cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Flisenonsblom
Utseende
Krypende stengel, 5-30 cm høy - likner nonsblom. Den har motsatte blader som er lanseformet. De femtallige blomstene sitter enkeltvis i bladhjørnene på korte skaft. Kronbladene er småfrynsete i kanten. De små blomstene er alltid blålilla i Norge, men kan være mursteinsrøde. Som på nonsblom er blomstene bare åpne midt på dagen,.
Fagskolen i Kristiansand
Fagskolen i Kristiansand var navn på en fagskole i Kristiansand. som ble eid av Vest-Agder fylkeskommune.
Skoleeier: Agder fylkeskommune.
Historie
«Kristiansand tekniske aftenskole» ble opprettet i 1879. Her ble det blant annet undervist i norsk, regnskapsførsel, utmålingslære, naturkunnskap og tegning.
I 45 år var arkitekt og ingeniør Johan Keyser Frølich både lærer og bestyrer ved skolen. Han begynte som tegnelærer i 1881 og fortsatte til sin død i 1927.
I 1914 var det ca 200 elever ved Kristiansand tekniske aftenskole. Malerklassen hadde sju elever.
Metapod
Metapod er en fiktiv art fra Pokémon-universet av typen Bug.
Den utvikler fra Caterpie ved level 7, og utvikler seg til Butterfree ved level 10.
Metapod er en grønn pokémon som lever i skoger. Den har et skjell, men den har et sårbart indre. Når skjellet dens er mjukt er den sårbar. Metapod rører lite på seg. I stedet gjør den skjellet sitt hardere for å beskytte seg mot fiender, mens den forbereder seg på å utvikle seg til Butterfree. Den har også en farge som kan gjøre den vanskelig å oppdage.
Navnet Metapod er et teleskopord av metamorphosis (metamorfose) og pod (kapsel)
Ganddal stasjon
Ganddal stasjon (22,5 moh.) er en stasjon på Jærbanen som ble åpnet i 1878, samtidig som jernbanelinjen åpnet. Navnet var da Høiland stasjon. Stasjonen ligger 18,49 km fra Stavanger på Sørlandsbanens 580,55 km lange linje. Stasjonen har parkeringsplass for 30 biler og ligger like ved turområdet Stokkelandsvannet. Ålgårdbanen (nedlagt) er koblet til Jærbanen og starter på Ganddal.
I 2025 planlegger BaneNor å starte arbeid med et nytt vendespor på stasjonen. BaneNor er i gang med forberedende arbeid for dobbeltsporet mellom Sandnes og Nærbø. I den forbindelse har det blitt snakket om å flytte Ganddal stasjon litt lenger sør.
Emma Hjorth
Emma Alethe Andreasdatter Hjorth (født Lippestad, 21. mai 1858 på Leppestad gård i Hobøl, død 2. juli 1921) var en norsk pedagog og pleiehjemsstifter.
Skolen på Torshov
Emma Lippestad tok lærerinneeksamen i 1879. Samme år ble hun lærer ved Thorshaug Institut for Aandssvage Piger (senere omdøpt til Torshov offentlige skole for psykisk utviklingshemmede) i Oslo, som var blitt startet i 1878 av hennes bror Johan Anton Lippestad. Ved instituttet på Thorshaug gård arbeidet seks av de syv søsknene i Lippestad-familien. Blant personalet var også tre søstre med etternavnet Hjorth; deres bror Ingvar Hjorth ble Emma Lippestads ektemann i 1890.
Emma Hjorths Hjem
Emma Hjorth etablerte i 1898 Norges første store institusjon for psykisk utviklingshemmede; Fru Hjorths Pleie- og Arbeidshjem. Institusjonen lå først i Asker og ble senere flyttet til gården Tokerud i Vestre Bærum. Senere het den Emma Hjorths Hjem og ble en del av Bærum sykehus. Institusjonen ble nedlagt i 1996 og et museum ble etablert i 1998.
Familie
Emma Hjorth hadde seks søsken, deriblant skolemennene Johan Anton Lippestad og Carl Thorvald Lippestad. I 1890 giftet hun seg med arkitekt Ingvar Hjorth.
Training Day
Training Day er en amerikansk film fra 2001 med Denzel Washington og Ethan Hawke i hovedrollene.
Handling
Filmen handler om Jake Hoyts første dag på jobben som politimann. Der blir han partneren til veteranen Alonzo som viser ham hvordan man takler hverdagen som narkotikapoliti i Los Angeles' underverden. Spørsmålet er bare om ikke Alonzo er mer korrupt og farligere enn de som de forsøker å bekjempe.
Om filmen
Filmen ble regissert av Antoine Fuqua og er 120 minutter lang. Filmen ble belønnet med en Oscar for beste mannlige hovedrolle, som gikk til Denzel Washington. Ethan Hawke ble også nominert til beste mannlige birolle. Filmen vant to priser på MTV Movie Awards hvor en av prisene gikk til Snoop Dogg for beste cameo. Den andre gikk til Denzel Washington for beste skurk. Det amerikanske filminstituttet har kåret Washingtons rollefigur til filmhistoriens 50. beste skurkeskikkelse.
Dvergstjertspinner
Dvergstjertspinner (Clostera pigra) er en sommerfugl som tilhører familien tannspinnere (Notodontidae). Den skiller seg fra de andre norske stjertspinnerne (slekten Clostera) på at forvingenes spiss ikke er tydelig mørkere enn resten av vingen.
Utseende
En nokså liten (vingespenn 23 – 28 mm), brungrå spinner. Forvingens spiss er ikke markert mørkere enn resten av vingen. Antennene er markert fjærformede hos hannen, smalt fjærformede hos hunnen. Brystet har en mer eller mindre timeglass-formet, brunrød lengdeflekk. Bakkroppen har bakerst en dusk av lange hår som hos hannen er to-delt. Denne holdes opp mellom de sammenlagde vingene når sommerfuglen hviler. Forvingen er avrundet trekantet, ganske mørkt gråbrun. Den har tre mer eller mindre tydelige, lyse tverrstriper.Nær vingespissen er det er diffus, brunrød flekk, men denne når ikke helt ut til spissen. Bakvingen er ensfarget gråbrun. Larven er grå med en gråhvit ryggstripe og noen gule flekker på ryygsiden. Spredt over hele kroppen er dusker av lange, grå hår. Hodet er svart med ganske lange hår.
Levevis
Dvergstjertspinner finnes i hager, parker og åpne skogsområder. Larvene lever på arter i pilefamilien (Salicaceae), mest på osp men også på selje og ulike vierarter. Denne arten er lite kravfull. De voksne sommerfuglene flyr om natten i mai- september, i Sør-Skandinavia i to generasjoner, lenger nord bare i en årlig generasjon som flyr rundt midtsommer. Hannene kommer gjern til lys, hunnene ikke så ofte. Etter paringen klegegr hunnen 150 – 200 egg på vertsplantenes blader, enkeltvis eller i små grupper. Larvene lever enkeltvis eller noen få sammen, mellom toppskudd som de nøster sammen med silke. De forlater gjerne silkehuset for å spise.
