cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonathan Sacoor
Sesongen 2018
Utendørs vant han på nytt 400 meter i det belgiske mesterskapet for klubblag, og kom på fjerdeplass på samme distanse i IFAM Outdoor. Han vant også 400 meter i Flanders Cup i juni. Han ble tatt ut til å delta i U20-VM i friidrett 2018 i Finland, og vant der 400 meter med ny personlig rekord på 45,03 sekunder. Han deltok også på 4 x 400 meter stafett, der Belgia kom på fjerdeplass. I EM i friidrett 2018 deltok han kun på 4 x 400 meter stafett, der Belgia kom på førsteplass. Tiden deres på 2:59,47 var årsbeste i Europa. Den 31. august vant han 400 meter i Memorial van Damme.
Sesongen 2021
Han deltok på Belgias lag som kom på 4. plass på 4 × 400 meter under Sommer-OL 2020 i Tokyo.
Kyle Nissen
Kyle Nissen (født 23. august 1979 i Calgary i Alberta) er en canadisk freestyleutøver.
Han har vunnet et World Cup-renn til, i Mont Gabriel i 2006, og han har 10 andre pallplasseringer. Hans beste sesong var i 2006, da han kom på andreplass sammenlagt i World cup, bak Dmitri Dashinski. Nissens beste VM-resultat er femteplass ved VM i 2005, da han fikk femteplass.
Nissen deltok ved Vinter-OL 2006 i Torino, der han kvalifiserte seg til finalen. I finalen lå han på 9.-plass etter det første hoppet, men endte på 5.-plass etter det andre hoppet, da han fikk konkurransens høyeste score.
I 2010 deltok han i freestyle under Vinter-OL 2010, der han kom på femteplass i hopp.
Marcus Bettinelli
Marcus Bettinelli (født 24. mai 1992) er en engelsk fotballspiller som spiller for Chelsea FC.
Hovind skole
Hovind skole er en tidligere grunnskole i bydel Gamle Oslo i Oslo. Skolen ble bygget rundt 1855 på Lilleberg under Søndre Hovind gård, i området der St. Jørgens vei går i dag, og tatt i bruk fra 1859. Skolen ble nedlagt i 1893. Gilde Norsk Kjøtt hadde senere sitt anlegg på det samme området.
Det var omgangsskolelæreren Andreas Olsen som ble den første lærer på Hovind skole i 1859. Han hadde ingen formell lærerutdanning, men en såkalt prosteeksamen, bestemt etter forordningen av 1739. Eksamen bestod av en formell overhøring av prosten. Skolen hadde to lærere som hadde tre klasser hver. En periode var også Olsens sønn med og drev skolen. Andreas Olsen var lærer ved Hovind skole i alle skolens 34 virkeår, fra 1859 til 1893. Han ga seg 77 år gammel, og hadde da vært lærer i 57 år.
Natasha Hansen
Natasha Hansen (født 15. november 1989) er en newzealandsk syklist som konkurrerer i banesykling. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i de innledende rundene i keirin.
Gary Brooker
Gary Brooker (født 29. mai 1945, død 19. februar 2022 ) var en britisk musiker kjent som frontfigur i Procol Harum.
Brooker ble kjent gjennom sine produksjoner i Procol Harum, hvor særlig samarbeidet med Keith Reid var vellykket. I 1967 sto de bak suksessen «A Whiter Shade of Pale». Etter at bandet ble oppløst i 1977, innledet Brooker en solokarriere og har vært gjestemusiker med blant andre Paul McCartney, George Harrison, Tim Renwick, Frankie Miller, Mickey Jupp, The Hollies, Alan Parsons Project, Allan Clarke, Kate Bush, Bill Wyman og Eric Clapton.
Brooker ble utnevnt til Member of the Order of the British Empire 14. juni 2003 i anerkjennelse av hans veldedige arbeid.
Ryan Kwanten
Ryan Kwanten (født 28. november 1976 i Sydney) er en australsk skuespiller. Han er kjent for rollen sin som Vinnie Patterson i den australske såpeserien Home and Away fra 1997 til 2002 og som Jason Stackhouse i True Blood fra 2008. Kwanten hadde også en rolle i tv-serien Summerland i 2004–2005.
Ljudmila Gurejeva
Ljudmila Nikolajevna Gurejeva (russisk: Людмила Миколаївна Гуреєва født 12. februar 1943 i Odessa i nåværende Ukraina, død 4. oktober 2017 ) var en sovjetisk volleyballspiller som deltok i De olympiske leker i 1964 i Tokyo.
Gurejeva vant en olympisk sølvmedalje i volleyball under OL i 1964 i Tokyo. Hun var med på det sovjetiske laget som kom på andreplass i volleyballturneringen for damer bak Japan. Seks lag deltok, og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes én gang. Sovjetunionen vant fire og tapte én kamp. Gurejeva spilte tre kamper i turneringen.
Per Kviberg
Per Olav Kviberg (født 24. juni 1881 i Borge i Østfold, død 23. juni 1960 i Oslo) var en norsk skolemann, motstandsmann og politiker (AP/NSA/NKP). Han kom flyttende til Oslo fire år gammel. Materielt sett levde han opp i fattige kår. Ungene i familien fikk imidlertid utdannelse. To av hans søstre ble lærere, og han selv ble uteksaminert i 1902.
Som lærer arbeidet han ved en rekke skoler i det daværende Kristiania. I 1909 begynte han ved Den socialdemokratiske Aftenskole, der han to år etter ble bestyrer. Han var en drivkraft ved denne skolen helt til han i 1920 begynte som overlærer ved Lilleborg skole på Oslo østkant.
I 1908 meldte han seg inn i Arbeiderpartiet, og ble AP-representant i bystyret året etter. Ved splittelsen i AP i 1921 fulgte Kviberg utbryterne i Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti, og satt som NSA-representant til partiene igjen ble samlet i 1927. De ti første årene i bystyret satt Kviberg også i formannskapet.
Under krigen ble lokalene på Kvibergs skole rekvirert av tyskerne til kaserne, mens Kviberg selv sluttet seg til kommunistenes motstandskamp. Hans sønn Kjell Kviberg ble i løpet av krigen sentral, både i den illegale pressa og i NKP. De første årene nyttet han og kameraten Hans Luihn loftslokalene på farens skole til å sette opp et hemmelig trykkeri. Der produserte de den illegale avisen Avantgarden rett for nesa på de tyske soldatene. Per Kviberg selv ble til slutt arrestert, og satt de siste månedene av krigen på Grini.
Etter krigen representerte Kviberg Norges Kommunistiske parti i bystyret i årene 1945 til 1951.
