cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svinna
Høydeforskjellen mellom Sæbyvannet (46 moh.) og Vansjø (25 moh.) er 21 meter. Tidligere ble et av vannfallene i Svinna utnyttet til å drive oppgangssaga «Frølandsaga».
Svinna er en av fire tilførselselver til Vansjø, og har en midlere vannføring ved utløpet i Vansjø på 1,6 m³/sek.
Istorija odnogo naznatsjenija
Istorija odnogo naznatsjenija (originaltittel: История одного назначения) er en russisk film fra 2018, regissert av Avdotja Smirnova.
Vassbygda (Orkland)
Vassbygda er et tettsted i Orkland kommune i Trøndelag. Vassbygda ligger vest for Selva og Valset og var tidligere stedet hvor folk fra Ytre Agdenes dro for å gjøre post og bankærender. Nå er banken og postkontoret lagt ned, og post i butikk har blitt flyttet til Selva handel..
Istorija odnogo naznatsjenija
Handling
I et infanteri-regiment i Tula oblast, blir løytnant Grigory Kolokoltsev stasjonert. Men det skjer en forbrytelse, og Kolokoltsev blir funnet skyldig i en militærdomstol, og dømt til henrettelse. Men Kolokoltsev appellerer om hjelp fra Lev Tolstoj.
Vassbygda (Orkland)
Coop Marked (Samvirklaget) har imidlertid PostNord som tilbyr både henting og sending av pakker.
Selve Vassbygda har ca 200 innbyggere, men dette blir mangedoblet i ferier (særlig om sommeren) når familiemedlemmer kommer "hjem" og hyttene blir bebodd.
Ytre Agdenes største forsamlingslokale, Åsheim, ligger i Vassbygd. Dette er et populært sted med gjester fra hele Sør-Trøndelag. Arrangement som "Grendafest" ble holdt her flere ganger i måneden, men nå kun på helligdager og fellesferien.
SOF
SOF er en forkortelse som kan stå for:
Fantoft holdeplass
Fantoft holdeplass er en bybaneholdeplass på Bybanen i Bergen. Holdeplassen ligger på Fantoft i Årstad bydel, og åpnet 22. juni 2010 sammen med resten av holdeplassene på Bybanen.
Fantoft studentby og Fantofthallen klatre- og treningssenter ligger like ved holdeplassen. Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige sin kirke i Bergen ligger i nærheten.
Art Institute of Pittsburgh
Art Institute of Pittsburgh er en privat, kommersiell delstatseid kunsthøyskole i Pittsburgh i delstaten Pennsylvania, USA. Det ble opprettet i 1921 og var det første Arts Institute i USA.
Ved universitetet var det 7 856 studenter og 914 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene US$ 24 320. Studiene gis opp til bachelornivå.
Alicja Rosolska
Alicja Rosolska (født 1. desember 1985) er en polsk tennisspiller. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun ble utslått i første runde i dobbel.
Ven a bailar conmigo
«Ven a bailar conmigo» (norsk: kom og dans med meg) er en latino-inspirert poplåt som vant Melodi Grand Prix 2007, og som var Norges bidrag til Eurovision Song Contest samme år. Låten er skrevet av den svenske musikkprodusenten Thomas G:son og framføres på engelsk og spansk av Guri Schanke. «Ven a bailar conmigo» ble nummer 18 av 28 i semifinalen og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen i Eurovision Song Contest.
Melodi Grand Prix
Thomas G:son ble invitert av NRK til å levere inn bidrag til Melodi Grand Prix i 2007, og «Ven a bailar conmigo» var ett av bidragene som ble plukket ut til konkurransen. Sangen ble framført av Guri Schanke som året før hadde kommet på andreplass i TV2s dansekonkurranse Skal vi danse. Den spanske tittelen betyr «kom og dans med meg» og hadde derfor en dobbeltbetydning for Schanke.
Sangen er et latino-inspirert popnummer, og med på scenen hadde Guri Schanke med seg de de svenske danserne Christer Tornell og Stefan Clarin. Hun var den første av seks deltakere i delfinale 2 i Nordlandshallen i Bodø lørdag 27. januar 2007, og hun kvalifiserte seg til finalen i Oslo Spektrum lørdag 10. februar.
Eurovision Song Contest
Guri Schanke var det 19. bidraget ut på scenen i semifinalen i Eurovision Song Contest i Helsingfors torsdag 10. mai 2007. Med seg på scenen hadde Schanke danserne Bjørn Holthe og Asmund Grinaker. I tillegg var Karianne Kjærnes, Åshild Stensrud og Jorunn Hauge støttevokalister.
Det norske bidraget samlet bare 48 poeng og ble nummer 18 av 28 semifinalister. Dermed kvalifiserte ikke Norge seg til finalen – dette var første gang siden 2002 at Norge ikke var med i en finale i Eurovision Song Contest.
Om sangen
Framførelsen hadde flere likheter med Petra Nielsens framføring av Thomas G:sons «Tango! Tango!» i svenske Melodifestivalen i 2004. Portugal sendte også et ligende bidrag til Eurovision Song Contest 2007, «Dança comigo» (norsk: dans med meg). Dette bidraget ble nummer 11 i semifinalen og gjorde det dermed bedre enn «Ven a bailar conmigo».
Den svenske slagerartisten Anna Book spilte i 2007 inn «Ven a bailar conmigo» på albumet Samba Sambero. Albumet skulle slippet i mars, to måneder før Schanke skulle opptre i Eurovision Song Contest. Nyheten ble mottatt med forbauselse hos NRK, men prosjekter Stian Malme uttalte: «Dette får vi ta positivt, og håpe at den svenske versjonen blir riktig så populær i Sverige».
Thelgetra
Thelgetra er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Middelsstore (gjerne 10-15 millimeter), fargerike trebukker. Artene etterligner giftige biller i familien rødvinger (Lycidae). Disse billene har forholdsvis tynt hudpanser, og er farget i gult og svart. Hodet er forholdsvis lite, antennene lange og kraftige, i alle fall noen av leddene med bremmer av mørke hår på innersiden. Pronotum er bredere enn langt, rundet foran og på sidene. Dekkvingene utvider seg bakover slik at kroppen får et trekantet omriss. De er nokså flate og har noe opphøyde lengderibber.
Utbredelse
Slekten er utbredt i det sørlige Sør-Amerika.
Nasjonal digital læringsarena
Nasjonal digital læringsarena (NDLA) er et samarbeid mellom ti fylkeskommuner som tilbyr åpne digitale læringsressurser for bruk i videregående opplæring.