Utbredelse
Dvergstjertspinner finnes i det meste av Europa, videre østover gjennom Russland til Stillehavet i Øst-Sibir og det nordlige Kina. I Norge er den den videst utbredte av Clostera-artene, og finnes nord til det sørlige Nordland.
Amarantfamilien
Amarantfamilien (Amaranthaceae) er en plantefamilie i nellikordenen, (Caryophyllales). Den tidligere meldefamilien (Chenopodiaceae) er nå inkludert i denne familien.
De er som regel urter, men det er også noen busker, små trær og lianer. Haloxylon ammodendron kan bli 12 m høy. Bladene sitter nesten alltid spredt, og akselblad forekommer ikke. Artene i den gamle meldefamilien er mer eller mindre sukkulente. Den gamle amarantfamilien har, ofte fargerike, blomster som sitter i tette hoder eller aks, mens meldefamilien har små, grønne blomster. Omtrent 500 arter i familien har C4-fotosyntese; det er omtrent en tredjedel av alle slike plantearter. Omtrent 510 arter, de fleste fra meldefamilien, er halofytter som trives i saltholdig jord på havstrender og i ørkener.
Amarantfamilien i snever betydning er vanligst i tropene, mens meldefamilien er vanligst i tørre strøk i tempererte og subtropiske områder. Meldefamilien er rikest utviklet i ørkenbeltet fra Sahara til Sentral-Asia, men det er også mange arter i Australia. Sukkulente arter fra meldefamilien utgjør en stor del av biomassen i ørkenene i Sentral-Asia.
Noen arter, som spinat og bete, brukes som grønnsaker. Det meste av sukkeret som spises i Europa kommer fra sukkerbete. Mange har spiselige frø, for eksempel meldestokk og quinoa. Enkelte arter, blant annet i slektene Amaranthus og Celosia, dyrkes som prydplanter, mens noen er plagsomme ugras.
Systematikk
I eldre systematikk, som Cronquist-systemet, var amarantfamilien og meldefamilien to adskilte familier. Fylogenetiske studier viste at gruppen som nå kalles Polycnemoideae er søstergruppen til både resten av meldefamilien og amarantfamilien. For å få en naturlig gruppe måtte familiene slås sammen. Amaranthaceae er det eldste navnet og har prioritet. Dette er gjennomført i APG II- og APG III-systemene.
Den utvidede amarantfamilien omfatter ca. 2500 arter fordelt på ca. 180 slekter. Det er ikke enighet om antall underfamilier, men tabellen nedenfor viser et forslag fra Müller og Borsch (2005). Amaranthoideae og Gomphrenoideae tilsvarer den gamle amarantfamilien, mens de andre åtte omfatter arter fra meldefamilien.
São João (Paraná)
São João er en kommune i delstaten Paraná i sørregionen av Brasil.
Moelv Idrettspark
Moelv idrettspark er en idrettspark i Moelv by i Ringsaker. Idrettsanlegget brukes hovedsakelig av Moelven Idrettslag. Moelv Idrettspark består av øvre bane, nedre bane, østre bane & Limtrehallen. Moelven IL Friidrett har sine friidretts-fasiliteter ved nedre bane. Øvre bane brukes av alle 11-er lag i Moelv og det er her A-laget spiller sine kamper i 3.divisjon. I 2006 åpnet idrettslaget en flerbrukshall med kunstgress, Limtrehallen, i tilknytning til idrettsparken. I 2008 ble deler av parken pusset opp, herunder nyoppussede garderober, ny kiosk og nyoppusset tribune.
Lys Assia
Lys Assia (opprinnelig Rosa Mina Schärer, født 3. mars 1924 i Rupperswil i kantonet Aargau i Sveits; død 24. mars 2018  ) var en sveitsisk popsanger.
Liv og virke
Som ung jente var hun danser, men etter å ha fått skryt som sanger gikk hun i 1940 fra å være danser til å bli sanger.
Hun vant den første Eurovision Song Contest i 1956 for hjemlandet, men hun hadde også vært med i den tyske nasjonale finalen samme år. Hun deltok også for Sveits i 1957 og 1958.
Hun deltok på diverse samlinger og arrangementer knyttet til Eurovision Song Contest.
Hafslund Eco Vannkraft Innlandet
Hafslund E-CO Vannkraft Innlandet AS (stiftet 1. oktober 2004 som Eidsiva Produksjon AS) er et norsk kraftproduksjonsselskap heleid av Hafslund E-CO Vannkraft, som drifter 44 vannkraftverk for produsenter i Innlandet.
Rundt 190 mennesker arbeider med drift og vedlikehold av kraftverkene. En kraftsentral i Lillehammer fjernstyrer dammer og kraftverk. Administrasjonen holder til på Lillehammer.
Historie
Tilsammen produserer de 44 kraftverkene mer enn sju TWh hvert år. Eidsiva Vannkrafts andel av denne kraftproduksjonen er på rundt 3,4 TWh, og selskapet er dermed en av Norges 10 største kraftprodusenter.
Vannkraftverkene i Hedmark og Oppland har ulik alder, størrelse og konstruksjon. De eldste aggregatene (i Skjefstadfoss kraftverk i Glomma sør for Elverum) er nær 100 år gamle. Kraftverkene Framruste og Øyberget i Øvre Otta er nye. De ble satt i drift i 2005. En del av kraftverkene er elvekraftverk som produserer strøm av vannet som til enhver tid renner i elvene. Andre kraftverk har magasiner der vannet lagres. Disse kraftverkene produserer etter behov.
Eidsiva Vannkraft planlegger og gjennomfører også nye kraftutbygginger. Breidalsoverføringen i Skjåk er et av dem. Den ble satt i drift i 2008 og gir 125 millioner kilowattimer ny kraftproduksjon i eksisterende kraftverk. Flere andre prosjekter i Gudbrandsdalen og Østerdalen er under planlegging.
Come Down Here
Come Down Here er en musikk-EP med Fenrik Lane, utgitt i 2002. EP-en nådde 2.-plass på VG-listen og kan vise til over 20 000 solgte eksemplarer.
Dette var bandets siste utgivelse med Kurt Nilsen som vokalist.
Sosialistisk folkeparti (Cuba)
Partido Socialista Popular (PSP) var Cubas kommunistparti fram til 1962 da det sammen med andre revolusjonære grupper dannet PURSC (Partido Unido de la Revolución Socialista de Cuba). I 1965 ble PURSC omdannet til PCC (Partido Comunista de Cuba) med Fidel Castro som førstesekretær.