Kviberg var en engasjert skolemann og skolepolitiker. Han gjorde seg tidlig til talsmann for det syn at «alle barn fra fattig og rik maa samles i en eneste barneskole, hvor deres forskjellige evner og anlæg kan faa utfolde sig» og at alt skolemateriell måtte være gratis. Lilleborg skole ble på mange vis en foregangsskole, og var blant de første når det gjaldt å ta film i bruk i undervisningen.
I 1976 ble en gate på Torshov oppkalt etter strøkets tidligere overlærer, Per Kvibergs gate. Kviberg mottok i 1956 St. Hallvard-medaljen.
Nordre Glomvassfjellet
Nordre Glomvassfjellet er et fjell øst for Storglomvatnet, i Meløy og Beiarn kommuner i Nordland.
Toppen er det sørligste grensepunktet for Lahko nasjonalpark, og er samtidig et hjørnepunkt for Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark. De to nasjonalparkene møtes og henger sammen kun i dette punktet. Fjellet danner også grense mellom kommunene Meløy og Beiarn.
Alive, She Cried
Alive, She Cried er et konsertalbum fra det amerikanske rockebandet The Doors, utgitt i 1983. Tittelen er hentet fra en tekstlinje i sangen «When the Music's Over». Albumet består av diverse konsertopptak fra 1968, 1969 og 1970. På bandets coverversjon av Willie Dixons «Little Red Rooster» medvirker John Sebastian som gjestemusiker på munnspill. Albumet ble tatt ut av sirkulasjon i 1991, og erstattet med In Concert som består av Alive, She Cried, Absolutely Live i tillegg til andre konsertopptak.
John Stephen Bazin
Prest
Bazin emigrerte til USA og mottok der den 22. juli 1822 ordinasjonssakramentet for det senere apostoliske vikariatet Alabama og Florida hvis arvtagere senere var erkebispedømmet Mobile.
Biskop
Bazin døde i sin bispeby i en alder av 51 år.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bijie
Bijie kan være:
Shotwell
Shotwell er en bildeorganiserer som er laget for å sørge for personlig bildehåndtering på skrivebordsmiljøet GNOME. Programmet ble lansert 26. juni 2009. I 2010 erstattet det F-Spot som standardverktøy på flere GNOME-baserte distribusjoner av Linux. Det ble inkludert i Red Hat Fedora fra og med versjon 13, og i Ubuntu i versjonen 10.10 Maverick Meerkat.
Siste versjon er 0.22.0 fra 23. mars 2015.
Aking under Vinter-OL 2014
Aking under Vinter-OL 2014 ble arrangert på Sliding Center Sanki mellom 8. og 13. februar 2014. I tillegg til to singeløvelser og en dobbel som under Vinter-OL 2010, ble det for første gang under et OL avholdt en stafett der kjelker fra de tre foregående øvelsene deltok. Det ble dermed konkurrert i fire øvelser i aking under disse lekene. Tyskland ble beste nasjon, de vant alle fire gullmedaljene. Regjerende olympiamester i ener, Felix Loch fra Tyskland forsvarte sin tittel og Armin Zöggeler fra Italia som deltok i vinterlekene for sjette gangen, vant en medalje i ener, som han gjort i de fem foregående vinterlekene.
Systemisk sklerose
Systemisk sklerose (også kalt sklerodermi) er en autoimmun bindevevssykdom som påvirker huden og andre organer, som for eksempel hjerte, lunge, nyre og tarm, ved at bindevevet blir stivt og hardt.
Lokalisert sklerodermi rammer et begrenset område av kroppen. Ved denne formen for sklerodermi er huden på armene og bena oftest rammet, mens indre organer ikke nødvendigvis blir affisert. Sykdommen er asymmetrisk, dvs. at den ikke rammer likt på begge sider av kroppen.
Lokalisert sklerodermi kan deles inn i morphea og lineær sklerodermi. Ved morphea har man minst et område med fortykket hud, mens ved lineær sklerodermi ser man et eller flere båndlignende områder der huden og underhuden er rammet.
Etiologi og patogenese
Åsaken til systemisk sklerose er ukjent. Forandringene i bindevevet oppstår som en følge av at fibroblastene i kroppen produserer uhensiktsmessig mye bindevev (kollagen), som fortrenger vanlig vev.
Sykdommen er veldig sjelden hos barn, og den forekommer hyppigere hos kvinner enn hos menn (3:1).
Symptomer og funn
Man kan skille mellom to presentasjonsformer av sykdommen; sklerodermi som påvirker huden, og systemisk sklerose som også påvirker andre organer. Jo større områder av huden som er påvirket, jo større risiko er det for at også indre organer er påvirket.
Hovedsymptomet med systemisk sklerose er hudaffeksjonen. Hudforandringene er lokalisert (morphea) eller følger båndmønster (lineær sklerodermi). De karakteriseres av en fortykking og økt stivhet, rødhet og skjelling av det affiserte hudområdet. Kløe er et vanlig symptom, og kan representere det mest plagsomme symptomet for pasienten etterhvert som sykdommen utvikler seg. Vevene som ligger under hudforandringene (fettvev og muskelvev) kan også påvirkes, slik at det oppstår svinn av muskel og/eller fett.
Raynauds fenomen er en tilstand hvor hendene blir veldig følsomme for temperaturendringer. Temperatursenkning kan utløse en triade hvor blodkarene i hånda trekker seg sammen slik at de blir hvite, deretter blir de blå (cyanose) og til slutt røde (hyperemi).
Nyrer
Nyreaffeksjon er den mest alvorlige komplikasjonen til systemisk sklerose. Den kan føre til høyt blodtrykk og akutt nyresvikt. Disse komplikasjonene har blitt sjeldnere med moderne blodtrykksbehandling.
Lunger
Affeksjon av lungefunksjonen er veldig vanlig, men gir sjelden symptomer for pasienten.
Jekaterina Gnidenko
Jekaterina Gnidenko (russisk: Екатерина Валерьевна Гниденко; født 11. desember 1992 i Tula) er en russisk syklist som konkurrerer i banesykling. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i de innledende rundene i keirin.
Navnedager i Tsjekkia
I Tsjekkia, er hver dag i året knyttet til et fornavn og folk med disse navnene feirer navnedagen (tsjekkisk: svátek eller mer formelt jmeniny) på de respektive datoene.
Tidligere fikk ikke foreldre lov til å velge navn på barna sine fritt. Dette er endret, men det er fortsatt vanlig å velge navn fra navnedagen. Den opprinnelige listen var den romersk-katolske helgenkalenderen, men mange endringer har blitt innført for å reflektere moderne bruk av navnene.
