cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
POSIX
Navn
Opprinnelig refererte navnet POSIX til IEEE Std 1003.1-1988, som ble publisert 1. januar 1988. POSIX-standardene er formelt betegnet som IEEE 1003 og det internasjonale standardnavnet er ISO/IEC 9945.
Offentlig elektronisk postjournal
Offentlig elektronisk postjournal (OEP) var en søketjeneste for norske statlige virksomheters postlister. OEP inneholdt søkbar oversikt over inn- og utgående post og journalførte interne dokumenter fra de fleste departementer, direktorater og tilsyn i Norge. Man kunne kreve innsyn i dokumentene ved å legge dokumentene i en «handlekurv» for så å sende en bestilling om å få tilsendt dokumentene (omtales ofte som «begjære innsyn» på kansellispråk). Bestillingen gikk da til etaten som hadde journalført saken. Retten til innsyn i brevene og dokumentene er hjemlet i offentlighetsloven. OEP hadde som formål å gjøre offentlige dokumenter lettere tilgjengelig og for å senke terskelen for å kreve innsyn.
POSIX
Navn
Standardene utgikk fra et prosjekt som begynte omkring 1985. GNU-prosjektets leder Richard Stallman, som var medlem av IEEE Computer Society's Portable Applications Standards Committee (PASC) på 1980-tallet, foreslo navnet POSIX (Portable Operating System Interface) overfor PASC i stedet for det tidligere navnet IEEE-IX. Komitéen fant det lettere å uttale og huske, og adopterte derfor navnet.
Offentlig elektronisk postjournal
Dokument som det bestilles innsyn i ble tilsendt som PDF-fil på e-post eller på papir. Siden bestilte dokumenter ikke blir lagt ut på nett, førte det til at hvis samme dokument ble bestilt av flere personer ble forespørselen behandlet på nytt hver gang. Det var heller ingen sjekk for om dokumentet som det søktes innsyn i allerede var lagt ut på nett, siden organisasjonenes nettsider, OEP og saksbehandlingssystemene var separate systemer. OEP hadde ikke støtte for å abonnere på søkeresultater (via e-postvarsel eller RSS), noe som førte til at journalister og andre som er hyppige brukere av OEP måtte nettsøke jevnlig hvis de ikke benyttet medieovervåkningsverktøy.
POSIX
Versjoner
POSIX-standarden har blitt revidert og utvidet flere ganger.
Offentlig elektronisk postjournal
Av personvernmessige grunner skal det ikke være mulig å søke på personnavn etter tolv måneder. Det var store forskjeller mellom etater i hvor stor del av dokumenter i OEP som var unntatt offentlighet. Organisasjoner som Norges forskningsråd, Husbanken og Garantiinstituttet for eksportkreditt unntar de fleste dokumenter fra innsyn, mens organisasjoner som Medietilsynet og Utlendingsnemnda unntar nesten ingen.
Tito Tolin
Tito Tolin (født 28. oktober 1935) er en italiensk tidligere skihopper som representerte Sport Union Asiago Ski. Han ble nummer 33 i OL i Cortina d'Ampezzo i 1956, og var flaggbærer for Italia under åpningsseremonien. Samme år ble han italiensk mester i skihopping.
POSIX
Versjoner
Før 1997 ble POSIX utviklet av IEEE og Open Group, og standardisert av ISO/IEC/IEEE 9945. I 1997 ble arbeidet overtatt av Austin Group, en arbeidsgruppe som er tilknyttet de nevnte standardorganisasjoner. Austin Group publiserer i dag nye revisjoner som en del av Single UNIX Specification, før de godkjennes av ISO som en POSIX-revisjon.
Offentlig elektronisk postjournal
Datasystemet som OEP ble utviklet i er åpen kildekode. Løsningen ble utviklet av det norske selskapet Machina AS, mens det var Direktoratet for forvaltning og IKT som administrerte OEP.
OEP ble erstattet av eInnsyn i februar 2018. Denne tjenesten ble testet i 2017 ut på Oslo kommunes dokumenter.
Historikk
Offentlig elektronisk postjournal ble lansert av Fornyings-, administrasjons-, og kirkeminister Rigmor Aaserud 18. mai 2010. Opprinnelig skulle løsningen settes i drift 1. januar 2008. I løpet av det første året ble det formidlet mer enn 120 000 innsynskrav gjennom OEP.
OEP ble tildelt pris for beste praksis i European Public Service Awards i 2011. Prisen blir delt ut av European Institute for Public Administration.
Republikken Ingusjetias flagg
Ingusjetias flagg består av en hvit duk med smale grønne striper langs øvre og nedre kant. I midten står et rødt solsymbol. Den grønne fargen symboliserer islam, den religion ingusjetene tradisjonelt har bekjent seg til. Hvitt skal stå for den guddommelig renhet i nasjonens tanker og anskuelser. Solsymbolet er rødt til minne om ingusjetenes kamp for sin egen eksistens og for hjemlandet. Flagget ble opprinnelig tegnet av Khusen Barakhojev. Det har gjennomgått en del variasjon med hensyn til utformingen av solsymbolet.
Flagget ble innført 15. juli 1994.
Vasai-Virar
Vasai-Virar (marathi: ) er en by i den indiske delstaten Maharashtra beliggende vest i India. Byen tilhører disktriket Thane. Delstatens myndigheter har besluttet å slå sammen fire tidligere byer med 53 nærliggende byer og samhold, som tilsammen skal utgjøre den kommunale enheten Vasai-Virar Municipal Corporation. En offentliggjørelse om dette gikk ut den 3. juli 2009. Den sammenlagte innbyggertallet for de enheter som nå er Vasai-Virar gikk opp til ca. 700 000 innbyggere hvis man ser på den siste offisielle folketellingen som ble gjennomført i 2001. Man kommer også til å vurdere å inkludere elleve nye byer som tilsammen skal inneholde cirka 35 000 innbyggere i 2001. Byens myndigheter er planlagt å legges til byen Virar som ligger ca. 6 mil nord for Mumbai.
De fire byene som inngår i Vasai-Virar (med innbyggertall fra 2001) er: Nalasopara (184 538), Navghar-Manikpur (116 723), Vasai (49 337) og Virar (118 928). Deretter inngår flere mindre byer og noen urbane områder som, som Gokhivare (20 075), Kopharad (5 276), Sandor (8 336) og Waliv (15 388).
Mange protester har blitt gjort over stiftelsen av byen, da mange i de berørte byene frykter at de kommer til å påvirkes negativt av den økende urbaniseringen i området som er forventet av sammelslåingen. De fleste av byene motsatte seg til ansluttningen til Vasai-Virar ved et møte den 21. september 2006, men sammenslåingen har blitt gjennomført tross dette.
