cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Nightfly
Bakgrunn
Albumet er et konseptalbum, og handler om den forsiktige optimismen som rådde i USA på slutten av 1950-tallet og begynnelsen av 1960-tallet. The Nightfly solgte til platina i både USA og Storbritannia, og ble nominert til flere Grammyer i 1983. Dessuten ble «I.G.Y. (What a Beautiful World)» og «New Frontier» hit-singler.
The Nightfly ble innspilt etter at Steely Dan hadde fullført Gaucho og var midlertidig oppløst. Tekstene regnes som selvbiografiske, og på albumcoveret skriver Fagen at «sangene representerer visse fantasier som muligens kunne vært drømt opp av en ung mann som vokste opp i en by i nordøst på slutten av femtitallet og begynnelsen av sekstitallet, for eksempel en med min høyde, vekt og kroppsbygning».
Albumet ble spilt inn i 1982 i Soundworks Digital Audio/Video Recording Studios and Automated Sound i New York City, og i Village Recorders i Los Angeles. Produsenten Gary Katz og lydteknikeren Roger Nichols hadde begge vært med på innspillingene av samtlige av Steely Dans album til da. Flere av musikerne på albumet hadde også tidligere medvirket på Steely Dan-album, som for eksempel Jeff Porcaro, Rick Derringer og Larry Carlton.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Donald Fagen, unntatt hvor annet er angitt.
Nyutgivelser
The Nightfly har blitt nyutgitt i tre formater: på DVD-Audio i 2002, som DualDisc i 2004 og på Musical Video Interactive (MVI) i 2007. DualDisc-en har CD-versjonen på side en, og DVD-Audio-versjonen på side to. Denne utgaven er meget sjelden, da den var blant 15 DualDisc-utgivelser som ble utgitt som markedstetst i Boston og Seattle. Etter denne testperioden har ikke DualDisc-versjonen vært tilgjengelig.
Xu Caihou
Xu Caihou (kinesisk: 徐才厚, pinyin: Xú Cáihòu; født 22. juni 1943 i Wafangdian i provinsen Liaoning i Kina, død 15. mars 2015 i Beijing) var general og en av tre viseformenn for Den sentrale militærkommisjon for Det kinesiske kommunistiske parti i Folkerepublikken Kina. Han overtok posten etter Hu Jintao den 19. september 2004, da Hu ble forfremmet til formann. Utnevnelsen kom overraskende; mange trodde at Jiang Zemin ville ha krevd at posten gikk til hans protesjé Zeng Qinghong som en betingelse for hans egen pensjonering. Slik fortonte utnevnelsen av Xu seg som en politisk seier for Hu. Han var også medlem av Politbyrået for sentralkomiteen for det kinesiske kommunistparti og det kinesiske kommunistpartis sentralkomite.
I 2013 ble Xu pensjonert fra militærkommisjonen. I mars 2014 ble det rapportert at Xu hadde blitt diagnostisert med blærekreft, og var under behandling. I samme tidsperiode ble en granskningskomminsjon nedsatt for å undersøke påstander om korrupsjon i hans periode som nestleder i militærkommisjonen, og Xu og deler av hans familie og nærmeste ble tatt i forvaring. Xu ble utvist fra kommunistpartiet den 30. juni 2014, og døde i mars 2015.
Liv og virke
Xu kom fra en arbeiderklassefamilie; hans foreldre var fabrikkarbeidere. Han fikk gode karakterer på sin gaokao-eksamen og ble tatt opp på eliteskolen Harbin militære ingeniørinstitutt i Harbin, der han studerte til elektroingeniør. Han rakk akkurat å tre inn i militæret før han og de øvrige studenter i 1966 ble beordret til å søke sivilt arbeid. Rett etter utbrøt kulturrevolusjonen. Ikke lenge etter ble han sendt ut til landsbygden; han kom til en gård i fylket Tangyuan i nordøstre Kina.
På grunn av sin proletarbakgrunn fikk han lov til å tre inn i det militæret igjen. Våren 1970 ble han kadett i provinsen Jilin. Fire år etter at han kom inn i offiserskorpset ble han for første gang forfremmet.
Den nye kinesiske leder Deng Xiaoping ville ha unge universitetsutdannede i høyere stillinger, og særlig fra 1982 steg Xu taskt i gradene, for det meste i posteringer i provinsen Jilin. Han ble politisk kommissar for 16. gruppearme i 1990 og ble generalmajor kort etter.
Deretter ble Xu sjefsredaktør for Folkets frigjøringshærs avis. Det året han var det, ble han forfremmet til generalløytnant. I 1996 ble han politik kommissær for Jinan militærregion.
I 1999 ble han forfremmet til general (Shang Jiang), den høyeste grad i fredstid, og ble medlem av Den sentrale militærkommisjon, med stadig viktigere oppgaver innad i overkommandoen.
Muligens takket være Jiang Zemin ble han i 2004 en av militærkommisjonens viseformenn. Jiang kan ha ønske å bruke Xu som sin mann etter at han selv fikk i pensjon, og slik fortsatt gjøre sin innflytelse gjeldende til en stor grad på denne måten. Men andre mener at det snarere var Hu Jintao som fikk sin stilling sikret, ved at Xus ikke ble formann, men viseformann.
I 2013 ble Xu pensjonert fra militærkommisjonen. I samme tidsperiode ble en granskningskomminsjon nedsatt for å undersøke påstander om korrupsjon i hans periode som nestleder i militærkommisjonen, og Xu og deler av hans familie og nærmeste ble tatt i forvaring. Xu ble utvist fra kommunistpartiet den 30. juni 2014, og døde i mars 2015.
Fylkesvei 1684
Fylkesvei 1684 går mellom Kvernstua og Byflaten i Ringsaker kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 22 (Hedmark).
Äsköping
Äsköping er et tettsted i Katrineholm kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 342 innbyggere.
G. C. Green
Ben George Christian Green, kjent som G. C. Green, er en britisk bassist. I 1988 dannet han bandet Godflesh sammen med Justin Broadrick. I 2002 forlot han dette bandet, som ble oppløst like etter.
Blackout
Album
Film
Isak Arne Refvik
Isak Arne Refvik (født 25. desember 1956 i Refvik i Vågsøy) er en tidligere fotballspiller, i dag fotballtrener.
Han scoret 86 mål i løpet av 407 kamper for. Han spilte en sesong i den skotske klubben Hibernian FC sammen med Svein Mathisen, og spilte 7 landskamper for.
