cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
El Puerto de Liverpool
El Puerto de Liverpool er et meksikansk selskap som blant annet driver varehuskjedene Liverpool og Fábricas de Francia. Selskapet ble grunnlagt i 1847 av franskmannen Jean Baptiste Ebrard, og har hovedkontor i Mexico by. Selskapets første butikk lå i Mexico bys historiske sentrum. I 1872 begynte Ebrard å importere varer fra Europa, og mye av det kom med båt fra Liverpool i England, noe som inspirerte ham til å gi butikken det navnet.
Per 2015 har El Puerto de Liverpool butikker i 56 forskjellige byer i Mexico. Av disse er det til sammen 70 Liverpool-butikker, 23 Fábricas de Francia-butikker og seks taxfreebutikker i grensebyer.
Trond Johansen (1924)
Trond Ivar Johansen (født 13. mai 1924), tidligere assisterende direktør i Forsvarets etterretningsstab, har vært en sentral skikkelse i diskusjonen om og granskningene av de hemmelige tjenestene i Norge på 1970-, 1980 og 1990-årene.
Han var gift med Grethe Johansen, tidligere leder for Akershus Arbeiderparti og medlem av Arbeiderpartiets sentralstyre. Selv meldte han seg inn i Arbeiderpartiet i 1960 og var fra 1973 medlem av Arbeiderpartiets Sikkerhetspolitisk utvalg.
Starten
Trond Johansen vokste opp i fattige kår i Drammen og har ingen formell utdannelse.
Han begynte sitt etterretningsarbeid for XU i Drammen under andre verdenskrig. Han er blitt karakterisert som «XUs beste agent i Drammen». Da han i 1945 kom i faresonen på grunn av arrestasjoner i Drammensområdet, ble det spesielt nevnt i et brev fra Forsvarets Overkommandos etterretningskontor i Stockholm: «Dere må sette alt inn på at han går klar, han er nemlig den beste kilde i hele landet...vi må for enhver pris ikke miste ham». Johansen dro til Sverige i mars 1945.
En ledende skikkelse i E-tjenesten
Det har blitt fremsatt en rekke påstander om Trond Johansen. De er alle blitt behandlet i Lund-kommisjonen, som har konkludert på følgende måte: «Kommisjonen har ikke funnet grunnlag for påstandene». Kommisjonens leder, høyesterettsdommer Ketil Lund, karakteriserte under et møte i forbindelse med 10-års markeringen for EOS-utalget i 2006 disse påstandene som «noe tøv» og undertreket at «Trond Johansen helt siden 18-års alder, da han gikk inn i motstandsbevegelsen under krigen, hadde tjent sin nasjon som en utmerket tjenestemann» (Aftenposten 13. juni 2006). Johansen gikk av for aldersgrensen i mai 1994.
Listesaken
Det var i Listesaken mot blant andre Ivar Johansen i 1977 at Trond Johansens rolle i norsk etterretningshistorie første gang ble kjent for et videre publikum. Han skulle da ha forsøkt å forhindre at Ivar Johansen gikk til pressen med stoff om de hemmelige tjenestene – inkludert spionasjen i Finland. Dette initiativet mislyktes.
I Arbeiderpartiet
Trond Johansen var nær venn av tidligere utenriksminister Knut Frydenlund i 30 år. De ble kjent da de begge var stasjonert i Vest-Tyskland i 1950-årene. Da Trond Johansen i 1973 kom inn i Arbeiderpartiets utenrikspolitiske utvalg, ble Frydenlund samtidig den førende person i partiet når det gjaldt sikkerhetspolitikken. Johansens engasjement i Arbeiderpartiet har også avfødt kritikk innad i E-tjenesten. Lundkommisjonen sier imidlertid at ingen av de gjenlevende sjefer i E-staben «har hevdet at han har misbrukt sitt engasjement innad i tjenesten.(...)Heller ingen andre personer som har tjenestegjort i E-staben (...).»
Også tidligere utenriksminister Thorvald Stoltenberg var en god venn av Johansen. . Han har vært regnet som en «midtbanespiller» i sikkerhetspolitikken – med god avstand til fløyene, og han var heller ikke særlig aktiv i det utenrikspolitiske utvalget som han var medlem av i en årrekke.
Tom Tjaarda
Tom Tjaarda (født Stevens Thompson Tjaarda van Starkenberg; født 23. juli 1934 i Detroit, USA, død 1. juni 2017 i Torino, Italia ) var en amerikansk bildesigner av nederlandsk herkomst. Tjaarda arbeidet for mange velkjente italienske karosseribyggere, blant dem Carrozzeria Ghia, Pininfarina og Italdesign Giugiaro. De Tomaso Pantera er kanskje hans mest kjente design, men også Fiat 124 Sport Spider og De Tomaso Deauville er blant Tjaardas arbeider.
Hustelefonsentral
En hustelefonsentral eller hussentral koordinerer forbindelsene mellom telefonapparater av forskjellig slag innbyrdes og med det offentlige telefonnettet. Betegnelsene hussentral og hustelefonsentral kan ofte være misvisende ettersom det i større organisasjoner kan være flere tusen telefonapparater tilknyttet en enkelt sentral, og en enkelt hussentral kan betjene mange bygninger.
Forkortelsen PBX står for den engelske betegnelsen private branch exchange og forkortelsen PABX står for den engelske betegnelsen private automatic branch exchange. Begge disse betegnelsene benyttes om det vi i norsk dagligtale kaller hussentral.
Reidar Grønhaug
Reidar Grønhaug (født 2. desember 1938 i Stavanger, død 2. september 2005 i Bergen) var professor i sosialantropologi ved Universitetet i Bergen. Han ble cand. mag. ved Universitetet i Oslo i 1963, mag. art. i sosialantropologi ved Universitetet i Bergen i 1967 og dr. philos. samme sted i 1975.
Grønhaug var vitenskapelig assistent ved Institutt for statsvitenskap, Universitetet i Oslo i perioden 1963-5, så ved University of Chicago i 1968, dernest ved Universitetet i Bergen, først som universitetslektor (1969–73), så amanuensis (1973–76) og så professor i sosialantropologi (1976–2005).
Grønhaug utførte feltarbeid i Tyrkia, særlig Antalya, i 1966-67, 1969 og 1980, i Afghanistan, særlig Herat 1969, 1971-2, i Pakistan og Iran 1981.
Grønhaugs interesseområder spente seg bredt med særlig interesse for mikro-makro forhold og felt i studiet av personer, goder og tegn. Han studerte også forhold som innfødte livsverdner, migrasjon, statssamfunn, krig og fred, globalisering og langtidsutviklinger.
