cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nordmarkskapellet
Adkomst
Kapellet ligger ved Slaktern ca. 6 km fra Voksenkollen og Frognerseteren stasjoner på Holmenkollbanen. Det går an å sykle helt inn til kapellet på grusveier i sommerhalvåret, mens disse grusveiene prepareres til skiløype om vinteren. Til Sognsvann er det ca. 10 km – mest nedoverbakker på veien hjem. Fra Sørkedalen skole er det 4 km, men for det meste på blåmerket sti. Fra Tryvann er det 4 km. på vei. Hvis man ønsker å frakte mat og utstyr inn til Nordmarkskapellet med bil, må man sende skriftlig søknad om kjøretillatelse til Friluftsetaten.
Kapellvakt
De som leier Kapellet og Lagshytta får det som kalles «Kapellvakt» som innebærer at man blir med på forberedelser og gjennomføring av gudstjenesten og kafédrift søndag fra klokken 9 til ca. 15.
Aktiviteter
Stedet har en liten ballbane for fotball og volleyball, en ti meter bred klatrevegg og en 8 meter høy klatrevegg. I tillegg er det satt ut orienteringsposter i området rundt kapellet, og kjøpt inn kart med forslag til tre ulike løyper. Orienteringspostene står ute i barmarksesongen.
Kulturminne
Nordmarkskapellet er et kulturminne og har nummer 85159 i Riksantikvarens kulturminnebase.
Lennart Larsson (fotballspiller)
Lennart Larsson er en svensk tidligere fotballspiller. Larsson spilte to kamper for Malmö FF i Allsvenskan i 1961.
Pavekonspirasjonen
Pavekonspirasjonen var en fiktiv konspirasjon diktet opp av Titus Oates som førte England inn i en antikatolsk hysteri i årene 1678 og 1681. Oates hevdet at det eksisterte en omfattende katolsk konspirasjon med det mål å få kong Karl II av England myrdet. Påstandene fikk minst 15 henrettet og framskyndet en egen lov, Exclusion Bill. Til sist falt Oates intrikate nett av anklager sammen, og det førte til at han selv ble arrestert og dømt for mened.
Bakgrunn
Det var en voksende frykt hos protestantene for økende katolsk innflytelse i England. Karls arving, hans bror Jakob Stuart, hertug av York, hadde konvertert til katolisismen, og kongens hustru, Katarina av Braganza, var også katolikk. Karls kriger og religiøse politikk på 1670-tallet førte til konflikt med parlamentet. I 1672 utstedte Karl den kongelige deklarasjon om overbærenhet hvor han opphevet alle straffelover mot katolikker og andre religiøse dissentere.
Karl II ville ikke dele makten, men han var økonomisk avhengig av parlamentet. Han mente at en allianse med katolske Frankrike ville skaffe penger og støtte ham i å bli eneveldig monark i England. Da makten til kabalministeren minsket fikk Thomas Osborne, lord Danby større innflytelse i sin rolle som riksskattmester. Lord Danby søkte skille kongen fra en frankofil utenrikspolitikk.
I desember 1677 førte en anonym pamflett, muligens skrevet av Andrew Marvell, til at det ble slått alarm i London ved at den antydet at pavedømmet planla en endre den lovmessige regjeringen i England.
Sammensvergelsen
Sammensvergelsen utfoldet seg på merkelig vis. Oates og Israel Tonge hadde skrevet et stort manuskript hvor de anklaget den katolske kirke for å godkjent mordet på kong Karl II av England. De engelske jesuittene var klare til å utføre oppgaven. Manuskriptet kunne også navngi bortimot 100 jesuitter og tilhengere som etter sigende var involvert i planen. Det eneste problemet var at ingenting i manuskriptet kunne bevises.
Oates slapp en kopi av manuskriptet ned i panelet til et galleri i sir Richard Barkers hus. Den neste dagen hevdet Israel Tonge at han hadde «funnet» manuskriptet og viste det fram til en bekjent. Christopher Kirkby ble sjokkert over informasjonen og besluttet å vise det til kongen. Kirkby var en kjemiker og en tidligere assistent i kongens vitenskapelige eksperimenter. Han skrøt av sin tilgang til kongen.
Den 13. august 1678, mens Karl II var ute og spaserte i St James's Park, ble han informert om sammensvergelsen av kjemikeren. Kongen var avvisende, men Kirkby hevdet at han kjente navnene på attentatmennene som planla å skyte kongen i parken, og om det feilet, ville dronningens lege, sir George Wakeman, forgifte ham. Da kongen forlangte bevis tilbød Kirkby å føre Tonge til ham som personlig kjente til disse sakene. Kongen forlangte at Kirkby sørget for å presentere Tounge for lord Danby. Tonge løy deretter til Danby at han hadde funnet manuskriptet, men ikke visste hvem forfatteren var, skjønt det var sannsynligvis en mann han hadde sett en eller to ganger og småpratet med.
Danby rådet kongen til å beordre en undersøkelse. Karl II nektet da han mente at hele affæren var absurd. Han ba Danby om holde hendelsene hemmelige slik at folk ikke fikk ideer om kongemord. Imidlertid spredde nyheten om manuskriptet seg til hertugen av York som offentlige krevde en undersøkelse. I løpet av den påfølgende undersøkelsen dukket Oates navn opp.
Oates og Tonge ført fram for det Kongelig råd senere den samme måneden. Rådet forhørte Oates. Den 28. september gjorde han 43 beskyldninger mot ulike medlemmer av katolske religiøse ordener, inkludert 541 jesuitter, og tallrike adelige som var kjente katolikker. Han anklaget sir George Wakeman, dronningens lege, og Edward Colman, sekretær for hertuginnen av York, Maria av Modena, og gift med kongens katolske bror, Jakob Stuart. Alle disse planla å få kongen myrdet. Selv om Oates valgte ut navn rent tilfeldig, eller med hjelp fra jarlen av Danby, ble det funnet ut at Coleman hadde brevvekslet med en fransk jesuitt, noe som felte ham. Wakeman ble senere frikjent.
Andre som Oates anklaget var doktor William Fogarty, erkebiskop Peter Talbot av Dublin, Samuel Pepys, og lord Belasyse, medlem av parlamentet. Med hjelp fra jarlen av Danby vokste listen til å bestå av 81 anklagelser. Oates blitt gitt en avdeling med soldater og han gikk i gang med å arrestere jesuitter.