Point of View (musikkvideo)
Point of View er en musikkvideo fra progressiv metal bandet Fates Warning.
Videoen er fra musikkalbumet Parallels fra 1991. Den er utgitt på hjemmevideoen The View from Here og samlevideoen Metalmeister fra Metal Blade Merchandise.
Theodor Mommsen
Christian Matthias Theodor Mommsen (født 30. november 1817 i Garding i det danske Slesvig, død 1. november 1903 i Charlottenburg ved Berlin) var en tysk historiker og epigraf.
Mommsen regnes som den største klassisist og ekspert på Romerrikets historie i det 19. århundre, og hans arbeider er fremdeles av grunnleggende betydning for forskningen om Romertiden. For hovedverket Römische Geschichte (1854–1856) mottok han i 1902 Nobelprisen i litteratur. Mommsen var professor i romersk historie ved Universitetet i Berlin.
Oppvekst og utdanning
Mommsen ble født i Slesvig (Schleswig), som på den tiden var i personalunion med Danmark. Faren, Jens Mommsen, var fra 1821 prest i Oldesloe (Holstein), og i denne byen vokste Theodor opp sammen med sine fem yngre søsken. Faren interesse for antikkens klassikere smittet tidlig over på barna.
Etter privatundervisning gikk Mommsen på Christianeum Gymansium i Altona. Fra 1838 studerte han jus ved Christian-Albrechts-Universität i Kiel. På studiet ble han godt kjent med Theodor Storm, en betydningsfull lyriker og novellist i den tyske realismen. I 1843 publiserte Theodor Storm og brødrene Theodor og Tycho Mommsen diktsamlingen Liederbuch dreier Freunde til relativt gode kritikker. Samme år tok Mommsen embetseksamen med avhandlingen Ad legem de scribis et viatoribus et De auctoritate. Med utgangspunkt i sine studier av romerretten, konsentrerte han seg fra nå av nesten utelukkende om antikkens historie.
Karrierevei
Takket være et dansk reisestipend kunne Mommsen i 1844 besøke Frankrike, og ikke minst Italia, der han studerte romerske innskrifter. I 1847 var han tilbake i Tyskland, og arbeidet som journalist under marsopprøret i 1848. Høsten samme år fikk han et ekstraordinært professorat i Leipzig, og kunne nå endelig slå inn på en vitenskapelig karrierevei. Han begynte et omfattende publikasjonsarbeid, men var også politisk aktiv i det liberale Deutschen Verein. Under det saksiske maiopprøret i 1849 agiterte han og kollegene Moriz Haupt og Otto Jahn for en saksisk forfatning. Alle tre ble stilt for retten anklaget for høyforræderi, og til tross for at de ble frikjent, mistet de sine stillinger. I 1851 fikk Mommsen en undervisningspost i romerrett i Zürich, men vendte tilbake til Tyskland i 1854 og fikk tilslutt et professorat i Berlin.
Virke
I periodene 1863–1866 og 1873–1879 var Mommsen medlem av den prøyssiske landdagen (parlamentet), og fra 1881 til 1884 medlem av Riksdagen, først for det liberale Fortschrittspartei, senere for det nasjonalliberale partiet, og til slutt for Liberale Vereinigung, de såkalte «Sezessionisten».
Aymer de Valence, 2. jarl av Pembroke
'''Aymer de Valence, 2. jarl av Pembroke''' (født ca. 1275, død 23. juni 1324) var en fransk-engelsk adelsmann. Selv om han hovedsakelig var aktiv i England, hadde han sterke forbindelser til det franske kongehuset. Som en av de rikeste og mektigste menn i England i sin samtid, var han en sentral deltaker i konfliktene mellom kong Edvard II av England og den engelske adelen, særskilt Thomas Plantagenet, 2. jarl av Lancaster, en av lederne av adelens motstand mot kongen. Pembroke var en av de baronene i forordningen som ble utpekt for å begrense makten til Edvard II og kongens favoritt Piers Gaveston. Pembrokes posisjon endret seg med den store fornærmelse han fikk da Gaveston, en fange i hans varetekt og som han hadde sverget å beskytte, ble fjernet og halshogd på oppfordring av Lancaster. Det førte til at Pembroke gikk inn i et tett og livslangt samarbeid med kongen. Senere i livet førte politiske omstendigheter, kombinert med finansielle vanskeligheter, til vanskeligheter som drev vekk fra maktens sentrum.
Selv om tidligere historikere har vurdert Pembroke som lederen for et «mellomparti», som sto politisk mellom ytterpunktene Lancaster på den ene siden og kong Edvard II på den andre siden, er den moderne konsensus at han i all vesentlighet forble lojal mot Edvard II det meste av sin karriere. Pembroke var gift to ganger, og etterlot seg ingen legitime etterkommere, skjønt han hadde en sønn utenfor ekteskap. Han er i dag husket hovedsakelig via hans hustru Marie de St Pol, grevinne av Pembroke, som grunnla Pembroke College ved Universitetet i Cambridge, og for hans storstilte grav som fortsatt kan bli sett ved Westminster Abbey. Han var også en betydningsfull figur i de krigene som fulgte den engelske okkupasjonen av Skottland. En beskrivelse av ham er som høy, blek og tankefull og «en mann med beskjedne talenter.»
Familie og tidlige år
Aymer var sønn av Guillaume eller William de Valence, sønn av Hugo X, greve av La Marche, og greve av Angoulême, ved å være gift med Isabella av Angoulême, som først var gift med kong Johan av England. William var således halvbror av kong Henrik III av England ved hans mors første ekteskap på kong Johan, og fikk således en sentral posisjon i kongeriket England. Han fikk jarledømmet Pembroke ved sitt ekteskap med Joan de Munchensi, barnebarn av William Marshal.
Aymer var den tredje sønnen i sin familie og det er derfor svært lite som er kjent om fødsel og første år. Det er antatt at han ble født en gang mellom 1270 og 1275. Da hans far var på korstog sammen med Edvard I, sønn av den engelske kongen, og før Edvard ble kronet, fram til januar 1273, er en dato mot slutten av denne perioden mest sannsynlig. Da hans gjenværende bror William døde i kamp i Wales i 1282 og den eldste broren hadde dødd i 1277, var det Aymer som ble arving til jarledømmet Pembroke. Hans far William de Valence døde i 1296 og Aymer arvet sin fars besittelser i Frankrike, men måtte vente til at hans mor døde i 1307 for han kunne overta jarledømmet. Via arv og ekteskap besto hans land av – bortsett fra palatinatsgrevskapet i Pembrokeshire – eiendom spredt utover hele England, hovedsakelig i en stripe fra Gloucestershire til East Anglia, i sørøstlige Irland (Wexford), og franske land i områdene Poitou og Calais.
