cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Radio Rana
Historie
Radio Rana ble opprettet i 1984, først som AL senere som AS. Radio Rana delte konsesjonen for Rana de første årene med Radio RV og overtok frekvensen helt da Radio RV få år etter ble lagt ned. Radiostasjonen var fra starten eid av lokale eiere som lag og foreninger i kommunen. Gjennom årene har radiostasjonen skiftet eiere flere ganger. «Radio Rana» var stasjonsnavnet i mange år. Senere ble det ”Radio 3 Rana” etter at det ble nye eiere bak medieselskapet Radio Rana AS og til sist ”NRJ Rana” med medieselskapet Argus-Media AS som konsesjonseier. I 2011 trakk Argus-Media AS seg ut av Rana og sa opp konsesjonsavtalen med Medietilsynet. Lokalradiostasjonene hadde fra starten av et stort antall frivillige medarbeidere som gjennom årene var store bidragsytere med radiostoff. I 2006 organiserte de seg og ble foreningen ”LokalRadioens venner” (LRV). LokalRadioens Venner fikk i 2012 tildelt lokalradiokonsesjon i Rana og markedsfører denne som ”Radio Rana - Lokalradioen i polarsirkelbyen Mo i Rana”.
Historisk film
Historie
Fra 1960-tallet ble historiske filmer revolusjonert av europeiske regissører. Filmene ble mer fortellende om det som har skjedd i fortiden. Også i tyskland ble historiske filmer mer relevant fra 1970-tallet. En ny generasjon av filmskapere førte til at filmer tysklands nasjonalsosialistiske fortid kom ut.
Thorns vs. Emperor
Thorns vs. Emperor (utgitt 1999) er et split album delt mellom black metal bandene Emperor og Thorns.
Historisk film
Historie
Filmer som Malcolm X (1992), Forrest Gump (1994) og Titanic (1997) førte til at historiske filmer ble populær igjen. Siden Gladiator kom ut i 2000, kommer stadig flere historiske filmer ut, fra alle mulige historiske epoker, som for eksempel Alexander (2004), Kingdom of Heaven (2005), Robin Hood (2010) eller Kongens tale (2010). De moderne historiske filmer har høy budsjett og mange spesialeffekter.
Fortelleteknikker
Ifølge Robert A. Rosenstone blir historiske filmer fortalt etter en bestemt fortellerteknikk for å formidle fortiden best. Historien blir fortalt som en fortelling og er knyttet til en moralsk budskap. Seeren følger etter en person gjennom filmen. Filmen blir dramatisert og personifisert. Dessuten blir alt fra den tiden filmen spiller i rekonstruert; landskaper, bygninger, klær, våpen, verktøy etc. for at seeren får et bedre følelse av hvordan det var i den tiden.
Radio Rana
Eksterne lenker
www.radiorana.no
Tang Yin
Tang Yin (kinesisk: 唐寅, pinyin: Táng Yín, født 6. april 1470 i Suzhou i Kina, død 7. januar 1524 samme sted), kanskje bedre kjent under kunstnernavnet Tang Bohu 唐伯虎, var en kinesisk lærd, maler, kalligraf og dikter under Ming-dynastiet. Hans livshistorie ble til en del av kinesisk folkelig fortellerkunst.
Bakgrunn
Tang Yin ble født av foreldre fra forretningsstanden i silkebyen Suzhou, der hans far var restauratør. Trass i denne for datidens kinesere lave sosiale status fikk han en utmerket utdannelse. Han ble en lysende student og ble en av protesjeene til Wen Lin (1445–99), far til Wen Zhengming. Blant hans venner i de lærde kretser i Suzhou var Shen Zhou, Wu Kuan (1436–1504) og Zhu Yunming. I 1498 ble Tang Yin først blant de uteksaminerte fra embedsmannseksamen på provinsnivå i Nanjing. Dette var på det annet eksamenstrinn innen mandarinembedet.
Året etter begav han seg til Beijing for å ta del i toppeksamenene for mandarinene på nasjonalt nivå. Men han og hans venn Xu Jing (død 1507) ble anklaget for å ha bestukket tjeneren til en av hovedeksaminatorene for å få utlevert eksamensspørsmålene i forveien. De ble alle fengslet, og Tang Yin måtte så vende hjem til Suzhou med skammen. Hans berettiget store forhåpninger om å få en lysende karriere innen embedsverket var knust for all tid.
Maler
Beskyldningene mot ham var muligens urettmessige. Men hvorom alt var, slo han nå over på et nytt levesett, preget av nytelse og velbehag. Han livnærte seg ved salg av egne malerier. Tang assosieres særlig med malerkunst preget av feminin ynde. Men hans malerier var mer enn som så. Særlig landskapsmaleriene fremviser en variasjon og et uttrykk godt på høyde med hans læremestre, og viser en kunstner med atskillig innsikt og talent.
Kalligraf, dikter
Tang Yin perfeksjonerte et attråverdig håndlag innen den semikuriske kalligrafiske skrift. Hans dikt tok opp emner som folk som Wen Zhengming eller den eldre Shen Zhou aldri ville ha rørt ved. Tang syndtes drevet til å ta opp de mest nedrige elementer av menneskelige sinnelag - misunnelse, giftighet og seksuell tøylesløshet. Tragisk skuffede lengsler, drevet av en tro på skjebnens uavvendelighet og den ytterste sannhets bitre smak preger noen av hans mest dyptloddende dikt. Til tider overveldes han av tragisk sorg over tapet av den barnlige uskyld; til tider er selv kjærligheten nedtynget av ruin og tristesse. De diktene som klarer å begynne i en optimistisk tone, ender ofte i en sorgfull stemning.
Den hebraiske bibelen
Den hebraiske bibelen er en fellesbetegnelse på de bøkene i Bibelen som opprinnelig ble skrevet nesten i sin helhet på klassisk hebraisk (noen deler av Daniels bok og Esras bok er skrevet på arameisk), og på ukontroversielle kanoner. Uttrykket samsvarer i stor grad med den jødiske boken Tanakh og det protestantiske gamle testamentet. Det inkluderer ikke De deuterokanoniske bøker i Det gamle testamentet som brukes av Den romersk-katolske kirken. Begrepet inkluderer ikke navn eller nummerert rekkefølge på bøkene, i motsetning til både Tanakh og Det gamle testamentet.