I tillegg til å være en samling av fritt tilgjengelige digitale læremidler, tilbyr NDLA også en rekke andre nettbaserte verktøy for deling og samarbeid på nett. Vestland fylkeskommune opptrer som juridisk ansvarlig enhet for samarbeidet. Oslo fylkeskommune deltar ikke i NDLA-samarbeidet.
NDLA har ingen egne ansatte, men disponerer medarbeidere fra fylkeskommunene og medarbeidere leid inn fra privat sektor. Aktivitetene er organisert i ﬂere team: bygge, bruke, bedre, utforske og Rådgivning og støtte. Siden oppstarten i 2006 har NDLA fått over 20 % av midlene fylkeskommunene bruker på læremateriell.
Historikk
Kunnskapsdepartementet lyste i 2006 ut 50 mill. kr til utvikling av digitale læremiddel for fag i videregående opplæring. Målet var blant annet å øke tilgang til og bruk av digitale læremidler i videregående opplæring, og å øke volum og mangfold av digitale læremidler. Økt volum og mangfold i digitale læremiddel ble sett på som en viktig forutsetning for å innføre ordningen med gratis læremiddel i videregående opplæring. Bakgrunnen for dette var at fylkeskommunene etter en lovendring ble pålagt å holde elevene med nødvendige trykte og digitale læremiddel og digitalt utstyr. Deler av denne summen ble grunnlaget for det interfylkeskommunale samarbeidet som ble til NDLA.
Fylkesutdanningssjefene i 18 fylkeskommuner ble den 20. september 2006 enige om å etablere et felles prosjekt for å utvikle nettsteder for alle fag i videregående opplæring. Prosjektet fikk navnet Nasjonal digital læringsarena (NDLA). Arbeidet startet tidlig i 2007, og alle fylkeskommunene unntatt Oslo deltok i samarbeidet. Det første året var prosjektet fullfinansiert av Kunnskapsdepartementet, og den 26. september 2007 åpnet statsminister Jens Stoltenberg Nasjonal digital læringsarena. For skoleåret 2008-2009 ble det publisert læremidler i norsk vg1, naturfag vg1 og helse- og sosialfag vg1.
Yläne
Yläne er en tidligere kommune i det finske landskapet Egentliga Finland. Kommunen hadde cirka 2 100 innbyggere og et areal på 364,6 km². Yläne var en finskspråklig kommune. Den 1. januar 2009 ble Yläne tatt opp i Pöytyä kommune.
Nasjonal digital læringsarena
Historikk
I 2013 trakk Akershus fylkeskommune seg ut av samarbeidet, men gjenopptok sin deltakelse i NDLA fra januar 2014.
Besøkstallene til de digitale læremidlene på ndla.no har vært økende helt fra prosjektstart. Basert på målinger gjort med Google Analytics har besøkstallene utviklet seg slik:
Faglig tilbud
Det meste av innhold som er tilgjengelig fra NDLA er lisensiert med Creative Commons-lisens, og kan brukes fritt uten å innhente et eksplisitt samtykke om dette. Alt innhold er merket med kompetansemål fra Grep-databasen til Utdanningsdirektoratet. Ved skolestart 2022 fantes det tilgjengelige læremidler i følgende fag og utdanningsprogram:
Mørkelva
Mørkelva har sitt utspring i Bergsjøtjern på grensa mellom Våler og Indre Østfold kommuner i Viken. Elva renner først mot nordvest forbi Mørk i Spydeberg, før den dreier mot sørvest og sør, og munner ut innerst i Rosefjorden i Vansjø.
Nasjonal digital læringsarena
Teknologi
NDLA ble utviklet i publiseringssystemet Drupal versjon 6. Løsningen ble opprinnelig laget av utviklermiljøet hos Utdanning.no, men ansvaret for videreutvikling og drift ble overtatt av firmaet Cerpus. Kildekoden til systemet er fri programvare, som kan benyttes av andre som ønsker å utvikle digitale læremidler. I 2018 gikk NDLA over til microservice-basert infrastruktur og deling av kildekode på github.
VID (andre betydninger)
VID kan bety:
Nasjonal digital læringsarena
Priser og nominasjoner
NDLA ble nominert til prisen European Public Service Award (EPSA) i 2011. Prisen deles ut én gang i året innen EU/EØS-området, og ambisjonene er å utvikle bedre måter å løse utfordringene i den offentlige forvaltningen på. NDLA var kandidat til prisen under tittelen NDLA: Innovation in Acquisition, Development and Distribution of Digital Learning Resources.
I 2014 vant NDLA Boldic Award for sitt åpne og innovative tilbud på ndla.no. I sin begrunnelse sa juryen at NDLAs prosjektetstrategi og løsninger kan være skalerbar over hele Norden og Baltikum, og at NDLA tilbyr en unik måte å jobbe sammen for å fremme nettbasert læring og IKT-støttet fleksibel livslang læring.
Mørkelva
Mørkelva er en av fire tilførselselver til Vansjø, og har en midlere vannføring ved utløpet i Vansjø på 0,9 m³/sek.
Mørkelva hadde i 2002 høyere biologisk mangfold enn andre undersøkte lokaliteter i Mosse-vassdraget. Dette er også det eneste stedet i Norge det er gjort funn av storflekket kongevårflue.
Nasjonal digital læringsarena
Eksterne evalueringer
Læremidlene fra NDLA blir jevnlig evaluert av uavhengige tredjeparter. En ekstern brukerundersøkelse fra 2013 viste at NDLA ble mest brukt som supplement til tradisjonelle lærebøker og at bruken i stor grad var lærerstyrt. Elever fremhevet e-forelesninger og oppgaver med ulik vanskelighetsgrad som det mest nyttige. Både lærere og elever fremhevet muligheten for differensiering og utvikle innhold og oppgaver med ulik vanskelighetsgrad som kan bidra til å gi både svake og sterke elever tilpasset opplæring.
En ekstern undersøkelse fra 2017 viser at flertallet av lærere opplever at mangfoldet av digitale læremidler har økt og at de selv har en aktiv rolle.
Innkjøp og produksjon
Gjennom offentlige anbudsrunder etterspør NDLA digitale læremidler i markedet for å dekke læreplanmålene i de aktuelle fagene. NDLA etterspør produksjonstjenester, miljøer for utvikling av deler av digitale læremidler, og noen ganger etterspørres miljøer som kan påta seg oppgaven med å dekke hele læreplaner.