Godfrey myrdet
Pavekonspirasjonen ble nær avvist som ingenting annet enn en konspirasjonsteori inntil sir Edmund Godfrey, medlem av parlamentet, og en sterk tilhenger av protestantismen, ble myrdet. Han forsvant den 12. oktober 1678 og liket ble funnet den 17. oktober. Protestantene var opprørte over niddåden. Godfrey var blitt kvalt og gjennomhullet med sitt eget sverd. Mang av hans protestantiske tilhengere beskyldte den katolske kirken for å stå bak. Oates slo fast at mordet beviste at konspirasjonen var sant, noe som folk flest fant rimelig. Til denne dag er mordet på Godfrey fortsatt ikke blitt løst og ingen vet hvorfor han ble drept. I ettertid har det vært spekulert om faktisk Oates og Tonge sto bak for å fremme sin sak, men har det ikke vært mulig å bevise.
Kong Karl II ble informert om uroen, reiste tilbake til London og innkalte parlamentet. Han forble lite overbevist av Titus' anklager, men parlamentet og offentligheten tvang til å beordre en undersøkelse. Kongens motstandere som mislikte hans «katolske» hoff og hans katolske dronning, Katarina av Braganza, utnyttet situasjonen til det den var verd. En av de mest framtredende i den protestantiske opposisjonen var Anthony Ashley Cooper, 1. jarl av Shaftesbury, leder av whiggene.
Rettssak mot fem katolske lorder
Oates ble mer modig og anklaget fem katolske lorder; jarlen av Powis, vicomte Stafford, lord Arundell av Wardour,  lord Petre og lord Belasyse. Alle disse var involvert i sammensvergelsen for å få kongen myrdet, hevdet han. Kongen skal etter sigende ha ledd høyt av anklagene, men jarlen av Shaftesbury fikk lordene arrestert og sendt til Tower of London i påvente av rettssak i overhuset. Seilende på den antikatolske hatbølgen forlangte Shaftesbury offentlig at kongens bror, Jakob Stuart, burde bli ekskludert fra kongelig arverekkefølge, noe som førte fram til etterfølgerkrisen. Den 5. november 1678 brente folk bilder av paven framfor de av Guy Fawkes. Ved slutten av året hadde parlamentet utstedt en lov, den andre testloven, som ekskludert katolikker fra å være medlemmer av begge husene (en lov som ikke ble opphevet før i 1829).
Den 25. oktober 1678 ble lordene Arundell, Stafford, Powis, Petre, og Belasyse arrestert ved begjæring fra overhuset og sendt til Tower of London. Den 1. november besluttet overhuset å føre riksrett mot de «fem pavelordene». Den 23. november ble alle papirene til Arundell beslaglagt og undersøkt av overhusets komité; den 3. desember fant en storjury i Middelsex de fem lordene skyldige høyforræderi; og den 5. desember annonserte underhuset at de var klar for å anklage Arundell. En måned senere ble parlamentet oppløst, og høringene ble avbrutt. Etter en del diskusjon i mars 1679 ble det besluttet av begge husene at oppløsningen ikke hadde gjort begjæringen om riksrett ugyldig.
Den 10. april 1679 ble Arundell og tre av hans kollegaer, unntatt Belasyse som var for syk, ført til overhuset for å stå til rette mot anklagene. Arundell klagde på usikkerheten i de anklager som ble fremmet mot ham, og tryglet de adelige om å få dem redusert for kun de som var sikre. Men denne bønnen ble nedstemt den 24. april som uregelmessig, og den 26. april ble fangene igjen ført fram for overhuset og beordret å endre deres begjæring om skyldspørsmålet. Arundell svarte ved kort å erklære seg ikke skyldig. Rettssaken mot de fem lordene ble kort tid etterpå satt for 13. mai, men en krangel mellom de to husene om enkeltpunktene i prosedyren, og lovligheten i å tillate biskopenes tilstedeværelse i en verdslig rettssak, fulgt av en oppløsning, forsinket saken fram til 30. november 1680. På denne dagen ble det besluttet å først fortsette med lord Stafford som ble dømt til døden den 7. desember og halshugd den 23. desember.
Den 30. desember ble bevisene mot Arundell og hans tre medfanger erklært klare, men de offentlige høringene stoppet opp. Petre døde i fengselet i 1683, og hans ledsagere ble værende fengslet fram til 12. februar 1684, det vil si for fem år og nær fire måneder, da en appell om å løslate dem for kausjon ble innvilget. Den 21. mai 1685 kom Arundell, Powis, og Belasyse til overhuset for framføre ansøkning om at anklagene mot dem ble annullert. Dagen etter ble ansøkningen innvilget. Den 1. juni 1685 ble deres frihet formelt sikret dem på grunnlag av vitnene mot dem hadde begått mened, og den 4. juni ble den døde Staffords tap av ære formelt reversert.
Andre anklager
Den 24. november hevdet Oates at dronningen hadde samarbeidet med kongens lege for å forgifte ham og vervet med støtte av «kaptein» William Bedloe, som var villig til å si hva som helst for penger. Kongen forhørte personlig Oates, grep ham i en rekke unøyaktigheter og løgner, og beordret ham til sist arrestert. Noen dager senere tvang parlamentet gjennom at Oates skulle løslates under trusselen av konstitusjonskrise.
Joel Gion
Joel Gion (født 1970) er en amerikansk musiker. Han er mest kjent som tamburinspiller i bandet the brian jonestown massacre. Han er også en slags frontfigur, og han finnes på forsiden av noen av albumene til bjm.
Pavekonspirasjonen
Andre anklager
Hysteriet fortsatte. Adelige kvinner bar skytevåpen om de var utendørs om natten. Hus ble gjennomsøkt etter skjulte våpen, hovedsakelig uten noe betydelig resultat. En del katolske enker forsøkte å sikre seg trygghet ved å gifte seg med protestantiske enkemenn. Underhuset ble gjennomsøkt med tanke på et nytt kruttsammensvergelse, men uten resultat.
Etter hvert begynte den folkelige meningen å gå imot Oates. Etter å ha fått minst 15 uskyldige menn henrettet, den siste var Oliver Plunkett, erkebiskop av Armagh, den 1. juli 1681, begynte dommer William Scroggs å avvise anklagene og erklære folk for uskyldige. Kongen begynte å tenke ut mottiltak. Den 31. august 1681 ble Oates bedt om å forlate leiligheten i Whitehall, men han forble fryktløs og anklagende overfor konge, hertugen av York, og bortimot enhver som han anså som en motstander. Han ble til sist arrestert for oppvigleri, dømt til en bot på 100 000 pund og kastet i fengsel.
Kongens bror Jakob Stuart ble konge som Jakob II av England i 1685 fikk han Oates stilt for retten på nytt for mened og dømt til årlig gapestokk, tap av kirkeklær og fengsel på livstid.