I 1297 fulgte han Edvard I på kampanje til Flandern, og det synes som om han ble slått til ridder på dette tidspunktet. Med sine franske forbindelser var han i de påfølgende årene en verdifull diplomat i Frankrike for den engelske kongen. Han tjenestegjorde også som militær hærfører i okkuperte Skottland. I 1298 ved Blackearnside, en skog av oldertrær, øst for landsbyen Newburgh i Fife, gikk han på et forsmedelig tap fra en skotsk styrke kommandert av William Wallace, da vokter av Skottland. I 1306 i slaget ved Methven vant over Robert Bruce ved å bryte den overensstemmelse han hadde med motparten og omringet den lille skotske styrken, men Bruce slapp selv unna. Året etter var Robert Bruce mindre naiv i sin tilnærming til Aymer og i slaget ved Loudoun Hill i Ayrshire som skjedde mai 1307. Selv ved en underlegen styrke på rundt 600 menn over Aymers hær på rundt 3000 var skottene de som trakk seieren, og Aymer klarte med nød og neppe å redde livet ved å flykte til Bothwell Castle.
Piers Gaveston
Da Gaveston uten tillatelse kom tilbake fra forvisningen senere det samme året, ga et råd med adelen Pembroke og John de Warenne, 7. jarl av Surrey, oppgaven med å ta ham i forvaring. Det gjorde de den 19. mai 1312, men ikke lenge etter med Gaveston grepet av Thomas Plantagenet, 2. jarl av Lancaster, sammen med jarlene Warwick, Hereford og Arundel, og de fikk ham henrettet den 19. juni. Denne kriminelle handlingen fikk den effekt at det skaffet kongen støtte, og marginaliserte de opprørske jarlene. Angående Pembroke var det å gripe og henrette en fange som var i hans varetekt et brudd på de mest fundamentale ridderlige koder, og en alvorlig fornærmelse for hans ære. Hendelsen må derfor bli forstått som en vesentlig vendepunkt til at han snudde ryggen til adelens sak og fikk ny sympati for kongen.
Senere år
Selv om Thomas av Lancaster ble utstøtt grunnet mordet på Gaveston, klarte han å skaffe seg bort imot total kontroll over regjeringen i tiden etter det engelske nederlaget ved Bannockburn. Han viste seg derimot like udugelig å styre som Edvard, og ble snart upopulær. Pembroke var en av adelen som forsøkte å unngå innbyrdeskrig i årene 1316-1318 fra å bryte ut mellom tilhengerne til Edvard og Lancaster. Han hjalp til med å forhandle Leake-traktaten som ble signert ved Leake i Nottinghamshireden 9. august 1318, og som gjeninnstatte Edvard ved makten. Traktaten hadde til hensikt å forsone partene. Freden varte imidlertid ikke lenge da kongen hadde fått en ny favoritt ved Hugh Despenser den yngre, mye i den samme posisjon som Gaveston. Despensers familie benyttet forbindelsen til albue seg inn for å skaffe seg fordeler og rikdom. Pembrokes forsøk på forsone feilet, og innbyrdeskrig brøt ut i 1321. I 1322 ble Lancaster beseiret i slaget ved Boroughbridge, og tatt til fange. Han ble deretter funnet skyldig og dømt til døden av en gruppe med jarler og magnater, ført ut av festningen Pontefract Castle og halshogd foran en jublende menneskemasse. Pembroke var blant de som var med på å dømme Lancaster. I samme år bidro han til å opprette et hospital for spedalske i Gravesend i nordvestlige Kent.
Etter Boroughbridge havnet Pembroke i en vanskelig situasjon. Motstanderne av Hugh Despenser og hans far, Hugh Despenser den eldre, hadde mistet all tiltro til dem. Samtidig var Pembroke blitt marginalisert ved hoffet hvor familien Despensers makt vokste mer og mer. På toppen av dette var hans finansielle problemer. Den 24. juni 1324, mens han var sendt som ambassadør til Frankrike, falt han brått sammen og døde mens han oppholdt seg et sted i Picardie.
Arv
T.F. Tout var en av de første historikere da han i 1914 gjennomførte en gjennomgående akademisk undersøkelse av perioden. Han vurderte Pembroke som den ene gunstige unntaket i en tidsalder preget av inkompetente ledere med snevert perspektiv. Tout skrev om et «mellomparti», ledet av Pembroke, som representerte en moderat posisjon mellom ytterpunktene representert av Edvard og Lancaster. Dette «mellompartiet» tok angivelig kontrollen over den kongelige regjering gjennom Leake-traktaten i 1318. I han autorative studie fra 1972 har historikeren J.R.S. Phillips avvist denne oppfatningen. Til tross for bange anelser med kongens favoritter, var Pembroke konsekvent lojal med kong Edvard. Hva som ble oppnådd i 1318 var ikke en overtagelse av et «mellomparti», men ganske enkelt en gjenopprettelse av den kongelige makt.
Aymer de Valence, 2. jarl av Pembroke, og hans søster Agnes leide et av de gamle godshusene i Dagenham i Essex, og det har blitt kalt for Valence House siden. Det er i dag et museum.
Pembrokes mest varige arv var antagelig via hans andre hustru som i 1347 grunnla Pembroke College ved Universitetet i Cambridge. Hans familevåpen er fortsatt representert på høyresiden av lærestedets våpenskjold. Aymer de Valence ble gravlagt i Westminster Abbey, hvor hans grav fortsatt kan bli sett som en framstående eksempel på sengotisk arkitektur, utarbeidet i den samme formgivningen som den nærliggende graven til Edmund Crouchback.
Ekteskap
Aymer giftet seg to ganger; hans første ekteskap som skjedde før 1295, var med Beatrice, datteren til Raoul II of Clermont, herre av Nesle i Picardie og konstabel av Frankrike. Beatrice døde i 1320, og i 1321 giftet han seg på nytt med Marie de St Pol, datter av Gui de Châtillon, greve av St Pol og bouteiller (administrator) av Frankrike. Han fikk derimot aldri noen legitime barn fra noen av sine ekteskap, men han hadde en sønn utenfor ekteskap, Henry de Valence, med en ukjent mor.
