cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Khimki
Etter andre verdenskrig ble Khimki vertsby for flere sovjetiske utviklingssentra innen romfart og forsvar, som var de primære arbeidsgivere for størsteparten av byens befolkning. Av denne grunn var Khimki utilgjengelig for alle utlendinger som besøkte Sovjetunionen, til tross for byens beliggenhet ved hovedveien mellom Moskva og hovedstadsområdets viktigste internasjonale lufthavn, Sjeremetjevo. Noen av romfartsbaserte utviklingssentra i Khimki bidrar for tiden til et program for Den internasjonale romstasjonen ISS.
I de siste år har befolkningen i Khimki fortsatt å vokse raskt, på grunn av massiv boligbygging drevet av byens nærhet til kjempebyen Moskva, som er tett befolket og trenger nye områder å ekspandere på.
Byen nyter godt av mye handelsvirksomhet på grunn av dens beliggenhet mellom Moskva og storflyplassen Sjeremetjevo. I Khimki ligger et av de to største kjøpesentrene i Russland, med den franske handelskjeden Auchan og den svenske møbelkjeden IKEA.
Svartbrynugle
Svartbrynugle (Aegolius harrisii) er en ugle i slekten Aegolius.
Beskrivelse
Den er en liten og tettbygd ugle med kort hale og brede vinger, ca. 23 cm lang og 130 g. Den er sort på oversiden med hvite flekker på vingene. Undersiden er ensfarget lys, og halen er brun med to flekkede hvite bånd. Hodet er stort, den har gule øyne og lyst ansiktsspeil med sort kant.
Habitat og utbredelse
Svartbrynuglen lever i åpne skoglandskap i høylandene i Sør-Amerika fra Colombia sør og øst til Peru, nordlige Argentina og nordvestlige Paraguay. Utbredelsesområdet er delt i to av Amazonasbassenget, hvor den ikke kan leve.
Levevis
Den er nattaktiv, og jakter på gnagere og andre små pattedyr, men kan også ta fugler og insekter. Reiret legges i et hull i et tre.
Inndeling
Inndelingen følger Taxonomy in Flux og er i hovedsak basert på Wink et al. (2008) og Fuchs et al. (2008b). Underfamilien er delt i ni slekter og en underslekt. En art antas å være utdødd.
Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Norske navn i parentes er ikke offisielle navn, men antas å være beskrivende.
Norsk Døvemuseum
Norsk Døvemuseum er et nasjonalt museum for døves og hørselshemmedes kultur, språk og historie. Museet ligger i Rødbygget i Bispegata 9b i Trondheim. Bygget sto ferdig i 1855 og ble tegnet av Christian H. Grosch. Her holdt Norges eldste spesialskole, Trondheim offentlige skole for døve, til fram til 1991. Rødbygget er et kjent landemerke for hørselshemmede i hele Norge.
Døvemuseets historie startet i 1992 med den private stiftelsen Norsk Døvehistorisk museum. En gruppe privatpersoner bygde opp en gjenstands- og fotosamling som i hovedsak var knyttet til døveskolehistorien i Trondheim. I 2002 ble samlingene overtatt av Trøndelag Folkemuseum. 28. mars 2009 ble Norsk Døvemuseum gjenåpnet i ombygde lokaler med en ny utstilling. Førstekonservator NMF Hanna Mellemsether ledet arbeidet med å få til døvemuseet i Rødbygget, i tett samarbeid med representanter fra døvemiljløet. Museets mål er i tillegg til å fortelle historier fra Norges første spesialskole, også å skape aksept og forståelse for annerledeshet. Museet legger stor vekt på tilgjengelighet og taktil formidling.
Norsk Døvemuseum er en enhet under Sverresborg Trøndelag Folkemuseum, Museene i Sør-Trøndelag AS (MiST).
Slaget ved Pensacola (1781)
Slaget ved Pensacola var klimakset i Spanias gjenerobring av Florida fra Storbritannia under den amerikanske uavhengighetskrigen. En mektig flåte av krigsskip ledet av feltmarskalk Bernardo de Gálvez, guvernør i Louisiana og arkitekt for det vellykkede spanske felttoget, nøytraliserte de ytre britiske forsvarsverkene og innledet en amfibisk beleiring av byen den 9. mars. Den britiske generalmajoren John Campbell klamret seg til de solide festningsverkene til Fort George inntil spansk artilleri brøt murene den 8. mai og traff et kruttmagasin.
Rhynchocalycaceae
Se teksten
Rhynchocalycaceae er en plantefamilie i ordenen Myrtales. Den har en slekt med bare én art – Rhynchocalyx lawsonioides. Den vokser i Sør-Afrika, men ikke på østkysten. Arten er et lite, blomstrende tre.
Gasserhornugle
Gasserhornugle (Asio madagascariensis) er en ugle i gruppen Asio. Den er endemisk til øya Madagaskar. Enkelte regner gasserhornugle og hornugle som samme art.
Den blir 40-50 cm lang. Hunnen er større enn hannen.
Fernando Morientes
Fernando Morientes Sánchez (født 5. april 1976 i Cáceres) er en tidligere spansk fotballspiller som sist spilte for den franske klubben Marseille. Morientes ble betegnet som en «britisk» spanjol, i det at han hadde sin store styrke i luftrommet og var en farlig avslutter inne i boksen.
Morientes har tidligere spilt for Albacete, Zaragoza, Real Madrid, Monaco (lån), Liverpool og Valencia.
Meritter:
Karriere som spiller
Oppdatert pr 28. juli 2009
Riesenschnauzer
Opprinnelse og alder
Det er en del usikkerhet rundt rasens opphav. De første beskrivelsen av denne store varianten av schnauzeren kan spores så langt tilbake som i 1832. Kynologer og forskere har ment at riesenschnauzeren er et resultat av krysninger mellom den opprinnelige schnauzeren (også kalt standard schnauzer og mellomschnauzer) og bouvier des flandres, men også andre raser kan ha inngått. Mest sannsynlig har grand danois også vært brukt. Trolig ble det mer systematikk i avlsarbeidet på slutten av 1800-tallet i området Württemberg i Tyskland, der de ble brukt som stallhunder.
Etter første verdenskrig var rasen i dårlig forfatning med få eksemplarer igjen. C. Clalaminus som eide kennelen Kinzigtal tok på seg ansvaret og avlet frem en ny livskraftig stamme av hunder, basert på de eksemplarer man hadde tilgjengelig, samt nytt blod fra den opprinnelig schnauzeren og tre andre raser. Det er dessverre ikke kjent hvilke raser som ble brukt, men man antar at det i hvert fall var bouvier des flanders og sorte grand danois.