140 (tall)
140 (ett hundre og førti) er det naturlige tallet som kommer etter 139 og kommer før 141.
140 er et partall.
140 er CXL i romertall.
kvadratrot av 140 = 11,8321595662
Knokejern
Knokejern, også kalt "slåsshanske", eller på engelsk «knuckleduster», er et våpen beregnet for slag.
Oppbygning
Knokejern er bygd opp av fire ringer som man trær på fingrene med en metallbøyle som man har inne i hånden. Noen knokejern har pigger eller tagger. Det fins også knokejern som er lagd i gummi, slik at det skal gjøre mindre skader.
Loven
Knokejern er ikke tillatt å eie, erverve eller selge i Norge uten tillatelse, etter våpenforskriftens § 9-1:
Thomas Eriksen
Thomas Eriksen, også kjent som Earwulf, (født 17. februar 1983) er en norsk låtskriver og produsent signert til Artist Publishing Group.
Høsten 2010 gav han ut sitt debutalbum Cannibal, hvor han for første gang sto som artist, låtskriver og produsent. Han ble nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen årets produsent.
Utvalgt Diskografi (produksjon/co-produksjon og låtskriver)
Don’t Know What To Tell Ya (Thomas Eriksen Remix aka Handcuff Remix) Michael (Remix) Kiss The Sky
Some Kind Of Drug (Earwulf Remix)
Obsession
Pretend You're Missing Me
Hannah og hennes søstre
Hannah og hennes søstre (org. tittel Hannah and her Sisters) er en film av den amerikanske filmregissøren Woody Allen. Hannah og hennes søstre er en romantisk komedie, og forteller historien om familierelasjoner og komplisert kjærlighet over ett år, mellom to høsttakkefest-middager i New York.
Filmen er fra 1986, og Allen fikk dette året en Oscar for beste originalmanus for Hannah og hennes søstre. Dianne Wiest og Michael Caine fikk begge Oscar for beste mannlige og kvinnelige birolle.
Hovedroller: Mia Farrow, Barbara Hershey og Dianne Wiest. Øvrige roller bl.a. Woody Allen, Michael Caine, Carrie Fisher, Maureen O'Sullivan, Lloyd Nolan, Max von Sydow.
Handlingsreferat
Hannah og hennes ektemann, Elliot, arrangerer en Thanksgiving-feiring. Men Elliot er forelsket i en av Hannahs søstre, Lee, og begynner en affære med henne. Lee har bodd i fem år sammen med en kunstner, Frederick, som er mye eldre enn henne. Hun mener at forholdet til Frederick ikke lenger er intellektuelt eller seksuelt stimulerende for henne. Hun forlater Frederick etter å ha innrømmet at hun har en affære med noen andre. Resten av året mellom første og andre Thanksgiving-samlinger Elliot og Lee fortsetter deres affære til tross for Elliots manglende evne til å avslutte ekteskapet med Hannah. Lee avslutter endelig forholdet i løpet av deres andre Thanksgiving-feiring.
Hannahs søster Holly var en tidligere kokain-avhengig, nå mislykket skuespillerinne. Etter å ha lånt penger fra Hannah, grunnlegger hun en catering-virksomhet med April, en venninne og med-skuespiller. Holly og April ender opp som rivaler under en audition for en Broadway-musikal, samtidig som begge to er interessert i en arkitekt som heter David. Holly forlater catering-virksomheten etter at forholdet il David mislykkes, og bestemmer å prøve seg som forfatter. Karriere-endringen tvinger henne nok en gang til å låne penger fra Hannah.
Alarik II
Alarik II, spansk: Alarico, latin: Alaricus (død 507) etterfulgte sin far Eurik i 485 som vestgoternes konge. Hans rike inkluderte ikke bare hele Hispania (med unntak av områdets nordvestlige del), men også Aquitania og den største delen av det fremdeles udelte Gallia Narbonensis. Religiøst var Alarik arianer som alle de tidlige vestgotiske adelsmennene, men han avstod fra sin far Euriks forfølgelse av katolikker, og ga dem i 506 lov til å holde råd i Agde. Han hadde et anstrengt forhold til de katolske biskopene i Arles, noe som toppet seg i tiden da den frankiske Caesarius av Arles var biskop, fra 503. Caesarius var mistenkt for å stå i ledtog med burgunderne for å overlevere bispedømmet til Burgund, hvis konge hadde giftet seg med søsteren til Klodvig. Alarik sendte derfor Caesarius i eksil i et år i Bordeaux i Aquitaine før han lot ham returnere uskadd da krisen var forbi.
Han viste lignende visdom og frisinnethet i politiske saker ved å utnevne en kommisjon for å forberede et utdrag av de romerske lovene og imperielle vedtakene som skulle danne den autoritative loven for hans romerske undersåtter. Dette er vanligvis kjent som Breviarium Alaricianum eller Lex Romana Visigothorum.
Alarik var fredelig anlagt og holdt seg strengt til avtalen som hans far inngikk med frankerne, men deres kong Klodvig I ønsket å skaffe seg den gotiske provinsen i Gallia og fant en unnskyldning for krig i at Alarik var arianer. Teoderik, østgoternes konge og Alariks svigerfar, forsøkte forgjeves å mekle. De to arméene møttes i 507 i slaget ved Vouillé, nær Poitiers, hvor goterne ble beseiret og deres konge, som forsøkte å flykte, ble overrumplet og drept, blir det sagt, av Klodvig selv.
Nora Helmer
Nora Helmer er hovedpersonen i skuespillet Et dukkehjem skrevet av Henrik Ibsen og utgitt i 1879. Stykket er et psykologisk samtidsdrama der Nora sammen med ektemannen Torvald Helmer lever i et besteborgelig hjem i byen. Hun gjennomgår en forvandling i stykket fra mannens uskyldige «lerkefugl» til hun aller sist går fra hus og hjem. Nora har siden inspirert undertrykte kvinner til å frigjøre seg.
Hun er ca. 35 år og hjemmeværende. Nora forlater sin ektemann på leting etter seg selv, etter å ha innsett at han ikke var den edle personen hun hadde trodd. Hennes rolle i ekteskapet var som en dukke, hennes hjem et dukkehjem og hennes ektemann Torvald refererer stadig til henne som sin lille «lerkefugl» eller «ekorn». Hun får ikke engang ha en nøkkel til postkassen. Når hun så blir utpresset på grunn av en forbrytelse hun gjorde for å redde sin manns liv (hun forfalsket sin fars signatur på et gjeldsbrev) vil hennes mann sende henne bort. Hans eneste bekymring er sitt eget rykte, selv om det var kjærligheten til ham som drev henne til det.