Begrepet Den hebraiske bibelen er et forsøk på å spesifisere innholdet, samtidig som det forsøker å unngå hentydninger til særskilte tolkningstradisjoner eller teologiske retninger. Det er benyttet i akademiske utgivelser og flerreligiøse diskusjoner i en relativt nøytral sammenheng for å få dialog mellom alle aktuelle religiøse tradisjoner. Begrepet er lite anvendt av de som bruker tekstene innen hver trostradisjon.
Papua Ny-Guinea
Papua Ny-Guinea, offisielt Den uavhengige staten Papua Ny-Guinea, er et land i Oseania. Det ligger vest i Stillehavet, og omfatter den østlige delen av verdens nest største øy Ny-Guinea, samt en rekke mindre øyer. Den vestlige delen av Ny-Guinea tilhører Indonesia. Landet grenser til Indonesia i vest, og har maritime grenser mot Australia i sør og Salomonøyene i sørøst. Tidligere var den nordlige delen av øya tysk koloni, mens den sørlige var britisk og senere australsk koloni frem til 1975.
Geografi
Med sine 462 840 km², er Papua Ny-Guinea verdens 54. største land. Inkludert alle øyer, ligger landet mellom breddegradene 0° og 12 ° S, og lengdegradene 140 ° og 160 ° Ø.
Landets geografi er mangfoldig, og på enkelte steder ekstremt robust. Fjellryggen Ny-Guineahøylandet, som går langs øya Ny-Guinea, danner det folkerike høylandet som for det meste er dekket av tropisk regnskog. Tett regnskog finnes i lavlandet og kystområder, samt svært store våtmarksområder rundt Sepik og Fly-elven. Dette terrenget har gjort det vanskelig for landet å utvikle infrastrukturen. I noen områder er fly det eneste transportmiddelet. Det høyeste fjellet er Mount Wilhelm på 4509 meter. Papua Ny-Guinea er omgitt av korallrev som er strengt vernet.
Fastlandsdelen av landet er den østlige halvdelen av Ny-Guinea, hvor de største byene også ligger, inkludert hovedstaden Port Moresby og Lae. Andre store øyer i Papua Ny-Guinea er New Ireland, New Britain, Manus og Bougainville.
Papua Ny-Guinea er et av de få områdene nær ekvator som opplever snøfall; det oppstår i de høyeste områdene på fastlandet.
Økologi
Papua Ny-Guinea er en del av den australasiske sone, som også inkluderer Australia, New Zealand, østlige Indonesia, og flere øygrupper i Stillehavet, inkludert Salomonøyene og Vanuatu.
Geologisk er øya Ny-Guinea en forlengelse nordover av den indoaustralske kontinentalplate, som utgjør en del av landmassen Australia-Ny-Guinea (også kalt Sahul eller Meganesia). Øya er koblet til den australske delen med en grunn kontinentalsokkel over Torresstredet, som i tidligere tider hadde ligget bar som en landbro – spesielt i istiden da havnivået var lavere enn i dag.
Følgelig finnes det mange arter av fugler og pattedyr på Ny-Guinea som har nære genetiske forbindelser med tilsvarende arter i Australia. Et viktig fellestrekk for de to landmasser er eksistensen av flere arter av pungdyr, inkludert noen kenguruer og klatrepungdyr, som ikke finnes andre steder. Mange av de andre øyene i PNGs territorium, inkludert New Britain, New Ireland, Bougainville, Admiralitetsøyene, Trobriandøyene og Louisiadeøyene, har aldri vært knyttet til Ny-Guinea med landbroer, og de har sin egen flora og fauna. Særlig mangler mange av de landpattedyr og flygeudyktige fugler som er felles for New Guinea og Australia.
Fylkesvei 6614
Fylkesvei 6614 (Fv6614) går mellom Midtskogen i Orkland og Lauvåsen i Melhus.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 741 (Sør-Trøndelag).
Papua Ny-Guinea
Økologi
Ettersom den indo-australske plate (som innbefatter landmassene til India, Australia og Indiahavets bunn i mellom) driver nordover og kolliderer med den eurasiske kontinentalplaten, fører kollisjonen mellom de to platene til at Himalaya, de indonesiske øyer og Ny-Guineas fjell presses opp. Fjellene på Ny-Guinea er mye yngre og høyere enn fjellene i Australia og så høye at det finnes isbreer her, noe som er svært sjelden rundt ekvator. Ny-Guinea er en del av de fuktige tropene og mange indomalayiske regnskogplanter er spredt over det smale stredet fra Asia, som blander sammen med gamle australske og antarktiske floraer.
Papua Ny-Guinea omfatter en rekke terrestriske økoregioner:
Med dagens avskoging, vil mer enn halvparten av landets skoger være tapt eller alvorlig skadet innen 2021, ifølge en ny satellittstudie av regionen. Nesten en fjerdedel av Papua Ny-Guineas regnskoger ble skadet eller ødelagt mellom 1972 og 2002.
Klima
Klimaet er tropisk, ofte varmt og fuktig. Siden landet er så stort og variert, er det vanskelig å gi en gjennomsnittstemperatur, men ved kysten er det som regel mellom 25 og 30 grader C. Når det gjelder nedbør så har for eksempel hovedstaden en årlig nedbørsmengde på 1000 mm, mens byen Lae har over 4500 mm og ekstreme West New Britain hele 6000 mm.
Det er generelt fuktigere fra desember til mars, mens det er tørrest fra mai til oktober. Passatvindene gjør klimaet på de ytre atollene behagelig, mens det kan bli svært kaldt i fjellområdene (Highlands).
Befolkning
Beregnet folkemengde for 2013 var 7,398,500.
Papua Ny-Guinea er en av de mest heterogene nasjonene i verden. Det bor hundrevis av etniske grupper på Papua Ny-Guinea, hvor majoriteten representerer gruppen som kalles papuanere, som har levd der i titusener av år. Mange papuanske stammer som lever på avsidesliggende steder, har fortsatt kun marginal kontakt med omverdenen.
De andre er austronesere, som kom til regionen for mindre enn fire tusen år siden. Det finnes også mange mennesker fra andre deler av verden i landet, inkludert kinesere, europeere, australiere, filippinere, polynesierne og mikronesiere. Ved den papuanske uavhengighet i 1975 var det 40 000 utlendinger (hovedsakelig australske og kinesiske) i Papua Ny-Guinea.
Språk
Papua Ny-Guinea har flere språk enn noe annet land i verden, med over 820 stammespråk, som representerer tolv prosent av verdens totale antall språk. Språkene klassifiseres i to store grupper: austronesiske språk og ikke-austronesiske (eller papuanske) språk. Det er tre offisielle språk i Papua Ny-Guinea. Engelsk er offisielt språk og er språket som brukes av regjeringen og i utdanningssystemet, men det er ikke spesielt utbredt i befolkningen.
