cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ortrun Enderlein
Enderlein har blitt verdensmester i aking to ganger, 1965 i Davos og 1967 i Hammarstrand.
Beautiful Game Studios
Beautiful Game Studios er et utviklingsgruppe for å produsere videospill, som holder til i London, England. Utvikleren er en intern utviklingsgruppe i Eidos og ble opprettet i 2003 for å utvikle Championship Manager 5. Gruppas siste prosjekt er Championship Manager 2008, som ble gitt ut i oktober 2007.
Kwilu
Kwilu er en provins i Den demokratiske republikken Kongo. Det er én av tre provinser som i 2009 ble skilt ut fra den tidligere provinsen Bandundu. Kwilu var også en egen provins i perioden 1962–1966. I 1964 overtok de sentrale styresmaktene administrasjonen over provinsen på grunn av opptøyer i det sørvestre Kongo. I januar 1966 ble det lokale styret gjeninnsatt, men samme år ble Kwilu slått sammen med Kwango og Mai-Ndombe til den nye provinsen Bandundu.
Hovedstad er byen Kikwit.
Skaberakktapir
Skaberakktapiren skiller seg fra de andre tapirene gjennom sin karakteristiske svarte og hvite utfarging. Den ser ut som om man har hengt et salteppe, et såkalt skaberakk, over ryggen på den. Og det er dette «teppet» som har gitt den det norske navnet. Skaberakktapiren kan bli omkring 180–250 cm lang og veier typisk cirka 350 kg (100–500 kg), og er dermed den største av tapirene.
Slektstre
Slektstreet nedenfor er i henhold til Cozzuol m. fl. (2013).
Jens Sterri
Sterri var utdannet jurist, og jobbet som sekretær i både justisdepartementet og landbruksdepartementet. Han var også dommerfullmektig i Sunnhordland. I 1954 ble han sekretær i finansdepartementet. Der gikk han gradene til han i 1969 ble ekspedisjonssjef.
Mafadi
Mafadi (afrikaans: Mafadipiek) er et fjell som ligger i fjellkjeden Drakensberg på grensen mellom Sør-Afrika og Lesotho. Med en høyde på 3 450 moh. er Mafadi det høyeste fjellet i Sør-Afrika, men det er lavere enn Thabana Ntlenyana, som med en høyde på 3 482 moh. er det høyeste fjellet i Lesotho og hele det Sørlige Afrika.
Bestigning
Bestigning av Mafadi fra sørafrikansk side skjer vanligvis via campingplassen i Injasuthi. Ruten innebærer en om lag 8 km fottur til Marble Baths. Dette etterfølges av en gåtur langs elven med en kombinasjon av korte stier og hopping over rullesteiner. Alt dette ender nederst i bunnen av fjellet, som videre fører til Molar campingplass. Stien opp langs fjellsiden og mot fjelltoppen er kjent som Leslie's Pass. Stien følger åsryggen frem til undersiden av et lag med steiner, som den går forbi på den sørlige siden. Veien fortsetter opp en kort talus, etterfulgt av mer vandring opp en ganske bratt bakke. De siste 20 meterne utgjør en gressbakke. Herfra (toppen av Leslie's Pass) fører fjelltoppene til Mafadi. Turen tar tre eller fire dager.
Bøkeordenen
Bøkeordenen (Fagales) er en orden av blomsterplanter som omfatter mange av de mest kjente løvtrærne.
Artene er løvfellende eller eviggrønne busker og trær. De enkjønnede blomstene er samlet i blomsterstander som kalles rakler. Nesten alle er sambu og vindpollinerte. Frukten har bare ett frø. Den opprinnelige frukttypen er en samara, som spres med vinden. Nøtter, som spres med dyr, er utviklet minst sju ganger innen ordenen.
I nyere systematikk er jerntrefamilien (Casuarinaceae) flyttet hit fra Casuarinales, valnøttfamilien (Juglandaceae) og Rhoipteleaceae fra Juglandales og porsfamilien (Myricaceae) fra Myrtales. Balanopaceae er derimot flyttet til Malpighiales. I APG III-systemet er Rhoipteleaceae slått sammen med valnøttfamilien.
Kladogrammet nedenfor viser antatt slektskap mellom de ulike gruppene i Fagales.
Jane Darwell
Jane Darwell (født Patti Woodard 15. oktober 1879 i Palmyra i Missouri, død 13. august 1967 i Woodland Hills i California) var en amerikansk teater- og filmskuespiller.
Darwell medvirket i over 170 filmer. Hun vant Oscar for beste kvinnelige birolle for rollen som Ma Joad i filmen Vredens druer (1940). Darwell har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Annise Parker
Annise Danette Parker (født 17. mai 1956 i Houston i Texas i USA) er borgermester i Houston. Hun er byens andre kvinnelige borgermester og landets første åpent homofile borgermester som ble valgt til en stor amerikansk by. Houston er største by i delstaten Texas og fjerde største i USA. Parker fikk 53 prosent av stemmene. Hun tilhører Det demokratiske parti og har jobbet i Houstons kommunestyre elleve år.
Ligue 1 1986–1987
Ligue 1 1986–87 er en oversikt over fransk fotballs toppdivisjon denne sesongen. Selve toppdivisjonen ble startet i 1932-33.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Läckeby
Läckeby er et tettsted i Kalmar kommune i Kalmar län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 847 innbyggere.
Breu Branco
Breu Branco er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Øye kirke
Øye kirke kan referere til:
Jeanne Moreau
Jeanne Moreau (født 23. januar 1928 i Paris, død 31. juli 2017 i Paris ) var en fransk skuespiller, regissør og sanger som medvirket i over 120 filmproduksjoner.
Bakgrunn
Jeanne Moreau var datter av Katherine (født Buckley), en danser som opptrådte på Folies Bergère (død 1990), og av Anatole-Désiré Moreau, en gastronom-restauratør (død 1975). Moreaus far var fransk, og moren var engelsk fra Oldham i Lancashire og av delvis irsk avstamning. Moreaus far var katolikk, og moren, som opprinnelig var protestant, konverterte til katolisismen da de giftet seg.
Moreau studerte fra 1946 ved konservatoriet i Paris og fortsatte sin utdannelse fra 1948 til 1952 ved Comédie-Française, der hun ble kjent med det høyere klassiske teater.
Karriere
Hun debuterte både på scenen og i filmen i 1948. Mens hennes teaterkarriere omgående ble en stor suksess, blant annet ved Comédie-Française, hadde hun ikke så umiddelbart fremgang på filmlerretet. Moreau hadde et furtent uttrykk og mørke skygger under øynene, og ble ikke oppfattet som fotogen. Gjennombruddet kom med Heisen til skafottet der Louis Malle brukte naturlig lys og lot henne opptre med lite sminke slik at hennes uttrykksfulle ansikt kom til sin rett.