PSP ble stiftet 16. august 1925 på initiativ fra Carlos Baliño og Julio Antonio Mella. PSP hadde samme politiske grunnholdning som de europeiske kommunistpartiene på 20-tallet: antifascisme, internasjonalisme, antikapitalisme samt kamp for arbeiderrettigheter og arbeiderklassens rett til å styre, noe som i kommunistisk teori ofte omtales som «proletariatets diktatur». Et særpreg var imidlertid at PSP også var klart uttalt anti-rasistisk, noe som nok må sees i sammenheng med skillet som fantes på Cuba mellom cuba-kinesere og afro-cubanere på den ene siden, og de europeisk ættede cubanerne på den andre.
Julio Antonio Mella ble myrdet mens han var i eksil i Mexico i 1929. I samtiden ble skylden lagt på Cubas diktator Gerardo Machado. Mye taler likevel for at Mella ble myrdet av Josef Stalins fremste redskap i Mellom-Amerika, Vittorio Vidali, som også stod sentralt i mordforsøkene som til slutt tok livet av Lev Trotskij i Mexico i 1940. Dette anskueliggjør på sin måte de indre spenningene som preget kommunistiske partier fram til Stalins død i 1953. På Cuba ble disse spenningene også en viktig årsak til at PSP ble oppfattet som lite troverdig og mer opptatt av seg selv enn av å endre samfunnet. Ikke minst 26. juli-bevegelsens Fidel Castro, Che Guevara og Frank Pais hørte blant kritikerne av PSP på 50-tallet. Også en annen revolusjonær gruppe – «Det Revolusjonære Direktorat» (El Directorio Revolucionario) – var sterkt kritisk til PSP.
Perioden 1925-1933
Cuba hadde flere kommunistiske og anarkistiske partier på 1920-tallet. De fleste fantes i Havanna eller i provinsen Oriente på Øst-Cuba. . Mye tyder på at det absolutt første kommunistiske partiet ble dannet allerede i 1906 i byen Manzanillo i provinsen Granma som tidligere var en del av provinsen Oriente. Grunnleggeren skal ha vært Agustín Martín Veloz. Partiet skal ha vært knyttet til teoriene til Karl Marx og Friedrich Engels, men vært langt mer opptatt av nasjonale enn internasjonale perspektiver og spørsmål. .
I begynnelsen av 1920-tallet dannes et «internasjonalisert» kommunistparti som i tillegg til Marx og Engels, knytter seg til Lenins teorier og til Sovjetunionens kommunistiske partis internasjonale organisasjon Komintern. I motsetning til kommunistpartiet som ble dannet i 1906, skal dette partiet ha hatt et langt mer globalt (internasjonalt) politisk perspektiv. Komintern ble under Josef Stalins styre fra 1924 til organisasjonens oppløsning i 1943, det påbudte sentrum for alle kommunistiske partier som ønsket å bygge på marxismen-leninismen som teoretisk grunnlag. Dette «internasjonaliserte» kommunistpartiet hadde flere ulike fraksjoner – blant annet anarkister –, men etter en rekke teoretiske avklaringer blir det altså anerkjent i 1925 av Komintern.
Kontakten med Komintern sies å ha funnet sted på en uterestaurant, nr. 687 i gaten Compostela (Calle Compostela) i Havanna. De mest sentrale cubanske representantene på dette tidspunktet, skal ha vært Julio Antonio Mella og Carlos Baliño. Kominterns representant skal ha vært Fabio Grobart (alias Abraham Semjovitch og Alberto Blanco), født i Białystok i Polen i 1905 og død på Cuba i 1994. Grobart var medlem av Komintern og var oppnevnt av den til å være koordinator og leder for samtlige kommunistpartier i Karibia.
Partiet skiftet like etter sin anerkjennelse navn og kalte seg for Partido Sosialista Popular (PSP). Partiets politikk ble i realiteten styrt fra Komintern i Moskva.
Offisielt skal PSP ha blitt stiftet i 1925, samme år som dannelsen av Cubas første større fagforening og samme år som Gerardo Machado ble valgt til president på Cuba. Som tilfellet er med historien til de fleste kommunistpartier, verserer det også to historier om PSP. Noen kilder hevder at PSP stod i klar opposisjon til Mochado mens andre hevder det stikk motsatte. Sistnevnte retning mener at PSPs medlemmer og sympatisører ble forfulgt av Machados hemmelige politi utover på 20- og 30-tallet, og at undertrykkelsen av partiet økte etter Mochados valgfusk i 1928 og fram til han ble fjernet som diktator i 1933. Den andre retningen hevder minst like hardnakket at PSP hadde et normalisert forhold til Mochado eller sågar samarbeidet med Mochados styre. Generalstreiken i 1933 som medvirket til Mochados fall, synes imidlertid å svekke sistnevnte fortolkning. PSP stod sterkt i fagbevegelsen og generalstreiken ville derfor ikke blitt så effektiv hvis PSP hadde vært en alliert av Mochado.
Perioden 1934 - 1965
I 1934 holdt PSP et landsmøte der Blas Roca Calderío ble valgt til generalsekretær. Om det hersker tvil om PSP holdning til Gerardo Machado i perioden 1925–1928, hersker det ingen tvil om PSPs støtte til den lovlig valgte regjeringen til Fulgencio Batista i perioden 1940–1944. I denne regjeringen hadde PSP to partimedlemmer – Dr. Juan Marinello og Carlos Rafael Rodriguez – som ministere uten portefølje. PSP var også motstandere av Fidel Castro, Che Guevara og resten av 26. juli-bevegelsen helt fram til september 1958.
I 1961 gikk PSP inn i ORI (Integrerte Revolusjonære Organisasjoner / Organizaciones Revolucionarias Integradas) sammen med 26. juli-bevegelsen (M-26-7) ledet av Fidel Castro og Det Revolusjonære Direktorat ledet av Faure Chomón. Blas Roca satt som PSPs generalsekretær fram til 1962 da PSP vedtok å oppløse seg selv da ORI 26. mars 1962 ble omdannet til PURSC (Partido Unido de la Revolución Socialista de Cuba / Det forende parti for Cubas sosialistiske Revolusjon). Den 3. oktober 1965 ble PURSC omdannet til PCC (Partido Comunista de Cuba / Cubas kommunistiske parti).
Stridstema
Da PSP ble stiftet i 1925 hadde det sin støtte blant studenter, arbeidere og fagforeningsledere i byene, og i tråd med marxistisk-leninistisk teori oppfattet PSP arbeiderne i byene som «spydspissen» i en enhver sosialistisk omforming av samfunnet. Et annet kjennetegn ved PSP var dets klare tradisjonelle kommunistiske forankring. Den tilsa at PSP skulle være den ledende kraft i en revolusjon, og at revolusjonen skulle ha som mål å opprette et «proletariatets diktatur» til forskjell fra ”borgerskapets diktatur” som i henhold til kommunistisk teori, har makten i alle før-revolusjonære samfunn under den industrielle historiske epoken.
