cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fosdalens Bergverk
Oppstarten
Flage hadde to oppdrag. Det ene var å undersøke en gammel svovelkisgruve som det en gang hadde vært prøvedrift i engang på 1700-tallet. Flages andre oppdrag var å lete etter malm. I terrenget orienterte han seg etter geologiske kart, men han gikk uten kompass. Kisgruva fant han. Noen gruve i egentlig forstand var det ikke, bare en skjæring i fjellet. Disponent Gregor hadde spesielt bedt ham undersøke skjæringen nærmere og videre se på den malmen som måtte være kjørt ned til sjøen i Malm. Flage fant sligdungen på stedet; den lå tett ved et sagbruk nede ved elven som har sitt utløp sør for Malm. Flage ble snart klar over at svovelgehalten var så liten at gruva ikke var drivverdig.
Da det ikke så ut til å være noe å finne, tok Flage fatt på hjemturen. I kveldingen kom han vandrende nedover Grytdalen like ovenfor gården Fosdal. Der la han merke til en liten fjellskrent like ved. I denne fjellskrenten så han en merkelig åre. Da han slo løs noen steiner med berghammeren, så han med en gang at de inneholdt malm.
Dagen etter ringte han til disponent Gregor og ga rapport om funnet. Gregor ba ham øyeblikkelig anmelde skjerpet til lensmannen i Beitstad, og med en av Jakob Malmos hester kom han seg til Veldemelen der lensmannskontoret var. Anmeldelsen ble gitt til lensmann Welde den 4. august 1906. Søndag 19. august ble nyheten forkynt fra Malmo kirkebakke.
Funnpunktet lå bare 120 meter over dalbunnen og ble anmeldt under kjennetegnet «Gregor». Gregorgruben var også navnet i den første driftstiden. Siden ble navnet forandret til Malmogruben.
Driften under annen verdenskrig
Gruveselskapet ble kjøpt opp av det tyske stålkonsernet Hoesch i 1925, som beholdt eierskapet i selskapet frem til krigens slutt. Under okkupasjonen var Fosdalens Bergverk den eneste av de større norske jerngruvene som utvant malm tilnærmet uavbrutt. Totalt ble det eksportert litt over 800 000 ton slig til den tyske rustningsindustrien fra Fosdalen. Det ble gjort flere forsøk på å øke brytningstakten, men ble aldri gjennomført, hovedsakelig på grunn av mangel på materialer og arbeidskraft. En rekke nordmenn ble tvangsutskrevet til arbeid i gruvene, uten at det rakk til å dekke behovet for arbeidere.
Natt til 5. oktober 1942 gjennomførte tre menn en sabotasjeaksjon på Fosdalens jernverk. De tok seg inn i maskinhuset og plasserte en sprengladning som ødela kompressoranlegget og selve maskinhuset. Imidlertid ble ikke skadene større enn at driften kunne gjenopptas etter en måned. Etter dette forsterket den tyske okkupasjonsmakten vaktholdet på jernverket, og la ut miner rundt anlegget.
Etter krigen ble gruveselskapet nasjonalisert. Den svenskfødte direktøren Johan Johansson ble tiltalt for landssvik og dømt til å betale en bot.
For His Son
For His Son er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av D. W. Griffith.
Handling
En far, engstelig for sønnens økonomiske situasjon, utvikler en spesiell brus som får navnet «Dopokoke» som er fylt med kokain. Dopokoke blir umiddelbart en stor suksess, men sønnen hans blir også avhengig av drikken - til farens store anger.
Denne historien var løst basert på påstandene om at Coca-Cola, og andre større brus-produsenter, har fylt brusen deres med kokain eller andre narkotiske stoffer.
Ja til EF
Ja til EF ble stiftet i februar 1972, etter at resultatet av forhandlingene om norsk medlemskap i EF lå klare.
Organisasjonen brukte mange av de samme arbeidsmetodene som Folkebevegelsen mot EEC – det ble vervet medlemmer, arrangert folkemøter, laget opprop og spredd materiell. Det halve året organisasjonen var i arbeid, hadde den nærmere 1500 «stands» over hele landet med frivillig mannskap som delte ut flygeblader og jakkemerker, og den opplevde at ja-siden fikk en god fremgang på meningsmålingene.
Formannen for organisasjonen var arbeiderpartiveteranen Reidar Carlsen. Han ble valgt våren 1972 etter at Einar Gerhardsen hadde sagt nei til å engasjere seg aktivt i EF-striden. Nestleder og daglig leder var Ola H. Metliaas.
Rødsprit
Rødsprit er 70-95 % denaturert etylalkohol, etanol (C2H5OH). Rødspriten er tilsatt et denatureringsmiddel som gjør den ubrukelig til mat og drikke, samt ofte fargestoffet fuksin som gir en rødaktig farge. Rødsprit er et rense- og løsemiddel beregnet til teknisk bruk.
Bruk og egenskaper
Rødsprit benyttes som avfettingsvæske for tre og metall før lakkering eller maling, og som antifrostmiddel i vannlåser og vannpumper. Den brukes også som løsemiddel for farge, beis, lakk og lim, og brukes som brennvæske i spritapparater som for eksempel stormkjøkken, Primus og Fondue-brenner.
Rødspriten fordamper hurtig og er raskt nedbrytbar. Alkoholen er svært brannfarlig, har et flammepunkt på 13 °C og brenner med en usynlig flamme.
Rødsprit kalles vanligvis teknisk sprit eller t-sprit på svensk og husholdningssprit eller kogesprit på dansk.
Zhang Fangbing
Zhang Fangbing (født 19. januar 1990) er en kinesisk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 15.
VM i friidrett 2009 – Lengdehopp kvinner
Øvelsen lengdehopp kvinner ved VM i friidrett 2009 ble avholdt på Olympiastadion i Berlin den 21. og 23. august.
Margrethe Renstrøm representerte Norge i øvelsen og kom ikke videre til finalen.
I 2017 kom resultatet av en ny test av dopingprøve fra sølvmedaljevinner fra Sommer-OL 2008 Lebedeva som var positiv for stoffet dehydrochlormethyltestosterone (turinabol). Hun mistet sølvmedaljene. Vanligvis vil en positiv dopingprøve medføre to års utestengelse som ville ført til at resultatene fra dette mesterskapet ble strøket. Dette har ennå ikke blitt annonsert.
Kvalifisering
Kvalifisering: Utøvere som klarte direktekvalifiseringskravet på 6,75 m eller utøverne med de 12 beste resultatene kvalifiserte seg til finalen.