Moreau spilte i filmer med mange kjente filminstruktører, som Francois Truffaut, Louis Malle, Jacques Becker, Roger Vadim, Michelangelo Antonioni, Jean-Luc Godard, Peter Brook, Orson Welles, Luis Buñuel, Jean Renoir, Marguerite Duras, André Téchiné, Rainer Werner Fassbinder, Luc Besson, Billy Hopkins og François Ozon.
I Frankrike var hun også populær som sanger og fikk i 1964 Grand Prix du Disque.
Hun var aktiv til få år før sin død.
Palais des Nations
En jury av arkitekter ledet arbeidet med å velge vinnerbidraget blant 377 forslag til hvordan Palais des Nations skulle bygges. Siden juryen ikke kom frem til enighet bestemte man seg for å la arkitektene bak de fem beste forslagene samarbeide om bygget. Dette gjaldt Carlo Broggi fra Italia, Julien Flegenheimer fra Sveits, Camille Lefèvre og Henri-Paul Nénot fra Frankrike og József Vágó fra Ungarn. Interiøret i Palais des Nations ble donert av medlemslandene.
Etter at bygget ble overtatt av FN ble det utvidet i to omganger. I 1950-årene ble det blant annet bygget en ny fløy som midlertidig hovedkvarter til Verdens helseorganisasjon. I 1973 stod også nye konferanselokaler klare. Med disse utvidelsene er nå Palais des Nations 600 meter langt med 2,800 kontorer.
Liste over kriger Ecuador har deltatt i
Denne listen er laget for å vise hvilke kriger Ecuador har vært delaktig i.
Tonje Røed
Tonje Røed (født 28. november 1972 i Oslo) er en norsk forfatter, bosatt i Oslo. Hun har vært medredaktør i tidsskriftet Utflukt.
Mark Plaatjes
Mark Plaatjes (født 2. juni 1962 i Johannesburg) er en tidligere langdistanseløper. Han er mest kjent for sitt VM-gull under VM i Stuttgart 1993.
Boholmarna
Boholmarna er et tettsted i Kalmar kommune i Kalmar län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 297 innbyggere.
Breves
Breves er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Lago Merín
Historie
Byen ble grunnlagt i 1937 av Saturnino Arismendi.
Befolkning
Kilde:
Martín Fiz
Martín Fiz Martín (født 3. mars 1963 i Vitoria-Gasteiz i Álava) er en tidligere langdistanseløper fra Spania, som vant maraton i EM 1994 og gjentok bedriften i VM 1995 i Göteborg. Samme år tok han også seieren i Rotterdam maraton.
I OL 1996 i Atlanta ble Fiz nummer fire i maraton. Året etter tok han sølv i VM 1997 i Aten bak landsmannen Abel Antón. Han konkurrerte i tre strake Sommer-OL for sitt hjemland, første gang i OL 1992.
Fiz ble i 2010 tildelt utmerkelsen Lan Onari av regjeringen i den autonome regionen Baskerland.
Ptolemaios Epigonos
Ptolemaios Epigonos (gresk: Πτολεμαίος Α' ο Επίγονος; født ca. 299-298 f.Kr., død februar 240 f.Kr. ) var en gresk prins fra Anatolia av makedonsk og thessaliansk opphav. Han var førstefødte sønn av Lysimakhos og Arsinoe II av Egypt. Hans far var en av diadokene, arvtagerne til Aleksander den stores rike og hersker av Trakia, Makedonia og Anatolia. Hans mor var en ptolemeisk prinsesse, datter av Ptolemaios I Soter av det ptolemeiske kongedømme i Egypt, og også en annen av diadokene.
Identiteten til denne Ptolemaios er kanskje en av de mest forvirrende og mest omdiskuterte innenfor ptolemeisk genealogi. Hans epitetet Epigonos betyr «arvingen». Sønnene til diadokene ble generelt referert til som epigonoi, «arvingene». Han var også kjent som Ptolemaios Nios, «sønnen», en betegnelse som ble benyttet i forbindelse med hans samkongedømme med sin onkel Ptolemaios II Filadelfos som den adopterte sønn og som tiltenkte arving i perioden 267 til 259 f.Kr.
Ilm (gudinne)
Ilm (norrønt Ilmr) er en perifer norrøn gudinne, ei åsynje, i norrøn mytologi.
Hun er såvidt attestert (mellom Idunn og Bil) innenfor en liste av åsynjer som finnes i noen utgaver av Skaldskaparmål i Den yngre Edda (denne listen blir ikke videreført i alle moderne utgivelser). Det finnes ingen annen informasjon om hennes navn. Den tyske folkeminneforskeren på 1800-tallet, Jacob Grimm, slo fast at gudinnens navn er hunkjønn, og at hankjønnsutgaven av det norrøne ordet ilmr betyr «vennlig duft» (suavis odor).
Winchester Model 1866
Winchester Model 1866 er et repetergevær med bøylemekanisme og rørmagasin som ble videreutviklet fra Benjamin Tyler Henry's Henry Modell 1860. Modell 1866 bruker den samme .44 Henry patronen som Henry Modell 1860 og hadde den samme distinkte glidekassen i gul kanonbronse. Våpenet ble produsert av Winchester Repeating Arms, tidligere New Haven Arms Company lenge etter at selskapet gikk over til å produsere 1876-modellen med låsekasse i stål.
Militær bruk
Winchester 1866 ble kjøpt inn av forsvaret i flere land, og ble brukt med stort hell av osmanerne under beleiringen av Plevna i den russisk-tyrkiske krig (1877–1878). Også Frankrike kjøpte seks tusen rifler under den fransk-prøyssiske krig. Det fantes både lange muskett-utgaver til militær bruk og kortere karabin-utgaver tenkt brukt til saltasker i det ville vesten.
Amunisjon
En svakhet ved riflen var ammunisjonen .44 Henry som var en randtenningpatron og var derved ikke spesielt kraftig og med begrenset rekkevidde. Dette gjore våpenet uegnet til militær bruk annet enn i spesielle situasjoner slik som beleiringen av Plevna, og våpenet ble i all hovedsak brukt av sivile. Forsøk med å konvertere riflen til sentertenningpatronen .44-40 viste at gunmetall-låsekassen ikke var sterk nok til å håndtere den kraftigere ammunisjonen. Det ble derfor utviklet låskasser i stål, noe som ledet til den forbedrede Winchester Modell 1873 for .44-40-patronen.
Moderne produksjon
Produksjonen av «Yellowboy» fortsatte helt fram til 1898, på tross av at Winchester lanserte flere forbedrede modeller i samme tidsrom. Selv om modellen ikke lenger lages av Winchester, blir den fortsatt produsert av andre fabrikanter til westernskyting og samlere som liker den gyldne låsekassen og er i dag kamret for .44-40 og andre moderne pistolpatroner med sentraltenning.