Kleopatra (alkymist)
Kleopatra var en egyptisk alkymist som virket i Alexandria på i det 3. eller 4. århundre. Hennes fulle navn er ikke kjent, men hun er ikke samme person som den mer kjente dronning Kleopatra VII. Kleopatra var et vanlig navn i Egypt på denne tiden, men navnet kan også være et pseudonym.
Kleopatra er blant de eldste alkymistene vi kjenner til. Hun levde før Zosimos av Panopolis, og kan ha vært blant grunnleggerne av disiplinen. Hun er nevnt med stor respekt i det arabiske leksikonet Kitāb al-Fihrist fra 998, og alkymisten Michael Maier skriver i et verk utgitt i 1617 at det var fire kvinner som kjente til hvordan en kunne lage De vises stein: Kleopatra, Maria fra Alexandria, Medera og Taphnutia.
Kleopatras kanskje mest kjente verk er Chrysopoeia, om forvandlingen av materie til gull. Kleopatra arbeidet ut fra alkymistenes hypotese om at all materie er av samme natur og kan transformeres mellom ulike former. De tidlige egyptiske alkymistene er kjent for å ha lagt de første grunnsteinene for det som mange århundrer senere skulle bli til den moderne kjemien, og blant Kleoptras arbeider finner vi arbeider om mål og vekt, og beskrivelser av smelteovner og destillasjon. Det er ikke klart hvem som oppfant destillasjonskolben, men det kan ha vært Kleopatra.
Kleopatras Chrysopoeia
Kleopatra og andre tidlige alkymister uttrykte sjeldent noe med ord som i stedet kunne fremstilles ved hjelp av symboler, og de fire diagrammene under fra Kleopatras Chrysopoeia er gode eksempler på det. Diagrammene stammer fra en reproduksjon av Marcellin Berthelot basert på en gresk transkribsjon av St. Mark fra det tiende århundre.
London Luton lufthavn
London Luton Airport tidligere kalt Luton International Airport er en flyplass i Luton, omkring 50 km nord for London. Den er den fjerde største flyplassen som betjener London etter Heathrow, Gatwick og Stansted.
Historie
Den første flyplassen på stedet ble åpnet 16. juli 1938 av ministeren for lufttrafikk, Kingsley Wood. Under andre verdenskrig ble den brukt som base for jagerfly fra Royal Air Force.
Etter krigen ble området gitt tilbake til distriktsrådet, som valgte å fortsette driften på kommersiell basis. Flere charterselskaper tok den i bruk, blant annet Euravia (senere Britannia Airways) og Monarch Airlines. I 1972 var den landets mest innbringende flyplass. I august 1974 fikk den seg en økonomisk knekk fra Clarksons, en av de største turoperatørene, gikk konkurs.
I de neste femten årene foregikk det stadige ombygninger, hvorav den største var åpningen av en ny internasjonal terminal i 1985. På det tidspunkt hadde Ryanair begynt flyvninger til Irland. I 1990 fikk den sitt nåværende navn fordi man så at det var potensial for å få mer trafikk dersom flere tilreisende innså at flyplassen ligger nær London. I 1991 flyttet Ryanair sin base til Stansted, hvilket igjen førte til en nedgangsperiode. Mot slutten av 1990-årene ble dette reversert, da Airtours begynte med charterflyvninger fra Luton og lavprisselskapene Debonair og easyJet valgte å ta den i bruk. Sistnevnte selskap valgte Luton som sin hovedbase.
For å gjøre reisen mellom London og flyplassen enklere, og dermed gjøre flyplassen mer attraktiv, har det blitt bygget en ny jernbanestasjon, Luton Airport Parkway. Det går tog til St. Pancras stasjon i London, nordover på Midland Main Line og på Thameslinks rute til Bedford i nord og St. Albans, London, Wimbledon, Sutton, Gatwick og Brighton i sør. Det er en gratis busstjeneste mellom denne stasjonen og flyplassen.
I juli 2005 åpnet et stort påbygg til terminalbygningen. Samme år kom antallet passasjerer pr. år opp i over åtte millioner.
Rukia
Rukia er en slekt med sangfugler (Passeri) som inngår i brillefuglfamilien (Zosteropidae). Dette er spurvefugler (Passeriformes), som er endemiske for øygruppen Karolinene i Mikronesia, nordøst for Ny-Guinea i det vestlige Stillehavet. Slekten omhandler kun to arter, som begge har status som monotypiske.
Inndeling
Inndelingen følger i hovedsak IOC version 11.1, men med noen justeringer i henhold til kommende rettelser i IOC version 11.2. Norske navn på artene følger Norske navn på verdens fugler og er i henhold til Syvertsen et al, (2020).
Eiker Arkiv
Eiker Arkiv er et lokalhistorisk arkiv for kommunene Øvre og Nedre Eiker, med en avdeling i hver kommune. Det ble etablert 1. januar 2003 og er et samarbeid mellom kommunenes bibliotek og Eiker Historielag. Nedre Eikers avdeling befinner seg på Solbergelva, i Solberg Spinderis Kanselli, mens det på Øvre Eiker befinner seg ved biblioteket i rådhuset i Hokksund. Fra det ble etablert har Eiker Arkiv vært medlem av Landslaget for Lokal- og Privatarkiv, og det er dessuten med i nettverkssamarbeidet for privatarkiv i Buskerud og Vestfold. Det er stort sett et dugnadsprosjekt, men med en kommunalt lønnet deltidsansatt leder for hver avdeling.
Formål og arbeidsområder
Arkivet oppbevarer og registrerer ulike typer lokalhistorisk dokumentasjon, for eksempel arkiv etter bedrifter og organisasjoner, fotografier, film, lydbånd, avisutklipp. Eiker Arkiv arbeider også med registrering av faste kulturminner og museale gjenstander samt digitalisering av denne dokumentasjonen. Resultatene gjøres tilgjengelig på arkivets nettsted, eiker.org. Videre bidrar arkivet til nettstedet Historieboka og lokalhistoriewiki. I regi av Eiker Arkiv arrangerer frivillige også ekskursjoner, holder foredrag og driver med forskning. I flere av kommunenes tettsteder har dessuten registreringsgrupper blitt opprettet.