Titus Oates tilbrakte de neste tre årene i fengsel. Da Vilhelm av Orange og hans hustru, Maria II av England, overtok tronen ble han benådet og gitt en pensjon på 5 pund i uken. Ryktet til Oates hadde uansett ikke endret seg til tross for de nye makthaverne. Pensjonen ble holdt tilbake, men i 1698 ble den igjen opprettet og faktisk økt til 300 pund i året. Han døde den 12. eller 13. juli 1705.
Kristiansund Symfoniorkester
Kristiansund Symfoniorkester (KSO) er et norsk symfoniorkester som ble grunnlagt i 1919.
KSO teller i dag ca. 40 musikere. Orkesteret består av amatører og en kjerne av profesjonelle musikere som er gruppeledere i orkesteret; disse utgjør Kristiansund Sinfonietta. De 12 gruppelederne er ansatt ved Kristiansund kulturskole eller Operaen i Kristiansund.
Eksterne lenker
Orkesterets hjemmeside
Støvtørkere
Støvtørkere er et musikkalbum med Dænsebændet hass Arnstein, utgitt i 1982. Dette er gruppas debutalbum.
Geroj
Geroj (originaltittel: Герой) er en russisk film fra 2016, regissert av Jurij Vasiljev.
Handling
Historien er lagt til 2016. Andrej Kulikov er en ung maskinist, som skal til Paris for å besøke en gammel kvinne for å kjøpe en gammel russisk-produsert bil, av typen Russo-Baltique. Mens han går gjennom Paris, får Andrej øye på en vakker kvinne, Vera, og dermed begynner en kjærlighetshistorie - som går over tre generasjoner, og hundre år.
Jurij Vasiljev
Jurij Borisovitsj Vasiljev (Юрий Борисович Васи́льев; født 1954) er en russisk regissør og skuespiller.
Wegard Harsvik
Wegard Harsvik (født 10. juli 1967 i Nordland) er en tidligere norsk politiker for Arbeiderpartiet. Fra oktober 2021 er han statssekretær for statsminister Jonas Gahr Støre på Statsministerens kontor. Før han ble utnevnt til statssekretær var han leder for strategi og samfunnskontakt i LO.
I Jens Stoltenbergs første regjering var Harsvik politisk rådgiver for statsråd Trond Giske i Utdanningsdepartementet. Fra 2005 til 2009 var han statssekretær i Jens Stoltenbergs andre regjering. Fra 2005 til 2007 i Helse- og omsorgsdepartementet med ansvar for ruspolitiske saker, fra 2007 til 2009 i Kultur- og kirkedepartementet med ansvar for medie- og kultursaker.
Fra 2001 til 2005 var han rådgiver i Fagforbundet, en stilling han gikk tilbake til da han gikk av som statssekretær i 2009.
Harsvik har erfaring som tillitsvalgt og politisk rådgiver i Arbeidernes ungdomsfylking, Sosialdemokrater mot EU (SME), Nei til EU, Norges Gymnasiastsamband (NGS), og Norges Naturvernforbund.
Army Ballistic Missile Agency
Army Ballistic Missile Agency (Norsk: Hærens ballistiske missilbyrå) er en del av De forente staters armé som på 1950-tallet utviklet ballistiske missiler, herunder mellomdistanseraketten PGM-11 Redstone, Jupiter-C og Jupiter IRBM. Saturn I ble også utviklet her. På denne tiden ble byrået ledet av Wernher von Braun.
ABMA og Jupiter-C
Etter at ABMAs prosjekt ble vraket til bruk til en oppskytning av satellitter av forsvarskomitéen ble arbeidet med romraketter stoppet, og byrået fikk ordre om å sette fokuset på andre typer raketter.
Von Braun valgte å fortsette arbeidet på det som til slutt be Jupiter-C IRBM. Dette var en tretrinns rakett, som tilfeldigvis kunne brukes til å skyte opp en satellitt. I september 1956 ble Jupiter-C skutt opp med en 14 kg tung kopi av en satellitt. Mange mener at ABMA kunne ha sendt en satellitt i bane på dette stadiet om myndighetene hadde tillatt dette. Ett år senere ble Sputnik I fra Sovjetunionen skutt opp.
Julian Schmitz
Han deltok i sommer-OL 1904, der han var med på det laget som vant sølv i lagkonkurransen (New York Turnverein). Han deltok der også i friidrett, og fikk følgende plasseringer:
Han jobbet med preging hos et trykkerifirma.
Guobirvággi
Guobirvággi er en dal i Kebnekaiseområdet. Den er cirka åtte kilometer lang og omsluttes av fjellene Duolbanjunečohkka, Gaskkasbákti og Drakryggen. Lengst inne i dalen ligger innsjøen Guobirjávrrit.
Dalen krysses som en strekning av den såkalte Jojoleden.
Christer B. Larsen
Christer Bakken Larsen (født 3. august 1986 i Gjøvik, Oppland) er en norsk styrkeløfter og tidligere vektløfter, som hovedsakelig konkurrerer i styrkeløftøvelsen benkpress. I 2009 ble han, som første nordmann, junior-verdensmester i benkpress. Han vant VM-gull i klasse -125 kg med et løft på 255 kg. Han har også satt flere norgesrekorder.
Larsens personlige rekord i benkpress uten benkpresskjorte er 242,5 kg. Per 2016 er dette det poengmessig beste løftet som noensinne er gjort av en nordmann, uavhengig av vekt- og aldersklasser.
Sven Rosén (fotballspiller)
Sven Rosén er en svensk tidligere fotballspiller. Rosén spilte to kamper for Malmö FF i Allsvenskan i 1966.
Den norske Forening mod Brændeviinsdrik
Oppgave fra 1855 viser et medlemstall på 30 000 og oppgave fra 1860 viser 35 000. Foreningen ble nedlagt i 1869.
Kilder
NRK Nyheter
Skala (musikk)
Skala er i musikken en serie toner ordnet etter tonehøyde og begrenset av rammetonehøyder slik at serien som regel gjentas for toner som ligger utenfor rammen.
Skalaene gir et melodisk og harmonisk utgangspunkt for musikkstykker. De er inndelt i kategorier som diatonisk, dur, moll og mange flere, alt etter hvilke intervaller tonene i skalaen har. Begrepet skala brukes imidlertid også om en nærmere spesifisert gruppe av toner, der en av tonene er angitt som den viktigste (grunntonen). Eksempler er C-durskala og A-mollskala.
Avstanden mellom to toner i en skala kalles et skalatrinn.