Beretta 92
Beretta 92 (sammen med Beretta 96 og Beretta 98) er en serie av halvautomatiske pistoler designet og produsert av Beretta i Italia. Den ble designet i 1972 og er blitt produsert i mange variasjoner og kalibre. Den produseres fortsatt. Den er muligens mest kjent for å erstatte Colt M1911 som standard håndvåpen for Amerikas forente staters forsvar i 1985 under betegnelsen M9 pistol.
Kun 5000 enheter ble produsert av den opprinnelige utgaven i perioden 1975-1976. Den produseres nå i fire forskjellige konfigurasjoner (FS, G, D og DS) og i tre kalibre:
Nevadas flagg
Tidligere flagg
Nevadas første flagg var blått med påskrift og stjerner i hvitt (sølv) og gult (gull). Påskriften hadde delstatens navn i midten, samt over SILVER og GOLD under. Flagget ble tegnet av guvernør John Sparks og oberst Harry Day. Det ble innført 25. februar 1905. I 1859 ble det gjort funn av gull og sølv og det første flagget viser direkte til delstatens mineralrikdommer.
Baroda kraftverk
Baroda kraftverk er et gasskraftverk i delstaten Gujarat i India. Det har en installert produksjonskapasitet på 305 MW fordelt på to omtrent like store blokker/turbiner. Operatør er det indiske selskapet Gujarat Industries Power.
Nevadas flagg
Tidligere flagg
I 1915 fikk Nevada nytt delstatsflagg, også denne gang med fargesymbolikk som viser til de edle metaller delstaten var kjent for. Som det foregående hadde også dette flagget blå duk. Midt i duken var delstatens segl plassert, med delstatsnavnet over skjoldet og mottoet ALL FOR OUR COUNTRY under. Videre hadde flagget en bue med gule (gull) stjerner i øvre halvdel og en bue med hvite (sølv) stjerner i nedre halvdel. Dette flagget var tegnet av Clara Crisler. Nevadas andre delstatsflagg ble vedtatt 22. mars 1915 og ble benyttet til 1929.
Baroda kraftverk
Anlegget ble utbygd i årene 1992–1997. Brenselstypen er naturgass.
Nevadas flagg
Tidligere flagg
Delstatsflagg nummer tre ble vedtatt 26. mars 1929. Dette flagget var for det meste identiske med dagens flagg, bortsett fra at bokstavene i delstatsnavnet var plassert rundt stjernen. Flagget var resultat av en konkurranse vunnet av Louis Shellback.
Beretta 92
Historie
Beretta 92 er et produkt av videreutviklingen av Berettas tidligere modeller, spesielt M1922 og M1951. Noen designelementer er også hentet fra M922.
92
Ca. 5000 enheter ble produsert av dette første designet i perioden 1975 til 1976.
92S
For å etterkomme krav fra forskjellige politienheter modifiserte Beretta modell 92 ved å legge til en sklimontert kombinert sikkerhets og avvæpningshendel som en erstatning for den rammemonterte manuelle tommelhendelen. Dette resulterte i modell 92S som ble tatt i bruk av flere italienske politietater og militære enheter.
På grunn av den senere flyttingen av magasinutløserknappen kan ikke 92 og 92S benytte nyere magasiner hvis disse ikke er tilpasset for disse modellene.
St. Louis County (Minnesota)
St. Louis County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger nordøst i staten og grenser mot Lake County i øst, Carlton County i sør, Aitkin County i sørvest og mot Itasca County og Koochiching County i vest. Det har også grense mot delstaten Wisconsin i sørøst og Canada i nord.
Bokhandlaren som slutade bada (film)
Bokhandlaren som slutade bada, er en svensk film fra 1969, som var Jarl Kulles regidebut, etter en roman av Fritiof Nilsson Piraten.
St. Louis County (Minnesota)
Fylket, som er delstatens største, ble grunnlagt i 1855 og det har fått sitt navn etter elven St. Louis River.
Bokhandlaren som slutade bada (film)
Handling
Jakob, bokhandleren i en liten by, er medlem av en klubb som pleier å bade hver søndag. Han er ikke interessert i kvinner inntil Amelie Arbel flytter til byen. Hun er rik og tiltrekkende og de gifter seg. Når de er gift oppdager Jakob at saker og ting ikke riktig ble som han hadde tenkt seg...
Om filmen
Filmen bygger på Fritiof Nilsson Piratens roman Bokhandlaren som slutade bada som kom ut 1937.
Björkvik
Björkvik er et tettsted i Katrineholm kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 492 innbyggere.
Macau (Rio Grande do Norte)
Macau er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
Eye to Eye (musikkvideo)
Eye to Eye er en musikkvideo fra progressiv metal-bandet Fates Warning.
Videoen er fra musikkalbumet Parallels fra 1991. Den er utgitt på hjemmevideoen The View from Here.
Norderheistedt
Norderheistedt er en kommune i kretsen Ditmarsken i Schleswig-Holstein, Tyskland. Norderheistedt hører under Eiderens amt, og lå inntil 1. januar 2008 i Hennstedts amt.
I Got Rhythm
«I Got Rhythm» er en sang komponert av George Gershwin, gitt ut i 1930, med tekst av Ira Gershwin. Den har blitt en velkjent standardlåt. Sangen er en del av musikalen Girl Crazy, hvor vi også finner en annen hit; «Embraceable You».
EM i friidrett 1958 – 100 meter kvinner
Reidun Buer representerte Norge, men kom ikke videre fra innledende heat.
Fylkesvei 1676
Fylkesvei 1676 går mellom Næroset og Aspelia i Ringsaker kommune.
Wilhelm Tell
Wilhelm Tell er en sagnhelt fra den sveitsiske kantonen Uri tidlig på 1300-tallet. Noen historisk Wilhelm Tell er aldri blitt funnet.
Fylkesvei 1676
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 17 (Hedmark).
Wilhelm Tell
Sagnet
Tell skal ha vært en svært god skytter med sin armbrøst. På denne tiden forsøkte Habsburg-keiserne å få herredømme over Uri. Hermann Gessler, den nyoppnevnte østerrikske guvernøren i Altdorf, satte opp en påle på landsbyens torg. På toppen av pålen hang hatten hans, og guvernøren tvang lokalbefolkningen til å bukke for den. Da Wilhelm Tell passerte uten å bukke, ble han arrestert. Han fikk valget mellom to måter å bli straffet på: døden, eller å skyte et eple av hodet på sin egen sønn på 120 skritt avstand.
Gråtass – Hemmeligheten på gården
Gråtass – Hemmeligheten på gården er en norsk barnefilm fra 2004, som handler om den lille traktoren Gråtass og vennene hans på en bondegård. Regi er ved Trond Jacobsen.