Disse tre standpunktene skapte stor avstand mellom PSP og andre cubanske revolusjonære grupper fra stiftelsen av PSP og fram til stiftelsen av «det nye» kommunistpartiet (PCC) i 1965. Det falt heller ikke heldig ut at PSP deltok i den lovlig valgte regjeringen til Fulgencio Batista i perioden 1938 – 1944.
Kritikken av PSP
Fidel Castros 26. juli.-bevegelse og Che Guevara mente at revolusjonen best kunne vinnes ved å «isolere og sulte» byene og hæren til overgivelse. Landarbeidere, bønder, intellektuelle og dels borgerskapet i byer og distrikter hadde derfor en mer førende rolle enn arbeiderne i byene. Især Che Guevara var en skarp kritiker av PSP på dette feltet. Han tok også avstand fra PSPs syn på Sovjetunionen som forbilde, og sammen med Fidel Castro hadde han svært lite til overs for PSPs unnfallenhet overfor Fulgencio Batista etter Batistas statskupp i 1952.
Fikret Kızılok
Fikret Kızılok (født 1946 i Istanbul i Tyrkia, død 22. september 2001 i Istanbul i Tyrkia) var en tyrkisk musiker. Han var en sentral figur innen anatolia-rock-bølgen i Tyrkia. Musikken hans kjennetegnes ved sammensatte og melodiøse komposisjoner.
Jens Müller
Jens Müller (født 6. juli 1965 i Torgau), østtysk aker som deltok i de olympiske vinterleker 1988 i Calgary, 1992 i Albertville, 1984 i Lillehammer og 1998 i Nagano.
Müller ble olympisk mester i aking under vinter-OL 1988 i Calgary. Han vant konkurransen ener for menn foran vesttyske Georg Hackl og Jurij Khartsjenko fra Sovjetunionen.
Ti år senere, under vinter-OL 1998 i Nagano vant han en bronsemedalje i aking. Han kom på tredjeplass i ener for menn bak sin landsmann Georg Hackl og Armin Zöggeler fra Italia. Müller ble verdensmester i aking fire ganger, tre ganger i mixed 1990 i Calgary, 1991 i Winterberg og 1995 i Lillehammer og 2000 i St. Moritz i ener for menn.
Sosialistisk folkeparti (Cuba)
Kritikken av PSP
Selv om PSP hadde tatt avstand fra statskuppet, ba partiet sine tilhengere om ikke å gripe til våpen. Trolig fordi PSP fryktet at USA ville intervenere Cuba og styrke Batista ytterligere, hvis PSP oppfordret til væpnet kamp. Først i september 1958 brøt PSP offisielt med dette synet, selv om en del kommunister i praksis hadde forlatt det langt tidligere. Et presseoppslag fra januar 1957 vitner iallfall om at en kommunist-leder i provinsen Oriente var blitt henrettet av Batistas politi.
Andre sentrale kritikere av PSP var Frank Pais samt «Det Revolusjonære Direktorat» (El Directorio Revolucionario) og dets leder José Antonio Echeverría som ble drept av Batistas politi i 1957. Direktoratet støttet PSPs syn på byenes «lederskap» i en revolusjon, men mente at «spydspissen» i revolusjonen ikke var arbeiderne, men snarere studenter og intellektuelle. Både 26. juni-bevegelsen og «Det Revolusjonære Direktorat» tok klar avstand fra PSPs «interne selvmordstendenser» som for eksempel kampen mellom stalinister og trotskister, og den stadige jakten på interne teoretiske avvikere. For de øvrige revolusjonære bevegelsene på Cuba var dette en strid som avsportet kampen mot Batista, og som tok oppmerksomheten vekk fra arbeidet for å oppnå økt cubansk nasjonal styring av eget land. Særlig Che Guevara kritiserte dette ettersom han mente at en revolusjonærs fremste plikt, var å gjennomføre revolusjonen og ikke henfalle til ideologisk prat.
De øvrige revolusjonære gruppene var fram til 1959 ikke opptatt av perspektiver utover det å kvitte seg med utenlandsk styring og bidra til at cubanerne skulle bli «herrer i sitt eget hus». Dette gjaldt såvel Castros 26. juli-bevegelse som Echeverrías Revolusjonære Direktorat. Fidel Castros slagord «Patria o muerte!» (Fedrelandet eller døden!) fra 1956 kan tas som et klart uttrykk for dette. Først etter 1965 og stiftelsen av Partido Comunista de Cuba (PCC) blir det vanlig at dette slagordet etterfølges av «Sosialismo o muerte!» (Sosialisme eller døden!).
Ola Setrom
Ola Setrom (født 13. februar 1895 i Oppdal, død 27. desember 1946) var en norsk forfatter fra bygda Oppdal i Trøndelag.
Setrom var lærer av yrke.
William de Mandeville, 3. jarl av Essex
'''William de Mandeville, 3. jarl av Essex' (første opprettelse'') (død 14. november 1189) var en lojal rådsmedlem av Henrik II og Rikard I av England.
Han var den andre sønnen til Geoffrey de Mandeville, 1. jarl av Essex og Rohese de Vere, grevinne av Essex. Etter hans far døde i opprør i 1144 vokste William opp ved hoffet til greven av Flandern. Da hans eldre bror Geoffrey døde 1166 ble han jarl av Essex og dro tilbake til England hvor han tilbrakte mye tid ved hoffet til Henrik II. Han forble lojal til kongen i løpet av 1173-opprøret til kongens eldste sønn, Henrik den unge konge.
I 1177 ble han korsfarer i selskap med en venn fra ungdommen, grev Filip av Flandern. Filip forsøkte å blande seg inn i hoffpolitikken ved kongeriket Jerusalem, men ble bekjempet, og de to kjempet for fyrstedømmet Antiokia ved beleiringen av Harim. Våren 1178 reiste William tilbake til England.
I 1180 giftet han seg med Hawise, datteren og arvingen til William, grev av Aumale, som hadde død det foregående året. Han tok besittelse av hennes landområder, både i Normandie og i England sammen med tittelen av greve av Aumale (stundom også kalt jarl av Albemarle).
William kjempet i krigene mot franskmennene mot slutten av Henrik IIs regime og var ved kongens dødsleie i 1189.
Han bar kronen ved kroningen av Rikard I av England og fikk den nye kongens gunst. Rikard utpekte ham til en av to justiciarene i England. Derimot døde William noen få måneder senere på et oppdrag i Normandie, uten en mannlig arving.