Arbeidsspråket i landet er tok pisin (melanesisk pidgin-engelsk) som brukes mye under debatter i parlamentet, i de fleste informasjonskampanjer og reklamer, og inntil nylig av den nasjonale avisen, Wantok. Det eneste området hvor tok pisin ikke er utbredt, er den sørlige regionen av Papua, der folk ofte bruker det tredje offisielle språket, hiri motu.
Religion
Domstolene og regjeringen har opprettholdt den grunnlovsfestede retten til ytringsfrihet, tanke og tro, og det er ikke vedtatt noen lovgivning for å dempe disse rettighetene. Derimot har den tidligere høyesterettsjustitiariusen på Papua Ny-Guinea og frittalende talsmannen for Pinsebevegelsen Arnold Amet, ofte oppfordret til lovendringer for å forhindre muslimsk misjonering i landet. Folketellingen i 2000 viste at 96 % av innbyggerne er medlem av en kristen kirke, men mange borgere kombiner sin kristne tro med pre-kristne tradisjonelle stammereligioner. Tellingen var som følger:.
Mindre religioner er bahai (15.000 eller 0,3 %) og islam (4000). Ikke-tradisjonelle kristne kirker og ikke-kristne religiøse grupper er aktive over hele landet. Papua Ny-Guineas kirkeråd har uttalt at både muslimske og konfusianske misjonærer er aktive, og utenlandsk misjonæraktivitet generelt er høy.
Historie
Man tror i dag at øyene opprinnelig, for omtrent 50 000 år siden, ble befolket av folk fra Asia – at det muligens da ikke var noe hav som skilte ut øyene.
Den nordøstre delen av Ny-Guinea, som ingen hadde gjort krav på, ble annektert av Tyskland i 1884. I det samme året ble den sørøstlige delen av øya overtatt av Storbritannia, men i 1906 ble delene overført til det nylig selvstendige landet Australia som en del av Papua. Under den første verdenskrig okkuperte styrker fra Australia den delen som tilhørte Tyskland, og fikk siden beholde landet av Folkeforbundet.
Under den andre verdenskrig ble New Guinea invadert av Japan fra nord. De holdt stand helt til slutten av krigen mange steder. I 1946 ble den østlige halvparten av øya New Guinea gitt til Australia, som da skulle administrere Territoriet Papua og Ny-Guinea. Indonesia tok kontroll over det som var Nederlandsk New Guinea, den andre halvparten av øya, i 1962 – og det er nå den indonesiske regionen Vest-Papua som kjemper for sin selvstendighet.
Papua Ny-Guinea (PNG) fikk selvråderett i 1973 og full uavhengighet i 1975. Papua Ny-Guinea ble medlem av FN i 1995 og er også medlem av Samveldet av nasjoner.
Politikk
Papua Ny-Guineas statsoverhode er kong Charles III, som også er statsoverhode av 14 andre land, og leder av Samveldet av nasjoner, som Papua Ny-Guinea er medlem i.
Det ble forventet av grunnlovsforsamlingen, som utarbeidet utkast til ny grunnlov, og av Australia, at Papua Ny-Guinea ville velge å avvikle monarkiet. Det ble imidlertid opprettholdt. Monarken er representert ved en generalguvernør. På Papua Ny-Guinea og Salomonøyene blir, i motsetning til i andre samvelderiker, generalguvernør valgt av parlamentet, i stedet for av regjeringen.
Den utøvende makten ligger hos statsministeren, som leder regjeringen.
Nasjonalforsamlingen består av 111 representanter, hvorav 22 er besatt av guvernørene i provinsene og National Capital District (NCD). Kandidater til nasjonalforsamlingen blir valgt når statsministeren ber generalguvernøren om å skrive ut et nasjonalt valg, maksimalt fem år etter det forrige valget.
Valgene i PNG tiltrekker seg et stort antall kandidater. Etter uavhengigheten i 1975 ble medlemmer valgt med alminnelig flertall, med vinnere som ofte fikk mindre enn 15 % av stemmene. Valgreformen i 2001 innførte Limited Privilegerte Vote system (LPV), en versjon av Alternative Vote. Valget i 2007 var det hvor det ble benyttet LPV.
Administrativ inndeling
Papua Ny-Guinea er delt inn i fire regioner, som ikke har noen primær administrativ funksjon, men er ganske betydningsfull for det offentlige, bedrifter, idrett og andre aktiviteter.
Landet har 22 provinser: 20 integrerte provinser, den autonome regionen Bougainville og National Capital District. Hver provins er delt inn i ett eller flere distrikter, som igjen er delt inn i en eller flere kommuner.
Provinsene utgjør den primære administrative inndelingen av landet. Provinsregjeringene er grener av den nasjonale regjeringen – Papua Ny-Guinea er ikke en føderasjon av provinser. Provinsene er som følger:
Parlamentet godkjente opprettelsen av to ekstra provinser innen 2012: Hela Province, av deler av Southern Highlands-provins, og Jiwaka Province, før en del av Western Highlands Province.
Menneskerettigheter
Papua Ny-Guinea har fengselsstraff inntil 14 år for homofili.
Økonomi
Turisme har så smått begynt å bli en næringsvei, på tross av at landet har et rykte som usikkert å besøke. 85 % av befolkningen livnærer seg gjennom naturhusholdning. Særlig utenfor de største byene og på de ytre øyene.
Samferdsel
Samfedselssektoren på Papua Ny-Guinea er sterkt begrenset av landets fjellterreng. Port Moresby har ikke veiforbindelser med noen av de andre store byene, og mange avsidesliggende landsbyer kan bare nås med småfly eller til fots. Som et resultat er flytrafikken den viktigste formen for transport. I tillegg til to internasjonale flyplasser, har Papua Ny-Guinea 578 flystriper, hvorav de fleste ikke har fast dekke.
Utdanning
En stor andel av befolkningen er analfabeter. Spesielt kvinner er berørt. Mye av utdanningen i landet blir gitt av kirkens institusjoner. Dette inkluderer 500 skoler i Den evangelisk-lutherske kirke på Papua Ny-Guinea. Papua Ny-Guinea har seks universiteter, i tillegg til andre store tertiære institusjoner. De to opprinnelige universitetene er University of Papua New Guinea i National Capital District, og Papua New Guinea University of Technology utenfor Lae, i Morobe-provinsen.