Bakgrunn
Tonene i en skala regnes oftest opp fra den laveste til den høyeste. De fleste skalaer gjentas i alle oktaver. Det vil si at alle trinn i skalaen finnes i enhver tenkelig oktav. En slik skala kan betraktes som en ring av toneklasser. For eksempel kan C-durskalaen beskrives som en sirkel av tonene C-D-E-F-G-A-H-[C] der rekken begynner på nytt fra den siste C-en. C-durskalaen finnes derfor på mange forskjellige tonehøyder (frekvenser): den kan starte på C' (midt på pianoet) og gå opp til C", eller begynne på C"' og gå opp til C"".
Skalaer kjennetegnes av intervallene de inneholder: og av antallet toner de inneholder: Gjennomgående skala i et musikkstykke kan enten beskrives ut ifra fremførelse eller komposisjon, eller brukes som utgangspunkt for en komposisjon. Trening i bruk av skalaer har vært en del av opplæring i musikalsk komposisjon i mange hundre år. En eller flere skalaer kan brukes i en komposisjon, for eksempel i Claude Debussys L'Isle Joyeuse. Nedenfor er den første skalaen en heltoneskala, mens nummer to og tre er diatoniske skalaer. Alle tre er brukt i starten av Debussys stykke.
I engelskspråklig musikkteori nevnes første tonen i en skala som tonika, skalaens sentrale og mest stabile trinn. (Dette må dog ikke forveksles med den diatoniske funksjonen tonika). Ut ifra det har de andre trinnene fått nummer etter hvor mange trinn over tonika de er. For eksempel: Tonene i en C-dur-skala (C,D,E,F,G,A,H) kan gis nummer {1,2,3,4,5,6,7} i forhold til grunntonen C. Enhver henvisning til en tone med et nummer forteller hvilken tone som er valgt som tonika.
Slik navnsetting av trinn er avhengig av at man velger en grunntone, så nummerering gjelder ikke skalaen i seg selv (jf. terminologi) men skalens modi. Eksempel: Hvis vi tar for oss den C-diatoniske skala med A som tonika, får vi A=1, H=2, C=3 og så videre. Avstanden mellom to bestemte trinn i en skala er uavhengig av hvilken tone som kalles tonika.
Når tonene i en skala skal få navn, er det vanlig å gi hvert trinn navn med utgangspunkt i hver sin bokstav; A-diatonisk skala skrives A – B – C♯ – D – E – F♯ – G♯ snarere enn A – B – D♭ – D – F♭ – E♯♯ – G♯, som er enharmonisk. Slik navnsetting er dog ikke mulig i skalaer med mer enn syv toner.
Skalaer i klassisk musikk
De vanligste skalaene i klassisk musikk inneholder syv toner, og gjentas i alle oktaver. Foruten harmonisk moll, skilles trinnene i disse av hel- og halvtoneintervaller.
I vestlig musikk fra middelalderen og renessansen ble den diatoniske skalaen av stamtonene C-D-E-F-G-A-H brukt nesten eksklusivt. Denne skalaen, vår dur-skala, het jonisk modus. Startet man med D, var det dorisk modus, med E frygisk, med F lydisk, med G miksolydisk, med A, eolisk (samme som melodisk A moll) ; og den sjeldent brukte med H (lokrisk) var kun teoretisk pga. tritonus mellom H og dens dominant, F. Disse modi het «kirketonearter» av gregoriansk sang. Fortegn var lite og usystematisk brukt, og når de ble, var det ofte for å unngå intervallet tritonus, den forminskede kvinten eller forøkede kvarten (også kalt «Djevelens intervall»), som skulle resolveres til en av de to forannevnte, og fortegnspraksis kaltes musica ficta — det vil si, «oppdiktet musikk.»
I europeisk klassisk musikk (ca. 1600-1900) finner man hovedsakelig tre skalaer: Disse skalaene brukes i alle transposisjoner, dvs. med utgangspunkt i alle tolv toner. I denne perioden ble modulasjon innført — systematisk bevegelse fra én skala til en annen. Modulasjon følger ikke nødvendigvis noen faste regler, men det er mange konvensjoner som følges. For eksempel er det svært vanlig at et stykke i dur begynner i en diatonisk skala fra stykkets tonika, før det moduleres til en diatonisk skala fra dominant.
Senere, i det nittende og tyvende århundre, begynte man å utforske flere typer skalaer:
Det finnes mange flere skalaer. Indisk musikk har mange slike, som heter raga.
Tolv-tone rader er ikke skalaer, men visse skalatrinnsrekkefølger (ikke nødvendigvis alle), og utgjører tonesett som kan behandles ved bruk av tolvtoneteknikken.
Naturskala
I naturskala relaterer frekvensen av hver tone til grunntonen ved at forholdet mellom dem kan uttrykkes med formelen. Dvs. at man kan komme fra den ene til den andre ved kun på å dele/multiplisere en rekke ganger med to og/eller tre, skjønt at det er også mulig for brøkslektskapet mellom frekvenser kan være annerledes, f.eks. 5/7, og slikt kan skje i elektronisk musikk.
Naturskala har et uendelig antall toner. De intervaller med små x og y i formelen har en mye behageligere harmonisk egenskap i forhold til de med høye x- og y-tall. For eksempel er intervallet mellom en tone og dens oktav:, og intervallet mellom en tone og dens kvart er :.
Temperert skala
I temperert skala relaterer hver tone til den neste med et fast logaritmisk frekvensforhold. I et piano, siden det er tolv toner i oktaven, er forholdet tolvte rot av to, dvs. (≅ 1,0594630943592952645618252949463…). En pianotangent har doble frekvensen av den som er 12 tangenter borte til venstre (én oktav under), og det halve av den som er 12 tangenter borte til høyre (én over). Fordelen med tempererte skalaer er at en tilfeldig tone harmonerer med en annen på lik linje med alle de andre tonene i skalaen, dette pga. det faste forholdstallet mellom frekvensene. I tillegg finnes det gitt antall frekvenser i en oktav: Dette gjør det enklere å lage instrumenter som kan gjengi alle toner i den skalaen. Før temperert skala ble oppfunnet, var det allslags innviklede oppsett på instrumenter, og forskjellige stemminger, for å gi de naturlige tonene.
Det finnes flere tempererte skalaer.
Tempererte skalaer har vanligvis intervaller som ligner de mest brukte naturskalaintervallene. Eksempelet er A-E, kvinten, som er, d.v.s.   i 12-tempererte skala og  , d.v.s.   i naturskala, og merk den ørsmå forskjellen. Med andre intervaller er det mye mer betydelig forskjell mellom temperert og naturlig intervall.
Antallet intervaller i eksisterende tempererte skalaer (12, 53, og 72) er ikke tilfeldig valgt. De minimaliserer den totale avstanden mellom enkle naturskalaintervaller og nærmeste tempererte intervall.