Historie
Arkivet ble opprettet etter at flere lokale aktører i lengre tid hadde samlet lokalhistorisk dokumentasjon, noe som kulminerte i et registreringsprosjekt som kartla det innsamlede i løpet av årene 2000 – 2002. Mens registreringen pågikk ble lokale grupper for fortsatt innsamling av slik dokumentasjon opprettet. Bilderegistreringsprosjektene Solbergelva i Bilder og Sameia Fotoarkiv stod sentralt i prosjektet som fra 2003 er videreføret av Eiker Arkiv.
Katie.com
Katie.com er en selvbiografisk bok som beskriver hvordan forfatteren Katie Tarbox da hun var 14 år gammel ble forfulgt og nesten misbrukt av Frank Kufrovich, en pedofil og seksualforbryter, som hun møtte på internett. Hennes bok var kontroversiell blant annet for de juridiske problemene den reiste. Boken ble publisert i 2000.
Handling
Etterhvert som hun blir bedre kjent med ham, vil han møte henne og det viser seg at Mark er en helt annen person som ville helt andre ting enn det han sa.
Hyundai Kona
Navnet kommer av området Kona på den ulendte vestkysten på Hawaii, der de siden 1978 har arrangert triathlonet "Ironman". Over 6 000 nordmenn ventet i kø på Kona.
Den selges som Hyundai Kauai som også er en øy på Hawaii og som Hyundai Encino i Kina. Men den bygges i hjemlandet Sør-Korea i byen Ulsan. Fra 2020 bygges den også i Nošovice, Tsjekkia.
Kona kom først med bensinmotor på 1,0 liter (manuelt gir) eller 1,6 liter (automatisk gir), samt et 361 liter bagasjerom.
Utgaven electric har bare 332 liter bagasjeplass, to motorstørrelser (135 og 204 hk), 64 kW batteri (480 km rekkevidde, WLTP), men ingen firehjulsdrift. Den første electric ankom Norge den 6. august 2018. thumb|Kona bakfra thumb|Den elektriske Kona
De fikk litt endret utseende med lukket grill i 2021, og en prisnedgang på den enkleste kona til 300 000 kroner.
Maol Íosa V
Maol Íosa V av Strathearn (også kjent som Maol Íosa av Orknøyene) var den siste fra den innfødte gæliske familien av mormaer for Strathearn. Han styrte Strathearn som mormaer (jarl) mellom 1330 og 1334, og som jarl av Orknøyene mellom 1331 og 1350.
Maol Íosas liv startet svært løfterikt. Etter at hans far Maol Íosa IV døde i 1329 arvet han Strathearn. I 1330 arvet han det norrøne jarldømmet Orknøyene, hvor mormaerdømmet Caithness på det skotske fastlandet var en del av, gjennom sin bestemors mor, jarl Gilbert Is datter Maud som hadde vært gift med Maol Íosa II.
Maol Íosas nedtur kom som et resultat av Edvard Balliols voldsomme angrep som fulgte etter at den store kong Robert Bruce døde i 1329. Maol Íosa valgte å stille seg på samme side som Edvard Balliol og med engelskmennene, og han kjempet for Balliol i slaget ved Halidon Hill. Han fikk liten glede av denne støtten. Balliols lojalitet var ikke stor og som valgte å gi mormaerdømmet til John de Warenne, 8. jarl av Surrey.
Da kong David II igjen kom tilbake til makten ble Maol Íosa tilgitt, men han fikk ikke sitt mormaerdømme tilbake. Isteden ble det gitt til Maurice de Moravia. Maol Íosa benyttet resten av sitt liv på å forsøke å komme tilbake til fordums makt, men forgjeves.
FC 08 Homburg
FC Homburg er en tysk fotballklubb fra Homberg-kvarteret i Duisburg i Nordrhein-Westfalen. Klubben ble dannet i juli 1969 gjennom fusjonen av Homberger Spielverein og Sportvereinigung 89/19 Hochheide.
Haig Avenue
Haig Avenue er et fotballstadion i Southport, i Nordvest-England. Dette er hjemmebanen til laget Southport FC. Haig Avenue har vært hjemmebanen til Southport FC siden 1905. Banens mål er på 105 x 71 meter. Kapasiteten er på 6 008, der 1 844 er sitteplasser. Tilskuerrekorden er på 20 010 tilskuere. Det er ca. 2,5 km fra jernbanestasjonen i Southport til Haig Avenue.
Den 10. september 2012 kjøpte jernbaneselskapet Merseyrail rettighetene til navnet på stadionet og det offisielle navnet er The Merseyrail Community Stadium
Liste over norske jazzklubber
Dette er en alfabetisk liste over norske jazzklubber
Katrin Meißner
Katrin Meißner (født 17. januar 1973 i Berlin) er en tidligere østtysk svømmer som under sommer-OL 1988 i Seoul, Sør-Koreavar med på å vinne gullmedalje på 4x100 m medley og 4x100 m frisvømming stafett, for Øst-Tyskland. I tillegg vant hun en individuell bronsemedalje på 50 m frisvømming. Hun har også en gullmedalje og fem sølvmedaljer fra kortbane- og langbane-VM, samt fem gullmedaljer og fire sølvmedaljer fra kortbane- og langbane-EM.
Semelholstinden
Semelholstinden er et fjell ved Visbrean øverst i Visdalen i Lom kommune i Innlandet. Det har en høyde på 2 147 meter over havet og er det 91. høyeste fjellet i landet.
Heinrich Wilhelm von Huth
Heinrich Wilhelm von Huth (født 17. august 1717 i Costewitz ved Pegau, død 6. mai 1806 i København), var en saksisk ingeniøroffiser i dansk-norsk tjeneste fra 1766, fra 1772 general og sjef for artilleriet, og fra 1784 statsminister.
Militær karriere
Han underviste Prins Karl von Hessen-Kassel i militærvitenskap og fulgte prinsen til København i 1765 som dennes nære rådgiver og høyre hånd. Von Huth gikk i dansk-norsk tjeneste og ble i 1766 utnevnt til generalløytnant og sjef for artilleriet og ingeniørkorpset. Han ble også medlem av «Det høye krigsråd» og generaldirektør både for det statlige bygnings- og veivesen. Etter en omorganisering reiste han tilbake til Hanau, men ble kalt tilbake til Danmark av Johann Friedrich Struensee og utnevnt til sjef for artillerikorpset og ingeniørkorpset. Struensees fall i 1772 fikk ingen følger for von Huth, som tvertimot ble forfremmet til general av infanteriet.
Von Huth gjorde mye for å forbedre artilleriet og ingeniørkorpset, både organisatorisk og teknisk, og sørget for at offisersutdannelsen ved artillerikadettinstituttet ble styrket, blant annet ved at militær dyktighet ble vektlagt fremfor rang. Hans etterfølger som sjef for ingeniørkorpset og leder for Norges militære oppmåling var generalmajor Hans Christopher Gedde, som hadde vært kommandant i Fredrikstad.