De fire andre universitetene som tidligere var høyskoler, ble nylig opprettet etter å ha fått regjeringen godkjennelse. Disse er University of Goroka i Eastern Highlands provinsen, Divine Word University (drevet av den katolske kirke) i Madang provinsen, Vudal Agriculture University i East New Britain provinsen og Pacific Adventist University (drevet av Syvendedags Adventistsamfunnet) i National Capital District.
Helse
De offentlige helseutgifter var på 7,3 % av BNP i 2006,. Landet hadde fem leger per 100.000 innbyggere tidlig på 2000-tallet. Malaria er den mest vanlige sykdoms og dødsårsaken i landet og i 2003 ble det rapportert om 70 226 tilfeller og 537 dødsfall av malaria. Det spekuleres i at det finnes 1 729 697 malariasmittede i landet. ]
PNG har den høyeste forekomsten av hiv/aids i stillehavsregionen og er det fjerde landet i Asia/stillehavsregionen til å fylle kriteriene for en hiv/aids-epidemi. Mangelen på informasjon om hiv/aids er et stort problem, spesielt på landsbygda.
Forventet levealder for menn er 54 år, for kvinner er det 56 år.
Kultur
Det er anslått at det eksisterer mer enn tusen forskjellige kulturelle grupper på Papua Ny-Guinea. På grunn av dette mangfoldet, har mange det utviklet seg mange forskjellige kulturelle stiler og hver gruppe har laget sine egne ekspressive former for kunst, dans, våpen, kostymer, sang, musikk og arkitektur. De fleste av disse ulike kulturelle gruppene har også sitt eget språk. Disse menneskene bor vanligvis i landsbyer som er avhengige av landbruk. I noen områder drives det også med jakt og innsamling av ville planter (som yam røtter).
På Sepik-elva, er det en tradisjon for treskjæring, ofte i form av planter eller dyr, som representerer forfedrenes ånder.
Skjell ble tidligere brukt som valuta i Papua Ny-Guinea, men ble avskaffet i 1933. Imidlertid brukes fortsatt skjell i enkelte kulturer, for å skaffe seg en brud, der brudgommen må betale et visst antall gullkantede muslinger som betaling for bruden. I andre regioner, blir bruden betalt med griser, kasuarer eller kontanter. Andre steder er det bruden som tradisjonelt må betale medgift.
Sport
Idrett er en viktig del av Papua Ny-Guineas kultur og rugby league er den desidert mest populære idretten. I et land hvor idrettsmiljøene er langt fra hverandre, og mange mennesker lever på et minimalt eksistensminimum, har rugby league blitt beskrevet som en erstatning for stammekrig, som en måte å forklare den lokale entusiasmen for spillet (et spørsmål om liv og død). Mange innbyggere har blitt kjendiser etter å ha representert landet sitt eller etter å ha spilt i en utenlandsk profesjonell liga. Selv australske rugby league-spillere, som har spilt i det årlige australske State of Origin-oppgjøret, blir feiret hvert år i PNG og er blant de mest kjente over hele nasjonen.
State of Origin er årets høydepunkt for de fleste i Papua Ny-Guinea, selv om engasjementet noen ganger er så lidenskapelig at mange mennesker har blitt drept i voldelige sammenstøter opp i gjennom årene. Papua Ny-Guinea herrelandslag i rugby league spiller vanligvis mot Australias herrelandslag i rugby league hvert år i Port Moresby.
Andre store idretter med en viktig rolle i Papua Ny-Guinea er: Australsk fotball, fotball, rugby union og i Øst-Papua, cricket.
Oppføring på UNESCOs liste
Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder.
George Graham
George Graham (født 30. november 1944 i Bargeddie, Lanarkshire) er en skotsk tidligere fotballspiller og manager. Han er mest kjent for sin suksess i Arsenal som spiller og manager.
Spilleren
På tross av at han er skotsk, har han kun spilt for klubber i England. Han signerte for Aston Villa i 1961, 17 år gammel. Han var i Birmingham-klubben i tre år, men spilte bare åtte kamper, en av dem var ligacupfinalen i 1963 med tap mot Birmingham City.
Chelsea signerte ham for £ 5 000 i juli 1964. Graham scoret 35 mål i sine 72 kamper for Chelsea, og vant et ligacupmesterskap, men sammen med flere andre Chelsea-spillere hadde han flere sammenstøt med den hissige manageren Tommy Docherty. Dette endte med at Graham og syv andre spillere ble sendt hjem og «straffet» av Docherty for å bryte lagets «portforbud» før en kamp i 1965. Han ble solgt til Bertie Mees Arsenal ett år senere for £ 75 000 pluss spilleren Tommy Baldwin som ble byttet til Chelsea. Graham hadde først posisjonen som fremste angriper (centre forward), men ble senere flyttet til en posisjon som «tilbaketrukket» angriper (inside forward). Graham var en viktig brikke på laget som vant «the Double» i 1971, der han scoret det første målet i FA-cupfinalen mot Liverpool. Ankomsten til Alan Ball skjøv Graham ut av laget, og han flyttet til Manchester United i desember 1972, for £ 120 000.
Han var i United i to år, og var kaptein på laget som rykket ned til andre divisjon. Han avsluttet sin aktive karrière i Portsmouth og i Crystal Palace. Sommeren 1978 spilte han for det amerikanske laget California Surf.
Graham spilte tolv landskamper for.
Manageren
Graham blir kreditert for å ha fått flere utmerkede spillere til Arsenal, bl.a. David Seaman, Nigel Winterburn, Lee Dixon og Ian Wright. Men han signerte også spillere som hadde et mindre vellykket opphold i klubben, bl.a. Eddie McGoldrick, Glenn Helder og Pål Lydersen. Den sistnevnte var, sammen med John Jensen, involvert i «bestikkelsesskandalen» som medførte at Graham fikk sparken 21. februar 1995. Det ble oppdaget att Graham hadde mottatt £ 425 000 i ulovlig betaling av den norske spilleragenten Rune Hauge for å signere de to spillerne. Han ble av det engelske fotballforbundet utestengt fra fotball i ett år.
Graham kom tilbake som manager i september 1996, i Leeds United. Selv om Leeds scoret minst mål av alle «premiership»lagene (28), klarte de likevel en sikker 13.-plass. i 1997–1998-sesongen kom laget på femteplass og sikret seg plass i UEFA-cupen.