Hispar Muztagh
Hispar Muztagh er en subkjede i fjellkjeden Karakorum. Den ligger i Gojal-regionen i den nordøstlige delen av Pakistan. Det er den nest høyeste fjellkjeden i Karakorum, etter Baltoro Muztagh. De høyeste fjellene i Hispar Muztagh er Distaghil Sar (7885 moh.) og Khunyang Chhish (7852 moh.).
Halltorp
Halltorp er et tettsted i Kalmar kommune i Kalmar län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 266 innbyggere. Det er det minste tettstedet i Kalmar kommune og ligger om lag 30 kilometer sør for Kalmar, hvor åkerlandskapet går over i skogsområder. Halltorp har barnehage og barneskole, 1.-6. trinn, mens 7.-9. klasse busses til Ljungbyholm.
Halltorp vokste fram rundt Halltorps kyrka, som er en festningskirke fra 1100-tallet. Den ligger ved et gammelt veikryss, hvor veien mellom Söderåkra, Halltorp og Voxtorp møtes mellom kysten og skogen. Halltorpselva var trolig også farbar ganske langt innover på den tiden. På begge sider av elva kan man i dag se fornminner fra bronsealderen og jernalderen. I 1899 ble jernbanelinja Kalmar-Torsås innviet, og da ble Halltorp en stasjon på linja.
Store deler av Halltorp eies av godset Värnanäs.
Halvor Løvold
Halvor Løvold (født 14. mai 1875 på Røed i Øyestad, død 20. oktober 1950) var en norsk stortingsrepresentant og ordfører for partiet Høyre.
Løvold var sønn av kjøpmann Thomas Løvold (1836–1924) og Birgithe Jensen (1844–1924), og tok utdannelse som sjøoffiser i 1896. Han tjenestegjorde i Marinestyret fra 1902 til 1907 og var kaptein i marinen fra 1904 til 1919. Han var administrerende direktør i Arendals Dampskibsselskab fra 1907 til 1945.
Han ble utnevnt til ridder av St. Olavs Orden den 30. juli 1932.
Bijsk kullkraftverk
Bijsk kullkraftverk (russisk: Бийская ТЭЦ, norsk: Bijskaja TETs) er et varmekraftverk i byen Bijsk i Altaj kraj, i det asiatiske Russland.
Det eies og opereres av et regionalt kraftselskap, og har en produksjonskapasitet på 535 MW. Brenselstype er kull og kullgass. Det leveres også fjernvarme med inntil 1.700 Gcal/t effekt (ca 300 MW) til det lokale markedet.
Planleggingen av et kraftverk startet allerede i 1934, med nye initiativer i 1949. Byggingen av kraftverket begynte i november 1954, og første byggetrinn stod ferdig i mai 1957.
Heavenly Attack
Heavenly Attack er et musikkalbum med Randi Tytingvåg, utgitt i 2004. Dette er hennes debutalbum.
Edvardpriset
Den svenske Kvällspostens Edvard-pris ble innstiftet til minne om skuespilleren og underholderen Edvard Persson. Prisen består av en statuett laget av malmöskulptøren Thure Thörn og tildeles årets svenske underholder. Prisen har blitt utdelt hvert år siden 1979.
Demetrius Vikelas
Demetrius Vikelas (gresk: Δημήτριος Βικέλας – Dimítrios Vikélas), også kjent som Bikelas (født 15. februar 1835 i Ermoupoli på øya Syros, død 20. juli 1908 i Athen) var en gresk forretningsmann, og den første presidenten i Den internasjonale olympiske komité (IOK) fra 1894 til 1896.
Han flyttet hjemmefra 17 år gammel for å arbeide for sin onkel i London, først som bokholder, deretter som partner. I London ble han kjent med Charilaos Trikoupis, sønn av den greske ambassadøren, som senere ble statsminister i Hellas.
Vikelas representerte den pan-hellenske gymnastikklubben ved kongressen i Paris i 1894, der den olympiske bevegelsen ble grunnlagt, med Pierre de Coubertin som initiativtaker.
De Coubertin hadde opprinnelig planlagt å avholde de første moderne lekene i Paris i 1900, men Vikelas overbeviste ham og den nystiftede IOK om at de først burde arrangeres i Athen. Siden IOKs opprinnelige regler krevde at presidenten kom fra det landet som skulle arrangere de neste lekene, ble Vikelas IOKs første president.
Etter de første olympiske lekene, som ble en stor suksess, trakk Vikelas seg tilbake fra IOK, og de Coubertin tok over vervet. Vikelas døde i Athen, 73 år gammel.
Bujaru
Bujaru er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Clas Brede Bråthen
Clas Brede Bråthen (født 28. november 1968) er en norsk tidligere skihopper som representerte Mjøndalen IF. Han var med på det norske laget som tok sølv under VM 1989 i Lahtis. Bråthen er siden 2004 sportssjef for det norske hopplandslaget.
Rødflekkstjertspinner
Rødflekkstjertspinner (Clostera curtula) er en sommerfugl som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). Denne arten, som kan kjennes på de rødbrune vingespissene, finnes over det meste av Sør-Norge unntatt i fjellet. Gruppen stjertspinnere (Pygaerinae) kan kjennes på at bakkroppspissen har en dusk av lange hår, som hos hannen er todelt. Denne stikker opp mellom vingene når sommerfuglen hviler.
Levevis
Rødflekkstjertspinner finnes i løv- og blandingsskoger med osp (Populus tremula) og vierarter (Salix spp.), der larvene lever. Den kan også finnes i hager og parker der vertstrærne forekommer. De voksne spinnerne flyr om natten og søker gjerne til lys. Om dagen hviler de på trestammer, kvister eller under blad. De ligner da på avbrukne kvister. Lengst sør i Skandinavia har den to årlige generasjoner, den første fra april til begynnelsen av juni, den andre i juli – august. Lenger nord har den en generasjon som er på vingene i mai – juli, i varme somre kan også noen individer forekomme i august – september. Etter paringen legger hunnen 150 – 200 egg på vertsplantene, enkeltvis eller i små grupper. Larvene spinner sammen blader eller skudd med silke, og oppholder seg inne i dette spinnet, men vandrer også ofte ut for å spise. De utvikler seg ganske raskt. De fleste artene i ospeslekten (Populus) og vierslekten (Salix) kan utnyttes av denne arten.
Utbredelse
Arten finnes i det meste av Europa, videre østover gjennom Russland til Stillehavet i Russland og det nordlige Kina. I Norge er den relativt vanlig nord til Oppland og Møre og Romsdal.
Alamosa County
Alamosa County er et fylke i den amerikanske delstaten Colorado. Det ligger i de sørlige delene av staten og det grenser mot Saguache County i nord, Huerfano County og Costilla County i øst, Conejos County i sørvest og mot Rio Grande County i vest.
