cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Friedrich Alfred Krupp
Tidlige år
Han hadde et komplisert forhold til sin dominerende far, men fikk støtte fra moren da han ønsket å studere ingeniørvitenskap med særlig vekt på metallurgi i Braunschweig, noe faren fant altfor spesialisert for en industrileder, og slik spesialkompetanse heller skulle ivaretas av ansatte. I tråd med farens vilje påbegynte han derfor studium i bedriftsledelse i 1872, med prakais gjennom selskapet.
Faren sendte ham i 1875 til Egypt, dels av helsemessige årsaker, men også på vegne av bedriften. På den tiden ble han en mellommann mellom den stadig mer tilbaketrukkede faren i Villa Hügel og de ledende medarbeiderne. Faren betrodde ham på denne tiden viktige oppgaver på denne tiden, som overtakelsen av finansfagmannen Gussmann fra det würrtembergske embertverket og løsningen på metalurgiske vanskeligheter.
Han giftet seg i 1882 med Margarethe Freiin von Ende, og de fikk to døtre Bertha (f. 1886) og Barbara (f. 1887), gift med friherre Tilo von Wilmowsky i 1907.
Bedriftsleder
Friedrich Alfred Krupp tok over konsernet etter farens død i 1887 og i motsetning til sin far, var «Fritz» som Friedrich Alfred ble kalt, opptatt av andre fagområder enn hva som var en del av familiebedriftens område. Han var kjent som en filantrop, noe som var svært uvanlig blant industriledere i Ruhr-området på den tiden, og denne interessen ledet ham også i retning av studier innen eugenikk. Han var også et medlem av Preußisches Herrenhaus, førstekammeret til det prøyssiske parlamentet, og satt i Riksdagen i årene 1893 til 1898.
Men han hadde også anlegg og interesser som kom bedriften til gode, blant annet hadde han meget gode selgeregenskaper. Han pleiet nær kontakt med keiser Wilhelm II. Under hans ledelse vokste bedriften stadig videre, til nye produkter og til markeder over hele verden. Innen våpenproduksjonen ble maskingeværet utviklet, og nye motortyper. Slik ble han den første som forsynte Europa med dieselmotorer. Han initierte også utviklingsprogrammer som senere førte til utviklingen av den tyske ubåtflåten.
Under «Fritz» ekspanderte derfor virksomheten sterkt og antall ansatte ved fabrikken i Essen ble fordoblet til 45 000.
Capri
Krupp hadde et nært forhold til Capri og tilbragte flere vintre der. Hans hobby var oseanografi og som oftest reiste han med sine to lystfartøyer «Maya» og «Puritan». Her bidro han blant annet til Via Krupp er en historisk asfaltert stil med hårnålssvinger på Capri som forbinder klosteret Certosa di San Giacomo og Augustus' hager med Marina Piccola. Stien har en høydeforskjell på om lag 100 m. Hensikten var å anlegge en forbindelse for Krupp mellom hans luksushotell, Grand Hotel Quisisana og Marina Piccola, hvor hans havforskningsfartøy var oppankret.
Han kjøpte et større landområde hvor han hadde planlagt å bygge en luksusbolig og anlegge botanisk hage. Byggingen av boligen ble ikke gjennomført da Krupp i 1902 ble anmodet om å forlate Italia. Landområdet med de botaniske hager som opprinnelig het «Krupp's hager» ble i 1918 omdøpt til Augustus' hager.
I 1902 avslørte den sosialdemokratiske avisen Vorwärts hans forbindelser med en rekke unge menn og barn, i tilknytning til grotten Grotta di Fra Felice noe som medførte en stor skandale. Han ble sammen med kunstmaleren Christian Wilhelm Allers beskyldt for å fraktet ungdommer til Bristol hotell i Berlin. Han døde 22. november samme år i Villa Hügel, offisielt av hjerneslag, men deler av pressen hevdet han begikk selvmord.
I en tale ved Krupps begravelse gikk keiser Vilhelm II hardt ut mot tyske sosialdemokratiske politikere, og insisterte på at de hadde løyet om Krupps seksuelle orientering. Krupps arvinger forberedte et søksmål mot Vorwärts, men frafalt dette tidlig.
Hans 16. år gamle datter Berthas arvet konsernet. Hun gjorde det da om til et aksjeselskap og fra 1906, da hun giftet seg med Gustav Krupp von Bohlen und Halbach, var det han som ledet konsernet.
Søvnapné
Grunnleggende
Ifølge Lindback er disse de klart hyppigst forekommende søvnsykdommer; ca 1,5 % av menn i alderen 40–60 år er behandlingstrengende, noe færre kvinner og yngre.
I Norge beregnes at over 100,000 personer lider av dette, og syndromet kan forårsake alvorlige konsekvenser som hjerte- og karsykdommer eller diabetes. Kunnskapen om syndromet er mangelfull, noe som kan medføre at pasienter ikke får stilt riktig diagnose. Hjerte- og karsykdommer som rammer personer med søvnapné er en av de vanligste dødsårsakene i Norge.
Disse episodene, som kalles apner («uten pust») varer hver for seg lenge nok til at en eller flere innpustinger mistes og forekommer gjentatte ganger gjennom hele søvnforløpet. Standarddefinisjon er minimum 10 sekunders intervaller mellom hver innpusting med enten nevrologisk utslag (3-sekunder eller større shift i EEG-frekvens, målt på C3, C4, O1, eller O2), eller surstoff reduksjon i blodet på 3–4 % eller mer, eller begge deler. Søvnapné er diagnostisert ved polysomnografi, en søvntest over natten som resulterer i et polysomnogram.
Klinisk signifikante nivå for søvnapné er definert som 5 hendelser eller mer av den ene eller den andre typen per time av søvntid (fra polysomnogrammet). Det er to distinkte former for søvnapné: Sentral og obstruktiv. Pusting er avbrutt ved manglende anstrengelse i sentral søvnapné, på grunn av mangelfull stimulans til pustemekanismene. I obstruktiv søvnapné er pusting avbrutt ved fysisk blokkering av luftstrømmen uten anstrengelse på grunn av trange forhold i ganebuer, drøvel (uvula), mandler (tonsiller) og svelg. I blandet søvnapné er det en overgang mellom sentral til obstruktiv under selve hendelsene.
Uansett type er individer med søvnapné sjelden klar over at de har vanskeligheter med å puste, selv ved oppvåkning. Søvnapné er betegnet som et problem av andre som observerer individet under episodene eller blir mistenksomme på grunn av effektene på kroppen (sequelae). Symptomer kan være tilstede i årevis og til og med tiår uten identifikasjon, mens en person med sykdommen blir vant med betydelig søvnighet og tretthet på dagtid.