Det redaksjonelle arbeidet med å organisere, metamerke og sammenstille læremidlene i det enkelte fag, er lagt til en fagredaksjon. Fagredaksjonene er rekruttert fra videregående skoler i fylkeskommunene. Alle bærende læremiddel publiseres i begge målformer samtidig.
Når behovet ikke kan dekkes gjennom etterspørsel, kan fagredaksjonene produserer innhold selv. Forlagene inviteres til samarbeid i hver innkjøpsrunde, og står fritt til å komme med tilbud for å få gode avtaler for sitt innhold.
Finansiering
Inntektsgrunnlaget til NDLA er basert på bidrag på 400 kroner per elev fra alle fylkeskommunene, unntatt Oslo. Dette gir en inntekt på om lag 64 millioner kroner per år, men i 2013 var dette lavere fordi Akershus fylkeskommune ikke deltok i samarbeidet. . I 2013 gikk 66 % av NDLAs netto kostnader til innkjøp i markedet. Siden oppstarten har NDLA fått over en halv milliard fra det offentlige for å utvikle produkter for videregående skole. For 2019 hadde NDLA et budsjett på om lag 80 millioner kroner.
NDLA ble klaget inn for EFTAs overvåkningsorgan (ESA) av Den norske Forleggerforening i 2010, da foreningen mente det offentliges støtte på over 150 millioner kroner var brudd på regler for statsstøtte og ødeleggende for etableringen av et marked for digitale læringsmidler.
Klagen ble først avvist av ESA 12. oktober 2011, men i desember 2012 ble beslutningen om avvisning av klage satt til side av EFTA-domstolen etter klage fra Forleggerforeningen. EFTA-domstolen kunngjorde i mars 2013 en formell etterforskning av finansieringen av NDLA, og ESA gjenåpnet saken. Etter en nærmere undersøking av saken kom ESA i juni 2014 til samme konklusjon som tidligere, nemlig at finansieringen av Nasjonal digital læringsarena ikke er ulovlig statsstøtte.
Flyulykken på Kebnekaise
Flyulykken på Kebnekaise fant sted 15. mars 2012 da et militært transportfly fra Luftforsvaret, av typen Lockheed Martin C-130J Super Hercules (reg. 5630 "Siv"), krasjet inn i den snødekte vestre fjellveggen et lite stykke under ryggen som går mellom fjellet Kebnekaises to høyeste topper. Fem norske offiserer omkom.
Ramla
Ramla (hebraisk רַמְלָה, Ramlāh; arabisk الرملة, også kalt Ramle og noen ganger Rama), er en by i Israel med blandet arabisk og jødisk befolkning.
Flyulykken på Kebnekaise
Flyet fra Luftforsvarets 335 skvadron ble meldt savnet da det ikke ankom Kiruna lufthavn etter planen på sin flyvning fra Evenes flystasjon. Siste radarkontakt var kl. 14.55 80 km vest for Kiruna, nær Kebnekaise. Flyet var med på militærøvelsen Cold Response og hadde fem personer om bord under denne flyvningen. Luftforsvaret satte sine tre andre Hercules-fly på bakken.
Ramla
Historie
Ramla ble grunnlagt ca. 705–715 etter Kristus av den umajjadske kalifen Suleiman ibn Abed al-Malik. Byen ble da en del av og et knutepunkt i Jund Filastin, som var en av fire underprovinser i umajjadene og abbasidenes kalifat-provinser i Syria.
Flyulykken på Kebnekaise
På grunn av ekstremt dårlig sikt i området ulykkesdagen ble søket etter flyet vanskeliggjort. Det var til tider kun fem meter sikt. De første funn av mulige vrakdeler ble gjort fredag 16. mars. Basert på ytterligere funn på breområdene Rabots glaciär og tildels på Björlings glaciär på den motsatte siden av fjellveggen, gjorde svenske myndigheter det klart 17. mars at søket etter overlevende var avsluttet.
Ramla
Historie
Ramlas økonomiske betydning hadde sammenheng med byens strategiske beliggenhet, hvor to hovedtrafikkårer møttes: Hovedveien fra Syria til Egypt krysser hovedveien fra Jerusalem til havet. Byen har blitt erobret mange ganger i løpet av sin historie, av abbasidene, ikhshididene, seldsjukkene, korsfarerne, muslimene, mamelukkene, osmanene og Storbritannia.
Fylkesvei 4300
Fylkesvei 4300 går mellom Netlandstjørna og Hellvik stasjon i Eigersund kommune..
Ramla
Historie
I de tidligere årene av korsfarerstaten Kongeriket Jerusalem ble kontrollen over byen viktig strategisk, og dette førte til tre påfølgende slag om byen, i 1101, 1102 og 1105 mellom korsfarerne og mamelukker fra Ashkelon. Da korsfarernes kontroll over området ble stabilisert, ble byen et adelsete innen Kongeriket Jerusalem. Byen fikk en økonomisk betydning, og ble en adkomstvei for pilegrimer på vei til Jerusalem. Byen ble på denne tiden antatt å være byen Arimatea, nevnt i Bibelen som hjemstedet til Josef fra Arimatea.
Flyulykken på Kebnekaise
Ulykken ble undersøkt av Statens haverikommission i Sverige, og en foreløpig havarirapport ble fremlagt 11. mai 2012. Flyets ferdsskriver ble funnet i fjellet 12. august 2012 og sendt til England for analyse. Ifølge den svenske havarikommisjonens rapport ble ulykken forårsaket av at «HAZE 01 (Hercules-flyet) ikke var oppmerksom på at flygelederne ga feilaktige klareringer og heller ikke forstod den risiko som var forbundet med å følge disse.»
Fylkesvei 4300
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 66.
Ramla
Historie
Under det arabiske og det osmanske styret ble byen et viktig handelssenter i Palestina. Napoleons armé okkuperte Ramla i 1799 på vei til Arce. Etter svartedaudens utbrudd i 1347, som reduserte befolkningen sterkt, flyttet en kommunitet av Fransiskanerordenen til byen.
Nyere tid
Ifølge Israels statistiske sentralbyrå besto byens befølkning i 2001 av 80% jøder, 16% muslimske palestinere og 4& kristne palestinere. Byen er hovedsete for karaittene i Israel. I 2006 bodde det 12,000 jødiske immigranter fra det tidligere Sovjetunionen og 5,000 jødiske immigranter fra Etiopia i byen. Byen har også rundt 2,000 innbyggere som stammer fra Karachi i Pakistan.
Flyulykken på Kebnekaise
I 2019 ble det kjent at flybesetningen ikke hadde hatt kart som viste høyden på fjellet Kebnekaise. Det var en opplysning som ikke tydelig fremkom i havarirapporten, men som en intern undersøkelse i Luftforsvaret fant etter at en tidligere ansatt hadde varslet om dette i 2017.