I oktober 1998 forlot Graham Leeds til fordel for managerjobben i Tottenham Hotspur. Og bare fem måneder etter at han tok over i klubben, ledet han laget til seier i Ligacupfinalen mot Leicester City, og sikret en plass i UEFA-cupen i 1999–2000-sesongen. Men lagets spill var ikke så overveldende, og etter en krangel med klubben nye eier Daniel Levy, fikk Graham sparken i mars 2001. Til tross for at han hadde ledet klubben til sin første tittel på åtte år, så var ham upopulær blant store deler av supporterne. Dette skyldes hans tidligere rolle i Arsenal, som er Tottenhams erkerival. Han har holdt seg borte fra klubbledelse etter dette, og konsentrert seg om en karrière som ekspertkommentator i Sky Sports.
Mot slutten av perioden i Tottenham, ble Graham lagt inn på sykehus p.g.a. revmatisme, noe som gjorde at mange tvilte på at han hadde helse til å fortsette som manager.
Gotthard-Basetunnelen
Gotthard-Basetunnelen (tysk: Gotthard-Basistunnel) er en jernbanetunnel i Sveits mellom Erstfeld og Bodio. Den er verdens lengste tunnel, og ble tatt i bruk 1. juni 2016. Tunnelen er en del av AlpTransit-prosjektet.
Tunnelen har en lengde på 57 km, og med begge tunnelløpene, samt alle tverrganger, utgjør den til sammen 153,5 km. Kostnaden er estimert til 9,6 milliarder sveitsiske franc. Anleggsarbeidet tok i alt 17 år og kostet over 100 milliarder norske kroner. Ifølge sveitsiske myndigheter kommer tunnelen hvert år til å frakte like mye gods som 1 million vogntog.
Det var gjennomslag i det østre løpet i oktober 2010, og i det vestre løpet i mars 2011.
Hanssen
Hanssen er et vanlig etternavn i Norge og Danmark. I 2019 hadde 5,727 nordmenn etternavnet Hanssen. Navnet har opphav i et patronymikon for «Hans' sønn». I Norge er skriveformen Hansen vanligere, mens formene Hanson, Hansson og Hanssøn er mindre vanlig.
Taboo (rapper)
Jamie Luiz Gómez (født 14. juli 1975) bedre kjent som Taboo, er en rapper og en skuespiller. Han er mest kjent som et medlem av HipPop gruppa Black Eyed Peas
Personlig liv
Taboo ble født i Los Angeles, California. Han vokste opp i nabolaget kalt Boyle Heights. Hans foreldre er Aurora Sifuentes og Jimmy Gomez, de var begge meksikansk-amerikanere. Han har på sin mors side slekt i den nordamerikanske indianerstammen shoshone. Han gikk på Rosemead High School, og har studert på (skaffet sin utdannelese på) Garvey Intermediate. Like før han fylte 33 (12. juni 2008) giftet han seg med Jaymie Dizon. De har sammen to barn; Jimmy Jalen Gomez (født 19. juli 2009) og Journey (født 26. april 2011). Taboo har også en annen sønn fra et annet forhold; Joshua (født 17. oktober 1993).
The Black Eyed Peas
Taboo ble en medlem av hip-pop gruppa Black Eyed Peas i 1995. Gruppen het da Atban Klann, og de andre gruppemedlemmene var will.i.am, apl.de.ap, Mark Degraff og Robert Byrne. Etter flere endringer frem til 2001, med noen ut og innskiftinger av medlemmer (Degraff og Byrne hadde sluttet, og Fergie hadde blitt med) skiftet gruppen navn til The Black Eyed Peas. I dag er Taboo en av de fire medlemmene av gruppa og har en sentral rolle.
Eliteserien i bandy for menn
Eliteserien er den øverste divisjonen i norsk bandy. Den består av ti lag og danner utgangspunktet for sluttspillet om norgesmesterskapet. Nasjonal eliteserie har eksistert siden 1932, og fra og med 1976 har vinneren fått tittelen seriemester. Denne tittelen regnes imidlertid ikke for å være like gjev som norgesmesterskapet.
Taboo (rapper)
Soloarbeid
I 2008 ga Taboo ut sitt eget soloalbum kalt T.A.B.O.O. Der har han samarbeidet med flere andre artister som Shakira, Blu Cantrell og Juanes. Han har selv uttalt at han har i planene å samarbeide med flere andre artister i fremtiden. Taboo har også hjulpet til med å skrive og synge ved flere filmsanger fra blant annet Coach Carter, Legally Blonde, Harold & Kumar Go to White Castle, and Barbershop 2.
Skuespiller
Taboos første skuespillerrolle var i filmen Dirty (2005) der han spilte "Ramíres." I 2007 dukket han opp i filmen Cosmic Radio, der man finner noen kjente skuespillere. I filmen Street Fighter: The Legend of Chun-Li (2009) spilte han karakteren Vega. Han har også vært dommer på en av MTVs reality programmer.
Eliteserien i bandy for menn
Avvikling
Alle de ti lagene spiller mot de øvrige to ganger. Ved sesongslutt har hvert lag altså spilt 18 kamper.
1. Antall poeng (to for seier, ett for uavgjort, null for tap).
2. Lagenes innbyrdes resultater.
3. Målforskjellen (antall skårede mål minus antall baklengsmål).
4. Antall skårede mål.
Det svakeste plasserte laget rykker ned, mens laget på 9. plass spiller kvalifisering mot det nest best rangerte laget i 1. divisjon om retten til å få spille i eliteserien den påfølgende sesongen.
Historie
Det nasjonale seriesystemet ble innført i 1932 og gjeninnført etter krigen i 1947. Før 1932 hadde man hatt regionale seriespill i tillegg til et cupspill om NM-tittelen. Seriespillet har blitt arrangert på mange ulike måter. Nedenfor følger en oversikt over hvordan den øverste divisjonen har blitt avviklet.
I sesongene 1956 – 1959, samt i 1973 ble det ikke arrangert sluttspill og vinneren av serien ble utropt til norgesmester. Drafn (1956, 1959 og 1973), Sagene (1958) og Skiold (1957) ble mester i disse sesongene.
George Walton
George Walton (født 1749 i Cumberland County, Virginia, død 2. februar 1804) er en av Founding Fathers of the United States som signerte USAs uavhengighetserklæring som en representant for delstaten Georgia.
Hans foreldre døde da han var et spedbarn, noe som resulterte i at han ble adoptert av en onkel, som han fullførte læretiden som snekker hos. Walton var en politisk alliert av den skotsk-irske politikeren Lachlan McIntosh. Walton var innsatt som guvernør i Georgia i 1789, og han begynte som senator i 1795. Walton var også oberst i det amerikanske militæret, og han ble holdt fanget i to år av den britiske hæren som en forræder til den britiske kronen. Etter to år i fangenskap ble han byttet mot en britisk marineoffiser og løslatt.