Handling
Kjeltringene ønsker å få Goggen til å selge hele gården til dem. Gråtass forsøker å hjelpe til, og oppdager samtidig at hemmeligheten er en verdifull vannkilde. Men Gråtass ender opp med å bli kidnappet av de samme kjeltringene, som også stjeler vannet. Bondene og vennene hans må derfor gjøre alt som står i deres makt for å redde den lille traktoren.
Wilhelm Tell
Sagnet
Tell ble lovet å få friheten tilbake hvis han lyktes. 18. november 1307 kløyvet Tell eplet i to med en pil fra armbrøsten sin, uten å skade sønnen. Gessler ville da la ham gå, men spurte først hvorfor Tell hadde stukket enda en pil inn i jakken sin før han skjøt. Tell svarte at «om min første pil hadde drept sønnen min, var den andre pilen ment for deg, og da hadde jeg truffet.» Rasende gav Gessler ordre til at Tell skulle bindes, dras ned til Vierwaldstättersjøen og kastes i en båt for å fraktes til et fangehull i det dystre Küssnacht-slottet. Gessler erklærte at Tell aldri skulle få se sol eller måne igjen.
Men på seilasen blåste det opp, og mannskapet overlot roret til Wilhelm Tell for å få dem til land. Det gjorde han også, grep armbrøsten og sprang i land på det stedet som i dag kalles Tellsplatte. Han la seg på lur ved hulveien til Küssnacht. Der skjøt og drepte han fogden Gessler da han var på hjemvei. I neste omgang skal Tell ha hatt møte med menn tre sveitsiske kantoner - Uri, Schwyz og Unterwalden, som hadde reist seg mot det østerrikske styret. 1. august 1291 - i dag feiret som den sveitsiske nasjonaldagen - avla mennene et høytidelig løfte om fortsatt motstandskamp, kjent som Rütli-eden, som har blitt avbildet på pengesedler fra Pennsylvania.
Wilhelm Tell er kjent fra flere gamle litterære verk, og nevnes også i gamle sanger. Gilg Tschudi skrev om Wilhelm Tell rundt 1570, og dette ble tatt med i verket Chronicon Helveticum.
Friedrich Schiller skrev dramaet Wilhelm Tell i 1804, og Gioacchino Rossini skrev operaen Guglielmo Tell (italiensk for «Wilhelm Tell») i 1829. Operaens libretto bygger imidlertid ikke på Schillers tekst.
Vandrehistorien
Sagnet om Wilhelm Tell kan ha sin opprinnelse i den danske sagnhelten Palnatoke. Saxo forteller at Palnatoke ble tvunget av Harald Blåtann til å skyte et eple av hodet på sønnen sin, og stå på ski ned Kullen i Skåne. Den islandske historikeren Tormod Torfæus samlet inn materiale – fra sagn og saga, vandrehistorier og viser – om Heming Unge, mesterskiløperen fra Torgar som har fått sin egen musikal. Heming skal ha bodd i Nord-Norge på 1000-tallet, og på samme måten som Palnatoke blitt tvunget av Harald Hardråde til å skyte en valnøtt av hodet på broren sin.
I Heksehammeren omtales Punker von Rohrbach, som skal ha skutt en mynt av hodet på sønnen sin. I Rohrbach, som i dag er en bydel i Heidelberg, bodde Punker, som var så treffsikker med sin armbrøst at selv pfalzgreven Ludwig 3. fryktet ham - eller at det lå trolldom til grunn for hans treffsikkerhet. Som Wilhelm Tell ble Punker tvunget til å skyte mot sin egen sønn. Punker traff mynten, mens hans sønn gikk uskadet derfra, og pfalzgreven spurte ham hvorfor Punker hadde stukket en ekstra pil inn i jakken sin før han skjøt. Som Tell svarte Punker von Rohrbach at hadde han truffet og drept sønnen sin, var pilen tiltenkt greven.
Kamakiriad
Kamakiriad er Donald Fagens andre soloalbum, utgitt i 1993. Fagen samarbeider her med Steely Dan-kollega Walter Becker for første gang siden albumet Gaucho fra 1980. Becker er albumets produsent og var med på å skrive låten «Snowbound». Albumet er et futuristisk-optimistisk konseptalbum, der lytterne følger «fortelleren» på en reise i hans høyteknologiske bil som heter «Kamakiri» (japansk for insektet kneler). Albumet ble nominert til Grammy for «Årets album» i 1994.
Etter at Fagen og Becker hadde samarbeidet om dette albumet, bestemte de seg for å starte opp Steely Dan igjen. Flere sanger på den påfølgende turneen ble spilt inn, og ble senere utgitt på konsertalbumet Alive in America.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Donald Fagen, unntatt hvor annet er notert.
Johnson & Wales University
Johnson & Wales University (forkortet JWU) er et privat universitetssystem som opprinnelig ble grunnlagt i 1914 i Providence i Rhode Island, men som nå har fire læresteder i USA. De fire lærestedene er:
Fram til 2004 var det også læresteder i Charleston, Sør-carolina og i Norfolk, Virginia. Disse ble dette året slått sammen til en campus, i Charlotte.
Skolepengene er de samme på hvert lærested – med US$ 21 462 i årlig avgift i 2006. Providence campus gir utdanning helt opp til doktorgradsnivå, mens de andre lærestedene har eksamensrett opp til Mastergrad.
JWU ble startet som en business school, og gir idag profesjonsorientert undervisning i business og økonomi, reiseliv, næringsmiddelfag, teknologi og lærerutdanning. Det mest anerkjente studiet er det innen kokkefaget, og flere ledende amerikanske TV-kokker har studert ved JWU.
Ingvar Carlssons første regjering
Ingvar Carlssons første regjering var Sveriges første regjering med Ingvar Carlsson (s) som statsminister. Regjeringen tiltrådte 12. mars 1986 og gikk av i februar 1990. Bakgrunnen for regjeringen var mordet på statsminister Olof Palme 28. februar 1986.
Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps
Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps (NSKK, «Det nasjonalsosialistiske motorkorps») var en paramilitær organisasjon for aktiviteter knyttet til motorkjøretøy, underlagt det tyske nazipartiet NSDAP før og under andre verdenskrig. Korpset ble opprettet i 1931 og ble forbudt ved krigens slutt i mai 1945.