Ramla
Nyere tid
De siste årene har det gjennomført endringer for å utvikle og forskjønne byen, hvilket har blitt hindret av likegyldighet og økonomiske problemer. Et kommunalt museum åpnet i 2001.
Byen er distriktshovedstad for Sentraldistriktet, og er tilknyttet Israels jernbanesystem på linjen mellom Tel Aviv og Jerusalem. Den opprinnelige stasjonen var fra april 1891 og var Israels eldste, men en ny stasjon åpnet i 12. april 2003.
Jordskjelv
Byen fikk alvorlige skader på grunn av jordskjelv i 715, 1033, 1068, 1546 og 1927.
Fred Newhouse
Frederick Vaughn «Fred» Newhouse (født 8. november 1948) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal.
Newhouse ble olympisk mester i friidrett under Sommer-OL 1976 i Montréal. Han var med på det amerikanske stafettlaget som vant 4 x 400 meter stafett foran Polen og Vest-Tyskland. De andre på laget var Benjamin Brown, Herman Frazier og Maxwell Parks. Newhouse kom på andreplass på 400 meter bak Alberto Juantorena fra Cuba.
Nesttun terminal
Nesttun er en bussterminal og en bybane-holdeplass på Bybanen i Bergen. Terminalen ligger i Fana bydel, like ved Nesttun sentrum, og ble etter oppussing gjenåpnet 2. januar 2010. Bybane-delen ved terminalen ble åpnet 22. juni 2010, sammen med resten av holdeplassene på Bybanen. Reisetiden fra Byparken til Nesttun terminal er 23 minutter.
Lawrence James
Edwin James Lawrence (født 26. mai 1943 i Bath i England),kjent som Lawrence James, er en engelsk akademiker, historiker og forfatter. Han har skrevet flere bøker om britisk historie, særlig om Det britiske imperiet, og vært skribent for Daily Mail, The Times og Literary Review. Han har eksamen med en Bachelor of Arts (BA) i engelsk og historie fra University of York i 1966. Han tok deretter en forskningsgrad ved Merton College ved University of Oxford. Etter en tid som foreleser ble han forfatter på fulltid fra 1985 hvor han har framstått som en av de framstående historikere i sin tid.
Core of the World
Core of the World (originaltittel: Сердце мира) er en russisk-litauisk film fra 2018, regissert av Natalija Mesjtsjaninova.
Handling
Egor arbeider som veterinær ved et treningsanlegg for jakthunder, De holder til i et avsidesliggende region av landet, omgitt av rever, hjort, grevlinger og hunder. Han bor han i en liten bygning ved siden av hjemmet til treningsanleggets eier. Han behandler hundene, rengjør kennelen deres, fører tilsyn med de andre arbeiderne, samt møter klienter og deres hunder. Det er mye lettere for Egor å komme overens med hunder, enn med andre mennesker.
Menachem Mendel Schneerson
Menachem Mendel Schneerson (født 5. april 1902, død 12. juni 1994), kjent som «Lubavitcher Rebbe» eller bare som «Rebbe» blant sine tilhengere var en prominent hasidisk rabbiner som var den syvende og siste Rebbe (hasidiske leder) av Chabad-Lubavitch-bevegelsen i ortodoks jødedom. Han var den femte i en direkte slektslinje via farssiden til den tredje Chabad-Lubavitch Rebbe, Menachem Mendel Schneersohn.
I januar 1951, et år etter at hans svigerfar, rabbiner Yosef Yitzchok Schneersohn, døde, overtok han lederskapet av Chabad-Lubavitch-bevegelsen. Han beholdt denne posisjonen fram til han døde i 1994. Han utvidet bevegelsens aktiviteter verden over og grunnla et nettverk av institusjoner for å spre ortodoks jødedom blant verdens jøder. Disse inkluderte skoler, barnehager, synagoger, Chabad-hus, og andre aktiviteter, og blir administrert av Merkos L'Inyonei Chinuch, undervisningsavdelingen av Chabad-Lubavitch-bevegelsen.
Schneersons syn på jødisk messiasisme var kontroversielt. I løpet av hans levetid betraktet mange av hans tilhengere ham å være den jødiske Messias, og selv etter hans død var det en del som ventet for å se om han ville komme tilbake som den levende Messias.
Joachim Rafaelsen
Joachim Daniel Rafaelsen (født 31. januar 1975) er en norsk skuespiller. Rafaelsen gikk ut fra Teaterhøgskolen i 2000.
Teater
De første rollene han spilte var ved Det norske teatret, der han var med i Romeo og Julie og Ronja Røverdatter.
Per 2006 var han ansatt på Hålogaland Teater, hvor han hadde jobbet siden høsten 2003.
Fra 2016 er han tilbake ved Det Norske Teatret i Oslo.
Film og TV
Rafaelsen filmdebuterte som femtenåring, da han spilte Ole i Håkon Håkonsen. Han var dessuten med i filmene Glasskår som «Remi», Jeg er Dina, Hawaii-Oslo, Sønner og Elling (som Haakon Willum). I NRKs TV-serie Lekestue hadde han en sentral birolle som «Glør». Han medvirket også i TV-serien Sejer på NRK. I 2006 spilte han «Christopher Due» i miniserien En udødelig mann, og i 2010 den mannlige birollen i spillefilmen Sykt lykkelig.
Psygmatocerus
Psygmatocerus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Store (gjerne 40-50 millimeter), avlange, matt lysbrune trebukker. Antennene er ganske kraftige og sterkt kamformede hos hannen, som lett kjennes på sine antenner med lange sidegrener. Pronotum har rundede sider uten pigger eller knøler. Dekkvingene er parallellsidige med rettvinklede "skuldre", og ender i to skarpe tenner.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Sør-Amerika, fra Fransk Guyana i nord til Argentina i sør.
Systematisk inndeling
Slektslisten følger.
A-nummer (telefoni)
Begrepet A-nummer er et faguttrykk innen telefoni.
Ibrahim Farag
Ibrahim Farag (født 5. februar 1990) er en egyptisk bryter som konkurrerer i fri stil i 54-kilosklassen. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i omspillet.
A-nummer (telefoni)
Når en person ringer en annen, kalles abonnenten som ringer for A-abonnenten. Den det ringes til kalles B-abonnenten. A-nummer er A-abonnentens telefonnummer, altså telefonnummeret til den som ringer. B-nummeret er telefonnummeret det ringes til. Hvis B-nummeret er viderekoblet så omtales det nummeret som C-nummer.