Mikrotonale skalaer
Begrepet mikrotonal musikk viser som regel til musikk som har røtter i tradisjonell vestlig musikk som gjør seg nytte av «uvanlige» skalaer og intervaller. En oktav kan deles inn i flere eller færre like intervaller enn tolv. Komponisten John Cage er blant dem som har eksperimentert med slik musikk, samt den tsjekkiske Alois Habá, som brukte kvarttoner som delte opp oktaven i 48 trinn. Flere før ham eksperimenterte med slikt, som amerikaneren Charles Ives, senere bl.a. Witold Lutoslawski og Krzysztof Penderecki.
City University of New York
City University of New York er et kommunalt universitet i New York, USA. CUNY er det tredje største universitetssystemet i USA, etter State University of New York (SUNY) og California State University.
Det ble grunnlagt i 1847 og er det største kommunale universitet i landet med elleve underlagte høyskoler (colleges), seks lavere høyskoler (community colleges) og syv læresteder for høyere studier (graduate schools).
CUNY er en samling av 24 skoler. CUNY har 45 000 ansatte. CUNY har årlig 274 000 studenter. CUNY har 11, 4 år colleges. 2/3 av studentene i CUNY går på en av de 11 colleges. Stephen Brier er professor ved CUNY og medforfatter til «Austerity Blues:Fighting for the Soul of Public Education» Professional Staff Congress er den største fagforeningen ved CUNY, med 25 000 medlemmer. CUNY budsjettet er på $3,2 milliarder. I 1989 var 20% av budsjettet dekket av skolepenger fra studenter. I dag er 45% av budsjettet dekket inn av skolepenger fra studentene. En innbygger av staten New York må betale $6 330 i skolepenger. Halvparten av studentene som betaler $6 330 i skolepenger rapporterer inntekter i familien under $30 000. Joseph Awadjie er innvandrer fra Ghana, innehaver av en bachelor grad fra Brooklyn College, aktiv masterstudent ved Brooklyn College, og styreleder i CUNY University Student Senate. Lisa S. Coico er første CUNY alumni som er City College president.
CUNY består av følgende underlagte skoler:
I mellomkrigstiden var det særlig mange jødiske studenter som gikk på CUNY, fordi blant annet Ivy League-universitetene ikke tok inn jøder som studenter på denne tiden.
CUNY tildeler studenter fra ressurssvake hjem spesialstipender som dekker frie studier i opp til fire år, og yter dessuten videreutdanning til ansatte på alle nivåer i New York.
Thomas Stenerud
Han har gått på Romerike folkehøgskole (Teater, 2010 -2011) og går for tiden på Westerdals School of Communication (Film og TV). Han spiller i bandet Super Smash Synthesizer Brothers.
Gor
Gor kan sikte til:
Marcel Granollers
Marcel Granollers Pujol (uttales IPA på k atalansk: [məɾˈsɛl ɣɾənuˈʎes puˈʒɔl]; på s pansk: [maɾˈθel ɣɾanoˈʎeɾs puˈʝol]; født 12. april 1986 i Barcelona) er en spansk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i double.
Han har vunnet fire titler på ATP-touren, og har fire 4. runder som beste Grand Slam-resultater.
Vivendelvikler
Vivendelvikler (Eucosmomorpha albersana) er en sommerfugl i gruppen av viklere (Tortricidae).
Utseende
En middelsstor (vingespenn 13-17 millimeter) vikler. Forvingen er rødlig brun i den innerste delen, den ytre delen av vingen er okerfarget. Vingene har en del sølvfargede tverrstreker, særlig i den ytre delen. Bakvingen er lysgrå.
Levevis
Larvene utvikler seg på vivendel (Lonicera periclymemum), av og til også på prydbusken snøbær. De voksne sommerfuglene flyr i løvskog og skogkanter i mai-juni.
Utbredelse
Den er utbredt i Europa, unntatt lengst i nord og sør, og i det nordlige Asia. I Norge finnes den langs kysten nord til Hordaland.
Tarfala
Tarfala (nordsamisk: Darfál) er navnet på den bebyggelsen som ligger øverst i høyfjellsdalen Darfálvággi (Tarfaladalen). Umiddelbart vest for høyfjellsdalen ligger den fjellryggen som Kebnekaises nord- og sydtopp inngår i. Øverst i Darfálvággi ligger tjernet Darfáljávri.
I Tarfala har Svenska Turistföreningen (STF) en fjellstue. Cirka en kilometer i sørøstlig retning fra Tarfalastugan ligger Tarfala forskningsstation, der det bedrives feltstudier i glaciologi på Darfálvággis isbreer. Stasjonen tilhører Stockholms universitet. Forskerne studerer massebalanse, avsmeltning og andre egenskapar hos blant annet Storglaciären ved Tarfalastationen, som har engasjert vitenskapsfolk over hele verden.
Området er høyalpint og steinete. Dalen omgis foruten av Kebnekaisemassivets utløpere Norra og Södra Klippbergen også av Gaskkasbákti (2 043 moh.), Kaskasatjåkka (2 076 moh.), Darfálčohkka (1 904 moh.) og Darfálbákti (1 806 moh.). Flere isbreer munner ut i dalen; de største er Storglaciären, Isfallsglaciären og Kebnepakteglaciären.
Området er populært for brevandring og alpin klatring. Fra Láddjuvággi går en sommer- og vinterled fram til Darfáljávri. Videre finnes ingen offisielle leder men vanlige ferdselsveier er opp over Darfálčorru og den såkalte Jojoleden mot Unna Reaiddávággi. Begge disse har bare sporadisk sti- og sommerrøysmerking og går for det meste i blokkterreng.
Dalen er også kjent for at de meget kraftige katabatiske vindene som oppstår og den vitenskapelige stasjonen har den høyeste offisielt registrerte vindhastigheten i Sverige på 81 m/s fra den 20. desember 1992. Det har imidlertid forekommet senere episoder med ekstremt sterke vindkast hvorved minst ett tilfelle da utrustningen ble blåst i stykker og derfor ikke tillot at opplysninger om vindstyrke kunne måles.
Pål Virik Nilsen
Pål Virik Nilsen (født 20. desember 1974) er en norsk profesjonell Offshore racerbåtkjører / Throttleman, og forfatter som er medlem i Outboardklubben i Oslo og Class-1 Team Sudrheim. Han har vært aktiv i Båtrace i over 30 år, og kjørt for kjente team som "Spirit of Norway", "Victory Team", "Maritimo" og "Team Australia". Virik Nilsen kjører den største båtsportklassen som finnes i verden, Class-1. Han har deltatt i over 300 båtrace både i rundbane- og offshore-løp i klassene T-400, S-550, S-850, Formel 4, Formel 3, Formel 2, Formel 1, 3B, 3C, 3D, Class1, Class1 Supercat og XCAT.
