cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FC Zestafoni
Historie
I 1937 ble Metallurgi Zestafoni grunnlaget, den første ordentlige fotballklubben i byen. Året etter deltok laget i en turnering i Minsk, hvor de slo Moskva Electrostal, Staliningrad Krasni Oktiabr og Leningrad Metallurg, før de tapte finalen mot Serp i Molot. Metallurgi Zestafoni kom med i den georgiske ligaen i 1938, hvor de spilte frem til 1989. I denne perioden oppnådde laget tre sølvmedaljer i ligaen og ett cupgull i 1962.
Etter oppløsningen av Sovjetunionen i 1990, ble fotballsystemet endret. Det georgiske fotballforbundet ble uavhengig fra det sovjetiske, og et nasjonalt ligasystem ble stablet på beina. En ny klubb ved navn FC Margveti ble grunnlagt i 1990. Klubben overtok posisjonen til Metallurgi og etablerte seg øyeblikkelig i den øverste divisjonen. Den fikk imidlertid økonomiske problemer, og rykket ned i 1998. To år senere ble klubben erklært konkurs og dermed oppløst.
18. juni 2004 ble dagens klubb, FC Zestafoni, etablert. Laget har spilt i den øverste divisjonen hver sesong siden etableringen, og aldri blitt dårligere enn nummer 5. De tapte cupfinalen tre år på rad fra 2004/05 til 2006/07, før det ble både cupgull og tredjeplass i ligaen den påfølgende sesongen. Klubben fulgte opp med en ny tredjeplass i serien i 2009/10, samtidig som de tok seg videre fra Europaligaens første kvalifiseringsrunde for første gang ved å slå nordirske Lisburn 11–1 sammenlagt. I andre kvalifiseringsrunde tapte de 3–4 sammenlagt for svenske Helsingborg.
Zestafoni tok sitt første seriemesterskap i 2010/11, med seks poengs margin ned til Dinamo Tbilisi. Nikoloz Gelasjvili ble toppscorer i ligaen samme sesong. I Europaligaen ble det seier over Faetano fra San Marino med 5–0 og slovakiske Dukla Banská Bystrica med 3–1 sammenlagt. I tredje kvalifiseringsrunde tapte de 0–2 mot ukrainske Karpaty Lviv.
Seriegullet førte til at Zestafoni fikk delta i Mesterligaen for første gang i 2011/12. Der vant de 3–2 sammenlagt mot moldovske Dacia Chişinău i andre kvalifiseringsrunde, før det ble tap mot østerrikske SK Sturm Graz med 1–2 over to kamper. Tapet gjør at Zestafoni kommer direkte inn i Europaligaens playoffrunde.
Spillerstall
(Oppdatert 16. august 2011)
Idiopatisk trombocytopenisk purpura
Idiopatisk trombocytopenisk purpura (ITP) er en kroppstilstand med lavt antall blodplater (trombocytopeni) av en ikke kjent årsak (idiopatisk). De fleste tilfellene viser seg å være relatert til antistoffer mot blodplater, og det er derfor også kjent som Immunologisk trombocytopenisk purpura. Et nytt navn på denne tilstanden er forøvrig, ifølge Pasienthåndboka, Primær immun trombocytopeni. Forkortelsen ITP er beholdt selv om tilstanden har fått nytt navn.
Selv om de fleste tilfellene er asymptomatiske, kan et veldig lavt antall blodplater føre til blødningsdiatese og purpura. Vanlige trombocyter (blodplater) skal være fra 150-400, dette betyr at de med ITP har lavere en denne verdien. De med ITP har større risiko for å få indre blødninger og blåmerker, og blør mere ved sår.
Martin Vestby
Martin Gillebo Vestby (født 25. februar 1977 i Tønsberg) er tidligere norsk semiproffsyklist. Han syklet for Team ProComm-Van Hemert (nederlandske), CK Jarlsberg, Horten & Omegn CK, Sandnes SK, Glåmdal-Nittedal Elite, Bioagrico Cureghem Sportif (Belgia) og Team Bianchi Nordic (Sverige).
Vestby var trener for den svenske syklisten OL-sølv vinneren Emma Johansson. Paret flyttet til Tønsberg i 2008. og giftet seg i 2011.
Før 2018-sesongen ble han ansatt som sportsdirektør i Mitchelton-Scott
Bærøy
Bærøy er den fjerde største øya i Kragerø kommune, med et areal på 2,68 km². Høyeste punkt er Bærøykjerringa med 68 moh. Øya ligger 1,5 km rett øst for Kragerø sentrum, og har fergeforbindelse som opereres av Kragerø Fjordbåtselskap. Overfarten med fergen tar ca. 10 minutter. Fastboende: 96. Bærøy er med sine 520 sommerbeboere Kragerøs mest bebodde øy på sommeren.
På Gulodden på øyas vestside ligger et kvartsbrudd. Dette var i drift mellom 1907 og 1982. Senere gjort om til hyttefelt med 29 hytter, 1 mindre og et større leilighetsbygg. Utbygger var Stor-Oslo med Arild Rygg. På Bærøy er det åtte kilometer veier og stier.
Stefanus
Stefanus (koiné-gresk: ὁ πρωτομάρτυρος Στέφανος, ὁ Ἄγιος Στέφανος eller av og til enkelt ὁ Στέφανος og ὁ Ππρωτομάρτυρος, dvs. «den første (kristne) martyren», latin Sanctus Stephanus) eller Sankt Stefanus, død ca. 35 e.Kr., var en kristen diakon, helgen og den første kristne martyr. Han nevnes i Apostlenes gjerninger kap. 6, 7 og 8. Hans minnedag er 26. desember i vest － Sankt Stefanus dag (2. juledag) － og 27. desember (3. juledag) i øst, hvor hans translasjonsfest feires den 2. august.
Stefanus var én av apostlenes første hjelpere og fungerte som diakon, med særlig omsorg for enker og fattige.
Foruten ... tjeneste ved bordene (Apgj 6,2) ... gjorde Stefanus store undere og tegn blant folket. (Apgj 6,8). Derfor pådrog han seg noen greske jøders vrede, og enden på det ble at ble han dømt av det jødiske råd og steinet til døde, mens han ba for sine mordere: Herre, tilregn dem ikke denne synden! (Apgj 7,54-60). Én av dem, som var med å steine Stefanus var Saulus, som senere nevnes som Paulus.
