cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Baneheia-saken
Gjennombrudd
Politiets åstedsgranskere som var på stedet i dagene etter likfunnet spadde opp flere kvadratmeter av skogbunnen og sendte det til videre analyser i Oslo. Her ble jord, grus, barnåler, dyrehår og annet rusk og rask gjennomgått med lupe. Sporgranskerne fra Kripos fant så et kjønnshår fra et menneske. Dette klarte man så å få en DNA-profil fra. I begynnelsen av august ble aktuelle kandidater innkalt for å ta DNA-prøver for å prøve å finne en match. Man gjorde så en match på Jan Helge Andersen. Politiet bestemte seg så få å arrestere både Jan Helge Andersen og Viggo Kristiansen, mens de hadde bevis mot Andersen hadde de ingenting på Kristiansen, han ble arrestert fordi han var venn med han de hadde bevis på. Ingen møtereferater eller politidokumenter fra dagene før arrestasjonen finnes, så vurderingene som ble gjort er ikke kjente. Asbjørn Hansen sa i retten at magefølelsen hadde vært viktig.
Arrestasjon
Jan Helge Andersen ble arrestert på sitt eget rom 13. september ca kl 11.30. Det var fire politifolk som hadde ansvaret for pågripelse av Jan Helge Andersen. De ringte på døren og ble sluppet inn av faren. Han ble forklart at de kom fra politiet og skulle ha tak i Jan Helge. Faren pekte på døra inn til soverommet. Leif Nesset gikk inn først på rommet, og Jan Helge var relativt overrasket da de kom. Han ble påsatt håndjern, og fikk se pågripelsesbegjæringen. Ved siden av sengen ca 50cm fra seg hadde Jan Helge Andersen en ladd rifle. I sitt vitnemål i retten i 2001 opplyste ikke politibetjent Nesset om våpenet. Arrestasjonene var ikke helt koordinert, under arrestasjonen av Andersen lå det en mobiltelefon på nattbordet som plutselig begynte å ringe. Telefonen ble ikke besvart. Senere undersøkelse av telefonen viste at det var Viggo Kristiansen som ringte. Viggo Kristiansen ble arrestert ca 15 minutter senere på stråleenheten på sentralsykehuset Kristiansand hvor han arbeidet som maler. Han ble påført håndjern og ført ut til en ventende politibil. I stedet for å ta en sideinngang rett ved der Kristiansen var, førte politiet han ut gjennom hovedinngangen.
Første avhør av Andersen
Det første avhøret av Andersen har i ettertid vært gjenstand for massiv kritikk. Andersen ble avhørt av Geir Olaf Hansen. Ved arrestasjonen hadde Andersen fått opplest tiltalebeslutningen hvor både Andersen og Kristiansens navn sto. På vei opp til avhøret gikk Andersen forbi Kristiansens klær, så han viste at også Kristiansen var arrestert. Andersen ønsker Tor Erling Staff som advokat, tiltross for at han i henhold til norsk lov har krav på den advokaten hans ønsker fikk han ikke dette. Hansen anbefalte Andersen advokat Ben Fegran noe han så takket ja til. Tiltross for at siktede i norske kriminalsaker har krav på å ha advokat tilstede i avhør satt Geir Olaf Hansen så i gang med avhøret av Andersen før advokaten hans hadde ankommet. Lydopptak av avhøret ble heller ikke foretatt tiltross for at det også var lovpålagt. Hansen startet med å love strafferabatt hvis Andersen tilsto, så fortalte han om beviset politiet hadde (Andersens kjønnshår) deretter lanserte Hansen teorien om at "kan det være slik at du også er et offer i saken og det er Viggo som er hovedmannen". Med det var det politiet som lanserte Kristiansens rolle i drapene for Andersen. I følge Hansens egenrapport fikk Andersen da noe å tenke på. Kort tid etterpå, fortsatt før advokaten hans hadde ankommet innrømte Andersen et drap og la hovedskylden for drapene på Kristiansen.
Professor og tidligere «FBI-profiler», Gregg McCrary, var svært kritisk til hvordan avhørene av Jan Helge Andersen ble utført i Baneheia-saken. Han uttalte og skrev følgende i 2010 :
''Dette er en svært alarmerende måte å avhøre et vitne på. Politiet skal aldri gi navn på mulige andre gjerningsmenn, eller stille ledende spørsmål. (...) Det er helt opplagt at det var avhøreren som introduserte ideen om mer enn en gjerningsmann. Deretter introduserer han Viggo Kristiansen med navn og foreslår at han har det største ansvaret for handlingen – ikke Jan Helge Andersen. (...) Avhøreren har helt opplagt forsøkt å minske Andersens ansvar ved å plassere det hos Viggo Kristiansen. (...) Det er hevet over tvil at Andersen ville beskyldt hvem som helst for å minske sitt eget ansvar overfor den grusomme handlingen.''
''Politibetjenten lanserte både at det var to gjerningsmenn og at Kristiansen var involvert. Politibetjentens fremgangsmåte slik som beskrevet i egenrapporten har høyst sannsynlig ødelagt saken.''
Asbjørn Rachlew, avhørsekspert i norsk politi skrev følgende i 2021 :
''Utdanningskonseptet «Kreativ» var et oppgjør med utdaterte og tilståelsesfokuserte avhørsmetoder. Dette ble introdusert i Oslo politidistrikt i år 2000. Utdanningen ble overført til Politihøgskolen (PHS) i 2001, og i 2004 besluttet PHS å gjøre opplæringen obligatorisk. Utviklingen kom dermed ikke politiet i Kristiansand til gode under etterforskning av drapene i Baneheia. De forskningsfunderte avhørsmetodene var ikke kjent for dem. De hadde ingen utdanning i avhørsteknikk. (...) Det er trist på alle måter. Ikke minst fordi vi aldri vil få vite hva Jan Helge Andersen ville ha svart, dersom han hadde blitt avhørt med moderne avhørsmetoder. (...) Etter å ha forvisset seg om, og dokumentert at Andersen på fritt og selvstendig grunnlag var villig til å forklare seg, ville etterforskeren innledet informasjonsinnhentingen med å gi ham en reell mulighet til fritt å fortelle. At politiet hadde sikret hans DNA fra åstedet, ville etterforskeren ventet med å presentere. (...) Den mistenkte ville i henhold til metodikken blitt forklart at detaljer er viktig for politiet, og derfor blitt oppfordret til å fortelle alt, så detaljert som mulig. Grunnet sakens alvor ville etterforskeren ha understreket at «vi har god tid», og at politiets rolle nå er å lytte. Kanskje ville etterforskeren sågar informert om at han ikke kommer til å avbryte, og på den måten tilby en anledning til å fortelle alt, i eget tempo, upåvirket av hva politiet måtte mene og tro om saken. Hvordan Jan Helge Andersen hadde respondert, vet vi ikke. Det vi imidlertid vet, er at mistenkte som avhøres i tråd med de forskningsfunderte metodene gir mer relevant informasjon, holdt opp imot mistenkte som utsettes for utdaterte avhørsmetoder der etterforskeren søker etter bekreftelser i form av en tilståelse.''