Albert Cleage
Albert Cleage jr (født 1911 i Indianapolis, død 20. februar 2000) var en kristen predikant fra USA, som i 1953 dannet det afroamerikanske kirkesamfunnet Central Congregational Church i Detroit. Han samarbeidet med, og ble inspirert av Martin Luther King, Malcolm X og organisasjonen Nation of Islam i utviklingen av svart nasjonalisme, og utover 1960-tallet utviklet han en stadig mer radikal kristendomsforståelse. «Jesus ble sett som en svart revolusjonær, frelser og frigjører [som] var blitt stjålet av den hvite kristendommen, det var på tide å ta ham tilbake og bruke ham i kampen for afrikansk-amerikanernes sosiale og politiske rettigheter.»
Cleage stilte til valg som guvernør i Michigan i 1964. På slutten av sitt liv skiftet han navn til Jaramogi Abebe Agyeman, som på swahili betyr «frigjører, hellig mann, nasjonens frelser».
Dennis Bergkamp
Dennis Nicolaas Maria Bergkamp (født 10. mai 1969) er en tidligere nederlandsk fotballspiller som spilte for Ajax, Inter, Arsenal og for det. Bergkamp spilte de fleste kampene plassert mellom førstespissen og midtbanen, også kalt nr. 10-rollen. Her kom hans overblikk og pasninger til sin rett, og han viste playmakeregenskaper. Han ble plukket ut som en av de 125 beste fotballspillerne i historien av Pelé, og han blir sett på som en av de beste utlendingene som har spilt i Premier League noensinne. Han har også blitt kåret som nr. 3 i «FIFA Player of the Year» to ganger. I 2007 ble Bergkamp valgt inn i engelsk fotballs hall of fame som første nederlender til å motta denne utmerkelsen.
Biografi
Dennis Bergkamp ble født og vokste opp i den vestlige delen av Amsterdam. Han er sønn av katolske foreldre og har tre brødre. Han var en stille og rolig gutt som sjelden gikk ut, og han tilbrakte heller tiden hjemme. Foreldrene, som var ivrige fotballtilhengere kalte ham opp etter Denis Law, en tidligere spiss for Manchester United og Skottland. Funksjonæren i folkeregisteret syntes Denis lignet for mye på Denise og dermed ble Dennis det endelige valget. Hans mellomnavn «Maria» har vekket oppsikt, men navnet er meget vanlig mellomnavn for katolske gutter i Nederland. Bergkamps første fotballklubb var Wilskracht/SNL. Han gikk på Sint-Nicolaaslyceum-skolen i Amsterdam som ung.
Ajax
Bergkamp ble tidlig oppdaget, og tok del i Ajax' velkjente talentprogram da han bare var tolv år gammel. Allikevel fikk han sin debut for Ajax av trener Johan Cruijff 14. desember 1986 mot Roda JC bare 17 år gammel. Denne sesongen fikk unge Bergkamp hele 14 kamper. Han var innbytter for Ajax' da de seiret i Cupvinnercupen mot Lokomotive Leipzig.
Sesongen etter var Bergkamp fast på Ajax, og han var med på å vinne ligaen i 1990, UEFA-cupen i 1992, og KNVB-cupen i 1993. I de tre sesongene fra 1991 til 1993 ble Bergkamp toppscorer i Æresdivisjonen, og ble kåret til årets spiller i 1992 og i 1993. Bergkamp scoret 103 mål på 185 kamper for Ajax.
Inter
Sommeren 1993 ble Bergkamp sammen med kameraten Wim Jonk, kjøpt av italienske Inter, for £12 000 000. Dessverre for Bergkamp ble tiden i Inter aldri noen suksess, tross store forventninger. Til tross for at Bergkamp var med på å vinne UEFA-cupen i 1994, klarte han aldri å venne seg til den defensive italienske stilen. Dette førte til at han bare scoret elleve mål på sine 50 kamper for de blå-svarte. Bergkamps svake prestasjoner og sin til tider arrogante holdning ovenfor presse og fans ble ikke særlig godt likt blant fansen. Av fansen ble han kalt «Beavis», som viser til serien om Beavis and Butt-Head. Sommeren 1996 ble Bergkamp solgt til Arsenal for £7 500 000.
Arsenal F.C.
Etter to sesonger i Inter ble Bergkamp hentet av Arsenals manager Bruce Rioch i juni 1995 for £7,5 millioner. Bergkamp fikk sin debut mot Middlesbrough i august 1995, men Bergkamp trengte litt tid til å venne seg til den engelske spillestilen. Først i sin åttende kamp for Arsenal klarte han å score, i kampen mot Southampton. Han vokste i rollen som hengende spiss bak storscorer Ian Wright, og de to formet et svært effektivt og velspillende partnerskap.
Bergkamps ankomst hos Arsenal var på mange måter betydningsfull, ikke bare var han en av de første verdensklassespillerne fra utlandet til å slutte seg til en engelsk klubb etter Heysel-tragedien og utestengelsen av engelske lag i europacupene, men han var også en sterk bidragsyter til klubbens suksess etter noen dårlige år på midten av 90-tallet. Det er blitt antydet at denne signeringen, som tidligere viseformannen i Arsenal, David Dein, var sterkt delaktig i, kanskje har vært den en av de viktigste i Arsenals historie, blant annet ved å gjøre klubben mer attraktiv for andre klassespillere.
Etter at Arsène Wenger kom til klubben i september 1996 begynte Bergkamp å prestere. Arsenal vant Premier League og FA-cupen i 1997-98-sesongen (Bergkamp gikk glipp av finalen på grunn av en skade), og han ble valgt til «PFA Player of the Year». I september 1997 ble han den første og til nå den eneste spilleren til å komme på 1.-, 2.- og 3.-plass i «Match of the Day's Goal of the Month competition», for to av målene i et hattrick mot Leicester City, og ett mål mot Southampton. Den sesongen scoret han 16 mål, i tillegg for å gjøre seg bemerket med mange målgivende pasninger. Sommeren etter denne sesongen hjalp han til en 4.-plass i VM 1998.
I sesongene etter klarte han ikke å komme opp på det utrolige nivået han hadde den tidligere sesongen, men allikevel var Bergkamp selvskreven i Arsenals første 11-er. I 2001-2002-sesongen vant han «The Double» nok en gang, FA-cupen i 2003 og Premier League for 3. gang i 2004. I resten av Europa hadde de lite suksess, og det nærmeste de kom var da de tapte UEFA-cupfinalen i 2000 mot Galatasaray etter straffespark-konkurranse, og deres finaletap mot Barcelona i Mesterligaen-finalen i 2006. Bergkamp kjørte helt ned til Paris fra London, men ble bare ubenyttet reserve i det som ville blitt hans siste offisielle kamp for Arsenal.