Sankt Stefanus er skytshelgen for Wien, for diakoner, hestepassere/stallgutter, kusker, murere, skreddere, steinhoggere, vevere, tømmermenn og bøkkere － og for hester. Han blir anropt ved besettelse og hodepine og for en salig død.
Folkelige tradisjoner
I nordisk tradisjon er Sankt Stefanus blitt forbundet med hester, blant annet ut fra en folkelig forestilling om at han hadde vært stallgutt hos Herodes. Her hadde han som den første sett Betlehemsstjernen da han skulle vanne kongens hester. Denne folkelige forestilling om Stefanus stallgutt ga seg utslag i forskjellige hestetradisjoner på hans dag. Det gjaldt for eksempel tradisjonelle veddeløp som ble holdt på landet i Sverige. Også i dansk folketradisjon finnes Stefanus, for eksempel i folkevisen «En jomfru ren oprunden er», hvor et av versene nettopp omtaler at han oppdager stjernen og underretter Herodes. Det finnes også en folketrosforestilling om det viktige i å drive hestene til drikke tidlig, så de kan «drikke fett» av vannet. Man forestilte seg at vannet var særlig nærende om morgenen på Sankt Stefanus' dag.
Daniel Wayne Smith
Daniel Wayne Smith (født 22. januar 1986, død 10. september 2006) var en amerikansk skuespiller og produsent. Han var sønn av modellen og skuespilleren Anna Nicole Smith og hennes første ektemann, Billy Smith.
Seksten år gammel hadde Daniel sin første fjernsynsopptreden i morens The Anna Nicole Show. Han fikk så mindre filmroller i Skyscraper og To the Limit. I 2006 var han assisterende produsent for science fiction-komedien Illegal Aliens.
Daniel Wayne Smith døde som følge av en overdose på Bahamas den 10. september 2006.
Teben (Egypt)
Teben (Niwt; gresk Θῆβαι, Thēbai; arabisk: طيبة‎, Ṭībah; dagens Luxor) var Egypts administrative og religiøse sentrum i store deler av Mellomriket helt frem til gresk-romersk tid. Teben, som i dag er forsvunnet, var det greske navnet. Byen lå rundt 800 km sør for Middelhavet på østbredden av elven Nilen innenfor dagens moderne by Luxor. Tebens nekropolis lå ved siden av på vestsiden av Nilen.
Byen var dominert av det store Karnaktempelet tilegnet guden Amon (samt Mut og Khonsu) og det noe mindre Luxortempelet. En sfinksgate knyttet de to templene sammen. På vestbredden lot konger seg begrave i den første halvdel av Mellomriket, og særlig under Det nye riket da gravene i Kongenes dal ble bygd. Foruten gravene i Kongenes dal er det embetsmannsgraver og dronninggraver i klippene langs vestbredden. I tillegg til gravene oppførte kongene også templene på vestbredden som var tilegnet den enkelte (døde) konge sammen med de viktigste gudene i Teben, særlig Amon. Under jevnlige festivaler ble statuer av guder fraktet i båt fra Karnak over Nilen for å besøke østbreddens templer.
Historie
Teben var bebodd fra rundt 3200 f.Kr. Den var den eponymiske hovedstaden til Waset, det fjerde øvre egyptiske nome. Waset var hovedstad for Egypt i løpet av 11. egyptiske dynasti (Mellomriket) og det meste av 18. dynasti (Det nye rike) da Hatshepsut bygde en rødehavsflåte for å sikre handelen mellom Tebens havn Elim ved Rødehavet, dagens Quasir, og Elat ved enden av Akababukten. Handelsfolk kjøpte virak (røkelse), myrra, natron, finvevd lerret, einebærolje, kopperamuletter for gravindustrien ved Karnak med nubisk gull. Med den 19. egyptiske dynasti ble regjeringens sete flyttet til Nildeltaet. De arkeologiske levningene av Teben har gitt skarpt bilde av den egyptiske sivilisasjonen på sitt ypperste. Den greske poeten Homer lovpriste Tebens rikdom i Iliaden, bok 9 (ca. 700-tallet f.Kr.):
Navnet Thebai er det greske betegnelse for oldtidens egyptiske  opet «Karnaktempelet» (fra koptiske ta-pe, Ta-opet ble Thebai). Ved setet av den thebanske triade med Amun, Mut, og Khonsu, var Teben kjent på egyptisk språk fra slutten av det nye rike som niwt-imn, «Byen til Amun». Dette fant sin veg inn i den hebraiske Bibelen som נא אמון (nōʼ ʼāmôn) (Nahums bok 3:8), antagelig i referanse til den egyptiske guddom Amon-Ra, mest sannsynlig er det også det samme som נא («No») (Esekiels bok 30:14-16, Jeremias bok 46:25). På gresk ble dette navnet gjengitt som Διόσπολις, Diospolis, «Byen til Zevs», da Zevs var den guden som grekerne identifiserte med Amon, se interpretatio graeca. Grekerne ga også tilnavnet μεγάλη, megale, «den store», for å skille byen fra tallrike andre byer som også ble kalt for Diospolis. På samme vis kalte romerne byen for Diospolis Magna.
I moderne henvisning er likhustemplene og gravene på vestbredden av Nilen generelt ment som en del av Teben.
Rødstrupe
Rødstrupe (Erithacus rubecula) er eneste art i slekten Erithacus, som videre inngår i fluesnapperfamilien (Muscicapidae). Åtte underarter anerkjennes. Arten regnes som Englands nasjonalfugl. Rødstrupen er også kjent tiurklokke, fordi den begynner å synge tidlig på morgenkvisten, gjerne før tiuren begynner morgenspillet. Arten er livskraftig og svært tallrik, også i Norge.
Taksonomi
Arten ble en tid regnet til trostefamilien (Turdidae), men den er siden blitt flyttet til fluesnapperfamilien. Det har blitt foreslått ssp. superbus (populasjonen på Tenerife) bør skilles ut som en selvstendig art, med ssp. marionae (populasjonen på Gran Canaria) som en selvstendig underart, med bakgrunn i en betydelig genetisk isolasjon. Forslaget anses imidlertid av andre å være basert på svært små forskjeller, og skillet mellom de to populasjonene er heller sannsynligvis ikke berettiget uten ytterligere bekreftende morfologiske forskjeller. Det skal også nevnes, at ssp. caucasicus her inngår i ssp. hyrcanus, og at ssp. armoricanus (Nordvest-Frankrike) og sardus (Sardinia) inngår i nominatformen.