For folk i Tsjekkia er navnedagen er vanligvis mindre viktig enn fødselsdagen, men navnedagen feires allikevel ofte med venner og kolleger, og får på denne måten større viktighet.
SQL-92
SQL-92 var den tredje utgaven av database-spørrespråket SQL. I motsetning til SQL-89 var dette en større revidering av standarden. Bortsett fra noen få mindre inkompatibiliteter er SQL-89-standarden fremoverkompatibel med SQL-92.
Senere revisjoner av standarden inkluderer SQL:1999 (SQL3), SQL:2003, SQL:2008, SQL:2011 og SQL:2016.
Nye funksjoner
Viktige nye funksjoner inkluderte:
Utvidelser
Det ble publisert to betydelige utvidelser i etterkant av standarden (men før neste store iterasjon):
Malmön
Malmön, med poststedet Bohus-Malmön er en øy og et sted i Sotenäs kommune i Västra Götalands län i landskapet Bohuslän i Sverige. Hoveddelen av stedets innbyggere bor i tettstedet, som også kalles Fiskeläget. Fiskeläget regnes fra 2015 som tettsted hos Statistiska centralbyrån.
Historie
Malmön har vært et fiskesamfunn siden 1500-tallet, og er et av Bohusläns eldste fiskesamfunn. Malmön het tidligere Samhället, senere Fiskeläget, som er brukt i en jordebok fra 1589. Allerede i 1572 ble det opprettet en tollstasjon her, under navnet «Stallen». Øya var bebodd på 1500-tallet, og tilhørte gården Näverkärr på Stångenäset, men ble solgt til Olof Knape Strömstierna i 1715. I denne perioden var det 22 husholdninger på øya. I 1842 ble Sveriges første granittsteinhuggeri etablert, dette kom til å prege plassen i lang tid. Steinhuggeriet her, Kullgrens Enka, ble Nordens største foretak innen sin bransje. De eksporterte stein til både Tyskland og Sør-Amerika. Steinhuggernæringen fikk tilbakegang på 1930-tallet, men fortsatte på Malmön i mindre omfang enn tidligere, fram til 1977 da steinhuggeriet ble lagt ned.
I dag pendler de fleste på øya til fastlandet, med bilferge. Øya fikk fergeforbindelse til fastlandet i 1952. Malmöns kyrka ble flyttet hit i 1907.
Navnet
Navnet Malmön er første gang dokumentert i en skrift fra 1307. Malmön tilhørte da Norge. Stedet og øya kalles ofte, feilaktig, Bohus-Malmön, men dette er kun navnet på poststedet, som endret navn fra Malmön Olofsholm i 1938.
Vitenskapsåret 1946
Vitenskapsåret 1946 er en oversikt over hendelser, prisvinnere, fødte og avdøde personer med tilknytning til vitenskap i 1946.
Dødsfall
|| astronom ||align=center|60 ||align=center|1886 ||
Wood Lane undergrunnsstasjon
Wood Lane undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den betjener Hammersmith & City- og Circle-linjene, og ligger i kollektivsone 2. Wood Lane er en av få stasjoner på undergrunnsbanen som ikke har et betjent billettsalg; alt salg foregår ved hjelp av automater, i hovedsak med det elektroniske reisekortet Oyster.
En annen stasjon med samme navn (senere omdøpt til White City) ble nedlagt i 1959. Denne stasjonen lå på Central-linjen, mellom nåværende White City og Shepherd's Bush.
Adi Tekelezan (distrikt)
Adi Tekelezan er et distrikt i Anseba i det sentrale i Eritrea. Hovedstaden er Adi Tekelezan.
Administrative områder
Adi Tekelezan består av disse 11 administrative områdene:
Daniela Larreal
Daniela Larreal (født 2. oktober 1973) er en venezuelansk syklist som konkurrerer i banesykling. Hun representerte landet sitt under Sommer-OL 2012 i London, der hun røk ut i de innledende rundene i keirin.
Asmat (distrikt)
Asmat er et distrikt i Anseba i det nordlige Eritrea. Hovedstaden er Asmat.
Piken fra Luna Park
Piken fra Luna Park (original tysk tittel: Wer nimmt die Liebe ernst?) er en tysk komedie fra 1931 regissert av Erich Engel og med Jenny Jugo og Max Hansen i hovedrollene.
Johann Friedrich Endersch
Johann Friedrich Endersch (født 25. oktober 1705 i Dörnfeld an der Heide, Schwarzburg-Rudolstadt i Thüringen, død 28. mars 1769) var en tysk kartograf, vitenskapsmann og matematiker.
Nilda Villaverde
Nilda Villaverde er en panamansk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i sprintløp.
Idrettskarriere
Villaverde deltok under Sentralamerikanske og karibiske leker i 1938, og fikk der sølv på 100 meter, bak sin landskvinne Nola Thorne, og hun fikk bronse på 80 meter hekk, bak Nola Thorne og Aura Morales. I tillegg fikk Panama gull på 4 x 100 meter stafett, der Villaverde løp sammen med Nola Thorne, Adela Montilla og Natalia Taivez.
Referanser
<References />
Aisha Al-Manoubya
Aïsha Al-Manoubya (arabisk: عائشة المنوبية‎, ʿĀʾisha al-Mannūbiyya), (født 1199 i Manouba i Ifriqiya (i dagens Tunisia), død 1267) er en av de mest berømte kvinnene i tunisisk historie, og en fremstående skikkelse i islam. Hun er også kjent under ærestittelen Al-Saida (helgen/sankt) og Lella (vår/min Frue).
Hun er kjent som mystiker – som følger av sufismen, for sine gode gjerninger og sin poesi, og hun er Tunisias eneste kvinnelige sufi-helgen. Allerede som barn viste hun tegn på at hun var utkåret, og utførte flere mirakler. Det ble sjelden skrevet helgenbiografier, hagiografier (manaqib), om hellige kvinner i islam, men det finnes en om Aïsha. Ifølge hagiografien nektet hun å gifte seg og få barn, slik det var forventet av kvinner. Hun ville studere religion og sufisme. Utdannelsen hennes var kontroversiell, ettersom emnene hun studerte vanligvis var forbeholdt menn. Hun var disippel av flere kjente mystikere og lærde sufier, og studerte, som eneste kvinne, sammen med 40 menn. Hun ba også sammen med dem i al-Zitouna-moskeen. Etterhvert underviste hun også selv i islamske studier og sufisme, i kretsen rundt sin mentor Islamic Abul Hassan al-Chadli. Hun var den første kvinnen som hadde tilgang til slike religiøse kretser, og brakte dit kvinner både fra byen og landsbygda.