Finale
Resultatene var som følger:
The Hunting Party
The Hunting Party er en amerikansk actionthriller fra 2007 med elementer av politisk aktivisme og mørk satire. Richard Gere, Terrence Howard, Diane Kruger og Jesse Eisenberg har hovedrollene. Arbeidstittelen for denne filmen var Spring Break in Bosnia før den ble endret til The Hunting Party under produksjonen. The Hunting Party hadde verdenspremiere under den 64. internasjonale filmfestivalen i Venezia den 3. september 2007.
Handling.
Filmen begynner med en ansvarsfraskrivelse: Bare de mest latterlige delene av denne historien er sann.
Høsten 2000 er Duck i Sarajevo for å dekke femårsjubileet for Dayton-avtalen, sammen med Benjamin (Jesse Eisenberg), en ung journalist nettopp ferdig fra Harvard og sønn av TV-kanalens visepresident. Duck møter sin gamle kompis, Simon Hunt, som forteller om en kilde som vet hvor Dragoslav Bogdanović befinner seg. Bogdanović er nå ettersøkt for krigsforbrytelser med en dusør på 5 millioner USD på hodet sitt, og Hunt vil prøve å gjøre et intervju med ham. The Fox antas å befinne seg i landsbyen Čelebići i Republika Srpska, nær grensen til Montenegro. Det sirkulerer forskjellige historier om ham, deriblant at han nyter revejakt (derav kallenavnet) og at livvakten hans er en hensynsløs psykopat med et tatovert hode.
Duck reiser sammen med Hunt for å gjøre intervjuet, med Benjamin på slep. Hunt innrømmer at planen hans er å fange The Fox å motta dusøren - noe som Duck og Benjamin mener er en idiotisk ide. Underveis blir gruppen forvekslet med CIA-agenter av flere grupper, deriblant FNs politistyrke og serberne selv. De kommer i kontakt med Boris (Mark Ivanir), en lokal FN-kommandant, som tipser dem om en kvinne som hevdet å ha et forhold til The Foxs personlige livvakt Srđan. Hunt, Duck og Benjamin blir tatt til fange av livvaktene hans og tatt med til en låve hvor de skal halshugges av den øksesvingende Srđan - som har fått uttrykket 'død før fødselen' tatovert inn i pannen i det kyrilliske alfabetet. I siste øyeblikk kommer CIA-agenter - tipset av Boris - og frigjør journalistene, men The Fox stikker av.
Det blir raskt tydelig for journalistene at selv i det internasjonale samfunnet, er det folk som ikke ønsker at The Fox skal bli tatt. Journalistene klekker sammen en ny plan for å fange The Fox. De fanger ham mens han er på revejakt uten livvaktene sine. Journalistene slipper ham løs, med hendene bundet på ryggen, i en landsby som består av familiemedlemmer av ofre etter krigsforbrytelsene hans, og The Fox blir lynsjet av en hevngjerrige mobb. Til slutt vises følgende melding: I teorien, fortsetter den offisielle jakten på krigsforbrytere i Bosnia i dag. Men mange krigsforbrytere fortsetter å unnvike USA, FN, EU og NATO som hevder å fremdeles lete etter dem.
Die Todeskarawane
Die Todeskarawane er en tysk stum eventyrdramafilm fra 1920, regissert av Josef Stein. Manus er basert på siste del av Karl Mays roman Von Bagdad nach Stambul og er en oppfølger til Auf den Trümmern des Paradieses som ble lansert tidligere samme år.
Ulvhedin Paladin av Isfolket (1674–1771)
Ulvehedin er sønn av Markgreve Tristian Paladin av Isfolket og Gudrun Svartskogen. Hans mor døde under fødselen. Faren Tristian viste ikke noe om graviditeten og fødselen. Han ble forført av Gudrun som hevn mot Isfolket. Gudrun hadde kjønnssykdom,som den da 14 år gamle Tristian fikk. Han ble far som 15 åring. Ulvehedin ble som liten oppfostret av en kvinne som folk sa var trollkyndig. Dalen han var født i var i Nordre Grunke i Valdres. Kvinnen ga han ikke noe navn, men kalte han Udyret og andre stygge kallenavn. Da han var en fire - fem år havnet han i en revesaks. Folket i bygda lot han bli sittende i den. Etter fire dager i saksen, utern vått eller tørt, slet han selv av seg foten. Han tok hevn på folket i bygda. Som 21 åring, forlater han bygda og kommer helt til Christiania. han blir jaktet på av kaptein Dristig og han menn. De tre guløyde utvalgte Villemo, Dominic og Nikolas kommer udyret til hjelp. De redder han fra kapteinen, og døper Udyret til Ulvehedin av Isfolket. Elisa, som er med som tjenestepike på turen - blir fasinert av Ulvehedin. Etter mye strabaser og kamp med seg selv, endrer den onde rammede seg og blir god. Han gifter seg og får familie. Han lever til å bli en svært gammel mann.
Die Todeskarawane
Filmen antas tapt.
Ulvhedin Paladin av Isfolket (1674–1771)
Bøker som omhandler Ulvehedin:
Die Todeskarawane
Handling
En ondskapsfull arabisk sjeik konfronterer europeiske reisende i ørkenen i Sahara.
Ulvhedin Paladin av Isfolket (1674–1771)
Satans fotspor
Den siste ridder
Bak fasaden
Friends (1912)
Friends er en amerikansk stumfilm fra 1912, regissert av D. W. Griffith.
TuralTuranX
TuralTuranX er en aserbajdsjansk musikkduo bestående av tvillingbrødrene Tural og Turan Bağmanov (født 30. oktober 2000). De representerte Aserbajdsjan i Eurovision Song Contest 2023 med sangen «Tell Me More».
Bakgrunn
Tural og Turan Bağmanov kommer fra Zaqatala i det nordvestlige Aserbajdsjan. Brødrene så første gang et piano på skolen og ble så fascinert av det, at de øvde og spilte på det i skjul. Siden kjøpte faren en brukt synthesizer, og de lærte senere å spille gitar. TuralTuranX begynte å opptre på skoleforestillinger og andre lokale arrangementer. Da faren døde, sluttet de med musikk for en periode.
Tural flyttet senere til hovedstaden Baku og grunnla bandet TheRedJungle sammen med en venn. Raskt begynte også Turan å opptre i bandet. Brødrene opptrådte også som gatemusikanter.
Vinteren 2023 deltok TuralTuranX i kringkasteren İctimai Televiziyas interne uttak for å velge landets representant og bidrag til Eurovision Song Contest 2023. Den 9. mars 2023 kunngjorde kringkasteren at den hadde valgt brødreparet som Aserbajdsjans representanter. De deltok i semifinale 1 tirsdag 9. mai i Liverpool med sangen deres, «Tell Me More». Sangen endte nest sist i semifinalen med 4 poeng og kvalifiserte seg dermed ikke til finalen 13. mai.