Når så utpresseren angrer, ville det hele vært over i et tradisjonelt viktoriansk drama. For Torvald og Nora er det for sent til å gå tilbake til slik det var. Hennes illusjoner om ekteskapet er knust, og hun bestemmer at hun må forlate ham og deres barn, forlate dukkehjemmet for å finne sitt egentlige selv. For den viktorianske verden var dette skandaløst. Ekteskapet var regnet som en av samfunnets grunnpilarer, og å portrettere det på en slik måte var fullstendig uakseptabelt. Noen teatre, spesielt i Tyskland, nektet å spille stykket, så Ibsen ble presset til å skrive en alternativ slutt som var langt mindre dyster. Dette plaget ham veldig, og han ville av og til i siste minutt gi en «rettelse» til skuespillerne på åpningsdagen.
AG Håndbold
AG Håndbold (Albertslund/Glostrup Håndbold) var en dansk håndballklubb med basis i Albertslund og Glostrup. Klubben ble etablert i år 2000 og sommeren 2010 slått sammen med FCK Håndbold i AG København.
Historie
I år 2000 innledet Albertslund IF Håndbold og Glostrup Håndbold et samarbeid om lag. Sommeren 2005 startet AG Håndbold en dialog med firmaet KasiGroups eier Jesper Nielsen, om et eliteprosjekt, som skulle gå ut på å skaffe elitehåndball til Københavns vestegn. Jesper Nielsen og hans familie hadde hatt tett forbindelse til Glostrup Håndbold i mange år. I 2007 ble selskapet Albertslund/Glostrup Håndbold Aps dannet. En direktør ble ansatt på fulltid, og hans oppgave var å sikre klubben en plass i toppen av dansk herrehåndball innen en overskuelig årrekke.
I sesongen 2007-2008 rykket herrelaget opp i 2. divisjon, og Søren Herskind ble ansatt som trener for laget i fire år med Klavs Bruun Jørgensen som hjelpetrener. I sesongen 2008-2009 rykket AG Håndbold opp 1. divisjon. Den 15. juni 2009 ble det på et pressemøte offentliggjort at klubben hadde hentet landslagsspilleren Lars Jørgensen tilbake til Danmark fra den spanske klubben Portland San Antonio. Sammen med en rekke talenter skulle han hjelpe AG Håndbold med å rykke opp i Jack & Jones Ligaen.
Dette lykkes i løpet av en enkelt sesong, idet klubben vant 1. divisjon håndball. Samtidig hadde AG Håndbold fra sommeren 2010 slått seg sammen med FCK Håndbold, så laget fremover ble kjent som AG København. Da FCK Håndbolds lisens ikke fulgte med til det nye laget, så det var AG Håndbolds opprykning som sikret den nye klubben plassen i Håndboldligaen i 2010-2011. Samtidig kunne AG Håndbold ikke delta i europeiske turneringer.
Geneva County
Geneva County er et fylke i den amerikanske delstaten Alabama. Det ligger i den sørøstlige delen av staten og grenser mot Dale County i nord, Houston County i øst, Covington County i vest og mot Coffee County i nordvest. Det har også grense mot delstaten Florida i sør.
Fylket ble etablert i 1868 og har fått sitt navn etter byen Geneva, New York som var hjembyen til kona til grunnleggeren av byen Geneva i Alabama Henry Yonge.
Finnur Magnússon
Finnur Magnússon, også kjent som Finn Magnusen, (født 27. august 1781 på Skálholt, Island, død 24. desember 1847 i København), var en islandsk filolog og arkeolog som virket i Danmark. Han var medlem av Den kongelige Commission for Oldsagers Opbevaring. Han ble professor i 1815 ved Københavns Universitet der han foreleste i norrøn litteratur og mytologi.
Liv og virke
I likhet med Rasmus Kristian Rask var han utdannet jurist og sammen stiftet de Det Islandske Litterære Selskab. Han ga ut flere bokverk om mytologi, arkeologi og runetolkning. Hans hovedverk er Eddalæren og dens Oprindelse og Grønlands historiske mindesmærker (3 bd., 1838-1845).
Runamo-innskriften
Finnur Magnússon er kjent for sin tolkning og behandling av «Runamo indskriften». I 1833 reiste han sammen med geologen Johan Georg Forchammer og filologen Christian Molbech til Runamo, en klippe som ligger vest for Rönneby i Blekinge i Sverige. Ordet «Runamo» betyr «bakken med runer på». Den ble for første gang beskrevet i Saxo Grammaticus' Gesta Danorum omkring år 1200. Året etter fikk han den idé å lese runeinnskriften baklengs og skrev senere en avhandling på 750 sider om fenomenet.
Julie Andrews
Julie Elizabeth Andrews (født Julia Elizabeth Wells; 1. oktober 1935 i Walton-on-Thames i Surrey i England) er en britisk skuespiller, sanger, forfatter, teaterregissør og danser.
Bakgrunn
Hun ble født som Julia Wells men flyttet med sin mor til en ny mann - begge arbeidet de i britisk Music hall og vaudeville som Barbara & Ted Andrews. Da man oppdaget Julies ekstraordinære stemmeomfang på fire oktaver fikk hun straks opptre selv, og etterhvert dermed også forsørge sin alkoholiserte mor og stefar.
Skuespillerkarriere
Et viktig steg i hennes liv som skuespiller og sangerinne fant sted 1. november 1948, da hun som trettenåring ble den yngste soloist som noensinne hadde opptrådt i en Royal Variety Performance for kong George VI og den fremtidige Queen Elizabeth på London Palladium. Andrews opptrådte sammen med sangeren Danny Kaye, danserne Nicholas Brothers, og komediantene George and Bert Bernard.
Andrews gikk fra tiden med barneskuespilleriet til en rask karriere i USA. Hun debuterte på Broadway i 1954 i musikalen The Boy Friend.
Andrews filmdebuterte i 1964, med rollen som Mary Poppins i filmen med samme navn. Hun vant en Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rolletolkningen sin. Andrews har også spilt i filmer som Sound of Music (1965), Alfred Hitchcocks Full alarm (1966), Hawaii (1966), Moderne Millie (1967), Victor/Victoria (1982), Prinsesse på prøve (2001) og Shrek 2 (2004).
Julie Andrews' stemme var intakt i mange år, inntil hun i 1997 tok en operasjon som skadet den permanent.