I 2005 virket det som om Arsenal var noe motvillige til å tilby Bergkamp ny kontrakt, noe som førte til spekulasjoner om at han var på vei bort fra klubben, og kanskje ville gi seg som fotballspiller. Bergkamp hadde uttalt at han kom til å gi seg med fotball om han ikke ble tilbudt en ny kontrakt fra Arsenal for 2005-2006-sesongen, til tross for at hans tidligere klubb viste interesse for ham. Etter Arsenals straffsparkseier i FA-cupfinalen mot Manchester United i Cardiff ble det offentliggjort at han ville signere en ny ettårskontrakt med klubben, noe som ville gjøre at han fikk være med på Arsenal siste sesong på Arsenal Stadium, bedre kjent som Highbury.
I hjemmekampen mot West Bromwich 15. april 2006 hadde Arsenals supportere dedikert den originale «Supporters Day» (en av dagene som skulle hylle Arsenals siste år på ærverdige Highbury før flyttingen til Emirates Stadium) til «Dennis Bergkamp Day» for å hylle Bergkamps tid i Arsenal. Bergkamp startet kampen som reserve, men kom inn i andre omgang. Han bemerket seg først ved å gi Robert Pires en målgivende pasning, for så å score et mål selv. Dette var det siste målet Dennis Bergkamp scoret i Arsenals farger og i profesjonell fotball.
Bergkamp la offisielt opp etter Champions League-finalen mot Barcelona 17. mai 2006. Hans siste kamp for Arsenal var i kampen mot Wigan 7. mai 2006. Han scoret 121 mål for Arsenal på 424 kamper, og hadde 166 målgivende pasninger i Arsenal-karrieren sin. Det gjør ham til en av de tre beste «målgivende pasning»-spillerne i Premier Leagues historie.
Landslagskarriere
Dennis Bergkamp debuterte for 26. september 1990 mot. Hans første store turnering var i EM 1992 hvor Nederland var regjerende mester. Nederland tapte semifinalen på straffespark, til tross for at Bergkamp scoret både i selve kampen og i straffespark-konkurransen.
Bergkamp utmerket seg under VM 1994, han spilte i alle Nederlands kamper og gjorde seg bemerket ved å score et mål mot, en kamp Nederland tapte 3-2. Nederland skuffet stort i EM 1996, og kom bare til kvartfinalen. Bergkamp scoret mål i løpet av turneringen.
Under VM 1998 scoret Bergkamp tre ganger, det ene i det 89. minutt mot i kvartfinalen. Han leverte et betydelig bidrag i at Nederland gikk videre til semifinalen.
Nederland var vertsnasjon i EM 2000, og var en av de store favorittene. Etter å ha gått videre fra «dødens gruppe», tapte de til slutt for Italia i semifinalen. Bergkamp scoret ikke under turneringen, men spilte allikevel en viktig rolle i dette laget. Etter semifinaletapet annonserte Bergkamp at han ville gi seg på landslaget fordi neste turnering, VM 2002 kom til å bli spilt i Japan og Sør-Korea, og på grunn av Bergkamps flyskrekk ville det bli umulig å komme seg helt ned til Asia. Han spilte ikke i kvalifiseringskampene fordi han mente det ville være «urettferdig».
Han endte sin internasjonale karriere som toppscorer for Nederland med 37 mål på 79 kamper. Denne rekorden har dog senere blitt slått av Patrick Kluivert som for øyeblikket har 40 mål for Nederland.
Testimonial
Bergkamp fikk æren av å spille sin Testimonial kamp på Arsenals nye hjemmebane Emirates Stadium, som den første kampen noensinne på denne banen. Den 22. juli ble kampen spilt, til ære for Dennis Bergkamp og det mot hans gamle klubb Ajax. Bergkamp tok avspark sammen med sin far Wim og hans sønn Mitchel. Alle hans fire barn var denne kamps maskotter. Første omgang ble spilt av Arsenals vanlige lag mot Ajax’ vanlige lag, mens 2.Omgang ble spilt av kjente eksfotballspillere på begge lag. For eksempel; Ian Wright, Patrick Vieira, Emmanuel Petit og David Seaman for Arsenal, og bl.a. Marco van Basten, Danny Blind, Johan Cruijff, Frank og Ronald de Boer for Ajax. Arsenal vant kampen 2-1 etter mål av Thierry Henry og Nwankwo Kanu; Klaas-Jan Huntelaar hadde gitt Ajax en tidlig ledelse. Ajax fikk også straffepark i kampen, etter at Gilles Grimandi felte Edgar Davids bakfra, men Ronald de Boer bommet på straffen, noe som meg meget stor sannsynlighet ble gjort med vilje slik at Bergkamp kunne avslutte karrieren med seier i sin testimonial kamp.
Spillemåte
Dennis Bergkamp spilte ofte i rommet mellom første spissen og midtbanen. Hans eksepsjonelle ro og kontroll gjorde at han skapte mange scoringsmuligheter, og derav kallenavnet ’The Iceman’ (Ismannen, kald som is). Bergkamp har uttalt at han gjerne tenkte seg ut akkurat hvordan han skulle utføre målet sitt og det til og med før sjansen kom, noe som førte til at han så å si kunne gjøre trikset i blinde. To gode eksempler på dette er ’goal of the season 2002’-målet mot Newcastle den 2. mars 2002, og seiersmålet til Nederland mot Argentina i kvartfinalen i VM 1998. Målet mot Newcastle ble kåret til Premier Leagues andre beste mål i ligaens ti første år etter David Beckhams lobb mot Wimbledon i 1996.
Begge disse målene viste Bergkamps utrolige spissegenskaper; Hans briljante ballkontroll, hans sublime første touch, hans evne til å komme seg forbi forsvarere ved kvikk tenking, og hans valg til å score (eller målgivende pasninger) fra utsiden av 16-meteren. Videre kan man se analyse av Newcastle målet på BBC Sports nettside her, og målet mot Argentina kan bli funnet i videoarkivet til FIFAs VM nettside her
Bergkamp har tidligere uttalt at hans ideal i barndommen var Glenn Hoddle, men har flere ganger nektet at han er Spurs supporter; «Kanskje jeg var..kanskje jeg er, litt annerledes enn andre spillere. Andre spillere vil si at Pelé, Maradona eller Cruijff var deres idoler, jeg ville si Glenn Hoddle. Hovedpoenget er at jeg var fan av Glenn Hoddle. Når man ville se Glenn Hoddle spille, måtte man se på Tottenham. Folk antyder ofte at jeg er Spurs supporter, men det er ikke sant. Jeg var supporter av Glenn Hoddle, ikke av Spurs».