FHS/Sjefskurs
Sjefskurset er en seksjon ved Institutt for forsvarsstudier og er et 12-ukers utdanningstilbud som tilbyr studier knyttet til et vidt spekter av sikkerhetspolitiske temaer uten avsluttende eksamen [...] for sentrale militære og sivile beslutningstagere. Sjefskurset driftes av Institutt for forsvarsstudier ved Forsvarets høgskole.
Søvnapné
Symptomer
Det fremste og første symptomet på at man kan lide av søvnapné er at noen forteller deg at du snorker om natten. Folk som lider av det gir ofte fra seg gispe- eller kvelningslyder mens de sover. Søvnen er gjerne urolig og noen får panikkartet bråvåkning med kvelningsfornemmelse, pustebesvær og angst. De våkner ofte med hodepine og munntørrhet og føler seg ofte trette og uopplagte om morgenen og kanskje utover formiddagen.
FHS/Sjefskurs
Undervisningen foregår på Akershus festning. Kurset gis både i vår- og høstsemesteret.
Søvnapné
Symptomer
Over tid kan søvnapné føre til dårligere prestasjoner på både jobben og i sosiale sammenhenger. Å sovne bak rattet er ikke uvanlig for personer med lidelsen, noe som kan føre til alvorlige trafikkulykker. Vektøkning kan bli et resultat av mangel på aktivitet og nedsatt forbrenning. Over tid kan lidelsen også føre til problemer med høyt blodtrykk, hjertet, slag og økt hjertedødelighet.
FHS/Sjefskurs
Sjefskurset tilbyr i tillegg et intensivkurs i januar; informasjonskurset, og strategisk krisehåndteringskurs, som tar for seg ulike former for krisehåndtering, herunder terror, cyber, atomhendelse, pandemi og sikkerhetspolitiske kriser. Kurset skal bidra til å bedre sentrale lederes evne til å håndtere kriser og beredskapsutfordringer, og går over to uker hver vår.
Søvnapné
Behandling
Tradisjonelt sett har personer med alvorlig grad av søvnapné blitt behandlet med snorkeoperasjon eller tilbudt CPAP-maskin (Continuous Positive Airway Pressure = kontinuerlig positivt luftveistrykk). Denne maskinen «blåser» luft med et lite overtrykk inn i nesa på brukeren, noe som fører til færre pustestopp pr. time. Ved St Olavs Hospital i Trondheim (tilsluttet NTNU) undersøkes det nå om søvnapné kan være en medvirkende årsak til flere typer hodepine. I øyeblikket (2019) pågår det en større studie av bruk av CPAP mot kronisk klasehodepine.
FHS/Sjefskurs
Alle kurs holdes under Chatham House Rule.
Søvnapné
Behandling
De senere år har snorkeskinnen blitt introdusert som et nytt hjelpemiddel mot søvnapné. Skinnen gjør at underkjeven kommer noe lengre frem, som gjør at man åpner opp noe i ganen. Det gjør også at man puster med nesen, som er mer gunstig for å hindre snorking/søvnapné. Snorkeskinnen kan være god behandling for pasienter med lett og moderat søvnapné, spesielt når tungen er hovedårsaken til pustestansene.
FHS/Sjefskurs
Skolen selv definerer sin rolle slik: «Det er behov for at personer i nøkkelstillinger og sentrale verv i vårt samfunn, i relevante sikkerhetspolitiske forhold, har kjennskap til de virkemidlene som det norske samfunn disponerer over». De sivile deltakerne er stortingsrepresentanter, sentrale og regionale statlige embetsmenn (politimestre, lensmenn, prester, høgskolelærere), leger, mediafolk, organisasjonsledere, bedriftsledere og kommunale ordførere og rådmenn.
Freddy Bichot
Freddy Bichot (født 9. september 1979 i Château-Gontier) er en fransk tidligere profesjonell landeveissyklist.
Yatzy
Yatzy er et terningspill for flere personer. Yatzy spilles med fem terninger.
Reknes hospital
Reknes hospital var et leprasykehus i Molde som ble opprettet i 1713. I de første tiårene var hospitalet et rent oppbevaringssted for spedalske, mens det fra 1794 skulle være en helbredelsesanstalt. På 1700-tallet og utover på 1800-tallet var lepra, radesyke og syfilis ansett som en alvorlig trussel mot befolkningens helsetilstand. Rundt om i Norge ble pasienter med disse diagnosene behandlet på de samme institusjonene. I 1832 er sykehuset på Reknes omtalt i Norges statskalender som «Reknæs Radesyge-Hospital».
Yatzy
Meningen med spillet er å oppnå en høyest mulig poengsum. Poeng tildeles for 15 forskjellige terningkombinasjonstyper. I hver runde får hver spiller inntil tre kast for å oppnå én av disse typene. Bortsett fra i det første kastet, kan spilleren velge å legge til side et antall av terningene og kaste kun de resterende. Dersom man allerede har registrert poeng på en kombinasjonstype, kan man ikke velge å gjøre dette på nytt om man senere i spillet skulle oppnå en bedre kombinasjon av samme type.
Reknes hospital
Blant hospitalforstanderne var Jørgen Olssen Stabel (1724), havnefogd Morten Lyng (1746), toller Pål Berents, hans enke Regina (1758), Henrik Øvre (1787–97) og hans sønn, postmester Andreas Blom Øvre (1804).
Yatzy
Kombinasjonstyper og poengberegning
Poeng regnes etter det antall øyne som vises på terningene som inngår i kombinasjonene. Dersom en kombinasjonstype forekommer flere ganger i en kombinasjon, er alltid den mest verdifulle tellende. For eksempel vil kombinasjonen 5-5-4-4-2 gi ti poeng som "ett par" eller 18 poeng som "to par".
Reknes hospital
Fra 1861 var Reknes hospital én av tre statlige pleiestiftelser for spedalske og gjennomgikk i den forbindelse en modernisering. På 1890-tallet overtok Reknes sanatorium bygningene fra moderniseringen, mens de eldste fra 1716 ble revet i 1882.
Yatzy
Kombinasjonstyper og poengberegning
Kombinasjonstypene er:
Reknes hospital
Nybygget i 1861 var tegnet av arkitektene Wilhelm von Hanno og Heinrich Ernst Schirmer, det ble også tegnet og bygd et kapell.
Yatzy
Kombinasjonstyper og poengberegning
Dersom man etter tre kast ikke kan sette resultatet i noen av de kombinasjonene man har igjen, må en av kombinasjonene som ennå ikke er benyttet ofres. Det settes 0 (eller en strek) i feltet til den ofrede kombinasjonen.
Med fem terninger er maksimal poengsum (uten bonus) 324 poeng, hvorav 105 over streken. Med bonus er altså maksimal poengsum enten 349 (bonus 25) eller 374 (bonus 50).