En historie som skal være et bevis på at hun var hellig, er denne: Hun fikk en okse av sin far, som mente hun skulle bruke den i landbruket. Hun slaktet oksen, ga kjøttet til de fattige og ba dem gi tilbake beinrestene til henne. Fra disse gjenopplivet hun oksen. Legenden sier at da det ble reist et mausoleum i Manouba til hennes ære, var det blant annet på grunn av historien om oksen, som både var et eksempel på hennes gode gjerninger og på hennes hellighet. Aïsha er uvanlig på flere måter, også ved at det finnes to helligdommer til hennes ære. Den andre ligger i Gorjani-distriktet i Tunis. Hendelsen med oksen blir omtalt i sang under ritualer som avholdes ved begge helligdommene. 6. oktober 2012 ble mausoleet i Manouba brent, og katafalken knust. Dette var ett av 34 mausoleer og andre helligdommer i Tunisia som ble vandalisert etter den tunisiske revolusjonen (per 2013). Ugjerningen skal angivelig ha vært utført av radikale salafister som, ifølge den tunisiske sosiologen og forfatteren Sophie Ferchio, ikke hadde satt seg inn i helgenenes plass i islam. Mausoleet er senere reparert og er igjen åpent for tilbedere og publikum (per 2016). En av markedsplassene, soukene, i den gamle bydelen medinaen i Tunis er oppkalt etter Aïsha Al-Manoubya : Souk Saïda el-Manoubia.
UNESCO har inkludert henne i sin oversikt over betydningsfulle kvinner i afrikansk historie.
Omalodes
Omalodes er en slekt av stumpbiller.
Utseende
Middelsstore (opptil 10-12 millimeter), bredt ovale, oftest blankt svarte stumpbiller. Hodet har forholdsvis kraftige, foroverrettede mandibler, middelsstore fasettøyne og korte, klubbeformede antenner. Pronotum er rundet. Dekkvingene er vanligvis noe forkortede (dekker ikke hele bakkroppen). Beina er korte og kraftige.
Levevis
Artene finnes mellom fuktig, råtnende plantemateriale. De er rovdyr som lever av andre smådyr som finnes der.
Defensive back
I gridiron fotball er defensive backs (DBs), også referert til som secondary, spillerne på forsvarssiden som spiller lengst fra scrimmagelinjen. De er separert fra de andre gruppene forsvarsspillere, defensive linemen som spiller på scrimmagelinjen, og linebackere som spiller i midten av forsvaret, mellom defensive linen og defensive backene.
Defensive backs deles videre inn i to hovedgrupper, cornerbacks som spiller nærmere scrimmaglinjen og sidelinjene, hvis hovedrolle er å dekke opp angrepets wide receivere, og safeties som spiller lenger bak nær midten av banen, og som fungere som siste forsvarslinje. Et standard forsvar inkluderer vanligvis to av hver, en venstre og høyre cornerback samt en strong safety og en free safety, hvor en free safety vanligvis spiller dypere enn en strong safety. I tillegg har canadisk fotball, som har tolv spillere på banen istedenfor de 11 som brukes i amerikansk fotball, en ekstra spiller som kalles for defensive halfback, en hybridposisjon av linebacker og cornerback. I tillegg til det standard antallet defensive backs kan lag fjerne en defensive lineman eller linebacker og erstatte dem med en ekstra defensive back. Denne femte kalles ofte for en nickelback. En sjette defensive backs kalles for en dimeback. I sjeldne situasjoner kan lag også bruke syv eller åtte defensive backs.
Kjente defensive backs inkluderer blant annet Hall of Famerne Dick «Night Train» Lane, Mike Haynes, Ronnie Lott, Troy Polamalu, Deion Sanders (aka «Primetime») og Ed Reed. I 2019 publiserte National Football League ett all-time lag i anledning feiringen av lagets 100-års jubileum, hvor historiens beste defensive backs ble hedret.
Gil Brandt, som lenge har holdt en administrativ stilling i ligaen og vært en kjent general manager for Dallas Cowboys, publiserte sin egen liste over de beste cornerbackene noensinne.
The Best of The Doors
The Best of The Doors er et samlealbum fra det amerikanske rockebandet The Doors, utgitt i november 1985. Albumet inneholder de fleste av bandets mest kjente sanger i originale albumversjoner. The Best of The Doors ble i 2007 sertifisert til diamantplate av RIAA for 10 millioner solgte eksemplarer i USA. Remaster-versjoner av albumet ble utgitt i 1991 og 2006.
Sporliste
Alle sangene er skrevet av The Doors unntatt hvor annet er notert.
Pachnoda
Pachnoda er en slekt av biller som hører til gruppen gullbasser (Cetoniinae) i den store gruppen skarabider (Scarabaeoidea).
Beskrivelse
Middelsstore til ganske store gullbasser. De er ikke metallisk fargede, men har tegninger i svart og gult, kan også være ensfarget gulbrune.
Levevis
De voksne insektene besøker gjerne blomster for å ete pollen. Larvene lever i ulike slags råtnende plantemateriale (muld).
Utbredelse
Slekten er utbredt i Afrika.
Adela Montilla
Adela Montilla er en panamansk tidligere friidrettsutøver, som konkurrerte i sprintløp.
Referanser
<References />
Lamprotornis
Lamprotornis er den nest mest tallrike slekten i stærfamilien (Sturnidae) og består av 22 arter, hvorav 13 er monotypiske. Artene finnes naturlig i Afrika sør for Sahara og habitatet er variert, fra tett jungel og glissen skog til parker og hager. Mange av artene har ei fjærdrakt med slående farger og ei metallisk glinsende overside, men undersiden mangler den metalliske glansen. De fleste har blå grunnfarge med grønn metallisk glans. Buksiden kan være ensfarget eller to-farget med klare kontraster i hvitt, gult eller rød-oransje.
Inndeling
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på grupper og arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Navn på grupper og arter i parentes er ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.
Richard White (skuespiller)
Richard White (født 4. august 1953 i Oak Ridge i Tennessee) er en amerikansk skuespiller og operasanger. Han er mest kjent for å ha den engelske originalstemmen til skurken Gaston i Disney-filmen Skjønnheten og udyret (1991), samt i animasjonsserien Disneys Musehus.
Han fremførte låten «Belle» fra Skjønnheten og udyret sammen med Paige O'Hara under den 64. Oscar-utdelingen i 1992.