Eksempel: Per ringer fra telefonnummer 22 22 22 22 til Kari som har telefonnummer 33 33 33 33. Da er 22 22 22 22 A-nummeret i denne samtalen, mens 33 33 33 33 er B-nummeret. Hvis det ringes i motsatt retning blir A- og B-nummer motsatt.
Ibsenfestivalen (Oslo)
Ibsenfestivalen ved Nationaltheatret er en norsk festival knyttet til den norske dramatikeren Henrik Ibsens forfatterskap.
Ibsenfestivalen ble første gang avholdt ved Nationaltheatret i 1990. I starten var festivalen en årlig begivenhet, men gikk raskt over til å bli avholdt hvert annet år. Ved siden av teaterets egne produksjoner blir det også inviterte utenlandske Ibsenforestillinger. Blant de mer eksotiske innslag har vært Peer Gynt og En folkefiende fra Burkina Faso og En Folkefiende og Hedda Gabler fra Kina.
Ibsenfestivalen 2008
Ibsenfestivalen omfattet i 2008 cirka førti arrangementer. På programmet sto som vanlig gjestespill fra utlandet, egenproduksjoner fra Nationaltheatret samt samarbeidsproduksjoner og symposier både i Oslo og i Ibsenhuset i Skien (arrangert av The Ibsen Awards). Ibsenstafetten for skoleungdom ble også, slik tradisjonen tilsier, avholdt med semifinale i Skien og kåring av vinner etter finalen i Nationaltheatret.
Nye innslag i Ibsenfestivalen for 2008 var utdelingen av den første internasjonale Ibsenprisen til den britiske regissøren Peter Brook, og åpningen av Ibsenstien, med gateteater spilt over åtte av de i alt 169 sitatene som er lagt ned med metallbokstaver i granitthellene mellom Grand Café og Ibsenmuseet. Skuespillerne Nils Ole Oftebro, Marian Saastad Ottesen og Thorbjørn Harr, med museumsleder Erik Henning Edvardsen som forteller mellom innslagene, sto for de kunstneriske innslagene, og tanken er at dette skal gjentas i forbindelse med kommende Ibsenfestivaler.
Ibsenfestivalen 2012
Ibsenfestivalen arrangeres i 2012 fra 23. august til 9. september.
Boddingmonumentet
Boddingmonumentet er en seks meter høy bauta ved Gjøvik kirke i Oppland. Monumentet er reist til minne om misjonæren, lingvisten og folkloristen Paul Olaf Bodding. Billedhoggeren Nic Schiøll har utformet støtta som ble avduket 23. september 1945.
Øverst på søylen står korset som misjonens sentrale motiv. Under korset er jordkloden hvis frelse er misjonens mål. Midlene er ordet og bønnen. Det hele er båret av to foldede hender. Nedenfor står følgende inskripsjon: «Forkynn evangeliet for all skapningen». Aller nederst på monumentet er et Boddingrelieff hogd i stein. Denne plasseringen er valgt for å symbolisere at Bodding ikke ønsket fokus på sin egen gjerning, men derimot satte den ideelle misjonsgjerninga i sentrum. Dette underbygges av inskripsjonen på monumentets vestside: «Soli Deo gloria» («Gud alene æren»).
Misjonsprest William Glad tok i 1942 initiativ til at det måtte reises et monument over Bodding i hans hjemby. Bodding hadde da vært død i bare fire år, og var gravlagt i Odense, Danmark.
Odd Sandnæs
Odd Sandnæs (født 17. mars 1944, død 24. august 2006) var en norsk skuespiller, komiker, pianist og sanger. Hans skuespillerkarriere kan spores tilbake til Nationaltheatrets oppsetning av Folk og røvere i Kardemomme by den 26. desember 1956 hvor han hadde rollen som Tommy og er på teaterscenen mest kjent i Thorbjørn Egner-oppsetninger. Han begynte etterhvert i NRK hvor han samarbeidet med flere komikere og skuespillere, deriblant Trond Kirkvaag, Kjersti Døvigen, Sverre Anker Ousdal, Øivind Blunck, Jon Skolmen og hadde bl.a. rollen som pianospillende Margrethe Munthe-sanger i Trond Kirkvaag og Jon Skolmen sin TV-serie Å, langt i fra! (1974) og i flere av NRK sine Montreux-bidrag som f.eks. Toget (1977) medvirket også i flere filmer som f.eks. komedien Plastposen fra 1986 og var på 80-tallet medlem i jazz-bandet Ullern All Stars hvor han spilte piano og jobbet også daglig i Sportsrevyen. Han døde 24. august 2006 bare 62 år gammel og ligger i dag begravd i Ullern kirkegård.
Airbus A300
Airbus A300 er en flytype med kort til middels rekkevidde. Flytypen produseres av Airbus Industries. Prototypen A300B1 fløy første gang 28. oktober 1972 og den første av den første produksjonsserien A300B2 fløy første gang 28. juni 1973. A300 var det første bredbuksflyet med bare to motorer og inspirerte Boeing til å utvikle flytypen Boeing 767 og senere Boeing 777. Den siste A300 som ble produsert, en A300F4-605R bygget for FedEx, fløy 18. april 2007.
A300 operert av SAS
SAS hadde fire A300B2-320, en type som kun ble brukt av SAS og som blir beskrevet som en hybrid mellom A300B2 og A300B4. Disse ble fra juni 1983 oppgradert til A300B4-120 standard. A300 hadde sin jomfrutur med SAS 18. februar 1980, og to av flyene ble benyttet på rutene København-London, Oslo-London, København-Paris og København-Madrid mens de to andre gikk i chartertrafikk med Scanair. Et av flyene gikk tapt i en ulykke 18. desember 1983 under leasing av Malaysian Airline System, og de siste tre ble solgt fra Scanair til Conair i 1987.
Hobølelva
Hobølelva har sitt utspring i Mjær i Enebakk, og munner ut i Vansjø i Viken. Elva tar også en tur innom Bjørnerødvannet. Nedslagsfeltet strekker seg opp til området rundt Østmarkskapellet i Oslo, og omfatter Rundvannet, Smalvannet, Trollvannet og Sølvdobla, som drenerer til Sværsvann på grensen til Ski kommune. Hobølelva er den største av fire tilførselselver til Vansjø, og har en midlere vannføring ved utløpet i Vansjø på 5,4 m³/sek. Elva renner for det meste stille gjennom jordbrukslandskapet, og mesteparten av fallet fra Mjær på 110 m til Vansjø på 25 moh. skjer ved dammer og kraftanlegg. Den eneste skikkelige strykstrekningen er ved utløpet fra Mjær. Elva er næringsrik, og har stort sett leirebredder med høyt næringsinnhold.