Rekonstuksjonen
Politiet holdt en rekonstruksjon i Baneheia med Jan Helge Andersen. Denne ble ledet av Asbjørn Hansen. Under rekonstruksjonen påviste Andersen flere ting som bare en som hadde vært med på mordene kunne vite, som hvor jentene var gjemt, hvordan de lå og hvor de var knivstukket.
Det var likevel flere ting i Andersens rekonstuksjon som ikke stemte med andre funn:
Andersen klarte ikke å påvise stien han i avhør hadde sagt at de brukte opp til åstedet
Jentene hadde på seg hverandres klær, noe som tyder på at de var nakne samtidig, noe de ikke var i Andersens forklaring.
Det var ikke noe blod fra stikkskaden i magen til Lena, noe som tyder på at stikket ble gjort etter at døden inntraff, Andersen påstod at Kristiansen gjorde dette knivstikket umiddelbart etter stikket i halsen.
Andersen forklarte at stikkene mot halsene til jentene ble gjort på to helt forskjellige måter, skadene var imidlertid identiske.
Ifølge Andersen vasket de kniven etter at han hadde kuttet greiner til å gjemme jentene under. Det var imidlertid ikke spor av blod på greinene.
Skoavtrykk på jentenes klær passet ikke inn i fortellingen. Det ble funnet skoavtrykk på jentenes klær, dette var kun fra et par sko (str 45, som er Andersens skostørrelse, Kristiansen bruker str 43). Skoavtrykkene tyder på at jentenes klær har ligget på bakken og gjerningsmannen har tråkket på klærne. Noe klærne ikke gjorde i fortellingen til Andersen, konfrontert med dette sa han senere at de hadde tråkket på jentene
Ingen av de åpenbare feilene i Andersens forklaring under rekonstruksjon gjorde at politiet tvilte på forklaringen hans.
Kristiansen nektet enhver befatning med saken. Påtalemyndigheten har ikke hatt noen tekniske bevis som knytter Kristiansen til saken. Ifølge tekniske undersøkelser utført av Telenor har Kristiansen et alibi for tidspunktet da drapene fant sted; dette alibiet anga en sannsynlig lokasjon som støttet alibiet som ble gitt av Kristiansens mor før hun kjente til den tekniske rapporten. Kristiansen ble i det vesentlige funnet skyldig basert på Andersens forklaring.
Andersens forklaring om at Kristiansen var den dominerende kraft bak utførelsen av forbrytelsen ble lagt til grunn i dommen.
Dom
I 2002 dømte Agder lagmannsrett Viggo Kristiansen til 21 års forvaring med 10 års minstetid, og Jan Helge Andersen til 19 års fengsel. Begge anket straffeutmålingen til Høyesterett, som avviste Kristiansens anke og forkastet Andersens anke. Andersens anke er gjengitt i Rt. 2002 s. 993. De to ble også dømt til å betale 1,7 millioner kroner i oppreisning og erstatning til avdødes foreldre (RG 2002 s. 751).
Gjenopptak
Viggo Kristiansen sa at han ikke var involvert i drapene, og at han er uskyldig dømt. Han har flere ganger forsøkt å få saken gjenopptatt, første gang i 2008, sist i 2017. Fire begjæringer og to klager ble avvist. Saken ble besluttet gjenopptatt av Gjenopptakelseskommisjonen 18. februar 2021. 2. mars ble det kjent at Borgarting lagmannsrett skal behandle saken.
I boken ''Drapene i Baneheia. To historier. Én sannhet'' hevdet forfatter og journalist Bjørn Olav Jahr at Kristiansen var uskyldig og utsatt for et justismord. Påstanden vekket sterke reaksjoner. Jan Helge Andersen avviste også påstandene om at han hadde voldtatt og drept jentene alene.
19. juli 2022 ble det også offentliggjort at Jan Helge Andersen er siktet for drapet han tidligere ble frikjent for å ha begått.
Frifinnelse av Kristiansen
21. oktober 2022 ble det kjent at Riksadvokaten, på grunnlag av ny etterforskning etter gjenåpningen av saken i februar 2021, ville be Borgarting lagmannsrett om å frifinne Viggo Kristiansen i saken. Viggo Kristiansens forsvarer varslet samme dag at det ville komme et krav om erstatning og oppreisning ettersom Kristiansen i praksis ville bli frifunnet av Borgarting lagmannsrett. Dermed ville det være klart at Kristiansen hadde blitt utsatt for justismord i en av Norgeshistoriens mest medieomtalte drapssaker.
Gjenopptak av straffesak mot Andersen
24. mars 2023 begjærte Riksadvokaten gjenopptakelse av straffesaken i forbindelse med drapet på Lena Sløgedal Paulsen til ugunst for Jan Helge Andersen. 15. juni 2023 offentliggjorde gjenopptakelseskommisjonen at begjæringen var tatt til følge.
Annet
Ada Sofie Austegard, mor til Stine Sofie Sørstrønen, opprettet Stine Sofies Stiftelse etter drapene.
Saken har fått bred medieomtale i Norge siden 2000, og i 2018 ble det kjent at flere medier vurderte å lage sannkrim-dokumentarer om saken. Aftenposten vurderte en podkast med Svein Tore Bergestuen, mens forfatter Bjørn Olav Jahr hadde planer om en dokumentarserie om drapene. Prosjektene ble imidlertid lagt på is samme år. De pårørende til de drepte jentene har kritisert planene og uttalte at saken har gått fra å være en «tragedie til å bli underholdning».
Bjørn Berge
Bjørn Berge (født 23. september 1968 i Sveio) er en norsk gitarist og vokalist som har etablert seg som bluesartist. Han fikk Spellemannprisen 2001 for albumet Stringmachine i klassen blues som ble delt ut for første gang, og Spellemannprisen 2002 i samme klasse for albumet Illustrated Man. Han har fått gode anmeldelser i blant annet Dagbladet, Haugesunds avis og VG.
Berge utga sitt første soloalbum, Bjørn Berge, i 1997. I 1999 ga han ut albumet Blues hit me, som ble en ble en stor suksess og førte videre til flere gode utgivelser. Han har turnert i blant annet Danmark, Belgia, Nederland, England og Frankrike, og særlig hatt stor suksess i Frankrike.