Alamosa Countys totale areal er 1,874 km² hvorav 2 km² er vann. I 2000 hadde fylket 14,966 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Alamosa som også er fylkets største by.
Fylket ble grunnlagt i 1913 av land som ble skilt ut fra Costilla County og det har fått sitt navn etter det spanske ordet som betyr bomullplantelund.
Great Sand Dunes National Park ligger i Alamosa og har Nord-Amerikas største sanddyner.
Mullah Bakht Mohammed
Mullah Bakht Mohammed også kalt for Mansoor Dadullah (født 1972, død 11. november 2015) er Mullah Dadullahs yngre bror som etterfulgte han som militær leder av Taliban. Lokale folk kaller han Mullah Mansoor Dadullah. Han dukket opp i en video som viste en "eksames-seremoni" for en selvmordsbomber.
I juni 2007 sa Mullah Bakht Mohammed: «''Sheikh Osama Bin Laden is alive and active. He’s carrying out his duties. The latest proof that he is alive is that he sent me a letter of condolences after the martyrdom of my brother. He advised me to follow my brother’s path''.»
29. desember 2007 ble Mullah Bakht Mohammed fjernet fra sin stilling som militær leder av Mullah Omar på grunn av at han visstnok hadde nektet å følge ordre.
Media meldte 11. februar 2008 at han var blitt alvorlig skadet og fanget av pakistanske sikkerhetsstyrker i angrep mot talibanske styrker i Gawal Ismailzai området.
Ilse Geisler
Ilse Geisler (gift: Vorspach) (født 10. januar 1941 i Kunnersdorf, Niederlausitz i Sachsen) er en østtysk tidligere aker som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck.
Geisler vant en olympisk sølvmedalje i aking under Vinter-OL 1964 i Innsbruck. Hun kom på andreplass i konkurransen ener for damer bak sin landsmann Ortrun Enderlein.
Geisler ble verdensmester i aking to ganger, 1962 i Krynica og 1963 i Imst.
M*A*S*H sesong 4
Episodene fra sesong 4 (1975–1976) av TV-serien M*A*S*H
Eksterne lenker
List of M*A*S*H episodes
Hagby
Hagby er et tettsted i Kalmar kommune i Kalmar län i Småland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 689 innbyggere.
Sumatraneshorn
Sumatraneshorn (Dicerorhinus sumatrensis) er den fysisk minste av de fem neshornartene, og den eneste som har kroppslig hårvekst (om enn sparsom). Arten tilhører gruppen med halvpansrede neshorn (Dicerorhinini) og er eneste art i slekten Dicerorhinus. Sumatraneshornet er en EDGE-art.
Beskrivelse
Sumatraneshornet blir omkring 112–145 cm i skulderhøyde og veier normalt 600–950 kg (i snitt 700–800 kg), selv om det har blitt rapportert om dyr på nærmere 2000 kg. Som de to afrikanske neshornene har også denne arten to horn. Det største av hornene blir typisk cirka 25–79 cm, mens det minste som regel kun utgjør en cirka 10 cm stor kul i pannebrasken på dyret. Den tykke huden er rødbrun i fargen og har sparsom, lang behåring. Ørene har frynser og sitter langt bak på skalletaket.
Utbredelse
Arten eksisterer i seks distinkte populasjoner på Sumatra (fire populasjoner), Borneo (en populasjon) og Malayahalvøya (en populasjon). I øyeblikket er det knyttet stor usikkerhet til om populasjonen på Malayahalvøya fortsatt finnes.
Habitat
Sumatraneshornet trives i tett tropisk regnskog, fra lavlandet og opp i høyder på mer enn 2000 moh.
Inndeling
Selv om underarten D. s. lasiotis er erklært utdødd, er det en viss mulighet for at noen få dyr kan overleve i det nordlige Myanmar. Det har imidlertid ikke lykkes forskere og myndigheter å få slike observasjoner bekreftet. IUCN SSC Asian Rhino Specialist Group melder dessuten at populasjonen av D. s. sumatrensis på Malayahalvøya kan ha gått tapt i senere år. Det har utløst intensive undersøkelser i håp om å kunne bekrefte fortsatt eksistens.
Den totale bestanden av sumatraneshorn ble av IUCN/SSC Asian Rhino Specialist Group (AsRSG) i 2013 estimert til ikke å overstige 100 dyr i vill tilstand. Tendensen er dessuten negativ. Ifølge Bibhab Talukdar (2018), som leder AsRSG, skal det nå finnes cirka 200 individer, men det er uklart hvor oppdatert estimatet er.
Beyond Surface
Beyond Surface er en EP med Randi Tytingvåg, utgitt i 2004.
Mark Knowles
Knowles har vunnet fire Grand Slam-titler, tre i double sammen med canadiske Daniel Nestor og en i mixed double sammen med Anna-Lena Grönefeld.
Milos
Milos (gresk: Μήλος) er en vulkansk gresk øy i Egeerhavet, rett nord for Kretahavet og er den sørligste øya i øygruppen Kykladene. Øya er berømt for statuen av Afrodite («Venus fra Milo», i dag i Louvre), og dessuten for statuene av den greske legeguden Asklepios (i dag i British Museum) og Poseidon og en arkaisk Apollon, begge i museet i Athen.
Kommunen Milos omfatter også de mindre, ubebodde øyene Antimilos og Akradies. Øyas areal er 151 km² mens kommunens kombinerte landareal er 160,147 km². Øya er relativt tett befolket med 4 977 innbyggere (2011).
Den viktigste byen er Plaka som ligger over den lokale havnen Adamas. Andre steder på øya er Tripiti, Triovassalos og Pollonia. Det går daglig fergeturer fra Pollonia til den lille naboøya Kimolos.
Tidlig historie
Obsidian fra Milos var en handelsvare så tidlig som 13 000 år siden og er naturlig forekommende glass i form av naturlig bergart som grunnet sin hardhet var velegnet som verktøyemne i steinalderen, eksempelvis i produksjon av knivblader. Bergarten ble benyttet som bytte- og salgsvare lenge før jordbrukskulturene begynte og senere. Selv om det var brytning og bergdrift av obsidian på Milos førte ikke det til utviklingen av fast besetning eller steinindustri på øya. Isteden kom de som søkte etter bergarten med båt, hogde velegnete emner fra steinbrukene og dro igjen.
Siden oppdagelsen av Milos har øya vært mer eller mindre jevnlig bebodd siden 5000 f.Kr. Fra bronsealderen rundt år 2500 f.Kr. finnes levninger som tilskrives kykladisk sivilisasjon. Den første faste bosetning i form av en by eller tettsted, var på Fylakopi (gresk Φυλακωπή) og skjedde i gresk bronsealder og blomstret på det tidspunkt da utvinning av obsidian var i nedgang. De første bosetterne fisket tunfisk. Arkeologiske utgravninger på nordøstkysten av den britiske skole i Athen avdekket en bymur og et minoisk palass med en del betydningsfull og meget interessante veggmalerier. «Den berømte freskoen av en flygefisk funnet i ruinene av hovedhuset eller palasset ved Fylakopi, med dens delikate fargelegging og grafiske observasjon av naturen i grasiøs bevegelse av fisken, synes å være arbeidet til kunstner fra Kreta, som antagelig ble tilkalt til Milos for hensikten.» Deler av stedet har beklageligvis blitt erodert vekk av havet.