I 2000 ble Andrews utnevnt til Dame Commander av Order of the British Empire. Hun har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Aer Arann
Aer Arann er et irsk flyselskap basert i Dublin i Irland som har faste ruter fra Irland, til Man til Storbritannia, Nord-Irland, Frankrike og Jersey. Hovedflyplassen er Dublin Airport, og selskapet har en flåte på 14 fly, bestående av ATR 42, ATR 72 og Britten-Norman Islander, et mindre tomotorsfly). Aer Arann er eid av Pádraig Ó Céidigh og har utvidet fra et enkelt fly til å bli Irlands tredje største flyselskap etter Ryanair og Aer Lingus, henholdsvis det største og nest største. Aer Aranns første tjeneste, etablert i 1970, opprettholdes fremdeles, og går mellom Galway og Aranøyene utenfor vestkysten av Irland.
Den siste tiden har Aer Arann gått med underskudd, og ble nødt til å redusere besetningen. Det er fare som at selskapet vil måtte selges. Blant selskapene som var interesserte i å kjøpe Aer Arann i 2010 var det britiske Stobart Group.
Julie Andrews
Forfatterinne
Andrews er også barnebokforfatter. Hun skrev mest under navnene Julie Andrews Edwards eller Julie Edwards. Barneboken «Mandy» utkom i 1971, og tre år etter fulgte «The Last of the Really Great Whangdoodles». En rekke av hennes mange barnebøker hadde Emma Walton Hamilton som medforfatter.
I 2008 utgav hun sin selvbiografi, «Home: A Memoir of My Early Years».
OR
OR, Or, oR og or kan bety:
Juan José Oroz
Juan José Oroz Ugalde (født 11. juli 1980, Pamplona, Navarra) er en profesjonell spansk landeveissyklist. I 2002 vant han fjerde etappe i Vuelta a Salamanca. I sitt første Tour de France fullførte Oroz på 103.-plass sammenlagt under Tour de France 2008. Han syklet for det baskiske laget Euskaltel-Euskadi fra 2007 til 2013.
Reinli stavkirke
Reinli stavkirke er en enskipet stavkirke (langkirke) som ligger i bygda Reinli i Sør-Aurdal kommune i Innlandet.
Det har vært vanlig å datere stavkirken til siste halvdel av 1200-tallet eller på begynnelsen av 1300-tallet mens en nyere åringsdatering av deler av kirken indikerer etter 1326. Under en arkeologisk utgraving under kirkegulvet ble det i 1971/1972 funnet spor etter det som kan være to tidligere kirker. Det ble også funnet mynter fra Håkon Håkonssons regjeringstid 1250–1263.
Historie
På folkemunne har denne kirken gått under tilnavnet «Gamle Guri». De første skrevne kilder som omtaler en kirke på denne plassen er fra Olaf Haraldssons reise gjennom Valdres i 1023. Han skal ha besøkt Reinli. Det er antatt at det fantes et hov av noe slag på samme sted før den første kirken, en eller annen gang før år 1000.
Deler av kirkens tømmerkonstruksjon skal ha fått en radiologisk datering (også kalt karbondatering eller C14-datering) til omkring 1190. Selv om slike dateringer ofte er unøyaktige i forhold til årringdateringer, kan dette peke mot at materialer fra en tidligere kirke på stedet har vært benyttet. De pavelige nuntius (sendebud) til Valdres nevner også kirken i sine regnskaper fra 1327. Kanskje var den nettopp blitt bygget?
Kirkebygningen
Reinli stavkirke er en enskipet hallkirke, en langkirke med høyt tak og høy innvendig himling, der skipet og koret har samme bredde. Skip og kor, veggplanker og takverk er opprinnelige. Skipet har fire hjørnestolper som bærer takkonstruksjonen. To ekstra stolper bærer taket over koret, som har apsidal avslutning som trolig har kommet til på et senere tidspunkt. Kirken er ellers bygget over same lest som kirkene i Haltdalen, Undredal, Rollag, Hedalen, og Eidsborg.
Reinli stavkirke følger en grunnplan gitt av kontinentale kirker som f. eks Saint-Chapelle 1242–1248 i Paris, en enskipet hallkirke der skipet og koret har samme bredde. Koret har også en apside.
Det hevdes at det var Sira Thord som fikk bygget kirken. Sagnet sier også at han skal være begravet under sørportalen. En inskripsjon i svalgangen like utenfor understøtter denne teorien, i det den sier: Her hviler Sira Thord som lod forberede denne kirke, pater noster.
Eksteriør og interiør
Bygningsmessig er trolig kirken forandret flere ganger. Både eksteriør og interiør ble restaurert så sent som i 1976–1977. Trekorsene på gavlene og de små dragene ble sannsynligvis lagt til under restaureringen i 1880. En tegning av G. A. Bull fra omkring 1855 viser kirken uten disse.
Melodi Grand Prix 1961
Melodi Grand Prix 1961 var den andre utgaven av Melodi Grand Prix, Norges nasjonale uttaking til Eurovision Song Contest. Finalen ble sendt i opptak på radio og fjernsyn fra NRK Marienlyst lørdag 18. februar 1961. Vinneren ble «Sommer i Palma», sunget av Per Asplin med Willy Andresens kvartett, og Nora Brockstedt med Kringkastingsorkestret. Vinnermelodien var skrevet av Jan Wølner og Egil Hagen. I den internasjonale finalen i Cannes stilte Nora Brockstedt for Norge for andre år på rad. Det norske bidraget endte på en sjuendeplass med 10 stemmer.
Reinli stavkirke
Eksteriør og interiør
Altertavlen er et helgenskap fra ca. 1300. Det er seinere blitt bemalt av Siwerts i 1923. Hovedmotivet er Jesu himmelfart. Alterskapet kan ha rommet en Mariafigur lignende den en finner i Hedal stavkirke som har hatt en baldakinkroning i form av en kirkemodell. Kirkemodellen fra Reinli er bevart i Oldsaksamlingen.
Alle de tolv innvielseskorsene er intakte – malt i tjære på kirkeveggen. Slike, greske kors i en sirkel, kors forekom ikke i Norge før etter 1200 og kan være med å datere kirken.
Melodi Grand Prix 1961
Sendingen
For å vise bredden av de fem finalelåtene besluttet NRK at hver melodi skulle framføres to ganger. Først med én artist og et mindre orkester, deretter med en ny artist akkompagnert av Kringkastingsorkestret. I 1961 var det Willy Andresens kvartett som var det lille orkesteret. Ordningen ble importert fra svenske Melodifestivalen og skulle gi jurymedlemmene et bedre beslutningsgrunnlag når de skulle vurdere bidragene. Systemet med lite og stort orkester ble brukt nesten hvert år fram til 1977, da NRK avskaffet ordningen for godt.
