo overdro i 1935 jordeiendommen til kommunen. Kommunen solgte videre til fylket i 1947, med tanke på at gården skulle bli en jordbruksskole. Dette ble ikke realisert, og jorden ble i 1985 solgt tilbake til kommunen. Ørland kommune eier nå det som er igjen av jordeiendommen, om lag 1500 dekar.
En restaurering ble påbegynt i 1920-årene, og var ferdig i 1961.
Jordegodsets utstrekning
Borgen var tidligere en del av en større jordeiendom, men jorden er nå skilt ut. Det er usikkerhet om hvor stort Austråttgodset har vært. Enkelt sagt har godset i sin tid eid alt av sine nærområder i Fosen som ikke var kirkegods. I tillegg har noen av eierne eid jordegods andre steder i Norge, uten at dette har vært regnet som del av og integrert i Austråtteiendommen. Eiendommen knyttet til Austrått, eller mer presist knyttet til Herren til Austrått, var antagelig på sitt største under Fru Inger og under hennes etterkommere, som Jens Bjelke. Etter Jens Bjelke ble godset delt mellom hans 8 barn.
For Jens Bjelkes vedkommende finnes flere fremstillinger av hans eiendommers utstrekning, alle basert på Bjelkes jordebøker. Eiendommene var på dette tidspunktet trolig på sitt største; Jens Bjelke forvaltet på det tidspunktet arven etter sin mor fru Margrethe Thott, som hadde hatt Tønnøl som enkesete. Denne arven ble delt mellom to arvinger i 1640-årene. I 1651 måtte Bjelke pantsette Holla. Han hadde tidligere hatt eiendommer andre steder, som Hatteberg og Mel i Sunnhordland, og gårder i andre deler av landet.
Til sammen beregnet Bjelke selv at dette utgjorde 1 438 tønner hartkorn.
I en sammenstilling av adelens jordebøker fra 1639 står 56 adelsmenn, med et samlet jordegods på 9 605 tønner hartkorn. Av dette eide Jens Bjelke den gang 12 %, tilsvarende 1 124 tønner. Bjelke var suverent rikest; neste mann på lista var stattholder Christoffer Urne med et jordsgods tilsvarende 558 tønner.
Til Austrått. Av de 83 gårdene som lå til Austrått i Jens Bjelkes opptegnelse lå de aller fleste i datidens Ørland prestegjeld (Ørland, Bjugn og Stjørna). 5 lå i Jøssund, 5 i Åfjord, 5 i Roan og 1 i Stoksund.
363 Padua
363 Padua er en hovedbelteasteroide og et medlem av asteroidefamilien Lydia. Den ble oppdaga den 17. mars 1893 av Auguste Charlois fra Observatoire de Nice i Nice. Den er oppkalt etter den italienske byen Padova.
Austråttborgen
Bygningen
Borgen har vært gjennom flere bygge- og omformingsstadier i løpet av de kanskje 800 år den har eksistert. De av eierne som særlig antas å ha satt sitt preg på Austrått er Ingerd Ottesdatter, kansler Ove Bjelke, lagmann Abraham Dreyer, slekten Holtermann og godseier Johannes Heftye. Borgen er siden helt bygget rundt en kirke som antas å være eldre enn resten av steinbygningen. Forut for denne steinkirken fra ca. 1150 til 1210 må det antagelig ha stått et gudshus av tre her i ca. 150 år. Kirken fikk senere nytt interiør i barokk stil, men flere skulpturer helt tilbake fra 1200-tallet er bevart. Borgens sentraltårn var i sin tid kirkens vestlige tårn.
De bygningene som fremdeles står, sammenbygget med sperremurene til et hele, utgjør bare en del av det tidligere anlegget.
I dag er det bare representasjonsenhetene av herregården som er bevart, men bygninger som ivaretok eiendommens økonomi er fjernet, trolig på slutten av 1800-tallet. Noen økonomirom finnes også i nedre bordgård. Både nord og vest for dagens hovedbygg fantes det bolighus og driftsbygninger, jf. tegningen fra 1857.
Borgen (og hovedporten) er bygget i renessansestil, men utsmykningen er barokk. Våpenskjoldene til Ove Bjelke og hans to første hustruer er preget i kleberstein over porten, og ned langs sidene finnes skjoldene fra flere generasjoner av formødre.
Bygningen er utpreget symmetrisk, det er 33 meter fra foten av hovedtrappen til tårnet, og 33 meter fra foten av hovedtrappen til hovedporten.
Kapellet og dets inventar
Kapellet, med sine merkbart tykkere murer, utgjør høyre fløy av hovedbygningen. Før det ble lagt inn en sal i annen etasje, var det om lag 13 meter opp til mønet. I vestenden fantes det smalere tårnet som i dag er sentralaksen i hovedbygningen. Dagens lave himling i kapellet skriver seg fra den ombyggingen som ble gjennomført på 1600-tallet. I tårnet kan det tidligere ha vært et privat kapell for slottsherren i etasjen over grunnplanet. Bak i kapellet står en skillevegg, trolig oppført som kor-skranke ca. 1620, men senere flyttet bakover i kirken. Kapellets benker har utskårede vanger, og én av benkedørene er bevart.
Altertavlen i 1650-tallets barokkstil er malt og skåret ut av anonyme kunstnere. Maleriet viser korsfestelsen, mens de utskårede englene på rammen viser fram pasjonsredskaper som nagler og tornekrone. Nederst på altertavlen, under bildet, er Bjelkes, Juuls og Lindenows våpenskjold utskåret. Kalk og alterdisk i sølv fra 1655 er bevart på Austrått. En messehagel fra 1662 er bevart i Vitenskapsmuseets kirkesamling. Den utskårede prekestolen er fra tidlig 1600-tall.