Biologi
Kjønnene er like. Arten blir omkring 14 cm lang og veier typisk 14–25 g. Fjærdrakten er olivengrønn på oversiden og lys i buken. Rundt nebbet, øynene og kinnene nedover strupen og overbrystet er den rustoransje. I skillet mellom det det rustoransje frampartiet og den olivengrønne oversiden har den et smalt felt av gråblått. Ungfuglene er kamuflasjefargede og minner ikke mye om foreldrene, bortsett fra størrelsen. På kalde dager kan arten blåse opp fjærdrakten og se mer kompakt ut, men rødstrupa er egentlig en slank fugl med relativt lange undre ekstremiteter. I felt kan den gjenkjennes på de hengende vingene, det lyse vingebåndet, og den rustrøde strupen.
Arten foretrekker tett underskog og utkantene av fuktig barskog noen steder og blandingsskog andre steder, men den finnes også parker og private hager. Forflyttningsmønsteret er dårlig forstått, men det synes som at fugler med tilhold øst Skandinavia er helt eller delvis trekkfugler, mens fugler ellers er enten delvis eller helt stasjonære. Dietten består i hovedsak av små virvelløse dyr, frukt og frø, men den eter også av og til veldig små virveldyr (inkludert fisk og øgler), åtsler, matrester og mat (gjerne kakesmuler og overmodne epler eller pærer) fra fuglebrett. I Norge hekker arten over det meste av landet opp til Troms, mens den er mer sparsom i Finnmark. Norske fugler trekker for en stor del til Middelhavsområdet og Nord-Afrika om vinteren, men noen overvintrer også på høyere breddegrader, inkludert i Norge.
Rødstrupen hekker i sprekker og hull. Den kan bygge reiret sitt mellom røttene på ei veltet furu eller lignende. Hunnen legger typisk 4–7 egg, som ruges i cirka 14 dager (12–21 dager), og ungene forlater reiret etter cirka 14 dager.
Arten teller trolig omkring 130–201 millioner individer, hvorav cirka 117–181 millioner i Europa.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).
Kunståret 1313
Kunståret 1313 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1313.
Referanser
1313 in art
Bounds Green
Bounds Green er et sted i distriktet Haringey i det nordøstlige London. Deler av området regnes ofte med til New Southgate, som ligger i Enfield. Det er i økende grad et flerkulturelt område.
Stedet var tidligere et populært overnattingssted for reisende da det lå i utkanten av London, rett utenfor tollporten ved Turnpike Lane. Det har i nyere tid utviklet seg til en grønn forstad rett nord for Wood Green. Området har gode kommunikasjonsmuligheter med Bounds Green undergrunnstasjon, Bowes Park stasjon og en rekke busslinjer.
Historie
Stedsnavnet var først dokumentert som Le Boundes og er antagelig avledet fra en John Le Bounde som eide land her på 1300-tallet. Bounds Green forble en liten grend med gårdsbruk fram til slutten av 1800-tallet med noen få små hus, en kro og et teglverk. Forstadshus begynte å dukke opp og spredte seg utover fra Wood Green, og Bounds Green fikk barne- og ungdomsskoler i 1895. Elektrisk trikk begynte i 1906. I oktober 1940 drepte en bombe fra Luftwaffe 17 mennesker som hadde søkt ly i tunnelen ved Bounds Green stasjon og ytterligere fire andre som ble drept i sine hjem rett ved.
Julian av Norwich
Julian av Norwich, eller Juliana, (født ca. 1342, død ca. 1423) var en engelsk mystiker og rekluser, som betyr at hun var en nonne som satt innemurt i kirkeveggen. Hun gis ofte tittelen salig, men hun har aldri blitt formelt saligkåret. Hun er en av de mest kjente mystikerne, og er kjent som den første kvinnelige forfatteren som skrev på engelsk.
Revelations of Divine Love
I 1373 var Julian alvorlig syk, og det ble antatt at hun lå for døden. En prest ble tilkalt for å be for henne, og mens han gjorde dette, holdt han et krusifiks opp foran henne. Hun skal da ha opplevd at all smerte og sykdom ble borte og at hun ble friskere enn noensinne. Deretter skal hun ha fått en serie på femten åpenbaringer, og en til dagen etterpå. I disse åpenbaringene opplevde Julian at Gud gav henne innsikt i treenigheten og Kristi frelsesgjerning. Hun skrev ned åpenbaringene, men ikke før tjue år senere gav hun dem ut som boken Revelations of Divine Love, eller Innhyllet i kjærlighet som den siste norske oversettelsen heter. Boken er regnet for å være en av de viktigste i den vestlige kristendommens litteratur. den inneholder refleksjoner rundt de seksten åpenbaringene, og legger stor vekt på Guds kjærlighet til menneskene, og tegner et bilde av et svært nært forhold mellom mennesker og Gud. Såvidt man vet, var dette den også første boken som ble skrevet på engelsk av en kvinne.
Los Alamos
Los Alamos er en by i den amerikanske delstaten New Mexico. Byen har et areal på 28,1 km² og en befolkning på ca. 12 000 innbyggere (2000).
Byen ligger i den sentrale delen av delstaten, om lag 40 km nordvest for hovedstaden Santa Fe, og på drøyt 2000 moh i Jemez Mountains. I byen ligger Los Alamos National Laboratory (LANL), som ble grunnlagt i 1943 for å gjennomføre Manhattanprosjektet, og fortsatt er den overlegent største arbeidsgiveren. Utdanningsnivået er høyt; det hevdes lokalt gjerne at Los Alamos er den by i verden som har høyest andel doktorgradsfolk i forhold til folketallet. Los Alamos er bygd på Pajarito-platået mellom White Rock Canyon og Valles Caldera. Området der byen ligger er på en mesa.
På Bradbury Science Museum kan man følge historien om atombomben, og frem til i dag og der er også replikaer av de første bombene. I fjellene over byen finnes rekreasjonsområder med lange vandringsveier og et skianlegg. I nærheten er Bandelier National Monument med lebninher etter cliff dwellers.
Historie
De første innbyggerne på platået antas å ha vært keresan-talende indianere på 900-tallet. Omkring år 1300 innvandret indianere av tewa-folket, som bygde store byer. Men de ble drevet vekk av plyndringstokter av navajer og apacher.