Reinli stavkirke
Annet
På utsiden av kirken står det en gammel gapestokk, som naturligvis ikke lenger er i bruk. Bruk at gapestokk ble forbudt i Norge 17. mai 1845, da de gamle middelalderlovene ble revidert.
Melodi Grand Prix 1961
Sendingen
Til å kåre en vinner hadde NRK hentet inn ti jurymedlemmer: fem musikkjournalister og fem representanter fra allmennheten. Programleder i Studio A var igjen Erik Diesen, mens Odd Grythe rapporterte fra Studio B, der juryen satt. Programmet ble spilt inn om ettermiddagen og sendt i opptak på radio og fjernsyn samme kveld.
Avstemning
En jury på fem musikkjournalister og fem representanter fra allmennheten avgjorde resultatet i finalen. Hvert jurymedlem ga fra 1 til 10 poeng til hver sang. Under avstemningen satt de i hver sin lukkede stemmeboks og viste sine stemmer anonymt. Ordningen fikk kritikk i Aftenposten, som mente jurymedlemmene burde «ha mot til åpent å tilkjennegi sin mening» når de hadde påtatt seg et «så viktig verv som å gradere fem kandidater til en internasjonal konkurranse».
Reinli stavkirke
Sagn
Det første siger, at kirken er en lovekirke, og at mens den var under opførelse flyttede de underjordiske den fra «Kirkevolden» nede ved elven til det sted hvor den nu staar, et sagn der rimeligvis skriver sig fra navnet «Kirkevolden» om et sted, hvor ingen kirke staar, men hvor muligens sognets ældste kirke kan have staaet.
Melodi Grand Prix 1961
Avstemning
Detaljene fra avstemningen er ikke kjent, siden finalen ikke finnes bevart. Men tre av dommerne ga «Sommer i Palma» 10 poeng, mens en dommer bare ga 1 poeng.
Mediekritikken begynner
Melodi Grand Prix har vært gjenstand for heftig kritikk fra presse og fagfolk opp gjennom årene, og den «årvisse tradisjonen» startet allerede i 1961. Avisen Morgenposten mente NRK hadde lurt komponistene som sendt inn bidrag til konkurransen. I innbydelsen fra NRK het det nemlig at åtte melodier skulle delta i den norske finalen, men dette ble siden kuttet til fem. NRK besluttet også at sangene skulle framføres to ganger: én gang med lite orkester, og en gang med Kringkastingsorkestret. NRKs Erik Diesen forklarte avgjørelsen med at de hadde fått en «henvendelse om at uttagningen burde skje etter ensartede regler i de nordiske land, og man fulgte da det svenske opplegg med fem melodier som ble spilt to ganger.» Morgenposten mente NRK hadde brutt sine egne regler og slo fast at «tre komponister til skulle hatt chansen, og de fikk den ikke.» Ordningen med å framføre låtene to ganger ble brukt nesten årlig fram til og med 1976.
Skuffelse over nivået
Både NRK og TONO uttrykte skuffelse over nivået på de innsendte bidragene, og heller ikke pressen var særlig begeistret. VG beskrev juryens jobb på følgende måte: «I stedet for å finne ut hvilken melodi som var den beste, ble deres oppgave å finne ut hvilken som var minst dårlig.» Avisen skrev videre at ingen av finalelåtene «utmerket seg med iørefallenhet eller umiddelbar sjarme.» Aftenposten var derimot mer positiv og mente vinnerlåten hadde et internasjonalt tilsnitt. Avisen roste også finalesendingen: «Bortsett fra selve konkurransen kan man se på forestillingen som førsteklasses musikalsk underholdning.»
Tross kritikken over kvaliteten på bidragene ble «Sommer i Palma» spilt inn i franske og svenske versjoner etter Eurovision Song Contest. Tredjeplassen, «S'il vous plaît», ble også en hit – 26 år senere. Sangen var skrevet av blant annet Per Lillo-Stenberg, far til Lars Lillo-Stenberg i bandet deLillos. I 1987 spilte gruppa inn «S'il vous plaît» i ny versjon og ga den ut. Nyinnspillingen tok seg inn på VG-lista høsten 1987.
Alf Prøysen skrev teksten til låten «Far cha-cha».
Brockstedt fikk jobben
Allerede før finalen spekulerte pressen på om NRK ville sende Grynet Molvig til å representere Norge i Cannes. VG mente Molvig var det rette valget, fordi hun «er både ung og pen, synger godt, fotograferer godt, og smiler pent.» Etter finalen mente VG at Per Asplin måtte få synge Norges bidrag, men til slutt besluttet NRK at Nora Brockstedt nok en gang skulle få representere Norge i konkurransen.
Knut Severin Spenning
Knut Severin Spenning (født 1831 i Kristiania, død 1908 Drammen) var en norsk skolemann og forfatter.
Han ble utdannet cand.theol. i 1853. Fra 1854 til 1856 var han huslærer hos jernverkseier Treschow på Fritzøe. Fra 1856 til 1861 var han lærer ved Stavangers skole og fra 1861 til 1863 ved Kongsbergs skole. I 1863 ble han utnevnt til adjunkt ved Drammens offentlige høiere skole og fra 1877 til overlærer samme sted. Han var sønn av kgl. fullmektig i Finansdepartementet Abraham Spenning.
A. Kiellands lærer
I 1856 finner vi ham som timelærer ved Kongsgård skole i Stavanger hvor han ble til 1861. Der hadde han blant annet Alexander Kielland som elev. Han beundret Kiellands stilistiske evne. Spøkende sa han gjerne når det taltes om Kielland som forfatter: ”Ja han skriver så god norsk, fordi jeg var hans første norsklærer”. (Kilde: "Studentene fra 1895, s. 240)
Dama til
Dama til er en norsk dokusåpe som gikk på NRK3 i 2011 og 2015. I programserien testet Live Nelvik egenskapene til et knippe norske kjendismenn ved å gå inn i deres private sfære. Programmet gikk på torsdagskvelder.
Mellom de to sesongene ble det laget to sesonger av Typen til med Leo Ajkic.
Andre sesong av serien ble kåret til beste reality under Gullruten 2016.
Premieren ble sett av 53 000.