Hobølelva har en fauna med høy verneverdi, da det finnes flere rødlistede arter her, blant annet elvemusling. Elva har også en stedegen ørretstamme med kjente gyteområder øverst ved utløpet av Mjær. Ørreten i elva er helt nødvendig for reproduksjon av elvemusling da den inngår i muslingens reproduksjonssyklus (muslinglarvene lever en tid på ørretens gjeller). Elvemuslingen er en spesielt interessant og sårbar art som kan bli 300 år gammel.
Elva er også leveområde for klubbeelvelibelle. Denne arten er ført på rødlista som kritisk truet (CR). Videre finnes det edelkreps, spesielt nord for Elvestad. Også krepsen er en truet art.
Miljøet langs elva er dessuten leveområde for flere sårbare fuglearter, herunder sanglerke, gresshoppesanger, vepsevåk og nattravn, samt den kritisk truede åkerrikse.
Maxie Parks
Maxwell Lander «Maxie» Parks (født 9. juli 1951) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver som deltok i de olympiske leker 1976 i Montréal.
NM i terrengultraløp 2022
NM i terrengultraløp 2022 ble arrangert 3. september 2022, som en del av terrengultraløpet Nordmarkstraver'n. Løypa var 83 km lang.
Slackware
Slackware (IPA: /'slækweə(ɹ)/) er et amerikansk operativsystem og en Linuxdistribusjon som er utviklet av informatikeren Patrick Volkerding. Volkerding har en Bachelor of Science i informatikk ved Minnesota State University Moorhead, og er enerådende vedlikeholder av distribusjonen. Han blir gjerne kalt Benevolent Dictator For Life, «velvillig diktator på livstid», en tittel som blir gitt enkelte ledere av prosjekter for fri og åpen programvare, som har siste ord når det oppstår uenigheter innenfor utviklingsmiljøet. Selv om Slackware for det meste er fri og åpen programvare, har distribusjonen intet formelt sporingssystem for programvarefeil og intet allment tilgjengelig lager for programvarekode. Det finnes ikke noe formelt medlemskap for utviklere og Patrick Volkerding er den primære bidragsyter til versjonene.
Slackware oppstod i 1992 som en fork av Softlanding Linux System (SLS), og første versjon ble lansert den 17. juli 1993. Slackware var en av de første Linuxdistribusjonene, og er den eldste distribusjonen som fremdeles vedlikeholdes. Slackware var basis for de seks første versjonene av SUSE Linux. Det har også vært basis for en hel familie av Linuxdistribusjoner, deriblant Austrumi Linux, Frugalware Linux, Slax og Zenwalk Linux, for å nevne noen.
Med versjon 3.0, som ble lansert den 30. november 1995, ble Slackware en av de første distribusjonene som innførte filformatet Executable and Linkable Format (ELF). som erstatning for det eldre filformatet a.out. Dette formatet debuterte i UNIX System V Release 4 den 18. oktober 1988, og ble hurtig akseptert som standard i UNIX og Unix-lignende operativsystemer.
Slackware er kjent som den mest konservative Linuxdistribusjonen: Den prøver å være mest mulig lik den opprinnelige UNIX, og designfilosofien bygger på stabilitet og enkelhet. Under upstreaming blir det foretatt minimalt med modifikasjoner i programvarepakker, og distribusjonen tar ikke hensyn til tilbakemeldinger fra brukere og utelukker beslutninger fra brukere. Slackware mangler et grafisk installasjonsprogram og har ingen automatisk deteksjon og oppløsning av avhengigheter mellom programvarepakker. Den bruker rene tekstfiler og et lite sett med skallskript for konfigurasjon og administrasjon. Under oppstart benyttes konsekvent kommandolinjen som operativmiljø; det følger ikke med noe standard skrivebordsmiljø. KDE og Xfce kan installeres som valgfrie opsjoner. Støtten for GNOME opphørte med versjon 10.2 i 2005. Slackware benytter et tradisjonelt init-skript som er arvet fra Berkeley Software Distribution (BSD). Dette skriptet har tradisjonelt vært den første prosessen som startes under oppstart av datamaskinen. Det er en daemon (bakgrunnsprosess) som kjører inntil systemet slås av. Distribusjonen har unngått å følge resten av strømmen ved å velge alternativer som Upstart og Systemd, som har debutert i henholdsvis Ubuntu og Fedora. På grunn av sine konservative og minimalistiske særpreg, er Slackware mest egnet for avanserte og teknisk interesserte brukere av Linux.
Slackware bruker pakkesystemet slackpkg for å oppgradere og installere distribusjonen over et nettverk eller over internett. Dette pakkesystemet ble inkludert som en valgfri opsjon i versjon 9.1, og ble standard i versjon 12.2. Slackware støtter datamaskinarkitekturene 32-biter x86, 64-biter x86-64 og IBM System z9 (s390x). Det finnes også uoffisielle porteringer til PowerPC og ARM. Tidligere fantes det også offisielle porteringer til DEC Alpha og SPARC.
Versjon 14.2 ble lansert 30. juni 2016. Den 20. februar 2017 var Slackware på 29. plass i en rangering over Linuxdistribusjoners utbredelse, ifølge nettstedet DistroWatch.
Introduksjon
Det er to gode grunner til at Linuxdistribusjonen Slackware fortjener omtale:
Navnet
Navnet Slackware er avledet av Slack (med stor bokstav), et uklart definert begrep fra det satiriske «trossamfunnet» Church of the SubGenius, hvor Slack er selve essensen. Begrepet går ut på at man skal oppnå sine mål uten innsats, og føre et fritt og behagelig liv, uten ansvar og hardt arbeid. Med hensyn til Slackware, sikter prefikset Slack til at det er mulig å oppnå brukervennlighet, pålitelighet, feiltoleranse og driftsikkerhet, selv om man unngår vanlige systemverktøy som anses som nødvendige. Navnet ble valgt av Volkerding for å hindre at arbeidet hans skulle bli tatt seriøst i startfasen. Distribusjonen startet som et uforpliktende privatprosjekt, men navnet ble hengende igjen etter at distribusjonen var blitt et seriøst prosjekt. Det er ingen reell sammenheng mellom Slackware og den satiriske «kirken», selv om sistnevnte tilsynelatende har adoptert både operativsystemet og dets grunnlegger.