I Los Alamos fantes lenge ingen annen skole enn en internatskole for gutter. Men avsidesliggenheten ble en faktor som lokket det amerikanske militæret, som i 1942 valgte plassen for Manhattanprosjektet. Det var lett å kontrollere all trafikk som kom og gikk, og det fantes mange steder egnet til å utføre farlige eksperimenter på. Da fysikere og annet personale ankom, vokste bebyggelsen raskt for å kunne gi hjem også til deres familier.
Etter annen verdenskrig forble laboratoriet der, og administreres i dag av University of California.
Befolkningen er for det meste hvit, ca 90 %; bare ca 12 % av befolkningen er av spansk (hispanic) opprinnelse, noe som er lavt for New Mexico.
Taras Borodajkewycz
I mellomkrigstiden var han tilhenger av katolsk-nasjonale idéer, og ble medlem av det i Østerrike fremdeles illegale NSDAP i 1934. Han var også medlem av studentforeningen Norica Wien, som tilhørte Cartellverband der katholischen deutschen Studentenverbindungen. Han ble utvist fra studentforeningen i 1945, men hans fortsatte sympati for nasjonalsosialismen var åpenbar. Som professor ved Hochschule für Welthandel ble han kjent for sine nasjonalsosialistiske og antisemittiske bemerkninger under sine forelesninger. Dette gjorde ham til en svært populær foreleser blant de studentene som delte mange av hans høyreorienterte meninger. Han opererte som spion for SD under andre verdenskrig.
I 1962 angrep Heinz Fischer, dagens østerrikske president, Borodajkewycz i en artikkel på grunn av hans bemerkninger under en forelesning. Fischers artikkel bygget på notater fra en medstudent, Ferdinand Lacina. Fordi Fischer ikke ville oppgi kilden (noe som kunne ødelagt Lacinas mulighet til å avslutte utdannelsen) ble han dømt for ærekrenkelse av Borodajkewycz, som i sin tur følte seg bekreftet i sine holdninger og la dem frem enda mer åpent i sine forelesninger.
I april 1965 ble saken mot Fischer gjenopptatt, og som følge av Lacinas vitnemål ble dommen mot Fischer opphevet.
Til slutt ble Borodajkewycz, tross sterk motstand fra utdannelsesminister Theodor Piffl-Percevic, pensjonert. I de senere årene offentliggjorde han artikler i høyreorienterte tidsskrifter.
Elsa Eikaas
Elsa Eikaas (født 11. januar 1937 i Sanddal i Jølster) er en norsk tekstilkunstner.
Livsløp
Foreldrene var Engel (f. Sandal) og Kristian Eikås. I 1949 flyttet familien til Vassenden der faren bygde opp og var rektor på Jølster Heimeyrkeskule. I 1954 flyttet Elsa Eikaas til Florø for å jobbe ved Bjercks konfeksjonsfabrikk. I 1957 giftet Elsa Eikaas seg med Oluf Bjerck. De fikk tre barn, May-Elin Eikås Bjerk (1958), Stig og Dag Kristian (1961). I 1970 kjøpte Eikaas Jølstratunet på Vassenden. I 1978 ble hun skilt og flyttet tilbake til Jølster en periode. Fra slutten av 1980-tallet og på store deler av 1990-tallet bodde hun i Bergen. I 1999 flyttet Eikaas tilbake til Jølster for godt og kjøpte familiegården Fluge.
Virke
I sitt mangeårige virke har Elsa Eikaas arbeidet med vev og kirketekstiler. Siden 1970–tallet har hun levert en rekke monumentale, tekstile utsmykkinger til offentlige bygg. Mange av verkene hennes er knyttet til sakrale rom slik som kirker, kapell ved sykehus og sykehjem, menighetshus og vielsesrom i tingretten. Fra 2000 til 2006 sto kirketekstilene, i samarbeid med Myklebust Kunst & Handverk, i sentrum.
Psykoaktivt stoff
Et psykoaktivt eller psykotropisk stoff er et kjemisk stoff som i hovedsak virker på sentralnervesystemet der det forandrer hjernens funksjon og fører til midlertidige endringer i persepsjon, humør, bevissthet, eller adferd.
Disse stoffene kan brukes som rusmidler for en ønsket endring av ens bevissthet (slik som koffein, alkohol eller cannabis), som enteogener for spirituelle formål (slik som meskalininneholdende peyotekaktus eller psilocybininneholdende sopper, og også som legemiddel (slik som bruken av narkotiske stoffer for å kontrollere smerte, stimulanter for å behandle narkolepsi og oppmerksomhetsforstyrrelser samt antidepressiva og antipsykotika for behandling av nevrologiske og psykiatriske lidelser).
Diagram over psykoaktive stoffer
Navn innen hver enkelt undergruppe er nær de med mest lik virkning og følger også en generell plassering i henhold til tegnforklaringen under diagrammet. Primær overlapping vises gjennom fargeblanding.
STIMULANTER
Amino ketoner Bupropion Dietylpropion
Efedrin Pseudoefedrin
ANTIPSYKOTIKA Atypiske antipsykotika Quetiapine Olanzapine
Typiske antipsykotika Haloperidol Klorpromazin
CBD
SSRIer Paroksetin Fluoksetin Sertralin
Kolinergika Nikotin Betelnøtt Muskarin (Rød fluesopp)
BEROLIGENDE MIDLER
Sedativer Hypnotika Alkohol Eter Barbiturater Kloroform Kloralhydrat Metaqualone GHB
Benzodiazepiner Lorazepam Alprazolam Flunitrazepam Diazepam Nitrazepam
Opioider Morfin Kodein Heroin Fentanyl Metadon
Cannabis (THC) Psykedelika MDMA  MDA MDEA Meskalin DOM LSD Psilocybin (fleinsopp) AMT DMT Ibogain
Dissosiative stoffer Ketamin DXM PCP Nitrogenoksid Salvinorin A Ibotensyre  Muskimol
Delirframkallende midler Dimenhydrinat Difenhydramin Skopolamin Atropin HALLUSINOGENER
En kort historisk oversikt over bruk av stoff
Stoffbruk er ikke på noe vis et nytt fenomen. Det finnes arkeologiske beviser på bruken av psykoaktive substanser datert minst 10 000 år tilbake og historiske beviser for kulturell anvendelse i de siste 5000 årene.
Mens medisinsk bruk spiller en svært stor rolle, har det blitt foreslått at en driftsimpuls til å endre sin bevissthet er like grunnleggende som impulsen til å stille tørst, sult eller den seksuelle driften.