Episodene
{| cellpadding="2" cellspacing="2" border="0" style="width: 60%;"
Branwell Brontë
Branwell Brontë (født 26. juni 1817 i Yorkshire, død 24. september 1848) var en engelsk maler og poet, eneste sønn i Brontë-familien, bror av de anerkjente forfatterne Charlotte, Emily og Anne, og ofte beskrevet som «familiens svarte får». Han var et fremmelig barn, rødhåret og kvikk med store ambisjoner, og hans kreative evner påvirket utvilsomt søstrene. Men hans evner rakk ikke lenger enn til tenårene, og han mislyktes både som maler, forfatter og i å holde på en jobb.
Oppvekst
Branwell Brontë var den fjerde av seks barn og eneste sønn av Patrick Brontë og hans kone, Maria Branwell Brontë. I mai 1821 flyttet morens søster, tante Elizabeth, inn hos dem, og i september samme år døde moren. I mai 1825 døde eldstesøsteren Maria av tuberkulose. Det samme gjorde ti år gamle Elizabeth måneden etter. Fra da av gikk barna på hjemmeskole og fikk undervisning av sin far og sin mors søster frem til 1830. I juni 1826 fikk Branwell en eske med tolv tinnsoldater. De tre gjenlevende søstrene tok også hver sin tinnsoldat, og sammen med Charlotte diktet Branwell frem fantasi-rikene Glass Town og Angria, mens Emily og Anne i 1834 brøt ut med sitt eget fantasi-rike Gondal.
George Ahlgren
George Ahlgren (født 16. august 1928, død 30. desember 1951) var en amerikansk roer som deltok i de olympiske leker 1948 i London.
Branwell Brontë
Oppvekst
Det første bevarte manuskriptet etter Branwell er hans Battell Book fra 1827, illustrert med blyant og vannfarger. I januar 1829 laget han et Branwell's Blackwood's Magazine basert på Blackwell's Edinburgh Magazine som også øver stor innflytelse på Charles Dickens og Edgar Allan Poe. I 1835 besøkte Branwell Liverpool og kjøpte lord Byrons Childe Harold's Pilgrimage. Han sendte også en søknad til redaktøren av Blackwood's Magazine om jobb i bladet, men fikk aldri noe svar. Som medlem av frimurerlosjen i Haworth hadde han vervet som losjens sekretær fra april 1836. I 1837 sendte han et dikt til William Wordsworth, men fikk aldri noe svar. I 1838 etablerte han seg 21 år gammel som portrettmaler i Bradford, men siden han tilbrakte mer tid på vertshus enn foran staffeliet, ble det lite penger av dette. Hans mest berømte portrett er maleriet av hans tre søstre som henger i National Gallery, der han har malt over seg selv.
Voksenliv
I 1840 var Brontë huslærer i Broughton-in-Furness. Han skrev til Hartley Coleridge og ba om hans mening om diktet At dead of midnight - drearily og to oversettelser han hadde gjort av Horats. Coleridge oppmuntret ham da de møttes i juni, og samme måned flyttet Branwell tilbake til Branwell etter å ha blitt oppsagt fra lærerposten. I august ble han ansatt som funksjonær ved Sowerby Bridge jernbanestasjon. I 1841 flyttet han til Luddenden Foot, fremdeles som jernbanefunksjonær, og ble den første av søsknene som kom på trykk da Halifax Guardian tok inn diktene hans. Men i 1842 ble han oppsagt da han ikke kunne forklare avvik i regnskapene sine. En ren skandale ble det da han ble oppsagt fra stillingen sin som huslærer ved Thorp Green nær York, der han innledet en affære med husets frue, mrs Robinson. I april 1846 satte han inn en annonse i Halifax Guardian om arbeid som kunne ta ham utenlands. I mai ble mrs Robinson enke, og han næret håp om at hun ville gifte seg med ham. Det skjedde ikke, og i desember 1846 hadde han pådratt seg så mye gjeld med drikkingen sin at han fikk valget mellom å betale eller gå i fengsel. Familien måtte betale ham ut. I 1848/49 døde tre av de fire kjente Brontë-søsknene i løpet av åtte måneder. Branwell var den første; han døde bare 31 år gammel av kronisk bronkitt. Helsen hans var også undergravd av årelangt alkohol- og opiatmisbruk. De yngste i søskenflokken, Emily og Anne, døde begge av lungetuberkulose (i desember 1848 og mai 1849). I et brev 2. oktober 1848 skrev Charlotte Brontë til sin forlegger, W.S. Williams i London, om brorens død. Hun var mer oppskaket over «tomheten» i Branwells liv enn over hans tidligere død, som hun beskrev som «en nåde heller enn noen straff». Hun forklarte at broren «''hadde vært sin fars og sine søstres stolthet og håp da han var barn, men da han ble voksen...har det vært vår lodd å se ham velge feil vei...til slutt å fortvile; og nå å se den plutselige avslutningen av det som kunne blitt en respektabel karriere. Jeg gråter ikke ut fra en følelse av tap - det er ingen kjær venn som er tapt - men over et bortkastet talent, ødeleggelsen av noe lovende, at det som kunne vært et skinnende lys, altfor tidlig er sluknet. Min bror var ett år yngre enn meg - jeg var en gang ærgjerrig på hans vegne - for lenge siden - men ingenting er tilbake, uten minnet om feilgrep og lidelser.» Hun sørget også over at han ikke fikk vite at søstrene hans hadde fått sine arbeider utgitt: «Vi kunne ikke fortelle ham om vårt arbeid av frykt for å forårsake for mye smerte hos ham av anger over at han selv hadde kastet bort tiden og evnene sine. Nå vil han aldri få vite om det. Jeg kan ikke dvele lenger ved dette emnet; det gjør for vondt.''» Siden 1920-tallet har en konspirasjonsteori hevdet at Branwell skrev Stormfulle høyder og kanskje flere av søstrenes bøker, et synspunkt som er bakgrunn for Stella Gibbons' satiriske roman fra 1932, Cold Comfort Farm, der Mr Mybug skriver en bok om dette, fordi han mener ingen kvinne kunne skrevet en «mannfolkroman» som Stormfulle høyder.
George Ahlgren
Ahlgren ble olympisk mester i roing under OL 1948 i London. Han var med på den amerikanske åtteren som vant foran Storbritannia og Norge. Roøvelsene ble gjennomført i perioden 5. til 8. august 1948 på Themsen. Mannskapet på den amerikanske båten var roerne; brødrene David og Ian Turner, James Hardy, George Ahlgren, Lloyd Butler, David Brown, Justus Smith, John Stack og Ralph Purchase som var styrmann.