Han ble i førstningen etterfulgt av sin eldre tante, Beatrice de Say, pikenavn Mandeville, som ga sitt krav på tittelen videre til hennes overlevende sønn Geoffrey de Say. Denne inngikk avtale om å betale en særdeles stor sum for å arve Mandeville-besittelsene, men han falt raskt i skyld og uten å være i stand til å betale. Geoffrey Fitz Peter, ektefelle av Beatrices barnebarn, og med samme navn, Beatrice de Say, var en framstående mann ved hoffet og benyttet sin posisjon for å presse fram sin hustrus krav. Hun av den eldste datteren til Geoffrey de Says eldste bror. Til slutt gikk besittelsene, og senere også tittelen til Geoffrey Fitz Peter ved sin hustrus rett.
Litteratur
Guillaume II de Mandeville
Frøyas have
Frøyas have er en park på Skarpsno i Oslo.
Beliggenhet og bebyggelse rundt
Parken avgrenses av Frøyas gate i vest, E18 langs Frognerkilen i syd, og Drammensbanen og bebyggelse i øst og nord. I østenden er det gangbru over E18 og gangvei til Skarpsnoparken, i vestenden inngang fra Frøyas gate.
Bygningen ved parken i vest er Drammensveien 102H, tegnet av arkitekt Ingvar Olsen Hjorth og oppført i 1899. Riksantikvar Harry Fett bodde her fra 1927 til 1938, noe som gav villaen tilnavnet «Villa Fett» og «Fett–villaen». Bygningen er i nyromansk stil, har tårn med krenelert topp og er godt synlig fra Frognerkilen og Bygdøy. I 1963 kjøpte rederiet Sigval Bergesen villaen, i 1992 bygget de på nytt inngangsparti og har siden brukt villaen til kontorer. Den andre villaen som ligger til parken har adresse 102B.
Parkens historie og utforming
Parken er 13 dekar stor, et 3,2 dekar stort areal i vest er privat eiet, det øvrige kommunalt eiet privat. Parken er regulert til friluftsformål. Midt i parken er det lekeplass, og i nord og sydvest er det benker, i sydvest med vegetasjon rundt slik at det danner et eget rom.
Frøyas have ble opparbeidet som park i 1994, finansiert av Sigvald Bergesen, og fikk samme år navn etter den norrøne gudinnen Frøya.
I den sydvestlige delen av dagens parkområde sto en treetasjers leiegård som ble revet en gang i 1980-årene eller før 1992. Ved leiegården var det parkeringsplasser, som ble borte da parken ble skapt.
Stian Kristiansen
Stian Kristiansen (født 9. august 1972 i Stavanger) er en norsk filmregissør, mest kjent for å ha regissert Mannen som elsket Yngve fra 2008 basert på boken Mannen som elsket Yngve av Tore Renberg. For filmen vant han både Amandaprisen 2008 og Kanonprisen 2008, begge i klassen beste regi. Filmen ble i tillegg kåret til beste norske kinofilm under Amandaprisen og vant flere priser under både Amanda og Kanonprisen.
Vinnuflokkurin
Vinnuflokkurin (norsk oversettelse: «Næringspartiet») var et konservativt og separatistisk politisk parti på Færøyene.
Partiet ble stiftet i 1935 av en gruppe forretningsfolk, anført av Thorstein Petersen og Christian Holm Jacobsen. Den samme grupperingen hadde også medvirket til opprettelsen av Færøyenes første forretningsbank, Sjóvinnubankin, hvor Petersen og Jacobsen var henholdsvis direktør og styreformann, noen år tidligere. Partiet ble stiftet i opposisjon til Javnaðarflokkurin, og ble dermed det andre partiet på Færøyene som primært var økonomisk og fordelingspolitisk orientert. Med partiorganet Dagblaðið, som agiterte sterkt for færøysk løsrivelse fra Danmark, klarte Vinnuflokkurin snart å posisjonere seg som Sambandsflokkurins hovedmotstander i selvstyrespørsmålet. Dette til tross for at Vinnuflokkurin var noe avholdende i begynnelsen.
Partiet stilte liste («I» som valgbokstav) ved lagtingsvalget i 1936 og fikk 8,1 % av stemmene, som var nok til å få valgt inn Sámal Ellefsen fra Vágar og Christian Holm Jacobsen fra Suðurstreymoy. I 1938 tilsluttet Jóannes Patursson seg Vinnuflokkurins lagtingsgruppe.
Vinteren 1939/1940 gikk Vinnuflokkurin og utbrytere fra Sjálvstýrisflokkurin sammen om å stifte Fólkaflokkurin, hvor Jóannes Patursson ble formann og Thorstein Petersen nestformann.
Parlamentsvalget i Tsjekkia 2010
Parlamentsvalget i Tsjekkia 2010 var et parlamentsvalg i Tsjekkia som ble avholdt 28.-29. mai 2010. Alle de 200 setene i Deputertkammeret (Poslanecká sněmovna) var på valg.
Bakgrunn
Etter at Mirek Topolánek tiltrådte statsministerembetet 16. august 2006 hadde opposisjonen, bestående av Česká strana sociálně demokratická (sosialdemokratene) og Komunistická strana Čech a Moravy (kommunistene), forsøkt å felle Topoláneks regjering gjennom en rekke mistillitsvotum i det tsjekkiske deputertkammeret (Poslanecká sněmovna). Mellom 16. august 2006 og 2009 stilte opposisjonen fire mislykkede mistillitsvotumer mot Topolánek-regjeringen.
Miranda Douro-demningen
Miranda Douro-demningen er en demning med et vannkraftverk i distriktet Vila Real i Portugal, på grensen til Spania. Dette anlegget har en totalt installert effekt på 369–390 MW, ble påbegynt i 1960 og stod ferdig utbygd i 1995.
Parlamentsvalget i Tsjekkia 2010
Bakgrunn
Den 24. mars 2009 stemte det tsjekkiske deputertkammeret for femte gang om et mistillitsforslag mot Topoláneks regjering. Forslaget lyktes å få et flertall og ble vedtatt med 101 stemmer mot 96 ettersom at fire medlemmer av Topoláneks koalisjonsregjering (inkludet to av hans eget parti Občanská demokratická strana) valgte å stemme med opposisjonen.
Mannen som visste for meget (1956)
Mannen som visste for meget (originaltittel: The Man Who Knew Too Much) er en amerikansk spenningsfilm fra 1956, produsert og regissert av Alfred Hitchcock. Den er en gjeninnspilling av Hitchcocks film ved samme navn fra 1934. Manuskriptet er skrevet av John Michael Hayes etter en historie av Charles Bennett og Wyndham Lewis.