Rasen ble første gang vist på en utstilling i 1909 i Tyskland, da under navnet münchenschnauzer. Den ble anerkjent som egen rase i 1923. Riesenschnauzer finnes i to varianter som registreres hver for seg, sort og salt/pepper. Utover fargen på pelsen er rasene noe forskjellig når det gjelder gemytt og helse.
Utseende, anatomi og fysikk
Riesenschnauzeren er den største av schnauzerene. Riesenschnauzeren skal være strihåret, stor og kraftig med ett morskt uttrykk! Den har en kvadratisk kropp, der mankehøyden omtrent tilsvarer kroppslengden. Hodelengden tilsvarer halve lengden fra manken til haleansatsen. Skulderhøyden er cirka 60–70 cm og vekten ligger normalt omkring 35–49 kg. Den finnes i fargene sort og salt-og-pepper.
Før var det vanlig å kupere både hale og ører på denne hunderasen, men kupering er nå forbudt i de fleste land. I Norge ble forbudet introdusert fra 1987.
Bruksområde
I tidligere tider ble den i visse deler av Tyskland mest brukt som gårdshund, og da spesielt som stallhund og vognhund. Under 2. verdenskrig ble Riesenschnauzeren brukt som patruljehund på den tyske jernbanen.
En voksen riesenschnauzer har ekstrem utholdenhet og styrke, og elsker å trekke både skiløpere, pulk og vogn. Rasen var sterkt dominerende i hundekjøring nordisk stil til ut på 1980-tallet. Den tapte da terreng i forhold til de langt raskere nye kryssningne av bl.a. vorsteh og greyhound som da ble avlet frem. Rasen opplevde da en ganske markant nedgang i popularitet, men den er fortsatt en helt fantastisk trekkund for hobbybruk.
Lynne og væremåte
Riesenschnauzer passer best som familiehund for erfarne, aktive mennesker. Rasen regnes som uredd, stødig, selvstendig, pågående og utholdende. Den trenger tydelige rammer og rikelig med mosjon og utfordringer for å trives maksimalt og bli en harmonisk familiehund. Riesenschnauzeren har et urettferdig rykte som en sta og stri hund som er relativt vanskelig å trene i f.eks. lydighetsøvelser. Denne misoppfatningen kan skyldes at den tåler ekstreme påkjenninger, har en veldig høy smerteterskel og at man derfor ikke kommer særlig lett igjennom med fysiske avstraffelser. Gammeldagse dressurmetoder med fysisk straff vil derfor fungere dårlig. Med riktig bruk av positiv forsterkning, altså belønning i form av godbiter eller lek, vil man imidlertid fort oppdage at dette er en rase som elsker å jobbe, lærer kjapt, er løsningsorientert og lettlært. Riesenschnauzer egner seg utmerket til mange former for hundesport og -arbeid såfremt man legger opp treningen etter de riktige prinsipper.
Rasen har et naturlig vokterinstinkt og er ofte litt skeptisk til fremmede. Det er ikke en god ide å plassere en riesenschnauzer i en hundegård og la den stå der hele dagen og la den få bjeffe på alle som går forbi, da dette kan virke svært selvforsterkende og trigge vokterinnstinktet til et nivå som gjør at den med sin voksne størrelse kan bli farlig. Den lar seg imidlertid lett sosialisere, og hvis man tar den med over alt og lar den møte masse mennesker i ulike situasjoner som valp, vil den fremstå som både sosial, trivelig og glad hund, som er trygg i de fleste miljøer.
Riesenschnauzeren er en lojal og hengiven førerorientert hund som trives best i nærheten av sin familie, og det skal mye til for at den stikker langt avgårde. Den kan så klart, som alle andre hunder, finne på å følge etter et rådyr eller en annen hund, men kommer som regel snart tilbake. Å få en riesenschnauzer til å alltid dilte fornøyd ved siden av deg når du går på tur er normalt ingen sak. Hvis du trener riktig vil det også være fullt mulig å få til en 100 % innkalling.
Den regnes med i gruppen Pinscher-, schnauzer-, molosser og sennenhunder (FCI gruppe 2) (se liste over hunderaser) og har en opprinnelse som stallhund og gårdshund. Den er normalt oppmerksom (lettlært), hardt arbeidende og tåler godt stress. Den har høyt utviklet sanseorgan, styrke, utholdenhet og motstandskraft.
Pelsen må trimmes regelmessig siden den er voksende.
Annet
Pelsen til en riesenschnauzer skal være stri, hard og tett. den består av tett underull og ikke for kort, hard dekkpels. Stri dekkpels som er lang nok til å teste strukturen, verken lurvete eller bølgete. Benhårene tenderer til ikke å være så strie. Det er tre vanlige måter å holde riesenchnauzeren sin pels i trim på. Felles for dem alle er at man må bruke en underullskam for å holde underullen kort og ikke for tett, mens det er ulike måter å holde dekkpelsen på.: 1. Man kan klippe den ned med maskin 2-4 ganger i året, en praktisk og grei løsning for den som ikke er opptatt av utstillinger. Pelsen vil da bli relativt myk og kan bli bølgete og miste noe av glansen.
2. Man kan nappe pelsen 2-4 ganger i året, helt ned til at det er kun ull igjen. Dette er den vanligste metoden blant utstillingsinteresserte, da den vil vokse ut igjen en god del striere og blankere enn dersom man klipper.
3. Rullerende pels er kanskje å foretrekke dersom du har en aktiv brukshund eller ferdes mye ute i skogen. Da napper du kun av det ytterste hårlaget, sånn ca. hver uke eller annenhver uke. Da vil pelsen holdes på en konstant lengde, som i henhold til rasestandard skal være "hard og ikke for kort". Pelsen tenderer til å vokse saktere når man jevnlig fjerner det ytterste laget, og en rullepels vil ha hår i 10-12 ulike lengder. Ved rullemetoden vil pelsen også holde seg ekstremt stri og fungere perfekt som beskyttelse mot rifter og sår når hunden springer i skauen, og vil også fungere som en ypperlig "regnfrakk" som sikrer at hunden er varm og tørr på huden. Rullepels tørker også fort.
Det har kommet en kam på markedet som heter "Furminator" og denne er helt suveren for riesenchnauzere da den fjerner undreulla meget effektivt, men også det ytterste nappeklare laget av dekkhår. Velger man rullemetoden og har et eksemplar av rasen med riktig hard og stri dekkpels, kan man faktisk klare seg med å kun greie hunden ukentlig.