Fra 2014 til 2019 var han medlem av bandet Vamp.
Víkingasveitin
Víkingasveitin (Vikinglaget) er Islands taktiske politienhet. Avdelingen består av fem lag med ulike oppgaver:
Oppgaver
Víkingasveitin har mange oppgaver og plikter:
Historie
Avdelingen ble offisielt grunnlagt i 1982 da de første medlemmene avsluttet treningen med norske spesialstyrker. Det var mange grunner for at avdelingen ble grunnlagt. Den mest betydningsfulle grunnen var et kapret fly som landet på Keflavík Internasjonale flyplass i 1976. Det hadde også vært episoder hvor kriminelle brukte våpen mot ubevæpnede islandske politimenn. Politiet på Island måtte få et effektiv verktøy for å løse slik vold i skarpe situasjoner. Medlemmer av avdelingen ble satt inn i Balkan i operasjoner ledet av NATO og noen medlemmer har også tjenestegjort i Afghanistan. Noen medlemmer er hele tiden stasjonert på flyplassen i Keflavík.
Thailand under Sommer-OL 2012
Thailand deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. Trettisju utøvere, nitten menn og atten kvinner deltok i femten sporter. Det var femtende gangen Thailand deltok i et sommer-OL, de kom på 51.-plass med to sølv- og en bronsemedalje. Svømmeren Nuttapong Ketin var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
The Town I Loved So Well
The Dubliners. Gruppas coverversjon ble utgitt på LP-platen Plain and Simple (Polydor 2383 235) i 1973. Produsent var Phil Coulter.
Pierre Bensusan. Hans coverversjon ble utgitt på LP-platen Prés de Paris (Dadgad Music DM-1001) i 1975.
Tri Yann, en berømt bretonsk muskikkgruppe, har også spilt inn en coverversjon. Den bærer tittelen «La Ville que J'ai Tant Aimée» og ble utgitt på LP-platen Café du Bon Coin (Marzelle 814 276-1) i 1983. Teksten er på fransk. Produsent var Joël Cartigny. Denne franske teksten gjengir ikke innholdet i Phil Coulters original.
Hannes Wader laget en tysk coverversjon med tittelen «Kleine Stadt».
Norsk versjon
Lillebjørn Nilsen har gjendiktet originalteksten til norsk. Den norske tittelen er «Byen jeg kjente som min». Nilsen spilte inn sangen. Den ble utgitt på LP-platen Original Nilsen (Studio B BLP  4006) i 1982.
R-type-asteroide
R-type-asteroider er moderat lyse og relativt uvanlige asteroider i det indre beltet som har spektrum mellom V- og A-typen. Spektrumet viser spesielle olivin- og pyroksentrekk ved 1 og 2 μm, med en muleghet for plagioklas. Ved kortere bølgelengder enn 0,7 μm er spekteret rødlig.
IRAS-prosjektet har klassifisert 4 Vesta, 148 Gallia, 246 Asporina, 349 Dembowska, 571 Dulcinea og 937 Bethgea som R-type; men reklassifiseringen av Vesta, erke-V-type-asteroiden, er omdiskutert.
Sinuskurve
Sinuskurven, eller sinusoiden betegner formen til den grafiske fremstillingen av de to trigonometriske funksjonene sin(x) og cos(x), som begge er projeksjonen av et punkts bevegelse langs en sirkel.
Egenskaper
En sinuskurve er fullstendig beskrevet av to størrelser: avstanden mellom to topper i x-retning (kalt perioden) og avstanden fra midtlinja til maksimal- eller minimalverdien i y-retning (kalt amplituden).
Sinuskurven er spesielt viktig for å beskrive mekaniske og elektroniske bevegelsesfenomener, det vil si når x beskrives som tid. Da er avstanden mellom to topper lik periodetiden og er den inverse av frekvensen. t = 1/f.
Det er denne derivasjons-egenskapen som gjør at sinuskurven er allestedsnærværende innen elektronikk. Ingen annen kurveform kommer uforandret gjennom hvilket som helst nettverk av motstander, spoler og kondensatorer. Amplituden blir i allmennhet ikke uforandret.
Sinuskurven kommer også ut av differensialligningene for enkle oscillatorer med resonansegenskap, som masse-fjær -og spole-kondensator-systemer.
For praksiske beregninger er det svært viktig at den deriverte av en sinuskurve blir en cosinuskurve som har samme amplitude som sinuskurven. Dette letter regnearbeid betraktelig siden faktoren blir lik 1 ved operasjonen. Ved en bestemt sammenheng mellom x og frekvensmålet vil dette inntreffe: x = ω*t, der ω = 2*π*f. Dette kommer av at perioden til sin(x) har lengden 2*π i ren matematikk. Vinkelmålet 360°/(2*π) = 57.2958° har fått navnet radian og frekvensen ω måles i radianer per sekund. f er gitt i Hz, svingninger (perioder) per sekund.
Se også:
Puerto Rico Open
Puerto Rico Open er en golfturnering på PGA-touren som har blitt arrangert på Puerto Rico siden 2008.
Turneringen spilles på Coco Beach Golf Course, som er tegnet av Tom Kite, og er den første turneringen på Puerto Rico som er en del av PGA-touren.
Peter Tatsuo Doi
Peter Tatsuo Doi (født 22. desember 1892 i Sendai i Japan, død 21. februar 1970 i Tokyo) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Tokyo.
I 1937 ble han utnevnt av pave Pius XI til erkebiskop av Tokyo. I 1960 ble han kreert til kardinal av pave Johannes XXIII. Kardinal Peter Tatsuo Doi deltok under Annet Vatikankonsil og var med på pavevalget i 1963.
Episkopalgenealogi
Hans episkopalgenealogi er:
Bernhard Nordh
Bernhard Nordh (født 19. april 1900 i Björklinge, Uppland, død 9. august 1972 i Uppsala var en svensk forfatter.
Skulder
Skulderen eller akslen er den delen av menneskekroppen som binder armen til overkroppen.
Skulderen er satt sammen av tre ben: Kragebenet, skulderbladet og overarmsbenet, og to ledd. Disse er akromioklavikularleddet mellom kragebenet og øverste delen av skulderbladet, og humeroskapularleddet mellom overarmsbenet og en bolleformet del av skulderbladet, et kuleledd som gjør at armen kan rotere i flere retninger. Sternoklavikularleddet mellom krage- og brystbenet er også viktig for skulderen, og er det leddet som binder benene i armen til kroppskskjelettet.
miniatyr|venstre|Musklene i en skulder sett forfra. miniatyr|Musklene i en skulder fra baksiden. En rekke muskler gjør at man kan røre skulderen på forskjellige måter. Et ytre lag av store muskler står for store armbevegelser mens mindre muskler hjelper til med å koordinera finere bevegelser. De fleste musklene finnes i par som drar i motsatt retning. Musklene i skulderen har også som oppgave å holde humeroskapularleddet stabilt.