Worksop
Worksop er en markedsby i Nottinghamshire i distriktet Bassetlaw i England. Distriktet er hovedsakelig ruralt i det nordvestlige Nottinghamshire.
Heinrich Wilhelm von Huth
I Norge
Da det i 1772 oppsto frykt for et svensk innfall i Norge, ble han beordret dit som øverstkommanderende for den norske hær, men ble erstattet av Prins Karl von Hessen-Kassel samme år. Som øverstkommanderende arbeidet han energisk for å utbygge og forsterke de norske festningene, og dette bidro til å avverge en mulig krig med Sverige. Han foresatte å virke i Norge i flere år etter sin fratredelse som øverstkommanderende. I 1780-årene var han med å styrke Fredrikstad festnings forsvars kapasitet. Han satte i 1773 i gang de omfattende landmålingsprosjektene som ble forløperen for Norges geografiske oppmåling, nå Kartverket. Kartleggingen av Norge ledet han personlig til 1805. Oppmålingene hadde i utgangspunktet rent militære formål, og det ble derfor konsentrert til områdene mellom Glomma og svenskegrensen.
Worksop
I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 41 820 innbyggere.
Det lokale fotballaget heter Worksop Town FC.
Heinrich Wilhelm von Huth
Statsminister
Tilbake i Danmark ble han nært knyttet til kronprins Frederik, som i 1781 ble myndig, 13 år gammel. Kronprinsen søkte von Huths støtte til statskuppet han gjennomførte i 1784 for overta regjeringsmakten etter enkedronning Juliane Marie og hennes sønn, arveprins Frederik. Ove Høegh-Guldberg ble avsatt, og von Huth ble hans etterfølger som statsminister. Denne stillingen innehadde han til sin død. Men han var først og fremst opptatt av militære spørsmål, og blandet seg lite inn i andre statssaker. Etter 1796 deltok han ikke lenger i statsrådets møter, men beholdt tittelen. Han fortsatte derimot arbeidet som sjef for artilleriet og ingeniørkorpset.
Argulus matuii
Argulus matuii er en art av fiskelus. Dette er en type krepsdyr som lever som parasitter på større dyr, i regelen fisk. Arten ble beskrevet i 1938.
Heinrich Wilhelm von Huth
Biografiske data
Von Huth var gift med den tyskfødte Charlotte Sophie Wagner (1745–1795) og fikk med henne en datter og en sønn, Carl Wilhelm von Huth, som også ble offiser.
Argulus matuii
Anatomien er særegen, kroppen er sammenklemt og et stort skjold dekker det meste av den, men på undersiden er kroppens ledd og anatomi godt synlig. Inndelingen i hode, kropp (thorax) og bakkropp (abdomen) er tydelig. Arten er mellomstor, den er noen mm lange. Øynene er store tydelige, og de har også et naupilus-øye. Begge antenne-parene er omdannet til haker som holder fiskelusen fast i vertsdyret.
Heinrich Wilhelm von Huth
Biografiske data
Selv etter lang dansk tjeneste lærte von Huth aldri å snakke eller skrive dansk. Men siden han selv ville sette seg inn i alle forslag og utredninger, måtte disse alltid skrives både på dansk og tysk. I 1798 ble han rammet av en alvorlig sykdom som svekket ham fysisk, men han forble åndsfrisk til det siste.
Etter sin død 6. mai 1806 ble han som en æresbevisning «husket i 8 dager» av hærens offiserer, som bar sørgeflor om armen. Sammen med sin hustru er von Huth stedt til hvile i gravkapellet i den tyskspråklige Sankt Petri kirke i København.
Ford Fiesta
Ford Fiesta er en bilmodell i supermini-klassen produsert av den amerikanske bilprodusenten Ford som bygges i Europa, Brasil, Argentina, Mexico, Venezuela, Kina, India og Sør-Afrika. Modellen selges over hele verden, inkludert Japan og Australasia, og har også blitt solgt i Nord-Amerika i en periode. Fiesta er en av Fords mest suksessfulle biler, og er solgt i over ti millioner eksemplarer siden introduksjonen i 1976, i åtte ulike generasjoner.
Historie
Tidlig på 1970-tallet var det europeiske markedet i økende grad interessert i såkalte supermini-biler. Selv Fords minste modell, Escort, ble stor sammenliknet med de stadig mindre modellene konkurrentene lanserte, som Fiat 127 og Renault 5. Effekten av oljekrisen i 1973 sørget også for å øke etterspørselen etter mindre biler. BMC (som senere hadde blitt til British Leyland) hadde lansert sin Mini i 1959, mens Rootes Group hadde lansert den ikke fullt så suksessfulle Hillman Imp i 1963, men tidene hadde forandret seg, og kundene som var ute etter mindre biler ville nå ha praktiske hatchbackmodeller i stedet for konvensjonelle sedanutgaver. Vauxhall hadde også kastet seg inn i kampen med sin Chevette, en tredørs hatchbackmodell lansert tidlig i 1975.
Ford trengte en liten modell som kunne konkurrere i dette stadig større markedet. Etter en rekke forsøk og undersøkelser ble et prosjekt kalt «Bobcat» opprettet, og en prototype ble påbegynt. De opprinnelige planene for «Bobcat»-prosjektet uttrykte et ønske om en bil som skulle koste 100 amerikanske dollar mindre å produsere enn Escort. Blant navneforslagene til den nye bilen var Amigo, Bambi, Bebe, Bravo, Bolero, Cherie, Tempo, Chico, Fiesta, Forito, Metro, Pony og Sierra. Til tross for flere stemmer for «Bravo» skar Henry Ford II personlig gjennom og bestemte at bilen skulle hete «Fiesta», mens navnet «Sierra» ble benyttet på erstatteren for Cortina i 1982. Ironisk nok ble navnet «Metro» benyttet av konkurrenten British Leyland på Austin Metro, som størrelsesmessig liknet på Fiesta, i 1980.
Navnet «Fiesta» tilhørte General Motors, men ble gitt gratis til Ford for bruk på deres nye bil i B-segmentet, og etter mange år med spekulasjoner i pressen omkring Fords nye modell ble den lansert sent i 1975.