Nilivaara
Nilivaara, samisk Njallavárri er et småsted i Nilivaara distrikt i Gällivare kommune i Norrbottens län i landskapet Lappland i Sverige. Nilivaara ligger ca 60 km fra Gällivare, og nærmeste by er Markitta, som ligger 6 km sør for Nilivaara. Nærmeste by nordover er Vettasjärvi, som er 18 km unna.
Tunturits naturreservat ligger ca fire km øst for stedet.
Historie
Nilivaara ble etablert av bosettere fra Keinosuando, som ligger en kilometer lenger sør. Stedet hadde tidligere postkontor, skole og flere matbutikker, disse er nå nedlagt. Befolkningen har sunket de siste årene, fra 486 i 1960 til 141 i 2015, og stedet mistet sin status som tettsted i 2005. Fortsatt snakkes tornedalsfinsk (meänkieli) her.
Synthpop
Andre kjente artister innen sjangeren er Gary Numan, Landscape, Wham!, Culture Club, Duran Duran, Depeche Mode, Devo, Pet Shop Boys, Alphaville og flere andre.
Synthpop blander enkel popmusikk og dens harmonier med for eksempel Kraftwerks nnovasjoner. Noen av artistene innen denne sjangeren kan også regnes som New Wave-artister.
Birger Stuevold Lassen
Birger Stuevold Lassen (født 19. august 1927 i Molde, død 15. desember 2011 i Oslo) var en norsk jurist og professor emeritus ved Universitetet i Oslo. Han har også sittet som konstituert dommer i Høyesterett.
Biografi
Lassen vokste opp i Molde, der hans far, Odd Lassen, var advokat. Han tok examen artium i 1946, deretter befalsskolen før han begynte å studere jus. Han ble cand.jur. i 1954. Deretter var han dommerfullmektig i Stavanger før han ble universitetsstipendiat i 1957, universitetslektor i 1961 og dosent i 1971. Han ble professor i 1990.
Han var i en periode styreleder for Gyldendal Norsk Forlag.
Lassen var særlig kjent for sitt arbeid med immaterialrett og herunder særlig kjennetegnsrett/varemerkerett, opphavsrett og designrett. Lassen skrev en rekke bøker (blant annet sammen med Are Stenvik og Ole-Andreas Rognstad) som stadig brukes som standardlitteratur både på universitetet og i næringslivet.
Mark Brzezicki
Mark Michael Brzezicki (uttales bru-ziki, født 21. juni 1957, Slough, Berkshire, England) er en engelsk trommeslager, som er mest kjent sin deltakelse i Big Country. Han er også tidligere medlem av Ultravox og Procol Harum og har spilt med The Cult, Pete Townshend, Roger Daltrey, Midge Ure, Fish, The Pretenders og en rekke andre.
Brzezicki er sønn av en polsk soldat fra andre verdenskrig og en engelsk mor. Sammen med Tony Butler fra Big Country ble han kjent som Rhythm for Hire («Rytme til leie»). Brzezicki forlot Big Country i juli 1989, men vendte tilbake i 1993. I 2007 hadde de en 25-årsjubileumturne.
I 2004 deltok Brzezicki i etableringen av bandet, Casbah Club, sammen med Bruce Foxton og Simon Townshend.
Støpejern
Støpejern er en betegnelse på en gruppe jern-baserte legeringer med karbon og silisium, som størkner i et eutektikum. Karboninnholdet er minimum 2,1 % (vektprosent), ettersom jernlegeringer med lavere innhold defineres som karbonstål. Vanlig innhold av legeringselementer er 2,1–4 % karbon, 1–3 % silisium og inntil 0,5–1 % av andre elementer som mangan, kobber, tinn m.fl., alt etter hvilke egenskaper støpejernet skal ha.
Bruk
Eksempler på bruk er maskindeler, skipsdeler, vannrør (soilrør), gategods (kumlokk) og bildeler. Sistnevnte står for en betydelig del av verdensproduksjonen av støpejern, og eksempler er motor-, styrings- og bremsedeler. Støpejern benyttes også i vedovner, stekepanner, gryter og kasseroller.
Typer
Støpejern inndeles i to hovedgrupper, hvitt og grått, etter utseendet på bruddflaten. I hvitt støpejern foreligger karbonet som cementitt som gir et meget hardt og slitesterkt materiale. I grått støpejern foreligger karbonet som utskilt grafitt. Grunnen til denne forskjellen er å finne i at legeringer av jern og karbon har to ulike fasediagrammer, det metastabile Fe-Fe3C og det stabile Fe-C. Enkelt sagt vil en ved rask størkning følge det metastabile systemet, mens det stabile er foretrukket ved noe senere størkning. Det er også vanlig å tilsette ympemiddel til smelten før støping for å unngå dannelse av hvitt støpejern.
Grått støpejern har igjen flere varianter, etter hvordan den utskilte grafitten opptrer. De to viktigste er flakgrafitt, omtalt som grått støpejern, og kulegrafitt som omtales som seigjern. De mekaniske egenskapene til disse to er ganske forskjellige, ettersom flakgrafitt gir høy varmelednings- og dempningsevne, egnet for motorblokker, mens kulegrafitt gir høy motstand mot plastisk deformasjon. Enkelt sagt kan en skille mellom disse ved at grått støpejern kan slås i stykker med en slegge, mens slår en på seigjern vil en knekke skaftet på slegga før støpejernet gir seg. Seigjern lages ved tilsetting av behandlingslegering til smelten før støping.
Det er også mulig å varmebehandle støpejern etter støping for å oppnå andre mekaniske egenskaper.
Tonnasjemessig er grått støpejern fortsatt størst, mens seigjern øker mest og har fått betydelig anvendelse. Eksempler er komponenter i vindmøller og annet maskingods som avløser langt dyrere løsninger med sveiste konstruksjoner.
Lev farlig
Lev farlig (svensk tittel: ) er en svensk dramafilm fra 1944 i regi av Lauritz Falk. Manuset ble skrevet av Lauritz Falk, Axel Kielland og Bengt Janzon. Det bygde på Kiellands roman Lev farligt, som ble utgitt i 1943. I rollene ses blant andre Lauritz Falk, Irma Christenson og Elof Ahrle.
Innspillingsfakta
Filmen ble spilt inn fra november 1943 til februar 1944 i Centrumateljéerna i Stockholm samt i Sälen og Åre.
Handling
Den rike dagdriveren Iben Holt bor i et okkupert land. På vei hjem fra en fest hører han en eksplosjon og ser flammer stige opp fra en fabrikk. En rødhåret mann, som går under navnet «Rödluvan», overrasker senere Holt i hans hjem. Det var han som stod bak eksplosjonen, og han ber om å få bli hos Holt over natten. Det er på den måten at sistnevnte kommer i kontakt med en motstandsgruppe, som blir ledet av en ung kvinne som kaller seg «Peter».