Pål Virik Nilsen er tidligere Verdensmester, 2 x Norgesmester og 3 x Australsk mester. Han har til sammen 7 internasjonale EM- og VM-medaljer i båtsport.
I 2009 ble han kåret til årets norske motorsportsutøver med sin 3.-plass i EM.
Han har utgitt to bøker, Helt Propell (2015) og Båt i Hastighet (2018).
Vest-Tyskland under Sommer-OL 1976
Vest-Tyskland under Sommer-OL 1976. 290 sportsutøvere fra Vest-Tyskland deltok i tjue sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Det var tredje gangen som Vest-Tyskland stilte med egen OL-tropp i et Sommer-OL. De ble fjerde beste nasjon med ti gull-, tolv sølv og sytten bronsemedaljer. Rytteren Hans Günter Winkler var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Otto Blehr (1927)
Han studerte antropologi ved University of British Columbia 1953–1955, og tok magistergraden i folkelivsgransking (etnologi) ved Universitetet i Oslo i 1957. Han var forskningsstipendiat Norges almenvitenskapelige forskningsråd 1960–64, universitetsstipendiat ved Institutt for sosialantropologi, Universitetet i Bergen 1965–1969, forsker i Hardangerviddaprosjektet for Tverrvitenskapelig Kulturforskning (HTK), Bergen 1970–1975, førsteamanuensis ved Institutt for samfunnsforskning ved Universitetet i Tromsø 1976 og 1978 og førstelektor ved Institutt for folkloristikk, Københavns Universitet 1977. Blehr var statsstipendiat mellom 1978 og 1997, ble utnevnt til æresdoktor ved Stockholms universitet i 1990, og er tildelt Deltagermedaljen.
Neostenus
Neostenus er en slekt av biller som tilhører den artsrike underfamilien Cerambycinae i familien trebukker (Cerambycidae).
Utseende
Nokså store, slanke, blanke, brunlige trebukker, forholdsvis lite sklerotiserte (noe myke). Antennene er tynne og omtrent så lange som kroppen. Pronotum er nærmest klokkeformet sett ovenfra. Dekkvingene er nesten parallellsidige og spriker noe i midten slik at ikke hele bakkroppen er dekket.
Utbredelse
Gruppen er utbredt i Australia og Molukkene.
Stårheim
Stårheim er ei bygd i Stad kommune i Vestland.
Geografi og befolkning
Stårheim ligger på nordsiden av Nordfjorden mellom Måløy og Nordfjordeid, akkurat der fjordarmen Eidsfjorden skiller lag med hovedfjorden.
Rundt det gamle byggsentrumet i Stårheimsvika finnes kirke, skole og forsamlingshus, og ellers hovedsakelig gårdsbruk. Øst i bygda ligger det et byggefelt med eneboliger.
Kommunikasjoner
Riksvei 15 går gjennom bygda. Det er 14 km østover til Nordfjordeid og 41 km vestover til Måløy. Lokale bussruter og ekspressbusser passerer Stårheim langs denne veien. Stårheim har ellers fergeleie med fergeforbindelse til Isane i Bremanger på riksvei 614. Her er det 73 km vei sørover til Florø. Fylkesvei 661 går ellers 15 km mellom Ytre Rød på Stårheim til Haugen. Nærmeste flyplass er Sandane lufthavn, som ligger på Anda i Gloppen 29 km unna.
Ski-VM 2009 – Lagsprint menn
Herrenes lagsprint under Ski-VM 2009 ble avholdt i klassisk stil den 25. februar 2009 i Liberec.
A Midnight Romance
A Midnight Romance er en amerikansk stumfilm fra 1919, regissert av Lois Weber.
The Midnight Stage
The Midnight Stage er en amerikansk stumfilm fra 1919 regissert av Ernest C. Warde.
A Midnight Romance
Handling
Marie, en hotell-ansatt, forelsker seg i millionærens sønn Roger. Men Roger er ikke villig til å gifte seg med henne på grunn av hennes lavere sosiale klasser, og hans manglende vilje til å gjøre sin egen familie ulykkelig på grunn av dette. De avslutter derfor forholdet deres.
Men den neste gangen de møtes, oppdager Roger at Marie faktisk er en prinsesse. Men denne gangen kan ikke deres fornyede romantikk fortsette, fordi Roger bare er en vanlig borger. Men den russiske revolusjon i 1917 gir både komplikasjoner for dem, og en endelig løsning på deres problemer.
Leif Rudevi
Leif Rudevi er en svensk tidligere fotballspiller. Rudevi, som var spiss, spilte to kamper for Malmö FF i Allsvenskan i 1966.
Otto Steffen
Otto Steffen (født 9. august 1874) var en tysk-amerikansk turner og friidrettsutøver. Han flyttet til USA i 1890, og ble amerikansk statsborger i 1900.
Han representerte New York Turnverein til tross for at han hadde flyttet til Maryland for å være turninstruktør ved U.S. Naval Academy. På nasjonalt nivå var han en dominerende turner i USA på 1890-tallet, og har mange gull fra det nasjonale mesterskapet:
Liste over kulturminner i Sogndal
Liste over kulturminner i Sogndal er en oversikt over fredede og/eller bevaringsverdige bygninger og elementer i Sogndal. Data er hentet fra Riksantikvarens liste over kulturminner.
ID-nummer består av et lenket tall som går direkte til det aktuelle kulturminnet i Kulturminnesøk.
Amstel Gold Race
Amstel Gold Race er et årlig sykkelritt, vanligvis arrangert i de sørlige delene av provinsen Limburg i Nederland. Rittet er en vårklassiker, og en del av Verdenskalenderen og har vært en del av forgjengerne ProTouren og Verdenscupen i alle sesonger.
Navnet er en referanse til sponsoren, bryggeriet Amstel, og ikke elven Amstel, som ligger langt borte fra der rittet finner sted.
Historie
Det første løpet fant sted den 30. april 1966 på den daværende dronning Juliana Is bursdag. Det medførte at mange av landsbyene som rittet skulle gå igjennom var sperret av festarrangementer, og ruten måtte endres flere ganger mens rittet pågikk. Alle endringene resulterte i at løpet ble over 300 km langt, noe som opprørte Jacques Anquetil, en av datidens store sykkelryttere, så mye at han brøt rittet.
Ruten
Ruten har blitt endret mange ganger gjennom årene. I 2005 foregikk hele rittet innenfor grensene til provinsen Limburg, mens det tidligere har vært ritt som dekket store deler av Belgia. Fra 2003 til 2016 var målgangen på toppen av Cauberg i Valkenburg kommune. I 2017 ble den siste stigningen av Cauberg fjernet.