Mk1 (1976–1983)
Mekanisk sett var Ford Fiesta tradisjonell, med en firetrinns manuell girkasse montert til en ny utgave av Fords Kent-motor med overliggende ventiler, kalt «Valencia» etter den nye fabrikken som skulle bygge bilen. Fords fabrikker i Dagenham, England og Köln, Tyskland ble også benyttet for å produsere Fiesta. For å kutte kostnader og øke hastigheten på utviklingen ble mange modifiserte motorer ment for Fiesta testet i Fiat 127.
Metactenistes
Utseende
Små, brune køllebiller. Hodet er omtrent så langt som bredt, fasettøynene er middelsstore og rundet utstående. Antennene er lange og kraftige, lett kølleformede med et langt, ytterste ledd. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så langt som bredt, vanligvis bredest foran midten. Dekkvingene er runde i omriss, mye bredere enn brystskjoldet. De to fire bakerste bakkroppsleddene stikker ut bak dekkvingene. Beina er ofte forholdsvis lange og kraftige, gjerne med fortykkede lår.
Levevis
De voksne billene finnes gjerne i råtnende plantemateriale, som kompost, løvstrø, under bark eller lignende. De fleste lever sannsynligvis av midd og andre små leddyr. Denne slekten er knyttet til maur.
Utbredelse
Slekten er utbredt i Nord-Afrika.
Ford Fiesta
Mk1 (1976–1983)
Ved lanseringen var Fiesta den andre engelskbygde hatchback-utgaven, etter Vauxhall Chevette, og den ble en svært stor suksess allerede fra lanseringen. Fiesta nummer én million ble produsert allerede den 9. januar 1979, og var tilgjengelig i en rekke utgaver med 957 ccm, 1,1 l eller 1,3 l motorer samt Base, Popular, L, GL (fra 1978), Ghia og S-utstyrsnivåer, samt som varebil. Den amerikanske utgaven ble bygget i Tyskland, men var annerledes fra den europeiske utgaven og ble solgt i Base, Decor, Sport og Ghia-utstyrsnivåer. Alle amerikanske utgaver ble utstyrt med den kraftigere 1,6 liters Kent-motoren, større støtfangere, sidemarkeringslys, runde hovedlykter og luftkondisjonering som ekstrautstyr, noe som ikke var tilgjengelig i Europa. Ford Escort erstattet Fiesta i USA i 1981.
En sportsligere versjon, 1,3 Supersport, ble introdusert i Europa i 1980, sannsynligvis for å teste markedet for den liknende XR2 som ble introdusert et år senere, utstyrt med en 1,6 liters versjon av samme motor. Bilen fikk sort plast både utvendig og innvendig og et sportslig design, og de små, firkantede frontlyktene ble erstattet med større runde lykter. Dette sørget også for at blinklysene foran ble flyttet til støtfangeren.
Fiesta Cabriolet
Karosseribyggeren Crayford bygget «Fiesta Fly» i 1982, en cabrioletutgave av Fiesta 1300 Ghia, i totalt 15 eksemplarer. Året etter ble cabrioletutgaven bygget på den kraftigere Fiesta 1600 XR2, og ytterligere syv biler ble bygget.
Mk2 (1983–1989)
Fiesta Mk2 ble introdusert høsten 1983, og karosseriet var svært likt forgjengeren, med en mer aerodynamisk front og et oppdatert interiør. Motoren på 1,3 liter ble droppet, og for første gang ble en dieselutgave produsert med en 1,6 liters motor hentet fra Escort. XR2-modellen ble oppdatert med mer utvendig styling, og en 1,6-liters motor hentet fra Escort XR3 samt femtrinns girkasse. I 1987 fikk Fiesta en CVT-girkasse på modellene med 1,1 liters motor.
Mk3 (1989–1997)
Introduksjonen av tredje generasjon Fiesta, kodenavn «BE-13», styrket Fiestas popularitet, spesielt takket være en ny utgave med fem dører. Denne modellen skulle bli den lengstlevende Fiesta-generasjonen, og ble totalt produsert i en lang rekke ulike utstyrsnivåer i løpet av produksjonsperioden. En varebil basert på Fiesta, Ford Courier, ble introdusert i 1991.
Motorer med direkte innsprøytning ble tilgjengelig i 1991, og i 1994 fikk modellen sin første store ansiktsløftning, hvor blant annet kollisjonspute for fører ble standardutstyr på alle modeller. Det ble også gjennomført store strukturelle endringer for å forbedre sikkerheten, og en ny startsperre ble montert på bensindrevne utgaver.
Mk4 (1995–1999)
Fjerde generasjon, kodenavn «BE91», ble lansert i 1995 og var i bunn og grunn kun et nytt karosseri bygget på plattformen fra forrige generasjon, selv om de fleste komponentene også var endret, blant annet et nytt understell som sørget for at Fiesta var blant bilene med best kjøreegenskaper i sin klasse. Bilen delte produksjonslinje og design med Mazda 121, som solgte i et langt lavere antall.
Den tyskbygde Ford Puma delte plattform med Fiesta.
Mk5 (1999–2002)
I 1999 fikk Fiesta en lettere ansiktsløftning som skulle gi bilen Fords nye New Egde-look, med en Focus-inspirert front, nye støtfangere og nye felger. Mk5 var siste generasjon bygget på Dagenham-fabrikken i England, og det interne kodenavnet var fortsatt BE91.
Bilen var også basis for Ford Ikon, kodenavn «C195», som var en firedørs sedan utviklet for det indiske markedet, hvord Ford nå produserte biler i samarbeid med Mahindra. Ikon ble også introdusert i andre utviklingsland, som Brasil (hvor den er kjent som Fiesta Sedan), Sør-Afrika, Mexico og Kina, hvor man foretrekker sedaner fremfor hatchbacker.
Mk6 (2002–2008)
I 2002 ble en ny Fiesta presentert, og selv om de fleste motorene var tatt med videre fra den forrige generasjonen var dette en helt ny modell. Dette var den første generasjonen utstyrt med blokkeringsfrie bremser og kollisjonsputer for både fører og passasjer som standardutstyr. Blant motorvalgene fant man 1,25 liter, 1,3 liter, 1,4 liter, 1,6 liter og 2,0 liter, enkelte i både bensin- og dieselvarianter. I Brasil ble bilen solgt med motorer på 1,0 liter samt en spesiell versjon av 1,6-literen i en såkalt «flexifuel»-utgave som kunne gå på ulike typer drivstoff.
Ford Fiesta ST er den mest sportslige varianten, utstyrt med en 2,0-liters motor på 150 hestekrefter og en rekke visuelle endringer for å skille den fra øvrige Fiesta-modeller. I Australia ble denne utgaven solgt som «Fiesta XR4». Dette var også den første Fiesta-utgaven som ble solgt i Asia og Australasia, og erstattet dermed den Kia-baserte Festiva. I Brasil og Argentina ble en sedanutgave introdusert sent i 2004, mens en liknende sedanutgave med annen front ble lansert i India sent i 2005.