Pelsen på beina skal være lengre enn over ryggen, og det er også ønskelig med litt ragg under brystet. Halen skal ha kort pels, det samme skal hodet og bakenden. Uansett hvilken metode man velger, er det viktig å maskintrimme hundens kinn, hals, hale og rumpe. Panneluggen skal være lang, gjerne stusset til to barske øyenbryn som skygger lett for øynene. Skjegg og barter får vokse fritt og bare stusses for å fjerne ujevnheter.
Det er noen som har "bambam"-pels, det er utypisk for rasen. Disse har myk lurvete og bølgete pels,disse er å anbefale å klippe,da den er for myk for trimming.
En del sorte riesenchnauzere får en god del hvite stikkhår over hele kroppen. Disse kommer og går litt i perioder, særlig for unghunder, og disse bør nappes bort hvis man ønsker å få gode tilbakemeldinger i utstillingsringen. En liten hvit flekk i brystet aksepteres.
Brittany Schussler
Brittany Schussler (født 21. april 1985 i Winnipeg, Manitoba) er en canadisk skøyteløper. Hun har siden 2002 vært medlem av det nasjonale High Performance Long Track Team.
Allerede i ung alder deltok Schussler i junior-VM på skøyter. Totalt fullførte hun mesterskapet fem ganger. Hennes beste individuelle resultat var fjerdeplass i Collalbo i 2002 og Kushiro i 2003. Beste lagprestasjon i junior-VM var bronsemedalje i Kushiro i 2003 og Roseville i 2004.
I 2002 vant Schussler som fremdeles var junior, det canadiske Allroundmesterskapet. De beste canadierne forberedte seg riktignok til OL i Salt Lake City og deltok ikke i mesterskapet. De to påfølgende årene ble hun nummer to begge gangene. Den neste nasjonale mesterskapsmedaljen Schussler vant var bronsemedaljen på 1500 meter i 2007 og 2008 da hun endte på tredjeplass på 3000 meter.
Hun deltok for første gang i senior-VM i 2008. I Berlin endte hun på 15.-plass i Allround-VM, og i VM for enkeltdistanser i Nagano i 2009 ble hun nummer seks på 1500 meter. I Nagano vant hun også sin første seniormedalje, da hun sammen med Christine Nesbitt og Kristina Groves vant gull i lagtempo. I juli 2014 annonserte Schussler på sin hjemmeside at hun legger opp som skøyteløper
583 Klotilde
583 Klotilde er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 31. desember 1905 av Johann Palisa fra Universitäts-Sternwarte Wien i Wien. Den er oppkalt etter en datter av Edmund Weiss, den østerrikske astronomen som var direktør for observatoriet hvor oppdagelsen ble gjort.
Mary Beth Evans
Mary Beth Evans (født 7. mars 1961 i Pasadena i California) er en amerikansk skuespiller.
Evans er mest kjent for sin rolle som Kayla Brady Johnson i såpeoperaen Days of Our Lives fra 1986 til 1992, igjen fra 2006 til 2009 og fra 2010. Hun har gjort enkelte gjesteopptredener på TV-serier som Father Murphy, i to episoder av Knight Rider, Murder, She Wrote, Law & Order: Special Victims Unit, Monk, og Nip/Tuck. Evans har vært gift med doktor Michael Schwartz siden 1985. De har tre barn, Daniel Luke (født i 1987), Katherine Elizabeth (født i 1990) og Matthew Joseph (født i 1993).
Nette
Nette (Mittelrhein) er en elv i Rheinland-Pfalz i Tyskland og en av sideelvene til Rhinen fra venstre med en lengde på 59 kilometer. Elven har sitt utspring i Eifel sør for Nürburg og renner østover gjennom Mayen før den munner ut i Rhinen mellom Weißenthurm og Andernach nordvest for Koblenz.
Liste over elver i Canada
Liste over elver i Canada er en liste over en del elver i Canada, samt elver som krysser eller tangerer grensen til USA, ordnet etter hvilket nedbørsbasseng de tilhører. Nederst er det også en rangert liste ordnet etter elvenes lengde.
Lengste elver og største vassdrag
Listen nedenfor oppgir Canadas største elver og vassdrag målt etter henholdsvis lengde (km) og vassdragets nedbørsområde (km²). Sideelver står oppført i kursiv. Som hovedregel er alle elver over 500 km lengde oppført, med unntak eav enkelte sideelver i større vassdrag.
Elver som har en mindre del av vassdraget i USA, er oppført med hele elvefarets lengde uavhengig av landegrensen.
Ski idrettspark
Ski idrettspark er et kommunalt idrettsanlegg i Ski i Nordre Follo i Viken. Idrettsparken ble innviet i 1956 og er hjemmebanen til Ski Idrettslag. Hovedbanen har naturgress med løpebaner rundt og tribunekapasitet på 1900 personer. I idrettsparken ligger Ski stadion, som er Follo Fotballs hjemmebane. Idrettsparken huser også Ski Ishall, Skihallen, Ski Alliansehall og Ski turnhall. Idrettsparken benyttes som treningsområde Ski IL Håndball, Ski IL Friidrett, Ski IL Fotbal l, Ski IL Ishockey, Ski IL Innebandy, Ski IL Tennis og Ski IL Turn.
Banene brukes av lag og spillere i forskjellige aldersgrupper, alle idrettslag i kommunen kan søke om få bruke banene til organisert trening. Uorganisert trening/spill og lek er tillatt, banene er åpne for alle når det ikke foregår organisert aktivitet. Banemesteren kan likevel stenge banen ved vedlikehold og ekstremvær.
I juni 2020 satt Nordre Follo kommune av 2 mill. kroner til oppgradering av idrettsanlegg i kommunen. Dette etter at Ski stadion bar preg av manglende vedlikehold.
Skihallen og Ski Alliansehall
Ski Alliansehall er bygd i sammenheng med Skihallen, og eies og driftes av Ski Alliansehall AS som er et selskap heleid av Ski IL Alliansen. Det lokale håndballaget, Ski IL Håndball, er den største aktøren. Ski Alliansehall består av to håndballbaner, en stor klatrevegg og to mindre buldrevegger, en dansesal et klasserom/møterom, garderobefasiliteter og kafeteria.
Skihallen benyttes i dag av Ski IL Friidrett og Follo Håndballklubb. Ski IL Håndball og Ski Alliansehall AS har kontorer i Ski Alliansehall.
Ski Ishall
Ski Ishall ble åpnet 3. desember 1987, som den 14. ishallen i Norge. Hallen er hjemmebanen til ishockeylaget Ski Icehawks og har en publikumskapasitet på 600 ståplasser.