Skader
Skulderleddet er det mest bevegelige, men også derfor det mest ustabile leddet i kroppen, og er derfor svært utsatt for skader. For eksempel kan skulderen gå ut av ledd, eller det kan kjennes ut som den skal gjøre det, dersom leddet blir ustabilt. Smerter i skulderen kan skyldes en rekke ulike problemer og mange tilstander har fått flere populære navn. Dette er noen av de vanligste:
Symptomene varierer mellom ulike tilstander, men de fleste opplever smerter/ubehag og nedsatt funksjon i armen.
Frossen skulder
En annen forholdsvis vanlig lidelse i skulderen er såkalt frossen skulder (av eng. frozen shoulder), en verkende, stivnet skulder. Akutt eller kronisk senebetennelse på grunn av kraftig eller stadig påkjennelser er likevel en av de vanligste skulderlidelsene. Frossen skulder er faktisk så smertefullt, at National Health Service (NHS) høsten 2019 rangerte den som den tredje mest smertefulle lidelsen i verden, nest etter klasehodepine (1) og helvetesild (2).<
Solhverv (sang)
«Solhverv» vant Melodi Grand Prix 1963 og var Norges bidrag til Eurovision Song Contest samme år. Melodi og tekst er skrevet av Dag Kristoffersen. I Melodi Grand Prix ble sangen framført av Jan Høiland og Nora Brockstedt, mens Anita Thallaug framførte den i Eurovision Song Contest. «Solhverv» endte på firedelt sisteplass i den europeiske finalen, uten poeng. Dette var Norges første sisteplass i Eurovision Song Contest. Sangen er en ballade i chansonstil, en stil som var populær i konkurransens tidlige år.
Melodi Grand Prix
Sangen ble framført som det tredje bidraget av fem i den norske finalen søndag 10. februar i Store Studio i Oslo. Jan Høiland sang den med lite orkester, mens Nora Brockstedt sang den med Kringkastingsorkestret. En jury bestående av fem mannlige, oslojournalister og konene deres stemte sangen fram som suveren vinner med 81 poeng. Andreplassen, «Jakteskipperen», fikk bare 59 poeng.
Pressen var ikke særlig positive til vinnerlåten, og vinnerkomponisten selv, Dag Kristoffersen, var overrasket over seieren: «Jeg har aldri komponert en slager før, skrevet noen småting til kor har jeg jo, men aldri følt meg kallet som slagerkomponist.» uttalte han til VG dagen etter finalen. Også dette året forbeholdt NRK seg retten til å avgjøre hvilken artist som skulle framføre Norges bidrag i den internasjonale finalen, som dette året ble holdt i London. Vinneren Nora Brockstedt kunne ikke reise til London, siden hun allerede hadde takket ja til en landsomfattende turné sammen med Jens Book-Jenssen. Ryktene ville imidlertid ha det til at Brockstedt ikke likte låten og fryktet en dårlig plassering i London, og til slutt valgte NRK Anita Thallaug til å representere Norge.
Eurovision Song Contest
Sangen ble fremført som femte bidrag om kvelden 23. mars 1963, etter Østerrikes Carmela Corren med «Vielleicht geschieht ein Wunder», og før Italias Emilio Pericoli med «Uno per tutte».
Da avstemningen var over, hadde «Solhverv» fått 0 poeng, noe som ga den en firedelt 13. og sisteplass blant 16 deltakere. Dette var første gang Norge ikke fikk poeng i konkurransen, og det var Norges første sisteplass.
Innspilling
Anita Thallaug spilte aldri inn «Solhverv» på plate. Jan Høiland spilte den inn med Jørg Petter Røeds orkester 11. februar 1963. Sangen ble utgitt på singlen Columbia 45GN 1755, men den ble aldri noen bestselger i Norge. Trolig er «Solhverv» en av de minst kjente Melodi Grand Prix-vinnerne gjennom tidene. Ingen av de andre finalelåtene bemerket seg heller på hitlistene. Den manglende suksessen kan ha sin forklaring i at de fleste nordmenn aldri fikk hørt sangene, siden finalen ikke ble sendt i radio. På denne tiden hadde bare 20 prosent av nordmenn tilgang til fjernsyn.
Teksten handler om en kvinne som beskriver sine følelser når hun er sammen med sin kjæreste. Hun sammenlikner den lykken hun vet hun vil ha med ham, med den lykkelige vitenen at våren snart vil komme når vintersolverv inntreffer.
Rune Rudberg
Rune Rudberg (født 23. august 1961) er en norsk countryartist. Han er født og oppvokst i Trøgstad i Østfold.
Rudberg slo gjennom med låten «Ut mot havet» i 1988 og har sunget i dansebandet Scandinavia, men ble sparket i august 2005 etter at det ble kjent at han hadde brukt kokain og GHB. I et intervju med God kveld Norge i 2008 fortalte Rudberg at han hadde lagt skandalene bak seg.
Rudberg var også med i Tore Ryens ene episode av Mot i brøstet, Slagerparaden, del 2 som en del av Nils-Runes Orkester.
Rune Rudberg Band
Våren 2011 innledet Rudberg et samarbeid med bandet Ground Zero og dannet bandet Rune Rudberg Band. Gruppa består av Rune Rudberg på vokal og gitar, Tor Brasetvik på bass, Egil Brattås på gitar, Bjørn Teig på tangenter, Geir Hilsen på trommer og Tore Blestrud på steelgitar.
Melodi Grand Prix
Bandet deltok i Melodi Grand Prix med låten «Run Run Away». Rudberg har deltatt i fem norske finaler tidligere, første gang i 1989 med «Vinger over Europa». Han har også spilt inn sangen «Mot samme morgendag», en norsk versjon av italienske Toto Cutugnos vinner «Insieme: 1992» fra Eurovision Song Contest 1990. Sangen ble utgitt på albumet Lysene fra land og samlealbumet Landeplager.
Hatlestrand
Hatlestrand er ei bygd og et tettsted ved Hardangerfjorden som ligger i Kvinnherad kommune i Hordaland. Det bor rundt 450 innbyggere på Hatlestrand.