Mens noen vil rette fingeren mot markedsføring, tilgjengelighet eller det moderne livets press som årsaker til at mennesker bruker så mange psykoaktive stoffer i sitt daglige liv, behøver man bare å rette blikket mot historien, eller ganske enkelt mot barns lyst på å snurre, svinge, skli blant flere aktiviteter for å se at driften til å forandre på sin bevissthetstilstand er universell.
Dette forholdet begrenser seg ikke til mennesker. Et overraskende antall dyr konsumerer forskjellige psykoaktive planter og dyr, bær og til og med gjæret frukt, og blir åpenbart beruset. Tradisjonelle legender om hellige planter inneholder ofte henvisninger til dyr som introduserer mennesket til bruken av dem.
Biologi antyder en evolusjonær forbindelse mellom psykoaktive planter og dyr for hvorfor disse kjemiske stoffene og deres reseptorer eksisterer som del av nervesystemet.
Hvordan psykoaktive stoffer virker på hjernen
Her er en generell oversikt over på hvilke måter psykoaktive stoffer kan virke.
- basert på informasjon som ble lært bort i semesteremne NSC 201, Vanderbilt University
In persona Christi
In persona Christi – en latinsk frase som betyr «i Kristi person» – er et viktig teologisk konsept for Den romersk-katolske kirke som viser til en handling av en biskop, prest eller diakon (selv om en diakon ikke kan feire alle sakramentene) mens de feirer et sakrament. Presten opptrer som personen Kristus, eller som det kan sies, personen Kristus opptrer ved handling og uttalelse av ordene i den sakramentale kirkeskikken.
Det er særskilt essensielle øyeblikk i kirkeskikkene hvor prestens ord og gesturer tilberedes sakramentet. Disse ordene tales in persona Christi. To eksempler, inkludert «dette er min kropp» i nattverdsbønnen og «jeg absolverer deg fra dine synder» i skriftemålet.
Arkeologiåret 1744
Arkeologiåret 1744 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1744.
Referanser
1744 in archaeology
Henrik Ødegaard (komponist)
Henrik Ødegaard (født 28. juli 1955 i Oslo) er en norsk komponist. Han er særlig kjent for sin vokale kirkemusikk, som er inspirert av gregoriansk sang og norsk folkemusikk.
Gjennom sin karriere har Ødegaard komponert mange store og små vokalverk, både for barn og voksne. Både i miniatyroperaen Du + jeg = to og i musicalen Anne Susanne i sol og regn spiller koret et sentral rolle, både musikalsk og dramatisk. Spill din glede for 7 barnekor har vært framført over hele Norge, og i kirkedramaet Kveikjaren, framført på Voss i 1999, deltok amatører og profesjonelle side om side. Mange av Ødegaards verker er også skapt for kirkens rom. Han er representert i Norsk Salmebok (1985), og er opphavsmann til tallrike små komposisjoner beregnet på kirkens gudstjenester og konserter. I årene 1981 til 2006 var han ansatt som kantor og korleder i Sauherad kommune i Telemark. Siden 2006 har han vært heltids komponist. Proprium Missae Nativitatis (1989), Sursum Musica (1991) og Transeamus (1998) henter materiale fra den gregorianske sang, og det elektrofoniske verket Klokkesang (1990) er en meditasjon over en kirkeklokkes klang. I Missa Festiva (1990) bruker Ødegaard en kombinasjon av enkle, toniske akkorder og mer kompliserte, spektrale klanger, i en sats der melodikk og harmonikk bygger på samme materiale. I 2004 ble oratoriet Der dagen er nattens bror framført 7 ganger i forskjellige kirker i Finnmark. Verket O magnum mysterium ble urframført av Nordic voices på Ultimafestivalen i Oslo i 2006, og på Oslo Filharmoniske Kors CD Gregorian key er flere verk av Ødegaard med. In manus tuas, domine ble framført på Oslo Internasjonale Kirkemusikkfestival i mars 2007. Oratoriet Sancta Birgitta ble urframført i Nidarosdomen under Olavsfestdagene i 2008.
Bruk av mikrotonalitet som melodisk element er en del av Ødegaards tilnærming til den norske folkemusikken i egne verker. Ødegaard har arbeidet mye med hardingfele, bl.a. i Nyslått, en konsert for to hardingfeler og kammerorkester, som også er innspilt på CD (2000). I Sursum Musica (1991) og Landstadkantaten Stem nå alle gledens strenger (2002) medvirker en kvedar, som synger nykomponerte melodier med mikrotonalt materiale, som fra gammel salmesang. Ødegaard har ellers komponert større verk for messingensemble, en rekke solosanger og mange korsanger basert på materiale og estetikk fra gregoriansk sang.
Etter et studieopphold i Frankrike 1995-96 har Ødegaard vært med på arbeidet med å tilrettelegge sanger fra den gregorianske tradisjonen til norsk, både i Norsk kantoribok III (1998), gjennom utarbeidelse av tidebønner for organisasjonen Musica Sacra og i boka Nådens morgenlys, middelaldersk Olavsliturgi i vår tid.
Fra høsten 2013 underviser Ødegaard i hymnologi/liturgikk og kirkemusikkomposisjon på Norges musikkhøgskole.
Henrik Ødegaard er medlem av Norsk Komponistforening.
Sørpolteleskopet
Sørpolteleskopet (engelsk: The South Pole Telescope, SPT) er et teleskop med diameter 10 meter, beliggende ved Amundsen–Scott-basen på Sørpolen. Det opererer i mikrobølge-/millibeterbølge-området og observerer i frekvensområdet 70–300 GHz. Hovedformålet med SPT er å finne og kartlegge flere tusen galaksehoper som kan gi informasjon om beskrankninger i tilstandsligningen for mørk energi.
Prosjektet er et samarbeid mellom University of Chicago, University of California, Berkeley, Case Western Reserve University, University of Illinois at Urbana-Champaign, Smithsonian Astrophysical Observatory, University of Colorado, Boulder, McGill University og University of California, Davis. Det er finansiert av National Science Foundation.
Mikrobølge-/millimeterbølgeobservasjoner på Sørpolen
Sørpolen er det beste stedet på jorda for observasjoner i millimeterområdet. Polpunktets høyde over havet (2800 meter) medfører at atmosfæren er relativt tynn, mens den ekstreme kulden sørger for lavt vanndamptrykk i lufta. Dette er spesielt viktig for observasjoner i millimeterområdet, der de innkommende signalene kan bli absorbert av vanndamp, og der vanndamp avgir stråling som kan forveksles med astronomiske signaler. Atmosfæren er også stabil på grunn av solas gang ved Sørpolen, og det er ingen interferens i millimeterområdet i månedene med mørketid.