Ski stadion
Ski stadion er Follo Fotballs hjemmebane. Stadionet ble anlagt i 1956, og underlaget er naturgress.
Ski turnhall
I 2016 gikk flertallet av politikerne i tidligere Ski kommune sammen om å få bygget en turnhall i idrettsparken. Ski turnhall åpnet i desember 2020, og er en basishall med fastmonterte turnelementer. Antallet sitteplasser i hallen er 480, men med ståplasser på en avsats over selve turnhallen, er det mulig å få plass til mange flere. Høsten 2020 ble det utlyst en navnekonkurranse i forbindelse med åpningen av hallen. Forslag som Hopp og sprett, Spagaten, Salto, Svetter`n, Turnellen og Turnipsen var noen av navneforslagene. Men Språkrådet var skeptisk da forslagene sa lite om hva slags bygg det var snakk om eller for det ligger. Navnet endte på Ski turnhall, til tross for at hallen brukes av alle turnklubbene i Nordre Follo kommune.
Marcel Granet
Marcel Granet (født 1884 i Luc-en-Diois i Drôme i Frankrike, død 1940 i Sceaux) var en fransk sinolog og sosiolog, med særlig kompetanse vedrørende det eldste Kina.
Gressugle
Gressugle (Smithiglaux capensis) er en art i uglefamilien (Strigidae) og tilhører underfamilien svaleugler (Surniinae). Arten utgjør sammen med tutsiugle (S. albertina) slekten Smithiglaux.
Grease
Grease kan ha flere betydninger:
Fylkesvei 4000
Fylkesvei 4000 går mellom Sodland og Spetteland i Lindesnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 220 (Vest-Agder).
Nordisk institutt for kunnskap om kjønn
Nordisk institutt for kunnskap om kjønn (NIKK), opprinnelig Nordisk institutt for kvinne- og kjønnsforskning, ble etablert i 1995 og var et tverrnordisk kunnskapssenter for kjønnsforskning og likestilling i Norden. NIKK hadde kontor ved Universitetet i Oslo og var finansiert av Nordisk ministerråd. NIKKs mandat var blant annet å være en bro mellom nordisk kjønnsforskning og nordisk likestillingspolitikk. NIKKs virksomhet foregikk i aktiv dialog med de nordiske likestillingsministrene (MR-JÄM) og embetsmannskomiteen for likestilling (ÄK-JÄM). NIKK bidro til å gjennomføre det nordiske samarbeidsprogrammet for likestilling: «Med fokus på kjønn er målet et likestilt samfunn (2006–2010)».
NIKK initierte, koordinerte og gjennomførte prosjekter for å bidra til å belyse viktige likestillings- og kjønnspolitiske problemstillinger. Dette omfattet forskningsprosjekt, utredninger, oversikter og rapporter.
Prosjekt
Resultatene fra prosjektet Prostitusjon i Norden, utført på oppdrag av de nordiske likestillingsministrene, ble presentert i oktober 2008. Studien Kjønn og makt i Norden ble lagt fram i november 2009.
Magasin
NIKK utga NIKK magasin tre ganger per år. Magasinet løftet fram nye og aktuelle tema og problemstillinger innen kjønnsforskning og likestillingspolitikk i Norden. Det var gratis å abonnere på NIKK magasin.
Tylldalen kirke
Byggverket er i tømmer og har 240 plasser. Bygget ble reist av Karl Brandvold og sønnen Arne. De to bygget også de nå nedrevne kirkene på Tynset og i Alvdal. Tømmerveggene fikk grov bordkleding utvendig i 1756. Innvendig er tømmervegger og himling fullstendig dekket med malte dekorasjoner. Blant annet rosemaling, Christian 6.s monogram og lidelseshistorien fremstilt av Jens Rasmussen Sandberg. Dekorasjonene var lenge tildekket, men bel avdekket av Domenico Erdmann og Ola Seter. Alvdal og Kvikne kirker har lignende dekorasjoner og trolig står samme kunstner bak. Altertavlene er barokk og tradisjonell for den tiden. Et opprinnelig korskille ble fjernet i 1785.
Stigespill
Stigespill er en type brettspill. Målet er å komme seg fra et punkt til et annet på brettet, og rundt på brettet er det en rekke «stiger» (eller lignende - klassikerne er murerne som klatrer opp/faller ned fra stiger, eller en gutt og ei jente som klatrer opp/blir bitt og faller ned fra slanger) som fungerer som snarveier for spillebrikkene, eller en tilbakeføringsvei så man må gå et visst antall felter om igjen. En terning blir benyttet til å bedømme hvor raskt spillebrikkene beveger seg.
Opprinnelse
Stigespillet har eksitert i flere tusen år og stammer fra Indusdalen som grenser mellom Pakistan og India. Det ble brakt til Storbritannia i rundt 1890. I det eldre spillet ble det brukt slanger for å bestemte hvor du skulle plasseres på brettet og det heter derfor snakes and ladders på engelsk. Det blir fortsatt brukt slanger i noen typer stigespill i dag.
Persille & panser
Persille & panser er et musikkalbum utgitt av CC Cowboys i 1994.
Au pair
Au pair er en ung person som bor hos en familie i et fremmed land med den hensikt å lære om kulturen der. En au pair bor hos en vertsfamilie som gir kost, losji og lommepenger, passer barna deres dersom de har noen, og gjør litt lett husarbeid. Som au pair er det vanlig med eget rom og kanskje eget bad.
Vertsfamilien gir kost, losji og lommepenger, og regner som regel med å få hjelp til barnepass og lettere husarbeid tilbake.
En kan bli og få au pair gjennom en organisasjon eller sette opp en avtale på egen hånd.
Au pair og nanny
Au pair: Det franske uttrykket au pair betyr «på like fot», «på like vilkår». Pair det er det samme ord som man har på engelsk som peer eller som norsk lånord pari, paritet.
Au pair-konseptet i strikt forstand har sitt opphav fra 1800-tallets slutt. I Sveits, der stadig flere flyttet til byene, var det en engstelse for at unge jenter ikke skulle klare livet på egen hånd, og kanskje ta moralsk skade, og de ble således oppfordret til å flytte inn hos familier i stedet for å slå seg frem alene, slik at de der skulle kunne lære seg husarbeid. Opprinnelig ble altså betegnelsen anvendt om en ung kvinne som inngikk i husholdningen i franskspråklige borgerskapshjem (snart også i selve Frankrike), som en nanny gjorde det i England.