Historie
NSKK erstattet Nationalsozialistisches Automobil-Korps som hadde blitt opprettet i 1930. Grunnen til navneendringen var å vise at interessen strakk seg utover vanlige biler; først motorsykler, og etterhvert også lette pansrede kjøretøyer.
Korpset var den minste av NSDAPs organisasjoner, og var opprinnelig tenkt som et motorisert korps under Sturmabteilung (SA). Det var i 1934 omkring 10 000 medlemmer, og korpset ble da helt adskilt fra SA. Organisasjonsstrukturen fortsatte å bygge på SAs. Dette kan ha reddet NSKK fra å bli utslettet, ettersom «De lange knivers natt», utrenskningen i SA, inntraff kort tid senere.
Hovedformålet med korpset var å lære opp medlemmene i kjøreferdigheter og vedlikehold av kjøretøyer. I midten av 1930-årene skaffet de seg praktisk erfaring blant annet gjennom å drive en veiredningstjeneste.
Interesserte personer kunne bli tatt opp i NSKK selv om de ikke hadde førerkort, men de måtte bevise at de var av «arisk rase».
Ved utbruddet av andre verdenskrig i 1939 ble NSKK et viktig rekrutteringssted for Wehrmacht, det tyske forsvaret, ettersom medlemmene var trent i motorisert transport. Gjennom hele krigen var et flertall av enhetene i Wehrmacht hestetrukne, men det ble lagt stor vekt på å få opprettet så mange motoriserte enheter som mulig. De fleste av NSKKs medlemmer gikk inn i forskjellige motoriserte enheter.
Salgstrofeer i musikkbransjen i Norge i 2004
Oversikt over musikkalbum og singler som solgte til platina eller gull i Norge i 2004.
Nationalsozialistisches Kraftfahrkorps
Historie
I 1945 ble korpset oppløst, og under Nürnbergprosessen ble den erklært som en forbudt organisasjon, men ikke kriminell, som for eksempel Schutzstaffel (SS). Årsaken til forbudet var dels den opprinnelige tilknytningen til SA, og dels rasedoktrinen som ble forfektet.
Bie (Södermanland)
Bie er et tettsted i Katrineholm kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. Bie ligger cirka 10 kilometer nord for Katrineholm. I 2010 hadde tettstedet 528 innbyggere.
Pyuthan
Pyutan er en by i Nepal
Pyutan er distriktshovedkvarter i Pyuthan-distriktet, som ligger Rapti sone i Midtvestregionen.
Notto R. Thelle
Notto Reidar Thelle (født i Hongkong 19. mars 1941) er professor emeritius ved Det teologiske fakultet, Universitetet i Oslo. Han var professor i økumenikk og missiologi samme sted 1996-2006. Thelle bor i Vikersund.
Thelle er sønn av Rannfrid og Notto Normann Thelle, og Øystein Thelles yngre bror. Han er cand.theol. fra 1965 og dr.theol. fra 1983, og arbeidet som misjonsprest i Kyoto, Japan 1969-85.
Han sier om seg selv at
Thelle har utgitt flere bøker, og mottatt Emmausprisen for Gåten Jesus (2009) og Brobyggerprisen (2007). Han har utgitt flere av sine bøker på det egne forlaget Oriens forlag.
Askeladden (kulturminnedatabase)
Askeladden inneholder informasjon om kulturminner og kulturmiljøer som er vurdert som verneverdige eller som krever videre undersøkelser for å avklare bevaringsverdi. Kulturminneloven og Svalbardmiljøloven står sentralt i denne vurderingen, men mange kulturminner er også vernet ved at de står i nasjonale eller regionale lister over objekter som er faglig vurdert som viktige. Registeret omfatter både arkeologiske kulturminner og nyere tids kulturminner som ettereformatoriske bygg, anlegg og kirker.
Askeladden er først og fremst et verktøy for kulturminneforvaltningen. Ved behov gis det tilgang for andre deler av forvaltningen, forskere, studenter, samt konsulenter som jobber med konsekvensutredninger og planarbeid.
Fra og med høsten 2009 er deler av databasen Askeladden gjort allment tilgjengelig gjennom nettstedet Kulturminnesøk.
Lake County (Minnesota)
Lake County er et fylke i den amerikanske delstaten Minnesota. Det ligger nord i staten og grenser mot Cook County i øst og mot St. Louis County i vest. Det har også grense mot delstaten Wisconsin (vanngrense) i sør og Canada i nord.
Lake Countys totale areal er 7,746 km² hvorav 2,309 km² er vann. I 2000 hadde fylket 11,058 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Two Harbors som også er fylkets største by.
Fylket ble grunnlagt i 1855 og har fått sitt navn etter Øvresjøen.
Macaíba
Macaíba er en kommune i delstaten Rio Grande do Norte i nordøstregionen av Brasil.
La Garde (Var)
La Garde er en kommune i departementet Var i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur sørøst i Frankrike. La Garde er en del av Communauté d'agglomération Toulon Provence Méditerranée, som er et kommunesamarbeid mellom Toulon og 11 av kommunene rundt byen. La Garde ligger øst for sentrum av Toulon.
Befolkningsutvikling
Antall innbyggere i kommunen La Garde (Var)
Erling Westher
Erling Westher (født 12. mars 1903, død 1986) var en norsk pianist og pedagog.
Westher debuterte med Oslo Filharmoniske Orkester (1927) med Christian Sindings Klaverkonsert. Han overtok den kunstneriske ledelsen av Klaverakademiet etter Nils Larsens bortgang (1937), et verv han holdt inntil han etablerte eget klaverinstitutt (1948).
Om Westhers undervisningsgjerning skrev Kjell Bækkelund blant annet at «Det som kjennetegner Westhers klaverpedagogikk er hans intense innlevelse i stoffet og hans evne til å inspirere eleven til det ytterste, samtidig som han vet en masse om spesielle klaverproblemer og har funnet fram til en klarhet på dette område.».
Blant Westhers markante elever nevnes Kirsti Hjort, Ruth Lagesen, Olaug Fostås, Karin Westher, Oskar Raaum, Ella Arntsen, Rolf Østbye, Gunnar Sønstevold, Magne Hegdal, Ester Skogsrud, Johan Øian, Hans Olav Egede Larssen, Laila Aavatsmark, Edvard Hagerup Bull, Jarle Sørå, Kåre Siem og Rolf Syversen.
Ellers var han musikkritiker i hovedstadens blader, og fast musikkmedarbeider i Arbeiderbladet fra 1949.
Westher komponerte et stykke kalt Slottsvalsen, som ble innspilt og oppnådde en viss popularitet i 1930-årene.