Miranda Douro-demningen
De to utbyggingstrinnene er:
Mannen som visste for meget (1956)
Handling
Under en feriereise i Marokko blir Ben og Jo innblandet i en sammensvergelse hvor oppgaven er et attentat på en politisk leder. Deres lille sønn blir kidnappet, for å tvinge Ben til ikke å røpe opplysninger han har fått greie på. Ettersøkelsen av deres sønn bringer de fortvilte foreldrene til London, hvor gutten holdes som gissel. Klimaks finner sted i Royal Albert Hall, hvor attentatet forsøkes utført.
Priser og mottakelse
Filmen vant Oscar for beste musikk. Sangen «Que Sera, Sera (Whatever Will Be, Will Be)» av Jay Livingston og Ray Evans ble sunget flere ganger i filmen av Doris Day og toppet hitlistene i USA og England.
Bøddelens datter
Bøddelens datter (orginial tittel: Bödelns dotter) er den 8. boken i seiren Sagaen om Isfolket av Margit Sandemo. Bokserien er en slektssaga som følger slekten Isfolket gjennom århundre.
Linda Eide
Linda Eide (født 10. februar 1969 på Voss) er en norsk journalist, forfatter og programleder.
Eide er født og oppvokst på Voss, men har siden 1996 bodd i Bergen. Hun er kjent for sin bruk av vossedialekten i radio og fjernsyn, og har mottatt en rekke språkpriser. Etter avgangseksamen ved Voss videregående skole gjennomførte Eide journalist-utdannelse ved Norsk journalisthøgskole i Oslo (1990).
Karriere
Eide har arbeidet som nyhetsjournalist, kulturjournalist, kåsør og programskaper. Hun har utgitt bøker i ulike sjangrer, fra dikt til lærebok i radio- og lydjournalistikk, og skrevet og fremført flere sceneshow.
Norsk attraksjon (2007–2012)
I 2007 hadde hun premiere på TV-serien Norsk attraksjon, der hun reiste rundt i Norge og introduserte seerne for attraksjoner man ikke finner i guideboken. Fra 2007 til 2012 ble det produsert tre sesonger av denne serien. For serien ble hun kåret til beste kvinnelige programleder under Gullruten 2012.
Oppdrag Mottro – bok (2012) og sceneshow (2018)
I 2012 ga Eide ut boken Oppdrag Mottro, som var utformet som en samling utskrifter av telefonsamtaler mellom henne og hennes mor; «mottro» er vossamål for «mor(en min)». Gjennom disse telefonsamtalene utforsker Eide morens liv opp gjennom 1950-, 1960- og 1970-årene. For denne utgivelsen ble hun tildelt Melsom-prisen.
Høsten 2018 hadde Eide premiere Det Vestnorske Teatret i Bergen på en teaterforestilling bygget over hennes egen bok. Også teaterforestillingen hadde tittelen Oppdrag Mottro.
Bøddelens datter
Handling
Hilde Joelsdatter er datteren til bøddelens medhjelper. Også kjent som rakkeren, bøddelknekten og nattmannen. Derfor var også hun og hennes far utstøtt. Som de mest lavtstående i samfunnet fant resten av befolkningen det beleilig å kaste hånord etter dem, og ingen ville komme nær dem – før den dagen fire kvinnelik ble funnet like ved deres hytte.
Linda Eide
200 år på 2 timer (2014)
I 2014 satte Linda Eide opp forestillingen 200 år på 2 timer sammen med pianist og komiker Sjur Hjeltnes. Dette var en presentasjon av Norges historie i anledning Grunnlovsjubileet. Forestillingen ble senere vist på NRK1 under tittelen Historisk moro. Duoen fremførte senere en forkortet versjon på forskjellige teatre rundt om i landet.
Bøddelens datter
Handling
Likene ble funnet av Andreas Lind av Isfolket. Sønn av Brand og sønnesønn av Are av Isfolket, som igjen var sønn av den beryktede Tengel den gode av Isfolket. Sammen med sin tremenning Mattias og innfødte slektning Kaleb begynner han en etterforskning for å oppklare mordene, i et vagt samarbeid med sognets fogd. Men etterforskning sporer snart av etter at fogden uttaler noen ukloke ord om overnaturlig innflytelse og jakten på en varulv begynner.
Linda Eide
Smæsj (2015)
I 2015 hadde serien Smæsj premiere. Dette var en kulturhistorisk dokumentarserie som fortalte historien til ulike idretter, fra fotball til synkronsvømming. Mange av innslagene hun laget til serien var fra USA, Storbritannia og Tyskland.
Eides språksjov (2017–)
I 2017 ble programrekken Eides språksjov lansert på NRK1. Formatet er et talkshow ledet av Eide, sammen med professor Gunnstein Akselberg og pianist Sjur Hjeltnes som faste deltagere. I hvert program er det korte sekvenser med en gjest som kan belyse et utvalgt språklig fenomen, samt noen innslag med Halvor Folgerø. Bakgrunnen for programmet var en serie scene-arrangementer i regi av Litteraturhuset i Bergen, der Eide, Akselberg og Hjeltnes i flere år oppførte Ut med språket.
Bøddelens datter
Handling
Midt oppi alt dette havner den stakkars ensomme Hilde og hun finner seg snart som offer for den voldsomme varulven som har inntatt sognet. Etter mordet på hennes far tar Isfolket henne til seg, og hun blir midlertidig bosatt på Elistrand, hvor hun hjelper til med barna Gabriella og Kaleb har plukket opp fra Christianias slumområder.
Selv om Hilde er trygt forvart på Elistrand er varulven fortsatt der ute, og når etterforskningen endelig viser fremgang og en mistenkt blir åpenbart, blir alle like forferdet. Mest av alt Isfolket selv.
Linda Eide
Melodi Grand Jazz (2018)
I 2018 skrev hun den musikalske forestillingen Melodi Grand Jazz til Vossa Jazz. Den omhandler jazzmusikken som i årenes løp har vært med på å prege Melodi Grand Prix og Eurovision Song Contest.
Parlamentsvalget i Tsjekkia 2010
Bakgrunn
Etter at han tapte mistillitsvotumet sa Topolánek at han ville trekke seg som statsminister i samsvar med grunnloven, hvoretter han fortsatte: «Vi mener at presidenten bør også følge skikk og utnevne meg til å danne en ny regjering».
Saturntåken
Saturntåken eller NGC 7009 er en planetarisk tåke som kanskje ligger rundt 1,400 lysår unna jorden i stjernebildet Vannmannen. Tåken ble oppdaget 7. september 1782 av William Herschel og var en av hans første oppdagelser. Navnet ble gitt i 1850-årene av Lord Rosse og kommer fra de to «håndtakene» (ansae) i hver ende av tåken som kan få henne til å ligne på Saturn når ringene har nærmere 0° helling i forhold til jorden.