Fri og tvungen yatzy
Det er mulig å spille både fri og tvungen yatzy. Ved tvungen yatzy må spillerne følge spillearket (enere før toere osv.) men hvis man får yatzy så kan dette tas uten å måtte hensynta tvunget rekkefølge, hvoretter man fortsetter tvungen rekkefølge der man var før man fikk yatzy. Noen spiller da med bonuskrav på 42 (i gjennomsnitt to av hver valør). Ved fri yatzy kan spilleren velge hvor han eller hun skal føre resultatet etter å ha sett resultatet av disse kastene.
Varianter
Det finnes varianter av Yatzy. Vanlig Yatzy med fem terninger, kan spilles slik at kombinasjonene må oppnås i samme rekkefølge som de er listet ovenfor, eller i vilkårlig rekkefølge.
Maxi-Yatzy spilles med seks terninger. Hver spiller får da tre kast i hver runde, antall kombinasjoner er økt til 20, og spillerne kan ta vare på ubenyttede kast til senere anledninger. Antall poeng som kreves for bonus økes til 84 – som oppnås dersom man har fire av hver på enere, toere, treere, firere, femmere og seksere – og verdien av Yatzy og bonus er økt til 100 poeng.
Ved tvungen Maxi-Yatzy opererer noen med 63 poeng for å få bonus. Atter andre operer med 50 poengs bonus for mellom 63 og 83 poeng, 100 poengs bonus ved 84 poeng eller mer.
Ekstra eller endrete kombinasjoner i Maxi-Yatzy:
I Maxi-Yatzy er maksimal poengsum inkludert 100 poengs bonus 649 poeng. Dersom en opererer med 30 poeng for Full straight øker maksimal poengsum til 658 poeng.
Historie
Yatzy er en variant av terningspillet Yacht som er beskrevet så tidlig som i 1938. De eldste reglene for Yacht skiller seg fra dagens Yatzy ved at det ikke var noen poeng gitt for ett par, to par eller tre like og at det ikke var noen bonus for poeng over streken. Andre nært tilknyttede terningspill inkluderer terningpoker, generala, cheerio og balut.
Yatzy ble først kommersialisert da amerikaneren Edwin S. Lowe registrerte "Yahtzee" som varemerke hos U.S. Patent Office i april 1956. Ifølge Hasbro ble spillet oppfunnet i 1954 av et kanadisk par som spilte det ombord i yachten sin. De kalte det "The Yacht Game". Lowe kjøpte rettighetene og satte spillet i produksjon. Firmaet E.S. Lowe company solgte Yahtzee fra 1956 til 1973. I 1973 ble selskapet kjøpt av Milton Bradley som dermed overtok rettighetene til spillet. Ifølge den nåværende eieren Hasbro, selges 50 millioner Yahtzee-spill hvert år. Yahtzee skiller seg fra Yatzy og eldre Yatch varianter på følgende måter: Noen nyere Yacht varianter bruker samme poengutregning som Yahtzee, men ikke reglene for Yahtzee-bonus eller jokerterninger.
Isabella Bruce
Isabella Bruce (født ca. 1272, død 1358) (også kjent som Isobel eller Isabella de Brus) var dronning i Norge, gift med kong Eirik II Magnusson. Hun var hans andre kone.
Biografi
Isabella var født i Skottland som datter av Robert Bruce av Annandale, og var dermed søster til kong Robert Bruce (samme navn som sin far). Hennes mor var Marjorie av Carrick, 3. grevinne av Carrick. En annen bror var Edward Bruce, en tid konge av Irland. Hun reiste til Norge sammen med sin far for å bli gift med kong Eirik i Bergen i 1292, etter at hans første kone døde. Hun var for øvrig også skotsk. Isabella var rundt 20 år gammel da hun giftet seg med Eirik. De kun ett barn; Ingeborg Eriksdatter av Norge, født 1297.
Hun ble enke 24 år gammel, da kongen døde i 1299. Hun giftet seg aldri igjen, og levde som enke i 59 år. I og med at de ikke fikk noen sønn, gikk den norske tronen til Eiriks bror Håkon V Magnusson. Enkedronningen bodde i Bergen som fram til sin død i 1358. Hun ser i denne perioden ut til å ha deltatt aktivt i det politiske liv, og hadde et nært forhold til kirken i Bergen. Blant annet ga biskopen henne et hus på Holmen i 1324. Hun deltok i mange offisielle sammenhenger og oppdrag, og har åpenbart hatt innflytelse i byen. Hun dro aldri tilbake til Skottland, men sendte soldater for å kjempe for sin bror Robert Bruce i krigene mot England. Det har vært spekulert i at hun fungerte som megler i konfliktene mellom Orknøyene, Shetlandsøyene og Skottland i 1312. I 1339 benådet kongen en fange etter hennes og biskopens bønner. Hun brevvekslet med sin søster Christina Bruce i Skottland.
Datteren
Det er antatt at Isabella sto bak datteren Ingebjørg Eiriksdatters forlovelse med jarl Jon Magnusson av Orknøyene i 1300. Det ble imidlertid ikke noe ekteskap, fordi han døde. Istedet ble Ingebjørg Eiriksdatter gift med den svenske prins og hertug Valdemar Magnusson i et dobbeltbryllup mellom en svoger og den norske kusinen prinsesse Ingebjørg Håkonsdatter, i Oslo i 1312. Ingebjørg fikk en sønn med Valdemar i 1316, men det fins ikke flere opplysninger om ham. Også Ingebjørg ble enke tidlig, da hertugen døde i fangenskap i 1318. Hun ble værende i Sverige etter dette. Fra 1340 ble hun titulert som hertuginne av Öland. Et dokument fra 1357 viser til at moren Isabella skal arve datteren i Sverige, noe som tyder på at Ingebjørg døde før henne.
MICV-65
MICV-65 (''Mechanized Infantry Combat Vehicle, 1965) var et studieprogram fra den amerikanske hæren som tok for seg et antall forskjellige panservogner som skulle etterfølge M113 og M114, i tillegg til å fylle flere nye roller. Et antall forskjellige konstruksjoner ble vurdert, men ingen av dem kom noen sinne i tjeneste. Til slutt ble uansett erfaringene fra MICV-56 tatt med da M2 Bradley ble tatt fram på 1980-tallet.
Alvin Kraenzlein
Alvin Christian Kraenzlein (født 12. desember 1876, død 6. januar 1928) var en amerikansk friidrettsutøver. Han ble den første utøver til å vinne fire olympiske titler i ett OL.
Kraenzlein ble født i Milwaukee, Wisconsin og gikk på University of Wisconsin, Madison og senere University of Pennsylvania, der han studerte til tannlege. Han vant sin første friidrettstittel i 1897, da han vant 220 yards hekk under Amateur Athletic Union (AAU) mesterskapet. De neste årene vant han flere titler, totalt 5 AAU titler i både hekkeløp og lengdehopp. Kraenzlein ble kjent for sin spesielle teknikk for hekkepassering, siden han var den første til å passere hekkene med det fremste beinet utstrakt, slik det senere ble vanlig.