Dagen derpå blir Holt innkalt til forhør om sabotasjehandlingen. Forhørslederen Otto Frank provoserer ham sterkt, men han sier at han ikke vet noe. «Peter» har kommet fram til at en kjærlighetshistorie med Holt ville være en god kamuflasje for motstandsarbeidet. Holt, som føler at han ikke behøver å spille sin forelskelse, går med på opplegget.
En vitenskapsmann har nettopp framstilt et nytt sprengemne, og «Peter» vil redde formelen unna okkupantene. Vitenskapsmannen blir arrestert, men han har samtidig nok sinnsnærvær til å gi assistenten Marion mulighet til unnslippe med hjelp av «Peter» og Holt. Marion gjemmer papiret med den viktige formelen inni en dorull hjemme hos seg selv. Hun blir senere arrestert, men avslører ikke hvor hun har gjemt papiret.
Otto Frank, som egentlig er motstandsmann, avslører for «Peter» at en viss doktor Lenner kommer til å overta Marions leilighet. Han er stedforetrederen til Hahn, okkupasjonsmaktens politisjef. Utkledd som feiere lykkes Ibsen og «Rödluvan» i å hente formelen praktisk tatt rett framfor øynene på Hahn og Lenner. Holt, «Rödluvan» og Frank lykkes også i å befri Marion rett før hun skal bli ført ombord på et deportasjonsfartøy. De fører henne i sikkerhet over grensen.
Mostandsgruppen har besluttet seg for å ødelegge okkupasjonsmaktens våpenfabrikk Gråfossen. Holt, «Peter» og «Rödluvan» er på vei til å gjennomføre den farlige sabotasjeaksjonen.
Filosofi på 1500-tallet
Filosofi tidlig på 1500-tallet er en epoke som også er kalt for høyrenessansen som etterfulgte renessansen som epoke og forut opplysningstiden på 1600-tallet. Særlig Italia var aktiviteten stor på de fleste områder. Renessanse betyr «gjenfødelse» og var en epoke preget tilbakevending til klassisk sivilisasjon og lærdom, helst fra greske original tekster. Det var en delvis tilbakevending til Platon etter at Aristoteles hadde hatt en dominerende posisjon i senmiddelalderen. Tidlig på 1500-tallet hadde det meste av den tidligere latinske litteraturen blitt avdekket, og den greske fase i renessansehumanismen kom i gang hvor de lærde arbeidet med å avdekke antikkens greske litteratur, historiske, retoriske og teologiske tekster. Da Østromerriket falt og ble erobret av muslimene i 1453 ble det fulgt av stinging av skoler for høyere undervisning. Mange greske lærde utvandret derfor til Italia og fraktet med seg mange greske manuskripter og kunnskap om antikkens greske litteratur som til da hadde vært tapt i mange århundrer i Vesten.
Epoken var meget rik på filosofisk aktivitet. Filosofene i Europa var nært sammenknyttet og ble påvirket av hverandre. Plant de filosofene som utmerket seg var blant annet Bartolomé de las Casas, Desiderius Erasmus, Nicolo Machiavelli, Martin Luther, Jean Calvin, Nikolaus Kopernikus, Michel de Montaigne, and Francis Bacon. Blant de særskilte elementene innenfor renessansefilosofien var interessen for hermetisme, en synkretistiske åndsretning som fikk sitt fremste litterære uttrykk i Corpus Hermeticum - en samling bestående av femten antikke tekster, som stammer fra de første århundrene e.Kr. og som fremmet et hovedsakelig nyplatonsk verdensbilde. Det var også entusiasme for mystiske elementer og okkultisme.
En meget stor rolle spilte også tanken om det kongelige enevelde slik det ble formulert av statsmannen og filosofen Niccolò Machiavelli i boken om Fyrsten. Boken ble skrevet rundt 1513, men ikke utgitt før 1532, fem år etter Machiavellis død. Boken er skrevet som en samtale til en kommende fryste og fremstår som en praktisk håndbok for ledere i maktbruk – derav navnet – som en filosofisk drøfting av begrepet makt.
Machiavelli mente tydelig på at en makthaver har rett til å bruke alle midler i statens interesse, men dette forutsetter en uklanderlig personlig moral og at statens interesser og fyrstens personlige interesser må holdes skarpt adskilt. Den eneste måten å opprettholde en statsdannelse er å at herskeren er så slu og brutal at alle andre krefter holdes i sjakk av han. Til tross for dette finnes det et spor av demokratiske elementer i denne styreformen. Fyrsten kan og må til det felles beste heve seg over de moralske normene som gjelder for enkeltindivider. Slik kan man tolke at han mente at staten ikke er fyrstens eiendom, men at han jobber for folkets beste.
Gitta Sereny
Gitta Sereny (født 13. mars 1921 i Wien, død 14. juni 2012 i Cambridge, Storbritannia ) var en britisk biograf, historiker og undersøkende journalist. Sereny var født i Østerrike og rømte til Sveits etter den tyske annekteringen. Hun var særlig kjent for sine intervjuer og portretter av kontroversielle figurer, blant annet Mary Bell, som i 1968 ble dømt for drapet av to barn, mens hun selv var mindreårig, og Franz Stangl, kommandant for utryddelsesleiren Treblinka. Hun var forfatter av fem bøker, inkludert The Case of Mary Bell: A Portrait of a Child Who Murdered (1972) og Albert Speer: His Battle with Truth (1995).
Bakgrunn og familie
Sereny ble født i Østerrike i 1921. Hennes far var en ungarsk protestantisk aristokrat, Ferdinand Serény, som døde da hun var to år. Hennes mor var en tidligere skuespiller fra Hamburg, Margit Herzfeld, av jødisk opprinnelse. Hennes stefar var økonomen Ludwig von Mises.
Som skoleelev reiste hun ved et tilfelle gjennom Nürnberg der hun ble betatt av skjønnheten i nazistenens Reichsparteitag. Hun og moren befant seg i Wien ved Anschluss i 1938 og opplevde jødeforfølgelsene der. Bare 11 år gammel leste hun Mein Kampf, og hun hørte Hitler tale til folkemassen 14 år gammel. Ludwig von Mises var av jødisk slekt og flyktet raskt til Sveits. Gitta Sereny og moren flyktet også til Sveits av frykt for å bli arrestert som pressmiddel for å få von Mises til å returnere. Hun reiste snart til Paris som kort tid etter var under tysk okkupasjon. I Frankrike hjalp hun motstandsbevegelsen, og etter tips om at hun ville bli arrestert, gikk hun til fots over Pyreneene og reiste med skip til USA. Mot slutten av krigen kom hun tilbake til Europa, hvor hun på vegne av Forente nasjoner arbeidet for foreldreløse barn som nettopp var befridd fra Dachau konsentrasjonsleir. Hennes opplevelser fra krigen og tiden etter ble avgjørende for hennes virke som undersøkende journalist.