Språklig samlings litteraturpris
Språklig samlings litteraturpris deles hvert år ut av Landslaget for språklig samling til forfattere som først og fremst framviser litterære kvaliteter, men som i sin litterære kunst også gir verdighet til språkformer som peker fram mot et felles norsk skriftspråk.
Prisen blei delt ut første gang i 1963, og etter at Tomas Refsdals litteraturfond blei oppretta i 1980 består prisen av ei pengegave i tillegg til sjølve utmerkelsen.
Halldis Moren Vesaas var medlem av den første prisjuryen, og sia har juryen alltid hatt medlemmer som enten har vært erfarne forfattere, framstående litteraturforskere eller litteraturpedagoger.
Langvassbukt kirke
Langvassbukt kirke (tidligere Langvassbukt kapell) ligger i Langvassbukta i Kvæfjord kommune i Troms og Finnmark fylke. Kapellet er ei langkirke i tre, bygd i 1981. Det tidligere kapellet fikk fra 13. august 2020 status som kirke.
Fylkesvei 652
Fylkesvei 652 (Fv652) går mellom Eidså i Vanylven og Volda sentrum.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Frøya Basket
Frøya Basket er et basketballag som ble stiftet 19. januar 2002 i Bergen i Hordaland.
Fridthjof Bergheim
Han deltok i sitt første landsturnstevne i 1922. Han var allsidig innen friidrett og drev mangekamp, med høydehopp og hekkeløp som to av siden beste øvelser. Han fikk også en landskamp for Norges friidrettslandslag.
Han ble norgesmester i enmannsturn i 1927 og 1928.
Blant hans øvrige meritter kan nevnes: Kretsmester i enmannsturn, høyde og stav 1923; Kretsmester i enmannsturn og tikamp 1924; Kretsmester i enmannsturn, tresteg og stafett 1925; Sølv i turn-NM 1926; Kretsmester i enmannsturn og stav 1927; Deltok i turnlandskamp mot Danmark 1927; Kretsmester i enmannsturn og høyde 1928; Kretsmester i enmannsturn, høyde, stav og tresteg 1929; Sølv i turn-NM 1930; Kretsmester turn 1931; Deltok i friidrettslandskamp mot Sverige 1931.
I 1931 mottok Bergheim Egebergs Ærespris for sine allsidige prestasjoner. I 1934 begynte han på Statens Gymnastikkskole. Dette ble da hans siste aktive år i Ålesund. Hans resultater i tresteg og tikamp fra hhv 1929 og 1926 var pr 2006 fremdeles blant de 10 beste i Sunnmøres friidrettshistorie.
Se også
Liste over kjente personer fra Gloppen kommune
Ormhamar bru
Ormhamar bru er to bruer som krysser elva Tisleia i Tisleidalen. Den gamle brua er ei steinbru som ble bygget i 1912. Den ble bygget høy og kraftig for å tåle den store isgangen i Tisleia. Brua brukes i dag som gangvei, og er valgt ut som et av kulturminnene i Nord-Aurdal kommune.
Den nye brua ble åpnet i 1980 og er en del av fylkesvei 51. Den er en 45 meter lang platebru i spennbetong, med et spenn på 22 meter.
Zak McKracken – Between Time and Space
Innhold og handling
Spilleren intar, akkurat som i originalspillet, rollen som Zak McKracken, en frustert tabloidreporter fra San Francisco. Historien begynner natt til 27. Juli 2009: Tilsynelatende på grunn av research til en ny artikkel finner vi Zak som blindpassasjer i et russisk fly, på vei fra Memphis til Zürich. Han våkner av at flyet blir holdt fast i luften av en UFO, mens det tilsynelatende blir bordet av romvesner.
Neste morgen våkner Zak hjemme i sengen sin, og slår raskt fra seg hendelsene ombord i flyet som en særdeles intens drøm. Men, når han kjenner en kul i bakhodet, blir det klart for ham at drømmen slett ikke var noen drøm. Han husker ikke hvorfor han var ombord på flyet, og bestemmer seg derfor for å finne ut hva som førte ham dit.
Systemer og Versjoner
Spillet kom ut på tysk for Windows i 2008. Siden det er et resultat av et ikke-kommersielt fanprosjekt, er det usannsynlig at spillet blir portert til andre platformer.
For tiden (2009) arbeider utviklerne med en «Director's Cut»-versjon, hvor mengden «bugs» skal bli redusert og historien utvidet, denne versjonen skal også komme med engelsk språkdrakt.
Teknologi og Styring
Spillet benytter seg av «Visionarie»-spillmotoren, denne motoren gjør det mulig for spillutviklere uten programmeringskunnskaper å lage store pek-og-klikk-eventyrspill. Motoren håndterer grafikk, animasjoner, filmsekvenser og lyd, og har et system for handlingsverb og inventarsystem (og ligner dermed på SCUMM).
Utviklerne tok grunnlag i styringen til originalspillet. Spilleren beveger seg rundt i en todimensjonal verden og kan utføre handlinger med forhåndsbestemte personer og ting. Innimellom blir det vist 3D-filmsekvenser til spilleren, disse har ingen interaktivitet, men brukes for å føre historien videre.
Trivia
Spillet inneholder flere henvisninger til originalspillet; allerede i åpningssekvensen bærer Zak på en kaffekopp med «LucasArts»-logoen.
Spillet har ingen offisiell lisens fra LucasArts. Men LucasArts har hittil ikke gått til noen rettslige grep mot utviklerne, selv om dette har hendt tidligere med andre Fanoppfølgere.
Kunståret 1312
Kunståret 1312 er en oversikt over hendelser, fødte og avdøde kunstnerpersonligheter i 1312.
Referanser
1312 in art
Historie (andre betydninger)
Historie kan sikte til:
Mihaela Ciobanu
Mihaela Ciobanu (født 30. januar 1973 i București) er en rumenskfødt spansk tidligere håndballmålvakt, nå målvaktstrener for den rumenske hovedstadsklubben.
Ciobanu ble tatt ut til å representere det spanske A-landslaget under Håndball-VM 2011 i Brasil og det påfølgende Sommer-OL 2012 i London.