Unna Reaiddávággi
Unna Reaiddávággi, er en dal i Kebnekaiseområdet i Kiruna kommune i Sverige. Dalen, som er relativt smal og dypt skåret, går mellom Stuor Reaiddávággi i vest og Visttasvággi i øst. Midt i dalen finnes en liten ubemannet overnattningsstue som drives av Svenska Turistföreningen. Ved siden av stuen finnes en stor bresjø og en drøyt hundre meter høy fjellskrent som skulle kunne sies å dele dalen i en øvre og nedre del.
¡Viva Salsa!
¡Viva Salsa! er et musikkalbum med Mambo Compañeros, utgitt i 2004. Dette er gruppas debutalbum.
Marián Blaha
Marián Blaha (født Jakub Marián Blcha, etternavn endret i 1915; født 10. juli 1869 i Liptovský Hrádok nord i den slovakiske del av kongeriket Ungarn i Østerrike-Ungarn, død 21. august 1943 i Svätý Kríž nad Hronom i Slovakia) var en slovakisk katolsk biskop av Banská Bystrica.
Bakgrunn
Marián Bláha studerte ved grammatikkskolen i Levoča. Han fullførte studiene i teologi i 1892 i Spiš.
Prest
Han ble ordinert til prest 29. juni 1892 av biskopen av Spiš, Pavol Smrečáni. Etter ordinasjonen virket han som kapellan i Ždiar i ett år. Fra 29. juni 1893 til 30. oktober 1895 var han kapellan i Nižné Ružbachy, og deretter ble han kapellan i Kežmarok. Fram til 1903 arbeidet han som lærer i familien til grev Andrej Zamoyský på slottet i Stará Ľubovňa.
I årene 1913–1919 var han sjefsekretæren i St. Vojtech-foreningen i Trnava.
Etter at biskopen av Spiš, Alexander Párvy, døde 24. mars 1919, ble han valgt til kapittelvikar for bispedømmet Spiš 4. august 1919.
Etter oppløsningen av Østerrike-Ungarn og opprettelsen av Den tsjekkoslovakiske republikk, måtte spørsmålet om biskoper i Slovakia løses snarest. Biskop Viliam Batthyány av Nitra og Wolfgang Radnai, biskop av Banská Bystrica, ble utvist fra Tsjekkoslovakia. Biskopen av Rožňava, Ľudovít Balás, døde i Rožňava 18. september 1920. Regjeringen vurderte også å utvise biskopen av Košice, Augustín Fischer-Colbrie. Til slutt kunne han imidlertid ha blitt fordi det ikke var noen alvorlig grunn til utvisningen. Det meste av erkebispedømmet Esztergom ble en del av Tsjekkoslovakia og erkebiskop János Černoch ble igjen i Esztergom.
Biskop
I denne situasjonen utnevnte pave Benedikt XV i et hemmelig konsistorium den 13. november 1920 de tre første slovakiske biskopene - Marián Blahu for bispedømmet Banská Bystrica, Karol Kmeťek for bispedømmet Nitra og Ján Vojtaššák for bispedømmet Spiš. Alle tre ble bispeviet 13. februar 1921 i Nitra av den pavelige nuntius i Praha, erkebiskop Clemente Micara, medkonsekrantene var den senere erkebiskop av Praha, Karel Kašpar, og hjelpebiskopen i Praha, Antonín Podlaha.
Nuestra Manera
Nuestra Manera er et musikkalbum med Mambo Compañeros, utgitt i 2011.
Marián Blaha
Biskop
I begynnelsen av oktober 1924 åpnet han det nedlagte biskoppelige lyceum i Banská Bystrica. Han var en av grunnleggerne av HSĽS, og støttet partiets ideologi og politikk. Han arbeidet hovedsakelig innen det kulturelle og kunstneriske felt, som han påvirket i en åndelig retning. Han var med i flere kulturelle, litterære og kunstneriske foreninger.
Fra 1921 var han formann i St. Vojtech-foreningen og siden 1926 styreleder i Matica slovenská.
Fra 1938 trakk han på grunn av alvorlig sykdom gradvis ut av det offentlige liv. Den 14. juni 1941 ble Andrej Škrábik utnevnt til koadjutor-biskop, og han overtok i praksis administrasjonen av bispedømmet fra august 1941.
Statens bibliotektilsyn
Statens bibliotektilsyn var en norsk statsetat som ble opprettet i 1949 og nedlagt i 2002. Etaten hadde ansvar for tilsyn med og utvikling av folkebibliotek og skolebibliotek.
Tilsynet ble opprettet som en videreføring av Kirkedepartemenetets bibliotekkontor, som ble opprettet i 1902 på initiativ av Haakon Nyhuus. Kontoret var først betjent av en biblioteksakkyndig i en deltidsstilling, men var i 1935 økt til et avdelingskontor i Kirke- og undervisningsdepartementet. Som en oppfølging av Bibliotekloven av 1947 ble Statens bibliotektilsyn opprettet i 1949. Etaten mistet mange av sine oppgaver ved kommunalreformen i 1984/85 som førte til bortfall av en rekke særtilskudd til kommunene. Etaten ble nedlagt 31.12.2002 i forbindelse med at ABM-utvikling ble etablert.
Marián Blaha
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Statens bibliotektilsyn
Direktører i Statens bibliotektilsyn har vært Arne Kildal, Anders Andreassen, Else Granheim og Asbjørn Langeland.
Tilsynet utga tidsskriftet Bok og Bibliotek.
Attalus (bille)
Attalus er en slekt av biller i delgruppen (underfamilien) blærebiller i familiegruppen børstebiller. De er ikke registret i Norge.
Utseende
Attalus kan kjennes på at de har oppblåsbare, røde blærer nær forhjørnene av brystskjoldet og på sidene av bakkroppen. Antennene er festet like ved eller noe foran fasettøynene, de har elleve ledd. Oversiden hos noen av artene har en mørk oppstående behåring sammen med en finere liggende behåring. Dekkvingene slutter ved sidekanten og mangler en innoverbøyd fortsettelse litt inn under bakkroppen. Beina er ganske slanke, alle føtter har fem ledd.
Levevis
Voksne blærebiller er aktive i solskinn og kan ofte sees på blomster. Både de voksne og larvene er predatore (rovdyr) og lever gjerne på bakken.
Systematisk inndeling med europeiske arter
Attalus har 94 arter i Europa. Systematisk blir gruppen blærebiller, enten regnet som en egen familie, Malachiidae, eller, som her, som en underfamilie av børstebiller (Melyridae).