Bygden grenser til Ølve i vest og Mundheim i sør. Hatlestrand er inngangsporten til Kvinnherad fra vest på grunn av fergesambandet Gjermundshamn-Varaldsøy-Årsnes.
Israel Museum
Museet er den største kulturinstitusjonen i staten Israel. Det inneholder encyklopediske samlinger, inkludert verdens største samling av arkeologiske gjenstander relatert til Bibelen og det lovede land.
Museet dekker nær 50 000 kvadratmeter. I januar 2011 rapporterte museet om et publikumsbesøk på 500 000 siden juli 2010, og forventet at 2011 ville bli et rekordår med en million besøkende. Museet har en egen fløy for barn og unge som også har et høyt besøkstall.
Israel Museum består av fire avdelinger: Museet har arkeologiske samlinger som strekker seg fra oldtiden og fram til i dag. Takket være gaver og sjenerøs støtte fra beskyttere verden over, har museet i løpet av kun 45 år bygget en omfattende samling på rundt 500 000 objekter som representerer den fulle rekkevidden av verdens materielle kultur. Rundt 7000 objekter og verker er for tiden utstilt. Museet har mer enn en million besøkende i året.
Arkeologisamlingen
Samuel & Saiyde Bronfman Archeology Wing inneholder ulike arkeologiske funn og er den største samlingen av oldtidsgjenstander fra Israel i verden.
Heikhal HaSefer
På museumsområdet ligger det også en bygning med en helt særegen arkitektur; den kalles Heikhal HaSefer («Bokens hellige sted») og huser blant annet Dødehavsrullene og gjenstander funnet ved Masada. I 2013 utga den israelske nasjonalbanken en egen gullmynt med motiv av Heikhal HaSefer.
Historikk
Den daværende borgermesteren i Jerusalem, Teddy Kollek, var drivkraften bak etableringen av museet, som har blitt et av verdens ledende kunst- og arkeologimuseer.
I 1997 ble museets direktør James S. Snyder, tidligere underdirektør for Museet for moderne kunst i New York, utnevnt til ny museumsdirektør for Israel Museum. Snyder ledet en omfattende oppgradering av museumsbygningene, og 100 millioner dollar gikk med til ombygging av museet og som økte dets galleriplass til det dobbelte. Den fornyede museet åpnet den 26. juli 2010. En integrert komponent av Israel Museums område og dets fornyelsesprosess var en fullstendig rekonstruksjon og nyinstallering av dets tre vinger for samlingene med Arkeologi, Kunstgjenstander, Jødisk kunst og liv, hver av dem nå sentralt tilgjengelig via en ny inngangspaviljong. De nye galleriene gjør det mulig for besøkende å navigere intuitivt gjennom museets encyklopediske samlinger ved å følge en tidslinje av materiell kultur fra forhistorisk tid i Midtøsten og til samtidskunst fra verden over.
Qatar under Sommer-OL 2012
Qatar deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. Tolv utøvere, åtte menn og fire kvinner deltok i fire sporter, friidrett, svømming, skyting og bordtennis. Det var åttende gangen Qatar deltok i et sommer-OL, de kom på syttifemteplass med to bronsemedaljer. Skytteren Bahya Al Hamad var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Just Høeg
Just Justesen Høeg (født 6. mai 1640 i Sorø, død 26. september 1694 i Christiania) var en dansk diplomat. Han var visestattholder i Norge under Gyldenløve fra 1682 til sin død.
Biografi
Just Høeg var sønn av rikskansler Just Høeg Banner (1584–1646) og Anne Jørgensdatter Lunge (født i 1610 på Vestervig kloster, død i 1652). Han var bare seks år gammel da faren døde, og da han var tolv år gammel døde også moren.
Han gikk på Sorø Akademi fra 1657, og begynte 1662 i tjenesten ved hoffet. Han ble forlovet med Christian IVs datterdatter Sophie Amalie Lindenov, men forbindelsen holdt ikke, og han ble i stedet gift med Karen Iversdatter Krabbe (1637–1702). Karen Krabbe bragte med seg godset Fuldtofte i Froste Herred i Skåne (nu Fulltofta slott) inn i ekteskapet.
Just Høeg ble forfremmet til kammerherre i 1669, og ble diplomat i Haag fra 1670. I elleve år var Høeg en del av et internasjonalt spill med mellomstatlige anliggender, fredsforhandlinger og spionasje. I 1680 ble han utnevnt til geheimråd og slått til ridder av Elefantordenen for embetsfortjenester. Fra 1682 var han visestattholder i Christiania, hvor han førte et stort hus i Garmanngården, og hvor hadde et bibliotek med en egen bibliotekar og to bokbindere i sin tjeneste.
Han ble gravlagt sammen med sin hustru i Vår Frelsers kirke, som i dag kalles Oslo domkirke. Boksamlingen hans, med hans særegne superexlibris, ble splittet og solgt ved en auksjon i København i 1695.
Antoine Bazin
Antoine-Pierre-Louis Bazin (født 26. mars 1799 i Saint-Brice-sous-Forêt i Frankrike, død i januar 1863) var en fransk sinolog.
Han studerte under Abel Rémusat og Stanislas Julien, og ble professor i kinesisk ved Bibliothèque royale og ved École des langues orientales, og ble tilforordnet sekretær for Société Asiatique. Han offentliggjorde sin forskning fortrinnsvis i Journal asiatique.
Eksorsisme
Eksorsisme (fra gresk: ἐξορκισμός, exorkismos «besvergelse», «maning», latinisert exorcismus), også kalt djevel- eller demonutdrivelse, er den religiøse praksisen av utdrivelse av demoner eller en annen ond åndelig entitet som antas å ha tatt styring over en person eller en gjenstand. Praksisen er svært gammel og er fortsatt en del av ulike trosystemer, for eksempel i Den katolske kirke, enkelte trosretninger innen Islam og enkelte karismatiske kristne bevegelser. Man kan lese om utdrivelse av onde ånder både i Det nye testamente (Matt 8,28ff) og i ulike misjonsarbeid. Eksorsisme er svært omstridt innenfor kristendommen.
Personen som gjennomfører en djevelutdrivelse, kalles en eksorsist. Det er ofte en prest eller en person med spesielle fullmakter eller ferdigheter. I Den katolske kirke er det en biskop, eller en prest som er spesielt utpekt av biskopen, som skal utøve eksorsismen. Eksorsisten bruker religiøst materiell eller sakramentalie, slik som bønner, faste formler og besvergelser, kors og andre symboler, ikoner, amuletter og vievann. Eksorsister påkaller vanligvis overnaturlig kraft som skal drive ut demoner eller en annen ond ånd.