Rundt 1840 ble uttrykket benyttet for å indikere økonomisk paritet mellom «den ansettende» og «den ansatte». Uttrykket au pair ble benyttet i denne betydning i 1840 av forfatteren Honoré de Balzac:
Nanny: Betegnelsen «nanny» stammet fra i England der unge kvinner på 1800-tallet underviste barn i private herskapshjem i hjemmet. En nanny var ikke lønnet, fordi hun ikke var en del av tjenestefolket. Hun arbeidet i hjemmet, sidestilt eller på like fot i hjemmet med familiens øvrige medlemmer. Hun arbeidet primært i de samme herskapsmiljøer som hun selv kom fra. Skikken gav mulighet for at unge kvinner fikk innsikt i kultur i samme herskapsmiljøer hos andre herskaper innenfor samme arbeidsområde. Det var primært innenfor undervisning og passing av mindreårige barn i hjemmet på privat basis.
I løpet av 1900-tallet endret rekrutteringen seg til arbeidet som nanny. Unge europeiske kvinner arbeidet som lærerinne og guvernante i private herskapshjem. De kunne motta en symbolsk betaling, som var å ligne med lommepenger. Lommepengene var en erkjentlighet, en ekstra ytelse som kunne rekke til personlige fornødenheter. De unge kvinnene arbeidet på like fot med familiens øvrige medlemmer. Det fant i stigende grad en variert kulturell utveksling sted, idet flere og flere unge kvinner fra andre miljøer passet barn i private hjem under herskapelige forhold og inngikk i herskapshusholdninger.
Sent 1800-tall, 1900-tallet
Ved århundreskiftet 1800/1900 begynte det å bli grenseoverskrivende utveksling. Snart innledet stadig flere land utbytte av kvinner med Sveits. Samtidig ble britiske og tyske jenter sendt til Frankrike for å lære seg kulturen, og husholdets sysler. Etter første verdenskrig ble dette stadig mer en måte å bringe verden sammen igjen.
Etter andre verdenskrig tilkom enda flere land.
Den europeiske au pair-avtale
Den 24. november 1969 vedtok Europarådet en avtale om au pair-plassering og reglene for det. Au pairen skulle ha rettigheter til språkkurs med avsluttende eksamener, kost og losji og familiær stilling. På et senere tidspunkt, tidlig i 2000-årene, åpnet Europarådet for at au pair-ordningen i Europa også kunne søkes av borgere utenfor EU og EØS-landene. Dette var en tilpasning til noe som allerede var en etablert virkelighet i en rekke av de berørte land.
Avtalen ble ratifisert i 1971 av tre stater (Danmark, Frankrike og Norge) og trådte der i kraft den 30. mai 1971. Senere fulgte ratifiseringer i Italia (1973), Spania (1988) og Luxembourg (1990). Avtalen ble undertegnet av Vest-Tyskland den 2. oktober 1976, men er fortsatt ikke ratifisert. Også Belgia, Bulgaria, Finland, Hellas, Moldova og Sveits har undertegnet, men fortsatt ikke ratifisert (september 2018).
Danske unge kvinner inngikk i mønstret. Unge piker som arbeidet i huset på 1900-tallet i Danmark (ung pige i huset) tok arbeid i private hjem som ledd i deres utdannelse og dannelse. Lignende også for norske unge kvinners vedkommende, men ikke like tidlig som i Danmark.
I løpet av 1960-ene tok et stigende antall unge danske og norske kvinner arbeide som unge piker i huset i England og i Frankrike. De ble kalt au pairer. De tok arbeid i utlandet særlig i England og Frankrike for å lære språket til videre utdannelse som for eksempel korrespondent. Au pairene passet barn i private hjem, fikk kost og losji, inngikk i familien og gikk på språkskoler for å utdanne seg i landets språk og kultur. Au pair-oppholdet var ledd i kulturell utveksling. Mange au pairer knyttet seg under oppholdet i vertsfamilien til nasjonale miljøer som de hjemlige statskirkers menigheter i utlandet, som holdt aktiviteter for au pairer. Disse menighetene fremmet kontakt mellom au pairer innbyrdes, rådgav i tilfelle av konflikter og hjalp til med å finne nye familier i tilfelle av konflikt.
Norge
Au pair-ordningen ble innført i Norge i 1969.
Etter norske regler skulle au pairen få fri kost og losji og minst 5,900 kroner per måned i lommepenger av vertsfamilien. Vertsfamilien var i tillegg forpliktet å betale 8,850 kroner for et norskkurs.
Au pairen skulle jobbe maks 30 timer per uke, og ha mulighet til å delta på norskkurs og fritidsaktiviteter. Vertsfamilien og au pairen måtte underskrive en standardkontrakt utarbeidet av Utlendingsdirektoratet (UDI), og foregikk å gjengi alle bestemmelser og betingelser og all relevant informasjon, også for de tilfeller der problemer kunne oppstå. I tillegg til standardkontrakten som regulerte ordningen, var det etablert en rekke ordninger som blant annet skulle hjelpe med rådgivning og praktisk hjelp; for vertsfamilier var det også obligatoriske forberedende e-læringskurs.
De fleste au pairer i Norge kom (2019) fra Filippinene (over 80 %, og de utgjør et merkbart innslag av alle filippinere i Norge).
I 2018 gav UDI aupairtillatelser til 887 personer – et overslag over totalt antall i Norge må ta i mente at det er vanlig at au pairer blir i to år. Rangering etter statsborgerskap var Filippinene (781 dvs. 88 %), Ukraina (18) Thailand (12), USA (10), Kina (9), Russland (8), Brasil (7), Indonesia (7), Vietnam (5), Mexico (4), Peru (4), Sør-Afrika (4), Colombia (3), Venezuela (3), Serbia (2), Zambia (2), Aserbajdsjan (1), Canada (1), Hviterussland (1), Kenya (1), Malaysia (1) og Nepal (1) og to av andre land.
Mer om Norge
Filippinske reservasjoner (1998–2010), norsk uklarhet (2019) == Filippinenes regjering forbød i 1998 sine statsborgere utreise til Europa for der å være au-pairer. Bakgrunnen var spørsmålsstillinger knyttet til at man hadde mottatt varsler om misbruk av filippinere i private husholdninger. I 2010 ble dette forbudet på grunnlag av bilaterale avtaler opphevet, hva gjaldt Sveits, Norge og Danmark. På grunnlag av overenskomster med ytterligere europeiske stater, som blant annet regulerte hvordan mistanker om misbruk skulle håndteres raskt og på en betryggende måte for den svakere part, åpnet den filippinske regjering i 2012 at barnløse og ugifte 18- til 30-årige borgere atter kunne reise ut til au-pair-kontrakter på inntil to års varighet. Det ble utarbeidet nye retningslinjer av en arbeidsgruppe bestående av seks filippinske styringsorganer Blant annet måtte au pairene før utreise ta et obligatorisk forberedelsesseminar, og det ble forordnet at de filippinske ambassader og konsulater skulle monitorere hendelser og utvikling («A strict monitoring system shall also be put in place in Philippine Embassies and Consulates General in Europe for the protection of the au pairs»).