Hun giftet seg i 1948 med Don Honeyman. Honeyman var en dristig fotograf i USAs hær under andre verdenskrig og ble kjent for en sort-rød plakatversjon av Alberto Kordas berømte foto «Guerrillero Heroico» av Che Guevara.
Virke
Sereny var til stede ved Nürnbergprosessen i fire dager i 1945 som observatør, og det var der hun for første gang så Albert Speer.
Hennes metode besto av omfattende og grundig forarbeid, fulgt mange timer faktaorienterte intervju. Intervjuteknikken minner om politiets eller rettsmedisinerens, og var til dels inspirert av psykoanalytisk metode. Hun studerte og intervjuet Albert Speer over en periode på 11 år. Hun innrømte at hun likte Speer, men mente han kjente til holocaust.
Sereny hadde selv truffet Adolf Hitler i Berlin i 1940, og ble «''forbauset over hvor pen han var. Han var velpleid, uhyre ren og duftet alltid friskt av såpe, selv om han hadde dårlig ånde, noe han kjempet mot med konstant tannpuss.» Hun mente at han var «langt, langt mer intelligent enn folk vil innrømme...Han likte å omgi seg med kvinner, han syntes det var morsomt med småprat, kyss på hånden og den slags, og var utrolig sjarmerende mot dem som stod ham nær.» I sine samtaler med Speer fant hun ut «i hvor stor grad Hitler beskyttet den lille kretsen av mennesker han hadde sitt sosiale liv med. Han brydde seg egentlig ingenting om hva generalene visste...men det han ikke ville, var at de han var følelsesmessig avhengig av, kjente til dem.''»
Sereny skrev en biografi om Mary Bell, som i 1968 ble dømt for drapene på to barn. Bell var selv var mindreårig da hun begikk drapene. At Sereny betalte Mary Bell for å medvirke til biografien var omstridt i samtiden.
Hun avkreftet i 1992 ryktene om at Odilo Globocnik, som ledet holocaust i Lublin-distriktet, ikke hadde begått selvmord likevel.
David Irving
Sereny lå i strid med holocaust-fornekteren David Irving fra 1970-tallet av som en av hans skarpeste og mest utholdende kritikere. Striden mellom de to begynte med Irvings bok Hitler's War der Irving hevdet at Hitler ikke kjente til massemordet på jødene før sent i 1943. Sereny kontrollerte alle kildene Irving hevdet å ha brukt, og konkluderte med at han tok feil. Sereny var i utgangspunkt imponert over Irvings grundighet og evne til å finne ukjente dokumenter. Irving kalte Sereny «en liten skrukkete sviske» (a shrivelled little prune), og ifølge The Observer næret Irving avsky for Sereny fordi han visste hun hadde gode kort på hånden. I 1996 gikk Irving til sak mot Sereny og Guardian Media Group for ærekrenkelse (engelsk: libel). Bakgrunnen for søksmålet var to bokanmeldelser i The Observer der Sereny skrev at Irving forfalsket historiske kilder i den hensikt å renvaske nazistene. Han vant ikke frem, og sammen med andre tapte søksmål medførte det at Irving i realiteten var konkurs. The Observer brukte minst 800,000 pund på å forberede rettssaken.
Priser og utmerkelser
Sereny ble beæret med Duff Cooper-prisen og James Tait Blacks minnepris for sin bok om Albert Speer i 1995, og Stig Dagerman-prisen i 2002. Hun ble utnevnt til Kommandant av det britiske imperium (CBE) i 2004 for sin innsats i journalistikkens tjeneste.
Flor Contemplacion
Flor Contemplacion (født 7. januar 1953 i San Pablo City i Laguna på Filippinene, henrettet 17. mars 1995 i Singapore) var en filippinsk hushjelp som arbeidet i Singapore, og ble henrettet for mord. Henrettelsen førte til flere års forstyrreler i forholdet mellom Filippinene og Singapore.
Henrettelsen
Den 4. mai 1991 ble den filippinske hushjelpen Delia Mamaril Maga (født 6. oktober 1955 i Tarlac) funnet kvelt ihjel i Singapore, og det fireårige barnet hun passet, Nicholas Huang, ble funnet druknet. Skjønt Nicholas' far ikke kunne identifisere noen mistenkt, fikk politiet informasjon om Flor Contemplacion gjennom Magas dagbok. Politiet forhørte Flor, som tilstod mordet på Maga og barnet. Hun stod fast ved tilståelsen, og Filippinenes ambassade i Singapore anså at hennes tilståelse var troverdig. Hun ble dømt til døden ved hengning, men ingen medisinsk undersøkelse var blitt gjennomført. Forsvarsadvokaten forklarte at hun led av en uvanlig form av epilepsi på tiden for mordene, mens etterforskningen mente at hun bare hadde mild migrene den dagen. De medisinske forklaringene ble sett bort fra, og hun ble funnet skyldig og ble dømt til døden.
Straks før henrettelsen forklarte to filippinske vitner at Huangs far beskyldte henne for mordene, men at han selv drepte Maga etter at hans sønn hadde druknet ved en ulykkeshendelse. Sønnen var epileptisk og fikk et anfall i badekaret, noe Maga ikke visste. Domstolen i Singapore avslo vitnemålet, og avrettelsen ble gjennomført i Changi Women’s Prison and Drug Rehabilitation Centre ved hengning til tross for at Filippinenes president Fidel Ramos bad Singapores regjering om å avbryte den.
Etterspill
Filippinenes president kalte Flor Contemplacion for en heltinne. Hans hustru Amelita Ramos kom for å hente likkisten på Ninoy Aquino internasjonale lufthavn i Manila. Presidenten sendte en blomsterkrans till Flors begravelsesgudstjeneste, og tilbød økonomisk hjelp til hennes barn, som hadde vært avhengig av sin mors innkomster som hushjelp. Mange filippinere trodde at Flor var uskyldig eller utførte drapet men led av psykisk sykdom. De skylte på Singapores regjering, men også at Filippinenes regjering ikke gjorde tilstrekkelig meget. Filippinenes ambassade fikk fremforalt utstå sterk kritikk for å ikke ha sendt en representant til rettssaken for å følge med. Alex Boncayao Brigade, en kommunistisk terroristgruppe på Filippinene, truet med å angripe statstjenestemenn fra både Singapore og Filippinene. Den katolske kirke fordømte henrettelsen.