Privatliv
Tural og Turan Bağmanov hadde to andre brødre, Emin og Camal, som begge omkom i en trafikkulykke i landsbyen Yuxarı Tala i 2015.
Liste over Norges landskamper i ishockey for herrer 1995–2000
Liste over Norges landskamper i ishockey for herrer 1995–2000 inneholder samtlige landskamper spilt av Norges herrelandslag i ishockey i kronologisk rekkefølge fra september 1995 til mai 2000. Ifølge det norske ishockeyforbundet teller kun VM-kamper og OL-kamper (og kvalifiseringskamper til OL) som offisielle landskamper.
José Maria Rodrigues Alves
José Maria Rodrigues Alves, kjent som Zé Maria, (født 18. mai 1949) er en brasiliansk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for Corinthians.
Han ble tatt ut til VM i fotball 1970, der laget hans vant gull.
Øystein Storrvik
Han gikk på Oslo katedralskole og tok deretter juridisk embetseksamen. Han har vært dommerfullmektig i Mandal, og senere advokatfullmektig for Tor Erling Staff. I 1995 etablerte han sitt eget advokatfirma, Advokatfirmaet Storrvik. Han er fast forsvarer i Oslo byrett og Borgarting lagmannsrett.
26. februar 2015 ble det kjent at Storrvik var engasjert som massedrapsmannen og terroristen Anders Behring Breiviks nye forsvarer. Storrvik er mest kjent som forsvarer for David Alexander Toska. Han har også hatt andre profilerte klienter, som Lars Harnes (som blant annet ranet en pengetransport på Aker Brygge) og Tony Caspersen (tidligere leder for Tveitagjengen).
Villemo Kalebsdatter av isfolket
Villemo Kalebsdatter Elistrand (1656–1730) er en karakter i Sagaen om Isfolket. Hun er datter av Gabriella Paladin og Kaleb Eliestrand. Bøkene Vinterstorm, Blodhevn, og Feber i blodet blir kalt for «Villemo-sagaen». Villemo er en av de utvalgte, og når vreden kommer til henne bistår Isfolkets ånder henne til å bekjempe ondskapen. Hun har et ubestemmelig lynne, hun minner litt om den forgangne heksen Sol av Isfolket, samt en senere pike ved navn Ingrid.
Henriette Kjær
Hun var leder for Konservativ Ungdom i Århus mens hun gikk på gymnaset. 22 år gammel ble hun første gang nominert til Folketinget av Det Konservative Folkeparti i Århus. De neste årene var Kjær ansatt i Jyllands-Posten, senest i avisens arkiv og bibliotek. Hun begynte på bibliotekarstudiet, men sluttet da hun ble valgt inn i Folketinget i 1994.
Kjær har siden arbeidet som kommunikasjonsrådgiver og lobbyist.
I 2005 utgav hun erindringsboken Henriette Kjær – Indtil nu på Ekstra Bladets forlag.
Henriette Kjær ble i 2003 utnevnt til kommandør av Dannebrogordenen.
Gabriel Suazo
Gabriel Alonso Suazo Urbina (født 9. august 1997) er en chilensk fotballspiller som spiller for den franske klubben.
Gällivare lufthavn
Gällivare lufthavn (Gällivare Lapland Airport) er en regional flyplass i Gällivare kommune i Norrbottens län i Sverige. Flyplassen ligger 8 kilometer øst for Gällivare tettsted. Nextjet hadde pr 2012 to daglige ruteflyvninger til Stockholm via Kramfors. Ruten er en anbudsrute med støtte fra Trafikverket. Flyplassen hadde 42195 passasjerer i 2011.
Light + Shade
Light + Shade er et dobbeltalbum av den engelske musikeren Mike Oldfield, utgitt 26. september 2005. Dette er det 23. albumet av Oldfield og var det første albumet han utga etter å ha signert med Mercury Records. Noe av musikken var allerede gitt ut med alternative mikser på lydsporene til hans dataspill Tres Lunas og Maestro.
Bellingeverkstedet
Bellingeverkstedet var et dansk malerverksted som arbeidet med kalkmalerier og som var aktivt ca. 1500–1520. Verkstedet kjennes i hovedsak fra Bellinge kirke utenfor Odense, hvor det utførte kalkmalerier i 1496. Denne utsmykkingen er datert og signert av Ebbe Olsen og Simon Petersen.
Light + Shade
Bakgrunn
Albumet består av to musikksjangre for to forskjellige stemninger. Oldfield oppnådde dette ved å spille inn et dobbelalbum. De ni første sporene er kalt «Light», og har lysere og stille stykker; andre halvdel av albumet er «Shade»-delen og gir et mye mørkere preg. Mange av sporene på albumet er remixede eller utvidede versjoner av musikken fra Tres Lunas-videospillet.
På sin offisielle nettside rapporterte Oldfield at i tillegg til standardversjonen av albumet, var det også produsert en 5.1-surroundmix av albumet. Fram til 2010 er den imidlertid ikke utgitt. Fire spor fra Light + Shade ble gjort tilgjengelig i U-MYX-format slik at fansen kunne mikse selv.
Bellingeverkstedet
Av andre kirker verkstedet har arbeidet er Kirke Stillinge kirke og Finderup kirke; begge disse ligger på Sjælland.
Light + Shade
Bakgrunn
Oldfields interesse for vokalmodifisering høres igjen, denne gangen i form av Vocaloid, en virtuell vokal programvarepakke. Stemmen til «Miriam» ble brukt. Den virtuelle stemmen «Miriam» er basert på stemmen til Miriam Stockley, som Oldfield tidligere hadde jobbet med. «Tears of an Angel» inneholdt også Miriam som sang sammen med Cantor-programvaren.
Bellingeverkstedet
Det er visse likhetstrekk mellom arbeider utført av Bellingeverkstedet og malerier i Linderöd kirke i Skåne som er utført av en Anders Johansen og signert av han i 1498.
Light + Shade
Bakgrunn
Sporene «First Steps» og «Ringscape» ble arrangert av Robyn Smith. Christopher von Deylen har en gjesteopptreden på «Nightshade». Oldfield gjengjeldte ved å spille gitar på «Morgentau», et spor fra Tag und Nacht-albumet til Deylens band Schiller.
«Quicksilver» er et alternativt navn for metallisk kvikksølv, som viser til plateselskapet Oldfield var signert til, Mercury. På Oldfields neste album, Music of the Spheres, gjentar han dette med sportittelen «Musica Universalis», som oversatt er universell musikk og henviser til plateselskapet han da var signert til, Universal Music.