Fra filippinske myndigheters side har man siden 2010 vært godt fornøyd med de garantier som ble gitt fra norsk side med nøye og generøs regulering av deres borgeres rettigheter (som også er gjort gjeldende for enhver au pair, uansett opprinnelsesland), og norsk myndighets styrkinger av sine tiltak etterhvert som man gjorde seg erfaringer, også negative, i løpet av de første årene etter forbudet var blitt opphevet, blant annet med klare karantenebestemmelser mot vertsfamilier som misbrukte ordningen , og presiseringer fremover. Denne tilfredshet fra filippinsk myndighets side stod ved lag frem til våren 2019, da et konkret tilfelle – «Kallmyr-saken » – avdekket uklarheter rundt bytte av vertsfamilie. Dette er regulert i utlendingsforskriften §10-25a, hvor det heter at "au pairen kan først bo hos ny vertsfamilie og utføre oppgaver i henhold til ny kontrakt så snart fullstendig søknad om oppholdstillatelse er innlevert. " Den gjeldende standardkontrakt stammer fra 2014.
Den katolske kirke i Norge har uttrykt bekymring for disse avvik fra tidligere ordning, og et ønske om at bestemmelsene strammes inn slik at de norske myndigheter ikke rammer kvinner som havner i sårbare situasjoner, men kommuniserer i pakt med de løfter landet gav til filippinske myndigheter. Den katolske kirkes engasjement skyldes bare generelt engasjement for sårbare utlendinger i Norge, men ikke minst at et stort flertall av au pairene kommer fra overveiende katolske land.
Danmark
I Danmark er au pair-ordningen karakterisert ved det at formålet er kulturell utveksling, at au pairen skal være fylt 17 år, men ikke 30 år på søknadstidspunktet, og at den daglige arbeidstid skal være på minimum 3 og maksimum 5 timer, det vil si mellom 18 og 30 timer i uken. Au pairen skal ha minst en ukentlig fridag. En au pair arbeider i hjemmet på like fot med husets øvrige medlemmer. Til gjengjeld for arbeidet får au pairen kost og losji, lommepenger (4,350 danske kroner 2019), familiær stilling og adgang til å følge språkkurs på språkskoler. Tidligere kunne pensjonister ha en au pair, men fra 2012 var det ikke lenger mulig.
Sverige
I Sverige reguleres en au pair av Lagen om husligt arbete av 1971, selv om de som er under 18 år bare omfattes av visse deler av loven. En au pair får maksimalt arbeide 20–25 timer per uke uten arbeidstillatelse. I første halvår av 2003 var det registrert 300 au pairer, mot 500 au pairer i 2002. De fleste kom fra Estland, Ukraina, Polen, Litauen og Latvia i den rekkefølgen, og de var som oftest i Stockholm. Ved 1990-årenes midt kom det om lag 350 au pairer hvert år.
Finland
En au pairs oppgaver kan også omfatte lett husarbeid inntil seks timer daglig, fem dager i uken. Au pairen skal ha eget rom og mottar månedlig et beløp på minst 252 euro (minimum ifølge finsk lov). Dessuten skal vertsfamilie arrangere finsk- eller svenskkurs for at au pairen skal få mer utbytte av sin tid i Finland. Au pairen bor i vertsfamilien i ett år, eller kan enes om en kortere periode. Alle, med unntak av borgere av nordiske land eller EU/EØS-land, som vil være au pair i Finland, må innhente oppholdstillatelse før innreise. Borgere av EU-land, Island, Norge, Liechtenstein eller Sveits må registrere seg, men trenger ingen særskilt oppholdstillatelse.
Länsväg 1040 (Västra Götalands län)
Länsväg O 1040 er en svensk sekundærvei som går mellom den gamle Svinesundsbroen og Hogdal i Strömstad. Veiens lengde er 12,3 km. Veien var E6 før 2003.
Villy Søvndal
Villy Søvndal (født 4. april 1952 i Struer i Vestjylland) er en dansk politiker (SF). Han var medlem av Folketinget fra 1994 til 2013 og var utenriksminister i Helle Thorning-Schmidts regjering fra 2011 til 2013. Søvndal var formann i Socialistisk Folkeparti 2005–2012. I desember 2013 trakk han seg ut av politikken på grunn av dårlig helse.
Søvndal har lærerutdanning fra Kolding Seminarium 1980, og fra musikkhøyskole 1971-73. Fram til 1992 var han lærer i Kolding.
I hans tidlige lederperiode har meningsmålinene for partiet steget nesten konstant, og SF fikk 13 % av stemmene ved folketingsvalget i 2007, og fikk 23 mandater i Folketinget. I 2007 og 2008 har Søvndal lykkes å løfte SFs oppslutning betraktelig etter å ha gått hardt til angrep på radikale og anti-demokratiske islamistgrupepr i Danmark. I mars 2008 fikk Socialistisk Folkeparti mer enn 20-22 % oppslutning på meningsmålingene – på bekostning av Socialdemokraterne som nå lå på 18-22 %.
Ved valget i september 2011 gikk derimot partiet tilbake til 9,2 prosent, mens Enhedslisten tok mange stemmer fra SF. Under Søvndals ledelse forhandlet SF med Socialdemokraterne om regjeringsdannelse, og Willy Søvndal ble i oktober 2011 selv utenriksminister i den nye regjeringen.
7. september 2012 meldte Villy Søvndal at han trakk seg som leder for SF.
584 Semiramis
584 Semiramis er en hovedbelteasteroide. Den ble oppdaga den 15. januar 1906 av August Kopff fra Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl i Heidelberg. Den er oppkalt etter Semiramis, en legendarisk assyrisk dronning.
Mil
Mil (av latin milliarium, milepæl) er en enhet for måling av lengde. På norsk tilsvarer nå 10 kilometer én mil.
Opprinnelig uttrykte lengden en romersk mil, tilsvarende 1,000 pass (mille passus). Ett pass er lik to skritt, ett med hvert ben, og svarer til den distansen to skritt utgjorde når romerske legionærer marsjerte.