Uansett hvor skyldig hun eventuelt var, tok mange opp henne som et rop mot de inhumane, miserable og utnyttende forhold som mange filippinske hushjelper fikk utstå. Filmen The Flor Contemplacion Story ble innspilt på Filippinen og handler om hvordan disse hushjelpene behandles. Den fikk utmerkelsen beste film på Filmfestivalen i Kairo. Raseriet fortsatte noen måneder senere i et lignende tilfelle med Sarah Balabagan i Abu Dhabi i De forente arabiske emirater, som imidlertid ikke ble henrettet.
Forholdene mellom Singapore og Filippinene var i årevis heller kalde. President Ramos hjemkalte landets ambassadør i Singapore, og mange bilaterale utbytter mellom landene opphørte.
Norge under Vinter-OL 2014
Norge deltok i Vinter-OL 2014 i Sotsji i Russland i 12 grener med en tropp på 118 utøvere.
De norske deltakerne tok tilsammen 26 medaljer (11 gull, 5 sølv og 10 bronse), som også var det antallet toppidrettssjef Tore Øvrebø hadde satt som mål før OL. I likhet med Vinter-OL i 2010 vant Marit Bjørgen flest medaljer, tre gull og en bronse. Med sine to gullmedaljer passerte Ole Einar Bjørndalen Bjørn Dæhlie på statistikken over mestvinnende deltakere og overtok dermed rollen som tidenes vinterolympier. Norge tok medaljer i slopestyle snøbrett og blandet stafett i skiskyting, øvelser som ikke hadde stått på det olympiske programmet tidligere.
Uttaket
Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité hadde seks uttak til OL. I det første uttaket i november ble herrelaget i curling offentliggjort og det ble også opplyst at Norge ville delta med et ishockeylag for herrer, selv om det ikke var klart hvilke spillere som vil utgjøre ishockeytroppen. Ved det første store uttaket den 18. desember 2013, ble navnene på de første individuelle OL-deltagerne offentliggjort med utøvere i skiskyting (fire kvinner og fire menn), alpine grener (tre kvinner og fem menn) og hurtigløp på skøyter (en kvinne, tre menn og to lagtempolag). Det sjette OL-uttaket ble bekreftet den 20. januar med ytterligere 43 deltagere i aking (tre herrer), alpine grener (en kvinne og en mann), freestyle (tre kvinner og åtte menn), skihopping (tre kvinner og fem menn hvorav én som ble navngitt 21. januar), kombinert (fem menn), hurtigløp på skøyter (tre kvinner og to menn), kunstløp (en kvinne) og snøbrett (fire kvinner og fem menn).
Curling 30px|Curling
Basert på resultater fra verdensmesterskapene i 2012 og 2013 kvalifiserte Norges herrelandslag i curling seg til denne olympiaden. Kvinnelandslaget hadde muligheten til å kvalifisere seg i et olympisk kvalifiseringsarrangement som ble avholdt i Füssen 11. - 15. desember 2013, men tapte for Japan i den avgjørende matchen.
Hurtigløp på skøyter 30px|Hurtigløp på skøyter
I sin debut i dette mesterskapet ble Mari Hemmer (30) den eldste norske kvinnelige debutant i hurtigløp på skøyter. Den tidligere eldste debutantalderen var det Annette Bjelkevik som hadde ved sin debut i OL i Torino i 2006.
Norge var også kvalifisert med en fjerde løper på 1 000 m, men sa fra seg plassen. Dette var også første gang at Norge ikke stilte med deltagere på 10 000m i Vinter-OL selv om de hadde kvalifisert seg med to plasser, men siden de anså at det var større medaljesjanser på lagtempo for herrer valgte de å avstå. Her ble avmeldingen likevel i seneste laget for at andre fikk de plassene på 10 000 m.
Ishockey 30px|Ishockey
Norge kvalifiserte herrelandslaget ved å være blant de øverste ni lagene på IIHFs verdensranking etter Ishockey-VM 2012. Norge spilte de innledende rundene i gruppe B.
Steffen Søberg var en ubenyttet spiller.
Alle tider er lokal tid (UTC+4).
Kunstløp 30px|Kunstløp
I den andre kvalifiserende konkurransen etter VM, Nebelhorn Trophy, sikret Anne Line Gjersem Norge en OL-plass i kunstløp for kvinner. Dette var første gang Norge kvalifiserte seg til OL i kunstløp siden 1994. og første deltagelse siden 1964.
Langrenn 30px|Langrenn
Den 18. januar tok Olympiatoppen ut 20 langrennsutøvere til å representere Norge i OL i Sotsji. Tre av disse løperne, Celine Brun-Lie, Finn-Hågen Krogh og Didrik Tønseth var ubenyttede reserver.
Skihopping 30px|Skihopping
I en ren duell om sisteplass i troppen for herrer under NM i skihopping i stor bakke mellom Daniel-André Tande og Tom Hilde, ble Tande tatt ut til OL. Tande ble ubrukt reserve i Sotsji, men deltok i offisielle treningsomganger.
Skiskyting 30px|Skiskyting
Basert på prestasjoner i VM i skiskyting 2012 og 2013 kvalifiserte Norge seks menn og seks kvinner til deltakelse i Sotsji.
Skiskytterne Lars Berger og Vetle Sjåstad Christiansen var også med i troppen til Vinter-OL, men forble ubrukte reserver.
Snøbrett 30px|Snøbrett
Torstein Horgmo var først tatt ut av Norges olympiske komité, men fikk et brudd i kragebeinet i et fall under trening i OL-bakken mandag 3. februar. Dermed ble det OL-deltagelse på Torgeir Bergrem som var førstereserve i slopestyle på snøbrett.
Medikamentoverforbrukshodepine
Medikamentoverforbrukshodepine (MOH) kalles også medikamentindusert hodepine og legemiddelindusert hodepine med mer og er ifølge punkt 8.2 i ICHD-3 en type sekundær hodepine, som følger av overbehandling av primærhodepine med akuttabortiver; typisk analgetika og/eller triptaner. En større undersøkelse hevder at omkring 1–2 % av verdens voksne befolkning lider av kronisk hodepine på grunn av MOH.
MOH ble først beskrevet vitenskapelig på 1930-tallet, da flere forskere begynte å mistenke at økende migreneaktivitet kunne ha en sammenheng med medikamentoverforbruk av ergotamin. Det gikk imidlertid helt til 1982 før fenomenet fikk en grundig vitenskapelig beskrivelse.