Hakelin
Hakelin er et tøystykke av lin som dekker hals, hake og kinn. Klesplagget festes under haken og enten over ørene eller oppå hodet, før man fester et hodelin (hodetørkle) utenpå hakelinet. Hakelin ble brukt av kvinner i Europa i middelalderen, særlig i gotikken fra sist på 1100- til midt på 1300-tallet. Seinere ble hodebekledningen betraktet som mindre moderne, og mest båret av eldre kvinner, i forbindelse med sorg og av enker. Hakelin er beholdt og videreutviklet i mange katolske nonnedrakter.
Også visse varianter av hijab, muslimske kvinners hodetørkler, kan være utstyrt med hakelin.
Historikk
Rundt 1250 ble hakebind, pannebind, og andre hodeplagg supplert med hakelin, et linstykke som også dekket bryst, hals og underhaken. Hakelinen var enten sydd i hodeform med ansiktet fritt eller man kunne bruke barbett som er et stykke stoff som danderes i folder under haken og festes på toppen av hodet med en nål, under hodelinet. Barbetten bruktes av kvinner i alle samfunnsklasser, men mens de rike gjerne brukte tynne og lette stoffer, til og med silke, brukte andre kvinner linstoffer av forskjellig kvalitet etter sin stand. Hakelin kunne også bestå av et stykke som dekket hake og kinn og et annet som dekket pannen. Hakelinet kunne falle som et draperi over halsen eller sitte stramt og glatt. Den nedre delen ble stukket ned i halslinningen på kjolen eller ble liggende ovenpå.
Betegnelser
Hakelin kalles vanligvis hagelin på dansk, men varianter av hodebekledningen kan også betegnes som hagebind, barbette, guimpe og rise. På engelsk brukes betegnelsene wimple, guimple og gwimple, mens draperte hodelin kan kalles couvrechef (fransk for «hodedekke»), coverchief, headrail, kerchief og annet. En variant av hakelin som dekker halsen, kalles på engelsk gorget, «ringkrage».
Eksterne lenker
Haklin
Hans Gjesme
Hans Gjesme (født 11. mai 1904, død 29. mars 1994) var en norsk billedkunstner. Han ble født på Oppigarden Voll i Tønjum krets i Lærdal. Som ung gutt viste han talent for tegning og maling, og seksten år gammel ble han elev ved Pola Gauguins malerskole i Kristiania. I 1925 studerte han noen måneder i Paris, delvis hos André Lhote. Med unntak av seksten år som pasient ved Gaustad sykehus i Oslo bodde og arbeidet han hele livet i Lærdal. Før han døde på Førde sentralsjukehus, donerte han livsverket sitt til Lærdal kommune.
Museet
Gjesmesamlinga, en samling på over 1,500 registrerte og fotograferte verk etter kunstneren, blir tatt vare på av Sogn Kunstsenter i Lærdal, som er en del av Sogn og Fjordane Kunstmuseum og Musea i Sogn og Fjordane. Samlinga omfatter særlig mange landskap og portrett, skisser og ferdige arbeider, utført i ulike teknikker som tegning, maleri, tresnitt, skulptur, trykkplater, pasteller og akvareller.
Olav Hodne
Olav Leonard Harry Hodne (født 16. juni 1921 i Lindås, død 29. oktober 2009) var en norsk misjonær. Han tjenestegjorde i en årrekke som lærer og misjonsprest for Den norske Santalmisjon i India.
Liv og virke
Hodne ankom India i februar 1948 – og arbeidet blant annet ved misjonsstasjonene i Shillong, Sevapur og Cooch Behar. Han var også knyttet til misjonens tehage, Mornai.
Hodne var i utgangspunktet prest, forkynner og underviser, men kom etter hvert inn i et omfattende arbeid med flyktninger og gatefolk i Calcutta. Fra 1970 ledet han hjelpearbeidet blant flyktninger i Bangladesh og India. Da organisasjonen Lutheran World Service planla en markert opptrapping av innsatsen for flyktningene, ble Olav Hodne i november 1974 utnevnt til direktør for organisasjonens hjelpearbeid.
Som misjonær i India bygget Hodne opp enn rekke såkalte «fortausskoler», der barn fra slummen ble vasket og fikk undervisning på fortauet. Fortauskoler ble etter hvert et begrep i Calcutta. På grunn av sin innsats for de aller fattigste der ble han av en lokal storavis omtalt som «Father Teresa».
Hodne tok tidlig i bruk metoder som senere er blitt mer allment benyttet og betraktet som effektiv bistand, særlig mikrokreditt, smålån til enkeltmennesker og grupper for å gjøre dem selvhjulpne. Dette var en metode han benyttet både i Calcuttas slum og andre steder der han virket.
Hodne var knyttet til Strømmestiftelsen og var grunnlegger av organisasjonen Rangpur Dinajpur Rehabilitation Service, en av Strømmestiftelsens partnere i Bangladesh. Han arbeidet også som konsulent for Strømmestiftelsen og var med i denne organisasjonens styre. Hodne var også flere ganger kandidat til Nobels fredspris, og ble blant annet nominert av Moder Teresa tre ganger.
Hodne var dr. theol fra 1967 med avhandlingen L. O. Skrefsrud, missionary and social reformer among the Santals of Santal Parganas. Han forfattet også en rekke bøker innenfor ulike sjangrer.
Olav Hodne var far til Kari Hilde Hodne French og morfar til Joshua French.
Arkeologiåret 1745
Arkeologiåret 1745 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1745.
Dødsfall
1745 in archaeology
Oksyton
Et oksyton (fra gresk: ὀξύτονος, oxýtonos) er et ord hvor det fonologiske trykket legges på den siste stavelsen.
Eksempler på norsk er ord som maritím, oksygén, konklusjón, kategorí, garantí, osv.
JR Ewing
JR Ewing var et hardcore punk/screamo band fra Norge. De startet i Oslo i 1998, og splittet etter en Europa-turné etterfulgt av en mindre norgesturné i 2006. Bandet vant Alarmprisen 2003 i klassen rock for albumet Ride Paranoia.
Diskografi
Studioalbum:
EP-er, singler:
Eksterne lenker
J.R. Ewing ג'יי אר יואינג J.R. Ewing Джей Ар Юинг
Who Will Open Mercy’s Door?
Norsk versjon
Den norske tittelen er «Hvem vil åpne Nådens dør?»
Stråholmen
Stråholmen er en liten øy i Kragerøskjærgården i Telemark. Øya er omtrent 1,5 km lang og 1 km på det bredeste, og ligger omtrent 2 km nord for Jomfruland. Stråholmen vender ut mot Skagerrak i øst og gir vern mot havet for innsiden. Øya er en del av raet som strekker seg langs Jomfruland og oppover gjennom Vestfold.