Marc López
Marc López (født 31. juli 1982) er en spansk tennisspiller. Han representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der han ble utslått i første runde i double.
Jannicke 2
Jannicke 2 er et musikkalbum med Jannicke Abrahamsen, utgitt i 1991.
Marc López
Han tok gull under Sommer-OL 2016.
Liv Nordhaug
Liv Eldbjørg Nordhaug (født Dahl 12. januar 1926 i Bjorli ved Lesja, død 3. juli 2002) var en norsk lærer og salmedikter.
Liv Nordhaug vokste opp på Strinda i Trondheim og utdannet seg til lærer. I 1951 giftet hun seg med senere biskop i Møre bispedømme Ole Nordhaug. Hun hadde en rekke tillitsverv i samfunn og kirkeliv. Blant annet var hun styremedlem i Norsk utviklingshjelp, Norske Kvinners Nasjonalråd og Kringkastingsrådet. Hun var også den første kvinnen som ble bispdømmerådsleder, i Borg bispedømme, og var medlem av Kirkerådet, Mellomkirkelig råd, Kirkens Nødhjelps representantskap og Det teologiske menighetsfakultets forstanderskap. Nordhaug var norsk delegat ved Kirkenes verdensråds konferanse i Vancouver.
Liv Nordhaug hadde et omfattende forfatterskap, blant annet kristen oppbyggelig litteratur, barnebøker og diktsamlinger. «Herre, du kalte disipler» (NoS 686), «Har vi sten i våre hender» (NoS 709) og «Herre, jeg vil gjerne takke» (NoS 717) er noen av de mest kjente, blant hennes mange salmer.
Nordhaug var mor til Halvor Nordhaug, nåværende biskop i Bjørgvin bispedømme.
Steinar Fredheim
Steinar Fredheim (født 1964) er en norsk tidligere utøver innenfor idretten styrkeløft, som konkurrerte for Moss Styrkeidrettsklubb. I 1985 og 1986 ble han junior-verdensmester i henholdsvis klasse -60 kg og -67.5 kg. I 1987 ble han norgesmester og junior-europamester i klasse -67.5 kg, og tok bronsemedalje i både VM og EM i samme klasse.
I 1988 ble Fredheim utestengt fra idretten i to år for brudd på dopingreglementet. Fredheim nektet å la seg dopingteste under en uanmeldt dopingtest, og han forsvarte seg i etterkant med at dopingkontrollørene ikke hadde legitimert seg og ikke fulgt gjeldende prosedyrer. NIFs domsutvalg la til grunn at dopingkontrollørenes fremgangsmåte kunne kritiseres, men at dette ikke var avgjørende, idet det var på det rene at Fredheim kjente den ene dopingkontrolløren fra tidligere og at kontrolløren hadde klargjort overfor Fredheim at han var pålagt kontroll. Fredheim anket utestengelsen, men appellutvalget i Norges Idrettsforbund kom enstemmig til at domsutvalgets kjennelse skulle opprettholdes.
Året etter ble Fredheim dømt til fengsel i fire og et halvt år for befatning med en større mengde kokain. Mens han sonet i fengsel ønsket Fredheim å gjøre comeback på landslaget i styrkeløft. Han ønsket blant annet permisjon fra fengselet for å delta i styreløft-VM i 1991. Dette førte til opprør blant de øvrige landslagsutøverne, som nektet å delta på landslaget hvis Fredheim fikk delta. Blant annet uttalte tillitsmann på landslaget Hans Arild Kalleberg at Fredheim «har skadet sportens anseelse så grovt at han ikke bør få løfte for Norge». Landslagsutøverne sendte samlet et brev til styret i Norges Styrkeløftforbund, hvor de henstilte om at Fredheim ikke skulle bli tatt ut til representasjonsoppgaver. Fredheim fikk etter dette aldri mer opptre på landslaget.
Fredheims personlige rekorder er 250 kg i knebøy, 162.5 kg i benkpress, 270 kg i markløft og 660 kg sammenlagt.
Fredheim tok i 2008 initiativ til å starte Norges Benkpressforbund - et utstyrsfritt forbund for benkpress. Forbundets formål var å arrangere benkpresstevner nasjonalt og internasjonalt. Det skulle konkurreres i to benkpressøvelser: vanlig benkpress enkeltløft, og benkpress med kroppsvekt (bodypress). Forbundet ble imidlertid ingen suksess.
Tora Østbye
Tora Østbye (født 30. oktober 1876 på Østby i Sør-Odal, død 26. februar 1967 på Disenå ) var en norsk forfatterinne. Hun vokste opp i Kristiania, var en tid i USA, og slo seg siden ned som hotellvertinne på Disenå i Sør-Odal. Hun skrev bare én bok, Synd skal sones (1933), men den ble til gjengjeld svært populær på 1930-tallet. Handlingen er lagt til Odalen i gammel tid, og skildrer en ung plassjentes tragiske skjebne.
Johan Kvalvik Stanghelle
Johan Kvalvik Stanghelle (født 29. juli 1949 i Kvalvik i Frei) er overlege og tidligere forskningsdirektør ved Sunnaas sykehus HF, og professor emeritus ved Universitetet i Oslo. Han er fra Kvalvik i Frei/nå Kristiansund kommune, nå bosatt på Nesodden.
Utdannelse/yrkeserfaring
Stanghelle ble cand. med. i Oslo 1977, spesialist i fysikalsk medisin og rehabilitering i 1988, dr. med. ved Universitetet i Oslo 1993, utnevnt til Norges første professor i spesialiteten fysikalsk medisin og rehabilitering fra 1995, professor emeritus fra 2019. Har vesentlig vært ansatt ved Sunnaas sykehus HF siden 1981, men ellers ved Tynset sjukehus 1977–1978, Skjervøy 1978–1979, Beitostølen helsesportsenter 1979–1981, University of Minnesota, School of Public Health 1981, Lyngdal legesenter 1983–1984, Arbeidsforskningsinstituttet 1987–1988.
Forskning
Stanghelle tok doktorgrad i 1993 om virkningen av fysisk aktivitet hos pasienter med sykdommen cystisk fibrose, et arbeid som bidro til en total omlegging av behandlingsopplegget for denne pasientgruppen. Johan Kvalvik Stanghelle fikk Norsk Idrettsmedisinsk Forskningspris i 1989 sammen med barnelege Dag Skyberg for denne forskningen.
Det vakte oppmerksomhet da pasienter med CF som ledd i denne forskningen deltok i New York City Marathon. Én av CF-maratonløperne, Ketil Moe ble etterhvert en frontfigur for funksjonshemmede både i Norge og internasjonalt.