Morten Knutsen
Morten Knutsen (født 27. november 1977 i Arendal) er en fotballspiller. Knutsen var regnet som et stort talent og ble hentet fra Start til Rosenborg i 2000. Etter å ha spilt for moderklubben i 2002, ble han hentet til Odd Grenland før sesongen 2004. Han hadde spilt 58 kamper for Rosenborg, men avtalen med Start innebar at Rosenborg skulle betale en, for sin tid, stor sum når han hadde spilt 60 kamper. Han ble derfor fristilt fra kontrakten ett år før den løp ut.
Knutsen levde ikke opp til forventningene i Odd, men avgjorde UEFA-cupkampen mot Ekranas i 2004 på frispark, noe som ga ham en viss heltestatus. Han var skadet store deler av sesongen 2005. Etter 2006-sesongen ble han fristilt av klubben og vendte hjem til Arendal. Han tegnet kontrakt med den lokale klubben FK Arendal før 2007-sesongen, men ble tvunget til å legge opp før sesongen begynte på grunn av fortsatte skadeproblemer.
Karriere som spiller
(Sist oppdatert 1. januar 2007)
Fjolsvinnsmål
Fjolsvinnsmål (norrønt Fjölsvinnsmál) er et heltedikt som ikke var med i manuskriptet Codex Regius, men blir som regel tatt med i utgaver av Den eldre Edda. Fjolsvinnsmål er antagelig diktet på 1200-tallet. Diktet er eller blir betraktet som en fortsettelse av diktet Grogalder og begge diktene blir samlet kalt for Svipdagsmål.
Diktene er funnet i flere manuskripter fra 1600-tallet. I minst tre av manuskriptene finnes diktene i motsatt orden og skilt av et tredje eddadikt kalt Hyndleljod. I lang tid var man ikke oppmerksom på forbindelsen mellom diktene før Svend Grundtvig i 1854 forsto forbindelsen mellom fortellingen fortalt i Grogalder og den første halvdelen av den middelalderske nordiske balladen om Ungen Sveidal (Herr Svedendal eller Hertig Silfverdal). I 1856 oppdaget den norske forskeren Sophus Bugge at den siste delen av balladen tilsvarte fortellingen i Fjolsvinnsmål. Bugge skrev om denne forbindelsen i Forhandlinger i Videnskabs-Selskabet i Christiania i 1860, og kalte begge diktene til sammen Svipdagsmål. Senere forskere har akseptert denne tittelen.
I det første diktet lister Svipdag med støtte fra sin døde mor, volven Groa, til støtte ham i fullføre en oppgave som er gitt av hans onde stemor. I begynnelsen av Fjolsvinnsmål har Svipdag nådde fram til en borg på toppen av et fjell. Han søker kvinnen Menglad for å gifte seg med henne. Ved borgen møter han en vaktmann, Fjolsvinn, som ber ham om å forsvinne før han spør om navnet. Svipdag holder navnet skjult, men avslører det senere i diktet.
En spill med spørsmål og svar oppstår hvor Svipdag lærer at Menglad lever i borgen voktet av Fjolsvinn, og at ingen kan komme inn i borgen unntatt en: Svipdag. Han oppgir da sitt navn og porten åpner seg og Menglad møter Svipdag: «No velkomen vere du / min vilje fekk eg, / helsar-kyssen du have.»
En tolkning er at Menglad er Frøya og Svipdag representerer Odin. Dette diktet er betraktet som blant de yngste av eddadiktene, men er uansett kryptisk og en del av versene er ikke bevart i fullstendig form.
Believe Tour
Believe Tour er en turne av Justin Bieber.
Klassebevissthet
I politisk filosofi og især Marxisme refererer klassebevissthet til en samling ideer en person holder angående deres sosiale klasse eller økonomiske rang i samfunnet, klassens struktur og klasses interesser. Ifølge Karl Marx er dette en vital komponent i å starte en revolusjon som kunne «create a dictatorship of the proletariat, transforming it from a wage-earning, property-less mass into the ruling class».
Marxistisk teori
Den tyske teoretikeren Karl Marx brukte selv sjelden begrepet «klassebevissthet», men skilte mellom «klass i seg selv», definert som en kategori av mennesker med et felles forhold til produksjonsmidlene; og en «klasse for seg selv», definert som en organisert sjikt som aktivt jobber mot klassens egne interesser.
Å definere en persons sosiale klasse kan være avgjørende for å gjøre vedkommende bevisst om egne forhold. Marxister definerer klasser basert på personers forhold til produksjonsmidlene, især hvorvidt de eier kapital. Samfunnsvitere utover Marxister skiller mellom forskjellige sosiale grupper basert på inntekt, jobb eller status.
Tidlig på 1800-tallet hadde ideene om arbeiderklassen og middelklassen allerede blitt tatt i bruk i dagligtalen: «The old hereditary aristocracy, reinforced by the new gentry who owed their success to commerce, industry, and the professions, evolved into an "upper class". Its consciousness was formed in part by public schools (in the British sense where it refers to a form of private school) and Universities. The upper class tenaciously maintained control over the political system, depriving not only the working classes but the middle classes of a voice in the political process».
Georg Lukács' Historie og klassebevissthet (1923)
Klassebevissthet som beskrevet i Georg Lukács' kjente Historie og klassebevissthet (1923) står i kontrast til psykologiens idé om bevissthet, som danner grunnlaget for individuell- eller massepsykologi (se Freud eller Gustave Le Bon). Ifølge Lukács har alle sosiale klasser en bestemt klassebevissthet som kan oppnås. I motsetning til liberalismens idé om bevissthet som grunnlaget for individets frihet og sosial kontrakt er ikke klassebevissthet i Marxisme et startpunkt, men noe som kan oppnås. Det er demed ikke garantert: proletariatets klassebevissthet er et resultat av en permanent kamp for å forstå den historiske prosessens «konkrete totalitet».
Ifølge Lukács var proletariatet den første klassen som hadde muligheten til å oppnå klassebevissthet som følge av klassens posisjon som den «levende negasjonen» av kapitalisme som beskrevet i Det kommunistiske manifest. Alle de andre klassene, inkludert borgerskapet, er begrenset till en «falsk bevissthet» som hindrer dem fra å forstå det helhetlige historiebildet: istedenfor å se hvert spesifikke øyeblikk som en del av en deterministisk historisk prosess ser de historien som universal og evig. Kapitalisme blir dermed ikke sett på som en spesifikk fase i menneskets historie, men blir naturalisert og sett på som en evig del av historien. Lukács sier at denne «falske bevisstheten», som selv utgjør en ideologi, ikke simpelthen er en feil i klassisk filosofi, men en illusjon som ikke kan fordrives.