Monument (musikkvideo)
Monument er en musikkvideo fra progressiv metal bandet Fates Warning.
Videoen er fra musikkalbumet Inside Out fra 1994. Den er utgitt på hjemmevideoen The View from Here og samlevideoen The 12 Commandments fra Metal Blade Merchandise.
Sköldinge
Sköldinge er et tettsted i Katrineholm kommune i Södermanlands län i Södermanland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 604 innbyggere.
Sjeksna
Sjeksna (russisk: Шексна́) er ei elv i Vologda oblast i Russland. Den er ei venstre sideelv til Volga. Elvas kilde er Belojesjøen, og den munner ut i Rybinsk-reservoaret i Volga ved byen Tsjerepovets. Elva er nå 139 km lang, men før de nedre delene ble oversvømt og ble en del av Rybinsk-reservoaret var den rundt 400 km lang og løp sammen med Volga ved Rybinsk. Sjeksna er en del av Volga-Østersjøkanalen.
Petrothrincidae
Petrothrincidae er en gruppe (familie) av insekter som hører til ordenen vårfluer (Trichoptera). Larvene lever i ferskvann. De voksne lever ikke langt fra vannet de vokser opp i.
Utseende
Små vårfluer, forvingens lengde 4–5 mm. Maksillarpalpene er fem-leddet hos begge kjønn.
Levevis
Lite er kjent om biologien til disse vårfluene, som tilsynelatende er ganske sjeldne. Larvene lever trolig i rennende vann, siden de fleste voksne eksemplarer er funnet nær elver og bekker. Mange av artene er funnet i regnskog eller andre tropiske skoger, andre i fjellområder.
Utbredelse
Familien er bare utbredt i Sør-Afrika (slekten Petrothrincus) og på Madagaskar (artene her ble tidligere regnet til slekten Gyrocarisa).
Dag Vidar Kristoffersen
Dag Vidar Kristoffersen (født 20. april 1957) er en tidligere fotball- og bandyspiller i Drafn 1963-1980. Han har landskamper i bandy, sølvmedalje i VM for yngre to ganger, scoret målet som sikret sølvet ved den ene anledningen.
Etter sin aktive karriere ble han trener og trente senere Strømsgodset til bronsemedalje i Eliteserien i fotball, og ledet laget i UEFA-cupen i 1998 mot Aston Villa. Kristoffersen trente Mjøndalens bandylag 2006/07, Drammen Bandy 2007/08, og er lærer for fotballinjen ved Drammen videregående skole toppidrett. Han har også trent Sande Sportsklubb, samt Larvik Fotball.
Morph the Cat
Morph the Cat er det tredje soloalbumet til Donald Fagen fra Steely Dan, utgitt i 2006. Albumet er Fagens første soloalbum siden 1993. Morph the Cat er tredje og siste del av det som i ettertid har blitt kalt The Nightfly-trilogien.
I likhet med hans to første soloalbum, The Nightfly og Kamakiriad, er også dette et konseptalbum. Sangene omhandler Fagens refleksjoner over alderdom og død.
Albumet vant Grammy for beste surround-lyd i 2007.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av Donald Fagen.
James Douglas (Svarte-Douglas)
James Douglas, også kalt «den gode sir James» og «Svarte-Douglas» (født ca. 1286, død 25. august 1330), var en skotsk soldat og ridder som kjempet i Den skotske uavhengighetskrig. Han var sønn av William Douglas (død ca. 1298), som hadde støttet William Wallaces krig, ble fanget av engelskmennene og døde i Tower of London. Hans mor var Elizabeth Stewart, datter av Alexander Stewart, 4. High Steward av Skottland.
Gaekwad
Gaekwad, også Gaekwar og Gaikwar, er en herskertittel knyttet til dynastiet som hersket over staten Baroda i India fra 1721 til 1949. Den benyttes også som navn på dynastiet og for å omtale den person som til enhver tid var maharaja av Bardoda.
James Douglas (Svarte-Douglas)
Skottlands urolig tid hadde tre store helter: Robert Bruce, William Wallace og den tredje var James Douglas. Han kjempet trofast for Robert Bruce hele livet og var andre i kommando nest etter kongen selv. Han var en av de som signerte Arbroath-deklarasjonen av 1320. For skottene var James Douglas en legendarisk helt, for engelskmennene hadde han et rykte for å dukke opp fra intet med et mot og en dristighet av nær demonisk karakter. Etter at han og styrkene hans forfulgte flyktende engelskmenn etter slaget ved Bannockburn ble han et spøkelse som nord-engelsk mødre skremte barn med, som en engelsk vuggevise minner om:
Gaekwad
Fra marathastat til fyrstestat
Opprinnelig betyr gaekwad kugjeter. Dynastiet oppsto blant marathaene i det vestlige India tidlig på 1700-tallet. Tilsvarende titler finnes i de tre andre viktigste marathastatene: Bhonsle i Nagpur, Holkar i Indore og Scindia i Gwalior.
Herskerne av Baroda styrte over en stat bestående av flere områder i det som nå er delstaten Gujarat. Hovedområdet befant seg omkring hovedstaden Baroda, med flere spredte områder på halvøyen Kathiawar.
James Douglas (Svarte-Douglas)
Bakgrunn
Den opprinnelige grunnlegger av familien kom til Skottland fra Flandern rundt 1147, og som belønning for sine tjenester fikk han landområder rundt stedet Douglas i Lanarkshire av abbeden i Kelso. I en opptegnelse er han nevnt på latin som «Thebaldus Flammaticus», dvs Theobald fra Flandern. Hans sønn og arving William tok etternavnet Douglas etter eiendommen. Archibald de Douglas, hans eldste sønn, etterfulgte ham. Bricius, en yngre sønn av William ble biskop i Moray i 1203, og hans fire brødre; Alexander, Henry, Hugh og Freskin bosatte seg i Moray under hans beskyttelse, og fra disse stammer Douglasene i Moray.
Pokomam
Pokomam (poqomam) er et mayisk språk som snakkes av rundt 49 000 mennesker i Alta Verapaz i Guatemala og i tilgrensende områder i El Salvador. Språket er nært beslekta med Pokomchi.
Gaekwad
Etter Indias selvstendighet
Etter at India ble selvstendig i 1947 ble de mange fyrstestatene innlemmet i India. Fyrstestaten Baroda ble 1. mai 1949 en del av delstaten Bombay. Herskeren mistet da sin makt. Etter dette benyttes Gaekwad som familienavn for medlemmene av dynastiet.