Sporet «Blackbird» er oppkalt etter en av Oldfields motorsykler, en Honda CBR1100XX Blackbird.
Sporet «Romance» er en techno-versjon av et fragment av et klassiske gitarstykket fra det 19. århundre med samme navn.
Sporliste
Light Shade
Singel
Et av Vocaloid-sporene, «Surfing», var ment å være albumets første singel, ifølge det spanske nettstedet zm.nu. En promo-singel ble utgitt 3. september 2005.
Bruk i andre medier
Stykker fra Light + Shade har blitt brukt i media, for eksempel ble «Resolution» og «Slipstream» benyttet i BBCs teknologiserie Click.
Harry Kvebæk
Harry William Kvebæk (født 4. mai 1925 i Fetsund, død 26. juni 2012 ) var en norsk trompetist.
Biografi
Han var solotrompetist i Oslo Filharmoniske Orkester fra 1963 til 1973. Fra 1947 til 1963 var han ansatt som solokornettist i Forsvarets Stabsmusikkorps.
Kvebæk var lektor ved Veitvedt Musikkonservatorium fra 1970 til 1973.
Han var amanuensis i trompetspill og kammermusikk ved Norges musikkhøgskole fra 1973, senere professor i trompetspill.
Kvebæk var i mange år Norges fremste trompetist og underviste en hel generasjon med fremgangsrike trompetister, blant dem Ole Edvard Antonsen, Jan Fredrik Christiansen, Lars Næss, Christian Beck og Arnulf Naur Nilsen. Han startet Ungdomssymfonikerne i 1973 sammen med dirigenten Karsten Andersen og fiolinisten Leif Jørgensen.
Kvebæk var initiativtager til vernet av Fetsund Lenser som nasjonalt lensemuseum.
Runar Schau
Runar Schau (født 21. februar 1970, død 1. september 1998) var lederen av Nasjonalt Folkeparti. NF ble dannet 26. juli 1979 av Erik Blücher etter oppløsningen av Norsk Front. Partiet ble oppløst i 1991. Partiet bar tydelig preg av å være høyreorientert. Mange mener det hadde en sterk nynazistisk dreining. Runar Schau ble påkjørt av et tog i Ski kommune høsten 1998. Dødsfallet ble etterforsket av POT (Politiets overvåkningstjeneste) som mistenkelig, men ble henlagt etter bevisets stilling. Det har i ettertid blitt kjent av Runar Schau samarbeidet med POT for å kartlegge nynazist-miljøet i Norge. Hans biografi kom aldri ut. Schau var også leder av Støtteforeningen for Arne Treholt etter hans pågripelse mistenkt for spionasje i 1984.
Roger Legeay
Roger Legeay (født 8. august 1949 i Beaufay, i den franske regionen Pays de la Loire) er en tidligere fransk landeveissyklist og sportsdirektør i Crédit Agricole.
Legeay vant 36 ritt i løpet av sin periode som amatørsyklist fra 1967 til 1972. I 1973 ble han profesjonell, og tok 19 proffseire før han la opp i 1982. Han deltok i 7 utgaver av Tour de France, og hans beste sammenlagtresultat var som nummer 35 i 1976.
I løpet av sin karriere kjørte Roger Legeay for en rekke profflag:
Caltagirone
Caltagirone er en by og en kommune i storbyområdet Catania i regionen Sicilia i Italia. Kommunen har om lag 39 000 innbyggere med et areal av 382 km². Byen Caltagirone ligger 608 meter over havet, 70 km sørvest for provinshovedstaden Catania.
Byen har i lang tid vært kjent for sin produksjon av keramikk, særlig majolika- og terrakotta-varer. I dag er produksjonen i større grad vendt mot fremstilling av skulpturer i keramikk og terrakotta. Næringslivet ellers er basert på landbruk: dyrking av druer, oliven og fersken.
Byen ble nesten fullstendig lagt i ruiner under Sicilia-jordskjelvet i 1693. Mange offentlige og private bygninger ble siden bygd i en enhetlig barokkstil. Dette er hovedgrunnen til at byen, sammen med flere byer i Val di Noto, ble tatt med på UNESCOs verdensarvliste i 2002.
Le Carnaval des vérités
Le Carnaval des vérités er en fransk drama-stumfilm fra 1920, skrevet og regissert av Marcel L'Herbier.
Handling
En grevinne og kjæresten hennes planlegger å forføre, og deretter utpresse, en velstående mann som bor i nærheten av dem. Men ting går ikke så bra som de hadde planlagt.
Bob Corker
Robert Phillips «Bob» Corker jr. (født 24. august 1952 i Orangeburg i Sør-Carolina) er en amerikansk politiker. Fra 2007 til 2019 var han senator og representerte Tennessee og Det republikanske parti.
Han var borgermester i Chattanooga før han ble valgt inn i Senatet.
Morgan Jarvis
Morgan Jarvis (født 9. januar 1983) er en canadisk roer som spesialiserer seg i dobbeltsculler, lettvekt. Under Sommer-OL 2012 i London representerte han landet sitt, der han ble nummer 14.
Slovenia-krigen
Slovenia-krigen, også kalt tidagerskrigen (slovensk: Slovenska osamosvojitvena vojna, «Uavhengighetskrigen» eller desetdnevna vojna, «tidagerskrigen») var en kort militær konflikt mellom Slovenia og det tidligere Jugoslavia etter Slovenias uavhengighetserklæring fra 26. juni til 7. juli 1991.
Eskalering til krig
23. desember 1990 holdt Slovenia en folkeavstemning om uavhengighet fra Jugoslavia hvor 88% stemte ja. Den slovenske regjeringen var høyst klar over at den sentrale Beograd-regjeringen meget gjerne kunne ta i bruk militær makt for å hindre Slovenias uavhengighet. Umiddelbart etter krigen erklærte den Jugoslaviske Hæren (JNA) at en ny forsvarsdoktrine ville gjelde for hele landet. Man ville gå bort fra den tidligere doktrinen hvor hver republikk selv sørget for sitt eget forsvar (teritorialna obramba eller TO) og erstatte den med et sentralstyrt forsvar. Republikkene ville miste sin rolle i forsvaret og deres TO ville bli avvæpnet og underlagt JNA-hovedkvarteret i Beograd.
Den slovenske regjeringen motstod disse endringene og lyktes med å beholde det meste av det militære utstyret. Slovenia erklærte også en endring i grunnloven 28. september 1990 som sikret at Slovenias TO ville være under egen kontroll. Samtidig etablerte Slovenia i all hemmelighet en alternativ kommandostruktur, kjent som Manevrski Strukturi Narodne Zaščite eller MSNZ (Manøvreringsstruktur for nasjonal beskyttelse).