De fortidsgjenstander som ble funnet var innenfor tre hovedperioder, alle foregående den mykenske tidsalder i Hellas. Mye keramikk er avdekket, inkludert eksempler av en særegen stil med dekorative formgivning, hovedsakelig blomstermotiv, og dessuten betydelig depoter av obsidian. Det er en del tradisjoner av fønikisk tilstedeværelse på Milos.
I historisk tid ble øya bosatt av greske dorere fra Lakonia på Peloponnes. På 500-tallet f.Kr. var det igjen en fabrikasjon av en bemerkelsesverdig serie av vaser i stor størrelse med mytologiske motiver og østlig-asiatisk orientert dekor, og dessuten en rekke relieffer i terrakotta, såkalte meliske relieffer, dokumentert til perioden 470 til 416 f.Kr. I 416 f.Kr. ble Milos angrepet og herjet av Athen i Peloponneskrigen, og befolkningen solgt til slaveri, noe som antagelig også var slutten på den stedegne kunstframstillingen.
Konflikten med Athen
Den greske historikeren Thukydides skrev i sin Historien til peloponneserkrigen om hvordan Athen i 416 f.Kr. angrep Milos for at øya, som i utgangspunktet var nøytral, for at øyboerne nektet å betale skatt og bli med i Athens allianse mot Sparta.
Invasjonen av Milos skjedde i den andre fase av peloponneserkrigen (431 til 404 f.Kr.). Øyboerne på Milos hevdet å være av spartansk opprinnelse, men hadde holdt seg nøytrale gjennom konflikten mellom Athen og Sparta. I 426 f.Kr. hadde Athen utført en kortvarig og overfladisk angrep på øya, men trakk seg raskt tilbake ettersom de var i åpen konflikt med Sparta. I 425 f.Kr. krevde Athen overherredømme over øya og krevde dessuten skatt. Det andre angrepet på Milos skjedde fem år etter at Athen og Sparta hadde signert en fredsavtale og en del historikere mener at Athens angrep på Milos i 416 f.Kr. var motivert av imperialistisk ekspansjon.
Sommeren 416 f.Kr. gikk athenerne i land på øya med en hær på over 3000 soldater, ledet av hærførerne Kleomedes og Tisias. De sendte sendebud av sted for å forhandle en overgivelse, tilbød å spare øyboerne om de ble med i Det athenske sjøforbundet og dessuten betalte skatt til Athen. Meliserne nektet å ta imot dette ultimatumet og athenerne beleiret byen og trakk de fleste soldatene vekk fra øya for å benyttes andre steder. I måneder motsto øyboerne beleiringen, men med forsterkninger fra Athen og hjelp fra forrædere på Milos, erobret athenerne byen i løpet av vinteren. I kjølvannet, hvilket var vanlig i antikken etter en langvarig beleiring, henrettet athenerne alle voksne menn de kom over, og solgte kvinner og barn til slaveri. Deretter bosatte de 500 av sine egne kolonister på øya.
Det neste året (415 f.Kr.) skrev den athenske tragedieforfatteren Evripides sitt drama Trojanerinner, som fortalte om vanskelighetene med å erobre kvinner, lokalisert til den legendariske fortiden av Den trojanske krig.
Da Athen ble beseiret av Sparta ved slutten av peloponneserkrigen, ble de meliske overlevende, som hadde bosatt seg i Sparta, gitt tilbake sine hjem på Milos av den spartanske hærføreren Lysandros.
Senere historie
I den frankiske perioden var øya formelt en del av hertugdømmet Naxos, unntatt for noen få år i tiden(1341–1383 da den var et eget herredømme under Marco Sanudo og hans datter fra republikken Venezia.
I 1566 overga Venezia øya til de osmanske tyrkere som hersket over øya fram til 1830 da øya grunnet den greske uavhengighetskrigen ble gjenforent med den nye uavhengige staten Hellas.
Geografi
Antimelos eller Antimilos, 21 km nordvest for Milos, er en ubebodd masse av trakytt, tidvis kalt for Erimomilos («Ørken-Milos»). Kimolos eller Argentiera, 1.6 km i nordøst, var berømt i antikken for sine fikener og blekjord eller valkleire (som har en egenskapen at den kan suge opp fett og olje og derfor har vært benyttet som vaskemiddel). Kimolos hadde også en betydelig by i antikken, ruiner dekket klippehøyden som senere ble oppkalt etter apostelen Andreas. Polyaigos (også kalt for Polinos, Polybos eller Polivo — alternativ staving Polyaegos) ligger 2 km sørøst for Kimolos, og var i sin et stridsemne mellom øyboerne på Kimolos og Milos, men er i dag ubebodd.
Havnebyen er Adamantas, og fra denne er det en stigning opp til et platå over havnen hvor hovedbyen Plaka er lokalisert, og Kastro som ligger på en høyde over denne igjen, og andre landsbyer. Den antikke byen på Milos lå nærmere havneinngangen enn Adamas og dekket skråningen mellom landsbyen Trypiti og landingsplassen ved Klima. Her er det et amfiteater fra romersk tid og en del levninger fra bymuren og andre bygninger, en med en vakker mosaikk som ble funnet av den britiske skole i Athen i 1896. Tallrike høyverdige kunstverker har blitt avdekket på dette stedet, mest kjent er Venus fra Milo, kjent fra sitt latinske navn, men framstiller egentlig den gresk kjærlighetsgudinnen Afrodite (Aphroditē tēs Mēlou), og står i dag på museet Louvre i Paris. Andre statuer var av Asklepios (i dag i British Museum) og Poseidon og en arkaisk Apollon, begge i museet i Athen. Andre landsbyer er Triovasalos, Peran Triovasalos, Pollonia og Zefyria (Kampos).
Sinkklorid
Sinkklorid er et salt av grunnstoffene sink (Zn) og klor (Cl). Saltet har den kjemiske formelen: ZnCl2.
Milos
Klima
Milos har et middelhavsklima, Köppens klimaklassifisering Csa, med milde, regnfylte vintre og varme til tørre somre.
Sinkklorid
Egenskaper
Zinkklorid er hygroskopisk og opptrer i fire ulike, polymorfe krystallstrukturer. En raskt nedkjølt smeltning av sinkklorid er derimot amorf. Det har et, til å være et salt, et lavt smeltepunkt og er lettløslig i vann. Det har fire hydrater; 1, 1½, 2½, 3 og 4.