Trenerkarriere
Dennis Bergkamp var aktuell som speider for Arsenal, eller som trener for Arsenals ungdomslag rett etter at han hadde lagt opp, men Bergkamp uttalte selv at etter 25 år med toppfotball trengte han en pause. 9. april 2008 ble det kjent at Dennis Bergkamp selv hadde meldt seg på et forkortet trenerkurs, spesielt tilrettelagt for tidligere proff-fotballspillere. Senere ble det kjent at Bergkamp kommer til å gå i praksis i Ajax under trener Marco van Basten. Dermed er Bergkamp tilbake i klubben som han spilte i fra 1986–1993.
Fra 24. oktober 2008 til Juli 2009 var Dennis Bergkamp assistent-trener for Nederland B under ledelse av Johan Neeskens. Etter avviklingen av Nederlands B-landslag er Bergkamp nå trener for Ajax' A1-lag, juniorlaget.
Sagt av andre om Bergkamp
I «Brilliant Orange» (ISBN 0-7475-5310-6), David Winners analyser av måten nederlandsk fotball og nederlandsk kultur blender, analyserer skulptøren Jeroen Henneman effekten av Dennis Bergkamps pasninger og hvordan de kan splitte et forsvar: «Det er et mirakel. I et øyeblikk er banen smal og trang, i det neste er det stort og vidt». Bergkamps kontroll og ferdigheter i å sentre ballen har gjort at han er yndling blant Arsenals supportere, som har gitt ham kallenavnet «Gud». Andre av Bergkamps kallenavn er blant andre «Dennis the Menace», «The Dutch Master», «Iceman», «Bergy» og «Beavis».
Arsène Wenger sa om ham etter Arsenals 3-1 seier mot West Bromwich, den 16. april 2006:
Bergkamps tidligere angrepspartner Thierry Henry hedret nederlenderen i hans siste kamp for klubben:
Arsenal-legenden Ian Wright sa om Bergkamp:
I april 2006, skrev Simon Kuper i Financial Times:
Flyskrekk
Dennis Bergkamp er velkjent for sin frykt for å fly. Noe som utviklet seg etter at det nederlandske landslaget var involvert i en episode med flyet under VM 1994 i USA. Det nederlandske landslaget fløy sammen med en gruppe journalister, en av journalistene begynte å gjøre bemerkninger om at det var lang ventetid, og lurte på om det kanskje var en bombe om bord på flyet. Dette førte til at mange av passasjerene ble sjokkerte, noen fikk panikk og spesielt Bergkamp ble truffet av panikken. Helt siden den gangen har Bergkamp mislikt å fly. Dette førte til kallenavnet «Non-Flying Dutchman» (den ikke-flygende hollender), en parodi på «Den flygende hollender». Dette gjorde at Bergkamp ikke lenger kunne spille kamper utenfor England, og han var villig til å kjøre eller ta tog om han ble spurt, og om det virkelig var viktig at han ble med på bortekamper utenfor England. På grunn av lang reisetid førte det til at han gikk glipp av de fleste bortekamper i Europa.
Privatliv
Dennis Bergkamp er gift med Henrita Ruizendaal som han har fire barn med.
Bergkamp er bestevenn med Marc Overmars. Overmars ble til tider kritisert under sin tid i Arsenal for «å ikke ville sentre ballen til andre enn kamerat Bergkamp».
Karriere statistikk
(Klubbstatistikk avsluttet 28. oktober 2008)
Atman
Atman betyr «selv» og brukes om menneskets sjel. Uttrykket kommer fra buddhismen og hinduismen. Atman beskriver menneskets evige åndelige del. Buddhistene benekter denne evige Atman og har læren om an-atman eller «ikke-atman». Hinduer tror at alle levende vesener har en evig sjel, som de kaller Atman. De tror at sjelen vandrer videre til en ny eksistens, omtrent som når noen kler av seg de gamle klærne og tar på seg nye.
Ifølge vedisk filosofi er Atman dekket av fem lag av ignoranse: Koshaer
Pikkolo (yrke)
En pikkolo er en person som jobber på et hotell og som bærer bagasjen til gjestene. En pikkolo er gjerne iført uniform.
Terry Fator
Terry Fator (født 10. juni 1965), også kjent som «The Human Jukebox», er en buktaler og impresjonist fra Mesquite, Texas. Fator er i stand til å utføre 100 imitasjoner med buktaling, og benytter seg av 16 ulike dukker i sine forestillinger. Han endte opp som vinner i andre sesong av America's Got Talent i 2007, og kunne dermed innkassere vinnerpremien på én million dollar.
Tamale
Tamale er Ghanas tredje største by med 537,986 innbyggere (2010) og hovedstad i Northern Region. Byen ligger i savannen i den nordlige delen av Ghana. Byen har et sentrum med flere moderne bygninger. Utenfor sentrum bor mange i tradisjonelle jordhytter. The University of Development Studies har en egen campus i Tamele.
Befolkningen er i hovedsak dagombaer, som snakker dagbani. Flertallet av dagombaene er muslimer. Befolkningen er kjent for sine tradisjonelle lange kapper og sine luer, som brukes for å markere status.
Boken om mitt liv (Teresa)
Boken om mitt liv (spansk: Libro de la Vida) er en selvbiografi skrevet av den spanske karmelittnonnen Teresa av Ávila (1515–1582) i årene 1562-67, først utgitt i 1588, etter hennes død.
Boken ble til over flere år, og er opprinnelig skrevet som en rekke forklaringer til ulike skriftefedre. De første slike redegjørelsene ble til allerede i 1554/55, blant annet knyttet til skepsis rundt hennes gudsåpenbaringer. Noen slike redegjørelser ble redigert sammen til den første utgaven av boken i juni 1562, på ordre fra pater (1514-1577), som boken også er stilet til. Også (1500-1569) leste manuskriptet, og anerkjente Teresas erfaringer og teologi. Boken var opprinnelig ment for en avgrenset gruppe venner av Teresa, men kopier ble spredt. En spansk adelskvinne anga boken til inkvisisjonen, som ikke fant kjetteri i verket, men likevel beholdt det i noen år. Boken ble til sist utgitt av poeten og augustinermunken Luis de León i 1588.