Slovenerne var fullstendig klar over at de ikke ville kunne motstå JNA over lang tid. Under forsvarsminister Janez Janša adopterte de en strategi baserte på asymmetrisk krigføring. TO-enheter ville utføre geriljaangrep ved å bruke antitankvåpen og luftvernmissiler til å angripe JNA. Tankkolonner skulle angripes ved å angripe den fremste og bakerste stridsvognen i passende terreng, f.eks. en smal fjellvei hvor det er begrenset hvor godt man kan manøvrere en stridsvogn. For å gjennomføre dette ble de utstyrt med lette missilsystemer som SA-7 Grail (Strela) luftvernmissil og det tyskproduserte Armbrust-antitanksystemet. «Hit-and-run» og forsinkelsestaktikker ble foretrukket, og man skulle unngå direkte kamper, for i slike situasjoner ville JNAs slagkraft bli for mye.
På den diplomatiske fronten ville hverken EU eller USA anerkjenne Slovenias uavhengighet, og jobbet sterkt for et fortsatt samlet Jugoslavia. Slovenia søkte internasjonal hjelp til å forhandle frem en fredfull splittelse fra Jugoslavia, men ble forbigått av vestlige land som heller ville ha en føderasjon å forholde seg til og ikke flere små stater.
Konflikten
Slovenia og Kroatia erklærte begge uavhengighet 25. juni 1991. Som Slovenia hadde forventet, reagerte den sentrale regjeringen med å mobilisere JNA for å forhindre en oppløsning av Jugoslavia. Men JNA-ledelsen var splittet med tanke på hva de skulle foreta seg. General Blagoje Adžić, JNAs stabssjef, fremmet en stor militær aksjon for å fjerne den slovenske regjeringen og etablere en ny pro-sentralisert regjering. Hans politiske overhode General Veljko Kadijević, Jugoslavias forsvarsminister, insisterte på en mer forsiktig fremgangsmåte, først og fremst en maktdemonstrasjon der man skulle overbevise Slovenia om at overmakten var for stor og at de skulle trekke sin uavhengighetserklæring. Etter flere debatter fikk Kadijević sin vilje.
26. juni 1991
Om morgenen 26. juni begynte enheter av JNAs 13. korps å forflytte seg fra sin base i Rijeka i Kroatia mot Slovenias grenser med Italia. Denne bevegelsen ble umiddelbart møtt med en sterk slovensk reaksjon hvor lokale slovenere organiserte barrikader og demonstrerte mot JNA. Det var foreløpig ingen kamper, og det var åpenbart at begge parter hadde en uoffisiell holdning om ikke å avfyre skudd.
27. juni 1991
JNA-troppenes videre bevegelse fant sted tidlig om morgenen 27. juni. En enhet fra JNAs 306. anti-fly-regiment fra Karlovac i Kroatia beveget seg over grensen ved Metlika. Noen få timer senere forlot enheter av JNAs 1. pansrede brigade sin base i Vrhnika nær den slovenske hovedstaden Ljubljana, med retning mot flyplassen i Brnik. De ankom noen få timer senere og tok kontroll over flyplassen. I øst forlot JNA-enheter Maribor med retning mot grensepasseringen Sentilj og grensebyen Dravograd lengre vest.
Den slovenske regjeringen hadde mottatt advarsler om at JNA ville bruke helikoptre for å frakte spesialstyrker til strategiske beliggenheter. De svarte med å advare JNAs 5. militærkommandodistrikt i Zagreb mot å fly helikopter; hvis det fortsatte, ville de bli skutt ned. Advarselen ble oversett av JNA, som fortsatt trodde at Slovenia heller ville overgi seg enn å kjempe. Dette var en stor feilkalkulering. Om ettermiddagen 27. juli skjøt den slovenske TO ned to JNA-helikoptre over Ljubljana og drepte alle som var ombord. Ironisk nok var piloten slovensk.
Slovenias TO inntok også posisjon rundt JNAs baser ved flere beliggenheter, beleiret dem og lanserte en serie av angrep på JNA-styrker over hele Slovenia. Ved Brnik angrep en TO-enhet JNA-tropper som holdt flyplassen, og ved Trzin utviklet det seg skuddvekslinger hvor fire JNA-soldater og en TO-soldat ble drept; resten av JNA-troppen ble tvunget til å overgi seg. Slovenske TO angrep JNA-stridsvognkolonner ved Pesnica, Ormoz og Koseze nær Ilirska Bistrica.
28. juni 1991
I løpet av natten mellom 27. og 28. juni ble slovenske TO-enheter beordret til å foreta en generell offensiv mot JNA. Ordren lød:
Videre kamper foregikk gjennom hele dagen. JNA-stridsvognkolonnen som ble angrepet ved Pesnica dagen før, ble blokkert av barrikader av slovenske lastebiler ved Strihovec, noen kilometer fra grensen med Østerrike, hvor det igjen ble angrepet av TO og politi personell. Det jugoslaviske flyvåpenet angrep to ganger for å støtte JNA-styrkene ved Strihovec, og drepte fire lastebilsjåfører. I Medvedjek i det sentral Slovenia ble nok en kolonne blokkert av lastebiler og angrepet; her ble seks lastebilsjåfører drept i flyangrep.
Grensepasseringen ved Homec ble okkupert av slovenske styrker og tok 91 JNA-soldater til fange. JNA-leiren ved Bukovje, nær Dravograd, ble angrepet av TO-enheter, og JNAs våpendepot ved Borovnica ble tatt av slovenske TO, og med det forbedret Slovenia sine våpen kraftig. Det jugoslaviske flyvåpenet lanserte flere angrep over hele landet, spesielt ved Brnik flyplass, hvor to østerrikske journalister ble drept.
29. juni 1991
JNA stilte et ultimatum til Slovenia klokken 09.00 30. juli og krevde umiddelbart opphør av alle fiendtligheter. Som en respons ble en resolusjon vedtatt for å finne en fredelig løsning på krisen uten å risikere slovensk uavhengighet.
30. juni 1991
Uroligheter fortsatte flere steder gjennom dagen. Slovenske styrker erobret den strategisk viktige Karavankentunnelen under Alpene ved grensen til Østerrike og fanget ni JNA-stridsvogner nær Nova Gorica.
1. juli 1991
Det var flere uroligheter, hvor slovenske styrker erobret en JNA-leir ved Nova Vas, sør for Ljubljana. JNA-stridsvognkolonnen ved Medvedjek beveget seg inn i Krakovskiskogen, men ble stoppet av nok en blokade. På kvelden stilte JNA enda et ultimatum.