Når ammoniakk leddes gjennom en sinkkloridløsning skapes forbindelsen Zn(NH3)2Cl2 (sinkammoniumklorid). Det er et salt der Zn(NH3)22+ er kation og Cl– er anion.
Milos
Naturlige ressurser
Bentonitt, perlitt, pozzolana (pulvis puteolanus) og små kvanta av kaolinitt blir aktivt innsamlet via dagbrudd på Milos og solgt til hele verden. I tidligere tider ble det også utvunnet barytt, svovel, gips og framstilt kvernsteiner. Plinius den eldre noterte at Milos hadde den rikeligste kilden av svovel i den antikke verden. I antikken ble alun (dobbeltsulfat) på Milos anerkjent nest etter den til Egypt. Melitisk jord ble benyttet som fargepigment av antikkens kunstnere. Milos var også en kilde for obsidian i neolittisk tid i Egeerhavet og østlige Middelhavet. Appelsiner, oliven, vanlig sypress, blomsterarter innen tamariskfamilien, vestlig einer og jordbærtrær vokser over hele øya, som ellers er for tørr for å ha noen rikelig vegetasjon. Vinranker, bomull og bygg er de viktigste jordbruksproduktene.
Sinkklorid
Framstilling
Industrielt framstilt sinkklorid gjennom å behandle sinkblende med saltsyre.
Ettersom sinkblende også inneholder jernsulfid (FeS), som omgjøres til jern(II)klorid, så trenger løsningen å separeres fra jern. Det gjøres gjennom at jern(II)kloriden oksideres til jern(III)klorid av klorgass. Jern(III)klorid hydrolyseres siden av vannet til jern(III)oksid som felles ut og saltsyre som kan gjenvinnes.
Til laboratoriebruk er det likevel enklere å lage sinkklorid direkte fra metallisk sink og saltsyre.
Cachoeira do Arari
Cachoeira do Arari er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.
Milos
Strendene på Milos
Det er rundt 70 strender på Milos, noe som gjør øya velegnet for turister. Hivadolimnistranden er den lengste på rundt 1 km. De øvrige strendene, listet fra nord: Sarakiniko, Papafragas, Kapros, Pachena, Alogomantra, Konstantinos, Mitakas, Mantrakia, Firopotamos, Nerodafni, Lakida, Plathiena, Fourkovouni, Areti, Pollonia, Gourado og Filakopi. Fra sør: Firiplaka, Paliochori, Provatas, Tsigrado, Agia Kyriaki, Psaravolada, Kleftiko, Gerontas, Gerakas, Agios Sostis, Mouchlioti, Katergo, Spathi, Firligos, Pialothiafes, Kalamos, Krotiraki, Psathi, Svoronou og Sakelari. Fra vest: Agios Ioannis, Sikiagrotten, Agathia, Triades og Ammoudaraki. Fra øst: Voudia, Thalassa, Paliorema, Tria Pagidia og Thiafes. I den store bukta midt på øya: Hivadolimni, Lagada, Papikinou, Fatourena, Klima, Skinopi og Patrikia. Strendene i nord og sør og de i bukta er de fremste turistmålene. De østlige strendene er meget stille, og det samme gjelder også de i vest.
Douglas Wakiihuri
Douglas Wakiihuri (født 26. september 1963) er en tidligere kenyansk langdistanseløper som vant gullmedaljen i maraton under VM 1987 i Roma. Ingen annen mannlig kenyansk løper hadde noen sinne vunnet maraton i VM eller OL frem til 2007 da Luke Kibet ble verdensmester. Året etter, vant Wakiihuri sølv under OL 1988 i Seoul bak Gelindo Bordin. I 1989 vant han London Marathon og i 1990 vant han New York City Marathon.
Milos
Demografi
Øya har historisk sett hatt et stort antall beboere. Mens det på slutten av 1800-tallet lå opp under 20 000, har den i løpet av 1900-tallet sunket jevnlig grunnet utvandring, fram til på 1980-tallet da den moderne turistindustrien begynte å utvikle seg i Hellas og har da stabilisert seg og vokst noe de siste tiårene.
Leppeblomstordenen
se teksten
Lamiales er en orden i kurvplante-kladen Asteridae i gruppa Egentlige tofrøbladete. Velkjente medlemmer av denne ordenen er ask, sjasmin, lavendel, oliven, syrin, teak og flere krydderplanter som basilikum, mynte og rosmarin.
Familier
Ordenen Lamiales inneholder i APG III-systemet i alt 23 familier. Familiene som anerkjennes er:
Maskeblomstfamilien, Scrophulariaceae i sitt tradisjonelle omfang, var en stor gruppe som har vært gjenstand for store taksonomiske forandringer og reklassifisert flere ganger. Fra og med APG II-systemet i 2003 ble denne gruppen igjen endret vesentlig, ved at nesten alle slektene som forekommer i Norge, ble overført til enten den reviderte kjempefamilien (Plantaginaceae) eller snylterotfamilien (Orobanchaceae).
Magnolia Jazzband
Magnolia Jazzband (etablert 1972 i Oslo) er et norsk musikkorkester som spiller New Orleans-basert tradisjonell jazz blandet med rhythm and blues. Initiativtaker var Gunnar Gotaas.
Deres første to utgivelser (på Herman Records) var New Orleans Gospel in Molde Kirke med Lillian Boutté (1981) og Everywhere you go innspilt i Munchmuseet (1983). På GHB Records ga de med Aline White ut Just a Little While (1991), etterfulgt av Fine and mellow med Topsy Chapman (1993), Magnolia anytime (1995), Christmastime (1996), og 25th anniversary concert med Al Carson (1998). På eget selskap MJB, har siden utkommet A lovely way to spend an evening (2001), In that old sweet garden of Eden innspilt i Austmarka kirke (2002).
Deres besetning i 2001 var Anders Bjørnstad trompet, Georg Michael Reiss klarinett og altsax, Gunnar Gotaas trombone, Håkon Gjesvik piano, Arild Holm banjo, Per Hobbel bass og Torstein Ellingsen trommer. Andre medvirkende har vært Morten Gunnar Larsen piano, Øistein Isachsen klarinett og Johnnie Harper banjo. De opptrådte senest på Oslo Jazzfestival 2006.
Beneath… Between… Beyond…
Beneath... Between... Beyond... er et samlealbum fra heavy metal-bandet Static-X, som ble gitt ut 20. juli 2004. Det er en samling av ulanserte låter, remixer, coverlåter, og bandets originale demoer. Ironisk ble ikke sangen med samme navn inkludert i dette albumet, men ble senere gitt ut som en bonuslåt til iTunes-versjonen av Cannibal.
Ligue 1 1985–1986
Ligue 1 1985–86 er en oversikt over fransk fotballs toppdivisjon denne sesongen. Selve toppdivisjonen ble startet opp i 1932-33.