Eksorsisten lokker eller tvinger demonene til å forlate besatte mennesker. Eksorsisme kan dessuten omfatte steder eller hus som er hjemsøkt av demoner. For at tilstanden skal bli gjenopprettet slik den var innen demonbesettelsen fant sted må eksorsisten opprette kontakt med åndevesenene.
Vanligvis blir besatte personer ikke betraktet som onde i seg selv, eller ansvarlig for sine handlinger. Derfor er eksorsisme mer sett på som en kur enn en straff.
Hendelser i Norge
I november 1977 ble en ung kvinne utsatt for eksorsisme hjemme hos en prest i Os i Hordaland. Kvinnen har siden sagt at hun opplevde det som et overgrep. Flere ordinerte prester i Den norske kirke var til stede i huset da eksorsismen pågikk og saken ble en stor belastning for statskirken da den ble kjent i media året etter. I to uttalelser, én i 1978 og én i 1981, har Bispemøtet som direkte konsekvens av Os-saken manet til varsomhet, men statskirken har aldri formelt benektet besettelse som fenomen. Kirkeverge Gerhard Hansen melder i Bergens Tidende 6. mars 2010 at man i løpet av den siste tiden har mottatt bekymringsmeldinger om at karismatiske miljøer blant unge kristne i Os er etablert. Dette settes i forbindelse med frykt for demonutdrivelse.
St Enoch undergrunnsstasjon
St Enoch undergrunnsstasjon er en stasjon på Glasgows undergrunnsbane, ved St Enoch Place. Stasjonen ligger omtrent midt imellom Glasgow sentralstasjon og Argyle Street stasjon. Fra april 2004 til mars 2005 hadde stasjonen 1,91 millioner reisende.
Eksorsisme
Hendelser i Norge
I mai 2008 ble en eksorsist ansatt ved det katolske bispesetet i Oslo. I 2012 kom den norskproduserte dokumentarfilmen Eksorsisten i det 21. århundre (The Exorcist in the 21st Century) der en følger den spanskfødte djevelutdriveren José Antonio Fortea og der blant annet exorsisten Olav Müller og biskop Bernt Eidsvig forklarer katolsk demonologi. Demonutdrivelse er ellers en sjelden begivenhet i Norge.
St Enoch undergrunnsstasjon
Over stasjonen ligger den mest gjenkjennelige bygningen tilhørende undergrunnsbanen, det tidligere hovedkvarteret til Glasgow District Subway Railway Company, tegna av James Miller i 1896. Bygningen er ikke lenger undergrunnsbanens hovedkvarter, men brukes som senter for reiseinformasjon av Strathclyde Partnership for Transport. Stasjonen er med Buchanan Street den eneste til å ha billettkontor under bakkenivå. Stasjonen hadde opprinnelig én plattform med spor på hver side, men under moderniseringa i 1977–1980 ble dette gjort om til to plattformer med sporene i midten.
Eksorsisme
Djevelutdrivelser skildret i populærkulturen
Eksorsisme ble et svært populært tema etter den amerikanske skrekkfilmen The Exorcist som kom i 1973. Filmen sørget blant annet for at den katolske kirke i Chicago måtte ansette en eksorsist for å drive utdrivelser.
St Enoch undergrunnsstasjon
St Enoch stasjon, som ligger ved siden av undergrunnsstasjonen, ble stengt i 1966 som del av Beeching Axe.
G.E.M. Anscombe
Liv og virke
Hun var datter av Gertrude Elizabeth Anscombe og Allen Wells Anscombe, og ble født i Limerick der hennes far da var postert under den irske uavhengighetskrig som offiser i Royal Welch Fusiliers. Elizabeth Anscombe studerte ved St Hugh's College ved University of Oxford. Hun varen heftig motstander av Storbritannias inntreden i annen verdenskrig, trass i familiens militære tradisjoner. En av hennes brødre skulle også kjempe som soldat under krigen.
Hun tok sin akademiske grad i 1941. I studietiden konverterte hun til katolisismen.
Hun giftet seg med filosofen og konvertitten Peter Geach, og begynte så å studere ved Cambridge University, der hun ble Wittgensteins student og nære medarbeider. Hun fikk tjeneste ved Oxford, og var fra 1970 professor i filosofi ved Cambridge. På denne tid var hun blitt mest kjent for almennheten som forsvarer av den katolske lære, og åpen kritiker av Oxfords beslutning i 1956 om å hedre den amerikanske president Harry S. Truman med et æresdoktorat; det gjaldt hans atombombinger av Hiroshima og Nagasaki (hun kalte ham massemorder). Hun markerte seg også som abortmotstander, og som motstander av kunstig prevensjon. To ganger ble hun arrestert for sin aktivisme.
Som filosof utmyntet Anscombe begrepene konsekventialisme og «brute facts»; det sistnevnte fikk betydning for John Searle og hans talehandlingsteori. Hun regnes som representant for hva som senere skulle kalles analytisk thomisme.
Filippinene under Sommer-OL 2012
Filippinene deltok under Sommer-OL 2012 i London som ble arrangert i perioden 27. juli til 12. august 2012. Elleve utøvere, sju menn og fire kvinner deltok i åtte sporter, friidrett, vektløfting, sykling, svømming, skyting, bueskyting, judo og boksing. Det var tjuende gangen Filippinene deltok i et sommer-OL, de vant ikke noen medaljer. Vektløfteren Hidilyn Diaz var landets flaggbærer under åpningsseremonien.
Nahanni nasjonalpark
Nahanni nasjonalpark ligger i Dehcho-regionen i Nordvestterritoriene i Canada, rundt 500 kilometer vest for Yellowknife. Parken beskytter en del av Mackenzie Mountains Natural Region. Parkens midtpunkt er South Nahanni River.
Parken omfatter blant annet varme kilder av svovel, tundra, fjellkjedene og de store skogsområder av både gran og osp som er hjemmet til mange arter av både fugler, fisk og forskjellige pattedyr.
Mellom 800 og 900 personer besøker parken hvert år. Den eneste praktiske måten å komme til Nahanni nasjonalpark på er enten med sjøfly eller med et helikopter.
Oslosenteret
Oslosenteret er en norsk stiftelse der personer med erfaring og kompetanse i internasjonale spørsmål kan samarbeide for fred og menneskerettigheter. Stiftelsen ble etablert 31. august 2006. Senterets arbeid har fra starten vært knyttet særlig til tre hovedområder: menneskerettigheter, demokratiutvikling og interreligiøs og interkulturell dialog.
Initiativtager og leder er tidligere statsminister Kjell Magne Bondevik.