Aprelevka
Aprelevka ble grunnlagt i 1899. Den fikk status som bymessig bosetning i 1935, og bystatus i 1961.
Mil
I Norge og Sverige er én mil blitt definert likt siden 1889. Tidligere var imidlertid disse ulike. I Skandinavia er én mil helst blitt kalt rast eller vei. Mil er ikke en SI-enhet og har derfor heller ikke et eget symbol. Det utvidete metriske systemet, SI, ble innført i Norge ved kongelig resolusjon av 19. juni 1977.
Aprelevka
Bynavnet kommer fra det russiske «апрель» (aprel), som betyr «April».
Aprelevkas mest kjente industri var Sovjetunionens største fabrikk for produksjon av grammofonplater, som ble grunnlagt i 1910 av tre tyske forretningsmenn. Det er også en kjemisk fabrikk i byen.
Mil
Mil er mye brukt i muntlig språk for å angi større avstander, gjerne mellom steder. Mil brukes sjelden skriftlig og da kun uformelt. Mil var mye brukt i tidligere tider, men betydningen var ikke entydig. Den eneste andre anvendelsen av mil i Norge er i nautisk mil (og eventuelt sjømil, en utdatert enhet som på slutten tilsvarte fire nautiske mil).
Mil brukt i andre sammenhenger
I tillegg til de overnevnte «mil»-enhetene for store lengdemål (i størrelsesordenen 1000 m til 10 000 m) er andre eksempler på sammenhenger hvor mil er brukt:
John Pringle
John Pringle (født 10. april 1707, død 18. januar 1782) var en britisk lege.
Pringle ble utdannet ved Saint Andrews, ved Edinburgh University og i Leiden i Nederland. I 1730 mottok han en doktorgrad ved sistnevnte universitet, der han ble en god venn av Gerard van Swieten og Albrecht von Haller. Han bosatte seg i Edinburgh først som lege, men mellom 1733 og 1744 var han også ansatt som professor i moralfilosofi ved Edinburgh University. Han mottok den vitenskapelige utmerkelsen Copleymedaljen i 1752.
I 1742 begynte Pringle som lege for en jarl som kommanderte den britiske hæren som på dette tidspunktet var utstasjonert i nærheten av Flandern. På tidspunktet for slaget ved Dettingen i Bayern i juni 1743 da den britiske hæren slo leir ved Aschaffenburg i Bayern. Pringle var ansvarlig for en avtale med Duc de Noailles, den franske kommandanten, som gjaldt militære sykehus på begge sidene som skulle anses som nøytralt, immune helligdommer for de syke og sårede, og burde være gjensidig beskyttet.
Bernauer Straße undergrunnsstasjon
Bernauer Straße undergrunnsstasjon er en undergrunnsstasjon på Berlins undergrunnsbanenettverk. Bernauer Straße er på linjen U8 som er bygget i Großprofil. Stasjonen ligger under krysset mellom Brunnenstraße og Bernauer Straße.
Etter andre verdenskrig og delingen av Berlin befant stasjonen seg under grensen mellom sovjetisk sektor og fransk sektor. Da Berlinmuren ble bygget og den østlige transportfriheten opphevet, ble Bernauer Straße en spøkelsesstasjon. Vest-berlinske undergrunnstog passerte gjennom stasjonen, men stoppet ikke. Etter gjenforeningen ble stasjonen ble åpnet for ordinær trafikk igjen 1. juli 1990.
George Brady
George Brady (født 9. februar 1928 i Tsjekkoslovakia, død 12. januar 2019) var en tsjekkoslovakisk overlevende fra holocaust. Etter andre verdenskrig begynte han som forretningsmann i Canada, og i 2009 ble han tildelt Order of Ontario.
I mars 1939 tok det nasjonalsosialistiske Tyskland kontroll over Böhmen og Mähren. Etter det ble hans jødiske familie utsatt for økende restriksjoner og forfølgelse av de tyske okkupantene. Innen 1942 hadde Bradys foreldre blitt skilt fra sine barn og sendt til forskjellige konsentrasjonsleirer og fengsler, og omkom i Auschwitz før verdenskrigen var over. George og søsteren Hana bodde hos en tante og onkel. Onkelen var ikke jøde, og dermed var de ikke underlagt øyeblikkelig deportasjon, men de ble etter hvert også deportert til Theresienstadt konsentrasjonsleir, ikke langt fra Praha i Tsjekkoslovakia. Etter krigen bosatte han seg i Canada. Brady etablerte tidlig i 1951 et rørleggerselskap i Toronto, sammen med en annen holocaust-overlevende. Brady var gift og far til tre sønner og én datter.
Martin Heidegger
Martin Heidegger (født 26. september 1889 i Meßkirch i Tyskland, død 26. mai 1976) var en tysk filosof. Han studerte ved Albert-Ludwigs-Universität i Freiburg under Edmund Husserl, grunnleggeren av fenomenologien, og ble professor der i 1928. Han regnes som en av de viktigste filosofer i nyere tid og påvirket mange andre store filosofer. Hans egne studenter inkluderte Hans-Georg Gadamer, Emmanuel Levinas, Hannah Arendt og Karl Löwith. Maurice Merleau-Ponty, Jean-Paul Sartre, Jacques Derrida og Michel Foucault lot seg påvirke av hans tenkning.
Biografi
Heidegger ble født inn i en katolsk familie. Hans foreldre var ikke velstående og hadde derfor ikke råd til å sende ham på universitetet, så Heidegger gikk i stedet på et jesuitt-seminar. Her gjorde han det bra, og etter å ha studert teologi ved universitetet i Freiburg i noen år, byttet han til filosofi, som han tok doktorgraden i. Han deltok i første verdenskrig, og 1917–23 var han ansatt ved Freiburg-universitetet som assistent for Edmund Husserl, «fenomenologiens far», som fikk avgjørende betydning for Heideggers tenkning.
Karriere i Marburg og deretter Freiburg
Heidegger tok over som rektor ved Freiberg-universitetet i april 1933, fordi hans sosialdemokratiske forgjenger var oppsagt for å nekte å innføre det da vedtatte antisemittiske regelverket. Som rektor organiserte Heidegger paramilitære leirer, og ba studentene ta avstand fra fornuftens diktat, slik «fornuft» forstås i Vesten. På ham virket moderne teknologi avsjelende og fremmedgjørende. Han gikk ofte kledd som en bonde fra hjemtraktene i Schwarzwald, og foreleste gjerne i knebukser og en tilpasset tyrolerhatt: «Er ikke all blomstring og et hvert ekte arbeid betinget av å være rotfestet i hjemlig jord?» spurte han med tanke på læren om Blut und Boden (= blod og jord). Da hans kjærlighetsforhold til Hannah Arendt var på sitt mest stormfulle på 1920-tallet, anbefalte han henne som lindring å lese bøker av Knut Hamsun. På 1930-tallet overtok Friedrich Hölderlin som Heideggers litterære forbilde.