Marx beskrev det i sin teori om varefetisjisme, som Lukács fullførte med ideen om reifikasjon hvor arbeideren ble fremmedgjort for sin egen menneskelighet som et resultat av det nye livet oppnådd gjennom arbeidet. Spesialisering blir videre sett på som en karateristikk av moderne rasjonalisme, som skaper spesifikke og uavhengige domener (kunst, politikk, vitenskap og lignende). Lukács argumenterte at det man kun med et globalt perspektiv kan se samhandlingen mellom de forskjellige domenene. Han påpekte også at Immanuel Kant satte den klassiske motsetningen mellom den abstrakte form og den konkrete historien på spissen, som abstraksjonelt beskrives som irrasjonelt og kontigent. I lys av Kants ideer om rasjonalitet blir historien totalt kontigent og blir dermed ignorert. Der er kun med Georg Wilhelm Friedrich Hegels dialektikk at man kan finne samspill mellom den abstrakte form og den abstrakte ideen om konkret substans.
Selv om et medlem av borgerklassen mister sitt individuelle utsyn i et forsøk på å forstå samfunnet i sin helhet og den historiske prosessen, er vedkommende begrenset til en form for falsk bevissthet. Som et individ vil han alltid se det kollektive resultatet av individers handlinger som en form for «objective law» som personen må underkaste seg (i liberalisme ser man den usynlige hånd i dette kollektive resultatet, som gjør kapitalisme til det beste i alle mulige verdener). Til sammenligning ville proletariatet ifølge Lukács være den første klassen noensinne med muligheten til å oppnå ekte klassebevissthet, og oppnå ekte kunnskap om helheten av den historiske prosess.
Proletariatet sammenlignes med Hegels Weltgeist («verdensånden»), som oppnår historie gjennom Volksgeist («folkesjelen»): den idealistiske ideen om en abstrakt sjel som driver historien fremover mot fornuftens list blir erstattet av en materialistisk idé som ikke er basert på mytiske ånder, men på en konkret «identical subject-object of history»: proletariatet. Proletariat er både "objektet" i historien, skapt av samfunnsorganisasjonen under kapitalisme; men er også subjektet i historien, da verden blir formet av proletariatets arbeid. Kunnskap om sin situasjon og selvet blir dermed også kunnskap om virkeligheten og den historiske prosessen. Proletariatets klassebevissthet er ikke umiddelbar; den må ikke misforstås som bevissthet om ens fremtid og kollektive interesser, som er motsatt personlige, umiddelbare interesser.
Det er kun proletariatet som kan forstå at de såkalte «eternal laws of economics» egentlig ikke er mer enn den historiske formen for de sosiale og økonomiske prosessene i et kapitalistisk samfunn. Ettersom at disse «lovene» er resultatet av kollektiv handling av individer, og dermed er skapt av samfunnet, mener Marx og Lukács at dette også betydde at de kunne endres. Alle forsøk på å endre de såkalte «lovene» for kapitalisme til universale prinsipper som er gyldige gjennom tid og sted, blir av Lukács kritisert som en form for falsk bevissthet.
Kritikk
Økonomikeren Ludwig von Mises argumenterte at «Marx confus[ed] the notions of caste and class». Mises anerkjente at klassebevissthet og klassekamp var gyldige konsepter i noen situasjoner hvor rigide sosiale kaster eksisterte, som da slaveri var lovlig og slaver dermed hadde et felles motiv for å komme seg ut av sin situasjon, som var vanskeligstilt overfor andre kaster, men ifølge Mises «no such conflicts are present in a society in which all citizens are equal before the law. [...] No logical objection can be advanced against distinguishing various classes among the members of such a society. Any classification is logically permissible, however arbitrarily the mark of distinction may be chosen. But it is nonsensical to classify the members of a capitalistic society according to their position in the framework of the social division of labor and then to identify these classes with the castes of a status society». Murray Rothbard argumenterte at Marx' forsøk på å male arbeiderne og kapitalistene som to monolitiske grupper var feilaktige da arbeidere og kapitalister ofte konkurrerte innad sine grupperinger, som kapitalistiske entreprenører som konkurrerte mot hverandre eller arbeidere som konkurrerte med innvandrere. Rothbard argumenterte at dersom der er en konstant konflikt mellom medlemmer av samme klasse, så er det absurd å argumentere for at disse samme medlemmene har objektive interesser sammen mot en annen klasse.
Johannes Hohlenberg
Johannes Edouard Hohlenberg (født 21. mai 1881 i København, død 10. mai 1960) var en dansk forfatter, antroposof og maler. Alt fra ungdommen av en mangesidig begavet personlighet med sterke filosofiske og kunstneriske interesser. Ved siden av filosofiske, musikalske og humanistiske studier utdannelse som kunstmaler med læretid blant annet hos Kristian Zahrtman og Joakim Skovgaard. Fra 1906 bosatt flere år i Paris hvor han virket som kunstmaler og en tid drev sin egen malskole. Hans bilder ble regelmessig utstilt på den offisielle Parissalongen. En tid i ledelsen for det danske Selskabet for Psykisk Forskning. Fra 1923 til 1931 generalsekretær i det antroposofiske selskap i Danmark.
Norgesmesterskapet i skiskyting
Norgesmesterskapet i skiskyting har blitt avholdt årlig siden 1959.
Klassebevissthet
Kritikk
Filosofen Leszek Kołakowski argumenterte at «theory of class consciousness is false» og at marxist-leninistenes forsøk på å etablere ideen om klassebevissthet ville lede til totalitarisme.
Norgesmesterskapet i skiskyting
Historie
I starten ble både skiskyting og skifelt i Norge arrangert av skytterlag i Det frivillige Skyttervesen. De to grenene var i starten ganske like. I 1978 gikk olympisk skiskyting fra grovkaliber til .22 LR som standard kaliber. Norgesmesterskapene i de to grenene har ofte vært separate arrangement, selv før 1983 da skiskytterne skilte seg ut av DFS og dannet Norges Skiskytterforbund. Likevel har NM i de to grenene enkelte ganger blitt arrangert samme sted rundt samme tidspunkt. For eksempel ble NM i skifelt og NM i skiskyting arrangert på samme sted i 1976, 1977 og 1978.