Som styreleder fikk Bondevik med seg forhenværende statsminister og stortingspresident Thorbjørn Jagland (Ap). Finlands tidligere president Tarja Halonen var også med i styret. Einar Steensnæs, tidligere statsråd i Bondeviks regjering og stortingsrepresentant for KrF, er senterets direktør. Også andre av Bondeviks tidligere medarbeidere er tilknyttet senteret. Arbeidet består hovedsakelig gjennom kontakt og dialog med beslutningstakere, organisasjoner og premissgivere i Norge og internasjonalt.
I forbindelse med Oslosenterets tiårsjubileum i 2016 endret senteret sitt navn fra Oslosenteret for fred og menneskerettigheter til kun Oslosenteret.
Graham Poll
Graham Poll (født 29. juli 1963 i Tring, England) er en tidligere, engelsk fotballdommer. Han dømte en rekke kamper i FA Premier League, engelske og europeiske cuper. Poll dømte i EM 2000, VM 2002 og 2006 og han dømte finalen i UEFA-cupen 2005 mellom Sporting Lisboa og CSKA Moskva.
Etter VM 2006 bestemte Poll seg for å ikke dømme mer internasjonalt, men konsentrere seg om Premier League. Grunnen til at han ikke ønsket å dømme internasjonalt var at han klarte å gi Josip Šimunić på tre gule kort i samme kamp under VM 2006. Noen måneder etter VM dømte han kamper igjen i internasjonal sammenheng.
13. mai 2007 dømte Poll sin siste kamp i Premier League. Han avslutta med Portsmouth–Arsenal. Poll dømte playoff-finalen i The Championship 28. mai 2007 mellom Derby og West Bromwich. Dette var hans siste kamp i England.
I Premier League dømte Poll 215 kamper. Han dømte for Tring.
Kamper i VM som hoveddommer
2002:
2006:
Lutvann leir
Lutvann leir er en militær leir som ligger ved Lutvann i Oslo.
I tillegg til HV-02s distriktsstab er også Forsvarets etterretningshøgskole, Etterretningstjenesten, Forsvarsbygg og FLO lokalisert her.
Hele leiren har felles gateadresse Lutvannsveien 60.
Historikk
Leiren ble bygd av tyske styrker i 1942, og i forbindelse med frigjøringen av Norge i 1945 overtok Milorg leiren.
Videre utbygging
En videre utbygging er i gang fra 2018, og vil gi plass til 100.000 kvadratmeter med alt fra kontor og konferansesenter til innkvartering og parkering.
Viggo Kristiansen
Viggo Kristiansen (født 1979) er en norsk mann som ble utsatt for justismord. Han ble 13. februar 2002 i Agder lagmannsrett feilaktig dømt for voldtekt og drap på to jenter i Baneheia i 2000. Etter å ha sonet 21 år i fengsel ble han løslatt i juni 2021 i påvente av gjenopptakelse av den delen av dommen som gjaldt Baneheiadrapene. Norges riksadvokat Jørn Sigurd Maurud ba 21. oktober 2022 om at han frifinnes i Baneheia-saken. Han ble frifunnet i Baneheiasaken av Borgarting lagmannsrett 15. desember 2022. Både Kristiansen og aktoratet vedtok dommen, og frifinnelsen er derved rettskraftig.
Justiminister Emilie Enger Mehl, politidirektør Benedicte Bjørnland, politimester Kjersti Askholt i Agder politidistrikt og riksadvokaten fremsatte i oktober 2022 sine beklagelser overfor Kristiansen. De beskrev dommen i Baneheia-saken som en av Norges største rettsskandaler. Justisministeren bestemte i oktober 2022 at det skulle settes i gang gransking av saken.
Kristiansen ble i rettssaken i 2002 også dømt for andre forhold enn Baneheia-drapene. De delene av dommen ble ikke gjenopptatt i 2022. Utover den strafferettslige delen av rettssaken, ble Kristiansen i 2002 også dømt sivilrettslig som erstatningsansvarlig til de etterlatte etter Baneheia-drapene. Etter at Kristiansen i desember 2022 ble frikjent for drapene som skjedde i 2000, må den sivilrettslige dommen begjæres opphevet for at erstatningskravet mot Kristiansen skal bortfalle.
Kristiansen ble i 2002 dømt til 21 års forvaring og var innsatt fra 2000 til 2021, fra 2002 som soningsfange på Ila fengsel og forvaringsanstalt. Dommen som falt i Baneheia-saken i 2002 bygget i hovedsak på Jan Helge Andersens forklaring, understøttet blant annet av Kristiansens psykologiske profil og overgrepshistorikk, adferd som lagmannsretten karakteriserte som mistenkelig, DNA-spor som ifølge de sakkyndige åpnet for to gjerningsmenn uten å knytte Kristiansen sikkert til gjerningen, og uoverenstemmelser i hans forklaring.
Kristiansen hevdet hele tiden at han var uskyldig i Baneheia-saken, men tilstod høsten 2000 de andre overgrepene han senere ble dømt for. Fra 2008 frem til 2021 fikk Kristiansen seks ganger avslag på sine begjæringer om gjenopptakelse av Baneheia-saken, før Gjenopptakelseskommisjonen i februar 2021 med tre mot to stemmer besluttet å ta opp saken til ny behandling. Kommisjonen uttalte da at «den samlede kommisjon har [...] en felles oppfatning av at det foreligger en rekke bevis og omstendigheter som kan tale for at dommen mot Viggo Kristiansen er riktig», mens flertallet mente det ikke var bevist «utover enhver rimelig tvil» at Kristiansen er skyldig. Kommisjonens leder Siv Hallgren tilhørte mindretallet som innstilte på at saken ikke burde gjenopptas til ny behandling. Riksadvokaten kunngjorde 21. oktober 2022 at det etter Riksadvokatens oppfatning ikke kunne bevises «utover enhver rimelig tvil» at Kristiansen var skyldig i den delen av dommen fra 2002 som gjaldt Baneheia-drapene, og at Riksadvokaten derfor ville be om en frifinnende dom for disse forholdene og om at det skulle bli fastsatt en ny straff for de andre overgrepene Kristiansen var rettskraftig dømt for, som etter dommen hadde en strafferamme på 21 år. Saken kom deretter opp i Borgarting lagmannsrett, slik at det kunne fattes en formell avgjørelse på grunnlag av Riksadvokatens nye påstand i saken.
Bakgrunn
Kristiansen ble født og vokste opp på Eg i Kristiansand.