Ligatabell
K=kamper spilt, V= vunnet, U= uavgjort, T= tap, MF-MM= mål for-mål mot, P = Poeng
Larnaka internasjonale lufthavn
Larnaka internasjonale lufthavn (engelsk: Larnaca International Airport, gresk: Διεθνές Aεροδρόμιο Λάρνακας) er en internasjonal lufthavn som ligger nær byen Larnaka på Kypros. Lufthavnen er landets hovedinnfallsport hva gjelder flytrafikk og turistnæring, og hadde i 2005 5,2 millioner reisende. Lufthavnen har én passasjerterminal. I 2008 ble det gamle terminalbygget stengt og et nytt terminalbygg ble bygget.
Historie
Lufthavnen ble konstruert i all hast i 1974 etter den tyrkiske invasjonen av Kypros, en invasjon som førte til at den allerede eksisterende lufthavnen ved hovedstaden Nikosia ble stengt. Lufthavnen er bygget på en tidligere landingsplass, og etter at nye Larnaka lufthavn stod ferdig stasjonerte Cyprus Airways seg der. I dag har lufthavnen et bredt rutenett i Europa og Midtøsten.
Maritimt klima
[[File:Koppen World Map Cfb Cfc Cwb Cwc.png|thumb|Global utbredelse av maritimt klima
{{legend|#66FF33|Cfb}} {{legend|#33C701|Cfc}} {{legend|#63C764|Cwb}} {{legend|#63C764|Cwc}} ]] Maritimt klima eller kystklima er klima man vanligvis har på vestkysten av kontinenter på midlere bredder, og sørøst i Australia. Lignende klima kan man også finne i høyere strøk av kystnære tropiske områder og på lesiden av fjellrekker langs kysten i tropene. Dette klimaet utgjør gruppene Cfb og Cwb i Köppens klimaklassifisering. Cfb er en engelsk forkortelse og betyr: C = Warm temperate (varm temperatur); f = Fully humid (fullstendig fuktig); b = Warm summer (varm sommer). For å falle inn under maritimt klima må årets kaldeste måned om vinteren ha en middeltemperatur som ikke er kaldere enn −3 ℃, mens sommeren må vare minst fire måneder (månedlig gjennomsnittlig døgnmiddeltemperatur på minst 10 ℃). Stort sett er det nedbør fordelt over hele året.
Maritimt klima har ofte mindre temperaturvariasjoner enn andre steder som ligger på samme bredder, og skiller seg fra middelhavsklimaet ved større nedbørsmengder om sommeren. Dermed har man nedbør store deler av året, bortsett fra i visse høyere strøk i tropene, som ellers ville hatt tropiske savanneklima om ikke høyden hadde ført til lavere temperaturer. Nordvestlige områder av Stillehavet faller også delvis utenfor denne klimagruppen på grunn av tørre somre, men regnsesongen er såpass våt og lang at man unngår tørkeperioden man vanligvis får i forbindelse med middelhavsklima. I Norge finnes dette klimaet langs kysten fra Ytre Oslofjord og vestover til Vestlandet og videre nord til kyststrøk av Sør-Trøndelag.
Kystklima har kjølige, men ikke kalde, vintre og milde og til dels varme somre. Somrene er generelt også mye kjøligere enn områder med fuktig subtropisk klima. De fleste maritime klima får en god del nedbør, men det finnes visse områder, som Patagonia i Argentina, med tørt kystklima.
Subarktisk maritimt klima
I kyststrøk på polsiden av områder med maritimt klima finner man som regel subarktisk maritimt klima (Köppen Cfc) med relativt milde vintre og kjølige somre og en sommersesong (med middeltemperatur på minst 10 ℃) mindre enn fire måneder. Eksempel på denne typen klima er kyststrøkene av Island eller de sørligste områdene av Chile. I Norge finnes slikt klima (Cfc) langs kysten fra Nord-Trøndelag og helt nord til de vestligste kyststrøk av Finnmark.
Ingvar den vidfarne
Ingvar den vidfarne var en svensk høvding som ledet et mislykket hærtog, det såkalte «Ingvarstoget», mot Svartehavets kyster i årene 1036–1042. Ingvar var antagelig fra Svitjod, kanskje også forbundet, til og med i slekt, med den svenske kongsætten. Ferden var kanskje også støttet av den svenske kongen, enten den daværende kongen Anund Jakob eller hans bror og etterfølger Emund den gamle. Ingvar den vidfarne fikk sin egen saga, den svenske fornaldersagaen Yngvars saga víðförla hvor det meste av kunnskapen om Ingvar finnes, men er også bevitnet av utallige runesteiner.
Bevitnet på runesteiner
Ingvartoget er dokumentert i flere runesteiner i Sverige. Hele 24 av 26 runesteiner, såkalte Ingvarssteiner, finnes i daværende Svealand, og to i Gøtaland. Områdene antyder de stedene som sendte folk med på ferden. Attundaland, et av de upplendske folkelandene (navnet betyr ‘de åtte hundre’), dagens områder rundt Stockholm, deltok ikke, kanskje for å kunne reise en hær mens de øvrige var utenlands.
I henhold til den islandske sagaen om Ingvar var det kun ett skip av rundt 30 som kom tilbake. De 26 runesteinene vitner om ferden, men er sparsommelige med ordene og nevner ikke det enslige skipet. Den mest vanlige frasen er tilsvarende til den ene på Gripsholm-runesteinen som står utenfor Gripsholms slott i Södermanland:
Slektsforhold
Tola var mor til Harald og Ingvar og gift med Eymund. Ingvars farmor kan ha vært søster av kong Olof Skötkonung og han kan ha nedstammet fra en betydelig ætt i områdene rundt Uppsala. Kan hende ønsket Ingvar å åpne nye handelsveger i øst foruten å vinne ære.
Comet
Comet kan ha flere betydninger:
Rutt Šmigun
Fra sesongen 1973/74 til 1976 var hun på det sovjetiske seniorlandslaget og oppnådde gode plasseringer i flere internasjonale renn, men ble ikke tatt ut til VM eller OL. Etter at hun tok en pause og fikk barn, kom hun tilbake som langrennsløper på nasjonalt nivå, og var aktiv til 1984. Hun vant kvinneklassen i turrennet Tartu Maraton i 1978 (mellom de to graviditetene), 1982 og 1983, og ble nummer 3 i Finlandialoppet i 1984. Hun ble estisk seniormester individuelt 20 ganger og i stafett 6 ganger mellom 1970 og 1984.
Ingvar den vidfarne
Ferden mot øst
Ingvar rustet et trettitalls skip og dro til kong Jaroslav I av Novgorod. Jaroslav var gift med Ingegjerd Olofsdatter som var søster av Anund Jakob. Av den grunn kan svenskekongen ha bidratt til hærtoget.