2. juli 1991
De tyngste kampene i krigen så langt fant sted 2. juli. En JNA-stridsvognkolonne i Krakovskiskogen ble tungt beskutt av TO-enheter og tvunget til å overgi seg. Enheter fra JNAs 4. pansrede korps forsøkte å bevege seg opp fra Jastrebarsko i Kroatia, men ble slått tilbake nær grensebyen Bregana. Den slovenske TO hadde flere vellykkede angrep ved grensepasseringene Sentilj, Gornja Radgona, Fernetici og Gorjansko, og fanget flere JNA-soldater. En lang kamp mellom JNA- og TO-styrker fant sted om kvelden ved Dravograd, og flere JNA-leire over hele Slovenia falt til slovenske styrker.
Klokken 21.00 erklærte den slovenske regjeringen våpenhvile, men den ble avslått av JNA, som sverget å ta kontroll og knuse den slovenske motstanden.
3. juli 1991
En stor JNA-panserkonvoi forlot Beograd på morgenen 3. juli på vei mot Slovenia. Den kom aldri fram; ifølge den offisielle forklaringen var dette på grunn av mekaniske feil, men observatører har indikert at den virkelige grunnen til denne troppebevegelsen var å posisjonere dem for et angrep på den kroatiske regionen Slavonia.
Kamper fortsatte i Slovenia. En JNA-styrke på vei mot Gornja Radgona-grensepasseringen ble stoppet nær Radenci. JNA-styrker ved Kog-grensepasseringen ble også angrepet av TO-enheter. Om kvelden aksepterte JNA våpenhvilen og dro tilbake til leirene.
4. - 6. juli 1991
Med våpenhvilen nå gjeldende, gikk de to partene fri. Slovenske styrker tok kontroll over alle landets grenseoverganger, og JNA-enheter fikk lov til å returnere til sine leire i fred og krysse grensen til Kroatia.
7. juli og ettertiden
Tidagerskrigen var formelt over med avtalen Brioni-avtalen, undertegnet på de kroatiske Brioniøyene. Avtalen var mest av alt fordelaktig for Slovenia, et tre måneders moratorium på slovensk uavhengighet ble avtalt – som hadde liten praktisk betydning – og det slovenske politiet og hæren ble anerkjent som suverene på sitt territorium.
Det ble avtalt at alle jugoslaviske militære enheter skulle forlate Slovenia, og den jugoslaviske regjeringen satte en tidsfrist til slutten av oktober for å gjennomføre dette. Den slovenske regjeringen insisterte på at tilbaketrekkingen ikke skulle inkludere JNAs tunge artilleri og militære utstyr, som senere ble brukt lokalt eller solgt til andre jugoslaviske republikker. Tilbaketrekkingen begynte etter ti dager og var ferdig innen 26. oktober.
Omkomne
På grunn av den korte tiden krigen faktisk varte, var tallet på omkomne lavt. Ifølge slovenske estimater var det 44 omkomne og 182 sårede på JNAs side og 18 omkomne og 146 sårede på slovensk side. Tolv utenlandske personer ble drept i konflikten, stort sett journalister og lastebilsjåfører som forvillet seg inn i kamper. 4 692 JNA soldater og 252 føderale politioffiserer ble tatt til fange av Slovenia. Ifølge JNA ble 31 stridsvogner, 22 pansrede personellkjøretøy, 6 helikopter, 6 787 infanterivåpen, 87 artillerivåpen og 124 luftforsvarvåpen skadet, ødelagt eller konfiskert. Materielle skader var lette på grunn av spredte og korte kamper.
Strategiske aspekter ved krigen
Handlingene til de slovenske styrkene var stort sett diktert av den militære strategien som var lagt noen måneder i forveien, og ble tett integrert med en like detaljert mediebehandlingsplan. Et internasjonal mediesenter ble etablert før utbruddet av konflikten, og Jelko Kacin ble utnevnt til informasjonsminister og Slovenias ansikt utad. Den slovenske regjeringen presenterte konflikten som Davids kamp mot Goliat, mellom et gryende demokrati og en autoritær kommunistisk stat, og bildene av kolonnene av jugoslaviske stridsvogner minnet sterkt om massakren ved Den himmelske freds plass i Beijing bare to måneder tidligere. Med dette fikk de stor internasjonal sympati, og mye medieomtale til fordel for Slovenia.
Den slovenske strategien var avhengig av en rekke risikofylte gamblinger. Slovenia kunne ikke motstått JNA over lang tid hvis den fulle styrken hadde blitt brakt inn, men isteden gamblet de på JNA-ledelsens motvilje mot å risikere store sivile tap. På den diplomatiske arenaen gamblet den slovenske regjeringen på internasjonalt press mot Jugoslavia. Igjen fikk de rett. De var også klar over at den serbiske regjeringen, ledet av Slobodan Milošević, ikke var spesielt bekymret for Slovenias uavhengighet, da det ikke var mange serbiske innbyggere i området. Selv før krigen var over, posisjonerte JNA-tropper seg for krigen i Kroatia.
Konsekvensene av krigen
Tidagerskrigen hadde viktige konsekvenser for alle de involverte. For Slovenia markerte krigen et definitivt brudd med Jugoslavia. Det ble offisielt anerkjent av hele Europa 15. januar 1992 og av USA 22. mai, sammen med de andre jugoslaviske statene. Med Kroatia som en buffer mellom Slovenia og Serbia ble de i stand til å beholde sin uavhengighet, og ble raskt den mest velstående av de tidligere jugoslaviske republikkene. Slovenia ble medlem av EU 1. mai 2004.
Thea Jensen
Thea Jensen er navnet til flere personer:
Butterupverkstedet
Alle utmalingene er bygget opp på samme måte; veggen er delt opp i tre friser hvor den øverste viser motiver fra Det gamle testamente, den midterste har motiver fra Det nye testamente og den nederste viser moralske emner.
Kirker med kalkmalerier utført av Butterupverkstedet: Butterup kirke, Tølløse kirke og Ågerup kirke.
Pazyrykteppet
Pazyrykteppet er verdens eldste bevarte knyttede teppe, og anses å være fra 400-tallet f.Kr. Det ble funnet i en grav i Pazyrykdalen i Altaifjellene i det sørlige Sibir i 1947, og er nå utstilt i Eremitasjen i St. Petersburg.
Teknikk og materiale
Teppet er håndknyttet av garn i fåreull. Knutene er symmetrisk knyttet, med 420 000 knuter per kvadratmeter.
Tekstilfargene
Våren 2021 kunngjorde forskere at nye analyser hadde gitt mer innsikt i hvordan ullen som teppet er tilvirket av, hadde blitt farget. Teppet har fortsatt svært klare og sterke farger, og forskerne har nå fastslått at teppet viser at allerede for 2500 år siden kjente man teknikken med å la fargebad gjære før ullen ble farget. Rødfargen i teppet ble fremstilt av fargestoffet alzarin, som var utvunnet av røttene av krapprot (rubia tinctorum), tilsatt aluminium. Denne rødfargen kalles også for krapprød.