Parlamentsvalget i Tsjekkia 2010
Bakgrunn
Mistillitsforslaget førte til en konstitusjonell krise i Tsjekkia. Den 28. mars 2009 ble lederen for ČSSD, Jiří Paroubek, og lederen for ODS, Mirek Topolánek, enige om å avholde nyvalg den 9.-10. oktober 2009 og at en interimregjering bestående av eksperter (halvdelen nominert av ČSSD og den andre halvdelen nominert av den avtroppende regjeringen bestående av ODS, KDU–ČSL og De grønne) ledet av Jan Fischer.
en 10. september dømte konstitusjonsdomstolen valgdatoen ugyldig, og dagen etter ble en lov med formålet om en konstitusjonell endring og en lov om forkortelse av valgfrister vedtatt. President Václav Klaus undertegnet loven den 12. september, og parlamentet planla å oppløse seg 15. september. Men i et overraskende trekk kunngjorde ČSSD den 15. september at partiet ikke vil stemme i favør av oppløsning av parlamentet, ettersom at den nye loven trolig ville bli utfordret, og dette igjen ville så tvil om lovligheten av valget, og at de nå var i favør av å avholde valget i midten av 2010.
Valgresultatet
{| class="wikitable" style="text-align:center;" ! rowspan="2" | Parti ! rowspan="2" | Leder ! colspan="3" | Stemmer ! colspan="2" | Mandater ! Antall ! Prosent ! Endring ! Antall ! Endring
!colspan="8"| Samlet resultat ! colspan=2 style="background:#ffffff" colspan="2"| Gyldige stemmer ! style="background:#ffffff" | 5,230,859 ! colspan=2 style="background:#ffffff" colspan="2"| Avgitte stemmer ! style="background:#ffffff" | 5,263,822 ! style="background:#ffffff" colspan="4"| Deltagelse: 62,60% – stemmeberettigede: 8,333,305 ! colspan=4 style="background:#ffffff" colspan="7" style="text-align:left" | * Var ikke med i forrige valg. ! colspan=4 style="background:#ffffff" colspan="7" style="text-align:left" | Kilde: Czech Statistical Office
Utrop
Lixom
Siden mars 2006 har Utrop utgitt ungdomsmagasinet Lixom gratis til tiendeklassinger i Oslo. Lederen i Lixom var Assad Nasir fra 2006 til 2007, og Jon Arne Arnseth fra 2007 til 2009. Fra januar 2009 tok LNU over det redaksjonelle ansvaret i samarbeid med Utrop.
Lett Norsk, utgis siden 2019 E-avis, utgis ukentlig siden 2020
Opplag
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
Shoe
Shoe er en EP som ble utgitt av Breed i 1998.
Mesterbakeren
Mesterbakeren AS er en bakerikjede som ble etablert i Stavanger i 1986. Den eies i dag av Cernova AS, en del av Felleskjøpets næringsmiddelindustri.
Brahmaputra
Brahmaputra er en av Asias største elver. På sanskrit betyr navnet «Brahmas sønn». Elven har sine kilder i Himalaya i det vestlige Tibet i Kina. Brahmaputra har en lengde på rundt 2 900 km og renner fra det vestlige Tibet og ned mot havet, til den tømmer seg i Bengalbukten i Bangladesh.
Brahmaputra kalles Tsangpo i Tibet og Siang eller Dihang i den indiske delstaten Arunachal Pradesh. Den fortsetter som Jamuna i Bangladesh. I gammel sanskrit kalles den Lauhitya. Befolkningen i Brahmaputradalen kaller elven Luit.
Elven møter Ganges og Meghna, og sammen med de elvene danner den så verdens største elvedelta, som for det meste ligger i Bangladesh. I India har de fleste elver feminint navn, men Brahmaputra er maskulin (putra betyr «sønn» på flere indiske språk).
Lima (andre betydninger)
Lima kan referere til:
Brahmaputra
Noe sør for der Jamuna begynner (og den opphører å hete Brahmaputra), løper det en bielv østerut fra den og tar en annen rute ned mot havet. Denne bielven heter Brahmaputra – et vitnemål om hvordan elveløpene har endret seg i dette flate landskapet gjennom århundrene. «Bangladesh-Brahmaputra» renner ned gjennom byen Mymensingh og videre mot hovedstaden Dhaka men ikke gjennom byen, deler seg, og forener seg med elven Meghna, innen den forener seg med Padma.
Elven har forårsaket en rekke katastrofale oversvømmelser. Den er også kjent for sine motstrøms tidevannsbølger.
Ryfast
Ryfast er et fergefritt veisamband mellom Ryfylke og Nord-Jæren. Første del, Ryfylketunnelen, ble åpnet for trafikk 30. desember 2019. Resten av sambandet, Eiganestunnelen og Hundvågtunnelen, åpnet 22. april 2020.
Prosjektet ble vedtatt av Stortinget 12. juni 2012, og påbegynt i november 2012. Byggestart var våren 2013, i hver ende av det lengste tunnelløpet henholdsvis på Solbakk i Strand kommune og på Hundvåg i Stavanger kommune.
Ryfast erstattet ferjesambandet mellom Tau og Stavanger, og korter ned reisetiden på den aktuelle strekningen fra 50 til 20 minutter. Prosjektet består av tre tunnelløp, hvor løpet mellom Hundvåg og Stavanger sentrum har avlastet byens sentrum for store deler av gjennomgangstrafikken.
Ryfylketunnelen
Delprosjektet Ryfylketunnelen, tidligere kalt Solbakktunnelen, er 14,3 km lang, og er dermed verdens lengste undersjøiske veitunnel. Tunnelen er dimensjonert for 10 000 kjøretøy per døgn, og er bygd med to løp og fire felt. Munningen på Ryfylkesiden er omkring 1 km nord for tettstedet Solbakk i Strand kommune. I Stavanger kommer Ryfylketunnelen opp i dagen på øya Hundvåg i Stavanger kommune.
Hundvågtunnelen
Delprosjektet Hundvågtunnelen er tunnelen som går under Byfjorden mellom Hundvåg og Stavanger. Denne tunnelen skal i tillegg til å føre Ryfylke-trafikken videre mot Stavanger, også tjene som fastlandssamband sammen med Bybrua for øya Hundvåg. Denne tunnelen er omkring 4,5 km lang, og er den korteste i Ryfastforbindelsen. Tunnelen er dimensjonert for 20 000 kjøretøy per døgn. Dagsonen mellom Ryfylketunnelen og Hundvågtunnelen er mellom 250 og 300 meter lang, og der er det en stor rundkjøring med tilknytning til ny rundkjøring på Hundvåg ring.