I 1900 forberedte Kraenzlein seg til de olympiske lekene i England, ved å vinne det britiske mesterskapet i 120 yards hekk og lengdehopp, før han deltok i OL i Paris. Der vant han fire OL-titler: 60 meter, 110 meter hekk, 200 meter hekk og lengdehopp. På 60 meter vant han både forsøksheat og finale på 7.0 sekund, og slo John Tewksbury med noen få centimeter i finalen.
Seieren i lengde var en bemerkelsesverdig prestasjon, i det han slo sølvmedaljevinneren, verdensrekordholder Meyer Prinstein, med bare èn centimeter. Prinsteins resultat ble oppnådd i kvalifiseringen, men han deltok ikke i finalen fordi den ble avholdt på en søndag. De to konkurrentene hadde hatt en uformell avtale om ikke å konkurrere på søndag, og da Prinstein fikk høre at Kraenzlein hadde konkurrert ble han fryktelig sint, og noen hevder at han slo Kraenzlein (andre hevder at han ble holdt tilbake før han fikk slått).
Kraenzlein la opp året etter, og holdt da 6 verdensrekorder. Han fullførte sine studier og jobbet noen år som tannlege før han ble friidrettstrener. Han var trener ved University of Pennsylvania da han døde av hjertesvikt i Wilkes-Barre, Pennsylvania.
.example
.example er et reservert toppnivådomene som ikke er beregnet for faktisk bruk i det globale Domain Name System (DNS). Det ble definert i juni 1999 av RFC 2606, sammen med .invalid, .localhost og .test.
Det fastslåtte formålet med opprettelsen av .example var å stille et TLD til rådighet for bruk i eksempler i dokumentasjon og annen teknisk litteratur, slik at konflikter med det globale DNS kan unngås. Det har imidlertid blitt kritisert for å ikke være «ekte nok», ettersom det er betydelig lengre enn de faktisk eksisterende TLD-ene, som med unntak av de relativt esoteriske .museum og .travel har maksimalt fire bokstaver.
Kilder
トップレベルドメイン
Grammofonplate
En grammofonplate, tidligere bare kalt plate eller skive, er et analogt medium for gjengivelse av lyd på en grammofon (platespiller). I dag kalles en slik plate gjerne vinylplate (eller bare vinyl) for å unngå forveksling med en CD-plate.
Grammofonplater blir avspilt på en grammofon (platespiller). Der legges plata på en platetallerken og roteres i jevn hastighet mens en spiss grammofonstift på en arm fanger opp mønsteret i platesporet og gjengir vibrasjonene som lyd. Grammofonspillerne var opprinnelige mekaniske og hadde fjærmotor og lyddåse. Disse måtte trekkes opp før bruk, og hadde ofte små variasjoner i hastighet ut fra om de var nyopptrykket eller de snart måtte trekkes opp igjen. Senere fikk spillerne elektrisk motor med jevn hastighet og lydforsterkning ved hjelp av pickup, forsterker og høyttaler.
De første grammofonplatene ble laget av skjellakk (og ble gjerne omtalt som stenkaker eller 78-plater da de oftest ble avspilt på 78 rpm), men ble siden støpt i plast, ofte svart vinyl (polyvinylklorid eller polystyren). Alle platene var den gang i mono, det vil si at man har bare en lydkanal, høyttaler. Stereoplater kom første gang i 1957. Stereo (Stereofoni) gjengir lyden i to atskilte lydkanaler ved at hver sideflate i rillene er forskjellige, stereo er det vanlige i dag. I 1971 begynte man å lage plater med kvadrafonisk lyd (Kvadrafoni) som gjengir lyden i fire atskilte lydkanaler. På samme måte som stereoplater krever platespillere og forsterkere som er bygget for stereo krever kvadrofoniplater spesielle platespillere og forsterkere som er bygget for kvadrofoni. Kvadrafonisk utstyr til innspilling og avspilling var kostbart og det ble aldri noen stor suksess.
Fargen på vinylen i platene har vanligvis vært sort, men finnes også i andre farger. Det finnes også vinylplater med bilder trykket rett på vinylen, såkalt picture disc.
Grammofonplater gir en rik lydgjengivelse og har lang holdbarhet, men er sårbare for slitasje og skader.
CD-plater kom første gang i 1980, og har siden begynnelsen av 1990-tallet praktisk talt erstattet vinylplater helt. Andre digitale lydformater, som mp3, har kommet til fra 1990-tallet. I de senere årene har CD salget stupt, mens salg av vinylplater har gått opp, samt blitt et vanligere syn i musikkforretninger både på nett og i spesialbutikker. I dag er lydfiler det ledende mediumet for musikk, enten som nedlastbare filer eller som strømming.
Vinyl salget fra ca. 2007 til 2019 har hatt en kraftig vekst, men ser ut til å flate ut. Sammen med en økende omsetningen av vinyl, har gjenoppdagelsen av vinyl også fått en ny giv for platebutikkene. En del av musikken som blir gitt ut i dag kommer også som vinylplater, eller så er det mange reutgivelser av eldre materiale og også bruktsalget har hatt en stor økning. Det er innen visse sjanger vinylen er populær og gjenopplivingen av vinyl er blitt sett på som en del av gjenoppdagelse av retro-stilen. Vinyl er nok populær blant musikklyttere i den vestlige verden fordi det gir et mer upolert (analog) lydbilde, og også fordi det på omslagene til vinylplatene er mer informasjon og fotoer.
Tall fra 2019 viser at musikk på fysisk enheter fikk et omsetningsfall på 5,3%, og står for 21,6% av total omsetning. Vinylsalget øket med 5,3% mens CD-ene fortsatte å falle (Global Music Report 2020).
Formater
Grammofonplater finnes i forskjellige formater med ulike størrelser og beregnet for ulike omdreiningshastigheter (ofte kalt omdreiningstall eller RPM). De første masseproduserte platene hadde grovere riller beregnet for mekaniske platespillere med metallstift og 78 omdreininger. Disse platene kom på 40 og 50 tallet og var lett knusbare keramiske plater (såkalte steinkaker). Senere ble disse avløst av vinylplater som tok over for 78-platene på slutten av 1950-tallet og begynnelsen av 60-tallet.
7" singler (45 rpm, omdreininger pr minutt) - 10" LP (Long Playing) (33 1/3 rpm) - 12" LP (33 1/3 rpm). I 1931 ble første plate (RCA-L16000, Wayne King and his Orchestra, Popular Selection) med 33 1/3 rpm utgitt. De ble utgitt i "shellakk" (ikke vinyl) Og 10" størrelse. De første utgivelsene (L-16000 serien) hadde innspilling bare på side en og "RCA Program Transcription" på labelen. I 1948 ble første LP utgitt, dette var i 10" størrelse med Frank Sinatra (CL-6001 "The Voice of Frank Sinatra") med plateselskapet Columbia (US). Samme år ga Columbia ut totalt 30 titler i dette formatet. På slutten av 50-tallet ble det vanlig med 12" størrelse på LP. Den første stereoutgivelsen kom ut 1957 på plateselskapet Bel Canto (US). Tittelen var "Stereophonic Demonstration Record" SR 1000.
Det har også blitt utgitt plater i andre formater, og det finnes også plater som er formet spesielt. Dette dreier seg imidlertid først og fremst om spesialutgivelser.
Eksterne lenker
The Gramophone Collector
Apaturinae
Glanssommerfugler (Apaturinae) er en artsfattig gruppe av sommerfugler som tilhører den store familien flikvinger (Nymphalidae). To arter er funnet så langt nord som Sør-Sverige, men foreløpig ikke i Norge. Disse sommerfuglene er gjerne store, vakre og uvanlige, og har derfor blitt meget ettertraktet mellom samlere.
Utseende
Middelsstore til store (vingespenn 40 – 120 mm) sommerfugler med kraftig kropp og store, men forholdsvis smale vinger. Oversiden har ofte et blålig eller fiolett, metallisk skimmer og er ellers mørk brunlig med lyse flekker eller bånd. Noen arter etterligner uspiselige monarksommerfugler (Danaini). Den asiatiske slekten Timelaea utmerker seg ved at de er små, og ligner sterkt på små perlemorvinger (slekten Boloria, Argynnini). Hodet er forholdsvis stort, fasettøynene store, labialpalpene middels store og fremoverrettede. Sugesnabelen er velutviklet, antennene er kraftige, markert kølleformet og minst halvparten så lange som forvingene. Disse er trekantet, oftest med bølgete eller svakt flikete ytterkant. Grunnfargen er mørk med lyse flekker eller bånd, i tillegg har de ofte en mer eller mindre markert metallisk (iridiserende) glans. Bakvingene er farget som forvingene, forholdsvis smale, ofte med en kort «stjert» ved bakhjørnet. Larvene er grønne, tilspisset i begge ender, i hodeenden med to lange, hornaktige utvekster. Hodekapselen er gjerne ikke synlig ovenfra og larven ligner nærmest en grønn nakensnegle.
Levevis
Apaturinae er skogsinsekter, og de voksne sommerfuglene holder seg mest oppe i trekronene. Det kan forklare hvorfor mange av artene er antatt å være sjeldne. Disse sommerfuglene har en karakteristik flukt med noen kjappe vingeslag etterfulgt av at sommerfuglen seiler med utspente vinger et sekund eller to. Hannene er territorielle og forsvarer luftområder og sittepinner der hunnene kan tenkes å dukke opp. Disse sommerfuglene sitter også mye og soler seg. De besøker sjelden blomster, derimot kan de komme ned til bakken for å drikke fra sølepytter, råtnende frukt, fersk møkk eller åtsler. De kan forholdsvis lett lokkes med slik åte. De kan også sette seg på mennesker for å drikke svette.
Larvene lever på forskjellige busker og løvtrær. De fleste artene finnes på planter i hampfamilien, for eksempel nesletre (Celtis). Hestinalis lever på arter i neslefamilien, Sephisa på arter i bøkefamilien og Apatura har tilpasset seg et liv på de salicinholdige artene i vierfamilien (Salix og Populus).
Sverre Brodahl
Sverre Brodahl (født 26. januar 1909 på Veslejordet (gnr. 61/7) i Modum, død 2. november 1998 i Hønefoss) var en norsk langrennsløper og kombinertløper som konkurrerte på 1930-tallet. Han var sønn av Martin Brodahl fra Ådal og Marta Bolette (født Svingerud) fra Hole.
Sverre var bror til holmenkollmedaljevinner Trygve Brodahl (1905–1996), som også var en merittert skiløper. Trygve var født på Hønefoss, men familien flyttet til grenda Grava i Vestre Spone og barna voks opp der som små. Sverre var også født der. Begge representerte IL Fossekallen på Hønefoss og Sverre var også en habil utøver av kappgang i sommerhalvåret. I tillegg til karrieren som aktiv skiløper, etablerte Sverre butikken og skifabrikken Alme & Brodahl sammen med Ivar Alme på 1930-tallet. Skifabrikken fusjonerte i 1950 med Splitkeinfabrikken, som da var eid av Laila Schou Nilsen, men Sverre drev den anerkjente sportsbutikken videre for egen regning.
Arne Kavli
Arne Kavli (født 27. mai 1878 i Bergen, død 1970 i Oslo) var en norsk maler og grafiker.
Kavli var i perioder i kunstnerfellesskap med Edvard Munch. Han reiste mye og tilbrakte blant annet perioder i Paris.
Svein Aarbostad
Svein Otto Aarbostad (født 18. desember 1958) er en norsk jazzmusiker (bass), mest kjent fra et tyvetalls utgivelser med Hot Club de Norvège (1979–), samt som studiomusiker for Hot Club Records, Jon Larsens Vintage Guitar-prosjekter.
Bente Grønli
Bente Kristine Grønli (født 25. mars 1956 i Trondheim, død 20. januar 1996) var en norsk handikappidrettsutøver som har deltatt i paralympiske vinterleker én gang, og paralympiske sommerleker tre ganger. Hun har tatt til sammen 10 medaljer i svømming og ispigging fra disse lekene. Hun deltok i flere idrettsgrener, men det var svømming som var hennes favoritt.
Svein Aarbostad
Han har spilt i Canal Street Jazzband (1973), Norske Rytmekonger (1984–99), Løver og Tigre, Ophelia Ragtime Orchestra (1986–), Christiania 12 (1998–), Tor Einar Bekkens gruppe, samt Kristoffer Kompens prosjekt A Tribute To Jack Teagarden.
Bente Grønli
Hun jobbet som idrettsfaglig konsulent i Norges Handicapidrettsforbund i 15 år.
Grønli ble lammet av poliomyelitt da hun var tre år.
Meritter
I de paralympiske vinterleker i 1980 var også rullestoldans oppvisningsgren, der vant hun gull i klasse 1 sammen med Thor E. Kleppe. Hun har også mange andre gode plasseringer i internasjonale konkurranser i rullestoldans.
MF «Smørbukk»
«Smørbukk», en av Nesoddbåtene, er en passasjerferge som opprinnelig gikk som bilferje under navnet «M/S Fenring» i Bergen-Askøyområdet, før den ble solgt til Nesodden-Bundefjord Dampskipsselskap og ombygget til passasjerferje i rutetrafikk mellom Nesodden og Oslo (Aker Brygge). Etter at Tide Sjø overtok konsesjonene fra NBDS, ble «MF Smørbukk» overdratt til dette selskapet, og er nå en av reservebåtene til Norled.
Léon Darrien
Léon Darrien (født 25. oktober 1887, død 19. februar 1973) var en belgisk sportsutøver som deltok under de olympiske leker 1920 i Antwerpen. Darrien vant en olympisk bronsemedalje i turn under OL 1920 i Antwerpen. Han var med på det belgisk laget som kom på tredjeplass i lagkonkurransen i turn svensk system bak Sverige og Danmark. Det var tre lag fra tre nasjoner med totalt 73 turnere som deltok i konkurransen. Sverige vant med 1363,8 poeng foran Danmark 1324,8 og Belgia på tredje og sisteplass med 1094 poeng.
Lydia
Lydia (assyrisk: Luddu; gresk: Λυδία) var et kongedømme i jernalderen i vestlige Anatolia lokalisert øst for antikkens Jonia i dagens tyrkiske provinser Manisa og İzmir. Befolkningen snakket et anatolisk språk kjent som lydisk. På sitt meste dekket kongedømmet Lydia hele vestlige Anatolia. Landet var også kjent under navnet Mæonia, som blant annet er brukt av Homer.
Lydia (kjent som Sparda av perserne) var et satrapi (provins) av det persiske Akamenide-dynastiet med Sardis som hovedstad. Tabalos (gresk: Τάβαλος), utpekt av Kyros den store, var den første satrap (guvernør). Lydia ble senere navnet for en romersk provins. Mynter ble antagelig oppfunnet i Lydia, se Pengenes historie, en gang på 600-tallet f.Kr.
Definisjoner
Endonymet Śfard (det navnet som lyderne ga seg selv) har overlevd i flerspråklige stein-inskripsjoner under Akamenide-dynastiet: satrapiet Sparda (gammelpersisk), arameisk Saparda, babylonisk Sapardu, elamittisk Išbarda. Disse er i gresk tradisjon assosiert med Sardis, hovedstaden til Gyges, bygget på 600-tallet f.Kr.
De kulturelle forfedrene synes å ha vært assosiert med eller deler av den luviske politiske enheten Arzawa; dog var lydierne ikke en del av den luviske undergruppe (som med karisk og lykisk).
En tilknytning mellom etruskerne og lydierne har lenge vært en formodning. Den greske historikeren Herodot hevdet at etruskerne kom fra Lydia, noe som er gjentatt i Vergils episke dikt Æneiden, og på etruskisk-lignende språk som ble funnet på en stele på øya Limnos i Egeerhavet. Imidlertid har nyere tolkninger av lydisk og dets klassifisering som anatolisk språk tydet på at etruskisk og lydisk muligens ikke var i samme språkfamilie. Men en nyere genetisk undersøkelse har indikert at etruskiske etterkommere i Toscana har sterke likheter med mennesker i vestlige Anatolia.
Geografi
Grensene for historiske Lydia har variert i århundrenes løp. Landet hadde først grenser mot Mysia, Karia, Frygia og kystområdet Jonia. Senere ble Lybia utvidet til et rike ved den militære makten til Alyattes og Kroisos (mer kjent som Krøsus), og med hovedstad i Sardis. Lybia kontrollerte da hele Anatolia vest for elven Halys (dagens navn Kızılırmak), unntatt Lykia. Lydia sank aldri tilbake til sine tidligere størrelser. Etter den persiske erobringen ble elven Menderes ansett som den sørlige grensen, og under Romerriket besto Lydia av landet mellom Mysia og Karia på den ene siden, og Frygia og Egeerhavet på den andre.
Språk
Lydisk var et indoeuropeisk språk i den anatoliske språkfamilie, beslektet med luvisk og hettittisk. Det benyttet mange prefikser og grammatikalske partikler (ubøyelige småord). Lydisk døde til sist ut i løpet av 100-tallet f.Kr.
Lydia i gresk mytologi
Mytologien i Lydia er bortimot ukjent, og deres litteratur og ritualer er gått tapt, og i fraværet av monumenter eller arkeologiske funn med omfattende inskripsjoner er det derfor de mytene som involverer Lydia hovedsakelig innenfor hva som finnes av gresk mytologi.
For grekerne var Tantalos den opphavlig herskeren av mytiske Lydia, og Niobe hans stolte datter; hennes ektefelle Zethos knyttet hendelsene i Lydia med greske Theben, og via Pelops ble slekten til Tantalos en del av opphavsmytene til Mykenes andre dynasti.
I greske myter var Lydia også hjemstedet for dobbeløksen, labrys. Omfale, datter av elven Iardanos, var hersker av Lydia og Herakles kom til å tjenestegjøre for henne en tid. Hans opplevelser i Lydia er eventyrene til en gresk helt i et fjernt og utenlandsk land: i løpet av hans tid der gjorde han itonerne, drepte Syleos som tvang forbypasserende til slite på hans vingård; drepte slangen ved elven Sangarios; og ta til fange de apeliknende luringene kerkopene. Mytene forteller at minst én sønn ble født som følge av en forbindelse Omfale og Herakles: Diodorus Siculus (4.31.8) og Ovid (Heroidene 9.54) nevner sønnen Lamos, mens Pseudo-Apollodorus (Bibliotheke 2.7.8) oppgir navnet Agelaos og geografen Pausanias (2.21.3) nevner Tyrsenos, sønn av Herakles med «en lydisk kvinne».
Alle tre heroiske forfedre indikerer et lydisk dynasti som hevder avstamming fra Herakles. Herodot (1.7) viser til heraklidisk dynasti av konger som styrte over Lydia, dog nedstammet de kanskje ikke fra Omfale. Han nevner også (1.94) den tilbakevendende legenden at den etruskiske sivilisasjon ble opprettet av kolonister fra Lydia, ledet av Tyrrhenos (som ga navn til Det tyrrenske hav), bror av Lydos (som ga navn til Lydia). Imidlertid er Dionysios fra Halikarnassos skeptisk til denne fortellingen og påpekte at etruskisk språk og skikker var kjent for å være fullstendig ulikt fra det språk og de skikker som lydierne hadde. Senere kronografere overså også Herodots utsagn at Agron var den første konge av Lydia, og isteden inkluderte Alkaios, Belos, og Ninos i deres lydiske kongelister. Strabon (5.2.2) gjør Atys, far av Lydos og Tyrrhenos til etterkommere av Herakles og Omfale. Alle andre fortellinger plasserer Atys, Lydos og Tyrrhenos blant de førherklidiske konger av Lydia. Opprinnelsen til gullressursene i elven Paktolos (Sart Çayı), som var kilden til den lokal rikdommen til Kroisos (Krøsus) (Lydias siste historiske konge), var etter sigende etterlatt der da den legendariske kong Midas fra Frygia vasket av seg i elven sine evner og forbannelse om at alt han berørte ble til gull. I Evripides' tragedie Bakkantinnene erklærte guden Dionysos at hans hjemland var Lydia.
Først penger
I henhold til Herodot var lydierne de første menneskene som introduserte bruken av mynter av gull og sølv og de første som etablerte småhandel på faste steder. Det er imidlertid ikke så opplagt om Herodot mente at lydierne var de første til å introdusere mynter av rent gull og rent sølv, eller de første som benyttet mynter med edelt metall i alminnelighet. Til tross for denne tvetydigheten er utsagnet til Herodot det første stykke bevis som gjerne siteres på vegne av argumentet om at lydierne oppfant pengesystemet med mynter, i det minste i Vesten, selv om de første mynter verken var av gull eller sølv, men en legering av de to.
Dateringen av disse første pregede myntene er et av de hyppigste debatterte emner for antikkens numismatikk, med datoer som strekker seg fra rundt 700 f.Kr. til 550 f.Kr., men det syn som de fleste kan samles om er at de ble preget ved eller ved begynnelsen av styret til kong Alyattes (tidvis feilaktig referert til som «Alyattes II»), som styrte som konge over Lydia en gang i tiden rundt 610-550 f.Kr. De første myntene ble gjort av elektrum, som nevnt en legering av gull og sølv som opptrer naturlig, men som ble ytterligere forringet av lydierne som også la til sølv og kobber.
De største av disse myntene er vanligvis referert til som en 1/3 stater (trite) klasse som veide rundt 4,7 gram, skjønt ingen fullstendig stater av denne typen har noen gang blitt funnet, og 1/3 stater er antagelig mer korrekt å viser til som én stater, etter en type av en på tvers holdt skala, vegen som ble benyttet i slik en skala, (fra antikt gresk ίστημι = «å stanse/prege») og som også betydde «standard». Disse myntene ble preget med et løvehode smykket med hva som antagelig er en sol med stråler, noe som var en konges symbol. For å utfylle de største myntklassene ble det oppretter fraksjoner, inkludert en hekte (en sjettedel), hemihekte (en tolvtedel), og så videre ned til en 1/96 stater veide som kun veide rundt 0,15 gram. Det er imidlertid uenighet om fraksjoner nedenfor en tolvtedel faktisk var lydiske.
Alyattes' sønn var Kroisos (Krøsus) som har blitt likestilt med rikdom. Sardis var berømt som en vakker by. En gang rundt 550 f.Kr, nær begynnelse av hans kongetid, betalte Kroisos for byggingen av et tempel for Artemis ved Efesos og som til sist ble ett av (antikkens) Verdens syv underverker. Kroisos ble beseiret i slag av Kyros den store fra Persia i år 546 f.Kr, og med det mistet det lydiske kongedømmet sin selvstyre, ble en persisk satrapi og ble langt mer preget av østlig og orientalsk innflytelse framfor vestlig og gresk.
Opphavelige herskere
Ifølge tradisjonen ble Lydia ble styrt av tre herskerdynastier:
Den første perioden er den legendariske tid hvor atyadene styrte, fra 1300 f.Kr. Herodot oppgir at den første kongen var den eponymiske kong Manes av Mæonia med hans sønn Atys (Atyllos) mens Strabon navngir Tmolos og hans sønn Tantalos.
Deretter styrte heraklidene (tylonidene) av delvis legendariske konger som styrte fram til 687 f.Kr. og i henhold til Herodot styrte de i 22 generasjoner i løpet av perioden fra 1185 f.Kr., og den varte i 505 år. Den siste kongen i dette dynastiet var Sadyattes (lydisk, «sterk far») som grekerne i henhold til Herodot kalt for Myrsilus. Hans religiøse tittel var Kandaules (gresk Κανδαύλης). Han skal ha styrt i sytten år inntil han ble myrdet av sin tidligere venn Gyges som da etterfulgte ham på tronen i Lydia.
Med Gyges begynte mermnadenes dynasti og han flyttet hovedstaden fra Hyde til Sardis. Det har vært spekulert på om Gydes av Lydia tilsvarte Bibelens figur Gog av Magog som er nevnt i Esekiels bok og Johannes' åpenbaring.
En av de sterkeste herskerne av Lydia var Alyattes II (609 eller 619-560 f.Kr.) som var i krig med medere, og en berømt hendelse var slaget ved Halys den 28. mai 585 f.Kr. som ble avbrutt brått grunnet en fullstendig solformørkelse. Etter ham kom Kroisos (560-546 f.Kr.) som er bedre kjent som Krøsus for sin enorme rikdom, men ble også den siste kongen.
Det persiske rike
Kongedømmet Lydia kom til sin slutt da Krøsus angrep Det persiske rike i 546 f.Kr. Han beleiret og erobret den persiske byen Pteria i Kappadokia og gjorde befolkningen til slaver. Den persiske kong Kyros den store marsjerte med sin hær mot lydierne. Slaget ved Pteria førte til et dødpunkt, og tvang lydierne til å trekke seg tilbake til sin hovedstad Sardis. En del måneder senere det samme år møttes perserne og lydierne i slaget ved Thymbra (landskapet Troas) som Krøsus tapte. Kyros erobret deretter hovedstaden Sardis hvorpå Krøsus antagelig døde kort tid etter.
Det hellenistiske rike
Lydia forble et satrapi (provins) etter Persia ble erobret av den makedonske konge Aleksander den store. Da hans verdensrike falt sammen etter Aleksanders død, ble Lydia overlat til det betydelige asiatiske Selevkide-riket, og da dette riket ikke lenger var i stand til å holde på sine områder i Lilleasia gikk Lydia inn under Attaliddynastiet i Pergamon. Dens siste konge unngikk ødeleggelsene og herjingene av en romersk erobring ved å testamentere riket til Romerriket.
Romerprovinsen Asia
Da romerne rykket inn i hovedstaden Sardis i 133 f.Kr. ble Lydia som andre deler av arven etter Attaliddynastiet en del av den romerske provinsen Asia, en meget rik romersk provins, verdig av en guvernør av den høye rangen av prokonsul. Hele vestlige Anatolia hadde mindre jødiske kolonier svært tidlig, og kristendommen ble også snart representert her. Apostlenes gjerninger i Bibelens Det nye testamente nevner i 16:14-15 nevner dåpen av kvinne kalt «Lydia»: «Blant tilhørerne var det en kvinne fra Tyatira som het Lydia. Hun handlet med purpurtøy og hørte til dem som dyrket Gud.» Antallet kristne økte raskt på 200-tallet e.Kr., sentrert rundt eksarkatet Efesos.
Lydia fikk tallrike kristne samfunn, og etter at kristendommen ble statsreligion i Romerriket på 300-tallet, ble en av bispedømmene i Asia til patriarkatet Konstantinopel. Kirkeprovinsen Lydia hadde et metropolittbispesete ved Sardis og underbispeseter i Filadelfia, Thyatira, Tripolis, Settae, Gordus, Tralles, Silandus, og andre byer. Biskopene fra de ulike bispesetene i Lydia var godt representert i det første konsilet i Nikea i år 325, og ved senere økumenisk råd.
Den romerske provinsen Lydia
Under reformene til keiser Diokletian i 296 e.Kr. ble Lydia gjenopprettet som navnet på en adskilt romersk provinse, langt mindre enn det tidligere satrapi og med hovedstad som før i Sardis. Sammen med provinsene Caria, Hellespontus, Lycia, Pamphylia, Phrygia prima og Phrygia secunda, Pisidia og Øyene (De joniske øyer), utgjorde det et bispedømme under en vicarius av Asiana, som var en del av praefectura praetorio i Øst (Oriens = Orienten) sammen med bispedømmene Pontiana (det meste av resten av Lilleasia), Oriens proper (hovedsakelig Syria), Aegyptus og Thraciae (på Balkan, hovedsakelig Bulgaria).
Under den østromerske (bysantinske) keiser Herakleios (610-641) ble Lydia en del av Anatolikon (anatoliske theme), et av de opprinnelige themata, og senere av Thrakesion (trakiske theme). Selv om seljuktyrkerne erobret det meste av Anatolia og underla det islam, forble selve Lydia en del av Østromerriket. Under okkupasjonen av Konstantinopel i fjerde korstog, fortsatte Lydia som en del av det bysantinske ortodokse «greske rike» basert i Nikaea.
Under tyrkisk styre
Lydia ble til sist underkastet muslimsk emirat ved den osmanske stat i 1390. Området ble en del av det osmanske provinsen Aydın, og endte opp som den mest vestlige delen av staten Tyrkia.
Friedrich Alexander Bischoff
Friedrich Alexander Bischoff von Klammstein (født 18. mai 1928, død 14. januar 2009 i Wien) var en østerriksk Østasiakjenner – sinolog, tibetolog og mongolog.
Biografi
Bischoff var professor ved Indiana University i Bloomington og senere, fra 1982 til 1983, professor for kinesiske språk og litteratur ved Universitetet i Hamburg. Etter sin emeritering var han honorarprofessor for mongolsk språk og kulturhistorie ved Universitetet i Wien og underviste der også i klassisk kinesisk.
PSE-kjøtt
PSE-kjøtt er betegnelsen på grisekjøtt av dårlig kvalitet grunnet stress før – eller ved – slakting. Stressfaktorer fører til at grisen begynner å produsere syrer som fører til et fall i pH, noe som igjen fører til at vannbindingskapasiteten til muskelproteinet avtar. Dette fører til at kjøttet blir «blekt, mykt og vassent» (av eng. «pale, soft, exudative»).
Melkemaskin
En melkemaskin er en maskin som melker kuer, geiter eller andre melkgivende dyr. Svensken Gustaf de Laval (1845–1913) regnes som oppfinneren av melkemaskinen. Firmaet DeLaval fikk patent på en melkemaskin i 1917. Melkemaskiner erstattet melking for hånd. Den opprinnelige melkemaskinen der melken ble samlet i en beholder ved den enkelte ku er senere erstattet av rørmelkeanlegg som fungerer etter de samme vakuumprinsipper, men som er tilsluttet et røranlegg og en felles rustfri ståltank. På 1990-tallet startet innføringen av melkeroboter der hele melkingen foregår automatisk.
Eksterne lenker
Dairy
Brasiliansk cruzeiro
Cruzeiro (Cr$) var Brasils valuta mellom 1942 og 1986 og på nytt mellom 1990 og 1993. 1 cruzeiro var 100 centavos.
Cruzeiro, 1942-1967
I perioden mellom 1942 og 1967 ble cruzeiro benyttet som myntenhet for første gang. Den ble innført som realens oppfølger, med en kurs på 1000 réis = 1 cruzeiro. Myntene ble opprinnelig slått med verdier mellom 10 centavos og 5 cruzeiros, og senere med verdier opp til 50 cruzeiros. De første sedlene var milréis som ved hjelp av overtrykk ble gitt verdier mellom 5 og 500 cruzeiros. Sedler på 1 cruzeiro ble innført i 1944, og senere gav man ut verdier inntil 10,000 cruzeiros.
Cruzeiro Novo, 1967-1986
I 1986 gikk Brasil over til en ny valutaenhet, Cruzado. En cruzado tilsvarte 1000 (novo) cruzeiros.
1990-1993
I 1990 gikk Brasil tilbake til å kalle sin valuta cruzeiro. En cruzeiro tilsvarte da en cruzado novo. Opprinnelig ble myntene slått i verdier mellom 1 og 50 cruzeiros, og senere med verdier opp til 1000 cruzeiros. Som tidligere var de første sedlene overtrykte cruzado novo-sedler med verdier mellom 50 og 500 cruzeiros. Senere ble sedler utgitt i verdier opp til 500,000 cruzeiros.
Denne gangen ble cruzeiro brukt frem til 1993, da den ble byttet ut med Cruzeiro real. En cruzeiro real tilsvarte 1000 cruzeiros.
Yu-chien Kuan
Yu-chien Kuan (kinesisk: 關愚謙, pinyin: Guān Yúqiān, født 1931 i Guangzhou i Kina, død 22. november 2018 i Berlin) var en kinesisk forfatter og sinolog.
I barndommen opplevde Kuan 1938–45 den japanske okkupasjon av hjembyen Guangzhou. Under kulturrevolusjonen flyktet han til Tyskland. Flukten gikk via Kairo, der han satt fengslet i ett og et halvt år. I 1969 slo han seg til i Hamburg, der han i 1974 tok en doktorgrad i historie. Deretter underviste han i sinologi ved Universität Hamburg. I tillegg forfattet han en rekke bøker om kinesisk kultur og historie, og om sitt liv.
Fonograf
En fonograf er en maskin for opptak og avspilling av lyd. Først ble det benyttet ark av tinnfolie som ble lagt rundt en sylinder, til å lagre lyden på. Fra 1886 benyttes voksruller av bivoks til lagringsmedium.
Fonografen ble oppfunnet av Thomas Edison i 1877 og solgt kommersielt fra 1890 til 1925. Fonografen ble etterfulgt av grammofonen, oppfunnet i 1888 av Emile Berliner. Det eldste norske lydopptaket på tinnfolie er fra 1879. Opptaket er av en salme sunget av Peder Larsen Dieseth på en fonografdemonstrasjon på Tivoli i Kristiania.