Tetreslekten
Tetreslekten (Melaleuca) er en planteslekt i myrtefamilien innenfor ordenen Myrtales. Den omfatter mer enn 200 arter av busker og løvtrær med utbredelse i Australia og Ny-Caledonia, og er nært beslektet med flaskebørsteslekten (Callistemon).
Artene er 2-30 meter høye, ofte med trevlete bark. På engelsk kalles noen av artene derfor «paperbark». Bladene er parvis motsatte, 1–25 cm lange, ovale eller lansettformede, og eviggrønne. Blomstene er ofte sammensatte lange klaser av hvite eller gulbrune blomster.
Arten Melaleuca alternifolia avgir eteriske oljer, og tetreolje har vært brukt allerede fra oldtiden av aboriginene i Australia. Oljen brukes mot forkjølelse og hoste, og har vært utvunnet industrielt i mange tiår. Denne må ikke forveksles med teolje, som stammer fra en annen slekt, med artene Camellia sinensis og Camellia oleifera.
Utvalgte arter
Et lite utvalg av artene i tetreslekten omfatter:
Storgata (Lillehammer)
Storgata er en gate i Lillehammer. Gaten løper gjennom hele sentrum, fra Hamarvegen i syd til Gudbrandsdalsveien.
Storgata, opprinnelig bebygget fra Søndre park til Mesnabrua, er blant Lillehammer bys eldste og tidligste bebyggelse og har hele tiden huset byens handelssentrum. De fleste butikkene i Lillehammer sentrum finnes i eller i nærheten av Storgata. En stor andel av bebyggelsen i gaten har vesentlig verneverdi.
Opprustingen av Storgata, med tilpasning av gamle bygninger til moderne utnyttelse, mottok Statens byggeskikkpris i 1984.
Johan Koa
Johan Koa satt i det første kommunestyret for Røra, som ble konstituert i desember 1906, og han var varaordfører fra 1912. Han var også styremedlem i Inderøy Sparebank, og medlem av rådet for avisen Inntrøndelagen.
Faren Tørres Olsen (1814-1868) døde før Johan var fylt 2 år, og ved folketellingen i 1875 står Johan som eier av gården Koa. Moren Maren Johansdatter (1828-1910) giftet seg igjen med Tørres' bror Iver Olsen (1820-190?). Johan tok over drifta av gården i 1895. Han gikk på Statens Skogskole Steinkjer 1885–86.
Johan Koa var ugift og barnløs. Søsteren Tale var også ugift og var husbestyrer hos broren. Søsteren Berntine gifter seg med Elisæus Bragstad på Sandvollan. Hun ble mor til ordfører Sivert Bragstad, og svigerinne til folkehøgskolerektor og ordfører i Sparbu Johannes Bragstad, jurist og ordfører i Levanger Peder Martin Bragstad, fylkeslege Kristian Bragstad og elektroteknikkprofessor Ole Sivert Bragstad. Sivert overtok gården Koa.
Taraldsmess
Taraldsmess eller Taraldsmesse feires den 12. februar til ære for den hellige Tarald av Seljord, også kalt Sankt Tarald eller St. Tarald. I Seljord er dette fortsatt en årlig tradisjon som følges opp av Den norske kirke gjennom de lokale menighetene i Seljord, Flatdal og Åmotsdal, selv om dagen ikke er vanlig å feire andre steder i Norge.
Tradisjonen med å feire St. Tarald stammer fra katolsk tid i Norge, men opprettholdes fortsatt i Seljord i Telemark og deler av Setesdal og Numedal. I dag vet ingen lenger hvem Tarald egentlig var og akkurat hvorfor han feires, men han regnes som en lokal bondehelgen. Et udatert middelalderdiplom fra Sandland i Brunkeberg i 1467 (DN XI:221) og et fra Myklestogo i Uvdal 1488 (DN IX:398) omtaler Taraldsmesse (om enn skrevet som henholdsvis Thoralla messo og Tarallemesse), men breva oppgir ikke dato for messa. I et middelalderbrev fra 1586 på Klomset (øvre),  en gården som ligger litt lenger sørvest i Seljord i forhold til kirken, nevnes «Taraldsmis dag» som en datering. På Klomset skal det dessuten finnes en plass som folk kaller Taraldshaugen, men haugen er ikke avmerket på Kartverkets Norgeskart.
I Seljord finnes sterke beviser for en kirke som bar St. Taralds navn – den såkalte Taraldskirken, som var en søsterkirke til Seljord kirke og sto kun cirka 20 skritt sørøst for den. Begge kirkene var enkle steinkirker reist i middelalderen, men Taraldskirken gikk trolig tapt en gang mot slutten av 1600-tallet. Sagnet sier at lynet slo ned i begge kirkene, men at kun Seljord kirke ble restaurert. Kan hende ble den tapte kirken opprinnelig reist til ære for St. Tarald, som kan være gravlagt på middelalderkirkegården som en gang omga begge kirkene. I dag står kun Seljord kirke att på kirkestedet, men det er funnet spor etter ei annen kirke der, og funnene passer godt til historiene.
Centre College
Centre College er et privat, kristent universitet i Danville i delstaten Kentucky, USA. Det ble opprettet i 1819 og er et Liberal Arts-college.
Ved universitetet var det 1 147 studenter og 133 vitenskapelig ansatte i 2006, og samme året var skolepengene 33 000 amerikanske dollar for studenter folkeregistrert i USA. Studiene gis opp til bachelorgradsnivå.
Rangeringer
U.S. News & World Report rangerte Centre College som nummer 45 blant liberal arts-collegene i USA i 2015, Forbes plasserte det på 89.-plass blant alle colleger i USA mens Washington Monthly rangerte det som nr. 18 av amerikanske liberal arts-colleger i 2014.
Centre College var ikke å finne blant de 500 beste universitetene i verden i Times Higher Education World University Rankings 2014-2015, i QS World University Rankings for 2014 eller i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014.
EM i roing 1912
EM i roing 1912 (europamesterskapet i roing) ble arrangert i Genève i Sveits i 1912.
Reykjahlíð
Reykjahlíð er et tettsted med rundt 300 innbyggere som ligger på bredden av innsjøen Mývatn nord på Island.
Under de såkalte Mývatnbrannene i 1729, som ble forårsaket av utbruddet fra den nærliggende vulkanen Krafla, ble landsbyen ødelagt av en strøm av lava. Innbyggerne ble forøvrig reddet da lavastrømmen stoppet rett foran den lokale kirken som sto på en høyde, noe som ble tilskrevet den lokale presten bønner. Den lokale kirken står fremdeles på stedet, selv om dagens bygning er fra 1972.