Som barn og ungdom var han mye sammen med kameraten Jan Helge Andersen, som bodde i en boligblokk rett ved siden av rekkehuset der Kristiansen bodde. Barndomshjemmet ligger rett ved naturområdet Baneheia, der kameratene ofte var sammen. Begge ble beskrevet som einstøinger som heller ville omgås barn enn jevnaldrende. Med dem lekte de ofte fengsel, der Kristiansen sperret barna inne under en veranda, og kunne opptre truende. Under denne fengselsleken skal han ha forgrepet seg på en mindreårig jente ved flere anledninger, noe han senere erkjente.
Kristiansen jobbet fra 1997 til 2000 som renovasjonsarbeider i Kristiansand kommune. Samtidig gikk han på mekanikerlinjen ved yrkesskolen Kvadraturen skolesenter. Kort tid før han ble pågrepet og siktet for Baneheia-drapene, sluttet han som renovasjonsarbeider og begynte å jobbe for en malermester.
En kort tid var han aktiv i Heimevernsungdommen.
I Ila fengsel og forvaringsanstalt der han sonet dommen fra 2002, utdannet Kristiansen seg til sveiser, tømrer og anleggsgartner, og ble dessuten kirketjener.
Drap og pågripelser
Lena Sløgedal Paulsen og Stine Sofie Sørstrønen forsvant etter en badetur i Baneheia 19. mai 2000. En stor etterforskning ble igangsatt, og to dager etter at de ble meldt savnet ble de to jentene funnet voldtatt og drept ved tjernet som ble kalt «3. stampe». Politiet startet umiddelbart en omfattende jakt på gjerningsmennene, som varte hele sommeren 2000. Onsdag 13. september ble Viggo Kristiansen og kameraten Jan Helge Andersen arrestert og siktet for drapene. Kristiansen ble pågrepet mens han var på jobb. Politiet gjorde et større beslag av porno i «bua» til Kristiansen i forbindelse med etterforskningen av «kikkersaken» som han da var mistenkt for.
Rettssak
I 2001 begynte saken mot Kristiansen i Kristiansand byrett, der han var tiltalt for voldtekt og drap på Paulsen og Sørstrønen, samt for overgrep mot to andre mindreårige barn. 1. juni 2001 ble Kristiansen dømt for voldtekt og overlagt drap på de to jentene i Baneheia.
Den 13. februar 2002 ble han igjen dømt til samme straff for samme forhold i Agder lagmannsrett.
Kristiansen anket til Høyesterett, men anken ble forkastet av Høyesteretts kjæremålsutvalg, og dommen ble dermed rettskraftig.
Dommen la til grunn at Kristiansen tok initiativ til og var hovedmannen bak gjennomføringen av drapene på Paulsen og Sørstrønen. Han nektet straffskyld, men ble ikke trodd. Ifølge dommen var Kristiansen «initiativtakar, pådrivar og hovudmann ved utføringa av dei forferdelege handlingane som domfellinga gjeld».
Retten la hovedvekten på en detaljert forklaring fra Andersen. Retten la også vekt på Kristiansens psykologiske profil og historikk med overgrep mot barn, og den rettspsykiatrisk sakkyndige Kjell Noreik uttalte at Kristiansen «er å oppfatte som farlig», har «pedofile trekk», «små eller ingen mulighet til forbedring» og at det «er en nærliggende fare for gjentagelse av voldelige handlinger og overgrep». Noreik kom frem til at Kristiansen hadde mangelfullt utviklede sjelsevner. Han erkjente å ha kikket på en nabokvinne gjennom vinduene til huset hennes, og ble dømt for dette i samme rettssak.
Pistol Modele 1935
Varianter
Det ble også laget en variant, Pistolet Automatique modèle 1935S som er mer lik Colt M1911 i fasong og design.
Viggo Kristiansen
Overgrep mot barn
I byretten ble han dømt for gjentatte overgrep mot en gutt som da var 5–6 år. Tiltalepostene omfattet handlinger likestilt med samleie. Kristiansen ble også anklaget for drapstrusler mot guttens mor. I lagmannsretten ble han strafferettslig frifunnet for tiltalen om overgrep mot gutten. Han ble samtidig dømt sivilrettslig som erstatningsansvarlig for de samme overgrepene som inngikk i tiltalen, idet retten i den sivile saken fastslo at de hadde funnet sted. Kravet for å dømmes som erstatningsansvarlig er «klar sannsynlighetsovervekt», som er et noe mindre strengt kriterium enn kravet om bevis «utover enhver rimelig tvil» som gjelder strafferettslig. Lagmannsretten la guttens og morens forklaring til grunn som troverdig og detaljert, og konkluderte med at det var «klar sannsynlighetsovervekt» for at Kristiansen hadde forgrepet seg på gutten. Kristiansen nektet selv å forklare seg om saken.
TV 2s opptak av Kristiansens reaksjon på dommen
Sjefredaktør Kåre Valebrokk, som hadde godkjent at opptaket skulle sendes, ble ilagt et forelegg på 25,000 kroner av politiet i Agder. TV 2 ble ikke ilagt foretaksstraff, og heller ikke fotografen bak filmopptaket ble straffeforfulgt. Valebrokk vedtok ikke forelegget, og saken ble deretter sendt til Bergen tingrett hvor han ble frifunnet. Saken ble deretter anket direkte til Høyesterett, som under dissens 3–2 forkastet anken under henvisning til EMKs artikkel 10 om ytringsfrihet (Rt. 2003 s. 593).
Straffutmåling
Ved straffutmålingen la retten vekt både på tiltalepostene som gjaldt Baneheia-drapene og tiltalepostene spesielt knyttet til overgrep mot en annen jente. Han ble for overgrepene mot jenta domfelt bl.a. etter straffeloven § 195, første ledd, annet straffalternativ, som setter en minstestraff på tre års fengsel ved samleie eller overgrep som er likestilt med samleie, og etter annet ledd i samme paragraf, som setter en strafferamme på 21 år for overgrep som er foretatt overfor barn under 10 år og fordi det har skjedd gjentatte overgrep. Tiltalepostene dannet grunnlaget for en helhetlig vurdering av straffutmålingen, uten at retten presiserte hvor stor del av straffen som gjaldt hvilke tiltaleposter. Lagmannsretten uttalte at
Soning
Viggo Kristiansen sonet i Ila fengsel og forvaringsanstalt. Han har utdannet seg til sveiser i fengselet og var «ganggutt» på avdelingen, det vil si tillitsmann for de innsatte med ansvar for orden på avdelingen. Han var også kirketjener.
Han satt i fengsel siden han ble pågrepet 13. september 2000 og sonet fra 2002 som forvaringsfange på Ila fengsel og forvaringsanstalt. I 2009 ble han i Asker og Bærum tingrett dømt for drapstrusler mot en fengselsbetjent.