Designfilosofi
Designfilosofien til Slackware er rettet mot enkelhet, renhet og eleganse, og et kjernedesign som går ut på å ha minimalt med konfigurasjonsverktøy. Unntaket er enkelte viktige systemverktøy, basert på programvarebiblioteket ncurses, som er viktige for grunnleggende konfigurasjon av systemet og pakkebehandling. Mens noen deler den oppfatning at et mindre antall forenklede verktøy bidrar til å øke et operativsystems kvalitet og stabilitet, er andre av en annen oppfatning. De ønsker et grafisk brukergrensesnitt under installasjon og konfigurasjon, et mer «brukervennlig pakkesystem», og en allsidig pakke med programvareverktøy hvor brukeren selv oppløser programvareavhengigheter. I den forstand har Slackware mye til felles med Arch Linux, som er en annen minimalistisk Linuxdistribusjon.
«KISS»
Mange av designvalgene i Slackware kan bli sett på som en arv av enkelheten i tradisjonelle UNIX-systemer og som eksempler på KISS-prinsippet («Keep It Simple, Stupid»). I denne sammenhengen refererer «enkel» til enkelhet i systemdesign, ikke i brukervennlighet. Mye av uenighetene med Slackwares designvalg, oppstår av ulike tolkninger av begrepet «enkelhet». Noen betrakter et operativsystem som «enkelt» når det gjør utstrakt bruk av intuitive grafiske brukergrensesnitt og automatiserte verktøy. Slackware benytter KISS-prinsippet på samme måte som Ockhams barberkniv – ved å avstå fra å øke kompleksiteten til systemet mer enn strengt tatt nødvendig. En automatisering kan forenkle interaksjonen med datamaskinen hvis brukeren er vant med datamus, men kan være en hindring for de som foretrekker å ha mer kontroll over systemet via kommandolinjen og direkte redigere konfigurasjonsfiler. På den andre siden kan dette gi et mindre intuitivt system fordi brukeren presenteres med systemets iboende kompleksitet. Patrick Volkerding har konsekvent valgt enkelhet i systemdesign. I kontrast til dette er mange andre Linuxdistribusjoner lettere å lære for nybegynnere som er ukjente med kommandolinjen i klassisk UNIX.
Det meste av programvaren i Slackware bruker mekanismer for konfigurasjon som er laget av programvarens opprinnelige utviklere. De færreste mekanismene er spesifikke for distribusjonen. Den relative mangelen på grafiske verktøy for å konfigurere systemet, skjer naturligvis på bekostning av brukervennligheten. Kritikere vurderer distribusjonen som tidkrevende og vanskelig å lære, mens tilhengere ser den som fleksibel og gjennomsiktig, og setter pris på erfaringen de får i læringsprosessen.
Init
Her er et eksempel på et init-skript i Slackware, som befinner seg i katalogen /etc/inittab:
Den sistnevnte kommandoen velger runlevel 4. Her er filen rc.4 i Slackware 10.2:
I enkelte avarter av UNIX er dette skriptet blitt erstattet av automatiske prosesser som gjør oppstartsprosessen enklere, sett fra en brukers ståsted. Operativsystemet Solaris erstattet init med programmet Service Management Facility (SMF) i versjon 10, som ble lansert den 31. januar 2005. I Mac OS X 10.4, som ble lansert 29. april 2005, ble det lansert et alternativ til init, i form av launchd. I Linux er ikke dette fullt så enkelt, på grunn av det store antallet distribusjoner. Noen distribusjoner har laget sine egne erstaninger for init. Eksempler er OpenRC i distribusjonen Gentoo Linux, såvel som i NetBSD og FreeBSD, BootScripts i distribusjonen GoboLinux, DEMONS i distribusjonen KahelOS og Mudur i den tyrkiske distribusjonen Pardus.
Den 26. oktober 2006 ble Upstart lansert. Dette er en hendelses-basert daemon som ble utviklet av Canonical Ltd. og som ble lansert i Ubuntu 6.10 den 26. oktober 2006. Upstart fikk en del utbredelse, men lyktes ikke i å bli en felles konfigurasjonsplattform for Linux. Den 30. mars 2010 ble deretter systemd lansert. Systemd representerer et nytt forsøk på å samles om en felles dynamisk oppstartsprosess for Linux. Denne oppstartsprosessen ble standard i versjon 15 av Fedora, og har vunnet innpass i flere distribusjoner. I et intervju den 6. juli 2012, ga Patrick Volkerding uttrykk for reservasjoner overfor systemd. Han hevdet at det krenker Unix-filosofien om å sammenføye programvare med en begrenset definert funksjonalitet. Versjon 14.2 av Slackware støtter ikke systemd, men i 2013 utelukket ikke Volkerding muligheten for å svitsje over til det.
Systemd er et eksempel på programvareavhengigheter. Programmet starter opp mange programmer samtidig, uten at brukeren involveres. Dette skjer automatisk og brukeren unngår å måtte sette seg inn i systemets kompleksitet. Man kan kalle dette brukervennlighet. Men samtidig fratas brukeren muligheten til å styre prosessen, og selv velge hva som skal startes. I en artikkel publisert den 18. august 2014 i InfoWorld skrev Paul Venezia om kontroversen rundt systemd. Han hevdet at den krenket Unix-filosofien og skyldtes «de enorme egoer som er fast overbevist om at de ikke kan gjøre noe feil». Artikkelforfatteren sammenlignet systemd med svchost.exe, en kritisk systemkomponent med omfattende funksjonalitet som ble introdusert i Microsoft Windows 2000.
Utviklingsmodell
De første versjonene ble utviklet av Patrick Volkerding alene. Fra og med versjon 4.0 nevner den offisielle annonseringen også David Cantrell og Logan Johnson som en del av «Slackware-teamet». Senere versjoner, opp til versjon 8.1, inkluderer Chris Lumens. Lumens, Johnson og Cantrell er også forfatterne av den første utgaven av Slackware Linux Essentials, den første offisielle guide til Slackware Linux. Hjemmesiden til Slackware omtaler Chris Lumens og David Cantrell som «Slackware alumni» som «arbeidet full tid på Slackware-prosjektet i flere år». Under lanseringen av Slackware 10.0 og 10.1 ble Eric Hameleers takket av Patrick Volkerding for «sitt arbeid med støtte for USB, PCI og trådløse Cardbuskort». Fra og med versjon 12.0 ble Slackware igjen bygd av et team sentrert omkring Volkerding. Utviklingsteamet i versjon 12.2 bestod av syv personer. Fremtidige versjoner tilføyde flere personer. Siden versjon 13.0 synes utviklingsteamet å ha hatt visse kjernemedlemmer. Eric Hameleers gir en innsikt i dette teamet i sitt essay History of Slackware Development, som ble skrevet 3.-4. oktober 2009, like etter lanseringen av versjon 13.0.