Ødegård
En ødegård er en beskrivelse som ble gitt til gårdsbruk som av ulike årsaker ble lagt øde (forlatt), i Norge først og fremst etter svartedauden i 1349–1350. I mange tilfeller ble ødegårdsbeskrivelen heftende ved gårdsnavnet for ettertiden, da gårdene etter hvert ble tatt i bruk igjen. Dette kunne komme til uttrykk i navn som Øde-Raa og Øde-Rud eller Kroksund-Ødegaarden og Hole-Ødegaarden, Hval øde og Holtan øde, Langødegaarden eller rett og slett Ødegaarden. En annen variant er Øygard(en).
Ødegård anvendes som begrep også i Danmark, hvor københavnere fra 50-tallet og oppetter lette etter forlatte og øde beliggende torp i Sverige, som de kunne kjøpe eller leie og bruke til sommerhus.
Historie
Etter pestepidemiene på 1300-tallet, ble befolkningen i Norge redusert med ca. 60%. På grunn av den reduserte folkemengden forlot folk de dårligste og mest avsidesliggende gårdene, og tok i bruk de bedre og mer sentrale gårdene. På 1500-tallet begynte befolkningen å øke igjen, og i løpet av 150 år ble folketallet tredoblet. For å kunne fø og huse stadig flere folk, ble ødegårdene tatt i bruk igjen. Det ble konflikter om eiendomsretten til ødegårdene; hvem eide dem egentlig, etter at de hadde stått forlatte i 200 år? Godseierne hevdet ødegårdene i deres område tilhørte dem. Den jorden som ikke hadde noen eier, tilfalt kongen. De som ryddet gamle ødegårder ble altså leilendinger. Det var rikelig med jord frem til slutten av 1600-tallet. Da begynte kampen om ressursene igjen, og skapte grunnlaget for en ny underklasse; husmennene.
Skatt
Ødegårder var gårdsbruk som ble fritatt for skatt i en overgangsperiode etter at gårdsdriften ble gjenopptatt. Deretter fikk gården en særlig lav skattesats.
Knut Haavik
Knut Olaf Haavik (1943–2019) var en norsk journalist, forfatter og redaktør for ukebladet Se og Hør.
Haavik publiserte det første Se og Hør den 21. september 1978 og var redaktør for bladet til sin avgang i 2004. Han begynte sin journalistkarriere som journalistlærling i Ullern Avis/Akersposten tidlig på 1960-tallet. Derfra var han innom Larvik Morgenavis og Sandefjords Blad, hvor han var frem til 1965. Deretter var han lokaljournalist i Sandefjords Blad hvor han blant annet avslørte den første narkotikaligaen i Norge. På grunn av denne saken fikk han i 1969 jobben som kriminalreporter i VG. Han var nyhetssjef i VG da han i 1978 sluttet for å starte Se og Hør, som etter noen år ble ett av Nordens største ukeblad. Han var konsernsjef i bladforlaget Aller fra 1988 til 2003.
Haavik ble flere ganger kritisert for sin og Se og Hørs pågående journalistikk opp mot norske kjendiser. Dette førte til flere rettssaker der bladet ble anklaget for å krenke privatlivets fred. Selv sa Haavik om sin metode at «jeg tok et ja for et ja, og et nei for et kanskje».
Fra 2004 til 2008 satt han som medlem av Norsk kulturråd og i 2007 ble han oppnevnt som medlem av Mannspanelet.
Hestesport under Sommer-OL 1964
Hestesport under Sommer-OL 1964. Hestesport var med på det olympiske programmet for tolvte gang under 1964 i Tokyo. Det ble konkurrert i tre disipliner; feltritt, dressur og sprangridning om seks olympiske titler, tre individuelle og tre i lag. Konkurransene ble gjennomført i perioden 16. til 24. oktober. Tyskland ble beste nasjon foran Italia begge med to gullmedaljer.
Rodes gate (Tønsberg)
Rodes gate (1-3,2-4) er en 100 meter lang boliggate i Tønsberg. Den går mellom Huitfeldts gate og Adlers gate.
Juan Luis Cipriani Thorne
Juan Luis Cipriani Thorne (født 28. desember 1943 i Lima i Peru) er en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Lima.
Bakgrunn
Juan Luis Cipriani Thorne sluttet seg til personalprelaturet Opus Dei i Lima i 1962. Han studerte ved Universidad Nacional de Ingenierma (UNI) i Lima og tok doktorgraden i produksjonsteknikk i 1966. Samtidig var han en av Perus fremste basketballspillere. Han deltok på det peruanske laget i basketball som vant under Boliviar-lekene i Barranquilla i Colombia, ble nummer to i den søramerikanske turneringen i Lima og vant den søramerikanske turneringen i Montevideo i Uruguay. Han deltok også i de pan-amerikanske lekene i Winnipeg i Canada.
Han arbeidet som ingeniør i selskapet W.R. Grace (1967–68) og stiftet Instituto Rural Valle Grande.
Prest
Han ble presteviet i 1977, og etter fullførte studier virket han som sjelesørger i Lima. Samtidig doserte han moralteologi ved byens pavelige høyskole.
Biskop, erkebiskop
Fra 1988 til 1995 var Cipriani Thorne hjelpebiskop og 1995 til 1999 erkebiskop av Ayacucho. I hans bispedømme var basen til den maoistiske geriljagruppen Lysende Sti. Han nektet å la biskopenes menneskerettighetsgruppe komme inn i området og satte en stopper for prester som var sympatisk innstilt til frigjøringsteologien, som han betraktet som marxistisk.
I 1999 ble han erkebiskop av Lima.
Kardinal
Pave Johannes Paul II kreerte ham til kardinal i 2001.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Ferjesambandet Skjeltene–Lepsøya–Haramsøya
Ferjesambandet Skjeltene–Lepsøya–Haramsøya var et ferjesamband på fylkesvei 659 som krysset Harøyfjorden øst for Vigrafjorden. Det betjente ferjekaiene Skjeltene, Lepsøya og Haramsøya. En tid ble også Store Kalvøya i Haram betjent. Sambandet ble gjennom årene drevet av MRF, Fjord1 og Norled.
Om hverdagen blir sambandets strekninger betjent fra Skjeltene til Haramsøya 28 - 32 ganger daglig, i helgene og til Lepsøya sjeldnere. Store Kalvøy blir betjent onsdag og lørdag etter bestilling.
Sambandet hadde siste driftsdag 18. Desember 2021, da del 1 av Nordøyvegen åpnet til Lepsøya og Haramsøya. Anløp av Store Kalvøy ble flyttet til ferjesambandet Standal-Trandal-Sæbø-Skår.