Jomfruland nasjonalpark ble opprettet i desember 2016; den omfatter øyene Jomfruland og Stråholmen og sjøområdene rundt.
Historie og bosetning
Midt på øya ligger en liten bosetning som i dag består av hytter, som benyttes om sommeren. Bosetningen på Stråholmen var opprinnelig opprettet i seilskipstiden, som en plass der man lett kunne se skip som kom inn fra havet. Sent på 1900-tallet hadde ikke bosetningen lenger noen økonomisk funksjon, bortsett fra spredd jordbruksaktivitet.
Bygninger og natur
På nordsiden av øya ligger en godt skjermet havn og en strand, som ofte blir benyttet av de lokale innbyggerne og turister. Stråholmen har ikke fergeforbindelse, men kan for eksempel nås med taxibåt fra Kragerø, Valle (i Bamble) eller Langesund.
Den sørligste delen av øya er vernet som naturreservat. Formålet med fredningen er å bevare et viktig våtmarksområde med tilhørende vegetasjon og dyreliv. Lokaliteten er det mest artsrike våtmarksområde for fugl i Telemark.
Den midtre og vestre delen av øya er vernet som landskapsvernområde. Her er formålet å bevare et særegent og vakkert landskap med interessant kvartærgeologi og kulturminner. Dessuten har havstranda internasjonal verneverdi, og her finnes en rekke sjeldne planter. Fuglelivet er fredet også i landskapsvernområdet.
Det er utarbeidet en forvaltningsplan for øya, som omfatter både naturreservatet, landskapsvernområdet og øya for øvrig.
Øya er flott for turgåere, og regnes som et bra sted for sportsfiske.
Hiroshi Nagata
Hiroshi Nagata (født 1907 i Hiroshima) var en japansk landhockeyspiller som deltok i de olympiske leker 1932 i Los Angeles.
Nagata vant en olympisk sølvmedalje i landhockey under OL 1932 i Los Angeles. Han var med på det japanske laget som kom på andreplass i landhockeyturneringen bak India. Det var kun tre lag som deltok og det ble spilt en enkeltserie i perioden 4. til 11. august. Japan tapte første kampen med 1-11 til India men vant den andre mot USA med 9-2. India vant turneringen foran Japan og USA. Nagata spilte begge kampene i OL-turneringen.
Asthenopholis
Asthenopholis er en slekt av biller som har larver som eter planterøtter. De hører til undergruppen oldenborrer (Melolonthinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Utseende
Middelsstore (19-25 millimeter), nokså kraftige, brunlige oldenborrer.
Utbredelse
Fem av artene lever Sør-Afrika, de øvrige to i Kenya og Uganda.
Arkeologiåret 1746
Arkeologiåret 1746 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1746.
Theben
Theben kan referere til
Arkeologiåret 1746
Fødsler
1746 in archaeology
Theben
طيبة (توضيح) Фівы Tebes Théby (rozcestník) Thebes Teeba Thebes Tebas Tebas Thèbes Tebas თებე Thebae (discretiva) Теба Teby Tebas Thebes Téby Теба Theba 底比斯
Schoharie Creek
Schoharie Creek er ei elv i delstaten New York i USA. Den har sitt utspring ved foten av fjellet Indian Head i Catskill-fjellene, og renner derfra mot nord til den munner ut i elva Mohawk, ei sideelv til Hudson. Schoharie Creek er 137 km lang, og har et nedslagsfelt på 813 km².
Elva er demmet opp på to steder nord for Prattsville. Det første som ble bygget var Schoharie-reservoaret, som sto ferdig i 1927, i forbindelse med utbygging av vannforsyningen til New York. Like nedstrøms fra dette ble senere pumpekraftverket Blenheim-Gilboa bygget.
Erie-kanalen krysset over elva på en akvedukt.
Litauens fortjenstorden
Litauens fortjenstorden (litauisk: Ordino «Už nuopelnus Lietuvai») er en litauisk orden. Den ble innstiftet 18. juni 2002 til belønning av innsats for Litauen. Ordenen kan tildeles både litauere og utlendinger. Litauens president er ordenens stormester. Litauens fortjenstorden rangerer som den fjerde og siste av Litauens ordener, etter Vytautas den stores orden, Vytiskorsets orden og Storfyrst Gediminas av Litauens orden.
Inndeling
Litauens fortjenstorden er inndelt i fem trinn:
I tilknytning til ordenen finnes også en medalje i sølv.
Blåstrupe
Blåstrupe finnes hovedsakelig i fuktig skog, gjerne langs bekkedrag. Arten finnes i spredte bestander over hele Europa, langs nordlige Asia og med en liten bestand i Alaska. Arten varierer ganske mye i utbredelsesområdet. Hannens stupe er blå, med forskjellig grad av rustrød, svart og hvit kanting og sentralflekk. Den skandinaviske underarten Luscinia svecica svecica har en rød sentralflekk uten hvite kanter og en lite markert svart nederkant på strupeflekken.
Litauens fortjenstorden
Insignier
Ordenstegnet for Litauens fortjenstorden er et femarmet kors i gull med hvit emalje, utformet slik at korsets nedre vertikale del har doble korsarmer. I korsvinklene er det plassert gullstråler. En ridder til hest, motivet fra Litauens riksvåpen, er plassert over korset. Baksiden bærer våpenskjoldene for landets fem viktigste byer – Vilnius, Kaunas, Klaipėda, Šiauliai og Panevėžys– samt innskriften «PRO LITUANIA» og årstallet 2002.
Ordenstegnet har lik utforming for de ulike gradene, men er av ulik størrelse og er opphengt i bånd av ulik utforming. Ordenstegnet er opphengt i båndet i ledd av forskjellig utforming, som viser til hva slags fortjenester som er belønnet. Leddet er i gull og består av en oval med symboler for sju ulike felter: offentlig tjeneste og fremme av Litauen utenlands, humanitær innsats, kultur og utdanning, handels- og næringsliv, helse og velferd, forsvar og idrett.
Tildeling
Litauens fortjenstorden kan tildeles litauere eller andre lands borgere for innsats til fordel for Litauen innen offentlig tjeneste, humanitært virke, kultur og utdanning, handels- og næringsliv, helse og velferd, forsvar, idrett eller for fremme av Litauens sak i utlandet. Ordenen benyttes også som en diplomatisk orden, blant annet for å belønne Litauens honorære konsuler i utlandet.