Hundvågtunnelen dukker ned i to løp fra Hundvåg nord, men med ett felt hver vei. Fra Buøy/Hundvågkrossen kommer sørvendte ramper ned til Rv13 i tunnelen og legger seg sammen med de to løpene som kommer fra Hundvåg nord. Herfra går tunnelen i to løp og fire felt under fjorden, før den kobles sammen med den Eiganestunnelen/E39.
Arbeidet med Hundvågtunnelen ble påbegynt mai 2014 fra Buøy.
Kollektivtransport
Boreal skal kjøre busser i Ryfast fra og med 30. desember 2019. Sambandet blir delt i to ruter, hvor reisende må bytte buss på Solbakk Terminal for å reise videre til destinasjoner i Ryfylke. Hovedruten gjennom tunnelene skal ha avgang hver 15. minutt.
Jamuna
Jamuna যমুনা eller Yamunā er navnet som hovedløpet til elven Brahmaputra går over når den renner fra India og inn i Bangladesh.
Den forener seg med Ganges, og fra der de to elvene møtes og nesten til de munner ut i havet kalles det herfra svært brede elveløpet for Padma. Det aller siste stykket kalles Nedre Meghna, ettersom den noe overraskende betraktes som nedre del av den store – men likevel vesentlig mindre sideelven Meghna – som tilkommer hovedløpet nesten nederst.
Noe sør for der Jamuna begynner (og den opphører å hete Brahmaputra), løper det en bielv østerut fra den og tar en annen rute ned mot havet. Denne bielven heter Brahmaputra – et vitnemål om hvordan elveløpene har endret seg i dette flate landskapet gjennom århundrene. «Bangladesh-Brahmaputra» renner ned gjennom byen Mymensingh og videre mot hovedstaden Dhaka men ikke gjennom byen, deler seg, og forener seg med elven Meghna, innen den forener seg med Padma.
Fylkesvei 7980
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 5 (Finnmark).
Godt Brød
Godt Brød er en norsk kjede av økologiske bakeverksteder med utsalg i en rekke norske byer. Godt brød har en rekke brødsorter, også glutenfritt brød, småbakst, kaker og boller. I tillegg produserer et av bakeverkstedene i Stavanger ulike typer av tørrvarer som sendes ut til hele kjeden.
Historie
Det første bakeverkstedet åpnet i Bergen 4. desember 1995.
På den tiden da det første utsalget åpnet, var de siste håndverksbakerne i ferd med å gi opp, og industribakerne i ferd med å overta hele brødmarkedet.
Godt Brød har tjue bakeverksteder spredt rundt i landet. I tillegg til dette eier Godt Brød også en Bakemobil som brukes ved spesielle arrangementer som festivaler.
Økologi
Godt Brød er underlagt Debios kontrollordninger, og virksomheten har pr. 27. januar 2009 godkjenning for «Produksjon og markedsføring av salgsprodukter», samt en rekke økologiske produkter.
Pedagogisk-psykologisk tjeneste
Pedagogisk-psykologisk tjeneste (ofte forkortet PPT eller PP-tjenesten) er en kommunal eller fylkeskommunal rådgivende tjeneste som fungerer som sakkyndig instans i spørsmål om barn, ungdom og voksnes opplæringssituasjon og behov for spesialundervisning.
PP-rådgiver
Universitetet i Oslo har i flere år hatt egen masterutdanning i pedagogisk-psykologisk rådgivning. Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet har også eget masterprogram i pedagogisk-psykologisk rådgivning.
Henvisning
Det er skolen eller barnehagen, i samråd med foreldrene, som vanligvis henviser barnet til PPT. I noen tilfeller foreligger det uenighet mellom foreldre og skole eller barnehage, og i disse tilfellene kan foreldrene selv henvise barnet/eleven til PPT.
Sakkyndig vurdering
PP-rådgivere er sakkyndige i spørsmål om behov for spesialpedagogiske tiltak etter opplæringsloven. PPT vil, som hovedregel, utrede den enkelte elevens vansker ved hjelp av samtaler, observasjoner og testing. På bakgrunn av informasjon som fremkommer i utredningen utarbeider PP-rådgiveren en sakkyndig vurdering som avklarer eventuelle behov og anbefaler ressurser til eleven. Tiltakene som iverksettes for å hjelpe barn med spesielle behov kan være ekstra ressurser i form av direkte spesialpedagogisk hjelp til barnet, systemrettet og kompetansehevende arbeid mot skolen eller barnehagen, eller veiledning av lærere, førskolelærere, assistenter og foreldre. Den sakkyndige vurderingen inneholder ofte også konkrete tiltak som skolen eller barnehagen kan iverksette innenfor eksisterende opplæringstilbud. PPT samarbeider ofte med barne- og ungdomspsykiatrisk poliklinikk (BUP), helsestasjon, habiliteringsavdeling og barnevernet.
Oppgaver og tjenestetilbud
PPT har vært i konstant utvikling siden etableringen. Skoleloven i 1959 ga ingen retningslinjer for det skolepsykologiske arbeidet. Det skjedde først ved ny ‹|Grunnskolelov i 1969 og ble ytterligere behandlet etter det nye skoleloven av 1976 (integreringsloven). Den nye skoleloven i 1976 medførte også økt fokus på PPT som fikk sin egen offentlige utredning i 1983 (NOU: 1983- Flekkøyutvalget). Utredningen ble et løft for PPT, men var preget av de gode intensjoner ved at PPT skulle ivareta det meste av det som var vanskelig i skoleverket. I 1986 kom St.meld. nr.61 som førte de gode intensjoner videre, men som også fokuserte PPT som skolverkets sakkyndige instans. Det skulle bli starten på en utvikling av tjenesten fra å være en faginstans som hjelper barn, elever, foresatte, lærere i skole og barnehage i det daglige arbeidet med undersøkelser, hjelp, råd og veiledning, til også å bli en saksbehandlingsinstans som skaffer grunnlag for forvaltningens saksbehandling og vedtak. De nye forskriftene for PPT i 1991 ga tjenesten et vidt spekter oppgaver å arbeide med, men fokusen på tjenestens sakkyndighetsoppgaver var betydelige.
Opplæringsloven
Grunnskoleloven av 1969 ble erstattet av opplæringsloven som ble vedtatt i 1999. Det er hovedsakelig kapittel 5 i Opplæringsloven som omhandler spesialundervisning og PPT.
Ifølge opplæringsloven § 5-6 skal hver kommune ha en pedagogisk-psykologisk tjeneste som skal hjelpe skolene i arbeidet med kompetanseutvikling og organisasjonsutvikling for å legge opplæringen bedre til rette for elever med særlige behov. Tjenesten skal også sørge for at det blir utarbeidet sakkyndig vurdering der loven krever det. Lærlinger og lærekandidater har samme tilgang på pedagogisk-psykologisk tjeneste som elever i de videregående skolene.