Johannes Hohlenberg
Antroposofi
Han ble i tillegg kjent for sine essays om antroposofi der han inspirert av Rudolf Steiner forsvarer blant annet minstelønn. Hans viktigste essays ble etter annen verdenskrig samlet og utgitt i et dobbeltbind (over 800 sider). Han redigerte Vidar (tidsskrift) (1926–40) og var med den norske Alf Larsen i redaksjonen for Janus (tidsskrift), i en tid da han tilkom i Tjøme. I 1947 grunnla han tidsskriftet "Øieblikket" (titteln tatt etter Søren Kierkegaards tidsskrift av samme navn) som han utgav og redigerte til 1954. Hans virke er beskrevet av Terje Christensen i Libra (1981–82).
Paavo Talvela
Paavo Talvela (født 19. januar 1897, død 30. september 1973) var en finsk general og innehaver av Mannerheimkorset.
Klassebevissthet
Kritikk
Det har også blitt argumentert for at de felles interessene for enhver klasse må finnes ved å undersøke medlemmene av klassens faktiske oppførsel, da de ikke har noen objektive, eksisterende felles interesser. Folk må definere sin sosiale identitet som medlemmer av en klasse før det blir mulig å identifisere hva de interessene er ved å undersøke aktørenes oppførsel og posisjoner. Eksempelvis kan det observeres at arbeidere skaper tilknytning til det kapitalistiske systemet ved å opprette fagforeninger istedenfor å opptre antagonistisk.
Paavo Talvela
Talvela var en av de finske frivillige som fikk tysk militær utdanning under første verdenskrig gjennom den såkalte Jägarrörelsen, og Talvela deltok deretter på tysk side i kampen mot Russland. Etter tilbakekomsten til Finland i 1918 deltok han i borgerkrigen på de hvites side.
Under vinterkrigen ledet Talvela med obersts grad «gruppe Talvela» under slaget ved Tolvajärvi, og etter den finske seieren i slaget ble han forfremmet til generalmajor. I februar 1940 tok Talvela kommando over det finske III korps under kampene på det karelske nes. Ved fredsslutningen med Sovjetunionen gikk Talvela over i de siviles rekker.
Dorcaschematini
Dorcaschematini er en liten gruppe av biller som tilhører den artsrike underfamilien Lamiinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Paavo Talvela
Da fortsettelseskrigen brøt ut i 1941 kommanderte Talvela det finske IV korps i Karelen. I januar 1942 ble Talvela forfremmet til generalløytnant og tjenestegjorde som Finlands representant ved den tyske overkommandoen. I februar 1944 kom Talvela tilbake til Finland og fikk kommando over det finske II korps, da utplassert i det nordlige Karelen, men i juli 1944 ble han igjen sendt som representant til Tyskland der han var til Finland sluttet fred med Sovjetunionen i september 1944.
Dorcaschematini
Utseende
Middelsstore, brunlige trebukker. Denne gruppen utmerker seg særlig ved sin langstrakte kroppsform, pronotum er tydelig lengre enn bredt, uten pigger på sidene. Antennene hos hannene er rundt dobbelt så lange som kroppen.
Paavo Talvela
Etter andre verdenskrig gikk Talvela over i det sivile og arbeidet i noen år som representant for finske papirfabrikker i Sør-Amerika. Talvela var en dyktig og aggressiv offiser i angrep, men mestret forsvar dårlig og hadde vanskelig for å underordne seg andre offiserer.
Anagami
Anagami er i buddhistisk lære det tredje av de fire trinn av opplyshet i buddhismen.
Dorcaschematini
Utbredelse
De fleste artene lever i Sørøst-Asia, men gruppen er også representert i Afrika.
Anagami
Anagami er en som ikke kommer tilbake til form- og sanseverden igjen, men når endelig Nirvana etter et mellomstadium på et høyere plan. Ifølge læren har en anagami har kun ett stadie igjen før fullkommen opplysning, små subtile rester av motvilje eller uvitenhet gjenstår før vedkommende har nådd samme opplysning som Buddha selv.
Leo Linkovesi
Linkovesi vant VM på skøyter, sprint i 1972, og deltok under vinter-OL for Finland i 1972 i Sapporo, Japan med en 6.-plass på 500 meter, og en 34.-plass på 1,500 meter.
Foss videregående skole
Foss videregående skole er en videregående skole på Grünerløkka i Oslo. Skolen tilbyr utdanning innen skoleretningene Musikk, dans og drama, med fordypning innen musikk og studiespesialisering.
Ved innføringen av Kunnskapsløftet i 2006 beholdt skolen sitt tilbud med utdanningsprogramene studiespesialisering og musikk, dans, drama med fordypning i musikk.
Skolen har to musikk- og fem studiespesialiseringsklasser på hvert trinn og har ca. 700 elever. Det er en rekke øvingsrom med pianoer/flygler i kjelleren, som i hovedsak brukes av studenter ved musikklinjen. Lektor og lærebokforfatter Stein Øgrim, var skolens rektor fra 1995 til juni 2015, med kun et par års avbrudd.
Foran skolen ligger Nini Roll Ankers plass.
Historie
Foss skole var okkupert av tyskerne under 2. verdenskrig. Dette varte dog kun noen få dager pga. beliggenheten som gjorde den utsatt for bombing. Skolen virket videre som «samleskole» for alle høyere skoler i det gamle byområdet, og 5–6 skoler hadde undervisning der samtidig. Fordi skolen var et samlingssted for mange mennesker, foregikk det mye illegalt arbeid der. Flere av «gutta på skauen» sto oppført som elever ved skolen.
Skolen var gjenstand for flere pedagogiske forsøksordninger for å øke elevenes ansvarlighet og medbestemmelse over egen skolehverdag, og ble således en av de første skolene i landet som fikk naturfaglinje.
Fra 1958 var det voksenopplæring ved skolen under navnet Oslo Kommunale Realskole og Gymnas for voksne. Denne skolen flyttet fra Foss til Hartvig Nissens skole på Frogner.
I ungdomsopprørets tid i 1970-årene var Foss en av de «røde» Oslo-skolene. I 1969 vedtok elevene å sette reglementet ut av kraft og erstatte elevråd med allmannamøte. Rektor svarte med å oppløse hele elevrådet. Turbulensen på skolen nådde forsidene på Oslo-avisene, og Dagbladet rapporterte: «Tysklands deling skulle være hovedemne på lørdagens møte i Studentersamfundet, men det var Foss skole på Grünerløkka som kom til å stjele mesteparten av oppmerksomheten». Det radikale miljøet på skolen har siden manifestert seg i flere skolevalg.