Heidegger har hatt avgjørende betydning for de fleste filosofer innen kontinental filosofi. Blant de mest kjente av Heideggers studenter kan følgende nevnes: Hans-Georg Gadamer, Emmanuel Levinas, Hannah Arendt, Karl Lowith og Herbert Marcuse, samt Jean-Paul Sartre, Maurice Merleau-Ponty, Jacques Derrida, Giorgio Agamben, Jean-Luc Nancy og Slavoj Žižek.
Marcuse studerte filosofi i Freiburg under Heidegger og skrev en doktoravhandling om Hegel og Heideggers filosofi. Også i Marcuses senere marxistiske forfatterskap er påvirkningen fra Heideggers eksistensfilosofi tydelig.
Heidegger og nazismen
Heideggers plass i moderne filosofi er omstridt på grunn av hans forhold til den tyske nasjonalsosialismen. Hans støtte til Hitlers maktovertakelse i 1933 og hans politiske engasjement under Det tredje rike har lenge skapt debatt. I etterkrigstiden innrømmet han til sin venn Heinrich Wiegand Petzet at rektoratet og omgangen med nazismen var «hans livs største dumhet».
På 1930-tallet så Heidegger nazismen som den eneste politiske bevegelsen som kunne overvinne det han senere skulle kalle nihilismen og teknologiens verdensbilde. Han tilhørte die Märzgefallene («de falne i mars» - dvs. de som meldte seg inn i partiet like etter Hitlers maktovertakelse i januar 1933, og dermed ble ansett som opportunister). Han sa ved den offentlige seremonien 1. mai 1933, som bekreftet innmeldelsen hans: «''Nå gjelder det å vie all vår strid til å erobre de utdannede menns og vitenskapsfolkenes verden til den nye politiske ånd. Det blir ingen enkel seilas. Sieg Heil!» Alt i 1929 hadde Heidegger tatt til orde mot jødisk innflytelse på tysk kultur: «Enten fornyer vi vårt tyske åndelige liv med ekte hjemlige krefter og oppdragere, eller vi kapitulerer én gang for alle overfor voksende judaisering.» Da hans hovedverk Væren og tid ''kom ut i 1927, var det tilegnet Husserl «i respekt og vennskap, i Schwarzwald». Da det ble gjenopptrykt i 1941, var tilegnelsen på tittelsiden fjernet etter påtrykk fra utgiveren Max Niemeyer, tilegnelsen i en fotnote på side 38 (i 1941-utgaven) forble. Tilegnelsen på tittelsiden er til stede i alle opptrykk etter krigen.
Heidegger fastholdt til sin død at forleggeren hadde følt seg presset til å fjerne tilegnelsen.
Han hadde store håp for Tyskland etter 1933, men ble etter hvert overbevist om at nazistene ikke var radikale nok i sin respons til den faren nihilismen og teknologien utgjorde. Heideggers avstand fra den offisielle nazistiske ideologien førte til at han var under myndighetenes overvåkning i 1936-37.
For Heidegger var tysk kultur i kamp mot moderniteten en kamp gjennom tusen år, fra antikkens Hellas til Hitler-Tyskland. Heidegger sa til sin kollega Karl Jaspers at han ønsket den Führer zu führen (= å føre Føreren), det vil si føre ham til den autentiske livserkjennelsen i Heideggers ånd. Han forsøkte å arrangere et møte med Hitler, men det ble aldri noe av. Jaspers forteller i sine erindringer at han spurte Heidegger i 1933 hvordan en mand som Hitler uten dannelse kunne regjere Tyskland. Heidegger svarte: «''Kultur er ikke så viktig. Bare se på hans vidunderlige hender.''» Jaspers spurte ikke hva Heidegger mente, kanskje han mente at Hitler hadde «pianisthender». Nazismens innerste vesen var å sette estetikk over etikk, så det som ser pent ut, er sant, mens det som ser stygt ut, er tilsvarende usant.
Hans og Jaspers' vennskap endte brått, etter at Heidegger fratok kollegaen hans tro på filosofers moralske godhet, da han avla Jaspers et besøk der han sørget for å være uforskammet mot Jaspers' jødiske kone. Men etter krigen skal Jaspers-familien ha blitt forsont med Heidegger.
Denazifiserings-høring
Heidegger ble kalt inn til en denazifiserings-høring. Under høringen vitnet Hannah Arendt for ham, mens Karl Jaspers vitnet imot ham. Fortsatt er det uvisst hvorvidt Arendt på dette tidspunkt var kjent med hans nære forhold til nazismen og antisemittiske holdninger.
Ettermæle
Heidegger døde i 1976 og fikk en tradisjonell katolsk begravelse. Han ligger gravlagt på kirkegården i Meßkirch.
Michel Foucault anerkjente Heidegger som en filosof han hadde lest, men som han aldri skrev om.
I Nils Giljes bokomtale av Svarte hefter skrev han at «Det er altså lite som tyder på at Heidegger forsvarte den mer eller mindre offisielle tyske rasepolitikk», skjønt hans filosofi var rotfestet i jødehat.
Væren, tid, og Dasein
I Heideggers filosofi forsøkes det å sammenføye det som han anser som to fundamentale innsikter: Hans observasjon at, i løpet av to tusen års fortid, så har filosofi forholdt seg til alle vesener som finnes i verden (og verden medregnet), men har glemt å spørre hva Væren i seg selv er. Heidegger trodde at tilstedeværelsen av ting for oss ikke er deres væren, men (at) de blir tolket/oppfattet som utstyr i henhold til et særskilt system av mening og formål.
Heideggers magnum opus, Væren og Tid, begynner med et sitat fra Plato's Sophist [noe som] indikerer at den vestlige verdens filosofi har neglisjert Væren fordi begrepet ble ansett som selvfølgelig, i stedet for å være verdig å bli stilt spørsmål ved.
Heideggers intuisjon om spørsmålet om Væren er dermed et historisk argument, som i hans senere verk blir til hans behandling av begrepet «værens historie», det vil si, historien om glemselen av væren, som ifølge Heidegger krever at filosofien følger sitt fotspor gjennom en produktiv destruksjon [Heidegger-terminologi] av filosofiens historie.