Helene Thurner
Helene «Leni» Thurner gift Bullock (født 12. august 1938 i Zams, Tirol) er en østerriksk tidligere aker som deltok i de olympiske vinterleker 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble.
Ingvar den vidfarne
Ferden mot øst
Jaroslav erobret den viktige byen Kiev i dagens Ukraina fra sin bror Svjatopolk i 1019. Erobringen ble gjort med støtte av væringene. I henhold til Ingvars saga var disse ledet av hans far Eymund. Senere fikk Jaroslav problemer med nomadisk stamme som ble kalt for pechenegene. Hæren ble noen stående noen år i Kiev og kjempet mot pechenegene før de med rundt 500 mann fortsatte i 1042 sørover mot Serkland, det vil si arabernes land. Ingvars hensikt var å følge kysten fra Svartehavet til han nådde floden Rioni. Ved å ro mot strømmen og siden dra skipene over de transkaukasiske fjellene og deretter sjøsette skipene på elven Kura skulle han etter noen uker nå Kaspihavet (Det kaspiske hav) og således komme til det rike sarasenernes land, kalifatet av Bagdad ved Kaspihavet.
Helene Thurner
Thurner vant en olympisk bronsemedalje i aking under Vinter-OL 1964 i Innsbruck. Hun kom på tredjeplass i konkurransen ener for damer bak Ortrun Enderlein og Ilse Geisler begge fra Øst-Tyskland.
Rutt Šmigun
Rutt Rehemaa giftet seg med den russiske langrennsløperen Anatoli Šmigun i 1975. I tillegg til døtrene Kristina og Katrin, er hun også tante til langrennsløperne Aivar og Jana Rehemaa. Rutt Šmigun ble i 2010 kåret til «Årets mor» i Estland.
Magnolia Jazz Quartet
Magnolia Jazz Quartet er en norsk musikkgruppe bestående av Gunnar Gotaas trombone, Morten Gunnar Larsen piano, Øistein Isachsen klarinett og Bonsak Schieldrop trommer. De har gitt ut flere plater på Herman Records, Coquette (1993) og So different blues (1998). Etter Schieldrops bortgang (2001) tilkom Birger Mistereggen trommer, og kvartetten antok navnet Odeon Jazz Quartet. Siden har de gitt ut Tocando pra vocé (2003) med stykker fra Brasil, Venezuela og Paraguay. Man finner i Tyskland det liktklingende «Odeon Jazz Quartett».
Ingvar den vidfarne
Gud hjelpe deres ånder
I begynnelsen hadde Ingvartoget en viss framgang. De herjet og røvet kysten rundt Kaspihavet en stund, skaffet seg gull, sølv, våpen og andre kostbarheter til hjemferden. Turen tilbake synes å ha gått tråere. De besværlige, fuktige og sumpaktige områdene rundt elven Rionis nedre løp trakk mennene på seg sykdommer, kanskje dysenteri. Mange døde, blant dem Ingvar selv.
Hvor mange som døde eller overlevde vet vi ikke, bare at et fåtall synes å kommet tilbake til Sverige igjen. I Uppland, Södermanland, Østgøteland og Västmanland finnes det utallige runesteiner over de som forsvant i Ingvarstoget. Blant disse er Gunnleiv fra Vi noen mil vest for dagens Stockholm:
Eller i original norrøn tekst:
Ettermæle
Ingvar den vidfarne mislyktes med sitt hærtog og etter hvert døde handelen østover ut, men da hadde den i løpet av 300 år brakt med seg rikelig med kostbarheter til Sverige, noe de rike oldtidsfunnene av gull, sølv og mynter, blant annet på Gotland, viser. Selv om Ingvars reise var en vikingferd med plyndring som mål, var det fredelige handelsferder også hvor bønder, fiskere og håndverkere utvekslet varer mellom øst og vest. I tiden mellom 900-tallet og 1100-tallet vokste de viktigste handelsbyene opp rundt Østersjøen.
Mary Astor
Mary Astor (født Lucile Vasconcellos Langhanke 3. mai 1906 i Quincy i Illinois i USA, død 25. september 1987 i Woodland Hills i California) var en amerikansk skuespiller. For sin rolle som «Sandra Kovak» i filmen Den store løgnen, (The Great Lie) vant hun en Oscar for beste kvinnelige birolle. Hun har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Bakgrunn
Lucile Vasconcellos Langhanke var eneste barn av Otto Ludwig Langhanke (2. oktober 1871 – 3. februar 1943) og Helen Marie de Vasconcellos (19. april 1881 – 18. januar 1947). Begge var lærere. Faren var tysk, han var fra Berlin og hadde emigrert til USA i 1891 blitt amerikansk statsborger; hennes amerikanske mor var født i Jacksonville i Illinois og hadde irske og portugisiske røtter.
Karriere
Etter å ha vunnet en skjønnhetskonkurranse fikk Lucile kontrakt i Hollywood allerede som 14-åring. Hun gjorde raskt suksess med John Barrymore som motspiller i filmer som Den siste kavaler (1924) og Don Juan (1926). Enda mer populær ble hun da talefilmen slo igjennom på slutten av 1920-årene.
I 1936 begynte hennes karriere å dabbe av. Men i forbindelse med skilsmissen fra hennes daværende ektemann havnet deler av dagboken hennes i aviser over hele verden. Der beskrev hun et forhold til dramatikeren Georg Kaufman. Hun nektet be om unnskyldning for sitt utenomekteskapelige forhold, og skandalen førte til at hun på nytt fikk interessante rolletilbud.
Hun spilte blant annet i Dodsworth (1936) og The prisoner of Zenda (1937), som begge ble store kassasuksesser. Filmselskapene ble overbevist om at hun fortsatt var verdt å satse på.
I 1941 hadde Mary Astor sin mest kjente rolle, som Brigid O'Shaunessy i John Hustons Malteserfalken, med blant annet Humphrey Bogart som motspiller. Med litt hjelp fra Bette Davis fikk hun en rolle i Den store løgnen (1941), og denne innsatsen innbragte henne en Oscar.
I 1940-årene medvirket Mary Astor i filmer som The Palm Beach Story (1942), Panama i fare (1942), Møt meg i St. Louis (1944) og Unge kvinner (1949).
På 1950-tallet ble filmrollene færre; hun gjorde seg derimot desto mer gjeldende på teaterscenen og på tv. I 1959 publiserte hun sine memoarer, My Story. Der beskrev hun sine mange personlige problemer, blant annet alkoholisme. Boken ble en bestselger, selv om filmkarrieren hennes knapt nok nevnes i boken.
Mary Astor fikk god omtale for sin rolle i Tilbake til Peyton Place (1961). Hennes siste film ble Hysj, hysj, Charlotte (1964).
Cachoeira do Piriá
Cachoeira do Piriá er en kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil.