cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stair Park
Stair Park er en offentlig park i den lille kystbyen Stranraer i Sørvest-Skottland. Parken er eid av fylket Dumfries and Galloway (Dumfries & Galloway Council), og befinner seg i forlengelsen av London Road på sørsiden av byen, rett overfor et parkeringsområde for trailere og andre reisende (Stranraer er en viktig fergehavn for trafikk fra og til Nord-Irland og Isle of Man). I parken finnes det fotball-, rugby- og hockeybaner, og den huser også hjemmebanen for rugbyklubben Wigtownshire RFC og landbruksmessen Stranraer and Rhins Agricultural Show. Parken har i tillegg en stor musikkscene, helårsbaner for tennis og nettball, skatepark, fotballbane og et fotballstadion.
Stair Park Football Ground
Fotballstadionet Stair Park er hjemmebanen til det skotske tredjedivisjonslaget Stranraer FC. Det har en kapasitet på 5 600 tilskuere, og av disse har 1 800 mennesker mulighet til å sitte under tak. Stadionet ble åpnet i 1907. I 1995 ble det bygget en ny hovedtribune på den ene langsiden av banen (sørsiden). Byggherre var Barr Construction, og tribunen kostet totalt £500.000. Main Stand strekker seg over omtrent halve lengden av langsiden. På den motsatte langsiden befinner det seg en mindre tribune, som gjerne kalles Coo Shed (Kuskuret eller ”Kufjøset”). Jernbanestasjonen i Stranraer er omtrent 15 minutters gange inn i byen. Størrelsen på selve gressbanen er 100 x 64 meter.
Bortesupporterne
Vanligvis praktiseres det ikke noe skille mellom hjemme- og bortesupporterne på Stair Park. Skulle det imidlertid være behov for det, er det satt av 2 000 plasser for bortelagets supportere. Til vanlig pleier bortelagets tilhengere å slå seg ned på Coo Shed. Det er kiosker for alle på stadion.
Roger Vidosa
Roger Vidosa (født 29. februar 1984 i La Massana) er en andorransk alpinist.
Han debuterte i verdenscupen i alpint 1. januar 2007, og hans beste verdenscup-plassering er en 22.-plass fra et kombinasjonsrenn i 2008.
Han deltok i vinter-OL både i 2006 og 2010.
Tommy Remengesau
Thomas Esang «Tommy» Remengesau jr. (født 28. februar 1956) var også president fra 2001 til 2009 og 2013 til 2021.
Remengesau er utdannet ved Grand Valley State University i Michigan i USA.
Remengesau, som er sønn av tidligere president i landet Thomas Remengesau, ble president ved årsskiftet 2000/01, etter å ha vært visepresident siden 1992. Han vant presidentvalget med 52% av stemmene, mot motkandidaten Peter Sugiyamas 46%. Remengesau ble gjenvalgt i 2004, etter å ha slått Polycarp Basilius med 66,5% mot 33,5%. Etter valget i november 2008 ble han avløst av Johnson Toribiong den 15. januar 2009.
Saint-Exupéry internasjonale lufthavn
Historie
Flyplassen ble åpnet av president Valéry Giscard d'Estaing den 12. april 1975 og ble åpnet for passasjerer en uke senere. Den ble bygget for å erstatte den gamle Lyon Bron flyplassen som ikke kunne bli utvidet for å møte trafikkveksten.
I 1994 ble den nye høyhastighetsbanen til flyplassen åpnet for TGV, noe som gjorde at flyplassen fikk direkteforbindelser med Paris og Marseille.
I 2005 betjente flyplassen 6.5 millioner passasjerer, hovedsakelig på utenlandsruter, noe som gjorde den til Frankrikes fjerde største Charles de Gaulle, Orly og Nice.
Landkreis Torgau-Oschatz
Landkreis Torgau-Oschatz var en Landkreis i Fristaten Sachsen, som ble opprettet den 1. august 1994 gjennom en sammenslåing av kretsene Landkreis Torgau og Landkreis Oschatz såvel som seks kommuner fra Landkreis Eilenburg.
Kretsen grenset i nord mot Landkreis Wittenberg i Sachsen-Anhalt, i øst mot Landkreis Elbe-Elster i Brandenburg og Landkreis Riesa-Großenhain, i vest mot Landkreis Delitzsch og Muldentalkreis og i sør mot Landkreis Döbeln.
I forbindelse med kretsreformen i Sachsen i 2008 ble den slått sammen med den tilgrensende Landkreis Delitzsch til den nye kretsen Landkreis Nordsachsen den 1. august 2008.
Julien Vauclair
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 9.-plass med det sveitsiske laget.
Mac OS X v10.0
Mac OS X versjon 10.0 «Cheetah» er Apples første OS X operativsystem som ble lansert 24. mars 2001. Det etterfulgte Mac OS X Public Beta og kom før Mac OS X v10.1. Det har støtte for språkene: Engelsk, Fransk, Italiensk, Japansk, Nederlandsk, Spansk og Tysk. Mac OS X v10.0 betydde en grunnleggende forandring fra de tidligere «klassiske» Macintosh operativsystemer. Til forskjell fra tidligere versjoner av Mac OS er Mac OS X v10.0 det første av Apple operativsystemer som bygger på en Unix lignende operativsystem kjerne. Denne kjernen har navnet Darwin og tar seg av de grunnleggende funksjonene i Mac OS 10, blant annet å tolke Unix kommandoer fra et terminalvindu. Over dette laget ble det lagt til et grafisk brukergrensesnitt med mer avansert funksjonalitet. Videre ble det laget et helt nytt system for minnehåndtering.
Den første utgaven av Mac OS X var et avansert operativsystem med hensyn til den underliggende teknologien som ble brukt. Men systemet ble allikevel kraftig kritisert. Det var tre grunner for kritikken:
Arkeologiåret 1864
Arkeologiåret 1864 er en oversikt over blant annet utgravninger, fødte og avdøde personer med tilknytning til arkeologi i 1864.
Mac OS X v10.0
Den kraftige kritikken førte til at Apple tilbød fri oppgradering til Mac OS X v10.1 til de som hadde kjøpt Mac OS X v10.0.
Khiam
Khiam (arab. الخيام) er en landsby i distriktet Marjayoun i det sørøstlige Libanon, nær byen Marjayoun.
Den begynte som en større fransk militærpost etablert i 1930-årene. Senere ble den en base for den libanesiske hær. Under den israelske okkupasjon fra 1985 ble barakkene omgjort av Israels allierte South Lebanon Army (SLA) til et fengsel og avhørssenter, og forble det til den israelske tilbaketrekning i 2000. Beskyldninger om tortur kom tidlig, og vedvarte over det meste av perioden.
Transportregimentet
Transportregimentet (TR),med standkvarter på Høytorp fort på Mysen var en tidligere rulleførende avdeling for transportenheter på Østlandet.
Oppbygging av Forsvarets Transporttjeneste 1945-1950
Det var erfaringene fra 2. verdenskrig som fikk forsvarsledelsen til å innse at det var behov for et velordnet og velfungerende forsyninsystem, utført av vel organiserte forsyningstropper. (Stortingsproposisjon nr 2 1946-47). Denne erkjennelsen førte i sin tur til at det ved Stortingsproposisjon nr 32 1945-46 vedtatt av Stortinget 13. september 1946, ble vedtatt å danne et forsyningskorps. Til dette formålet ble det utpekt en våpeninspektør med stab og lagt rammer for utviklingen av forsyningskorpset i samtlige distriktskommandoer gjennom opprettelsen av forsyningsgrupper i DK Sør, DK Vest, DK Trøndelag og DK Nord. Hver gruppe skulle bestå av :
Det skulle samtidig opprettes en forsyningskole på Sør-Gardermoen, hvis første oppgave ble å utdanne forsyningsoldater til den 1. kontingenten i Tysklandsbrigaden. Det hele ble ledet av Generalinspektøren for Hærens Forsyningstropper og Transportgruppen fra bygning 27 på Akershus festning. Transportgruppens øvingsavdeling med bilskole var den offisielle betegnelsen på avdelingen.
Bilskolen ble etablert i februar 1946 i Tuneleiren i Sarpsborg og flyttet i september 1946 til Helgelandsmoen utenfor Hønefoss, hvor den ble værende inntil den ble overført til Vatneleiren ved Sandnes i 1959.
Den militærtekniske utviklingen under 2. verdenskrig, med nesten total mekanisering og motorisering var et problem under gjennoppbyggingen av den norske hæren etter 1945. Andelen av befolkningen som kunne kjøre eller vedlikeholde køretøy var lav og dette måtte læres fra grunnen.
Videre utvikling, amerikansk våpenhjelp 1950-1953
Hovedopgaven til Transportgruppen i disse årene var å utdanne personell for tjeneste i Tysklandsbrigaden. Befalingsmenn ved staben på Akershus, øvingsavdelingen på Sør-Gadermoen og bilskolen på Helgelandsmoen tjenestegjorde derfor ved Transport- og forsyningskompaniet i Tyskland i kortere eller lengre perioder. Øvingsmessig kan det neppe være tvil om at tjenesten i Tysklandsbrigaden betydde svært mye for Hærens kvalitative gjenreising etter 1945. Spesielt nyttig var lærdommene i feltforsyningstjeneste, som var et forsømt felt i Norge før 2. verdenskrig og som ikke hadde blitt øvet eller bygd opp under krigen 1940-45.
Etter Norges tilslutning til NATO i 1949 kom den amerikanske våpenhjelpen. Avtalen om levering av materiell ble undertegnet 27. januar 1950, men allerede før dette hadde Norge mottatt betydelig våpenhjelp fra USA og Canada. Transportgruppen fikk derfor i 1951 skiftet ut alle sine eks-tyske våpen og fikk amerikanske kjøretøy, i hovedsak GMC 2 1/2 tonn 6 x 6 dekket Hærens transportbehov. Det er beregnet at militærhjelpen hadde en verdi på 72 milliarder kroner.
Ny Fredsorganiasjon 1953-1956
Den mest omfattende av de Stortingsproposisjoner som ble fremmet om Forsvaret i 1952, og som ettetid har hatt størst betydning for Hærens organisasjon og virksomhet var Stortingsproposisjon nr 2 1953: "Forsvarets Organisasjon". Denne medførte at Hærens Forsyningstropper ble delt i sine opprinnelige fagområder:
Disse fikk så egen fagmyndighet og organisasjon.
Befalskolen for Hærens forsyningstropper endret også navn til Befalskolen for Hærens Tansportkorps og Hærens Intendantur. Hærens Intendantur hadde forøvrig fått sin egen øvingsavdeling på Jessheim og fikk også sin en generalinspektør, men delte befalskole med transportvåpenet. Generalinspektøren for Hærens forsyningstropper ble til Generalinspektøren for Hærens transportkorps. Likedan fikk fagområdene sanitet og vedlikehold/verksted sine egne befalskoler og generalinspektører.
Transportgruppen fortsatte imidlertid sin virksomhet. Vokste ut av sine lokaler på Akershus festning og flyttet en kort periode til Lillestrøm og i 1956 ble Høytorp fort valgt til standkvarter. I løpet av 1957 ble forsyningstroppene igjen omorganisert, denne gang:
Perioden 1957 til 1994
Transportregimentet (TR) hadde således ansvaret for oppsetting av avdelinger på Østlandet og fordele disse avdelingene til forskjellige avdelinger over hele landet, i særdeleshet til Nord-Norge. Følgende typer avdelinger ble oppsatt:
Transportregimentet hadde også ansvar for de forskjellige mobiliseringsdepoter som var opprettet i østlandsområdet, avvikling av repetisjonsøvelser og mobiliseringsdisponering av befal og mannskaper.
Etter mange og lange diskusjoner ble det klart at det i brigadene skulle innføres Trenkompani, en sammenslåing av Transportkompaniet og Intendanturkompaniet. Man var således tilnærmet tilbake til utgangspunktet. Intendanturregimentet på Gardermoen fikk ansvaret for å bygge opp de enkelte Trenkompanier og Transportregimentet begynte sin overlevering av materiell for Transportkompani 7 TR, som inngikk i Brig S i desember 1989. Overleveringen av samtlige transportkompanier som inngikk i brigadesammenheng var fullført pr 1.1.1992 og Intendanturregimentet hadde overtatt oppsettingsansvaret.
Den 18. juni 1993 vedtok Stortinget: "Intendanturregimentet på Gardermoen, Transportregimentet på Mysen og Hærens Transportkorps skole og øvigavdeling i Vatneleiren ved Sandnes, slås sammen til Trenregimentet, med standkvarter på Gardermoen. Denne omorganiseringen gjøres gjeldende fra 1. august 1994 og skal være ferdig innen utløpet av 1996". Siste soldat av TR forlot Høytorp fort august 1994. Transportregimentet hadde blitt historie
Bilaspur (distrikt i Chhattisgarh)
Bilaspur (hindi: बिलासपुर जिला ) er et distrikt i den indiske delstaten Chhattisgarh. Distriktets hovedstad er Bilaspur.
Demografi
Ved folketellingen i 2011 var det 2,662,077 innbyggere i distriktet, mot 1,998,355 i 2001. Den urbane befolkningen utgjør 25,50 % av befolkningen.
Barn i alderen 0 til 6 år utgjorde 15,05 % i 2011 mot 17,42 % i 2001. Antallet jenter i den alderen per tusen gutter er 957 i 2011 mot 965 i 2001.
Severin Blindenbacher
Severin Blindenbacher (født 15. mars 1983) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 9.-plass med det sveitsiske laget.
Tommy Smith (1980)
Thomas William Smith, vanligvis kalt Tommy Smith, (født 22. mai 1980 i Hemel Hempstead, Hertfordshire, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for flere engelske fotballklubber. Han er spiller midtbane eller i angrepet og spiller nå for Cardiff City FC.
Smith har spilt landskamper på U-21 nivå for.
Biografi
Tommy Smith skrev sin første profesjonelle kontrakt med Watford den 1. august 1997, og spilte sin første obligatoriske kamp for klubben den 18. november 1997 da Watford slo Oldham Athletic 2-1 i en ligakamp. Hans første mål for Watford kom 20. februar 1999 da laget slo Queens Park Rangers 2-1. Totalt spilte Smith seks sesonger i klubben fra Hertfordshire før han i september 2003 gikk gratis til Sunderland. Han debuterte for Sunderland 27. september 2003, og scoret sitt første mål for klubben fra Tyne and Wear den 26. desember 2003 da Bradford ble slått 3-0.
I juni 2004 gikk Tommy Smith gratis til Derby County, og hans første obligatoriske kamp for denne klubben kom 7. august 2004 i en ligakamp mot Leeds United. Hans første mål for klubben fra Derbyshire kom 21. august 2004 i en kamp mot Queens Park Rangers. Smith ble kåret til årets spiller i 2005/06 sesongen av supporterne til Derby County, men 30. august 2006 ble han solgt til Watford for $500 000.
Europarådets parlamentarikerforsamling
Europarådets parlamentarikerforsamling er en av institusjonene i Europarådet, og har sete i Strasbourg. Den utgjøres av representanter valgt av de nasjonale parlamentene i medlemsstatene.
Europarådets parlamentariske forsamling kan undersøke, anbefale og gi råd i konkrete saker. Den parlamentariske forsamlingens anbefalinger innen menneskerettighetsfeltet blir tillagt betydelig vekt i europeiske politikk, særlig siden alle europeiske stater bortsett fra Hviterussland er representert. Europarådets parlamentariske forsamling velger blant annet dommerne ved den Den europeiske menneskerettsdomstolen og Europarådets generalsekretær.
Detroit Red Wings
Detroit Red Wings er et amerikansk ishockeylag som holder til i Detroit i Michigan. De spiller i National Hockey League. Hjemmearenaen til Red Wings er Little Caesars Arena.
Historie
Klubben ble stiftet i 1926 og er slik en av de Original Six, etter at Western Canada Hockey League ble oppløst. I den sammenheng fikk den nystiftede klubben overta spillerstallen og de øvrige rettighetene til Stanley Cup-mestere i 1925, Victoria Cougars. Den nye klubben ble derfor kalt Detroit Cougars. Det fantes ikke noen egnet ishockeyhall i Detroit på den tiden, så Detroit spilte sin første sesong i Windsor rett over den kanadiske grensen.
Før 1927-28 flyttet Detroit hjemmekampene til Detroit Olympia, en hall de brukte frem til 1979. Samme sesong ble legenden Jack Adams trener i klubben, Adams var involvert i lagledelsen i Detroit i hele 36 år.
Klubben skiftet navn til Detroit Red Wings i 1932. I 1934 kom Red Wings til sin første Stanley Cup-finale, og i 1936 vant de for første gang Stanley Cup etter å ha slått Toronto Maple Leafs over fire kamper. Suksessen ble gjentatt året etter, etter seier over New York Rangers. Deretter kom noen ustabile år, før Red Wings kom til tre Stanley Cup-finaler på rad tidlig på 40-tallet.
Detroit vant Stanley Cup igjen i 1950, og deretter i 1952, 1954 og 1955. Deretter gikk det nedover med klubben, og i 1959 kom ikke Detroit engang til sluttspillet. Adams fikk sparken som general manager i 1963.
I desember 1979 flyttet Red Wings til en ny hjemmearena, Joe Louis Arena. Her holdt de hus frem til og med 2016/2017-sesongen, før de flyttet til nybygde Little Caesars Arena i oktober 2017.
Steve Yzermans ankomst til Detroit ble starten på oppturen. Resultatene begynte å bedre seg, og Red Wings kom langt i sluttspillet i flere sesonger på slutten av 80-tallet.
I 1989 kom sovjeteren Sergej Fedorov til Detroit. Suksesstreneren Scotty Bowman kom til klubben i 1993, samtidig som de skaffet seg backen Paul Coffey. I sesongen 1994-95 kom Detroit endelig til Stanley Cup-finalen igjen, men tapte for New Jersey Devils.
I 2001 ble Detroit slått ut i første runde i sluttspillet. Sommeren som fulgte satset klubben tungt på overgangsmarkedet, og skaffet seg toppspillerne Dominik Hašek, Luc Robitaille og Brett Hull. Satsingen bar frukter, og 2002-sesongen kunne krones med nok en sluttspillseier.
Nordmannen Bjørn Skaare spilte en kamp for Detroit Red Wings i 1978-1979 sesongen. Anders Myrvold spilte 8 kamper for Detroit i 2003-2004 sesongen, hans siste i NHL. Ole-Kristian Tollefsen ble tradet til Detroit i 2009-2010 sesongen og spilte 16 kamper for farmerlaget Grand Rapids Griffins i AHL. Han fikk ingen kamper for Detroit og gikk året etter til svenske MODO.
Spillerstall
Oppdatert 7. oktober 2006.
Beste poengplukkere gjennom tidene
Dette er spillerne med flest poeng i Red Wings' historie:
''Merk: Pos = Posisjon; GP = Kamper; G = Mål; A = Pasninger; Pts = Poeng (Mål + pasninger); P/G = poeng pr. kamp; * = nåværende Red Wings-spiller''
Liyuan-demningen
Liyuan-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i elva Chang Jiang, i Yunnan-provinsen i det sentrale Kina, nedenfor utløpet av sideelva Yalong Jiang. Arbeidet med demningen ble påbegynt i 2008, og ved igangsettelse i 2012 skal vannkraftverket ha en kapasitet på 2 400 MW. Utstyr leveres av bl.a Alstom.
Jon Swain
Jon (John) Anketell Brewer Swain (født 1948 i London) er en britisk journalist og forfatter.
Fra slutten av 1960-tallet var han krigskorrespondent i Vietnam. I 1975 fikk Swain plass på det siste kommersielle flyet til Phnom Penh, den beleirede hovedstaden i Kongedømmet Kambodsja, og sammen med Sydney Schanberg og Dith Pran var han vitne til byens fall til den kommunistiske Røde Khmer-organisasjonen. Sammen søkte de tilflukt i den franske ambassaden. Der forsøkte de å redde Pran ved å manipulere Swains britiske pass så det skulle se ut som det var Prans, men dette lyktes ikke.
Etter at han kom tilbake til Europa, reiste Swain til Eritrea for å dekke revolusjonen og borgerkrigen der. Der ble han kidnappet og holdt som gissel av eritreiske separatister. For sine beretninger om dette og om opplevelsene i Kambodsja fikk han flere priser.
Gjennom flere år var han korrespondent for Sunday Times i Paris.
I filmen Dødsmarkene fra 1984 ble Swain portrettert av Julian Sands.
Jinganqiao-demningen
Jinanqiao-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i provinsen Yunnan i Kina, i midtre løp (Jinsha) av vassdraget Chang Jiang (Yangtze). Anlegget installeres i ei sideelv til Wulang Jiang i prefekturet Lijiang i Yunnan-provinsen. Det ble igangsatt med byggearbeider i 2005, og demningen var ferdig i 2010. Kraftverket stod etter planen ferdig i 2011.
Total effekt blir inntil 2 400 MW, som vil gjøre kraftverket til et av de sytti kraftigste i verden. Demningen blir en RCC gravitasjonsdam i betong, i alt 156 meter høy og 640 meter lang. Årsproduksjon anslås å bli 11,87 tWh.
Anlegget har sluser for bruk i navigasjon på elva.
Firehjulsdrift
Firehjulsdrift eller firehjulstrekk (4×4 eller 4WD) er en betegnelse som brukes om kjøretøy med fire hjul og et drivverk som gir fremdrift på alle hjul samtidig. Forhjulene vil trekke og bakhjulene skyve kjøretøyet fremover. Mange forbinder firehjulsdrift med terrengkjøretøy, men drift på alle fire hjul gir bedre fremkommelighet også på normale veier med glatt is, løs eller fast snø og dårlige grusveier. Avhengig av system, kan imidlertid firehjulsdift gi en reduksjon i veigrep under visse forhold. Dette fordi enkelte systemer ikke har midtdifferensial, men kan være utstyrt med en viskosekobling eller med sjaltet firehjulsdrift som i større eller mindre grad låser fremre og bakre aksel sammen til samme omdreiningshastighet. Dette kan gi dårligere veigrep under kjøring, særlig i krappe svinger. Firehjulsdrift kan også gi uønskede effekter under kraftig bremsing når hjulene låses.
I 2006 var 30,6 % av de nyregistrerte personbilene i Norge utstyrt med firehjulsdrift. Det er den høyeste andelen som noen gang er registrert. I 2007 var den 22,5 %.
Historie og utvikling
Firehjulsdriften kan spore sin historie helt tilbake til 1827. Dette året konstruerte John Hill og Timothy Burstall i England en dampvogn med bakhjulsdrift, som også hadde en framaksel med drift via en kardangaksel som kunne sjaltes inn. På grunn av tidens tekniske begrensninger ble det med eksprimenteringen, og noe praktisk firehjulsdrevet kjøretøy ble det aldri noe av.
Aslaug Høydal
Aslaug Høydal (født 22. desember 1916, død 20. juli 2007) er en norsk forfatter og lærer. Hun vokste opp på Anåskosi i Langlim, Seljord, sammen med sju søsken. Hun ble bosatt i Skjåk kommune.
Firehjulsdrift
Firehjulsdrift i landbruket
I 1857 kom oppfinneren John S. Hall patent i USA på en damptraktor med drift på alle hjulene. Denne konstruksjonen fikk ingen praktisk bruk, da den var umulig å kjøre i svinger.
Den første traktoren med firehjulsdrift kom i 1907 fra Deutz. Dette kjøretøyet ble aldri noen stor suksess, da teknologien var for dyr. Deutz kom først ordentlig i gang i traktormarkedet i 1926, men da uten firehjulsdrift.
Aslaug Høydal
Barnet står i sentrum i forfatterskapet. Gjennom lærergjerningen sin fikk hun innblikk i barna sine vilkår og skjebne. Høydal er mest kjent for romanene Dyr last (1963) og Tårer i sand (1969). De er angrep på et system hun mener glemmer at skolen er til for barnet. Tilsammen har hun utgitt et femtitalls romaner, barnebøker og diktsamlinger.
Firehjulsdrift
Firehjulsdrift i landbruket
For tiden er markedsandelen for firehulsdrevne traktorer i klassen over 74 kW nærmere 100 %. Også på mindre traktorer er markedsandelen på firehjulstrekkere kontra tohjulsdrevne rundt 70 %.
Firehjulsdrift i motorsport
For flere former av motorsport er firehjulsdrift et absolutt krav. Audi revolusjonerte på 1980-tallet rallysporten med sin Quattro, da firehjulsdriften var en stor fordel. Alle former for terrengkjøring har også fordel av firehjulsdrift, slik som i Dakar-Rally.
Firehjulsdrift i dagens personbiler
Det er Audi som i stor grad må tilskrives æren for den popularitet firehjulsdrift har i markedet i dag. Audi innførte permanent firehjulsdrift i 1980 under navnet Quattro. Ved introduksjonen hadde quattro-modellen en konvensjonell senterdifferensial med 50/50 fordeling av kraften mellom for- og bakaksel. Under utviklingen av quattro-systemet skaffet Audi seg tre Jensen FF, for å studere teknologien. Audis «urquattro» gjorde rent bord i rally-VM flere år på rad, en prestasjon som vakte oppsikt verden over. Quattro ble en del av det vanlige modelltilbudet fra Audi og andre merker fulgte naturlig nok etter.
Betegnelser og teknologier
En rekke produsenter benytter betegnelsen 4×4 på sine firehjulstrekkere. Dette er et begrep hentet fra amerikansk militærterminologi, hvor det første tallet viser antall hjul på bakken, og det andre viser til antall hjul med drift. Tilsvarende kan betegnelsen 4×2 benyttes om firehjulskjøretøy med drift på to hjul.
Firehjulsdrift betegnet opprinnelig et lastebil-liknende kjøretøy som krevde at føreren manuelt vekslet mellom drift på to hjul (på gater og hovedveier) eller drift på fire hjul (ved kjøring på underlag med dårlig veigrep, for eksempel is, grus eller gjørme.)
Uttrykket «AWD» (All Wheel Drive) ble oppfunnet for å kunne skille mellom kjøretøy med klassisk firehjulsdrift og kjøretøy som var i stand til å drive alle fire hjul samtidig, også på hardt underlag, uten å forårsake dårlige kjøreegenskaper eller overdreven slitasje på dekk eller drivverk. AWD-uttrykket blir i dag også brukt til å markedsføre kjøretøy som ikke har kontinuerlig drift på alle fire hjul, men som i stedet automatisk skifter mellom drift på to og fire hjul etter behov. Uttrykket er dermed relativt vagt i moderne sammenhenger, når AWD blir brukt til å beskrive kjøretøy med forskjellige systemer. Betegnelsen Full Time 4WD er tatt i bruk av enkelte for å betegne et system med kontinuerlig drift på alle fire hjul.
Kjøpere må være oppmerksomme. Det er vanlig at like overføringssystem blir markedsført ulikt i de øvre og det nedre segmentet. Det er også vanlig at svært ulike overføringssystem med ulike egenskaper blir markedsført under det samme navnet på grunn av en produsents ønske om å ha en ensartet betegnelse for alle sine modeller med firehjulsdrift. Teknologien varierer, men betegnelsen står fast. Som et eksempel: Både Quattro og 4motion kan referere til både et automatisk innkoblende system med en haldexkobling og et kontinuerlig system med en torsenkobling.
Virkemåte
Når man skal drive to hjul samtidig, må noe gjøres for å tillate de to hjulene å rotere med ulik hastighet når kjøretøyet beveger seg i kurver. Ved fremdrift på alle fire hjulene er problemet mer komplekst. Et design som ikke tar hensyn til dette, vil føre til at kjøretøyet manøvrer svært dårlig i svinger, og kjemper mot føreren i det dekkene slipper og skrenser på grunn av de ulike hastighetene.
Roger Iversen
Roger Iversen (født 5. april 1974 i Bergen) er en norsk økonom og tidligere politiker (H).
Firehjulsdrift
Virkemåte
Man kan unngå den mekaniske kompleksiteten ved å bruke en elektrisk motor for hvert hjul, med hastighetene styrt av datateknikk. Dette er normalt sett ikke gjort.
Roger Iversen
Han er utdannet siviløkonom fra NHH fra 2000 og har mellomfag i sosialøkonomi fra Universitetet i Bergen. Iversen var direktør i Ernst & Young fra 2006 til 2009, og ble i 2009 kontraktspesialist og supervisor i Halliburton i Stavanger.
Firehjulsdrift
Virkemåte
En differensial tillater at en tilførselsaksling fra girkassa driver to drivakslinger med forskjellig hastighet. Differensialen fordeler dreiemoment (rotasjonskraft) likt til de to drivakslingene, samtidig som vinkelhastighet (dreiehastighet) fordeles slik at summen av vinkelhastigheten for de to drivakslingene er lik rotasjonen fra tilførselsakslingen. Hvert drevne hjulpar krever en differensial for å distribuere kraften mellom venstre og høyre side. Hvis alle fire hjul skal drives, kan en tredje differensial bli brukt til å fordele kraft mellom frem- og bakaksling.
Roger Iversen
Iversen var formann i Hordaland Unge Høyre 1996–1998, medlem av Hordaland fylkesting 1999–2001 og ansatt som politisk sekretær/gruppesekretær for Høyres bystyregruppe i Bergen, deretter politisk rådgiver for statsråd Erna Solberg i Kommunal- og regionaldepartementet 2001–2004 og statssekretær i samme departement 2004–2005. Han var styremedlem i Stavanger Høyre 2008–2013.
Firehjulsdrift
Virkemåte
Et slikt design manøvrerer veldig godt. Det fordeler kraft jevnt og minsker sannsynligheten for skrensing. Men med en gang noe slipper, vil innhenting være veldig vanskelig. La oss anta at venstre fremhjul (av et design som driver alle fire hjulene) begynner å spinne (slipper). På grunn av måten en differensial fungerer vil det spinnende hjulet spinne dobbelt så fort som ønskelig, mens hjulet på den andre siden vil stoppe helt opp (gjennomsnittshastigheten blir uforandret, men ingen av hjulene får noe dreiemoment). Siden dette eksempelet omhandler et kjøretøy med firehjulsdrift, vil et tilsvarende problem oppstå mellom for og bakakslingen via senterdifferensialen. Gjennomsnitthastigheten vil ikke forandre seg, men dreiemomentet vil bli utlignet, og blir da lik null. Hastigheten bak går til 0, mens rotasjonshastigheten på venstre fremhjul blir faktisk fire ganger så stor som den skulle vært. Dette problemet kan oppstå både med tohjulsdrift og firehjulsdrift om et drevet hjul blir løftet opp eller mister veigrepet. Dette enkle designet virker akseptabelt på tohjulsdrevne kjøretøy, men for firehjulsdrevne kjøretøy, som vil ha dobbel så stor sjanse for å miste grep på et hjul, er vanligvis ikke dette regnet som akseptabelt.
Et overraskende fenomen oppstår på glatt føre ved bremsing med firehjulsdrift med tre differensialer uten at motoren frakobles. Når forhjulene blokkeres på grunn kraftigere bremseeffekt foran, vil funksjonen i midtdifferensialen gi økt rotasjon på bakhjulene. Forhjulene sklir og motorens rotasjon gir ekstra fremdrift av bakhjulene. Ved å trykke inn clutchen slipper man dette.
Ulike teknologier
Det finnes en rekke ulike teknologier for firehjulsdrift og senterdifferensialen (midtakseldifferensialen) er et nøkkelelement for å bedre veigrepet og minimalisere hjulspinn og skrensing. Videre vil valg av differensialløsninger på bak- og foraksel ha stor betydning for bilens evne til å ta seg frem og for kjøreegenskapene, ikke minst ved kurvekjøring.
Tilgjengelige differensial-teknologier for firehjulsdrift:
1. Åpen (konvensjonell) differensial (ev. m/bremse/sperre)
Fordel: Tillater fartsforskjeller mellom hjulpar og/eller akselpar. Nødvendig forutsetning for stabil kurvekjøring og for å minimalisere mekaniske påkjenninger og dekkslitasje.
Ulempe: Kraften overføres dit friksjonen er minst. Gir hjulspinn og skrens samt slag i rattet når veigrepet på forhjulene endres.
Flere biler med denne løsningen har manuell tilkoblet sperre på midtdifferensialen med eget håndtak for dette ved girstanga. Ved bruk av differensialsperra må ett hjul foran og ett hjul bak spinne samtidig om spinning skal forekomme.
2. Torsendifferensial
Fordel: Tillater fartsforskjeller mellom hjulpar og/eller akselpar og fordeler kraften mekanisk, kontinuerlig og trinnløst mellom hjul/akselpar avhengig av veigrep innenfor et gitt intervall (for eksempel 30/70–70/30). Mekaniske løsninger tradisjonelt mindre sårbare og mer driftssikre enn elektroniske.
Ulempe: Patentbelagt, kostbart
Fra 1986 tok Audi i bruk Torsen-differensialen. Torsen er et akronym laget av «Torque Sensing» og er en ren mekanisk teknologi oppfunnet av det amerikanske selskapet Gleason Corporation.
Torsen ble først brukt i for- og bakaksel i militærkjøretøy fra Hummer fra 1983, mens Audi tok i bruk teknologien i biler beregnet for det åpne markedet. Torsen differensialer er kostbare og bare brukt i et fåtall modeller i tillegg til Audis. Blant disse er Lancia integrale (1986-1994 bakaksel), BMW Z3, Z4 (1998 bakaksel), Honda S2000 (1999 bakaksel), Lexus IS 300 (bakaksel), RX 300 (bakaksel) og GX 470 (senteraksel), Mazda RX-7 (1991 bakaksel) og MX-5 (1995 bakaksel), Range Rover (2002 senteraksel), Toyota Celica (1989), Supra, Land Cruiser og RAV4 (alle bakaksel) samt Volkswagen Passat (1997–2006) senteraksel.
3.1 Viskosedifferensial
Fordel: Rimelig og kompakt
Ulempe: Ikke et ekte 4WD system. For å få kraftoverføring til «slaveaksel» må minst ett hjul på «hovedakselen» spinne. Viskosekoblingen vil gi noe forsinket kraftoverføring til slaveakselen og minst ett hjul må fortsette å spinne. Derved reduseres veigrepet. Under kjøring i krappe kurver, for eksempel rundkjøringer, kan viskosekoblingen begynne å låse, og en mister veigrep. Koblingen må også byttes med jevne mellomrom ettersom den "stivner" når kilometrene begynner å bli mange.
Volkswagen Syncro, Volvo 850 AWD. En variant kalles Honda Real Time™ 4WD
3.2 Senterdifferensial med viskosesperre
Fordel: Godt forhold mellom effekt og pris. Lettere og rimelige enn Torsen. Liten dekkslitasje, uproblematisk kjøring, god stabilitet og framkommelighet.
Ulempe: Kan gi markant understyring i lange og skarpe svinger.
Eksempler på modeller med senterdifferensial med viskosesperre på senterakselen: Ford Escort RS Cosworth, flere Volkswagenmodeller, Volvo, Lancia Delta Integrale, BMW 325ix (E30), Mitsubishi Lancer GSR og 3000GT VR4, Subaru Impreza, Forester og Legacy, og Toyota Celica GT4. Lancia og Toyota var utstyrt med Torsen bakakseldifferensial, noen av de øvrige med viskosedifferensial bak. Forester har viskossperre også på bakakseldifferensialen. Mitsubishi Space Wagon 4WD har åpen midtdifferensial, men viskosesperre på bakakselen.
4. Aktiv differensial
Fordel: Kontinuerlig tilpasning av veigrep ved hjelp av datastyring.
Ulempe: Høy vekt. Kostbart
(Kun Porsche 959, Kia Sportage 2011+)
5. 4-matic
Fordel: Sikker permanent firehjulsdrift
Ulempe: Kostbart.
6. Haldex
Fordel: Rimelig og relativt kompakt
(Audi A3 Quattro, S3 og TT Quattro. Volkswagen Passat VI 4Motion (fra 2006) og Volkswagen Passat VII 4Motion (fra 2010), Volkswagen Sharan 4Motion, Caravelle 4Motion, Transporter 4Motion, Multivan 4Motion, Golf IV 4Motion, Golf V 4Motion, Golf VI 4Motion, Golf VII 4Motion, Seat Leon, Škoda Octavia 4x4, Škoda Octavia Scout, Volvo V50, XC60, XC70, XC90, Ford Freestyle, Five Hundred, Mercury Montego og Ford Kuga)
Iso Grifo
Iso Grifo er en bilmodell fra den italienske bilprodusenten Iso Rivolta, som ble produsert mellom 1963 og 1975.
Modellen var utstyrt med amerikanske (innledningsvis Chevrolet-produserte, senere fra Ford) V8-motorer med støtstenger, og designet av Bertone har blitt ansett som meget vellykket, spesielt for den lett modifiserte Series II. Modellen rakk bare å bli produsert i 412 eksemplarer før fabrikken fikk økonomiske problemer og gikk konkurs i 1975.
Iso Grifo er i dag en ettertraktet samlermodell, som i god stand har oppnådd priser på over én million kroner.
Virginia Mayo
Virginia Mayo (født 30. november 1920 i Missouri, død 17. januar 2005) var en amerikansk filmskuespiller og danser.
Etter en kort karriere i vaudeville begynte Mayo med filmer og i 1946 spilte hun i De beste år av vårt liv (og i 1949 hadde hun en rolle i White Heat. Hennes opptredener i filmer ble færre på 1950-tallet. Hennes siste opptreden på film var i 1997. I hennes storhetstid i Hollywood ble Mayo kjent som den typiske sensuelle skjønnhet. Virginia Mayo har en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1996 mottok hun en stjerne på St. Louis Walk of Fame. I 1947 giftet hun seg med skuespilleren Michael O'Shea, som døde i 1973. De hadde ett barn, Mary Catherine O'Shea (født i 1953). O'Shea-familien bodde i flere tiår i Thousand Oaks, California. I januar 2005 døde Mayo av naturlige årsaker i Thousand Oaks i en alder av 84 år.
Ron Perlman
Ron Perlman (født 13. april 1950 i New York) er en amerikansk skuespiller på TV og film.
Perlman studerte ved George Washington High School og han ble uteksaminert fra Lehman College i New York City i 1971. Perlman debuterte som skuespiller i filmen Ildkrigen i 1981. Etter diverse mindre biroller i filmer og TV-serier og hans gjennombrudd kom da han spilte karakteren Vincent i TV-serien Beauty and the Beast, mot skuespiller Linda Hamilton fra 1987 til 1990. Dette innbragte ham en Golden Globe. Han har siden gjort seg bemerket i rollen som Clay Morrow i TV-serien Sons of Anarchy.
Perlman har vært gift med Opal Perlman siden 1981. De har to barn, en datter, Blake Amanda (født i 1984), og en sønn, Brandon Avery (født i 1990).
Yannick Weber
Yannick Weber (født 23. september 1988) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 9.-plass med det sveitsiske laget.
Fedje
Fedje er en øykommune i Vestland fylke. Den ligger i Nordhordland, fram til 2020 en del av Hordaland fylke. Kommunen ble etablert i 1947 da den ble utskilt fra Austrheim. Austrheim, inkludert Fedje, ble utskilt fra Lindås i 1910.
Navnet Fedje skrives Fediom i 1405, Fedhiar i 1427, Fiet i 1520, Fedie i 1563 og Fædie i 1723, av norrønt feð (= beite). Navnet Fedje kan tolkes som «Beiteøyene».
Kommunen består av en hovedøy (Fedje) og over 100 småøyer og holmer. Det bor ca. 560 mennesker der. Nabokommunene er Gulen i nord, Austrheim og Alver i øst, og Øygarden i sør. Tettstedet Fedje har innbyggere per 1. januar.
Naturen på Fedje kjennetegnes av lite skog og et forblåst landskap. Hovednæringen har historisk sett vært fiskeri. Kommunen mangler bro-tilknytning til fastlandet, slik at man er avhengig av ferge for å komme seg dit.
Utenfor Fedje ligger en sunket tysk ubåt fra andre verdenskrig, «U 864». Ubåten inneholder store mengder flytende kvikksølv.
Kommunestyrevalget 2015
Ved kommunestyrevalget 2015 var det 439 stemmeberettigede i kommunen. Avgitte stemmer var 364 (83,1% oppslutning). Kommunestyret hadde 15 representanter. I perioden 2015-2019 var fem partier representert:
Stian Herøy (H) var ordfører og Roy Asle Tungland (KrF) var varaordfører.
Postrute og båtforbindelse
Den strabasiøse robåtturen fra Fedje til Kjelstrømmen og tilbake ble tidlig i 1880-årene erstattet av lokalbåten «Ålesund», og noen år senere av «Horden». Det var det nystartede Lindås og Masfjorden Dampskipslag som gjorde dette mulig. Dermed ble postforsendelsene både raskere og tryggere.
I 1908 ble «Lindaas» satt inn i ruten på Fedje. «Lindaas» gikk i ruten mellom Bergen og Fedje i en mannsalder, og det er nok denne båten som har betydd mest for feiingene opp gjennom årene. Noen år senere kom også «Austrheim» inn i ruten.
I slutten på 1950-tallet var det slutt på overnattingsturene mellom Bergen og Fedje, turer som ofte tok 17-18 timer. Nå ble det dagsturer i stedet på ruten, tre-fire ganger i uken. Dette medførte at overfartstiden ble redusert til del halve.
I 1970 var det slutt på de lange turene mellom Bergen og Fedje. Nå ble det satt inn en moderne bilferge mellom Rossnes i Austrheim og Fedje. Nytt fergeleie ble bygget på Sævrøy i 1990, og dermed var Fedje bare en halvtime unna «sivilisasjonen».
Arbeids- og næringsliv
At Fedje ligger i havgapet, gjør også at man kan sysselsette arbeidskraft her. Blant annet ligger Fedje sjøtrafikksentral her, og også Uniko - Sikkerhetssenteret på Fedje som driver med sikkerhetsopplæring for sjøfolk.
Det skal igjen nevnes at Mongstad industriområde ikke ligger langt unna Fedje, da dette ligger i nabokommunen Austrheim - riktig nok må man bruke bilfergen vel å merke.
Fedje har også egen kirke, landhandel med miniapotek + gave- og interiørkrok, samt andre type bransjer som drosje, maskin og VVS.
Hellisøy fyr er ett av to fyr på Fedje, og er et støpejernstårn bygget i 1855.
Nils Butenschøn
Nils August Andresen Butenschøn (født 21. januar 1949) er en norsk forsker og professor fra Enebakk med Midtøsten som spesialområde.
Akademisk karriere
Butenschøn er magister i statsvitenskap fra Universitetet i Oslo, var førsteamanuensis ved Institutt for statsvitenskap fra 1990, og gjesteprofessor ved University of Durham 1993–1994. Han ble utnevnt til professor i statsvitenskap i 2007. I 1997 mottok han Universitetet i Oslos «Læringsmiljøpris», og i 2004 mottok han Universitetsforlagets Idunn-prisen.
Han har utgitt en rekke bøker, både som eneforfatter og sammen med andre. Butenschøn er også kjent som en av de mest brukte ekspertkommentatorer på Midtøsten i norske media.
Familie
Han er sønn av billedhugger Ragnhild Butenschøn og forlegger Barthold A. Butenschøn, og gift med journalist og forfatter Arnhild Skre. Han er bror til arkitekten Peter Butenschøn
Esther Reiss
Esther Elisabeth Reiss (født 28. februar 1954 i Oslo) er en norsk dramaturg, regissør og oversetter. Hun var ansatt ved Oslo Nye Teater i perioden 1980–2003.
Reiss deltok i etableringen av Det Åpne Teater i 1980, og var med på å introdusere teatersport i Norge omkring 1985. Hun har videre regissert, oversatt og bearbeidet flere oppsetninger.
Reiss er bosatt i Enebakk, hvor hun de senere år har vært aktiv innen kulturminnevern. Nestleder i Enebakk historielag i perioden 2008-2009. Hun er datter av skuespilleren Helge Reiss og rektor Marit Billington.
Adrien de Gerlache
Adrien Victor Joseph de Gerlache de Gomery (født 2. august 1866, død 4. desember 1934) var en offiser i den belgiske marine. Han ledet den belgiske antarktisekspedisjon i 1897–1899 hvor Roald Amundsen var hyret som førstestyrmann.
Tidlige år
Gerlach ble født i Hasselt i Belgia, og utdannet i Brussel. Han studerte anvendt vitenskap ved Universitetet i Brussel og arbeidet i feriene som lugargutt på atlanterhavsdampere. Etter eksamen i 1885 sluttet han seg til den belgiske marine 19. januar 1886.
Etter eksamen fra sjømannsskole i Oostende ble han hyret på forskningsskipet «Belgique». Det var under denne tjeneste at han planla en forskningferd til Antarktis.
Belgica-ekspedisjonen
I 1896 kjøpte han den norsk-bygde hvalbåt «Patria», som etter en omfattende ombygging fikk navnet «Belgica». Sammen med et mannskap fra mange nasjonaliteter, blant dem Roald Amundsen som førstestyrmann og Frederick Cook, seilte de fra Antwerpen 16. august 1897. I løpet av januar 1898 nådde de kysten av Den antarktiske halvøy og seilte langs denne og rekken med øyer som ligger vestenfor. Gerlache gav sundet navnet Belgicastredet. Dette er senere fått navnet Gerlachestredet etter ham. Ekspedisjonen kartla og gikk i land på om lag 20 øyer, hvorav flere ble navnsatt. De fortsatte mot sør og krysset den sørlige polarsirkel 15. februar 1898.
15. februar 1899 klarte de endelig å seile ut. Det tok dem nesten en måned å forsere 10 kilometer, og 14. mars kom de klar av isen. Ekspedisjonen returnerte til Antwerpen 5. november 1899.
I 1902 ga Gerlache ut en bok om ferden med tittelen «Quinze Mois dans l'Antarctique». Den er ikke oversatt til norsk.
Senere liv
Han deltok i flere ekspedisjoner etter Belgica-ekspedisjonen, blant annet:
«Belgica» ble brukt på alle disse ekspedisjonene.
Adrien de Gerlache døde i Brussel 4. desember 1934 av tyfus.
Fylkesvei 666 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 666 i de følgende fylkene:
Fylkesvei 682 (andre betydninger)
I Norge finnes fylkesvei 682 i de følgende fylkene:
Camryn Manheim
Camryn Manheim (født som Debra Frances Manheim, den 8. mars 1961 i Caldwell, New Jersey) er en amerikansk skuespillerinne mest kjent for sine roller som advokat Ellenor Frutt på TV-serien The Practice på TV-kanalen ABC og som karakteren Delia Banks i TV-serien Ghost Whisperer og som Elvis Presleys mor i mini-serien Elvis fra 2005.
Ludila-demningen
Ludila-demningen er en demning med vannkraftverk under bygging i elva Chang Jiangs midtre løp (Jinsha), i det sentrale Kina, nedenfor utløpet av sideelva Yalong Jiang, provinsen Yunnan i Kina. Arbeidet med demningen ble påbegynt i 2007, og er planlagt ferdigstilt i 2015. Ved igangsettelse skal vannkraftverket ha en kapasitet på 2.160 MW.
Pars nevrosa
Hypofysens forlapp kalles pars distalis og inneholder endorkine celler som produserer syv forskjellige hormoner; prolaktin, veksthormon, thyroidstimulerende hormon (TSH), follikelstimulerende hormon (FSH), luteiniserende hormon (LH), adrenocorticotropid hormon (ACTH) og melanocyttstimulerende hormon. Sistnevnte har en uviss virking.
De to gjenværende delene av hypofysens anatomiske utseende kalles pars tuberalis og pars intermedia.
Andres Ambühl
Andres Ambühl (født 14. september 1983) er en sveitsisk ishockeyspiller.
Han representerte landet sitt under Vinter-OL 2014 i Sotsji, der han kom på 9.-plass med det sveitsiske laget.
Ridabu
Ridabu er en forstad til Hamar som ligger i et historisk viktig område. Gårdene Torshov og Vidarshov ble sannsynligvis brukt som gudesteder i før-kristen tid, mens Åker gård var et høvdingsete og maktsentrum. Det er gjort arkeologiske funn på alle stedene. Planene for riksvei 25, som går gjennom Ridabu, måtte i sin tid gjøres om på grunn av fredede gravhauger i området.
Navnet
Navnet er fra norrøn tid (med formen Ríðabú). Det er et gammelt bygdenavn, og det omfattet det nåværende Vang sogn – eller iallfall den eldste delen av sognet nede ved Mjøsa/Vangsvika. Etterleddet -bú betyr rett og slett 'bygd', men betydningen av forleddet har ingen sikker tolkning. Forleddet i flere gamle bygdenavn på -bú er imidlertid gamle stedsnavn (f.eks forleddet i Selbu, norrønt Selabú, som har navn etter Seli, det opprinnelige navnet på Selbusjøen). Et navn *Ríði (med genitiv Ríða) kan settes i sammenheng med substantivet reiðr f 'red, ankerplass, åpen havn' og verbet ríða 'svinge, sveive; heise anker'. Et fjordnavn med betydningen 'ankerplassen, havna' kunne være et godt og passende navn på Åkersvika: Dette er den eneste større naturlige havna i Mjøsa – og gården Åker var allerede i eldre jernalder bosted for mektige høvdinger og småkonger. Det er forøvrig interessant å merke seg at en her har funnet tufter etter store båtnaust som kunne romme skip på opptil 20 meter. Betydningen av navnet Ríðabu blir i så fall 'bygda ved/rundt vika Ríði '.
(Et navn med lignende betydning er Hemne (norrønt Hefni(r)). Dette fjordnavnet er trolig avledet av ordet höfn f 'havn', og det viser da til den gode naturlige havnen ved Hemnskjela.)
Partisipp
Et partisipp (latin ', fra ' «deltakende») er et ord som dannes av et verb, men som bøyes og brukes som et adjektiv. Det kan dermed sies å «delta» i to ordklasser, hvorav det har fått sitt navn. Det er visse uenigheter om hvilken ordklasse partisipper faktisk tilhører. I norsk har verb to partisippformer: perfektum partisipp og presens partisipp.
Perfektum partisipp er de ordene som kommer etter verbene være eller bli. Eksempler er «boka er skreven», «brevet blir skrevet». «skrevet» er også form for presens perfektum som i eksempelet «jeg har skrevet» men regnes da ikke som en partisippform.
Presens partisipp er de ordene som i bokmål slutter på -ende og i nynorsk ': leende/', gående/', lyttende/'.
Presens partisipp ligger til grunn for ord som i dag oppleves som substantiver: «Bonde» (av norrønt bóandi, búandi, presens partisipp til búa)), «frende» (av norrønt frjá = elske) og «fiende» (av fiandi, presens partisipp av et verb som på gotisk var fijan = hate).
Bøying av partisipp
Som følge av at partisippet ofte har en adjektivistisk tilnærming i et språk, samsvarsbøyes det ofte i lik grad som et adjektiv. I alle skandinaviske språk finnes det en viss grad bøying av perfektum partisipp. I nynorsk samsvarbøyes perfektum partisipp i kjønn og tall, men fra og med den nye rettskrivinga fra 2012 er det også mulig å la være å samsvarbøye partisipp av svake verb i predikativ stilling (altså etter kopulaverb). Sterke verb, som «skrive» og «lese», er obligatorisk å samsvarsbøye i både kjønn og tall på nynorsk i alle tilfeller.