James Douglas (Svarte-Douglas)
Bakgrunn
Hugo kjempet i slaget ved Largs mot kong Håkon Håkonssons norske arme i 1263, og døde i 1288. William, som ble far til Sir James, etterfulgte som overhode for familieeiendommene, men var mot patriotenes side i den første tiden av Den skotske uavhengighetskrigen, fikk eiendommene konfiskert av engelskmennene og døde selv i fengsel i England i år 1302.
James Douglas ble født inn i en familie lojal til den skotske trone. Hans bestefar døde side om side med William Wallace, hans far døde i fengsel i England som offer for den skotske saken. Som bare guttungen ble han selv sendt i sikkerhet til Frankrike, hvor han utdannet seg i seks år i Paris før han, ved opplysningen om sin fars død, returnerte i 1306 til hjemlandet i en alder av 18 år.
Gaekwad
Etter Indias selvstendighet
Medlemmer av Gaekwad-dynastiet har vært aktive i indisk politikk. Dynastioverhodet Fatehsinghrao Gaekwad (1930–1988) var, foruten cricketspiller, medlem av Lok Sabha og delstatsminister i Gujarat. Hans bror Ranjitsinh Pratapsinh Gaekwad, som overtok som familieoverhode i 1988, har også vært parlamentsmedlem.
James Douglas (Svarte-Douglas)
Svarte-Douglas
Poeten John Barbour (1320–1395), erkediakon (nest etter biskopen) ved St. Machar-katedralen i 40 år, har i det historiske diktet «The Bruce» fra 1375 gjort sine tanker om James Douglas, og beskrev ham som langbeint, hengslete, med brede skuldre, muskuløs, og med svart hår, derav tilnavnet. Mild i sitt vesen og med en lett lesping mens han snakket.
Da Edvard I av England, etter å ha invadert og rasert Skottland for andre gang, kalte til seg den skotske geistligheten og adelen i Stirling, brakte Lamberton med seg unge James som væpner, for om mulig å få kongen til å interessere seg i hans ulykke. Ikke før gutten ble presentert vendte kongen seg ilsk til biskopen: «Faren,» sa han, «var alltid min fiende, og jeg har allerede gitt hans land til mer lojale tilhengere enn sønnene hans noen gang kan bli!»
I Robert Bruces tjeneste
James Douglas fant Bruce i Errickstane på veg fra Lochmaben til Glasgow og Bruce ble øyensynlig smigret over at sønnen til den velkjente Sir William Douglas sluttet seg til hans sak, og mottok gutten med respekt. Til tross for hans unge alder fikk han en liten flokk soldater å lede. Det ble begynnelsen på ett tett og livslangt vennskap. Med tiden var det ingen utenfor sin egen familie som Bruce stolte mer på enn «Den Gode Sir James», som han kalte ham. Det var Bruce som selv ga Sir James ridderslaget. I slaget ved Methven viste Sir James sin verdi, også ved Dalry, hvor Bruce ble beseiret av lorden av Lorn, og hvor Sir James ble såret. Deretter månedene hvor Skottlands konge lå i dekning, kun fulgt av sine mest trofaste.
I fortellingen «Det sorte spiskammer» fra Walter Scotts bok «Tales of a Grandfather» utmaler han Svarte-Douglas etterhvert demoniske rykte. I 1307 ba han Robert Bruce om tillatelse til å erobre familiens okkuperte festning, Douglas Castle, men kongen kunne ikke avstå tropper. James Douglas dro likevel avgårde med kun to mann (noen myter sier to kvinner). Han ventet til palmesøndag hvor de engelske soldatene overvar gudstjenesten, deretter lurte han seg inn i festningen, barrikaderte kirken og jevnet egenhendig festningen og drept alle han kom over.
Da kong Robert kort tid etter slaget og seieren over engelskmennene ved Loundon Hill marsjerte med styrkene sine mot nord ble James Douglas igjen med den hensikt å rydde skogene rundt Selkirk og Jedburgh for engelske styrker. Det første han gjorde var å gjenerobre Douglas Castle som var blitt overtatt av engelskmennene for andre gang, nå ledet av Sir John de Wilton. Han la seg i dekning og angrep overraskende en hærstyrke fra festningen, drepte dem og beleiret deretter festningen selv. Sannsynligvis ved å love den gjenværende engelske hærstyrken fri passasje tilbake til England fikk han igjen kontroll over Douglas Castle.
Utmerker seg
Med et følge av 60 mann rettet han i mars 1313 oppmerksomheten mot Roxburgh Castle, et viktig befestningspunkt for engelskmennene på. De snek seg inn mot murene i ly av natten og klatret festningsverket ved hjelp av stiger før ifølge John Barbour krigsropene lød: ''a Douglas! a Douglas!''
Da Robert Bruce og broren Edward Bruce i mai 1316 åpnet den andre fronten mot engelskmennene i Irland, var det James Douglas som hadde ansvaret for å trygge de skotske grensene mot engelsk motangrep.
Korstog i Spania
Før Robert Bruce døde i 1329 krevde han et siste anmodning av Sir James, som han eldste og den våpenbror han den høyeste aktelse for; han ønsket at han skulle frakte hjerte hans til Det hellige land og oppbevare det i Den hellige grav i Jerusalem. Hjertet ble skåret ut av kongens døde legeme og lagt i en eske av sølv og emalje. Douglas hengte den rundt sin egen hals. I begynnelsen av 1330 satte James Douglas seil fra Skottland med seks andre riddere og 25 væpnere.
De stoppet først i Sluys i Frankrike hvor flere menn slo seg sammen med dem. Der mottok de nyheten om et korstog ledet av Alfonso XI av Castilla mot muslimene i kongedømmet Granada. Douglas var fristet til å kjempe mot de vantro gjennom Spania, med den hensikt å kjempe mot sarasenerne på veg til Jerusalem. Følgelig satte de kurs mot Sevilla hvor de ble godt mottatt av Alfonso XI.
Etter å slått seg sammen med Alfonsos hærstyrke kom de i kontakt med sarasenerne i nærheten av Teba, en festning på grensen til Andalucía. Den muslimske kongen hadde gitt ordre til et tilsynelatende angrep med 3 000 kavalerister, mens han selv sirklet rundt og uventet angrep Alfonsos leir bakfra. Alfonso hadde mottatt etterretning om motstandernes bevegelser og holdt hovedandelen av hærstyrken i beredskap samtidig som lot frontdivisjonen gå til angrep.