Fra Reykjahlíð er det mulig å komme seg rundt til de mange severdighetene i området der det meste kjente kanskje er Krafla. Vulkanens siste utbrudd var i 1984, men dampen fra et varmt lavafelt og svovelkilder er fremdeles synlig. Ikke så langt derfra ligger Vítikrateret (víti er islandsk for helvete). Krateret ser i dag relativt harmløst ut med en blå innsjø på bunnen. Den tilsynelatende fredsommeligheten kan bedra da vulkanens siste utbrudd skjedde så nylig som i 1976.
Andre interessante steder finner man på innsjøen Mývatn, slik som vulkanen Hverfjall eller pseudokraterne fra Skútusstaðir.
Et anlegg for utvinning og foredling av diatomitt står for det primære næringsgrunnlaget for den lokale økonomien.
Doddridge County
Doddridge County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Wetzel County i nord, Harrison County i øst, Lewis County i sørøst, Gilmer County i sør, Ritchie County i vest og mot Tyler County i nordvest.
Blame It on the Bossa Nova
Bakgrunn
Singlen ble produsert av Al Kasha, som hadde vært ansvarlig for # 1-hiten «Go Away Little Girl» med Gormés ektemann Steve Lawrence. «Blame It on the Bossa Nova» inneholdt backingvokaler av The Cookies. «Blame It on the Bossa Nova» forener følsomheten til the Brill Building Sound med latinamerikansk musikk, som Gormé tidligere hadde spesialisert seg på, ettersom sangen beskriver et romantisk forhold, som ble innledet av et par som danset til bossa nova - kjærlighetens dans. Bossa nova er en brasiliansk musikkstil, som med sine relaterte danseformer, hadde vært på moten i USA fra slutten av 1950-årene.
Glyserol
Glyserol (også kjent som glycerin, propantriol eller propan-1,2,3-triol (IUPAC-nomenklatur)) er en hygroskopisk væske, det betyr at den absorberer vann fra lufta. Den har en sterk søt smak og er en fargeløs tyktflytende væske. Det brukes som løsningsmiddel i kosmetikkproduksjon, søtningsmidler, såper, sukkertøy, antifrys, antibiotika og i medisin. Glyserol er 0,6 ganger så søtt som sukker. Glyserol er blandbar med alkohol og vann, så den er egentlig en sukkeralkohol. Den er veldig effektiv på kaffe-, te- og vinflekker. Brukes også til tørking av blomster, og myking av gummilister og brukes ofte i røykvæske (blandet med vann). Når glyserol bindes sammen med tre fettsyrer dannes det fett (triglyserider), som blant annet finnes i vegetabilske og animalske oljer. Glyserol kan også lages syntetisk. Den er svært holdbar og gjærer ikke. Denne væsken er ufarlig.
Historie
Den er oppdaget av svensken Carl Wilhelm Scheele i 1779. Han kalte det glycerol, etter det greske ordet glukos (γλυκός), som betyr søt. I 1847 ble glyserol først brukt i industri, da Ascanio Sobrero lagde glyserolnitrat (nitroglyserin) med dette stoffet.
Struktur
Den kjemiske formelen for glyserol er (CH2OH.CHOH.CH2OH) eller (C3H5(OH)3). Det vil si at Glyserol er en alkohol med 3 hydroksylgrupper, en såkalt treverdig alkohol.
Blame It on the Bossa Nova
Bakgrunn
Den ble fremført på spansk av Gormé som «Cúlpale a la bossa nova». Den solgte i 250.000 enheter i Spania og Latin-Amerika og 100.000 enheter i Italia.
Coverversjoner og forekomster på soundtracks
«Blame It on the Bossa Nova» le også spilt inn av Caterina Valente. Hennes versjon ble utgitt på Latin Melodies Old and New (med Edmundo Ros, 1965). Versjonen til Cliff Richard ble utgitt på hans album Kinda Latin (1966).
En innspilling av sangen med Manuela hadde tyskspråklig tekst. Den het «Schuld war nur der Bossa Nova» og var skrevet av Georg Buschor. Sangen lå på den vesttyske singlelisten i 27 uker (21 uker på Top 10) i perioden 27. april - 2. november 1963. Den lå som høyest på en førsteplass i fem uker.
Lola Novaković spilte inn en fremførelse på serbisk, «Bosa Nova», i 1964.
I Québec ble sangen spilt inn på fransk av Margot Lefebvre som «C'est la faute au bossa nova». Den franske teksten var skrevet av Pierre Nolès.
Sangen har forekommet fra tid til annen i TV-programmer, reklamer og filmer - ofte for å gi komisk virkning. For eksempel i TV-serien The West Wing danset den nye assisterende rådgiveren i Det hvite hus, Ainsley Hayes (spilt av Emily Procter), lystig til Funicellos innspilling, iført badekåpe, og drakk en cocktail for å feire en suksessfull TV-opptreden, da hun ble sjokkert over å se president Jed Bartlet (Martin Sheen) komme inn på hennes kontor for å møte henne for første gang. Forhenværende hovedtrener for San Francisco 49ers, George Seifert, fremførte sangen i karaokestil i en Visa-reklame, som ble sendt i 1990-årene.
Filmsoundtrackforekomster for «Blame It on the Bossa Nova» innbefatter The Big Picture (1989), Mermaids (1990) og Doubt (2008). Sangen var også med i syvende episode i første sesong av HBOs TV-serie Big Love. Den ble spilt på bilsteroen, da rollefiguren Alby Grant bønnfalte en mannlig prostituert.
Svenske versjoner
Stig Anderson og Väder-Arne har skrevet svenske tekster. Andersons versjon bærer tittelen «Det finns ingenting att hämta». Väder-Arnes versjon heter «Uteliggardjuren».
Innspillinger
Versjonen til Löfgren var B-siden til singlen Plaisir d'Amour. «Det finns ingenting att hämta» lå på Svensktoppen i elleve uker i perioden 14. mai - 23. juli 1967 med en tredjeplass som høyeste resultat.
Versjonen til Lotta Engbergs var B-siden til singlen En liten stund på Jorden fra 2000.
Doddridge County
Doddridge Countys totale areal er 830 km² hvorav 0 km² er vann. I 2000 hadde fylket 7 403 og administrasjonssenteret ligger i byen West Union.
Fylket ble grunnlagt i 1858 av land fra fylkene Harrison, Tyler County, Ritchie County og Lewis County og er oppkalt etter statsmannen Phillip Doddridge