Michael Johnson (friidrettsutøver)
Michael Duane Johnson (født 13. september 1967 i Dallas, Texas) er en amerikansk tidligere friidrettsutøver. Med sine fire OL-gull og åtte VM-titler på distansene 200 m og 400 m er han en av tidenes mestvinnende friidrettsutøvere.
I Johnsons paradedisiplin, 400 meter, vant han samtlige verdensmesterskap og OL-gull i både Atlanta og Sydney. Under VM 1999 løp han på tiden 43,18, raskere enn den tolv år gamle verdensrekorden til Butch Reynolds.
Med det amerikanske stafettlaget vant han 4 x 400 meter i OL 1992 og i VM 1993, 1995 og 1999.
På 200 meter tok han gull i 1991 og 1995. I 1996 vant Johnson OL-gull i Atlanta med en ny verdensrekord: 19,32.
Per 21. august 2008 er Michael Johnson fremdeles verdensrekordinnehaver på 4 x 400 m stafett samt den uoffisielle disiplinen 300 m.
Engelsk 2. divisjon 1982–83
'''Engelsk 2. divisjon 1982–1983''' var den 80. sesongen i Football Leagues 2. divisjon. vant og rykket opp til 1. divisjon sammen med som kom på 2.-plass og  som kom på 3.-plass.
Nedrykk fra 1. divisjon og opprykk fra 3. divisjon
De tre beste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk opp til 1. divisjon og de tre dårligste klubbene i 1. divisjon rykket automatisk ned til 2. divisjon.
De tre beste klubbene i 3. divisjon rykket automatisk opp til 2. divisjon og de tre dårligste klubbene i 2. divisjon rykket automatisk ned til 3. divisjon.
Engelsk 3. divisjon 1982–83:
Referanser
The Football League 1982–83
Somalias historie
Somalias historie strekker seg fra de eldste tider som viser at det var bosetning i paleolittiske tid, og det er funnet hulemalerier som er datert tilbake til 9000 f.Kr. For oldtidens egypterne var Somalia, lokalisert på Afrikas horn, kjent som landet Punt, og de kom til Somalias nordlige kyster på jakt etter røkelse og velluktende planter. Fra 800-tallet e.Kr. begynte folk i Somalia å presse seg sørover fra kysten av Adenbukta, og på samme tid begynte arabiske og persiske bosettere å etablere seg langs kysten av Indiahavet. Portugisiske utforskere forsøkte uten hell å etablere overherredømme over kysten av Somalia, men hersket over flere kystbyer. Mens kysten ble befolket av nye bosettere var det indre av landet, mye av det goldt og ugjestmildt, etterlatt til landets opprinnelige befolkning.
Sultanen av Zanzibar tok etter hvert kontrollen over kysten og det omliggende området og gjorde det muslimsk. Etter at britene okkuperte Aden, en havneby i Jemen, i 1839, ble kysten av Somalia dens matkilde. Franskmennene etablerte drift av kullgruver i 1862 med stasjon i Djibouti, og lengre nord etablerte italienerne en koloni i dagens Eritrea. I 1920 hadde det britiske og det italienske protektoratet okkupert det området som i dag utgjør Somalia, og britene overtok hele området etter 1941.
I 1960 fikk begge de to tidligere britiske og italienske sektorene sin uavhengighet og slått sammen til Republikken Somalia den 1. juli samme år. Somalia brøt de diplomatiske båndene til Storbritannia i 1963 da britene overga et område bosatt av somaliere til Kenya. Den 15. oktober 1969 ble president Abdi Rashid Ali Shermarke myrdet og hæren grep makten. General Mohamed Siad Barre ble gjort til president i den nydøpte Somaliske demokratiske republikk og søkte støtte hos Sovjetunionen. I 1977 støttet Somalia åpent opprørere i nabolandet Etiopias område Ogaden. I den åtte måneder lange krigen som brøt ut mellom de to landene måtte Somalia trekke seg ut etter å tapt det meste av sin hær på 30 000 mann og sine stridsvogner og flyvåpen. President Siad Barre flyktet fra landet i januar 1991, og i tomrommet lå Somalia åpent for en rekke koloni landene som invaderte og brukte stamme til å innføre splitt og hersk teknikk ved å danne geriljagrupper og senere islamistiske fundamentalister i regionen. Kolonilandene invadering av land av Somali hadde vansker med å splitte somaliske folk, da alle hadde et religion og snakket det samme språket. Etterhvert fant de ut om Klansystem som går på slektstre, og som hver og en Klan hadde en egen Klanleder som ble valgt av folk fra samme slektstre på en demokratisk måte. Utnyttelse av Klaner ved splitt og hersk teknikk dannet senere så mye konflikter i landet og det ble vanskelig for Somali folk å finne til samhold da landet ble overmannet av vestlige innblandinger som bemannet landet massivt med våpenet som ble gitt til geriljaergrupper og senere islamistergrupper. Land av Somali hadde alle ressurser som var av viktighet for vestlige og lå i et viktig strategisk område som vestlige landene ikke ville gi slipp på til dagens dato. I desember 2006 gikk den etiopiske hæren inn i landet. I januar 2009 trakk de etiopiske styrkene seg ut. Den dannet Somaliske geriljaer har i løpet av 2000-tallet og en god del som var fiskere drevet utstrakt for å ta kontroll over eget kyst som vestlige land brukte til dens fordeler som overfiske, hær-trening som NATO trening, frakt av våpenet til Africa gjennom somalisk kyste og goder som ble fraktet ut av Africa i Indiahavet, noe som har ført til omfattende internasjonal militær involvering i havområdet, blant annet av Norge.
Forhistorie
Somalia har vært bosatt av tidlige mennesker siden paleolittisk tid, menneskehetens første steinalderperiode. Det er funnet hulemalerier i det nordlige Somalia datert tilbake til 9000 f.Kr. Mest berømt av disse er i Laas Geel-komplekset og som inneholder en del av de eldste kjente hulemaleriene på det afrikanske kontinent. Det er avdekket en form for inskripsjoner under hver av hulemaleriene, men arkeologene har ikke vært i stand til å tyde denne formen for oldtidsskrift. I løpet av steinalderen blomstret doikulturen og den hargeisanske kulturen her med deres respektive steinindustri.
De eldste bevis på gravskikker på Afrikas horn kommer fra gravsteder i Somalia som er datert tilbake til 3000-tallet f.Kr. Steinverktøy fra det arkeologiske funnstedet Jalelo i det nordlige Somalia har blitt forsøkt forstått som den viktigste forbindelse i bevisene på en allmenn paleolittisk kultur mellom øst og vest.