Datamaskinarkitekturer
Slackware blir offisielt lansert i tre typer datamaskinarkitekturer:
De 12 første versjonene av Slackware støttet utelukkende 32-biter x86. Før lanseringen av en offisiell 64-biter variant, fantes det uoffisielle 64-biter avarter av Slackware. Et eksempel på dette er de tidligere distribusjonene Bluewhite Linux og Slamd64.
Det eksisterer også en uoffisiell portering for ARM-arkitekturen (Slackware ARM, tidligere kalt ARMedslack ), som er utviklet av Eric Hameleers og som blant annet er tatt i bruk av nett-PCer. Det finnes også en uoffisiell portering til IBM ESA/390 kalt Slackware/390. Begge disse porteringene er betegnet som «offisielle» av Patrick Volkerding. Imidlertid er S/390-porteringen fortsatt i versjon 10.0 for den stabile versjonen og i versjon 11.0 for utviklingsversjonen, og det har ikke vært noen oppdateringer siden 2009. Den 7. mai 2016 kunngjorde utvikleren av Slackware ARM at versjon 14.1 ikke lenger ville støttes fra og med 1. september 2016. Utviklingen har derfor stanset med versjon 14.2, som likevel vil bli støttet i en lang tid fremover. Opphør av støtten til versjon 14.1 ble kunngjort den 25. juni 2016.
Det har tidligere også eksistert et offisielt prosjekt for datamaskinarkitekturen SPARC (Slackware Linux for SPARC) samt en portering til DEC Alpha. En uoffisiell portering til «New World» Macintosh, kalt Slackintosh, har også eksistert. Denne distribusjonen blir ikke lenger vedlikeholdt, og siste versjon var versjon 12.1.
Oppstartslaster
Med den begrunnelse å holde konfigurasjonen og administrasjonen av systemet så enkelt og transparent som mulig, slik at konfigurasjonsfilene er lesbar og kan redigeres uten behov for spesielle verktøy, har Slackware valgt LILO (Linux Loader) som standard oppstartslastert. Fra og med versjon 14.1 er også GNU Grand Unified Boot loader (GRUB) tilgjengelig i distribusjonen.
Brukergrensesnitt
Standard brukergrensesnitt i Slackware er Unix-skallet Bash (Bourne Again Shell), som ble utviklet som en del av GNU-prosjektet. Systemet kan likevel lett konfigureres slik at det automatisk starter med vindussystemet X, ved å redigere datafilen inittab, slik at den kan kjøre runlevel 4. Standard X display manager er KDE Display Manager (KDM), men den tradisjonelle X Window Display Manager (XDM) er også tilgjengelig. Skrivebordsmiljøet KDE betraktes som det primære grafiske brukergrensesnitt, siden det startes av X.Org Server uten behov for ytterligere modifikasjoner av konfigurasjonsfilene. Lettvekts skrivebordsmiljøet Xfce er også tilgjengelig, og er spesielt egnet på datamaskiner med lav ytelse. Tilgjengelig er også vindusbehandlerne Fluxbox, Blackbox, Window Maker, FVWM2 og twm. Å velge vindusbehandler kan gjøres fra KDM, ved å redigere konfigurasjonsfilene manuelft, eller ved å redigere skriptet xwmconfig.
Skrivebordsmiljøet GNOME ble utelukket fra distribusjonen i versjon 10.2, hovedsakelig av praktiske årsaker. I kjølvannet av denne beslutningen har det blitt startet flere prosjekter, som har til hensikt å fortsatt tilby dette skrivebordsmiljøet til brukere av Slackware. To prosjekter er under aktiv utvikling for Slackware: Dropline GNOME og MATE Slackbuilds. Det sistnevnte er en spesialbygd utgave av skrivebordsmiljøet MATE.
Fødselen
Softlanding Linux System ble lansert i mai 1992 og var den mest populære av de opprinnelige Linuxdistribusjonene. Det var den første distribusjonen som tilbød en mer omfattende samling av programvare, og som ikke bare bestod av Linuxkjernen og basale verktøy. Den bestod blant annet av det grafiske brukergrensesnittet vindussystemet X, kommunikasjonsprotokollene TCP/IP og UUCP for datanett og teksteditoren GNU Emacs. SLS dominerte markedet før utviklerne besluttet å endre det formatet for eksekverbare filer fra a.out til ELF (ELF). Dette var ikke en populær avgjørelse blant brukerne av SLS, men ELF ble raskt den rådende industristandard for Unix og Unix-lignende operativsystemer.
Patrick Volkerding startet med SLS fordi han behøvde en LISP kommandotolk for et skoleprosjekt på det som den gangen ble kalt Moorhead State University (MSU). Han oppdaget at CLISP var tilgjengelig for Linux, og var bedre enn LISP for MS-DOS som var tilgjengelig på skolens laboratorium. Han lastet ned SLS, og noen få uker senere ble han forespurt av en professor i kunstig intelligens ved MSU om å installere SLS på hans AT&T Intel 80486 hjemmedatamaskin og på enkelte av skolens datamaskiner. Professoren ønsket å bruke SLS i den påfølgende undervisning, uten å måtte betale lisens for en versjon av LISP som han betraktet som middelmådig.
Volkerding tok imot utfordringen og begynte å studere operativsystemet. Han hadde gjort seg en del notater om feilrettinger som var blitt gjort etter at han installerte SLS. Han gikk gjennom disse sammen med professoren og anvendte feilrettingene på en ny installasjon. Dette tok imidlertid like lang tid som å installere SLS, og professoren ba om å endre installasjonsdiskettene slik at feilrettingene kunne tre i kraft under installasjonen. SLS ble lansert i kompilert form og kildekoden var tilgjengelig for bare en liten del av distribusjonen. Det var ingen indikasjon på hvordan programmer ble utført, ettersom det manglet skript for å automatisere prosessen, noe som den gangen var vanlig. I de påfølgende månedene, rettet Volkerding kjente programvarefeil, oppdaterte Linuxkjernen og andre programmer og forbedret installasjonsprogrammet til SLS slik at det sørget for å automatisere installasjon av delte biblioteker og Linuxkjernen, endre filsystemtillatelser, og mye mer. På kort tid hadde han oppgradert omkring halvparten av programvarepakkene i SLS, mens den andre halvparten måtte rekonfigureres.